… [[Govornik nije uključen.]] Stupanjem na snagu ovog Zakona o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom u prosincu prošle godine, nadležnost za provedbu toga zakona, veoma kompleksnog zakona, dobila je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Tim je zakonom utvrđeno da Agencija mora uskladiti svoj statut i opće akte s odredbama ovog zakona u roku 6 mjeseci od dana stupanja na snagu zakona, taj rok istječe 7. srpnja. Izmjene i dopune statuta Agencije rekao bih u bitnome su tehničke naravi, u prvom redu proširuje se katalog ovlasti Agencije odnosno Agencije u ove zadaće koje je Agencija dobila te je u okviru stručne službe izvršena reorganizacija odnosno osnovan je novi poseban sektor za nepoštene trgovačke prakse, taj je sektor ekipiran konačno krajem travnja prve godine, zaposlena su 4 pravnika i 2 ekonomista, za njih su sredstva osigurana u državnom proračunu za državnu proračun RH za 2018. u iznosu od milijun i 360 000 kuna, mislim da bi to u bitnome i ukratko bilo sve. Hvala vam lijepa.
Jeste gotovi? [[Upadica Cerovac: Je.]] Izvolite sjesti onda. Idemo sada sa replikama, imamo dvije, prvi je poštovani kolega Križanić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani predsjedniče Vijeća, s obzirom da je novim Zakonom nepoštenih trgovačkih praksi predviđeno da se u Agenciji zaposli 6 djelatnika koje ste vi rekli, zanima otkad su oni zaposleni i da li je nabavljena sva kompletna oprema potrebna za obavljanje poslova sprječavanja sukoba interesa? Hvala.
Odgovor na repliku.
Ako sam dobro shvatio, dakle mi smo zaposlili 6 stručnjaka, to su pravnici s položenim pravosudnim ispitom i 4 godine staža na pravnim poslovima nakon položenog pravosudnog ispita i koliko ćemo ljudi trebati, mi još ne znamo, dakle mi još do sada nismo dobili niti jednu formalnu niti anonimnu prijavu što se tiče po osnovi ovog zakona. Ono što Agencija radi, Agencija analizira ta tržišta, zatraženo je od 31 trgovačkog lanca da dostave svoje podatke, ugovore koji su sklopili s novim dobavljačima i sa starim i to je zasada što se može učiniti jer nemamo, okrenuti su neki postupci ispitivanja tržišta što se tiče na temelju natpisa u tisku, dakle u medijima, to su rajčice i jagode ako se ne varam.
Idemo na drugu repliku, poštovani kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Ovo nije kritika nikome, međutim, moram reći da kad je bila rasprava o ovom zakonu u ovom Visokom domu, ja sam tada tvrdio da se mora mijenjati zakon o AZTN-u. Rečeno mi je da se ne treba. A zašto sam se javio za repliku? Dakle, jedan dobar zakon koji treba napraviti reda, moramo paziti na te tzv. vezane, ja ih volim zvati vezane zakone. Zakone koji se moraju donesti paralelno sa osnovnim zakonom jer je inače osnovni zakon neprimjenjiv. Ali ponavljam, tada sam u svojoj raspravi rekao da AZTN bez izmjene zakona ne može raditi taj posao, uvjeravan sam da može raditi. I ovo je možda, kažem nije kritika vama nego svima nama da ne prigovaramo zašto neke stvari ne funkcioniraju, naprosto moramo paziti kad donosimo neke zakone da promijenimo sve zakone, da bi u onom trenutku kad zakon stupi na snagu, mogli operativno se pripremiti da taj zakon čim prije počne se primjenjivati, mi na kraju nažalost ovaj zakon vjerojatno prije jeseni teško da ćemo moći primjenjivati onako kako treba.
Hvala. Odgovor.
Pa ne znam što bih rekao na to, naravno da je i takva mogućnost postoji da se promijeni ukupan zakon, međutim tu je splet raznih okolnosti, tu se priprema i Zakon o javnim agencijama i tu bi trebalo zaista ili pričekati ili napraviti … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Da, da, razumijem. Međutim ja mislim da neće biti problema oko primjene ovog zakona, mi jednostavno trebamo dobiti nekakav materijal, netko nam mora nešto konkretno javiti da neki otkupljivač ili trgovac od njega ne želi otkupiti u odnosu, odnosno da ne poštuje zakon u odnosu na uvjete koje propisuje ovaj zakon i to je sve.
Dobro, idemo na Odbore. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda je sada na redu predstavnica Vlade, ako želi dati dodatno obrazloženje? Ne. Pa onda otvaram raspravu, prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani predsjedniče Vijeća Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Prošle godine smo donijeli krajem godine Zakon o sprječavanju nepoštenih trgovačkih praksi u kome je jasno bilo naznačeno da će provedba samoga zakona biti u rukama Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Jedna od obaveza bila je izmjena statuta, ako mogu sada konstatirati, sad smo u lipnju, prošlo je, rok je bio 6 mjeseci da bi se uopće izmijenio statut što smatram da je gledajući važnost zakona koji je tada donesen, sigurno trebalo biti značajno žurnije, nisam čuo razloge zbog kojih je trajalo 6 mjeseci usklađivanje statuta ali možda je to i manje važno. Manje važno u odnosu na činjenicu koju imamo danas na tržištu. Naravno da je u očekivanje poljoprivrednih proizvođača u Hrvatskoj bilo da će sam zakon njegov donošenje, njegova primjena, koja je imala i svoju odgodu, značajno unaprijediti stanje na tržištu. Evo i po samom izvješću koje je obavljeno nedavno na stranice Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, 1/3 ugovora koje su bili protekle godine nije produljena. I tu je već naznaka i razloga sadašnje krize i ove krize koje kolega Nikola Grmoja, radi koje je zatražio stanku 1/3 ugovora, 1/3 roba po tim ugovora, a i one 2/3 gdje je produljeno pitanje opsega tih ugovora, da li su produljeni ugovori u cijelosti ili samo u jednom dijelu. Brojni su primjeri da je trgovačka praksa ipak našla modele kako zaobići primjenu ovoga zakona. I dalje ću reći i tada da je zaduženje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, da oni budu provedbeno tijelo, bila pogreška. Pogreška iz razloga, jer je sam ravnatelj rekao, mi čekamo da netko prijavi određenu nepravilnost. Jer to je model funkcioniranja koji imate propisan kao takav i stvarno se postavlja pitanje, da li je sada trenutak da razmislimo da se to prebaci na Ministarstvo gospodarstva, na tržišnu inspekciju koja može biti operativnija, koja je na terenu, koja može i tražiti takve anomalije, a ne da sjedimo i čekamo. Jer tko se treba javiti? Trebaju se javiti proizvođači koji su u nepovoljnom položaju. Onaj tko se javi, možda će imati pirovu pobjedu na način, da će mu agencija utvrditi da se našao u nepovoljnom položaju da će dobiti određena prava, ali da će sigurno u budućem vremenu izgubiti ugovor koji je imao. Prateći stanje na tržištu pokazuje se da upravo otkup proizvoda, po višim cijenama, kada su naši proizvođači ostvarivali bolji prihod na svoju proizvodnju, on je definitivno nestao, supstituiran je, jeftiniji, povoljniji uvoznim proizvodima, nama ostaje jedino kada je srce se proizvodne sezone, kada su najniže cijene, da isporučimo po onim najnižim cijenama koje se može samo da bi se ta proizvodnja utržila, da se ne moraju rezati stabla, da se ne mora zavaravati kulture. I onda u prosjeku naš proizvođač gubi. On je dosad nalazio računicu nešto više cijene na početku sezone, pa uprosječeno sa onim nižim na kraju i tu je bio njegov prihod, njegova zarada. Vidjeli smo izjavu i ministarstva vezanu za ovu krizu, koja je u dolini Neretve, a koja sigurno će se preliti na isti način u druge područje RH, kako bude dolazilo sada u rod voće i povrće da neće biti dostatnog otkupa prvenstveno za one najveće količine koje se proizvode. Smanjiti ćemo proizvodnju, a nismo postigli svrhu i namjenu ovoga zakona. Postavljam sada pitanje, da li ćemo i usvajanje izmjena statuta, postići cilj. Da li će agencija pronaći model kako da može postupiti. Da li će se naši proizvođači javiti sa nepoštenim trgovačkim praskama, za koje smatraju da su nepoštene. U kojem roku će se to provesti, ako vidimo da je postupanje, određeno da ima svoju proceduru. Bojim se 2018. g. je gotova, ona neće polučiti zakon u ovoj godini neće polučiti efekte i s time moramo se svi složiti. Nemoguće je u ovome trenutku, bez ozbiljne promijene zakona, napraviti red na tržištu. Ja se pitam što će Ministarstvo poljoprivrede, napraviti sada sa problemom otkupa u Neretvi, da li oni imaju ikakvu ovlast? Da li će Ministarstvo poljoprivrede, prijaviti otkupljivača Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja. I oni mogu, znači anonimno može biti prijava iako Ministarstvo tvrdi da će nešto poduzeti, ako je ovo model za primjenu, onda očekujem od ministarstva da žurno podnese prijavu protiv onih za koje su utvrdili da nisu osigurali otkup po fer cijenama, po fer uvjetima i time su ugrozili domaću hrvatsku proizvodnju. Što će biti s rajčicama? Sada je trenutno, koliko, evo čitamo i po medijima, koje prenose informacije, u trgovačkim lancima ima, prvenstveno iz Makedonije, kako bude sezona odmicala, vjerojatno će se te zalihe potrošiti i onda će doći ta jeftina. Tko će sklopiti ugovor po tim proizvođačima, po tim niskim cijenama? Da li će i ta niska cijena onda biti problem kojim će se baviti Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, pogotovo ako nitko to ne prijavi? Mi govorimo o problemu stvarnoga utjecaja otkupljivača, trgovačkih lanaca, od kojih se proizvođači boje, kojima proizvođači nisu partneri i radi toga straha ne usuđuju se prijaviti i time zapravo i onemogućavaju rad vaše agencije. Ako nećemo prihvatiti tu činjenicu, onda ćemo izglasavanjem izmjene ovoga statuta, zapravo samo formalno potvrditi zakon, ali u stvarnosti, nema učinka. Ja i ovim putem apeliram, da se pokrene žurna izmjena Zakona o sprječavanju nepoštenih trgovačkih praksi, da se uključi inspekcija Ministarstva gospodarstva, da se žurnije, aktivnije, na terenu, provode mjere, jer evo u zadnje vrijeme nismo čuli čak ni mjere koji se odnose na kvalitetu t ih proizvoda. Sve je ušutio, da li imamo savršeno stanje, ili ćemo utvrditi kao i ovo što se žale proizvođači, da zapravo i dalje, apsolutno ništa ne štima. I zato predsjedniče Vijeća trebate jasno i u svome izlaganju, koje imate pravo tijekom ove rasprave, reći na koji način vi smatrate da iz vaše prakse koju ste provodili, koji su to modeli, koji bi bili najbolji, najefikasniji, da možete postupati i da budete učinkoviti, da se ne dogodi na kraju da neko proziva Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja koja sigurno može ne samo utvrditi nepravilnosti nego i spriječiti njihovo daljnje događanje. I evidentno je da i ova statistika je dvije trećine ugovora samo produljeno gdje jedna trećina nije, već govori da postoje opravdane sumnje u nepravilnost. A izgleda ili ćemo mi saborski zastupnici ići po trenu pitati proizvođače, tražiti one koji nisu uspjeli sklopiti ugovor pa ćemo onda podnositi prijave. Da li ćemo i onda imati razmatranje da se proziva kao što je i Božu Petrova što je prijavo gospodina Todorića gdje sada rezultat nagodbe govori da je bio upravu, da cjelokupna imovina Agrokora više nema razloga da bude u vlasništvu obitelji Todorić. Nemojte nas prozivati ako mi budemo ti koji ćemo to pokrenuti jel smatram da Ministarstvo mora biti to koje će biti prvo, da oni koji trebaju braniti interese seljaka, pa evo sada smo jučer imali zakon koji se odnosi na Hrvatsku poljoprivrednu komoru da i oni trebaju prikupljati podatke istupati, da ne očekujemo da je to isključivo odgovornost bilo kojeg poljoprivrednog proizvođača. Na ovaj način i za šest mjeseci imat ćemo iste porazne rezultate. Većina ugovora nije odrađena, većina proizvoda na policama trgovačkih lanaca je iz uvoda, a cijene nisu porasle i pitam se da li stvarno za dvije godine kada se bude radila procjena učinka ovog propisa koje ne navedeno da li će se moći opravdati cijela rasprava, cijela inicijativa za donošenje zakona, da li će zakon pokazati stvarne učinke na razvoj hrvatske poljoprivredne proizvodnje i opskrbe hranom hrvatskih potrošača. Ja pozivam državnu tajnicu i predsjednika vijeća da ne čekamo šest mjeseci kao što smo za sada za statut nego da imamo u sljedeću u ovome vremenu kada je sezona tijekom ljeta stvarne učinkovite mjere da te mjere se prezentiraju javnosti, da svi oni koji pokušavaju napraviti nepravilnosti da budu spriječeni da budu javno prozvani i da se već jednom napravi red. Mi ćemo podržati izmjene statuta jel one kao takve trebaju se dogoditi i zakonom su definirane. Međutim, ključni prigovor je da zakon nije konzumiran, nije proveden na način u duhu onoga što je bilo prezentirano saborskim zastupnicima, što je bilo prezentirano hrvatskoj javnosti, što je bilo prezentirano hrvatskim poljoprivrednim proizvođačima i to je odgovornost ove Vlade. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nema replika pa idemo na drugu raspravu. Klub zastupnika HDZ-a ni ne može biti replika jer su klubovi pa idemo na drugu raspravu poštovani kolega Josip Križanić u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, poštovani predsjedniče Vijeća agencije sa suradnicom. Pred nama su izmjene i dopune Statuta Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja kojeg ovaj Sabor treba potvrditi. Ja ću prije ipak reći par riječi zbog čega je to važno i zbog čega je uopće Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja treba biti aktivnija. Dakle posljednjih godina je hrvatsko tržište hranom s početkom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju postalo dijelom jedinstvenog europskog tržišta, a ulaskom u EU trendovi i integracije velikih trgovačkih lanaca stranih vlasnika postaju još kud i kamo izraženiji. Beskrupulozna borba za profitom i zaradom dovodi do situacija da takvi lanci posežu za raznoraznim načinima nepoštene igre u lancu opskrbe hranom u cilju brze zarade. Preuzimanjem eu direktiva Hrvatska postaje ulaskom u EU jedno europsko tržište pa ne podliježe nikakvoj kontroli na granicama. To znači primjerice da unosom odnosno uvozom mesa iz EU ono ne podliježe nikakvom inspekcijskom nadzoru od granice prerade pa sve do gotovog proizvoda kobasice ili hrenovke, za razliku od domaće proizvodnje koja podliježe kontinuiranom inspekcijskom nadzoru klaonice. Nadalje, vrlo jasno treba reći kako upravo prehrambeni proizvodi su mamac kojim se trgovci služe kod svojih akcija i privlačenja kupaca. Ove proizvode trgovački lanci spušta ispod proizvođačke cijene i s time namjerno ulaze u crveno da bi privukli kupca, a drugim proizvodima s visokim maržama kojima kupac napuni košaricu onda izravnavaju gubitak i ostvaruju profit. Ovakva je praksa nedopustiva jer se time vrši pritisak na dobavljače primarnu proizvodnju i prehrambenu industriju. Imamo tako primjerice uvoz čeških pilića po 15 kuna se nalazi na našim policama, a onda se domaćim brendovima diže cijena pa takav je domaći proizvod onda dvostruko neprihvatljiv kupcu. Nadalje, su brojni primjeri na tržištu Hrvatske o cjelokupnom lancu prehrane posebice kod trajnog mlijeka, pilećeg mesa, svinjskog mesa ili drugih prehrambenih proizvoda gdje trgovci formiraju maloprodajnu cijenu i bez troškova prodaje te time permanentno vrši pritisak na dobavljača. Sve zemlje članice EU skrivenim ili javnim subvencijama štite vlastitu poljoprivrednu proizvodnju, stoga je zadatak i nas, nas zastupnika, hrvatske Vlade i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja poduzeti ama baš sve dozvoljene mjere i radnje kako bi se pokušala napraviti bar nekakva ravnoteža između malih dobavljača prerađivača s jedne strane i velikih lanaca s druge strane. I tu želim vrlo jasno reći da su sve zemlje članice EU, odnosno 20 od 28 je već uvela razno razne regulative i mehanizme za rješavanje nepoštenih trgovačkih praksa. I sad dolazimo do agencije, dakle zaštitu tržišnog natjecanja nadležnost je dana Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja koja djeluje ex post. Dakle agencija u ovom smislu nije regulator kao HERA, već izvršno tijelo. Ona je nadležna za provedbu propisa u svrhu provedbe Zakona za zaštitu tržišnog natjecanja, utvrđivanje i ona utvrđuje i izriče kazne što je dobro, dakle ona ne izriče prekršajne ili optužne prijedloge, nego ima mandat izricati kazne u prvom stupnju. Propisane kazne i propisane kazne mjere za počinitelja su izuzetno visoke s ciljem povraćajućeg utjecaja i stavljanjem u ravnotežu sudionika o opskrbi hranom, dakle slabijeg otkupljivača i jačeg trgovca uz obvezna davanja isprike i uvijek sam bio za to da ne treba zakonski odrezati dok god je to moguće. Dakle evo prilike za ispravak greške, ukoliko je to moguće. Dakle nisam nužno za represiju. Međutim, nepoštena trgovačka praksa i pitanje prodaje ispod proizvođačke cijene okarakterizirana je kao iznimno teška povreda te za tu povredu zakona uvedena upravo kaznena mjera sa najvišim iznosom kazne do 5 milijuna kuna, za pravnu osobu, odnosno 2 i pol milijuna kuna za fizičku osobu. Stoga agenciji je odobreno zaposliti 6 djelatnika i proračun za milijun i 360 kuna. S obzirom da je zakon o nepoštenoj trgovačkoj praksi donesen 17. studenot '17. godine prema kojoj je ova agencija u roku od 6 mjeseci imala obvezu prilagodbe statuta. S obzirom da je zakon objavljen 29.11. te sa osmim danom stupa na snagu s odgodom djelovanja do 31.3. ove godine, mene isto živo zanima zašto se tih nekoliko članaka statuta, sami ste govorili da se radi o člancima tehničke naravi nije moglo prilagoditi u tih 4 ili 5 mjeseci, a ne sa 1.4. od kad je zakon stupio na snagu, odnosno od kad je zakon u primjeni, a da bi vi bili … [[Govornik se ne razumije.]] nije mi to jasno. Napominjem da ste vi rekli meni da su sve predradnje napravljene, da je zaposleno tih 6 djelatnika i da su osigurana sredstva i da su osigurana oprema za njih. Zašto se prvi nacrt statuta našao tek 29.3.? Drugi je poslan 23.4., znači tu smo već kasnili od početka implementacije Zakona o nepoštenim trgovačkim praksama. Dakle radi se o par članaka ispravke. Vi meni govorite da nemate prijave, osobno sam nekoliko puta prozivao agenciju sa ove govornice da reagira na učestale i opetovane reklame na TV-u vezano uz enormne akcije svinjskog mesa po 18 kuna vratina. Svi smo tu ozbiljni ljudi, svi tu sjedimo i znamo da to nije moguće, takva cijena jednostavno nije moguća. Da li vama za to treba prijava? Ne znam zašto bi vama za to trebala prijava da vi izađete na lice mjesta i bez dugog razmišljanja poduzmete mjere. Svatko normalan zna da je ta cijena daleko ispod proizvođačke cijene, daleko ispod proizvođačke, a o troškovima prodaje da i ne govorim. Kasnije sam vam pokazivao ovu sliku, to je bilo od prije dva tjedna gdje je na veliko čuđenje kupca u jednom trgovačkom lancu u Puli potekao gnoj. Pa sam smatrao da vam je to apel za akciju i ja sam uzrok dumping cijene, ja sam uzrok dumping cijene, kakvo je to meso i kakvo meso ulazi pošto ga hrvatski građani kupuju. Onda sam vas pitao koga vi štitite i za koga radite? Ako je uzrok Statut, zašto ga niste promijenili? Zašto smo trebali mi sad 3 mjeseca biti … [[Govornik se ne razumije.]] Što se tiče samog statuta, statut je ok, on je dobar, uglavnom se odnosi na promjene prilagodbe uz odredbe Zakona o nepoštenim trgovačkim praksama, između ostalog se utvrđuje nadležnost agencije za provedbu tog zakona, nadalje se utvrđuje novi upravni stručni poslovi vezano uz Zakon o nepoštenim trgovačkim praksama, utvrđuju se i navode podnošenje izvješća agencije ovom saboru kao i proširenje poslova predsjednika vijeća agencije i ustrojava se novi sektor za zabranu nepoštene trgovačkih praksi s opisom poslova istog kao i dopune oko obveze objave rješenja. I dobili smo informaciju kroz akte, a i od vas tu da smo zaposlili nove djelatnike i da smo kupili potrebnu opremu. Dakle samo treba početi raditi. Klub HDZ-a objeručke će prihvatiti ovaj Statut koji je trebao biti odnesen prije 3 mjeseca. I očekujemo hitnu implementaciju istog. Očekujemo, kao što očekuje kompletna hrvatska javnost, da ova agencija počinje munjevito djelovati, govorili su kolege prije mene o situaciji kakva je sad na tržištu mesa, ja sam govorio prije dva tjedna o tome da ulaze svinje po 7 kuna iz Mađarske jer se oni štite od Afričke svinjske kuge, a Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na cijenu od 18 kuna, meso ne reagira, a paprika i salata košta 30 pa vas ja pitam da li to treba nekom objašnjavati jer kakva je to dumping cijena? Ne smije se dogoditi da se za privredno male novce kupuje hrana koja bi trebala biti zbrinuta u kafileriji, to je onda daleko najskuplja hrana. S obzirom da smo kod donošenja zakona tražili procjenu učinaka, a i zbog enormne zainteresiranosti javnosti budite sigurni da ćemo budno pratiti efekte provođenja ovog zakona i molim, apeliram na vas da sad kad donesemo ovaj Statut, da krećemo u akciju bez toga, ne vidim nikakav razlog da vama za to treba prijava, ako vi vidite prijavu na televiziji ili ako saborski zastupnik vam prijavi za ovom govornicom pred kompletnom hrvatskom javnosti. Hvala lijepo.
Nema replika kao što je bilo i prvi puta. Pa sada idemo na pojedinačnu raspravu gdje će sigurno biti replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče, uvažena tajnice i predstavnica Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Pa evo kolege su rekli u ime kluba, znači ključni je problem koga agencija i što agencija štiti. Njena namjera bi morala biti izmjenom … [[Govornik se ne razumije.]] zaštita znači natjecanja da nemamo znači nepoštenu trgovačku praksu koja je djelovala do sada. Međutim, u Hrvatskoj je pitanje uopće smisla ove agencije jer … [[Govornik se ne razumije.]] govorimo o poljoprivredi, kolege su govorile, onda je pitanje kako je to funkcioniralo na našem tržištu. Funkcioniralo je primjera da većina poticaja u poljoprivredi, većina novca je odlazila određenim osobama, točno ciljanim osobama i to je tako funkcioniralo. Čak je i Hrvatska narodna banka davala 10 milijardi kuna bankomjenica, tj. je koristio Agrokor u jednom trenutku bez pokrića 10 milijardi kuna, nitko nije reagirao ali svi su znali. Tako da govoriti o ovoj Agenciji ima li uopće ona smisla. Onda možda ima papirnatog smisla. A šta je realno, evo vidimo sad u slučaju Neretve dolje poljoprivrednika a tako je i u Slavoniji, znači imamo hranu koja se uvozi, koja je loše kvalitete, nemamo zaštićene domaće proizvođače primjer u nekim državama postoji, nama i bliskim mogućnost da se zakonom omogući da ja ne znam na koji način su oni to odradili ali je činjenica da postoji mogućnost zaštite domaćih proizvoda, da 50%, primjer da 50% u trgovačkim lancima, na policama, kod velikih dobavljača da bude 50% domaćih proizvoda. Mi moramo težiti tim ciljevima inače ovako mi nećemo imati više poljoprivrede i nećemo više imati šta nadzirati. Dolaziti će nam loša hrana koja je skuplja iz drugih država, koja je skuplja nego u matičnim državama koja je lošije kvalitete, jedino celofan je isti, omot je isti, će biti kao u drugim državama a lošija kvaliteta. Prema tome, evo gledajući samo ovaj slučaj, ponavljam još jednom poljoprivrednika u Neretvanskoj dolini, slično je na cijelom području je u biti odraz trenutne politike prema domaćim proizvođačima u poljoprivredi, kada govorimo o poljoprivredi. Toga smo svjedoci i ova fotografija koju je kolega prije mene kazao je svjedočio tome što uvozimo i što prodajemo na policama. Znači mi apsolutno ne kontroliramo više te procese, mi škart hranu, smeće od hrane uvozimo i prodajemo na našim policama a automatski time uništavamo domaće proizvođače, poglavito poljoprivrednike. I tu je sad osnovni problem i to je nesnalaženje hrvatskih institucija u ovome dijelu gdje škart proizvodi su na našim policama i to uzrokuje i povećanje raznih bolesti, uništavanje i uz uništavanje domaće poljoprivrede. Tržišno natjecanje u Hrvatskoj je dovedeno na dno dna, to svjedočimo kod Agrokora, da mali poljoprivrednici, proizvođači napuštaju Hrvatsku, vidimo da je prazna Slavonija a isključivo zbog toga što je bila, znači nepoštivanje u otkupu ugovora, obaveza ugovor koji imaju prema malim, dobavljači prema malim proizvođačima, srednjim proizvođačima. I to je ključni problem. Mi danas imamo problem da će ljudi, poljoprivrednici morati … [[Govornik se ne razumije.]] pomidore, paprike a u istom trenutku iz Mađarske, Podravka npr. Podravka uvozi i repromaterijal pa za vegetu, papriku, mrkvu, uvozi iz Mađarske. Koji su razlozi? Znači razlozi su unutar cijelog sistema koji je znači štetno radi znači Ministarstvo poljoprivrede, ova agencija, ona ima dobar statut, to su male promjene, dobro je to u Zakonu opisano, to ne vrijedi ništa jer činjenica je da kada vidimo stanje u poljoprivredi i kada analiziramo onda vidimo poglavito u poljoprivredi ali u ostalim, ostalim granama vidimo da je ova agencija svrha sama sebi, da je poljoprivreda, da su ministarstva su svrhe same sebi i da jedini ja ne znam uopće koji je smisao ovih agencija, statuta, koje mi hvalimo da su dobri, kada jednostavno smo svjedoci da niti koga briga za tim statutima, niti koga briga za zakonodavstvo, niti je zaštićen domaći proizvođač niti je na tržištu konkurentan. Žao mi je šta, a evo vidim ministra tamo iza stupa, a volio bih da i ministar progovori o ovome ali očito ima prečnijeg posla tamo. Još jednom ne znam je li nam odzvonilo podne za domaću proizvodnju. Činjenica da otkup i ugovori koji imamo o nepoštenoj trgovačkoj praksi zabrani, jednostavno poljoprivreda izumire. Koja je vaša uloga ja ne znam, što ste vi poduzeli, koliko ste vi toga zaštitili, koga štitite, vjerojatno uvozne lobije štitite jer mi ne vidimo ovdje nikakav pomak. Volio bih da se očitujete o tome, možemo mijenjati statute, možemo raditi što želimo ali činjenica je da dvije trećine Hrvatske su prazne, činjenica da nam se povećava uvoz mlijeka, 81% u odnosu na prošlu godinu, čak predviđaju da uskoro nećemo imati uopće na policama hrvatskog domaćega mlijeka. Povećava se uvoz mliječnih proizvoda, sira i ostalo. Znači mi jednostavno u ovome trenutku ne vidimo rješenja osim što imamo agencije, agencije ministarstva. Pa kada smo prošli tjedan raspravljali, to mi je uvijek ostalo štete od divljači, Zakon o lovstvu kako treba naplatiti poljoprivrednicima štete i na koji način i ok, međutim pa niste, e da su tamo samo štete od divljači, nama su veće štetočine u ministarstvima koje pogoduju uvoznim lobijima, agencijama, koji su rezultati tih agencija? Da nemamo uopće poljoprivredu, da imamo samo uvoz, ja ne vidim uopće kad govorim o poljoprivredi, ali i ostalim granama. U ovome trenutku govorim o neretvanskoj dolini i problemu ljudi koji će morati zaorati svoje paprike, lubenice, dinje, nemaju rješenja, dobavljači ne ispunjavaju ugovore prema malim proizvođačima. To je problem, to je ključni problem. Čemu služite? Osim što imate lip statut ste ga sad dali izmijenit, šta ste vi zaštitili osim uvoznih lobija? Koga štitite? Jer vi štitite domaće proizvođače ili štitite uvozne lobije? Pa ako kupite u trgovini meso 12 kuna svinjetinu pa kad ga razrežete pa vidjeli smo koje tekućine ili tko zna šta sve izlazi iz toga mesa, nitko niti riječi. Tko to kontrolira? Pa postoji li u ovoj državi sustav, postoji li uopće država kao aparat? Možda pod ovim svjetlima izgleda da postoji, ali očito na terenu ne postoji, dvije trećine Hrvatske su prazne zbog toga što država ne funkcionira, ne štiti u ovome slučaju Agencija za tržišnog natjecanje ne štiti ono što triba štititi, a to je domaće proizvođače, u biti da bude bar pošteno, ali u nas nije niti pošteno. U nas se isključivo radi za uvozne lobije. Jer ne mogu virovat da je jeftinija Vegeta koja se u Hrvatskoj proizvodi kao brend, jeftinija u BiH, nego u Hrvatskoj. Tko će to sve objasnit? Nitko živ to ne može da objasni. Zašto uvozimo tolke proizvode? Tko to kontrolira, kakvi proizvodi, kakvo je meso, kakva je svinjetina GMO soje koja hrani se? A naši seljaci moraju iseljavati i bježati. A crna svinja je na tržištu bi bila tražena, Kinezi bi je, mogli bi je od srpske granice cijelu Hrvatsku do crnogorske granice posložiti u 4 reda koliko bi je uvozili Kinezi. Zašto? Isključivo zbog toga što se ne štite domaći proizvođač, nego uvozni lobiji i to radite. Više ništa ne radite. A vaš statut može biti još puno bolji, ali ništa ne znači. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaslužili ste samo jednu repliku, to kolegica Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Pa kolega Bulj govorili ste dosta o uvoznim lobijima, škart robi koja ugrožava naše zdravlje i tako. Slušajući vas sa strane rekli bi da nitko nije zdrav u ovoj zemlji jer svi kupujemo tu škart robu. Ja se baš tako ne bi složila jer mislim da imamo dobre inspekcijske službe, rigorozne, a da propusta ima i da se događaju i sigurno da moramo biti još pažljiviji prilikom uvoza razno raznih proizvoda. Međutim sad jedno osobno pitanje, da li ste vi ikad kupili Milka čokoladu? Da li je možda vaša supruga kad dođe na tržnicu ili u centar birala jeftiniju jagodu, jabuku, dinju ili slično, nego onu skuplju domaću? Nažalost mi koji bi trebali biti primjer, ja se nastojim kontrolirat, ja vam moram reći da nisam ni ja idealna, da se nastojim kontrolirati, ali uvijek radije ću kupiti Krašovu čokoladu, nego Milka čokoladu razmišljajući i o našim domaćim proizvođačima. Pa evo poruka svima nama tu da bar mi koji imamo, neću reći solidna, nego jako dobra primanja budemo primjer. Hvala.
Hvala. Kolega Bulj izvolite.
Odmah od kraja, kupujmo domaće. Tu se slažem s vama apsolutno i smatram da je domaći proizvod puno kvalitetniji, to je moj osobni stav i trudim se i proizvoditi za svoju obitelj, koliko mogu jel na selu sve što mogu, a i kupovati domaće od ljudi koje poznajem. Tu se slažem 100%. A u ovome djelu što ste rekli da funkcionira inspekcije, pitajte vaše kolege u ime kluba koji je govorio neka vam pokaže ovu fotografiju tko kako kontroliraju i šta rade službe. Činjenica je da se pogoduje uvoznim lobijima. Mi smo svinjogojstvo, mliječnu proizvodnju, ogroman novac je ulagan u to. Mi uvozimo robu koja je hrana GMO koja se hrani sojinim sačme preko Mađarske granice, ne znam Srpske koje li, a uništavamo naše svinjogojstvo. Tako ostalo lubenice, evo dinje pogledajte, vrlo malo hrvatskih proizvoda, hrvatski će, u Neretvi će proizvođači morat to zaoravat, a mi uvozimo strane proizvode koji su lošije kvalitete, a imamo turističku sezonu.
Hvala. Idemo na drugu pojedinačnu raspravu, poštovani kolega Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, pozdravljam i nazočne predstavnike ministarstva i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Danas raspravljamo o statutu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz razloga što ona dobiva ingerenciju nad provođenjem zakona o nepoštenim trgovačkim praksama. U Hrvatskoj su nepoštene trgovačke prakse vrlo raširene. Jučer je stranka Promijenimo Hrvatsku održala tiskovnu konferenciju o zlouporabi i manipulacijama brendom hrvatskih proizvoda. Pojedini mediji su prije nekoliko dana izvijestili da pojedini trgovački lanci kupe tonu domaće svinjetine, na to dodaju 9 tona uvozne svinjetine od Bog zna odakle i onda to puste u prodaju i fino u polici piše Hrvatski proizvod. Pazite, nema goreg načina da se ugrožava domaća proizvodnja i kvaliteta. Jučer smo tražili od Vlade da istraži ovu zlouporabu brenda hrvatski proizvod, da kazni one koji zloupotrebljavaju takav jedan osmišljeni brend, a ako ova Vlada nije u stanju zaštititi građane, onda nek podnese ostavku ili nek raspiše prijevremene izbore. Upozoravao sam s ovog mjesta prije godinu dana, pola godine, o uvozu pokvarenog mesa, mesa koje stoji mjesecima, možda godinama iz Brazila, to sam prvi ovdje objavio u ime kad sam govorio. Nitko poslije toga nije izvijestio javnost o čemu se radi. Pa koje su to gospodo inspekcije? Ova, a posebno protekle vlade one su uništile i pokretne laboratorije koji su bili u malim vozilima, njih više nema. Prema tome, samo se Hrvatima može prodavati bilo što, a onda se čudimo i onda se mediji zgražavaju kako su u porastu karcinomi i druge bolesti koje nismo u tom razmjeru imali proteklih godina odnosno desetljeća. Potpuno je jasno da u ovoj zemlji postoje i dobri zakoni, međutim oni se ne provode. Zašto? Jer je riječ o korumpiranom sustavu, o klijentelizmu, nemoj ovoga, pusti onoga, riječ je o švercerima koji uvoze bilo što pa imate uvoz mesa ta to meso je najskuplje tamo spaliti, zbrinuti oni će ga dati budzašto samo da se vozi da nemaju nikakvih troškova. E sada da se vratim na ovo ključno pitanje. Kada govorimo o tržišnom natjecanju Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja ja mislim da bi bilo poštenije da se zove agencija za zaštitu od tržišnog natjecanja, a i zakon da se zove zakon o zaštiti od tržišnog natjecanja. Koga? Onih koji su se etablirali na tržištu koji su zauzeli monopolne ili oligopolne pozicije i ne dopuštaju novim subjektima željnim konkurencije, dobrim proizvođačima da dođu na tržište. Uzet ću jedan primjer iz Švicarske, tamo je zakon takav da lokalni proizvođači recimo imate trgovački lanac prodaje jaja od ne znam kuda iz druge zemlje i recimo deset jaja košta dva franka, pored tih jaja mora biti ponuda od lokalnih proizvođača i ista jaja recimo deset jaja košta četiri franka, dakle duplo više. Neće tamo trgovac reći lokalnom proizvođaču ne mogu ti to primiti ti si preskup, neka kupac odluči što je njemu prihvatljivo, što je skupo i što će kupiti. A koda nas je upravo to razlog za odbijanje naših malih proizvođača kvalitetnih da ne mogu nuditi svoju robu. E sada da pobrojim o čemu se ovdje radi, postavlja se pitanje što znači promjena vašeg statuta i koliko ćete vi biti učinkoviti u sprečavanju ovih nepoštenih trgovačkih praksi. Koje su to nepoštene trgovačke prakse, da podsjetim u ime stranke Promijenimo Hrvatsku ja sam ovdje tražio prije pola godine kada se predlagao Zakon o nepoštenim trgovačkim praksama, predložio sam nekoliko amandmana koje nažalost vi vladajući niste htjeli prihvatiti, a o čemu se ovdje radilo. Svaki put kada trgovački lanac ugovara novu nabavu istog proizvoda, on ponovo ugovara novu nabavnu cijenu sa rokom otkaza 30 dana. A što se tu događa? Dakle on svaki put iznova tiska dobavljača domaćeg prema dolje, znači da snižava cijenu, on mu naprosto krv popije i ovaj ne može više izdržati i naprosto najveći broj propada. Ispravite tu nepoštenu trgovačku praksu, neka se ugovori o nabavi sa dobavljačima sklapaju na godinu dana barem, da ne govorim na više. Koji je drugi problem u zaštiti u sprečavanju nepoštenih trgovačkih praksi? To je tzv. diskriminacijska marža. Što rade trgovački lanci? Oni su jednostavno kopirali naše tržište, ostao je još Konzum, a zbog ove afere Agrokor sada ga preuzimaju očito pod svoje dominantno ruske banke, pitanje kakva će se sada politika voditi, hoće li uopće hrvatski proizvodi i na koji način imati pristup tom jedinom „hrvatskom“ distribucijskom kanalu. Kada je riječ o distribucijskoj marži stvar je otprilike ovakva, domaći proizvođač prodaje u trgovačkom lancu Rizling i on isti Rizling uveze negdje iz svijeta uz osjetno nižu cijenu i naravno da je njegova marža tu daleko veća. On pozove domaćeg proizvođača i kaže mu čuj prijatelju pa pogledaj koliku ovdje ima maržu vidiš kolika je tvoja cijena. Prema tome, on njega i na taj način tiska. Što hoću reći? Ovaj zakon i vaša institucija ima smisao postojanja samo ako ima smisao postojanja samo ako jasno kažete i donese se zakonska odredba da trgovački lanac mora unaprijed definirati maržu za određene proizvode ili grupe proizvoda, ali recimo za određene proizvode, a ne da formira maržu kako mu odgovara prema kome i na taj način uništava konkurenciju. Koji je treći problem vezan za nepoštene trovačke prakse? To je položaj proizvoda na polici. Da građani bolje razumiju o čemu govorim, morate uvesti praksu, molim vas, promijenite zakon, dopunite ga, ako je riječ o kiselim krastavcima u trgovačkom lancu onda kiseli krastavci svih proizvođača moraju biti na istom mjestu, a ne jedan tamo u ćošku, drugi na vrhu ovaj, onaj znači da se ne favoriziraju pojedini proizvođači. U tom smislu i ono što je najvažnije u čitavoj priči, mora se prisiliti velike trgovačke lance posebno one koji se bave prodajom hrane da otvore svoje police, svoje prostore malim lokalnim proizvođačima. Netko će reći pa ne može se nikome ništa nametati, pa ovo je tržišna ekonomija, a ja vam kažem da mi tržišta nemamo, ovo tržište je zauzeto u svakom segmentu i oni najveći određuju pravila igre i to onda zovu tržištem. Prema tome, ovo je daleko od tržišta, ovdje pravila igre nisu jasno definirana i ovaj zakon koji je na snazi nedavno usvojen o nepoštenim trgovačkim praksama neće postići očekivane rezultate, zapamtite što kažem i da građani čuju, neće postići očekivane rezultate jer ste namjerno izostavili ove tri, četiri preporuke koje je stranka Promijenimo Hrvatsku je predložila koji su dobri, koji štite domaće proizvođače posebno male, ali očito je vama stalo do krupnog kapitala, vi štitite njihove interese. U tom smislu dakle, apeliram na to i nemojte čekati, vidite netko je ovdje rekao, da sada treba 6 mj. čekati da bi stupilo na snagu. Znači kada prođe upravo ovo razdoblje proizvodnje voća, povrća, da se stisnu opet domaći proizvođači itd. I da sada zaključim u svemu ovome, mene ne čudi zašto dolazi do ovih pojava, jer je sustav definiran tako, ova vrsta kapitalizma koja je u Hrvatskoj, to je najgora vrsta kapitalizma, koja tlači one male proizvođače, ne štiti potrošače, koje je zdravlje ugroženo, pa prema tome, štiti se samo krupni kapital. Stranka Promijenimo Hrvatsku, upravo će se boriti protiv toga, za male proizvođače, OPG-ove, za zdravu hranu, a protiv trovanja stanovništva i uvoza robe, a posebno hrane loše kvalitete, da ne kažem smeće. Hvala lijepo.
Imamo 3 replike, prvi je kolega Bulj, izvolite.
Kolega Lovrinoviću, apsolutno ste u pravu, reći ću vam primjer šta se dogodilo u mome kraju, sa proizvodnjom mesa. Sinj je bio poznat kao grad proizvodnje mesa, bilo je dosta mesnica, međutim, pojavili su se trgovački lanci i odjednom janjetina 10 kn kilogram, smrznuta iz Novog Zelanda, smrznuta janjetina 10 kn kilogram, a u proizvodnji je trebao biti domaćem 10 eura bi trebalo biti da naš seljak proizvodi da mu bude isparljivo. U tome trenutku, svi su ljudi naravno otišli kupovati, koji nisu imali novca, tu smrznutu janjetinu, koja je vjerojatno trebala biti spaljena u Novom Zelandu, jer prijevoz od Novog Zelanda, koliko košta ne može biti toliko, koja je dobit. Znači ciljano gdje se je uvozilo smeće, ciljano, zbog toga jer se uništila proizvodnja. Sada imaju monopol, nemaju više mesa, moramo uvoziti smeće i to je ključni problem. Hvala.
Odgovor kolega Lovrinović, izvolite.
Uvaženi kolega Bulj, zaštita zdravlja je na prvom mjesta, znači hrvatska zdravstvena politika, mora početi od njive, od farme, od nabave hrane. Onog trenutka, kada Agencija za zaštitu tržišnog natječaja, Ministarstvo zdravstva, inspekcije, prijave prvi put, onoga tko ugrožava zdravlje i taj završi u zatvoru, onda ću ja početi vjerovati, kao i svi drugi građani u ovu državu. Hvala lijepo.
Druga replika, poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolega Lovrinoviću, u potpunosti, mogu se s puno stvari složiti, koje ste vi iznijeli ovdje u Saboru, međutim, profesore, moramo znati da je sve proces. Mi znamo da je ova država poslije rata došla u anarhiju, da je radio ko šta htio, da se je poljoprivreda uništila, da se pretvaralo kako se je pretvaralo, neki su se dizali kao Agrokor, su se podigli. Vidjeli ste sami, koliko se zadužio, konačno, evo, imamo nagodbu, koja je po meni realna, ono što smo radili, to se vidi, prema tome, smatram da ova vlada baš nije kriva, za sve to što se dešavalo kroz ovaj proces. A ova mesa koja govori kolega Bulj, su naravno, treba propisati zakon, 6 mj. da se može uvesti meso. Tko ga uveze starije, zna se kakve kazne treba slijediti, međutim, mi imamo zakone, imamo propise, a ne radimo po tome što bi trebali. Prema tome, ja smatram da smo mi u jednom procesu i političkom i u svemu drugom. Hvala.
Hvala. Idemo dalje, treća replika, poštovani kolega Križanić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Lovrinović, vi ste govorili o Švicarskoj, o tzv. zavičajnoj prodaji. Mi imamo u Zakonu o javnoj nabavi, ugrađen amandman o tzv. kratim lancima dostave. I to je izvrsna priča, samo je pitanje, tko ju od nas koristi i zašto i tko nama brani, da naše škole, bolnice, vojska i policija, naše državne institucije, ne koriste taj zakon, gdje nije glavna točka najniža cijena, nego upravo da u roku od 24 sata od klanja, 24 sata od branja, mogu koristiti se tim amandmanom. S druge strane, govorili ste o zlouporabi brenda hrvatski proizvod, 1 kg naprama 10 kg. Nama nitko ne brani da uvedemo nad standarde za sve trgovačke lance isto, dakle, da imamo pojačanu inspekcijski nadzor, a pogotovo gdje se utvrdi nepravilnosti, možemo ga pojačati 5 puta, ali u svim lancima isto, da nema diskriminacije, a sve u cilju zašite zdravlja ljudi. Dakle, imamo dobre zakone, samo ih treba provoditi.
Hvala, odgovor na repliku, izvolite.
Poštovani kolega, vaš način govora, izlaganja daje mi i od prije, kada sam slušao, vi ste pošten čovjek, ali ste u pogrešnoj stranici. Nemojte mi zamjeriti to što kažem. Pa to što se radi pazite, vaša stranka je na vlasti i meni je zaista teško vaš slušate. Jer ispravno govorite, čudite se, što se to događa, zašto se ne provodi. Ovo treba sve potaracati da konačno maknemo sa scene ono što smeta, ovu političku pljevu i da Hrvatska konačno zaplovi u pravom smjeru.
Na završno obraćanje, predsjednika vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, poštovanog Mladena Cerovca, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Ja ću samo ukratko reći nekoliko riječi. Kao prvo bilo je jedno od pitanja, zašto se čekalo sa statutom, statut, u prvom redu ovako, zakon, puna primjena zakona, počinje od 1.4. zakon je stupio na snagu 7.12. u međuvremenu agencija nije imala zaposlenih koji bi radili na nepoštenim trgovačkim praksama, međutim, agencija je održala u suradnji s Ministarstvom poljoprivrede, 6 radionica u 6 najvećih hrvatskih gradova, na kojima se prikuplja na pitanja sa terena i još osim toga. Došlo je još pitanja, koja su direktno upućena agenciji ili Ministarstvu poljoprivrede. Bilo je preko 250 agencija ih je obradila i objavila na svojoj web stranici, ima ih isto tako na svojoj mrežnoj stranici, ima isto tako obavljen i Ministarstvo poljoprivrede. Raspisan je natječaj za zapošljavanje ljudi, natječaj traje, ljudi kada su bili primjeni, oni ne mogu otići sa svojih poslova kada se sjete nego moraju poštovati neke zakonske rokove ili rokove koji su potpisani njihovim ugovorima. Treća stvar, statut je poslan u Hrvatski sabor krajem 3. mjeseca, vraćen je Agenciji uskoro zbog nekih manjih nomotehničkih grešaka, međutim šta se dalje događalo ne znam. Ja sam danas prije plenarne sjednice imao Odbor za zakonodavstvo, danas. Dakle ako je, od 4. mjeseca prošlo je 2 mjeseca. Odbor za gospodarstvo je bio prije toga. Međutim, u međuvremenu agencija nije da nije radila, apsolutno nije. Agencija je zatražila, dakle čim se ovaj, krajem 4. mjeseca se konačno ekipirao taj sektor, zatraženo je od 31 trgovačkog, to je objavljeno i na našim mrežnim stranicama, od 31. trgovačkog lanca, najvećih trgovačkih lanaca zatraženi su podaci o njihovim dobavljačima starijih, koji su imali prije, koje imaju sada, napravljene su usporedbe. U onom razdoblju do 3. mjeseca zakon nije bio u primjeni, dakle primjenjivali su se ugovori koji su postojali. Sada su prikupljene, 27 lanaca je poslalo svoje odgovore, oni su analizirani i ta analiza privremena je objavljena. Od Konzuma nisu zatraženi ti podaci zbog toga jer se on nalazi u jednom, privremeno se nalazi u jednom specifičnom pravnom režimu. Sada će agencija u sljedećem koraku od tih trgovačkih lanaca testno zatražiti 10-ak ili 20 ugovora s obzirom na veličinu dobavljača koja imaju da se vidi jesu li ti ugovori usklađeni sa Zakonom o nepoštenim trgovačkim praksama u lancu opskrbe hranom, to je prva stvar. Što se tiče izmjena, bilo kakvih izmjena zakona za to nije nadležna agencija. Uvaženi zastupnik Lovrinović sasvim sigurno zna da je Zakon, zakone predlaže Vlada, a ovdje je stručni nositelj bilo Ministarstvo poljoprivrede. Dakle ako ima nekih primjedbi na zakon agencija je samo provedbeno tijelo. Osim toga završnim odredbama zakona je navedeno da će Ministarstvo poljoprivrede kroz 2 godine vršiti monitoring u primjeni toga zakona pa će se vidjeti što treba mijenjati. Dakle od agencije ne možete tražiti da mijenja zakon niti ga je ona donosila. Što je u njemu krivo nije ili što bi se moglo bolje napraviti nije ni zasluga niti krivnja agencije. Sva ova pitanja o kvaliteti hrane, mesa, to naravno se ne tiče agencije. Isto tako zaštita domaćih proizvođača i njihova konkurentnost nije predmet ovog zakona, oni sami moraju postati konkurentni. Uvaženi zastupnik Lovrinović, švicarski primjer, Švicarska nije član EU i ima specifične još uvijek neke propise. I mislim da bi to bilo sve a osim toga u slučaju da imate neka saznanja da neki lanac prodaje meso ili bilo koji proizvod prehrambeni ili poljoprivredni ispod nabavne cijene, ja bih vas molio da se obratite agenciji. Jer 6 ljudi ne može pratiti sjednice Sabora da vidi da li netko maše slikom pokvarenog mesa. Hvala vam lijepo. Dođite u agenciju, rado ćemo vas primiti, pomognite nam. Osim toga ovim zakonom htjelo se upravo otkloniti taj faktor straha kod dobavljača, ako to nije time postignuto da se oni i dalje boje onda svrha zakona neće biti postignuta, dakle i dobavljači se moraju i proizvođači se moraju izboriti za svoja prava. Oni mogu i prijaviti to i anonimno. Što se tiče inspekcija, naravno da inspekcija, kažem bilo je rečeno da bi bilo bolje da to one provode, očito se radi o kompetentnim ljudima, kada su kompetentni u što ja ne sumnjam. Oni naravno ako nađu bilo kakav ugovor ili bilo što što bi moglo biti potencijalno kršenje Zakona o nepoštenim trgovačkim praksama neka to prijave Agenciji, mi ćemo to procesuirati. Hvala vam.
Imamo dvije replike, prvi je kolega Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Cerovac, teško mi je bilo slušati priznanje nemoći vaše institucije Agencije za zaštitu od tržišnog natjecanja. Vi pozivate nas da ako netko otkrije da netko prodaje nešto ispod cijene da vam pomognemo. Ja znam da nemate dovoljno, nije to slučajno, namjerno su to davali kao i DORH-u, kao državnoj reviziji, znači ključne institucije ove zemlje nemaju dovoljno znači ni prostora niti novaca da rade upravo zbog toga da ne mogu nadzirati i sprječavati ono loše što se u ovom društvu radi. Prema tome, stvar je potpuno jasna. Međutim Agencija za zaštitu od tržišnog natjecanja nikad nije odbila gospodina Todorića kada se on širio, dajte molim vas demantirajte ako sam u krivu. Pa prema tome, kakva je to bila zaštita tržišnog natjecanja. I kažem, radije skinite i napišite da je to agencija za zaštitu od tržišnog natjecanja ili da se promijeni vaša uloga i da vas se bolje financira i ustroji.
Hvala vam. Kolega Križanić vi ste sada na redu.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine Cerovac, znam za vaše radionice koje ste održavali po Hrvatskoj, sam sam sudjelovao na njima i one su trebale biti preventivno djelovanje i bile su i dobro je da smo ih održavali. I znam da je Zakon imao odgodu do 31.03. i to sam i rekao. Znači sa 1.4. smo mi trebali biti operativni. Ja sam samo o tome govorio, bilo je dovoljno vremena da se statut prilagodi do 31.03. i da sa 1.4. budemo operativni i da se u ta tri mjeseca zaposle uposlenici i da se kupi oprema. Kada govorite o zaštiti domaće proizvodnje da to nije posao niti nije ingerencija ovog zakona. Nije, nije. Ali mi svi vrlo dobro znamo da ste vi hrvatska agencija a ja hrvatski zastupnik. I brinem se za interese hrvatskih ljudi. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Uvaženi zastupnik, ja znam da smo mi hrvatska agencija ali hrvatske agencije trebale bi djelovati u Hrvatskoj, tijela institucije trebaju djelovati u okviru hrvatskih zakona i to ćemo i raditi. Ja ne bih htio biti patriot na način da zbog toga što krivo provodim zakon završim u hrvatskom zatvoru. Hvala vam lijepa.
Ovime smo došli do kraja rasprave. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Izmjene i dopune Statuta Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Potvrđivanje. Podnositeljica je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje Odluku o potvrđivanju izmjene i dopune Statuta Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 79 za, 7 suzdržanih i 4 protiv donesena Odluka o potvrđivanju kako je predložio saborski matični odbor.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pred vama ili pred svima nama je Zakon o elektroničkom izdavanju računa u javnoj nabavi tako da je Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta pripremilo prijedlog Zakona o elektroničkom izdavanju računa u javnoj nabavi a kojim se u pravni poredak RH prenosi Direktiva broj 55 iz 2014. Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja a kojim je uređeno elektroničko izdavanje računa u javnoj nabavi. Predmetni prijedlog zakona u potpunosti je usklađen sa nacionalnim zakonima i pravilnicima koji uređuju područje, izdavanje i razmjenu papirnatih računa i računa u elektroničkom obliku tzv. e-računa na prostoru RH. Dakle, predmetni je zakon usklađen sa Zakonom o PDV-u, Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost Općim poreznim zakonom, Zakonom o računovodstvu, Zakonom o elektroničkoj ispravi, Zakonom o provedbi Uredbe broj 910 iz 2014., Zakonom o elektroničkoj trgovini. Ovaj zakon predstavlja i jednu od mjera nacionalnog programa reformi Vlade RH za 2018. godinu a glavni cilj mjere i zakona je 100%-tno izdavanje i zaprimanje e-računa u procesima javne nabave. Što se to praktično uvodi ovim zakonom? Ovim se zakonom uvodi obveza zaprimanja e-računa u postupcima javne nabave od 1. 12. 2018. godine te je obveza izdavanja e-računa u postupcima javne nabave od 1. 7. 2019. godine. Koje su to bitne i ključne prednosti odnosno koristi koje u poslovanje unosi ovaj zakon? U postupcima elektroničkog fakturiranja, prednost za izdavatelje e-računa su manji administrativni troškovi pripreme, ispisa i kuvertiranja računa, uklanjaju se troškovi poštarine, račun se isporučuje u puno kraćem vremenu i pohranjuje se u sigurnu i kontroliranu elektroničku arhivu. Prednosti za primatelje e-računa je brzina zaprimanja i obrade računa pri čemu se minimalizira mogućnost ljudske pogreške, osigurava se brže plaćanje i visoki stupanj automatizacije procesa, razmjene predmetnih e-računa. Također će se troškovi obrade e-računa znatno smanjiti u odnosu na troškove obrade tradicionalnog papirnatog računa. Dodatne, osjetno veće uštede ostvarit će se digitalizacijom poslovnog procesa od nabave do isporuke, kraćim rokovima obrade računa te ubrzanjem metodologije plaćanja. E-račun omogućiti će i kvalitetnije upravljanje financijskim poslovanje, utjecati će na povećanje produktivnosti rada te će osigurati potpunu transparentnost fiskalnog učinka u procesu javne nabave. Korištenje e-računa u poslovanju važno je iz niza razloga. EU računa da će potpunim uvođenjem e-računa uštedjeti gotovo 423 milijarde eura a procijenjena ušteda od uvođenja elektroničkog računa kreće se negdje između 7 pa čak do 20 eura po ispostavljenom računu od čega ovo što je najbitnije, 80% uštede ostvaruje kupac a 20% prodavatelj. Prema procjenama za RH kroz uspostavu cjelovitog procesa elektroničke javne nabave, moguće je ostvariti maksimalni efekt uštede negdje između 6 i 13% ukupnog volumena javne nabave što u konačnici može iznositi ušteda na razini od otprilike 2,6 milijardi kuna. Naime, ukupna vrijednost javne nabave u 2016. godini iznosila je gotovo 45 milijardi kuna a ukupna vrijednost evidentirane nabave male vrijednosti koja je također obuhvaćena ovim zakonom, iznosi 10,2 milijarde kuna odnosno 22,9% ukupnog volumena javne nabave. Zakon će obuhvatiti veći volumen obveze izdavanja e-računa budući smo područje promjene proširili postupke nabave male vrijednosti odnosno ispod 200 000 kuna za nabavu robe i usluge te nabavu radova ispod 500 000 kuna. U kontekstu nastojanja Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta da se rasterete poduzetnici, odnosno sveukupno gospodarstvo od nepotrebnih administrativnih opterećenja a što je i dio akcijskog plana za 2018. godinu i perspektiva i unijet ćemo istu metodologiju i u akcijski plan za 2019. godinu, smatram potrebiti naglasiti da će primjenom ovog zakona smanjiti se troškovi poslovnog sektora. Vezano uz normu koju će ovaj zakon implementirati u državama članicama EU-a trenutno postoji i upotrebljava se nekoliko svjetskih, nacionalnih i regionalnih normi za električno izdavanje računa koje nisu međusobno interoperabilne. Takvi nepodudarni pravni i tehnički zahtjevi u vezi sa elektroničnim računima, gospodarskim subjektima su često puta predstavljali prepreku i sprječavali njihov ulazak na neko novo tržište. Kroz ovaj zakonski prijedlog, prepreke prekogranične trgovine biti će smanjene na minimalnu moguću razinu. Europska norma za elektronički račun ne ulazi u načine razmjene računa niti propisuje metode i postupke za isto već samo daje smjernice oko primjene mogućih modela. U ovom su trenutku predmet interesa tri predmetna modela od kojih ćemo dati mogućnost gospodarskim subjektima da jedan od njih sami izaberu. Porezni nadzor provodit će ovlašteni predstavnici Ministarstva financija, dakle porezne uprave dok će izdavatelji i primatelji te njihovi informacijski posrednici biti odgovorni za sadržaje e-računa te usklađivanje sa Europskim normama na koji će se način financirati model razmjene e-računa i kakav će to biti u konačnici fiskalni učinak. Kako bi se omogućila razmjena e računa na državnoj i lokalnoj razini potrebito je osigurati transportnu infrastrukturu u obliku centralne platforme za komunikacijsku i interkonekcijsku, informacijsku razmjenu e računa u što uvodimo informacijske posrednike, što iziskuje znatna ulaganja i velike tehnološke napore te za provedbu ovog zakona potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu RH u iznosu od 4 milijuna kuna na godišnjoj razini, a sredstva koja će se kontinuirano osiguravati na pozicijama Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta. Predmetna platforma će omogućiti komunikaciju i interkonekciju između javnih naručitelja, sektorskih naručitelja i dobavljača, svih onih gospodarskih subjekata zainteresiranih za elektronički proces javne nabave te svih informacijskih posrednika za koje cijenimo da će na godišnjoj razini takvih interkonekcija biti više od 12 i pol milijuna. Centralna platforma za razmjenu e računa dijelom već je uspostavljena od strane financijske agencije negdje od sredine 2016. godine. Naime, odlukom Vlade RH o zaprimanju strukturiranih računa u elektroničkom obliku i pratećih isprava za tijela državne uprave, dakle proračunskih korisnika državnog proračuna, utvrđena je dužnost zaprimanja e računa za tijela državne uprave, odnosno korisnika državnog proračuna RH od veljače 2016. godine. Točkom 5. predmetne odluke FINA je određena kao informacijski posrednik za tijela državne uprave, dakle proračunskih korisnika, državnog proračuna RH. Temeljem citirane odluke, Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta i Financijska agencija, sklopili su ugovor te za pružanje usluga iz tog ugovora isplaćena cijena u iznosu od 968 000 kuna od čega 499 500 kuna za uspostavu platforme na godišnjoj razini i održavanje predmetne platforme, dakle licenciranje hardver, softver i potrebiti čovjek dana u ukupnom iznosu od 469 000 kuna. Predmetnu platformu koja je do sada bila namijenjena za zamjenu e računa između središnjih tijela državne uprave i dobavljača valjalo je proširiti i na javne naručitelje, dakle sve ovo definira predmetni zakon, na sektorske naručitelje te dobavljače, dakle gospodarske subjekte i sve informacijske posrednike. Dakle godišnji trošak izrade centralne platforme za razmjenu e računa u iznosu od 4 milijuna kuna odnosi se na troškove proširenja platforme te godišnje troškove kontinuiranog operativnog vođenja i održavanja predmetnog sustava. Tko to ustvari temeljem prethodnih odluka i unutar ovog zakona ima ulogu centralnog informacijskog posrednika? Predmetnim odlukama, a i ovim zakonom, RH je ovim Zakonom o državnoj informacijskoj infrastrukturi i Uredbom o organizacijskim i tehničkim standardima za povezivanje na državnu informacijsku infrastrukturu odlučila … [[Govornik se ne razumije.]] svoje IT usluge te je definirala pružitelje dijeljenih usluga od kojih danas postoje 4. To su APIS, FINA, CARNET I AKD. Određivanje FINA-e kao informacijskog posrednika za određene javne naručitelje u konkretnom nacrtu prijedloga zakona svoje utemeljenje stoga nalazi u navedenom Zakonu o državnoj i informacijskoj infrastrukturi, Uredbi o organizacijskim i tehničkim standardima za povezivanje na državnu informacijsku infrastrukturu te odluci Vlade RH o zaprimanju strukturiranih računa u elektroničkom obliku i pratećih isprava za tijela državne uprave, dakle proračunske korisnike iz 2015. godine. Temeljem navedenih propisa dijeljenu uslugu za praćenje poslovnog procesa zaprimanja e računa te poslove informacijskog posredništva za tijela državne uprave, odnosno proračunskih korisnika državnog proračuna RH, FINA pruža od veljače 2016. godine. Predmetni je centralni sustav, dakle platformu, FINA uspostavila 2016. godine, a putem kojeg elektroničke račune zaprimaju središnja tijela državne uprave, ali i druga javna tijela poput jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave. Ovim se nacrtom prijedloga zakona, temeljem pozitivnih iskustava u provedbi navedene odluke i ulozi FINA-e kao pružatelja dijeljenih usluga, samo proširuje već dodijeljena uloga FINA-e kao informacijskog posrednika za određene javne naručitelje. Navedeno znači da svi drugi javni naručitelji, dakle jedinice lokalne i regionalne samouprave i s njima povezana trgovačka društva, sektorski naručitelji i gospodarski subjekti te dobavljači mogu birati bilo kojeg informacijskog posrednika danas prisutnog na tržištu. Ono između čega se može birati su FINA, moj račun, Omnizon, Hrvatski telekom, Mstart i Hrvatska pošta. Kako je i zašto odabran model centralne platforme za razmjenu e računa? Trenutna situacija na tržištu informacijskih posrednika je takva da godinama na istome djeluje svega nekoliko informacijskih posrednika koji nemaju javno objavljene registre korisnika e računa, dakle svi osim FINA-e, niti su im registri korisnika e računa na bilo koji način povezani, protokoli za razmjenu informacija o korisnicima nisu standardizirani, a ne postoje niti mehanizmi koji bi omogućili upotrebu distribuiranog registra korisnika. Isto tako ne postoji centralni registar u kojem bi svi informacijski posrednici bili obvezni upisivati svoje korisnike, a koji je dobra praksa drugih država članica i temeljem čega je primjena e-računa, u zemljama našeg okruženja u bitnom … [[Govornik se ne razumije.]] Za posljedicu imamo neuređeno tržište informacijskih posrednika, zatvaranje pružatelja usluga informatičkog posredništva i zatvorene registre. Dešavaju se situacije da se nekim posrednicima, ne mogu poslati računi vlastitih korisnika, jer nemaju interkonekcije, nemaju već unaprijed određene interkonekcije između informacijskih posrednika. Također u kontaktu s tvrtkama, pogotovo malim ovo je ministarstvo zaprimilo pritužbe, da pojedine velike tvrtke i pojedini informacijski posrednici, uvjetuju angažman određenog informacijskog posrednika, što je nedopustivo i narušava tržištu utakmicu. Također, upravo na činjenicu neuređenog ovog tržišta zbog nepostojanja centralnog registra korisnika, godinama upozorava i akademska zajednica, a pogotovo Fakultet elektrotehnike i računalstva. Stoga je zaključeno, da je centralna platforma, za razmjenu e-računa u RH, prijeko potrebna, budući se ovo perspektivno tržište već godinama, ne širi upravo zbog svoje zatvorenosti, neuređenosti i međusobnog nepovezivanja informacijskih posrednika, te smatramo kako je rješenje preloženo kroz ovaj prijedlog zakona, optimalan. Također predmetnim modelom, omogućiti će se funkcionalan eko sustav, koji će generirati poslove, ne samo za informacijske posrednike, već i za sistemske integratore te tvrtke koje sudjeluju u razvoju sveukupnog ovog procesa. Najavljen nam je ulazak i novih informacijskih posrednika, s inovativnim rješenjima za razmjenu i upravljanje e-računima, na ovo tržište, kojem je glavni okidač, bio upravo prijedlog ovog zakonskog rješenja. I u konačnici, kao zaključak, Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta, je u svrhu povećanja korištenja elektroničkog računa u državnoj i javnoj upravi, te gospodarskom sektoru od 2012. g. kontinuirano ulagalo napore i provodilo pilot projekte razmjene e-računa, zajedno s javnom upravom, gospodarskim subjektima i znanstvenom zajednicom. Kao CEF telekom koordinator i koordinator hrvatskih projektnih konzorcija od 2015. g. provodimo projekte instrumenata za povezivanje Europe s temom e-računa. Ciljevi projekta, dakle, vrijednost od otprilike 9,7 milijuna kuna, su upravo poticanje korištenja strukturiranog elektroničkog računa, od strane javne uprave i gospodarskih subjekata, nacionalno i prekogranično. Pri čemu imamo i snažnu podršku Europske komisije, za osiguranje tehnički i operativa preduvjeta, tijela javne uprave za integraciju sa centralnom platformom za izdavanje e-računa. Saborski odbor za zakonodavstva i gospodarstvo, održani 14.6.2018. g. jednoglasno su podržali i zaključcima prihvatili ovaj prijedlog zakona, s time da je Odbor za zakonodavstvo uputio na potrebne nomo tehničke dorade prijedlog zakona, a koje smo zajedno sa predmetnim odborom i uskladili. Temeljem svega, naprijed navedenog, smatramo ovaj prijedlog zakona, optimalno rješenjem za uspostavu pravnog i tehničkog okvira, razmjene e-računa u RH, te nam je želja da kroz ovaj zakon i daljnje projekte, ostvarimo cilj koji Europska komisija postavila u digitalnog agende za 2020. g. a to je da RH, do 2020. bude država članica u kojoj će dominantan način izdavanja računa, biti upravo elektroničko izdavanje, strukturiranih računa, sa svim svojim prednostima, uštedama i potrebnom transparentnošću. Jedna informacija koja ide u prilog nastojanja svih vlada od 2010., 2011., odnosno svih vlada od 2012. g. pa do današnjeg dana, je upravo danas primljena informacija, dakle, 19. lipnja 2018. g. dakle, institut za razvoj poslovnog upravljanja iz Lujzijane čiji je partner institut nacionalno vijeće za konkurentnost, objavilo je rezultate izvješća. Svjetska ljestvica digitalne konkurentnosti, za 2018. dakle, uz činjenicu, da smo na ljestvici, da smo ove g. zabilježili nešto slabije mjesto na ljestvici i markerima valorizacije duing biznisa, da smo na ljestvici konkurentnosti, također pali za nekoliko mjesta, konačno jedna dobra i hvale vrijedna informacija. Dakle, svjetska ljestvica digitalne konkurentnosti za 2018. Hrvatsku, pozicionira na 44. mjesto a što je za 4 mjesta bolje nego u istom razdoblju prošle g. Dakle sveukupna nastojanja da se kroz elektroničko poslovanje, a predmetno ovim zakonom i izdavanje odnosno, zaprimanje e-računa, smanje administrativne barijere i poveća fleksibilnost i efikasnost kako privatnog, tako i javnog sektora, smatramo ovo rješenje optimalno i molimo ovaj Visoki dom za njegovu podršku. Hvala lijepo.
Hvala gospodinu Darku Horvatu, ministru gospodarstva, poduzetništva i obrta, na njegovo izlaganje, imamo jednu repliku, kolega Alen Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući, poštovani ministre, pozorno sam slušao i rekao bi bravo za ovaj korak naprijed u razvoju e-Hrvatske, jasno da je ovo samo početak. Ja vjerujem da ćemo svi zajedno, a govorim i o jedinicama lokalne samouprave nastojati da uspostavimo ovaj sustav, moje bi bilo pitanje, ako može malo samo pojašnjenje. Znači nakon javne nabave, kada izaberemo najpovoljnijeg ponuđača, znači onda tek dolaze računi koji se ispostavljaju od ponuđača, u taj sustav. Da li će tu trebati poseban nekakav program, da li ćemo moći nadograđivati ovaj program koji imamo? Kako je to zamišljeno? Znači elektroničkim putem ćemo zaprimati račune, koje ćemo normalno, jasno staviti u proceduru plaćanja, to je samo taj dio uspostave ovog dijela elektroničkog uspostavljanje tog programa. Mislim malo pojašnjenje u svakom slučaju, velim bravo za ovaj način uspostavljanje e-Računa, ali možda malo pojašnjenje kako će to funkcionirati.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče, hvala lijepo na pitanju. Evo kratko pojašnjenje. Dakle mi smo ovdje predmetnim zakonom uveli normativni akt temeljem koga želimo unificirati komunikaciju između krajnjeg korisnika kroz informacijskog posrednika kojeg taj krajnji korisnik može sam na tržištu odabrati i centralne platforme prema kojoj onda taj informacijski posrednik ima unificiranu interkonekciju. Dakle sve ide u prilog tome da će se u sljedećih nekoliko mjeseci odnosno u sljedećoj godini morati unificirati i hardver i softver i licencni sustav da bi na nivou RH kroz jednu informacijsku okosnicu o kojoj će brinuti FINA dobili transparentni uvid u razmjenu odnosno definirana pravila po kojima krajnji korisnik dolazi do informacijskog posrednika, informacijski posrednik do informatičke okosnice kroz koju onda zatvara put do dobavljača odnosno krajnjeg korisnika s one druge strane.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu. Prva prijava u ime KLuba zastupnika HDZ-a kolega Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, uvažena gospođo državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Evo imamo jedan zakon ispred sebe u prvom čitanju iz one grupe tehničkih zakona, on svega ima 16 točaka, sadrži 16 točaka i ono što je ministar veoma opširno i detaljno obrazložio obrađuje problematiku e-Računa u javnoj nabavi. Dakle samim ovim zakonom se u pravni poredak RH prenosi jedna direktiva, dakle to je Direktiva 2014/55 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. godine koja regulira odnose u tim poslovnim odnosima u elektroničkom izdavanju računa u javnoj nabavi. Zakon sam po sebi predstavlja jednu od mjera Nacionalnog programa reforme Vlade RH u 2018. godini, a glavni cilj mjere je 100% izdavanje i zaprimanje e-Računa u javnoj nabavi. Uvođenje elektroničkog fakturiranja u poslovanje ubrzavaju se i automatiziraju svi poslovni procesi, smanjuju se troškovi poslovanja, te se omogućuje potpuna transparentnost fiskalnog učinka u javnoj nabavi. Uspostavom cjelovitog procesa elektroničke javne nabave mogu se ostvariti maksimalni efekti i uštede što prema procjenama može biti od 6 pa sve do 13% ukupnog iznosa javne nabave, a to za RH znači više od 2,6 milijardi kuna. Dakle jedan pozamašan iznos koliko možda sam zakon po sebi kada se ovako gleda tehnički ne daje se dojam da se može toliko uštediti. Naime, ukupna vrijednost javne nabave u 2016. godini iznosila je 44 milijuna i 800 tisuća kuna, a ukupna vrijednost evidentirane nabave male vrijednosti koja je također obuhvaćena ovim zakonom iznosi 10 milijuna i 200 tisuća kuna otprilike odnosno 22,89%. Kako bi se omogućila razmjena e-Računa na državnoj i lokalnoj razini potrebno je osigurati transportnu infrastrukturu za kontinuiranu interkonenciju informacijskih posrednika i razmjenu e-Računa te je za provedbu ovog zakona potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu RH u iznosu od 4 milijuna kuna na godišnjoj razini i koja će se osigurati na poziciji Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta za 2019. godinu, te primarno na projekcijama 2020.-2021. godine. Predmetnom platformom će se omogućiti više od 12,5 milijuna interkonekcije između javnih i sektorskih naručitelja i dobavljača. Određivanje financijske agencije kao informacijskog posrednika za određene javne naručitelje u konkretnom nacrtu prijedloga zakona svoje utemeljen stoga nalazi u navedenom Zakonu o državnoj informacijskoj infrastrukturi, Uredbi o organizacijskim i tehničkim standardima za povezivanje na državnu informacijsku infrastrukturu te u Odluci Vlade RH o zaprimanju strukturiranih računa u elektroničkom obliku i pratećih isprava za tijela državne uprave proračunske korisnike državnog proračuna. Naime, tu valja reći da je u javnoj raspravi najviše na neki način primjedbi i prijedloga upravo donijela ova odluka Ministarstva gospodarstva gdje je bilo sugerirano u prvom redu od jedinica lokalne samouprave da bi se trebala proširiti na neki način pod „demokratizirati“ uopće usluga na način da mogu i drugi obavljati tu uslugu, ali treba reći da je upravo sa ovom odlukom Vlade RH i ovim prijašnjim nacrtima prijedloga zakona Ministarstvo gospodarstva donijelo dobru odluku i odredilo je FINA-u kao tehničkog izvršioca ovog zakona, što mislim da je dobro i samo po sebi jedan logičan slijed svih onih odluka koje je Vlada donijela u ranijim periodima. Dakle temeljem navedenih propisa dijeljenu uslugu za praćenje poslovnog procesa zaprimanje strukturiranih računa u elektroničkom obliku i pratećih isprava te poslove informacijskog posredništva za tijela državne uprave i proračunske korisnike državnog proračuna RH FIN pruža još od 2016. godine. Predmetni centralni sustav platforma za razmjenu e-Računa financijske agencije uspostavila je još 2016. godine, a putem kojeg elektroničke račune zaprimaju središnja državna tijela uprave, ali i druga javna tijela poput jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave. Ovim se stoga nacrtom prijedloga zakona, temeljem pozitivnih iskustava, u provedbu navedene odluke i uloge FINA-e kao pružatelja dijeljenja usluga samo proširuje već dodijeljena uloga FINA-e kao informacijskog posrednika na zaprimanje i slanje elektroničkih računa i pratećih isprava za određene javne naručitelje. U tu svrhu je i ministarstvo izdvojilo sredstva, cca 900 000 kuna za nadogradnju postojećih programa kako bi se mogla ova usluga što kvalitetnije pružati. To isto znači da svi drugi javni naručitelji i gospodarski subjekti, dobavljači mogu i dalje birati kojeg informacijskog posrednika na tržištu žele, ali će se morati konektirati na FINA-u kao krajnjeg isporučitelja usluge. Također se ovim prijedloga zakona omogućiti funkcionalan eko sustav koji će generirati poslove, ne samo za informacijske posrednike, već i za sistemske integratore te tvrtke koji sudjeluju u razvoju poslovnih procesa. Dakle ono što sam i uvodno rekao, to je jedan tehnički zakon od svega 16 članaka, bitno ga je implementirati, taj zakon je na neki način i inkorporiran kroz Nacionalni program reforme Vlade RH i Klub HDZ-a će ga podržati u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala kolegi Klimanu. Sljedeća rasprava u ime kluba zastupnika kolegica Dragana Jeckov, u ime Kluba zastupnika SDSS-a, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, dame i gospodo, saborske zastupnice i zastupnici. Evo pozdravljam činjenicu da je s nama ministar, smatram da je važno s obzirom da je ovo jedan nov zakon, da je u pitanju zapravo jedna novina koja će nas na neki način i uvesti u to savremeno Europsko tržište, posebno kada je u pitanju javna nabava i zato je jako dobro da upravo na neki način i ministar obrazloži, da ne kažem da ga brani, neće imat prilike da ga brani, ali obrazloženje smo čuli. Naime Europska komisija, kao najviše tijelo na razini EU u području javne nabave smatra da upravo javna nabava predstavlja jedan od generatora razvoja. Zašto je to tako? Pa upravo zbog toga što oko 12 do 15% BDP-a država članice EU, odnosno komisija gleda na tu javnu nabavu kao na instrument povećavanja održivog rasta te podrške stvaranju novih radnih mjesta. Javna nabava ipak kod nas se rijetko u javnosti posmatra kao jedan od generatora razvoja i vrlo često percepcija je u društvu da je javna nabava idealno mjesto za demonstraciju koruptivnih radni. No promotrimo li vrijednost javne nabave koja je u Hrvatskoj, a i u drugim članicama EU, kao što sam rekla kreće se od 12 do 14% BDP-a, vidjet ćemo da su tu dakle prilike uistinu značajne. Vrijednost ugovora o javnoj nabavi u Hrvatskoj na godišnjoj razini kreće se oko trećine državnog proračuna te obuhvaća oko 15 000 ugovora na koje se primjenjuje Zakon o javnoj nabavi i preko 40 000 ugovora nastalih temeljem bagatelne nabave. Upravo je zbog toga svako unapređenje sustava javne nabave za državu iskorak u smjeru protiv korupcije. Što nam donosi e račun koji postaje obavezan u postupcima javne nabave od 1.12. ove godine? Europska komisija je propisala ujednačen sadržaj elektroničkih računa i naručitelji će biti obavezni primiti i obrađivati tako zaprimljene račune. Takav sustav će generirati značajne operativne uštede i za naručitelje i za poduzeće i smanjiti prepreke prekograničnoj trgovini unutar EU. E računi trebali bi biti jednostavniji za korištenje i lako razumljivi, uzevši u obzir da osobito mala i srednja poduzeća imaju na raspolaganju ograničen broj radnika i financijskih sredstava. Uvođenje e računa ubrzavaju se i automatiziraju poslovni procesi, smanjuju troškovi poslovanja, ostvaruju značajne uštede te se potencijalno stvara veća dodatna vrijednost u poslovanju, kako u gospodarskom sektoru, tako i u javnoj upravi. Na taj način osigurat će se uslovi da naručitelji primaju i obrađuju strukturirane elektroničke račune koji su u skladu sa Europskom normom o elektroničkom izdavanju računa. Elektronička razmjena računa omogućuje međusobno povezivanje gospodarstvenika, kao i tijela javne i državne vlasti, te u konačnici dovodi do konkurentnijeg poslovanja. Procjenjuje se da će se prelaskom na elektroničke račune ostvariti proračunske uštede od 6 do 13% ukupnog iznosa javne nabave, odnosno oko 2 i pol milijarde kuna godišnje, kao što je uvaženi kolega iznio. Jedna važna prednost uvođenja elektroničkog fakturiranja u poslovne procese je osiguranje poreznog nadzora te bilo koja revizija financijskog poslovanja u realnom vremenu što predstavlja neprocjenjiv moment za transparentnost fiskalnog učinka, pogotovo kad se radi o postupcima javne nabave. Kao što sam rekla, novi prijedlog zakona propisuje i jedinstvenu Europsku normu za elektroničko poslovanje u skladu sa Europskom uredbom čime se olakšava prekogranična nabava. Elektroničnu razmjenu za javne naručitelje obavljat će FINA i putem središnje platforme za komunikaciju i interkonekciju. Upravo davanje posla FINA-i izazvao je i najviše reakcija, ali važno je istaći da u 2017. godini volumen razmjene e računa iznosio samo 10%, a očekuje se da će postotak donošenja ovog zakona značajnije ipak porasti. Uvođenjem elektroničkog fakturiranja u poslovanju ubrzavaju se i automatiziraju poslovni procesi, smanjuju troškovi poslovanja, ostvaruju značajne uštede te se potencijalno stvara veća dodana vrijednost u poslovanju. Cilj je započeti sa uspostavom cjelovitog procesa integrirane elektroničke javne nabave od objave nadmetanja preko elektroničkog podnošenje ponude, nadzora izvršenja ugovora, e-računa i e-plaćanja čime će se moći ostvariti maksimalni učinci digitalizacije procesa javne nabave u RH sa svim uštedama i pretpostavljenom transparentnošću. Primjenom centralnog informacijskog posrednika za javne naručitelje u smislu ovog zakona, omogućilo bi se jednostavno korištenje sustava e-račun za javne naručitelje obzirom da izdavatelji računa neće morati voditi računa gdje se nalazi pojedini javni ili sektori naručitelj već će biti nesmetan u slanju elektroničkih računa bilo samostalno bilo preko odabranog informacijskog posrednika. Prema zakonskom prijedlogu, obaveza za zaprimanje elektroničkih računa u postupcima javne nabave za sva javna tijela započinje 1. 12. 2018. Primjenom središnjeg informacijskog posrednika za javne naručitelje koji se povjerava FINA-i, omogućuje se jednostavnost korištenja sustava razmjene elektroničkih računa za javne naručitelje s obzirom da izdavatelji računa neće morati voditi računa gdje se nalazi pojedini javni ili sektorski naručitelj. Navedeni model pojednostavljuje korištenje sustava i svim informacijskim posrednicima s obzirom da neće morati uspostavljati pojedinačne veze jedni prema drugima kako bi elektronički račun stigao od izdavatelja prema naručitelju. Ističemo da su i druge države članice EU-a odabrale ovakav model pa istaknut ću dobar primjer Slovenije gdje ulogu informacijskog posrednika također za državu vrši državna tvrtka te se takav sustav pokazao izvrsnim rješenjem koje besprijekorno funkcionira već 3 godine te se volumen razmjene elektronskog računa kontinuirano povećava. Zakon vidimo u primjeni kao pružanje potrebne podrške javnim naručiteljima, naručiteljima i dobavljačima koji im omogućava jednostavno povezivanje sa svim sudionicima bez potrebe za korištenjem različitih protokola u slučaju povezivanja gospodarskih subjekata između dva i više različitih informacijskih posrednika čime se stvaraju značajne uštede u smislu integracijskih i operativnih poslova. Vrijednost potpisanih ugovora u javnoj nabavi u RH na godišnjoj razini kreće se približno 1/3 godišnjeg državnog proračuna odnosno oko 45 milijardi kuna. Prema tome treba naglasiti da i mala unaprjeđenja sustava javne nabave mogu imati vrlo značajne rezultate a ekonomski stručnjaci u području javne nabave smatraju da recimo, da bi ušteda od samo 10% vrijednosti javne nabave oslobodila preko 4 milijarde kuna godišnje za potencijalno nove razvoje projekte. Te uštede mogle bi ostvariti se kvalitetnijim planiranjem javne nabave i kvalitetnijim tehničkim rješenjima. I na kraju da zaključimo, očekujući da će upravo korištenje e-sustava, sustava e-račun utjecati na veću transparentnost u postupcima javne nabave i osigurati određene proračunske uštede za koje smo čuli da se predviđaju da su oko 6 do 13% ukupnog iznosa javne nabave, Klub zastupnika SDSS-a pozdravlja prijedlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o elektroničkom izdavanju računa u javnoj nabavi. Prvo čitanje P.Z.E. broj 358. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći Zaključak: 1.- Prihvaća se prijedlog Zakona o elektroničnom izdavanju računa u javnoj nabavi i 2.- Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da jednoglasno s 92 glasa za donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda, to je: a) Prijedlog odluke o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije i a) Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 68. Zakona o elektroničkim medijima. Raspravu je proveo Odbor za informiranje i informatizaciju i medije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? S nama je ministrica kulture Nina Obuljen Koržinek. Evo samo polako, izvolite, nema gužve.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo, pred vama je točka dnevnog reda vezano uz izbor kandidata za članove Vijeća za elektroničke medije. Željela bi podsjetiti da je odlukom Hrvatskog sabora od 26. travnja na prijedlog Vlade RH imenovano dvoje članova zapravo dvije članice Vijeća za elektroničke medije, mr.sc. Suzana Kunac i mr.sc. Gordana Simonović, na vrijeme o 5 godina čiji mandat je istekao 1. svibnja. Odlukom Hrvatskog sabora od 20. rujna 2013. a na prijedlog Vlade RH, Robert Tomljenović imenovan je članom Vijeća za elektroničke medije na vrijeme od 5 godina i mandat mu istječe 20. rujna 2018. godine. Temeljem zaključka Vlade RH od 15. ožujka 2018. godine, Ministarstvo kulture sukladno članku 68. stavku 2. Zakona o elektroničkim medijima, objavilo je javni poziv za imenovanja tri člana Vijeća za elektroničke medije te su prikupljene prijave kandidata. Uvidom u životopise, prethodno iskustvo, razmotrivši sve navedene prijave a u skladu sa kriterijima koji su navedeni u zakonu, predlaže se da se Hrvatskom saboru predloži razrješenje mr.sc. Suzane Kunac i mr.sc. Gordane Simonović kao dužnosti članica Vijeća za elektroničke medije a da se imenuje Damira Bučevića i Josipa Popovca za članove Vijeća za elektroničke medije. Što se tiče 3 člana, gospodina Roberta Tomljenovića koji dužnost prestaje s danom 20. rujna, predlaže se da ga se ponovno imenuje za člana Vijeća za elektroničke medije. Hvala.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Dakle otvaramo raspravu, prvi se javio u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista kolega Miro Bulj. Pošto kolege Mire Bulja nema, on gubi na raspravu. Sljedeća prijava je u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što je ministrica uvodno i rekla, nakon provedenog javnog poziva predlažu se za imenovanje gospodin Damir Bučević i gospodin Josipi Popovac. Ono što je razvidno iz njihovih životopisa, riječ je o ljudima koji imaju golemo iskustvo u radu u medijima posebno kada govorimo o gospodinu Josipu Popovcu koji je čitav svoj radni vijek gotovo proveo na HRT-u. Prošao je sve instance na HRT-u i jedno vrijeme bio i ravnatelj HRT-a. Kvalificira ga naravno i njegovo obrazovanje i mislim da će dati dobar doprinos kao član Vijeća za elektroničke medije jednako kao i gospodin Damir Bučević. Međutim ono što bih htjela reći kada govorimo o ove dvije nove osobe jeste da od članova Vijeća za elektroničke medije zapravo očekujemo svi mi da daju jednu novu dodanu vrijednost s obzirom da se i naš svijet medija ubrzano mijenja, da tehnološki razvoj i pojava novih medija utječe na sve segmente društva u nekim novim oblicima. Razvoj interneta i digitalnih medija promijenio je i poimanje informacija. Svi smo toga svjesni svaki dan jer i u ovom trenutku netko od vas ili netko tko nas prati na nekom drugom mediju informira se i svjesni smo toga da zapravo informacije dolaze do svih puno brže nego je to bilo primjerice prije 10-ak godina. Promijenjeno je i poimanje informacija i pojavnost medija koje poznajemo. Digitalni je svijet tako postao nova dimenzija sa svim onim pozitivnim stranama koje smo zapravo svi tako i priželjkivali, biti dio globalnog svijeta i moći iz svakog kutka svijeta dobiti informaciju u istom trenutku. Međutim te dragocjene prednosti u virtualnom svijetu dobivaju i mnoge neželjene efekte o kojima ne smijemo ne voditi računa. A prije to će biti zadatak kako postojećih tako i novih članova Vijeća za elektroničke medije jer od njih očekujemo kao regulatora da se snažnije uključe u praćenje procesa ali nikako ne zanemariti one klasične medije koje poznajemo pod navodnicima neki bi ih već sada mogli nazvati starijim medijima, govorim ovdje prije svega o tv i radio postajama. One djeluju u lokalnim zajednicama, o njima naravno brine Vijeće za elektroničke medije i oni se financiraju putem tzv. fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medija. U ovom trenutku u RH aktivno je 19 televizijskih postaja, prije 2 do 3 godine imali smo nažalost veliki problem kada su brojne lokalne tv postaje bile ugašene. U ovom trenutku 3 su još pred dobivanjem nove koncesije i to 2 u Zadru i 1 u Lici što mi možemo i pozdraviti što znači da će lokalne televizije što im i jest zadaća informirati svoje građane o svim najbitnijim stvarima. Vjerujem da smo svi svjesni toga da nacionalne tv kuće neke vijesti iz tzv. malih sredina ne uspiju ugurati u svojih 35 ili 40 minuta. Zato je tu dodana vrijednost lokalnih televizija i lokalnih radiopostaja. Oni su dragocjeni izvor informacija za sve naše sugrađane i za sve nas koji djelujemo ili na političkoj razini ili u bilo kom segmentu društveno odgovornog djelovanja u svojim lokalnim zajednicama. Novi članovi Vijeća za elektroničke medije imati će i odgovornost kako rasporediti sredstva iz fonda. Ove godine 14 milijuna kuna iz fonda dodijeljeno je lokalnim tv postajama. Zadnjom izmjenom zakona a sjetiti će se ministrica i njezini suradnici kada su elektroničke publikacije ušle u zakon, dakle nešto se smanjio taj kolač ali eto ljudi su uspjeli pronaći ravnotežu da ne otpuštaju zaposlene kojih u ovom trenutku na lokalnim tv i radio postajama u RH ima 2 tisuće. Zato od novih članova Vijeća očekujem da prate nove medije, da budu više angažirani u praćenju, monitoringu onoga što se događa u medijima i da posebno obrate pozornost na koji način mediji, bilo radio, bilo tv postaje ili elektroničke publikacije donose dodanu vrijednost a na koji način zapravo oni unose najblaže rečeno nemir u javnom prostoru. Zato mislim da se i agencija, odnosno Vijeće za elektroničke medije mora uključiti u ono što se događa u cijeloj Europi a dijelom i u RH i vjerujem da ćemo uskoro imati i mi jedan takav prijedlog a to je prije svega usklađivanje naših zakona sa onim što nazivamo govor mržnje, ne samo na internetu već u medijima općenito i kako da nove generacije koje zapravo putem različitih aplikacija ili putem digitalnog svijeta kreiraju svoju sliku o svijetu koji ga okružuju, budu na ispravan način uključene u njegovo kreiranje. To očekujem i od novih članova Vijeća za elektroničke medije kojima će klub HDZ-a dati povjerenje i naravno i kritički i objektivno pratiti rad i njih i ljudi koji sjede u vijeću. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći u raspravama Kluba zastupnika SDSS-a kolega Boris MIlošević. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je ova točka koja govori o razrješenju odnosno imenovanju novih članova Vijeća za elektroničke medije koja ima ukupno sedam članova i koji zapravo upravljaju Agencijom za elektroničke medije. Predsjednika i te članove Vijeća imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade, a njihov mandat je pet godina. Kako je ovom dijelu članova Vijeća istekao mandat prirodno je da se oni razriješe i da se predlože i imenuju novi. Vijeće je vrlo bitno i vrlo važno u medijskom prostoru RH, ponekad čak to prođe ispod radara kolika je njihova važnost i koje oni imaju velike i značajne ovlasti u uređivanju medijskog prostora. Između ostalog jedna od važne nadležnosti je davanje koncesije za obavljanje djelatnosti pružanja medijskih usluga, televizije i radija, dakle oni dodjeljuju koncesije. Druga važna nadležnost je u biti Fond za pluralizam koji se nalazi u okviru agencije. Taj fond potiče pluralizam i raznovrsnost elektroničkih medija i ta sredstva su značajna za financiranje velikog broja medija. Između ostalog sredstva iz fonda se dodjeljuju i programima koji su namijenjeni i očuvanju jezika pripadnika nacionalnih manjina u potpunosti koji je proizveden na jeziku pripadnika nacionalnih manjina. Osim toga, dakle dodjeljivanje sredstava iz fonda i Vijeća za elektroničke medije provodi odnosno osigurava nadzor nad provedbom programskih načela i obaveza nad pružateljima medijskih usluga, dakle radi jedan monitoring bilo neposredno bilo posredno. Kao posljedica ekonomske krize i krize medija, a isto tako razvoja tehnologije, sve više imamo bujanje velikog broja portala koji de facto obavljaju velikim dijelom funkciju javnih medija. Dobro je što su se vrata Fonda za pluralizam odnosno što je Vijeće za elektroničke medije prije nekoliko godina otvorilo taj fond i tim Internet portalima jer oni su jako bitni, ali ono što nije dobro što njihov udio u sredstvima koje fond dodjeljuje jako mali. Kada pogledamo prosječan iznos potpore po pojedinim portalima je otprilike oko 65.000 kuna, a druga sredstva koja su bila u državnom proračunu poput sredstava iz drugih izvora su ukinuta i tako da je ovaj fond nekim portalima ostao jedino sredstvo za financiranje, pogotovo ako uzmemo u obzir da interes oglašivača za financiranje tih portala je jako malen. Ono što bih ja htio ovdje naglasiti i ono što je bitno za ovu točku, dakle zadaća ovog vijeća je iznimno bitna i kada je predsjednik Vijeća za elektroničke medije bio u Saboru i predstavljao izvještaj za prethodne tri godine tada je rekao da su izmjene Zakona o elektroničkim medijima koje su napravljene 2013. zapravo da nisu pomogle regulaciji govora mržnje i danas možemo reći da nakon tih izmjena imamo jedan neuravnotežen pristup kada gledamo sankcioniranje prema vrstama medija. To je po meni jedna blaga formulacija stanja kojeg imamo u samom propisu, a apsolutno ne odgovara onome što je u stvarnosti, što se događa u praksi i što bi ti ljudi koji su u vijeću za elektroničke medije trebali provoditi. Izmjena Zakona za elektroničke medije najavljena u Ministarstvu kulture za četvrto tromjesečje ove godine i mislim da taj dokument i ta izmjena zakona i najavljena medijska strategija moraju voditi računa da na pravi način tretiraju govor mržnje koji se javlja u medijima. Također smatramo da medijska strategija treba promovirati participaciju pripadnika manjinskih zajednica u javnom društvenom životu, isto tako održivo financiranje neprofitnih medija. Ne samo medija koji se danas obilato financiraju iz proračuna nego treba financirati i specijalizirane emisije, ali treba izbjegavati getoizaciju, nova medijska politika javnog servisa treba se isključivo temeljiti na promicanju tolerancije u svim programima na prestanku prešućivanja tema koje su važne za manjine i prestanku tretiranja manjina isključivo kroz njihovu kulturnu i religijsku raznolikost, a zanemarivanje njihovog političkog života. I moramo otvoreno reći da su pripadnici manjina i na terenu i mi kao zastupnici manjina nezadovoljni medijskim tretmanom, nezadovoljni smo i tretmanom govora mržnje u medijima. Možda to nije samo odgovornost članova Vijeća za elektroničke medije, ali oni svakako imaju dio odgovornosti. Ima dio odgovornosti Vijeće za elektronike medije, ima dio odgovornosti Ministarstvo kulture, ima odgovornost i Vlada RH jer do sada nismo uspostavili efikasne mehanizme za primjenu domaćih zakona i prakse Europskog suda za ljudska prava za sprečavanje govora mržnje i diskriminatornog govora u svim vrstama medija. Nažalost sijanje razdora i mržnje i to generaliziranje, prozivanje bez dokaza je uzelo toliko maha pogotovo na portalima da se više saznaje istina od laži. I onda je zadatak prvenstveno jer tako kaže zakon Vijeće za elektroničke medije ga provodi, zadatak tih ljudi da daju imput Ministarstvu kulture i kod izrade zakona i kod izrade medijske strategije, pravi input, u biti na koji način tretirati ove pojave. A na nama je da izaberemo ljude, dakle da glasamo za ljude koji će u vijeću za elektroničke medije, biti kvalitetno, kvalitetno poznavati materiju o kojom sam sada govorio, kako bi mogli dati takve inpute. Hvala.
Hvala kolegi Borisu Miloševiću. Sljedeća prijava pojedinačna rasprava Hrvoje Zekanović, pošto kolege Zekanovića nema, ministrice, završno? Izvolite.
S obzirom da su, da je oboje zastupnika koji su govorili u ime kluba, su dotaknulo zapravo i šireg stanja i pitanja medija i posebno tendencija i pitanje govora mržnje i pitanje lažnih vijesti, ja bi istaknula ulogu vijeća za elektroničke medije, kroz dosadašnji zakonodavni okvir i posebno bi naglasila projekt poticanja medijske pismenosti, koji se razvio u okviru vijeća i koji je zapravo, u okviru agencije i koji je jedan od projekata koji na europskoj razini prepoznat kao veliki doprinos razvoj medijske pismenosti. Kao što su rekli, pred nama su izmjena i dopune Zakona o elektroničkim medija koji smo najavili za kraj ove g. za 4 kvartal, a u sljedećoj godini i Zakonom o medijima i s pažnjom ćemo slušati sve primjedbe i sve sugestije, koje ćete kroz vaše rasprave, bilo u plenarnim sjednicama ili kroz odbore davati, kako bismo napravili i u tom normativnom smislu jedan iskorak, a kako bi ga onda i naše regulatorno tijelo moglo kroz svoje ovlasti pratiti. Toliko samo zaključno. Hvala.
Hvala time i zaključujemo raspravu i glasovati ćemo kad se steknu uvjeti.
Idemo na iduću točku. Pod a) Prijedlog Odluku o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije i b) Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandmane. Temeljem čl. 199. Poslovnika ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Dajem na glasovanje Prijedlog da Vlada može podnijeti amandmane nakon zaključenja rasprave. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 78 za i 3 glasa protiv donešena Odluka da Vlada može podnijeti amandmane nakon zaključenja rasprave. Molim sada predstavnika Vlade da obrazloži podnesene amandmane. S nama je ponovo državni tajnik u Ministarstvu kulture, poštovani Ivica Poljičak. Izvolite sve 4 obrazložite odjedanputa, pa ćemo onda otvoriti raspravu.
Ovdje je ključni amandman se odnosi da je sadašnji predsjednik i član odlazi na novu dužnost, riječ je o gospodinu Damiru hajduku, a umjesto njega Vlada predlaže da predsjednik i član da bude gospodin Josip Popovac. Hvala, molim da podržite i da prihvatimo.
Dobro, otvaram raspravu. Ako se nitko ne javlja, zaključujem raspravu i dajem na glasovanje amandmane na Prijedlog Odluke o razrješenju predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije. Idemo prvo amandman broj 1, molim glasujmo. Utvrđujem da je amandman dobio potreban broj glasova i postaje sastavni dio zakona. Amandman broj dva, molim glasujmo. I ovaj amandman je dobio potreban broj glasova 75 za, 15 protiv, dakle i on postaje sastavni dio odluke. Idemo na amandman broj tri. A pardon, onda idemo sada na glasovanje, dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 za, 15 suzdržanih donijeta odluka razrješenju predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložila Vlada RH zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sada dajem na glasovanje amandmane na Prijedlog odluke o imenovanje predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije, isto tako su dva amandmana, idemo amandman broj 1, prvo glasujmo. Utvrđujem da je dobio potreban broj glasova, 76 za i 13 protiv, tako da postaje sastavni dio odluke. I imamo amandman broj dva, molim glasujmo. I ovaj amandman dobio je potreban broj glasova, 76 za, 15 protiv, tako da i on postaje sastavni dio ove odluke. Pa dajem sada na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 glasova za i 15 glasova protiv donijeta odluka o imenovanju predsjednika i djela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kak je predložila Vlada Rh zajedno s prihvaćenim amandmanima.
Predlažem da sljedeće dvije točke dnevnog reda objedinimo to je: - Konačni prijedlog Zakona o audiovizualni djelatnostima, drugo čitanje, P.Z. br. 319 i - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeće Europe o kinematografskoj koprodukciji (revidirane), drugo čitanje P.Z. br. 359 Da li se slažete s tim? Hvala lijepa. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u vezi s čl. 190 Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovim točkama dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika koji se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno čl. 197 Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje znanost i kulturu. Želi li predstavnica predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite, gospođa Nina Obuljen Koržinek, ministrica kulture.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o audiovizualni djelatnostima, koji je ovaj Visoki dom, raspravio na svojoj plenarnoj sjednici krajem travnja ove godine. Ja bi se s ovog mjesta na početku još jednom zahvalila na zanimljivoj raspravi i prijedlozima koje smo kroz tu raspravu dobili, koje smo u jednoj velikoj mjeri za ovo drugo čitanje i uvažili, a isto tako uvodno na kraju ovog procesa, nešto više od godine dana na ovome zakonu, željela bi se zahvaliti predstavnicima svih strukovnih udruga, svima onima, koji su dali svoj doprinos kroz javnu raspravu i posebno gospodarsko socijalnom vijeću i hrvatskoj udruzi poslodavaca koji su vrlo aktivno sudjelovali s nama u pripremi ovog zakona. Ja sam u svom uvodnom izlaganju, kada je zakon bio u prvom čitanju, podsjetila na brojne uspjehe hrvatske kinematografije i rezultati koji su postignuti u proteklih 10, 11 g. od kada smo zapravo Zakonom o audiovizualnim djelatnostima, uspostavili jedan novi sustav, suvremeni sustav upravljanja i financiranja kinematografije, pa ne bi sad ponovno se vraćala toj temi. Ali, mislim da je jako važno registrirati, da je upravo donošenjem zakona 2007. uspostavom Hrvatskog audiovizualnog centra, aktivnim pozicioniranjem ravnatelja centra i svih tijela centra i kroz međunarodne forume, ali i nacionalnoj razini, zapravo Hrvatska kinematografija, dobila jedan ozbiljan zamah, kojem i danas svjedočimo kroz uspjehe na međunarodnim festivalima i sve ono što zapravo hrvatski filmovi i hrvatski filmski djelatnici postižu, kako obogaćujući hrvatsku kulturu i umjetnost, tako i doprinoseći promocije Hrvatske u inozemstvu. Što se tiče samog teksta zakona, ja bih podsjetila na neke od najvažnijih točaka, koje su izmijenjene u odnosu na dosadašnji zakonodavni okvir, i naravno, posebno istaknula ono što smo izmijenili između dva čitanja. Na početku radili smo na definicijama, drugačije smo to radili smo određene definicije, kako bismo ih prilagodili današnjem vremenu i tu posebno želim istaknuti kako smo u područje audiovizualnih djelatnosti i audiovizualnih dijela zapravo uključili i definiciju videoigara, čime je stvoren pravni okvir za daljnji razvoj jednog od najpropulzivnijih segmenata audiovizualne industrije koji i u Hrvatskoj zapravo se razvija i u Hrvatskoj jedan veliki broj kreativaca djeluju u tom području. Jedno od pitanja na kojima smo radili između dvaju čitanja, je i dodatna razrada i pojašnjenje definicije producenta audiovizualnog dijela i tu smo zapravo unijeli određene dorade na način da producent može biti i fizička osoba, može biti obrtnik, može biti osoba koja obavlja samostalnu djelatnost ili pravna osoba. Ova definicija nije samo tehnička, ona je iznimno važna kako bi ovaj Zakon korespondirao s propisima o zaštiti intelektualnog vlasništva o autorskom pravu ali zapravo i precizno definirao sve ono što se generira iz definicije producenta kao jednog od kontributora u nastanku filma. Ovim zakonom uvodi se nova struktura upravnog odbora i moram ovdje reći da mi zapravo u svim izmjenama svih zakona koje donosimo iz našeg djelokruga želimo i kroz zakonom definirane uvjete za tijela upravljanja, ako tako mogu reći stalno podizati ljestvicu i postavljati više kriterije u smislu stručnosti osobe koje u tim tijelima upravljanja imenujemo ili biramo pa u tom smislu upravni odbor sada se definira kao tijelo u kojem se imenuje po jedan ekonomsko-financijski, jedan pravni stručnjak i dva člana iz reda stručnjaka za audiovizualne djelatnosti sa potrebnim iskustvom. Uvodimo novu strukturu Hrvatskog-audiovizualnog vijeća. Kao što je bila rasprava i u prvom čitanju. Dakle jedan od članova audiovizualnog vijeća sada će biti i predstavnik Ministarstva kulture. Međutim ono što je važno postrožuju se uvjeti i stručne kvalifikacije za imenovanje članova, postupak potvrđivanja imenovanih članova kako bismo izbjegli bilo kakvu mogućnost blokiranja rada audiovizualnog vijeća i smanjujemo mandat članovima sa 4 na 2 godine kako bismo zapravo pratili potrebe da određeni ljudi koji u nekom dijelu svoje karijere pristanu biti dijelom takvog jednog tijela i u tom razdoblju se potpuno isključe iz aktivnog stvaranja zapravo da skratimo ta razdoblja u kojima bi oni zbog moguće sumnje na sukob interesa mogli biti isključeni. Međutim, dodatno kako bismo adresirali i određene zabrinutosti vezano uz pitanje sukoba interesa zakonom sada definiramo instituciju zamjenika člana Hrvatskog audiovizualnog vijeća i zapravo kako audiovizualno vijeće odlučuje u ciklusima pojedinih natječaja, pitanje sukoba interesa a na tragu kako je to uređeno i u europskom financiranju vežemo uz pojedini natječajni ciklus i u tom natječajnom ciklusu član Hrvatskog audiovizualnog vijeća ako postoji neka sumnja na mogući sukob interesa se povlači a njegovo mjesto preuzima zamjenik člana. Detaljnije se propisuju postupci imenovanja i razrješenja ravnatelja i članova tijela centra. Još se detaljnije definira pitanje sukoba interesa iako moram reći kao što sam često i sa ove govornice a i u odborima govorila mi smo iznimno osjetljivi na područje sukoba interesa međutim vrlo često tu dolazimo u probleme s obzirom na veličinu pojedinog područja i broj ljudi koji uopće u pojedinom umjetničkom području djeluje. Ako želite da odluke donose oni koji su najstručniji i koji su ostavili najveći trag u svojim karijerama vrlo je teško naći osobe koje će po svim nekim normativnim parametrima biti izuzeti od bilo kakve sumnje na bilo kakav sukob interesa. Mislim da smo s ovim rješenjem koji ugrađujemo u ovaj prijedlog zakona zapravo podigli standard koji ćemo svakako uključiti sljedeće godine i u novi Zakon o kulturnim vijećima. Međutim, ono na što uvijek moramo paziti je da postoje s jedne strane propisi, s druge strane postoji politička kultura, postoji moral, postoji etičnost i mi moramo ravnopravno voditi računa o oba ta segmenta i zapravo dati povjerenje onima koji su najizvrsniji u pojedinoj struci da će po svom profesionalnom habitusu zapravo donositi objektivne i nekompromitirane odluke. Što se tiče članka 12. stavka 2. i cijelog sustava poticaja za izvoz filmskih usluga, to je dakle onaj poticaj koji dajemo kada se snimaju strane koprodukcije ili produkcije u RH i temeljem rasprave u Hrvatskom saboru taj smo iznos podigli sa 20 na 25%. Jako mi je drago da i kolege u Vladi ali i HUP pa i drugi resori prepoznaju koliki je veliki doprinos ovog instrumenta i ovog instituta potpore hrvatskoj ekonomiji i to se i iz izračuna Instituta za javne financije zapravo vrlo dobro vidi i kroz primarne ali i sekundarne učinke pogotovo u smislu oglašavanja, prezentacije Hrvatske, privlačenja, posebno vezano uz turizam novih gostiju. Ono što je velika inovacija ovog zakona i što je zapravo jedan naš doprinos poticanju gospodarskih aktivnosti u manje razvijenim područjima je da smo u zakon uključili mogućnost ostvarivanja financijskog poticaja u iznosu od 30% u slučajevima kada se snimanje događa u ispod prosječno rangiranim jedinicama a sukladno posebnom zakonu. Dakle naša intencija je poslati poruku investitorima, poslati poruku velikim studijima i producentima, 25% za snimanje u Hrvatskoj. Vrlo često ta snimanja privlače inače već vrlo razvikane turističke destinacije a 30% ako sa tim aktivnostima idu u ispodprosječno razvijena područja, odnosno ispodprosječno rangirane jedinice. Vjerujemo ovaj tip kapitala iznimno je osjetljiv na poticaje. Moramo znati da jedno veliko natjecanje između različitih država koje pokušavaju različitim kombinacijama poticaja privući investitore mi vjerujemo da će ovih dodatnih 5% zapravo i u neka područja u kojima je možda bilo teško očekivati ovakve aktivnosti privući investitore. A onda to znači velika lokalna potrošnja i zamašnjak i doprinos lokalnoj ekonomiji. Ponovila bih samo da zakonom uvodimo mehanizme samo regulacije i koregulacije, to su principi koje prenosimo iz našeg medijskog zakonodavstva i za koje mislimo da trebamo ih što više koristit kako bismo odnose između različitih dionika koji djeluju u tom području bolje uredili. Utvrđuju se rokovi i postupak donošenja nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva koji kao strateški dokument od nacionalnog značaja sad po ovom prijedlog odnosi Vlada, kako bismo mu još više dali na važnosti i usklađenost godišnjeg plana provedbe nacionalnog programa s financijskim planom HAVC-a. Isto tako precizira se način raspisivanja i usklađenost javnih poziva s centra s godišnjim planom provedbe nacionalnog programa. Još jedno pitanje koje je u raspravi u prvom čitanju bilo istaknuto, bilo je pitanje povećanja postotka izdvajanja kino prikazivača. Ja moram reći, budući da sam bila uključena i u izradu prvog zakona pa i u izmjene i dopune 2011. godine, u tom razdoblju znamo da je posjećenost kina u Hrvatskoj bila na povijesno najnižim razinama, da je mreža kina pojedinačnih kina u Hrvatskoj zapravo bila pred gašenjem, da su tek nastajali Multiplexi i zapravo su oni koji su investitori u Multiplexe bili u jednoj fazi velikih ulaganja i velikih zaduživanja i mi smo tu svjesno kino prikazivačku djelatnost zapravo ostavili na jednom, možemo reći simboličnom postotku. U međuvremenu dogodili su se vrlo pozitivni pomaci, tu posebno ističem nacionalni program digitalizacije malih kina koji je započet 2011. koji je uspješno provođen od 2012. i provodi se i danas i gdje smo zapravo mi, svi rezultati pokazatelji nam pokazuju, da smo postigli i tim ulaganjem u manje kino dvorane da se oživi posjet kinima i ožive mala kina u manjim sredinama. I u tom smislu stvorili su se uvjeti da i u komunikaciji sa Udrugom kino prikazivača, povećali smo njihov doprinos sa 0.1 na 0.5, s tim da moramo biti svjesni, a vezano i uz ovu prethodnu raspravu, način konzumacije ili sudjelovanja participacije gledanja filmova i audiovizualnih djela radikalno se mijenja, vrlo ubrzano se mijenja i vrlo brzo ćemo mi ponovo doći u situaciju da ćemo morat promišljat na koji način možda nekim dodatnim programima održavat našu kino mrežu kako bi taj važan dio kao kino prikazivač, kao djelatnost se prilagodio današnjem vremenu. I još samo nekoliko točaka vezano uz zakon, dakle uvodi se mogućnost financiranja mjera poticanja ulaganja u proizvodnju audiovizualnih djela iz drugih izvora, jasnije se određuje što obuhvaćaju i iz kojih izvora se osiguravaju sredstva za rad centra i uveli smo novi članak 46 od prvog do drugog čitanja kojim je regulirana da do donošenja odluke tijela nadležnog za državne potpore, odnosno Europske komisije, a kojom se odobrava program državne potpore, utvrđen prema odredbama ovog zakona i pravilnika za dodjelu sredstava za promicanje audiovizualnog stvaralaštva, kulture i audio vizualne kulturne baštine zapravo će se primjenjivati odredbe tog pravilnika. Ovo je možda jedan tehnički članak, ali je iznimno važan da ne bi došao u bilo kojem trenutku zbog nekad dugotrajnih procedura vezano uz odobravanje programa državnih potpora, da ne bi došlo do bilo kakvog zastoja u financiranju proizvodnje audiovizualnih djela. Toliko bih uvodno o ovom zakonu, još bih se jednom na kraju zahvalila svima koji su sudjelovali u javnoj raspravi i ja sam uvjerena da smo zapravo pred ovaj visoki Dom došli sa jednim prijedlogom koji će značajno unaprijedit i djelatnost HAVC-a, neke uočene probleme u funkcioniranju otkloniti i zapravo onda ostaje na onima koji vode HAVC, ali u prvom redu na našim audiovizualnim profesionalcima, stručnjacima, kreativcima da zapravo svojim kreativnim radom kao i do sad iskoriste sve one potpore i sve ono što im je ovim zakonom zapravo stavljeno na raspolaganje. Kako smo objedinili raspravu ja bih samo kratko iznijela i neke osnovne podatke o konačnom prijedlogu Zakona o potvrđivanju konvencije Vijeća Europe o kinematografskoj produkciji, dakle nešto što je izravno vezano uz audiovizualnu djelatnost. Radi se o novom tekstu, odnosno revidiranom tekstu konvencije koja je, da podsjetimo, sastavljena 1992. godine i koja je zapravo dala najveći zamašnjak razvoju filmskih koprodukcija u Europi. Ono što se danas mijenja, mijenja se u prvom redu vezano uz nove modele suradnje, tehnološke iskorake i potrebu da se i u području filmskih koprodukcija zapravo uvaže neki suvremeni trendovi u poslovanju, u tom smislu stvaraju se povoljniji uvjeti za stjecanje statusa koprodukcije kinematografskog djela u kojima sudjeluju proizvođači, u ovom slučaju iz RH na način da će im se omogućit sudjelovanje u ambicioznijim, višestranim i dvostranim koprodukcijama sa sniženim minimalnim doprinosom u ukupnim troškovima produkcije. Ako mogu objasnit, radi se zapravo o tome da su zemlje tzv. velikog produkcijskog kapitala, dakle veće i bogatije zemlje mogle sa puno većim budžetima participirati u stvaranju, u produkciji pojedinih filmova i onda se događalo da je taj postotak od 20% za koprodukciju zapravo bio nedostižan zemljama s manjim produkcijskim kapacitetom. Rasprava se vodila i u okviru Vijeća Europe, ali i u okviru EU, veliki je doprinos raspravi dao i Europski parlament. Naši predstavnici su bili iznimno aktivni u tim pregovorima i jako mi je drago, da je zapravo ova revizija direktive uvažila i prepoznala potrebu otvaranja koprodukcija pod jednakim uvjetima i za zemlje manjeg koprodukcijskog kapaciteta. Značajna je izmjena u udjelima doprinosa, minimalni doprinos se smanjuje sa 10 na 5% kod mnogostranih produkcija, a sa 20 na 10 kod dvostranih koprodukcija. Ono što je jednako tako važno doseg konvencije proširuje se i na neeuropske zemlje. To je jako dobro i u smislu promocije kulturne raznolikosti, dijaloga među kulturama. Europa ima potrebu biti otvorena prema drugim kulturama, učiti o drugim kulturama. Ovo je pitanje naravno posebno osjetljivo u onim državama, koje su iznimno senzibilizirane u današnjim vremenima migracije za potrebu da se njihovi građani bolje upoznaju s tim kulturama iz kojih ti ljudi dolaze, a kako bi se smanjile predrasude i strahovi. S druge strane i RH kroz svoje ugovore bilateralne ugovore o suradnju u području kulture i obrazovanja i znanosti, najčešće uključuje članke oko produkcijama, pa ćemo zapravo sada i kroz instrument fonda eurimaž, moći i te naše bilateralne kontakte, koje uspostavimo, zapravo kanalizirati, da sredstva ne potražuju samo iz nacionalnih izvora, nego i iz ovakvog fonda. Na kraju, konvencija precizira sadržaj kod produkcijskog ugovora, definira sudjelovanje tehničkog i umjetničkog osoblja, što će sigurno pridonijeti i zaposlenost i filmskih djelatnika iz RH. Toliko uvodno, mi smo naravno tu da odgovorimo na sva pitanja. Ja se nadam da će Sabor podržati i jedan i drugi zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo 1 repliku, kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice sa suradnicima, vidite život je dinamičan i između ovog dva čitanja se događaju određene stvari, koje treba napomenuti, baš kod donošenja Zakona o audiovizualnim djelatnostima. Zapravo ova industrija video igara je daleko danas jača od filmske industrije i to ste dobro primijetili i drago mi je da je došao ovaj zakon u drugom čitanju, a u međuvremenu se dogodilo da je Svjetska zdravstvena organizacija, zapravo sve one koji su, ovisnost o videoigricama je proglasila bolešću i to mentalnom bolešću. A treba reći, da je u Hrvatskoj više od 5% ljubitelja videoigara, je više od 8 sati pred tim videoigricama. Dakle, posebno mi je drago, što se to preveniralo i ovim zakonom, iako niste znali za ovu odluku Svjetske zdravstvene organizacije, pa time pohvaljujem i u drugo čitanje donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala vam. Možemo nastaviti, želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Marija Jelkovac, Vesna Bedeković? Dakle, nastavljamo s raspravom, zapravo otvaram raspravu o ova dva objedinjena zakona, prva je u ime kluba zastupnika kolegica Vesna Pusić, Kluba zastupnika GLAS, HSU. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođa ministrice sa suradnicima. Moram reći da rijetko se događa u ovom Sabora, da između dva čitanja, se dogodi da predlagatelj faktički sluša nešto od onog što se raspravlja i da to uvaži u drugoj varijanti. I u tom pogledu ga zaista želim pohvaliti, jer obično dobijemo jednu te istu verziju u prvom i drugom čitanju i bez obzira šta mi ovdje blago glagoljili, tako da Klub GLAS-a i HSU-a je imao u prvom čitanju, dvije teme i ne primjedbe bez obzira na sve detalje. Jedna se odnosila na financiranje i iznose u financiranju i druga se odnosila na u logu države, odnosno, vlasti u odlučivanju o audiovizualnoj produkciji. U ovom prvom dijelu je došlo temeljem rasprave, a očito i vašeg stava, do pozitivnih promijeni. U ovom drugom, baš i ne. U prvoj verziji, odnosno, u prvom čitanju, na početku u nekoj vrsti preambule ovog zakona, bilo je jedan tekst koji je pokazivao dostignuća koji su ovim modelom i ovim pristupom financiranja i organiziranja uopće audiovizualnoj djelatnosti i odlučivanja o tome, rezultata koji su postignutim koji su zaista impresivni. I ne znam, zašto u drugom čitanju te preambule ili tog uvodnog dijela nema, jer to, je po mom mišljenju vrlo važno ponavljati, obzirom da je, da su laži i izmišljotine često puno prijemčivije, zato što se puno češće ponavljaju, nego činjenice, pa je onda, mislim, korisno i dobro i pozitivne činjenice i pozitivne rezultate, koje je taj model proizveo, ponavljati, možda nekome uđu u uho. Dakle, što se financiranja tiče i ministrica je sada uvodno govoreći, ukazala na one stavke koje su se promijenile. Tu mislim da je posebno značajno, činjenica da se sa 20% poticanja povećao taj iznos na 25%, dakle, kao što je i u zemljama susjedstva koje su s nama u direktnoj konkurenciji za koprodukcije i za sve ove stvari od kojih se može i hrvatska kinematografija i uopće audio-vizualna produkcija a i gospodarstvo mogu profitirati i također gdje su iznos s kojim su obavezni financirati kino prikazivači je sa 0,1% skočio na 0,5%, dakle 5 puta je povećan, doduše još uvijek ne na europskom standardu nekom od 2% pa ni na 1% ali u odnosu na ono što je prvobitno predloženo i apsolutno uvažavamo ovdje što je ministrica rekla da zapravo kino prikazivači u ovoj formi su na neki način na zalazu, dakle da ih sa ovime se ajmo reći pomaže im se da nešto duže ostanu na životu ali sigurno je da će se u tom pogledu morati mijenjati situacija zato što je naprosto Netflix i takvi oblici gledanja filmova i audio-vizualnih sadržaja su preprisutni i pre opće prihvaćeni. Dakle, taj dio što se financiranja tiče u odnosu na prvu verziju je sigurno popravljen. Što se kontrole države odnosno prisutnosti vlasti u odlučivanju o audio-vizualnim sadržajima i projektima tiče, tu se nismo baš popravili iz prvog na drugo čitanje, dakle Ministarstvo još uvijek odobrava članove Hrvatskoga audio-vizualnog vijeća plus u tom vijeću ima i svog predstavnika. Kao uvijek sa prisutnošću države i sa različitim vrstama ovako malo autoritarnog pristupa, ako je država u tom pogledu ili osoba koja predstavlja državu a to je ministarstvo i ministar ako su prosvjećeni i ako recimo razumiju temu, onda se to vjerojatno neće negativno i dramatično odraziti na funkcioniranje Hrvatskog audio-vizualnog vijeća. Međutim, ako tome nije tako a zato naravno uvijek postoji mogućnost, ta vrsta utjecaja države ima ovdje otvoren prostor da zapravo počinje polako razgrađivati sve ono što je ovaj model financiranja i ovaj model organizacije i sam Hrvatski audio-vizualni centar u ovim svim godinama postigao a to je povećanje kao što se sjećate iz one preambule, dakle, i broja filmova i zarade od broja filmova za 300% a zarade za 700%. Dakle 3 puta i 7 puta u odnosu na ono što je bilo i faktički je na neki način doprinio tome da hrvatska kinematografija se pojavila kao jedna relevantna ili barem u nastajanju relevantna kinematografija u Europi. Otvarajući očito zbog svih skandala koji su se događali, političkih pritisaka koji su vršeni se reagiralo pojačavanje pristupnosti i kontrole države nad onim što ovdje umjetnost i struka rade. U tom pogledu ne mogu se složiti s ovim, možda mi se može bolje objasniti, ali ne mogu se složiti s ovim što je ministrica ovdje iznijela vezano na skraćivanje mandata članova Hrvatskog audio-vizualnog vijeća sa 4 na 2 godine. Poznato je da je najbolji način da takva tijela zadrže određenu distancu i neovisnost od vlasti, da se njihov mandat ne poklapa sa mandatom vlasti. On može biti također 4 godine ali recimo da počinje u sredini jedne vlade i završava u sredine druge vlade. To je najefikasniji način, bez obzira neki mogu imati loše namjere ali pretpostavimo da su namjere apsolutno najbolje. Ali ta vrsta nepoklapanja mandata vlasti sa mandatom jedne ovakve institucije koja odlučuje o umjetničkoj produkciji je ono jedino što vidimo kao mogućnost da se garantira autonomija i neovisnost takve jedne institucije i u tom smislu skraćivanje mandata na 2 godine praktički znači da svatko tko nije po volji vlasti, može biti izbačen i mora misliti da li će mu se moći ponovit mandat od te iste vlasti. To je kao što sam rekla, to je u ovim uvjetima, vi možete reći ok, to je jedna ekipa koja zaista želi nešto napraviti u ovom području ali zakoni se ne donose, da tako kaže ad personam, nego se donose principijelno i oni moraju koliko je moguće biti osigurani od ove vrste interveniranja podložnosti političkim pritiscima, podložnosti različitim manipulacijama od strane politike naprosto ili od strane ljudi koji poslije izlaze na izbore i moraju se pravdati ili objašnjavati a za umjetnički posao i kreativnost dakle nikad nije naročito dobro. Prema tome, mišljenja smo da bi mandat dodatno u jednoj sredini kao što je naša u kojoj naprosto nema puno ljudi. I kada sam govorila u prvom čitanju o prvoj verziji ovog zakona rekla sam da odredbe koje se odnose na sukob interesa treba razmotriti zbog toga što će praktički samo pomoćno i računovodstveno osoblje moći biti delegirano od pojedinih institucija u audiovizualno vijeće zato što svi ostali su u sukobu interesa jer se nota bene bave tim poslom. I što se uspješnije bave tim poslom to je manja šansa da dođu u poziciju da bilo šta o tom području odlučuju. U jednoj maloj sredini kako ćete vi svake dvije godine naći novu ekipu ljudi koji nešto znaju o tom području i istovremeno dakle bave se tim područjem i kao kreativci istovremeno nisu ni na koji način u sukobu interesa iz ovoga mi nije jasno osim ako je to po ovoj logici oni koji su dvije godine dobri i slušaju moći će i sljedeće 2 godine, oni koji ne, njih ćemo izbaciti. Zato taj dvogodišnji mandat mi se čini da nije dobro, nije dobro rješenje. Što se tiče ovog drugog zakona o kojem ovdje raspravljamo a to je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o koprodukciji, dakle o koprodukciji u kinematografiji to je naravno dobro i prijeko potrebno i vjerojatno smo već ponešto i zakasnili, treba olakšati mogućnost koprodukcije što je više moguće, poticati ju i to svestrano podržavamo. Vidim da Budimpeštu već zovu Holywood istočne Europe upravo zbog toga što je tako liberalizirala i toliko potiče mogućnost koprodukcije da zarađuju velike novce na tome i da su vrlo aktivni, dakle to je nešto što apsolutno je već trebalo ali budući da nije, jako dobro da to ne samo potvrđujemo nego da i krenemo u taj posao. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Pa možete imati intervenciju, molim vas. Izvolite, ja to zovem intervencija, možete. Hvala.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo zastupnice, ja bih se zahvalila na vašim komentarima i mislim da je važno i za tijek daljnje rasprave da neke nejasnoće koje ste vi apostrofirali odmah razjasnimo. Kao prvo, vezano uz ovaj dio kinoprikazivača možda ono što nisam spomenula, što je jako važno spomenuti, samo dvije države u Europi imaju nižu pojedinačnu cijenu kino ulaznice od prosječne kino ulaznice u RH. A kao što znamo prava zapravo koštaju isto bez obzira, odnosno uglavnom se plaćaju sukladno veličini tržišta. Tako da i to je zapravo trebalo uzeti u obzir. Međutim, ovaj drugi dio vezano uz članak 35., mislim da je jako važno tu na neka pitanja odgovoriti i bojim se da nije dobro interpretiran sadržaj članka 35. Kao prvo ministar zadužen za kulturu ne odobrava i ne potvrđuje članove audiovizualnog, Hrvatskog audiovizualnog vijeća. Dakle njih imenuju i predlažu udruge, oni jedini mogu predložiti i jedini mogu opozvati. Dakle nikakvu ovlast nema ministar da može. Ono što ministar radi je da potvrđuje nakon što se utvrdi je li osoba zadovoljava uvjete ili ne. Ovaj članak smo s posebnom pažnjom analizirali i sastavili upravo u suradnji sa svim udrugama. Jedan od razloga zašto smo uveli institut potvrde je da ne bi slučajno došlo do blokade zbog situacije da udruge iz nekog razloga ne mogu kroz svoja tijela imenovati predstavnike itd.. U tom smislu nema nikakvog jačanja na ovaj dio, nikakvog jačanja kontrole udruge, države. Što se tiče skraćivanja roka na 2 godine to je upravo došlo od strane udruga. Dakle njihov je prijedlog bio da se rok skrati na 2 godine s tim da opet ništa ne sprječava udrugu da nakon 2 godine sukcesivno 3 puta, 4 puta, 5 puta predloži istu osobu. Dakle to nema nikakve veze sa ciklusima Vlade jer postupak ne pokreće niti ministarstvo niti bilo koja politički izabrana osoba nego tijela centra. Tako da to ima jednu svoju dinamiku kao što je imalo i sad. I u tom smislu dakle ne može član audiovizualnog vijeća, naravno osim u slučaju kada krši zakon pa onda to moraju pokrenuti tijela centra ne može ga pokrenuti opoziv ili smjenu ministar. Dakle i pročitajte dobro članak 35. to može napraviti samo udruga koja je njega ili nju predložila. I ono što je važno isto tako, tu smo pratili modele europskog financiranja gdje svatko tko je bio evaluator, evo mogu reći imam i osobnog iskustva, zapravo vi za svaki natječaj kojem pristupate kao evaluator potpisujete posebnu izjavu o nepostojanju sukoba interesa. Jer vi ne možete znati što, tko će se sve prijaviti na pojedini natječaj i ne možete u nekoj prethodnoj provjeri popisat sve moguće situacije sukoba interesa i zato dolazi taj institut zamjenika koji je imenovan istovremeno sa predstavnikom u audiovizualnom vijeću koji onda se može povući i može uć druga osoba, tako da mislim da je ovaj izričaj na ovom članku smo radili jako dugo, analizirali smo sve moguće situacije do kojih može doći, mislim da smo došli do jednog rješenja koje zadržava potrebnu razinu stručnosti i neovisnosti audiovizualnog vijeća, a sprječava mogućnost da se zbog mogućeg sukoba interesa nekog od članova ili članica vijeća zapravo dovodi određena blokada. Hvala.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi je kolega Zekanović, izvolite.
Poštovana ministrice, poštovani državni tajniče. Ovaj zakon je nužan u RH, međutim u njemu postoje neke stvari koje su duboko sporne. Sami ste spomenuli audiovizualno vijeće koje je sastavljeno od 20ak predstavnika raznih institucija i udruga. Ja ću ovdje izdvojiti za sada samo jednu i drugu, kasnije ću u pojedinačnoj raspravi malo detaljnije. Radi se o društvu hrvatskih filmskih redatelja koje također delegira svog člana u audiovizualno vijeće. Žao mi je što niste bili danas na odboru gdje sam postavio pitanje, cijenjeni kolega Partel je odgovorio, ali mislim da je dao krivu informaciju, ne namjerno, nego mislim da je jednostavno pogriješio. Na moje pitanje zašto je ta udruga koja prema mnogim hrvatskim redateljima koji su mi se obratili radi netransparentno, ja postavljam pitanje, ja ne znam i koja je opterećena raznim kaznenim prijavama [[Upadica Dončić: Hvala vam.]] i nije jedina strukovna
Hvala, vrijeme. Odgovor izvolite kolegice, ministrice.
Ja bih samo rekla Hrvatsko audiovizualno vijeće do sad je imalo 15 članova, a sad ima 17, nije 20ak. Hvala.
Hvala. Izvolite kolegice Pusić replika.
Hvala lijepa. Hvala vam lijepa ministrice na ovim pojašnjenjima, ali da li sam pogrešno razumjela. Dakle, udruge predlažu članove vijeća, da li ministar može ne potvrdit ako osoba udovoljava uvjetima, naravno svima koji su?
Odgovor izvolite.
Evo ja se zahvaljujem. Dakle ne, zakon je tu izričit. Ministar ne može ne potvrdit, dakle mora potvrditi ako osoba ispunjava uvjete. Dakle zakonom propisane uvjete, ne ostavlja se nikakva mogućnost ministru da ne potvrdi osobu zbog bilo kojeg drugog razloga.
Hvala. Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegice Vesna Bedeković i kolegica Sunčana Glavak podijelit će raspravu. Izvolite, prva je kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Ja ću u prvom djelu rasprave govoriti o Zakonu o audiovizualnim djelatnostima, a zatim će kolegica Glavak nastaviti o konvenciji Vijeća Europe o kinematografskoj koprodukciji. Dakle ako govorimo o Zakonu o audiovizualnim djelatnostima, možemo se prisjetiti da je sama problematika audiovizualnih djelatnosti u RH prvi puta regulirana upravo ovim zakonom iz 2007. godine, a kasnije izmjenama i dopunama iz 2011. godine. Pri čemu je regulirana problematika obavljanja, organiziranja i financiranja audiovizualnih djelatnosti, zatim poticanje hrvatskog audiovizualnog stvaralaštva i distribucije, zaštita audiovizualne baštine, promicanje kino prikazivalaštva, dakle prikazivanje hrvatskih audiovizualnih djela, kako u zemlji, tako i u inozemstvu je li, a naravno reguliran je i način financijskog poticanja za ulaganje u proizvodnju audiovizualnih djela kao kulturnih proizvoda u obliku povrata određenog postotka od ukupnog iznosa troškova koji su učinjeni za proizvodnju audiovizualnih djela. Ovim konkretno zakonskim prijedlogom, čisto samo da se prisjetimo, će se na jedan jasniji i puno transparentniji način urediti i izbor kako samih članova tijela centra i opis njihovih djelatnosti kako bi se upravo osigurao nesmetan rad centra i propisao postupak imenovanja samih članova hrv. audiovizualnog vijeća i naravno ovo o čemu je maločas bilo riječi, detaljnije i transparentnije uređuje se pitanje sukoba interesa i to na način upravo da se jasnije definiraju slučajevima u kojima se i ravnatelj centra i članovi upravnog odbora i članovi vijeća pa i umjetnički savjetnici mogu naći u sukobu interesa. Ono što ovdje smatram potrebnim još jedanput naglasiti, iako sam o tome govorila i u prvom čitanju, ali smatram potrebnim reći da se ovim prijedlogom detaljnije uređuje i nacionalni program promicanja audiovizualnog stvaralaštva na način da se propisuje i opseg i način poticanja audiovizualnih djelatnosti i naravno komplementarnih i drugih djelatnosti i poticanje audiovizualne kulture i stvaralaštva značajnih za razvoj hrvatske kulture. Jednako tako aktivnosti koje su vezane za sudjelovanje u programima EU i naravno ostalim međunarodnim ugovorima, a isto tako i sva druga pitanja bitna i važna za razvoj ove djelatnosti. I ono što je možda bitno još jednom naglasiti da se osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonom odnose na propisivanje definicije audiovizualne djelatnosti i audiovizualnog djela, uvođenje mehanizama samoregulacije, koregulacije, zatim preciziraju se rokovi i postupci donošenja nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva, uvodi se mogućnost financiranja mira i poticanja ulaganja u proizvodnju audio-vizualnih djela i iz drugih izvora što smatram izuzetno bitnim u vremenu u kojem živimo. Nadalje, uređuje se način osiguranja sredstava za rad Hrvatskog audio-vizualnog centra a time i za provedbu nacionalnog programa promicanja audio-vizualnog stvaralaštva i poticanje u ulaganju proizvodnju audio-vizualnih djela. Jednako tako, propisuju se kriteriji, postupci, imenovanja i razrješenja i ravnatelja HAVC-a, članova tijela centra a jednako tako i umjetničkih savjetnika. Propisuju se ovlasti tijela HAVC-a i ono što je jako bitno, dakle uređuju se pitanja sukoba interesa za članove tijela centra i umjetničke savjetnike kao što sam već rekla i naravno naposljetku što nije manje bitno, propisuju se i uređuju prekršajne i ostale prijelazne i završne odredbe. Već je bilo rečeno, ali ja evo imam potrebu jednako tako ponoviti i dodatno naglasiti da je nakon provedene rasprave u prvom čitanju, većina prijedloga koji su bili izneseni, uzeta je u obzir što se rijetko kad događa pa evo, jednako tako imam potrebu zahvaliti na konstruktivnoj suradnji kako ministrici tako i njenim suradnicima i samo evo podsjetiti iako je ministrica već, dakle vrlo jasno razlučila i naglasila sve ono što je kao izmjena uneseno u drugo čitanje, ja ću samo ponoviti. Dakle, u izradi konačnog prijedloga uzete su obzir sve one primjedbe koje se odnose na članak 2. stavak 3. prijedloga zakona, dakle dodana je ona riječ ispred riječi „kulturnog identiteta“ dodana je riječ „hrvatskog“ tako da sintagma glasi hrvatskog kulturnog identiteta. Zatim je u članku 25. stavku 1. podstavku 6. što osobno pozdravlja, povećana su izdvajanja kino prikazivača na iznos od 0,5% sukladno onome što smo i predlagali. I u čini mi se članku 36. stavku 10. je precizirana natpolovična većina koja je potrebna za konstituiranje HAVC vijeća i stoga evo još jednom, zahvaljujem na konstruktivnoj suradnji i naravno Klub zastupnika HDZ-a podržat će Konačni prijedlog Zakona o audio-vizualnim djelatnostima. Zahvaljujem.
Evo, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle završno s obzirom da su ove dvije točke objedinjene, nekoliko riječi o Konvenciji vijeća Europe o kinematografskoj koprodukciji. S obzirom na značajan tehnološki, financijski i gospodarski razvoj filmske industrije i potrebu smanjenja ograničenja radi poticaja suradnje u području koprodukcije, Konvencijom Vijeća Europe revidiranom i zamjenjuje se Europska konvencija o filmskoj koprodukciji. Na taj način stvorit će se povoljniji uvjeti za stjecanja statusa koprodukcije kinematografskog djela u kojima sudjeluju proizvođači iz RH i to tako kao što je već djelom i ministrica se toga dotakla, što će im se omogućiti sudjelovanje u ambicioznim višestranim i dvostranim koprodukcijama i što je vrlo važno, sa sniženim minimalnim doprinosom u ukupnim troškovima produkcije. Značajna izmjena u udjelima doprinosa koproducenata što je posebno objašnjeno u članku 6. o ukupnim troškovima koprodukcije kinematografskog djela čime se olakšava sudjelovanje producenata iz zemalja tzv. nižeg produkcijskog kapaciteta, tako je sada minimalni doprinos smanjen sa 10 na 5% kod mnogostranih koprodukcija. Jednako tako, povećan je udio maksimalnog doprinosa sa 70 na 80% ukupnih troškova produkcije kinematografskog djela nastalog u mnogostranoj koprodukciji. U dvostranim koprodukcijama, minimalni udio smanjen je sa 20 na 10% a najveći doprinos ne smije prelaziti 90 ukupnih troškova produkcije. Doseg konvencije proširuje se i na neeuropske zemlje, dakle više od 20 godina nakon usvajanja one konvencije još iz 1992. godine, uvjeti u područje europske filmske koprodukcije značajno su se promijenili, europska filmska industrija više je otvorena za razmjenu sa partnerima iz čitavog svijeta, pa su tako bile i nužne izmjene konvencije kako bi se zapravo zadržao korak s promjenama u filmskoj industriji. Konvencija precizira i sadržaj koprodukcijskog ugovora koji mora jamčiti svakom koproducentu zajedničko vlasništvo nad materijalnim i nematerijalnim pravima na djelo kao i odgovarajuće sudjelovanje tehničkog i umjetničkog osoblja što će pridonijeti zaposlenost i hrvatskih filmskih djelatnika što je nama jednako tako u interesu. Konvencijom se stvara i međunarodni pravni okvir i drugi uvjeti za uspješnu realizaciju mnogostranih i dvostranih koprodukcija u RH kao poželjnoj destinaciji za proizvodnju audio-vizualnih djela. Svjedoci smo toga da je to i ukupan doprinos i popularizaciji RH u turističkom smislu, imali smo već sjajne koprodukcije, pa mislim da će i ova izmjena još doprinijeti tome. Kada sam spomenula ugovor, osim što se ugovorom definira financiranje, tu je pitanje i dopuštenja za radne dozvole, pitanje jezika, dakle bit će na neki način i pojednostavljen ulazak svih onih koji trebaju radne dozvole tijekom obavljanja poslova ili snimanja filmova ili bilokojeg kinematografskog djela koji potpadaju pod područje ove konvencije, a jednako tako ono što je nama uvijek nekako važno, onaj identitet o kojem volimo govoriti, prilikom dodjele statusa koprodukcije, nadležno tijelo stranke može zahtijevati od koproducenata osnovanog u toj stranci konačnu verziju tog djela i na jednom od jezika te stranke. Završit ću sa dobrim vijestima koje su došle još početkom ove godine, a to je evo da su Hrvatske koprodukcije i ove godine bile zapažene na filmskom festivalu u Cannesu pa i na soundance film festivalu u siječnju, čak 3 naše koprodukcije, a ono što posebno možemo pohvaliti sve te tri koprodukcije bile su u režiji žena pa i stoga posebne čestite, naravno podržat ćemo konvenciju Vijeća Europe o kinematografskoj produkciji. Hvala vam lijepa.
Hvala vam. Nastavljamo s pojedinačnim raspravama. Prvi je kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
…/Govornik isključen./ [[Upadica Dončić: Molim vas upalite mikrofon.]] Dobro, ispričavam se. Ok, ponovit ću onda. Ovaj zakon je potreban, međutim sami ste lijepo istaknuli da postoji jedno tijelo, audiovizualno vijeće koje je ključno u ovom zakonu. Tijelo koje odlučuje o distribuciji novaca. To tijelo je sastavljeno, lijepo ste rekli maloprije od 17, ako se ne varam, predstavnika raznih institucija i udruga. Prvo pitanje koje ja postavljam, zašto država uopće prebacuje odgovornost, odnosno svoj posao, u ovom konkretnom slučaju ministarstvo, na udrugu građana? Troje ljudi, bilo koje troje ljudi u RH koji su državljani RH u doslovno u pola sata mogu osnovati udrugu i onda ministarstvo prebaci jedan dio poslova na njih i reče da to krovna udruga, strukovna udruga iz tog polja. Ovdje konkretno sporna je udruga, nije ona sporna kao takva, nego ima jako mnogo pritužbi na njezino djelovanje, društvo Hrvatskih filmskih redatelja. Ako niste znali, postoji cijeli niz drugih udruga koje se bavi ovim istim poljem, a njima nije omogućeno da delegiraju svog člana u Hrvatsko audiovizualno vijeće, samo je njima omogućeno i proglašeni su krovnom udrugom. Ja tvrdim, jer takve informacije imam upravo od redatelja, od producenata, od ljudi iz ovog sektora, da ta udruga ne zastupa najveći dio hrvatskih filmskih radnika, ne zastupa. Konkretno ovdje govorimo o redateljima, ne zastupa, ali netko je proglasio ključno. To je jedna stvar. Znači prvo je pitanje zašto uopće udruga, zašto to ministarstvo ne bi odradilo. Ja ću vas ministrice podsjetiti jedne nedavne zgode kad je bilo hrvatsko knjižničarsko društvo gdje je isto ministarstvo prebacilo svoj dio posla na udrugu i proglasilo ju krovnom i strukovnom udrugom pa smo zamalo imali što smo imali, ali nećemo o tome. Dobro, i sada bilo je jedno pitanje na odboru, cijenjeni kolega Partel mi je odgovorio, ponovit ću ne mislim da je namjerno bilo, nego greška, međutim ja imam informacije, dolaze mi iz sekunde u sekundu. Novac, a radi se o 29 milijuna, skoro 30 milijuna kuna koje danas ta udruga sporna potražuje od nekoga, nije novac koji ste vi rekli da dolazi od ministarstva i nastaje nekim prebacivanjem dugovanja, nije, nije to novac taj. To je novac koji ta udruga potražuje na ime retransmisije. Da malo pojasnim o čemu se radi onima koji ne razumiju. Nisam ni ja do jučer bio puno uključen u temu pa sam evo ga jučer i danas pokušao malo ući. ZAMP kao što radi i sa glazbenim djelima, kod glazbenih izvođača, isto i sa audiovizualnim uradcima, prikuplja novce od onih koji to reproduciraju i taj novac vraćaju onima čije je djelo prikazano. Ovdje je određena udruga, društvo Hrvatskih filmskih redatelja da taj novac distribuira okolo i to su ta potraživanja koliko ja imam informaciju. Ali ja bih volio da se ovo ispita, to je taj novac. To je novac koji nije bio prikazan godinama i godinama u financijskim izvješćima, lani je odjednom iskrsnuo. Čelne osobe, a vi ste ministrice, to je isto jako interesantno, bili u nadzornom odboru HAVC-a, jeste, bili ste, tamo gdje je bio ravnatelj Hribar koji ima cijeli niz kaznenih prijava i gdje je ustanovljeno brojne nepravilnosti u poslovanju tog tijela, brojne nepravilnosti, dakle pitanje je ovo. Je li taj novac došao do udruge? Ako je došao kome je taj novac distribuiran? Ako nije došao, gdje je i tko ga koristi? Znači gdje je novac retransmisije? Jednostavno pitanje. Je li taj novac ostao u ZAMP-u, izgubio se po putu, ispao nekome iz torbe ili je došao u udrugu, ali se ne vidi na financijskim izvješćima. Znači samo je pitanje tog novca. A ako udruga taj novac nije dobila, zašto nitko od čelnih ljudi te udruge nije sve ovo vrijeme postavio pitanje gdje je naš novac, gdje je naš novac? Odnosno novac udruge, a to je zapravo novac hrvatskih poreznih obveznika, odnosno i moj novac, odnosno i naš novac, a to pitanje nitko ne postavlja, odnosno ja ga postavljam. I šta je sporno? Sporno je da ste vi, dosta olako, stavili jednu udrugu koju postoje sumnje u njezin rad, ja neću sad insinuirati, ali ajmo malo vidjet gdje je taj novac, stavili ste da ona distribuira taj novac dalje, odnosno da odlučuje tko će uopće novac dobivati, da ona delegira tog člana, ne znam po kojem ključu. I ovdje moram reći što je jako sporno ministrice još ovdje meni osobno, a i mnogim hrvatskim građanima, a to je što taj famozni HAVC snima sjajne uratke o Domovinskom ratu pa onda koji god je film o Domovinskom ratu snimljen proteklih desetljeća, ako ste ga pogledali, a imalo imate rodoljublja, domoljublja bili ste jako tužni … taj film vidjeli. Nije snimljen niti jedan film o Domovinskom ratu da se na koncu nije hrvatski branitelj ubio na koncu, da nije završio u ludnici, da nema teški PTSP da ne maltretira obitelj. Nismo niti jedan film o Domovinskom ratu vidjeli koji bi radio na promoviranju onih ključnih vrijednosti Domovinskog rata da kada čovjek napusti kino dvoranu ili kada završi taj film gledati u svom domu sa svojom obitelji da bude zadovoljan i ponosan na hrvatske branitelje i na sve ono što su napravili ha Hrvatsku domovinu. Imamo uratke nakon kojih ljudi uzimaju apaurin. I zašto Hribar, HAVC i ostala ekipa snimaju filmove poput Masakra u dvoru ili Posljednji Srbin u Hrvatskoj, a nemamo filma o Oluji o Bljesku, o hrabrosti hrvatskih branitelja da kada mladi hrvatski čovjek pogleda taj filmski uradak da kaže ja sam ponosan na hrvatsku vojsku, na hrvatske branitelje na moju domovinu, a toga nema. I ono kada ukazujem na ove probleme vezano za ovu udrugu odnosno vezano uz HAVC zapravo ovdje je srž jer je njihova programska politika kriva i naopaka. Zanima me vaše objašnjenje na ovu temu, što ćete reć zašto toga nema u bilanci? Zato tog novca jednostavno nema. i ja bih sebi da sam ministar, a da imam neku udrugu i HAVC koji je također pod istragom, to vi znate, itekako dobro razmislio prije donošenja ovog zakona koga stavljam u tijela i ne bi srljao. Jer ako se jako mnogo redatelja producenata buni i sumnja u transparentnost ja bih kao ministar da sam ministar, a evo vi ste ministrica preispitao stvar i vidio o čemu se radi. Ponovit ću, novac nije nastao dugovanjima nekakvim ministarstva prema udruzi nego se radi o novcu od ZAMP-a, to je otprilike sada oko 11 milijuna kuna godišnje koji dobija Udruga hrvatskih redatelja, a novca nema. I to je ono što je bitno, a to je ono pitanje na koje još nismo dobili odgovor. I reći ću ono s početka, postoji jako mnogo udruga koje se bave ovim pitanjem i zašto je baš ova izabrana? Iako je ono bitno ista stvar, skoro sam zaboravio reći, kako je moguće da u jednom tijelu koje je ključno u tom vijeću stoje ljudi koji sami sebi dodjeljuju novac? Po meni bi to vijeće bi trebalo biti isključivo u ministarstvu, a nitko tko nema interes od odluka tog vijeća ne može biti u tom vijeću. I to je katastrofa, znači on odlučuje da će sam sebi dodijeliti novac. Ja sam jučer čuo priču da je jedan član tog vijeća izašao van zapaliti cigaretu dok se njemu dodjeljivao novac, pa rekao nisam glasovao za sebe. A to je državni javni novac i onda vi stavite tri čovjeka u to vijeće ili 17 i onda oni dijele novac između sebe. Mislim da sam bio dovoljno jasan.
Imamo dvije replike, prvi je kolega Željko Glasnović. Izvolite.
Poštovani gospodine Zekanoviću. Vi ste rekli dosta o kvaliteti tih proizvoda koji idu van, napuhavaju se i uopće nema točan podatak koliko je novca uloženo i koliko je vraćeno natrag iz tih investicija osim dobijemo nekakve … nagrade. Mi možemo govoriti o Cannesu, ali to je samo dimna zavjesa. Evo što mene više zabrinjava ta uprava sebi dodjeljuje lovu kako ste rekli. Imate viša inspektorica rada nezakonitosti pokrenuta našla je nepravilnosti u HAVC-u. imate također Ministarstvo financija nezakonitosti, imate DAvid, udruga audiovizualnih djelatnika pokrenuo se kaznenu prijavu protiv HAVC-a na više razina. Vidi se da tu nešta nije uredu. I kako može ići taj zakon u brzu proceduru dok nisu riješene ove kaznene prijave i istraga? To je meni nezamislivo jer izgleda da je HAVC još jedan primjer hrvatskog kreativnog računovodstva.
Hvala. Odgovor.
Poštovani i cijenjeni kolega Glasnoviću. Upravu ste, ja ću ponoviti ono što sam malo prije rekao ministrici, ja bih se itekako zapitao da gdje joj je novac ako postoji cijeli niz prijava, kaznenih prijava i ako DORH postupa prema nekim udrugama ja bih se itekako zapitao da li ću ih staviti da i dalje distribuiraju novac poreznih obveznika. A ovdje to niko pitanje ne postavlja što nam daje sumnju da se radi upravo nešto što se ne bi trebalo raditi.
Replika broj dva, kolega Culej STevo.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Zekanoviću, zašto govorite o NN osobama, pa to se radi ovako pročitate iz dokumenta DORH-a. kaže jedna od mnogih koje sada DORH proučava da redatelj iz … DAlibor Matanović dobije na javnom pozivu HAVC-a 2008. godine za … Majka asfalta 3 milijuna i 600 tisuća kuna, da 2011. za razvoj projekta Zvizdan 150.000 kuna, 2012. godine za film opet Zvizdan 4 milijuna i 800 tisuća kuna, sve u produkciju kuće Kinorama. A zatim kao umjetnički savjetnik 2014. i 2015. godine predlaže AV Vijeću audiovizualnom financiranje tri projekta prijavljena na javni poziv HAVC-a koji mu je producent isto tako Kinorama dugometražni igrani film Uzbuna na zelenom vrhu 3 milijuna 200 tisuća kuna, pa dugometražni igrani film Ilirikum 3 milijuna 200 tisuća kuna. Jedna te ista ekipa u žrvnju se vrti i dodjeljuje, dodjeljuje.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Dragi kolega Culej zato ste vi tu da me nadopunite. Imate pravo, imenom i prezimenom to su ljudi odnosno osobe odnosno redatelji i producenti koji su dobili novac, to je upravo tako. Ali evo jedna simptomatična stvar, nisam čuo da ste pročitali da je film Oluja dobio novac, odbrana Vukovara, Bljesak, Maestral, skok 1, skok 2, južni potez, priča o hrvatskom vojniku nisam čuo da su ti filmovi dobili novac jer nisu ni snimljeni i nisu u programu HAVC-a niti će biti nažalost, niti će biti. I zato nam je ovako što smo zanemarili sve vrijednosti Domovinskog rata koja su trebala biti osnova naše države, državnosti.
Hvala. Sada intervencija u ime predlagatelja, ministrica Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Gospodine uvaženi saborski zastupniče, jako puno toga ste rekli, jako malo vezano uz ovaj zakon. Temu koju ste otvorili, vezana je uz zakon o autorskih pravima. Pa ću biti slobodna u drugom dijelu, svog izlaganja, iako nisam stručnjak za autorsko pravo, ali dovoljno poznajem to zakon, neke stvari razjasniti. Prvo, vi kažete, jako mnogo ih se buni, jako mnogo udruga ima, jako mnogo, ne znači ništa. Znači, vrlo je jasno definirano, Ministarstvo kulture, već desetljećima, određuje koje su to reprezentativne strukovne udruge, one su zastupljene, kao one koje mogu davati porezne potvrde, sudjeluju u procesu izbora samostalnih umjetnika i zapravo vrlo jasno je koje su to reprezentativne strukovne udruge. I brojna hrvatska tijela ustrojena različitim zakonima, oslanjaju se upravo na te strukovne udruge, pa su one definirane i o Zakonu o kulturnim vijećima, kao predlagatelji i u posebnim zakonima, Zakonom o muzejima, gdje se pojavljuje zakon, hrvatsko muzejsko društvo, Zakonu o knjižnicama, gdje je hrvatsko knjižničko društvo itd. Vi ste rekli da Vijeće bi trebalo zamijeniti ministarstvo, u redu to je stav. Ja ću podsjetiti, mi smo državnu kinematografiju imali prije '90. i dosita tada je država odlučivala o svakom filmu, o svakoj knjizi, o svakoj izložbi, nekima je dozvoljavala da radi, nekima da nije. Hvala Bogu 1990. g. Hrvati su se plebiscitarno odlučili da žele živjeti u demokraciji, u demokraciji se takve prakse više ne podržavaju i ne promiču. Dakle, sloboda umjetničkog stvaranja je nešto što smatramo velikim dosegom demokratskog društva i ja sam uvjerena, da kada zapravo ovaj sklop problema tako promatramo, da će onda apsolutno, svaki zastupnik i svaka zastupnica u ovom Saboru biti stava da moramo demokratizirati procese odlučivanja i otkloniti bilo kakvu mogućnost da se govori o nekoj državnom utjecaju. Što se tiče svega ovoga što ste vi rekli, hrvatskog društva filmskih redatelja, odnos ZAMP-a itd. radi se o Zakonu o autorskom pravu i srodnim pravima. Taj zakon određuje kako se ostvaruju kolektivna prava i koja su tijela koja u tom procesu sudjeluju. Dakle, vrlo kratko, ja sam sada dok ste govorili potrčala kroz taj zakon, on vrlo precizno definira prava filmskih producenata, definicije filmskih producenta, prava na retransmisiju, koju ste i sami spominjali i posebno u čl 154. i to je ono ključno, gdje onaj tko vas je informirao i koji su vas informirali, očito vas nisu dobro informirali. Dakle, postoje 2 tijela. Postoji organizacija za kolektivno ostvarivanje prava, postoji specijalizirana pravna osoba za ostvarivanje autorskih prava i srodnih prava. Organizacija za kolektivno ostvarivanje je uvijek udruga, ta udruga povjerava posao prikupljanja i distribucije naknada, specijaliziranoj pravnoj osobi za ostvarivanje autorskih prava, koja trgovački društvo ili neka druga pravna osoba. Dakle, ne postoji mehanizam, vi se morate jako dobro o tome informirati, na koji način, ova, zakonom o autorskim pravima, je definirana osoba, specijalizirana pravna osoba, za ostvarivanje autorskih prava, redistribuira prava. Kolektivna prava su definirana zakonima, ali se radi i o pravima svakog pojedinca, to su pitanje, privatnog prava, dakle, nikakav javni n ovac, nitko tu ne uplaćuje nikakva javna sredstva, radi se o privatnim pravima i svaki nositelj privatnog prava, daje punomoć udruzi, a udruga sklapa, u govor sa specijaliziranom pravnom osobom. Zakon o autorskom pravu, precizno dalje definira, tko su neovisni upravljački subjekti, tko su nositelji prava, članovi, kako se utvrđuju statuti, opće skupštine, odbori. U Hrvatskoj postoji cijeli niz udruga, koje prikupljaju kolektivna prava, uključujući i pravo javne posudbe i druga prava, prihod od prava, troškova ostvarivanja, udio prava u smislu daljnje redistribucije, odnosno, ulaganje u kulturne vrijedne sadržaje. Sve je definirano, ali ne Zakonom o kojem mi danas raspravljamo, nego Zakonom o autorskim pravima i srodnim pravima, koji je bio u čitanju ove g. s određenim izmejnama i dopunama i to je bio trenutak, kada je ovu temu trebalo otvoriti. Hvala.
Prije iznošenja stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih lista, odraditi ćemo prve 3 replike, ako se slažete. Dakle, prvi je kolega Zekanović.
Prvo da se razumijemo Hrvatskoj je bilo dobrih filmova, iznimni, dobrih filmova u proteklom periodu, da ne bi ispalo da je filmska produkcija, Hrvatska, katastrofalna, to je prva stvar. Druga stvar, kriterij odabira krovnih i strukovnih udruga, nisu jasne, na osnovu kojih ste kriterija vi neke udruga izabrali, a druge niste. Treća stvar, rekli ste da se ja nisam dobro informirao. Vi se konzultirate sa svojim državnim tajnikom, poštovani kolegom Partlom, što je li taj novac 30 milijuna kn od ministarstva ili je od, novac od retransmisije. Jer ja nisam shvatio, jel to državni novac, znači državnog novca ipak ima. I treća stvar u financijskom izvješću koji imam u ruci, stoji da upravo ta krovna udruga, dobiva 4-5 milijuna kuna godišnje upravo iz ministarstva. I treća stvar, u financijskom izvješću kojeg imam u ruci stoji da upravo ta krovna udruga dobiva 4-5 milijuna kuna godišnje, upravo iz ministarstva, pa znači radi se o novcu ministarstvu, radi se o novcu poreznih obveznika.
Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče Zekanoviću, ja vas molim, ako možemo se držati činjenice, dakle, prvo Hrvatsko društvo filmskih redatelja ne dobiva novca od Ministarstva kulture, dobiva novce od Hrvatskog audiovizualnog centra. Postotak sredstava koji se vrati iz sustava kolektivnog ostvarivanja prava, vraća se u 1% udrugama sa vrlo jasnom namjenom da se ta sredstva koriste za poticanje kulturne raznolikosti, to je jedan mali postotak novca. Sav ostali nova koji se prikupi bilo izravnim korištenjem prava ili različitim obvezama kolektivnih prava pa onda i retrans misije, redistribuiraju se kroz ovu pravnu osobu koju sam spomenula u ranijem obraćanju i ja vas molim, ne mogu ništa drugo nego uputit vas na Zakon o autorskom pravu ako ćemo imati raspravu o Zakonu o autorskom pravu, iako nisam ministrica nadležna za to područje. Hvala.
Hvala vam. Replika broj dva, kolega Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospođo ministrice, evo ja bi replicirao da se vi možda pomalo i uzaludno trudite objasniti dobronamjerno kolegama zastupnicima koji su inficirani jednim stavom koji je konstantan i uopće se mijenja, tako da vaš napori će biti uzaludni ali mislim da je dobro da građani čuju što vi mislite i koje su vaše namjere, ja te namjere podržavam, mislim da je ovo apsolutno dobar zakon, da je dobro da ste ga proširili i na proizvodnju video igara odnosno kompjuterskih igara, elektroničkih igara, tako da s te strane samo naprijed što se toga tiče. Što se tiče ratnih filmova, ima dobrih ratnih filmova, recimo broj 55 je jedan takav film koji je HAVC također financirao, ja bi volio da se što više naših autora javljaju sa tom tematikom i da vjerno prenose ono što je bilo tijekom Domovinskog rata. Nažalost ne može ministarstvo biti kreator izvedbe i filmova i scenarija itd. Hvala lijepo.
Hvala vam. I posljednja replika, kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Što se tiče audio-vizualnog vijeća, ministrice, naravno taj zakon je potreban, međutim činjenica je kad govorimo o autorskim pravima, kad govorimo o Domovinskome ratu da brojni umjetnici, ljudi koji su sudjelovali kao npr. Petar Malbaša je sam snimao dokumentarne filmove od svog materijala o Domovinskome ratu, država niti HAVC, nit bilokoja druga institucija nije dala kune dok imamo mi dosta filmova upitnih, u javnosti su se pojavili, čak imamo u toj instituciji kao ključnom tijelu ili udruzi za dodjelu tih sredstava i vidimo i prijave po osnovu revizije dok Domovinski rat nije baš nešto, ti ljudi koji imaju umjetnička prava koji su snimali za vrijeme Domovinskog rata na terenu rat, ti filmovi su dosta popularni u našoj javnosti, međutim kune od države nisu dobili. Kakva je to u biti onda udruga koja je ne potiče Domovinski rat, ljude, svjedoke vremena, kao snimatelji, umjetnici bili na terenu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Odgovor, ministrica gospođa Nina Obuljen, izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine zastupniče, kao što sam i prethodno govorila, jako je teško odgovarat kad kažete jako puno, neki, oni koji su snimali, sigurno da postoje dobre odluke i pogrešne odluke, sigurno da su neki filmovi na kraju postigli uspjeh, drugi neki nisu postigli, možda su neki, možda su neki koji nisu imali javna sredstva postigli veliki uspjeh, neki drugi koji je imao javna sredstva, možda je postigao veliki neuspjeh. Dakle to je jedno dosta teško pitanje i mi koji se bavimo kulturom i umjetnošću, znamo da je to jedan rizik, ono što je dobro je da se filmovi snimaju, HAVC ih je u jednom djelu financirao, HRT ih je u jednom djelu financirala, u ovom trenutku se završava jedan veliki igrani film našeg proslavljenog redatelja Antuna Vrdoljaka posvećen generalu Gotovini i možemo se samo nadat da će kroz ovaj sustav zapravo osigurati dodatna sredstva da bude još više takvih filmova.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici gospođi Obuljen Koržinek na odgovoru. Nastavljamo sa raspravom po točki dnevnog reda odnosno objedinjenim točkama. Sljedeći se za raspravu javio poštovani kolega Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice. Kada govorimo o kulturi o važnom segmentu za sve nas bez kulture nema ništa, ali kako otvaramo bilo koju temu ispadaju kosturi iz ormara. Kao saborski zastupnik ne mogu, a da ne progovaram o onim saznanjima, spoznajama, a kojima nas svakodnevno bombardiraju naši građani, dobronamjernici ili zlonamjernici. Pa kad pogledamo da smo imali ministre koji su govorili za sport da je to jedna močvara, a ja u njoj sam upoznao jednoga, mogu ga nazvat slobodno onako jednoga Robina Hooda zvanoga Mamić kaže narod on je krao, ali je nama dao. Ovi kradu, nikome ne dadu. Zašto govorim o ovom i zašto je ovakav uvod? Kada nisam se planirao uopće pripremit, ni govorit za ovu temu, ali sam pun sandučić našao materijala i kaže ovako iz medija, 24 sata: Počelo suđenje Šipušu, bivšem ministru kulture. Zašto njemu? Materijal je tu, nije bitno, ljudi mogu nać o čemu on govori. Nadalje opet drugi naslov dnevno.hr opet: Hrvoje Hribar opet jaše, netransparentno dijeli 130 milijuna kuna iz ZAMPA Ive Josipovića. Nije tema ZAMP, ali postoji poveznica sa producentima. Kad to lete milijuni ja opet, a vežući se na sve ono, na kosture iz ormara i na korupciju i anti korupciju na koju se mi zaklinjemo i kažemo da imamo velike rezultate, a rezultate nigdje, gdje svakodnevno poput zastupnika Zekanovića progovaramo o svim tim slučajevima, ali rezultata nigdje nema. Ja se sjećam i slučaja HAVC-a i Hrvoja Hribora i braniteljskih udruga koje su isto udruge, mada nisu financirane kao neke druge udruge od istih ili sličnih, ali koje su ga branile. Mijenjati stanje u HAVC-u, neka vijeća, predsjednike, potpredsjednike je pozitivno, ali ako ćemo mijenjati između onoga istoga kadra u istoj korpi koji se smjenjuju već 15 ili više godina, u toj istoj priči, opet ćemo među istima ili sličnima izabrati nekoga, kako je rekla gospođa uvažena zastupnica Pusić, da je nemoguće naći toliko stručnjaka iz stručnog kadra za tako odgovorne funkcije, a mi opet birat ćemo među tim istima i udrugama i članovima vijeća. I šta ćemo dobit? Moguće opet isti rezultat, sjaši da uzjaše, znate onu poznatu. Spominje nekih 30 milijuna kuna pa mi nije bilo teško pogledat o čemu se radi. Pa tu postoje i kaznene prijave, postoje kaznene prijave DORH-u, postoje i prijave predsjednica društva Hrvatskih filmskih redatelja Ivana Škorić. Dakle ona podnosi Ministarstvu financija zahtjev za financijskim nadzorom društva Hrvatskih filmskih redatelja. Dakle ta gospođa je 27. listopada 2014. na izbornoj skupštini društva Hrvatskih filmskih redatelja Nova ves izabrana za predsjednicu društva po statutu, predstavlja i zastupa društvo te i odgovorna. Nju su smijenili nakon 3 mjeseca, vjerojatno zbog njezinih potraživanja, a koja je ona imala po statutu i pravo. Kaže ovako: Od početka svog mandata onemogućena sam u normalnome radu od strane određenih članova upravnog odbora, Hitrec, Jušić, Kušan i tajnica Branka Mitić, na način da mi je onemogućen uvid u financijsku dokumentaciju društva kako bi utvrdila financijsko stanje. Kao predsjednica društva i predsjednica upravnog odbora ima pravo u financijskom i to sve, ali zašto se onome tko je odgovoran onemogućuje da on ima pravo stanje, ja ne znam dotičnu gospođu, nisam upoznat s njezinim radom, nego imam njezin upit Ministarstvu financija. Vjerojatno je transparentan, tu su zaglavlja, adrese, potpisi. Kad to pogledam dođem i do, kaže: Društvo Hrvatskih filmskih redatelja izvještaj o bilanci, prihodima i rashodima neprofitnih organizacija za razdoblje od 1.1. do 31.12.2017. Odjednom se pojavljuje u bilanci 30 milijuna kuna. odakle dolaze ti novci, kako su došli, tko je primio novce, tko uzima kamate, gdje će ti novci završit? Ali u toj bilanci kaže ovako, točka 1224. kaže: Ostala ne napomenuta potraživanja 29 milijuna 559 000 kuna, ta stavka se ponovno pojavljuje ovako odgođeno priznavanje prihoda. Znači ipak postoji tih 30 milijuna kuna koji su sporni, to su sredstva retransmisije, kako piše, nisam ni znao šta je tetransmisija. Nisam financijalac, ali znam matematiku dovoljno za to. Znači u jednome trenutku bilanca izvješća za prijašnjih 4 godine je bilo 0 i sad odjednom 30 milijuna kuna. kako je to došlo? Odakle je došlo? A moguće je to došlo iz ZAMP-a. Dakle netko mora odgovarati za novce koji dolaze i koji odlaze i koji će moguće neki producenti, neke kuće potraživati u budućem vremenu jer ti novci su moguće bili za nešto namijenjeni. Možda će neki Chuck Norris tražit svoj tantijem i svoja autorska prava za ono što mi gledamo kroz to sve. Dakle, a i ovdje isto ima kaznena prijava protiv više za sada NN osoba, članova društva Hrvatskih filmskih redatelja iz Zagreba. Ovako obrazloženje na te prijave kaže: Predstavnik DHFR Danilo Šerbedžija je u više navrata na skupštinama DHFR-a, a posebice na skupštini 2017. godine na pitanje pojedinih članova DHFR-a izjavio te napisao i poslao svim članovima društva dopis u kojemu je negirao postojanje gore opisanoga novca a iznos novčanih sredstava prikupljenih za autorska prava iz digitalne retrans misije, prikazao je višestrukom manjima od stvarnih tvrdeći da se radi o znatno manjem iznosu ukupno desetak milijuna kuna 10 g. koji je potrošen na natječaj i druge poslove. Ima pa nema. Ja ovo čitam kako sam dobio papire, ne znam drukčije. Posebno upozoravamo na način mogućeg manipuliranja sredstvima prikupljenima za digitalnu retrans misiju na način da se nije moglo utvrditi nositelja prava. Tko je nositelj prava? Koliko dobiva Thompson novaca, koliko Tina Turner, baš me interesira da li je uopće Tina Turner dobila i koju kunu, ja ju volim slušati, pa volio bi da i njoj idu sredstva. Sumnja se da se radi se o milijunskim iznosima nakon 5 g. otišlo u zastaru pa bi bila postojala sredstva DHFR-a koja su trošena na … [[Govornik se ne razumije.]] Postoji sumnja da je na taj način konstantno i namjerno kršeno više zakona HR sa ciljem pribavljanja imovinske koristi pojedinaca na štetu društva itd., itd. Znači mi tu vidimo da tu postoji jedna poveznica HAVC-a i ZAMP-a. Famoznoga zakona našeg bivšeg vrijednoga predsjednika Ive Josipovića koji je sve snage upeo ne bi li došao do zakona možemo ga nazvati zakon Ive Josipovića, muzičara koji je na ovaj način pomogao jako puno svojih istomišljenika i koji danas žive jako dobro na račun svega toga što im je on omogućio a moguće im vraćaju i vraćat će mu kao što kaže uvažena gospođa Kusić, u slijedećem periodu u vremenu koje dolazi da na transparentan način, uredan uprihoduje određenu imovinsku korist. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culeju. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena ministrice sa suradnicima. Gospodine Culej, pa lijepo ste opisivali o tome što se događa na sceni, inače treba reći da zakon je dobrodošao i ovi noviteti su zapravo u cilju poboljšanja stanja i otklanjanja svih onih negativnosti koje su bile. Ja bih nadodao kao i u svim drugim zakonskim pretpostavkama i ugovorima koji se sklapaju, tako bi trebalo biti i za korištenje državnih sredstava garancija dobro izvedenoga posla s obzirom da neki se baveći lažima, blate RH i hrvatske branitelje kao što je to film o Dvoru na Uni, masakru Dvoru na Uni. Jednako tako je i gospodin Siniša Jurčić, sada u Cannesu oblatio cijelu HR i branitelje govoreći o tome kako su ubijani novinari, nedužni novinari što je zapravo laž jer tak čovjek o kojem je on govorio apsolutno nije bio ni novinar niti je ubijen od strane hrvatskih branitelja.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu Đakiću. Odgovor, kolega Culej, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Đakiću, u pravu kada kažete a po svojim navodima, da postoje oni koji će svakako izvrnuti istinu a protiv interesa naše domovine, protiv hrvatskoga naroda, protiv povijesne istine koje smo mi svjedoci i u Saboru svakodnevno i o uvredama ne samo novinarima kojima je to posao, traže svojih 100 eura za članak, nego i saborskih zastupnika, tipa Stazića, tipa Pupovca i inih takvih koji u hrvatskom društvu djeluju i još su debelo plaćeni i preplaćeni za štetu koju nanose hrvatskome narodu. Ja isto tako očekujem od naše uvažene ministrice da će ona u svojim nastojanjima za poboljšanje ovakve slike hrvatskog društva i kulture upeti se sa svim vijećem, sa svim predsjednicima i zamjenicima mogućih predsjednika ukoliko budu uhvaćeni u korupciji.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culeju na odgovoru. U ime predlagatelja, poštovana ministrica gospođa Obuljen. Izvolite, ministrice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine zastupniče, ovdje sam sad izašla u ime predlagatelja da bi poslala dvije poruke. Prvo, sve što ova Vlada radi i sve zakone koje donosimo u Saboru, u ovaj Visoki dom, donosimo s ciljem na unaprijedimo svatko od nas svoju djelatnost, a Vlada naše društvo i našu državu u cjelini. Meni je drago da se to prepoznaje i u ovoj današnjoj raspravi i tako će bit i u svim ostalim prijedlozima koje će donositi i Ministarstvo kulture a i svi ostali resori. Kao osoba i kao ministrica iznimno puno polažem u saborsku raspravu i kad god mogu, ako postoji određeni prijepori dok mi donosimo zakone i predlažemo zakone, upućujem pojedince, udruge da pišu vama saborskim zastupnicima kako bismo rasprave u ovom domu učinili boljim, kako biste i vi znali što je ono što tišti ljude koji djeluju u području kulture, ali jako je teško odgovarat na pamflete koji blate cijelu jedu djelatnost bez ikakvih argumenata. Vi ste donijeli danas neke papire, vama su distribuirani neki papiri i sad se tu govori, ispadaju kosturi iz ormara, netko ne odgovara, mnoge udruge, mnogi su nezadovoljni. Ako mogu s ovog mjesta, ako ne izlazim izvan svojih ovlasti, ja bih apelirala da vodimo računa o tome s kakvim podacima dolazimo i s kakvim podacima onda cijelu jednu djelatnost, hrvatsku kulturu, umjetnike, sve koji djeluju u tom području, zapravo stavljamo u jedan takav negativno kontekst. Ja sam gospodinu uvaženom zastupniku Zekanoviću, pokušala argumentirano obrazložiti za početak da sve ovo što je jutros očito došlo na vaše saborske klupe je predmet jednog drugog zakona, to je Zakon o autorskim pravima i srodnim pravima. To je zakon koji omogućuje 100 hrvatskih umjetnika, ne ovo što je izrečeno u raspravi, da budu debelo plaćen ili potplaćeni, nego da žive, ponekad i da preživljavaju, bez javnih subvencija, mnogi naši umjetnici, slikari, glazbenici, naše kazališta, naši filmovi, oni ne bi postojali. Hrvatska riječ ne bi postojala, hrvatska kultura ne bi postojala, zbog toga smo mi ovdje. Ministarstvo koje zastupan i vlade u čije ime ovdje govorim, na svaku prijavu će uvijek odgovoriti, ona mora biti utemeljena, argumentirana, ona mora imati svoju glavu i rep. Meni je jako žao, da smo jutros suočeni sa raspravama, o nečemu što za početak uopće nije meritum, onoga o čemu mi danas raspravljamo, što su nekakve poluinformacije, očito određenog kluba nezadovoljnika. Znamo kako funkcioniraju udruge, udrugama se ljudi vrlo često slažu, pa onda imaju neki koji su nezadovoljnik, oni legitimno mogu tražiti svoja prava. Ja apeliram, zahvaljujem se na svim argumentima i svim sugestijama, i svim savjetima, i drago mi je da ste i vi u vašim raspravama uočili, kako smo od prvog do drugog čitanja i s ovim zakonom i s drugim zakonima, vaše stavove, uspjeli, mnoge ugraditi. Ali, molim vas, u ime hrvatskih umjetnika da ne bavimo se takvim paušalnim ocjenama, jer to su ljudi, koji časno rade svoje poslove, jednako kao što ih rade ljudi i svim našim drugim djelatnostima. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici, gospođi Nini Obuljen Koržinek. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, drago mi je i mogu odmah u startu podržati zakon koji je ministrica predstavila, znači zakon o audiovizualnim djelatnostima, koje je nadopunjen i mogu reći u startu da mi je žao, što se uvijek iste teme vraćaju, isti problemi otvaraju, kao da je ovo postala neka vrsta ideološkog zakona, a ne ono što bi trebala biti, a to je da podržava jednu djelatnost, propulzivnu, koja stvara visoku dodanu vrijednost, koja je vrlo bitna i za kulturni i za gospodarski ja bi rekao, gospodarsku situaciju u zemlji. Jer ovaj zakon u proteklih 10-tak g. je napravio zbilja puno. I sa te strane još jednom želim dati i potvrdu i podršku svim djelatnicima HAVC-a, pogotovo ravnatelju, koji je to najduže obnašao, gospodinu Hribaru, koji je napravio zbilja velike stvari za vrijeme njegovog mandata su se napravile, ja bi rekao jedan veliki napredak je napravljen, vezan uz cijelu industriju. Ne samo Hrvatsku Finsku industriju nego i koprodukcije koje su se vratile na velika vrata u RH i ada možemo biti svjedoci zbilja aprodukcije svjetske Finske koja se snima gotovo svakodnevno u RH i 100 milijuna kuna, koje su na taj način ostvarene od toga. I poticaje koje smo davali kao zemlja, su se višestruko vraćali i omogućavali nam da ne samo, na gospodarskom planu, nego ja bi rekao, i turističkom i kulturnom planu, postanemo prepoznatljivi i prepoznati u cijelom svijetu. Tako da ja vas tu podržavam da nastavite taj posao i dalje raditi korektno, bez obzira na nasrtaje pojedinaca, koje, ja ne znam, zbog čega to rade, vjerojatno jer misle, da ako probude najniže strasti kod jednog dijela ljudi, nešto politički ušeštariti, ali vjerujte neće. Svi koji nas gledaju, vide šta je tu ispravno, šta je tu krivo i vide da oko ove teme treba biti suglasan bez obzira na neke političke razlike. Šta se tiče same izmjene i jasne definicije, drago mi je da se uvrštavaju u sam zakon i videoigre, ono šta sam maloprije govorio, gdje sam se osobno osvjedočio da mnoge zemlje imaju enormne prihode od te industrije, od tog biznisa koji godišnje raste po nevjerojatnim stopama. Znači mi u ovom trenutku, u svijetu imamo tvrtke koje su nekoliko godina uspjele stvoriti prihode, vrijedne milijarde eura, sa nekoliko stotina zaposlenih. Evo reći ću neke finske tvrtke, poput Super sela ili Rovija, koje su napravile zbilja, to je fascinantno kada vidiš, da stotinu zaposlenih, može imati prihode, milijarde eura, da može napraviti dokap, odnosno, tvrtku, od ničega, u 2 g. stvoriti, koja vrijedi 2 ili 3 milijarde eura. Tako nešto treba u Hrvatskoj podupirati. Naša industrija je u startu, imamo jako dobre ja bi rekao inženjere, imamo dobar fakultet u Gradu Zagrebu, imamo dobru podlogu i svake godine, ja vidim nekoliko dobrih tvrtki koje su tu javlja na tržištu i dobro da ste to uvrstili. Jer ta tače vrsta i posla, ja bi rekao i povezivanja ljudi, jer sada vidimo da postoje i mnoge, što je gotovo nevjerojatno ljudima za shvatiti koji nisu to vidjeli u živo, primjerice i turnire i sportska natjecanja u videoigrama, gdje uživo, to prate 10 tisuća ljudi u nekim arenama, kao da se radi o najvećim svjetskim, sportskim događajima. I to će u godinama koje su pred nama, vjerojatno biti sve više i više i dobro je da ste kao ministarstvo i kao vlada prepoznali taj dio i da se to potiče, da se omogući ljudima da izraze svoju kreativnost, da se zaposle i da na jednom globalnom tržištu, jer tu je prodaja dosta jednostavna. Naravno, postoje oni koji su lideri, koji preko svojih kanala uzimaju određene postotke, svima koje prodaju njihove proizvode, ali mislim da je tržište nevjerojatno veliko i dostupno onima koji žele napraviti nešto korisno. Što se tiče povećanja poticanja, također sam sklon tome, da se u manje razvijenima dijelovima Hrvatske, oni povećaju, da se struka više cijeni. Ovo što ste napravili, da se svake 2 g. mijenja i sastav vijeća je također dobra, da se pokaže da tu nije, politika toliko presudna, nego da se to može, ukoliko se pokaže potreba nadopunjavati i mijenjati. Tako da s te strane, ja ovaj zakon vidim jako pozitivno i ovo je već čini mi se druga izmjena koju raspravljam u ovom mandatu, želim vam u startu dati podršku i vama i kolegama u ministarstvu i nemojte se obeshrabriti i rekao sam vam maloprije, to je iracionalno. Neće vas ti ljudi nikada podržati, bez obzira što napravili, da napravite 100 ratnih filmova, opet bi se našla neka zamjerka, jer tu nije problem niti u zakonu, niti u vama, niti u onima koji snimaju, a znamo svi da ministrica ne može pisati scenarije i snimati filmove, nego je problem u onima koji to govore i na taj način postavljaju stvari. Mi ne živimo evo, sada treba biti oprezan i prema drugim zemljama, ali tamo gdje demokratski standardi nisu najbolji, pa onda čitate vijesti, samo koje i snimaju se filmovi samo koje država želi, tu treba omogućiti umjetnost i umjetnicima da izrazi svoje kreativnost i da naprave nešto što će ljudima omogućiti da gledaju kvalitetne filmove i ne bi čak ulazio u ovako opisne živopisne ocjene gospodina Glasnovića koji si je uzeo pravo da komentira vjerojatno kao jedan veliki stručnjak za filmsku industriju i netko tko može komentirati i scenarije i ono šta se snima, da komentira pojedine scene iz nekih filmova. Ja to ne bi sebi uzeo za pravo, jer nisam tu dovoljno ja bi rekao, stručan. Mogu samo reći, da li mi se nešto kao gledatelju sviđa ili ne sviđa, ali Kino Lika je jedan od kvalitetnijih filmova, koje sam gledao hrvatski, tako da sa te strane, čestitima i onome tko je napisao scenarij. Mislim da je dobio, to je gospodin Milan Živković mislim da je dobio i nagradu i nagradu za taj svoj scenarij, tako da s te strane samo naprijed, radite ono šta će pomoći našoj zemlji, da bude prepoznata kao slobodna, demokratska, zemlja, gdje umjetnici mogu izraziti svoju kreativnost, kroz svoj rad, a ne da im država služi kao … [[Govornik se ne razumije.]] čak prepoznajem u pozivima pojedinih zastupnika, koji traže da se ukine ovakva insinuacija, da bi država trebala to direktno raditi. Ja upravo suprotno mislim da HAVC treba imati još veću neovisnost, nego što je imao do sada, a u izmjenama zakona koje vi predlažete to i prepoznaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegi Marsu na ovoj raspravi, imamo nekoliko replika, poštovani kolega Stevo Culej, izvolite.
Kolega Maras, jučer sam vam čestitao na izborima, ali se pitam da li sam bio u pravu. Hvalite Hrvoja Hribora, koji je u određeno vremenu bio predsjednik komisije za podjelu novca, a državna revizija je utvrdila da je novac dijelio netransparentno. Pa se čudim vama, koji čak i u svojoj stranci ste našli klijentelama i korupciju, a niste pronašli u dijelu ili nedjelu Hrvoja Hribara i u njegovom dugogodišnjem djelovanju kroz HAVC. Posebno treba biti sumnjičav gdje se vrte jako velika sredstva, kojima se ne zna trag. Trag novca je jedino što se može pratiti, a izgleda, pored svih optužnica, pored svih postupaka, procesa, trag izgleda se gubi pod vodom.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culeju. Odgovor kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Ja gospodine Culej niti sam revizor, niti sam istražitelj, ja govorim o onome umjetničkom dijelu i šta je institucija uspjela postići u tom periodu. I o tome koliko je … [[Govornik se ne razumije.]] u tom periodu došla u Hrvatsku. Znači nitko tko taj fah prati barem površno, ja nisam sada nešto dubinsko unutra, očito kao što ste vi, ali ja to pratim, površno. Ali, primjećujem pomake u zadnjih 10 g. o tome koliko se filmova snima u Hrvatskoj, koja kvaliteta filmova se snima u Hrvatskoj, koliki su prihodi ostvareni u toj industriji i ne mogu ja to nepodržani, bez obzira da li mi se osobno sviđao netko ili ne sviđao tko je ravnatelj te institucije. Tako da bi pozvao i vas, da probate shvatiti da je iz ničega stvoren jedan dosta ozbiljan posao, koji pomaže Hrvatskoj i gospodarski i turistički na svaki mogući način, a istragama neka se bave oni koji se time bave.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić, izvolite.
Pa nevjerojatno je kolega Maras kako još uvijek postoje političari pa i u ovom Saboru, koji bi određivali filmašima kakve filmove da snimaju i s kojom tematikom. Ja čekam da počnu slikarima savjetovati koje boje da upotrebljavaju, koje boje ne smiju upotrebljavati, jer su oni kao što vidite toliko pametni.
Zahvaljujem kolegi Staziću, odgovor kolega Maras, izvolite.
Ja mislim da je upravo evo još jednom, podržati ću ministricu, ona zadržava smjer kojim treba ići, i odoljela tim pritiscima, koji u nekada zbilja na najbanalnijoj razini i čak i neke zemlje, koje su manje demokratske od Hrvatske ne razmišljaju na takav način. Znači nismo mi ti koji bi trebali odrađivati ne samo umjetnicima, nego cijeloj toj industriji, na koji način bi trebali raditi, jer to su nekakva vremena i kak je to rekao naš kolega Glasnović, kak se to zove, Agitprop, to je upravo Agitprop, pa ja bi očekivao da se kolega Glasnović najviše bori protiv toga, ono šta se zaziva, da se ukine HAVC i da se napada ministrica, upravo to je Agitprop, da država određuje šta bi trebalo i kako bi trebalo prezentirati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Maras, dobro ste rekli sve da umjetnost, teško je utjecati na nju, no umjetnosti postoje i istine koje su nezaobilazne. Istine o novoj hrvatskoj povijesti sigurno bi trebale biti ono što bi nas trebalo krasiti u ovom Visokom domu. Jednako tako i u financiranju, da li ćemo financirati istine ili laži. Ne znam što je za vas film Masakr na Dvoru, dal' je to umjetnost, laž ili istina, na to mi odgovorite.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Đakiću. Odgovor kolega Maras, izvolite.
Kolega Đakić, postoje neke procedure koje se trebaju poštivati, ja sam uvjeren da se one poštuju i ministrica je u zakonu odredila koje su to procedure i kako to treba funkcionirati. Što se tiče ovih koji dobivaju sredstava i natječaja, ja sam uvjeren da se procedure poštuju. Ukoliko je netko prekršio i u ovom filmu nešto, ja ne vjerujem da je netko potpisao da dobije poticaj na temelju nekog scenarija koji je kasnije izmijenjen. Ukoliko se to desilo, ljudi će vratiti novac, mislim to tako treba funkcionirati. Ja nisam tu taj koji može mjerodavno jer iskreno nisam ni gledao taj film, koji može to ocjenjivati, ali ukoliko je nešto napravljeno ne sukladno pravilima a ne vjerujem da je HAVC dao novac za film prije nego što je pročitao i scenarij i sve ono šta je u tome i da je netko nešto prevario, a da kasnije nitko nije reagirao.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Završna riječ u ime predlagatelja, poštovana ministrica gospođa Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Vrlo kratko jer sam uzela već više puta riječ, željela bi se zahvaliti na današnjoj raspravi, istaknuti još jednom i vezano u Zakon o audio-vizualnim djelatnostima i vezano uz Zakon o potvrđivanju konvencije o filmskim koprodukcijama da smo uvjereni kako unaprjeđujemo sustav, kako postavljamo nove temelje kako bismo dalje nastavili razvijati ovu iznimno važnu djelatnost. Ovo je zapravo treća ako tako možemo reći iteracija, prvi put smo ga donijeli zakon 2007. g., revizija 2011., danas donosimo odnosno predlažemo saboru cjeloviti novi Zakon o audio-vizualnim djelatnostima. Iz svih rasprava zapravo stječem dojam da postoji jedna visoka razina suglasja oko toga da i filmska umjetnost kao i mnoge druge djelatnosti zapravo kroz promociju hrvatske kulture doprinose promociji RH a opno što je za nas kao Ministarstvo kulture iznimno važno, stvaramo preduvjete da se u RH i ovom djelatnošću, kreativni pojedinci mogu baviti na profesionalan način, da za taj svoj posao mogu biti pravedno nagrađeni i da im država kroz svoje institucije i svoja tijela daje potporu da ulaze u suradnju sa drugim državama i sa drugim umjetnicima. Ja sam sigurna da ćemo razvijajući svako područje kulture i umjetnosti zapravo na takav način dati iz ovog našeg sektora doprinos razvoju ovog našeg društva a mislim da je to naš zajednički interes i zato se još jednom zahvaljujem na podršci koju ste izrazili i na konkretnim i korisnim prijedlozima koje smo uvažili kako bismo unaprijedili ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici. Imamo replike, poštovani kolega Nenad Stazić.
Uvažena ministrice, i kao članica Upravnog odbora HAVC-a i danas kao ministrica u Vlade RH, vi ste se uvijek zauzimali za razvoj hrvatskog filma, za položaj HAVC-a kao jedne nezavisne institucije i u tom pogledu vam treba skinuti kapu i čestitati vam. Proživljavali ste za sve to vrijeme napade ali ne zbog toga što bi ste vi bili nešto krivi u tome, nego zbog toga što su drugi htjeli vaše mjesto. Htjeli su da ne budete vi ministrica nego da oni budu ministri pa su iskoristili i HAVC i vas kao metu. Tako su vas htjeli odstrijeliti, možemo biti zadovoljni što u tome nisu uspjeli a kad kritiziraju tuđe filmove i režisere, da bar pogledaju „Što je muškarac bez brkova“ pa bi drugačije govorili i o Hrvoju Hribaru.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću na odgovoru. Odgovor nema. Prelazimo na slijedeću repliku, poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Evo za kraj, još nam na kraju vašeg izlaganja, nadam se da vam to neće škoditi, imate moju potpunu podršku u ovom što radite, što se tiče HAVC-a naravno, neke druge stvari ne, ali o tom ćemo drugom prilikom s obzirom da je današnja tema HAVC, apsolutno i Klub zastupnika SDP-a će vam u tome dati punu podršku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu. S ovime smo iscrpili sve rasprave o ove dvije točke dnevnog reda. Zaključujem raspravu, zahvaljujem se poštovanoj ministrici i njenim suradnicima i suradnici na obrazloženjima. Glasovat ćemo o ovim točkama kad se za to steknu uvjeti.
Sada idemo na Konačni prijedlog Zakona o audiovizualnim djelatnostima, drugo čitanje, P.Z. br. 319. Pa izvolite sada kolega Bunjac.
E hvala lijepa još jednom. Ja bih naveo da ovaj prijedlog zakona omogućava članovima Hrvatskog audiovizualnog vijeća da se nađu u sukobu interesa i sebi priskrbe imovinsku korist na način da donesu odluku o dodjeli proračunskih sredstava vlastitim projektima. Navedeni zakon predviđa da hrvatsko društvo filmskih redatelja delegira jednog člana u Hrvatsko audiovizualno vijeće, a s obzirom da postoje brojne prijave koje se odnose na potraživanje financijskih sredstava u iznosu od oko 30 milijuna kuna navedenog društva prema Hrvatskom društvu skladatelja, sve dok se ovi navodi ne razjasne smatramo da zakon ne bi smio stupiti na snagu. Ponavljam još jednom, tražim stanku u trajanju od 30 minuta. Hvala lijepa.
Odobravam stanku. Javio se i kolega Hasanbegović, izvolite.
Poštovani predsjedniče, u ime Kluba Neovisni za Hrvatsku tražim također stanku u trajanju od 10 minuta kako bi se konzultirali oko djelovanja koruptivnog klijentelističke, institucionalizirane hobotnice u HAVC-u, posebice nakon vijesti o više milijunskim pronevjerama vezanih uz djelovanje Hrvatskoga društva filmskih redatelja. Također želimo dati prigodu kolegama iz Hrvatske demokratske zajednice da još jednom preispitaju svoju savjest i razmisle žele li, nakon što su glasovali za protu ilustracijski arhivski zakon, glasovati i za ovaj korupcionaški ili kako bi kolega Stier rekao klijentelistički Zakon o audiovizualnom djelatnostima. Hvala vam.
Odobravam stanku od 10 minuta. Nastavljamo u 13 sati i 35 minuta. STANKA U 13,25 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,30 SATI]] Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici, ja vas molim da zauzmete svoje mjesta kako bismo mogli nastaviti sa radom. Ja vas molim, kolegice i kolege da zauzmete mjesta svoje, potpredsjedniče Sabora. Možemo? OK. Idemo sada sa glasovanjem, ustvari prije toga imamo amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo i onda nakon toga imamo amandmane, samo jednog Odbora za zakonodavstvo pa bih molio u ime Vlade da se očituje prvo državni tajnik Poljičak a nakon toga će kolegica Jelkovac u ime Odbora za zakonodavstvo. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Amandmani se prihvaćaju oba.
Zahvaljujem. Postaju sastavni dio zakona pa onda ne treba ni očitovanje. Pa sada prelazimo na glasovanje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima. Molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 83 glasa za, 2 suzdržana i 7 glasova protiv donijet Zakon o audiovizualnim djelatnostima.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o muzejima, drugo čitanje, P.Z. br. 313 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora u svezi s člankom 190. Poslovnika. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli nadležni Odbori za zakonodavstvo i nadležni Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Pozivam predstavnicu predlagatelja, poštovanu ministricu kulture, gospođu Ninu Obuljen Koržinek da nam da dodatno obrazloženje konačnog prijedloga Zakona o muzejima. Izvolite gospođo ministrice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je konačni prijedlog Zakona o muzejima kojeg upućujemo nekoliko mjeseci nakon što je u ovom visokom Domu provedena rasprava u prvom čitanju. Ja bih podsjetila kako smo svjedok planiranih aktivnosti Ministarstva kulture zapravo tijekom zadnjih godinu dana, odnosno nešto više od godinu dana pristupili reviziji, odnosno radu na prijedlogu jednog sklopa zakona koji se tiču područja arhiva, knjižnica i muzeja. Danas ćemo nakon ove rasprave imati raspravu o konačnom prijedlogu Zakona o muzejima, a prošli tjedan je Ministarstvo kulture na javnu raspravu stavilo nacrt prijedloga Zakona o knjižnicama. Ovo spominjem uvodno zato jer je doista donošenje ovih triju zakona iznimno povezano i u jednom djelu uvjetovano ili ako tako mogu reći inspirirano radom na velikom nacionalnom programu digitalizacije, čiji zapravo tekst projekta završavamo u ovim danima i koji će, ja vjerujem, od 1.8. zapravo krenut u primjenu. Radi se o projektu koji će se financirat sredstvima EU u procijenjenoj vrijednosti vjerojatno od oko 80 milijuna kuna i gdje ćemo kroz slijedećih nekoliko godina zapravo postaviti temelj i u smislu metodologije i u smislu normativnog okvira, edukacije, kako bismo proces digitalizacije s kojim su mnoge zemlje već puno ranije već krenule i u Hrvatskoj ubrzali i postavili još zapravo na zdrave temelje. Konkretno što se tiče Zakona o muzejima, moram spomenuti da je proteklih posebno 10 ili 15 godina, ali već u razdoblju nakon Domovinskog rata, Ministarstvo kulture kroz svoja sredstva, ali i da su brojni gradovi i županije uložili velika sredstva u obnovu muzeja, u razvoj muzejske djelatnosti, u razvoj mreže muzeja, da je istovremeno kroz različita strukovna udruženja i kroz međumuzejsku suradnju i međunarodnu suradnju radilo se kontinuirano na unapređenju djelatnosti i da zapravo mi imamo jednu mrežu institucija koje su rasprostranjene ravnomjerno po RH, iznimno važne, kako za velike, tako i za male sredine, i kojima zapravo nakon donošenja ovog zakona i nakon donošenja nacionalnog programa razvoja muzejske djelatnosti zapravo želimo omogućiti djelovanje na jedan suvremeniji način. U ovom trenutku u RH 159 pravnih osoba upisano je u službeni registar Ministarstva kulture, dakle očevidnih muzeja i galerija. Međutim postoji jedan cijeli niz institucija, različitih pravnih osoba koje nastaju ili su nastajale, koje imaju određena obilježja muzeja, ali prema sadašnjem Zakonu o muzejima zapravo nisu mogle biti prepoznate kao takve i jedna od intencija ovog zakona jest zapravo prepoznati potrebe, posebno u manjim sredinama, da se na jedan liberalniji način, te zbirke koje posjeduju i koje su iznimno važne da se prezentiraju javnosti i da se s njima na ispravan način upravlja, da ih se registrira i da dobiju kroz taj sustav muzeja koji želimo ojačati potrebnu stručnu pomoć kako bi kao profesionalne institucije mogle djelovat. Još jedna od tema koju planiramo riješit ovim zakonom, za koje stvaramo preduvjete u ovom zakonu, a za koju ne možemo biti zadovoljni, kako su do sada neki muzeji na te potrebe reagirali. Radi se o potrebi završetka procesa inventarizacije muzejske građe i muzejske dokumentacije. Mnogi su problemi, ja ne mogu ovdje ulazit u detalje, zbog čega su određeni muzeji nisu bili u mogućnosti završiti taj proces, ali ovim zakonom postavljamo vrlo čvrste rokove za završetak procesa inventarizacije, a zapravo kroz naš sustav potpore suradnje, kroz sustav muzeja, pokušat ćemo pomoć onim institucijama koje to svojim snagama ne mogu napravit da to završe. Ja bih kratko istaknula neka osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonom. To je u prvom redu način i uvjete za obavljanje muzejske djelatnosti, ustrojstvo, djelokrug muzeja, pribavljanje i obrada muzejske građe, vođenje muzejske dokumentacije, dakle sva ona pitanja koja su važna za pitanja za tu djelatnost. Isto tako ostajemo u okviru definiranja muzejske djelatnosti, odnosno posebno muzejske građe kao one koja je od interesa za RH i iz toga vučemo zapravo naslanjamo se na princip da toj djelatnosti moramo dati adekvatnu javnu potrebu. Određuje se značenje muzeja kao institucije koja je u središtu obavljanja muzejske djelatnosti, definiraju se precizno uvjeti osnivanja muzeja, oni mogu biti javni, tad se osnivaju kao ustanove, međutim otvaramo mogućnost i da se muzeji koji nisu javni osnivaju i kao druge pravne osobe iz čega se onda vode i adekvatni, izvode adekvatni propisi vezano uz način vođenja financijskog poslovanja i ostala statusna pitanja. Ono što konzistentno uvodimo kroz sva tri zakona, to je definicija muzeja vjerske zajednice, vidjet ćete kasnije tijekom dana ta je definicija pojavljuje se i u Zakonu o arhivima. Isto tako predvidjeli smo i u Zakonu o knjižnicama. Razlozi su ima više razloga za to, s jedne strane želimo i te vrijedne baštinske ustanove ili organizacijske jedinice koje djeluju u okviru većeg sustava prepoznati i dati im u prvom redu stručnu pomoć i neki stručni nadzor kako bi se građa koja se čuva u takvim muzejima odnosno arhivima ili knjižnicama na adekvatan način čuvala i obrađivala. Zakonom se propisuje osiguranje imovine javnog muzeja, naglasak je dosta veliki u samom zakonu na definiciji muzejske djelatnosti na njenom javnom i kulturnom interesu, a ne na komercijalnoj djelatnosti. I tu postavljamo vrlo jasnu granicu između sustava javnih muzeja i svih onih drugih muzeja koje mogu osnivati druge pravne osobe koje bi da imaju nekakve vrijedne privatne kolekcije ili su dijelom nekih tvrtki ili većih sustava i postoji određena građa koju posjeduju, a koju bi željeli na taj način prezentirati kroz muzej. Predviđeni su mehanizmi za koordinaciju, stavljamo veliki naglasak na ulogu Muzejskog-dokumentacijskog centra, to je institucija koja dosta dugo postoji, međutim do sada nije imala toliku ulogu kao onaj koji treba koordinirat sustav muzeja, želimo ojačati i njihove ljudske kapacitete, dali smo dodatne ovlasti i vjerujemo da ćemo kroz takav jedan sustav pomoći da cijela ta naša mreža muzeja i kroz sustav matičnosti i kroz sustav tog transfera znanja prema pogotovo lokalnim razinama bude stalno upregnuta u naporima da se podižu profesionalni standardi rada u muzeju. Zakonom se definira djelokrug rada Hrvatskog muzejskog vijeća kao najvišeg savjetodavnog tijela Ministarstva kulture. Ono što sam spomenula uvodno ovim zakonom uvodimo rok za kraj inventarizacije kraj 2020. godine, to je važno kako bismo napokon podvukli crtu i znali točno i precizno s čim sve naši muzeji raspolažu. Ali to je važno i zato da bismo negdje završili taj proces tranzicije definiranja vlasništva, prijenosa vlasništva tamo gdje će se eventualno s razine države nešto prenositi na lokanu, regionalnu samoupravu itd. Pojačani su stručni kriteriji za imenovanje tijela javnih muzeja i tu bih se referirala i na ovu prethodnu raspravu vezano uz tijela Hrvatskog audiovizualnog centra u Zakonu o knjižnicama koje u javnoj raspravi isto tako podižemo kriterije. Treba ovdje jasno i nedvosmisleno reći da iako u najvećem broj naših institucija u tijela upravljanja se biraju doista stručni ljudi koji uglavnom bez obzira na promjene vlasti bilo na nacionalnoj ili na lokalnim razinama, stručno i profesionalno obavljaju svoje poslove ipak postoje neki loši primjeri kada se u tijela upravljanja kulturnih institucija, a tu moram reći posebno na lokalnoj razini su se imenovali ljudi koji nisu nužno imali bilo kakvu vezu sa tim kulturnim djelatnostima ili su imali potrebne kompetencije. Mislimo da šaljemo dobru poruku ako podižemo standarde i tražimo određenu razinu stručnosti kako bi se participiralo u takvim tijelima. Osnažuje se stručni nadzor nad radom muzeja i jača se upravljačka uloga ravnatelja drugačijim omjerom raspodjele ovlasti između ravnatelja i muzejskog vijeća odnosno upravnog vijeća. Tekst ovog konačnog prijedloga zakona u odnosu na tekst koji je bio u prvom čitanju razlikuje se u jednom dijelu, a u dobroj mjeri zbog rada unutar radne skupine, a ne i zbog sugestija koje smo dobili u prvom čitanju. Dakle u definicijama zakona dodali smo uz kulturnu i prirodnu baštinu, to je važno posebno za prirodoslovne muzeje, uvodi se pojam muzeja zajednice, eko muzeja ili samostalnih zbirki. To su te manje ustanove koje se uglavnom osnivaju na općinskim ili gradskim razinama gdje želimo postavljanjem malo manjih standarda, a nudeći sustav stručne pomoći omogućiti da se takve zbirke osnivaju i na lokalnim razinama što doprinosi i samoj toj zajednici, a doprinosi nekako vidljivosti, privlači posjetitelje i generira sve ono što muzeji kao baštinske institucije pružaju. Definira se galerija kao pravna osoba ili ustrojstvena jedinica unutar pravne osobe koja nema vlastitu muzejsku građu, ali obavlja muzejsku djelatnost prezentiranjem građe koja je u nečijem drugom vlasništvu i napravili smo određene prilagodbe konzistentno kroz zakon vezano uz pitanja digitalizacije. Ono što moram isto tako istaknuti kao jedan jako važan jedan po našem mišljenju važan doprinos unapređenju djelatnosti koje možda za širu javnost nije toliko razumljiv ili nije vidljiv, ali je za samu muzejsku djelatnost iznimno važan, jest zapravo jedan novi način kojim pristupamo postupku inventarizacije pa onda registracije građe kao kulturnog dobra. Do sad smo imali 2 zakona, Zakon o muzejima, Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara i temeljem tih propisa zapravo 2 puta smo ulazili u iste postupke, jednom su muzeji inventarizirali građu, a onda su ponovo više-manje kroz slične procedure to morali posebno registrirati u okviru Registra kulturnih dobara. Mi sad unosimo izmjenu na način da će inventarne knjige ex lege, dakle sukladno zakonu postaju sastavnim dijelom Registra kulturnih dobara kroz Pravilnik o muzejskoj dokumentaciji propisat ćemo točno koje još elemente moraju sadržavati inventarne knjige i zapravo taj sklop dokumentacije postaje sam po sebi dokumentacija koja svu tu građu definira kao kulturno dobro. Tu će se značajno smanjiti administracija, naglasak se stavlja na stručnost kustosa i muzejskih djelatnika koji zapravo brinu o toj građi, koji obrađuju, koji svaki taj predmet uzmu kroz ruku i zapravo su najstručniji da bi odredili za pojedini predmet radi li se o kulturnom dobru ili ne. Na kraju, ono što je važno ovim zakonom vrlo precizno definiramo što se zbiva u slučaju prodaje, darovanja ili zamjene muzejske građe i isto tako pitanja smještaja i premještaja muzejske građe gdje za javne muzeje zadržavamo ovlast Ministarstva kulture, dakle može se dogoditi situacija da bilo iz financijskih razloga ili nekih drugih dolazi do zahtjeva da se neki muzej zatvori ili da se neka građa premjesti. Smatramo da ako se radi o kulturnom dobru, Ministarstvo kulture, odnosno Hrvatsko muzejsko vijeće mora biti to koje će o tome dati pravorijek. Mislim da sam više-manje istaknula sve najvažnije elemente. Ponovno bih se samo vratila na ovaj paket zakona kojeg u ovoj fazi ovog našeg mandata donosimo, dakle arhivi, knjižnice, muzeji, rad na podzakonskim propisima koji za Zakon o muzejima i Zakon o arhivima će započeti kad Sabor da potporu i izglasa ove zakone, bit će usklađen i naša je intencija da zapravo sva 3 ova zakona revizijom svojih podzakonskih propisa daju jedan vrlo konzistentan okvir za taj dio naše baštinske djelatnosti, dakle za sustav arhiva, knjižnica i muzeja, da ih u jednom djelu približi potrebama, standardima današnjeg vremena, napretku struke, da smanjimo administrativne procedure, da povećamo i stavimo veći naglasak na stručna postupanja i na ono što stručni djelatnici rade u okviru muzejske struke. Na kraju ovog uvodnog izlaganja ne mogu ne spomenuti da su naši muzeji osim što su prepoznati u RH kao mjesta koja privlače brojne posjetitelje, to su institucije koje u svojim sredinama su vrlo često centri kulturne participacije od djece najranije dobi kroz aktivnosti muzejskih pedagoga, kroz brojne manifestacije koje organiziraju za različite skupine naših građana, ali oni su prepoznati i na međunarodnoj razini, iz godine u godinu dobivaju nagrade, evo za par dana na velikom europskom summitu za godinu kulturne baštine Muzej sinjske alke dobit će nagradu, europsku nagradu. Prije par tjedana mali muzej, zavičajni eko-muzej u Betini, Muzej drvene brodogradnje isto je tako dobio veliku europsku nagradu Sileto i zapravo sve što radimo kroz ovu reviziju Zakonom o muzejima, radimo na način da damo podršku da olakšamo djelatnost tim našim stručnim djelatnicima i da zapravo pronađemo i nove izvore potpore i nove izvore financiranja kako bi oni nastavili doprinositi hrvatskoj kulturi i zapravo biti jednom važnom sastavnicom našeg društvenog života. Ja se nadam da će te podržati ovaj prijedlog zakona i s pažnjom ćemo naravno poslušat vaše moguće komentare. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici na ovom dodatnom obrazloženju konačnog prijedloga zakona, imamo dvije replike. Poštovani kolega Marko Vešligaj, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice, evo izuzetno mi je drago da ste i u ovoj uvodnoj raspravi jasno naglasili da je postavljena granica između javnih i komercijalnih muzeja i da je došlo do određenih izmjena u odnosu na prvo čitanje zakona, dakle da su uvršteni muzeji kao neprofitne ustanove, to pozdravljam. Pozdravljam kao i čelnik jedinice lokalne samouprave koji isto ima u svom sastavu gradski muzej. Evo ta činjenica da se muzeji definiraju kao neprofitne ustanove izuzetno puno znači s obzirom da i ostavlja veliki prostor za mogućnost za javljanje na sredstva iz EU fondovima koji puno znače i u jednom daljnjem da se tako izrazim, infrastrukturnom opremanju muzeja, dakle kroz otvaranje nekakvih novih zbirki ali i kroz uključivanje u neke programe koji mogu kreirati kulturnu ponudu našim manjim mjestima. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vešligaju. Slijedeća replika poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice, spomenuli ste u svom izlaganju, tj. i dobro je da ovim zakonom se malo detaljnije definira i registracija, osnivanje i evidencija muzeja i općenito muzejske građe a i u svom izlaganju ste spomenuli brojku registriranih muzeja ali i napomenuli ste da imali veliki broj upravo tih malih institucija, nekakvih privatnih zbirki, pa me zanima od strane ministarstva jel' znamo broj tih privatnih zbirki manjih institucija i hoćemo li ovim zakonom ih poticati da se registriraju, da se osnuju kao muzeji ili na koji način će upravo ministarstvo upravo pristupiti prema tome? Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bačiću na ovoj replici. Odgovor poštovana ministrica gospođa Obuljen, izvolite.
Hvala vam. Dakle mi imamo u ovom trenutku, ako tako mogu reći, 2 registra. Jedan je ovaj očevidni koji vodi Ministarstvo kulture i koji je zapravo vezan uz sadašnji Zakon o muzejima koji postavlja relativno stroge standarde što sve treba zadovoljiti da biste bili muzej sukladno zakonu i tu je 159 muzeja istovremeno. Na web stranicama muzejskog dokumentacijskog centra dostupan je jedan puno širi registar koji uključuje različite zbirke koje možda nekad čak i nisu, neke su samostalne, one imaju različite osnivače, dakle ne radi se samo o privatnim, tu se radi i o nekim javnim zbirkama koje mogu bit dijelom pučkih učilišta i tako. Naša intencija da sad postavljamo, dakle donijet ćemo podzakonski akt koji ćemo precizno definirat koji muzeji se registriraju sukladno Zakonom o muzejima, a koje zbirke zapravo se mogu na druge načine organizirat i djelovat.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici na odgovoru. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovana kolegica Sanja Putica, izvolite kolegice.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjena ministrice kulture, državni tajniče i pomoćnice ministrice. Pred nama je konačni prijedlog zakona kojim se uređuju uvjeti i način obavljanja muzejske djelatnosti, ustrojstvo i djelokrug muzeja, pribavljanje i obrada muzejske građe i vođenje muzejske dokumentacije te druga pitanja od značenja za obavljanje muzejske djelatnosti u svrhu zaštite i promicanja nacionalne, kulturne i prirodne baštine. Neću ponavljat ministrice ono sve što ste u svom uvodnom izlaganju rekli što se mijenja i definira ovim prijedlogom zakona, samo ću kazati da se ovim konačnim prijedlogom zakona, obzirom da je Ministarstvo kulture uvažilo gotovo sve prijedloge koji su došli iz Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu i Odbora za zakonodavstvo, kao i pojedine prijedloge klubova zastupnika Hrvatskoga sabora. Ono što se primjećuje u ovome prijedlogu zakona kad ga općenito čitate je otvorenost i suradnja Ministarstva kulture prema drugim ustanovama i prema drugim ministarstvima. Mogu pomalo i subjektivno kazati da to govorim iz pozicije zastupnice koja dolazi iz grada koji ima veliki broj muzeja, muzejskih ustanova i galerija, a sve u svrhu unapređenja kvalitete rada i cilja da muzeji u potpunosti odgovore izazovima suvremene kulturne djelatnosti, očuvanju baštine, ali i dakako da odgovore izazovima iznimno izazovnog turističkog tržišta, kojeg su sami muzeji važan dio, pa i danas u RH možemo kazati kako postoje jedinice lokalne samouprave koje su i prije donošenja ovoga zakona uočile potrebu koordinacije rada među svojim muzejima i povezali ih u jednu jedinstvenu ustanovu. Mislim da ovim prijedlogom zakona koji dolazi u paketu zakona Ministarstva kulture, jedinice lokalne samouprave, ali i same muzejske ustanove, mogu prepoznati ogroman potencijal za unapređenje svoga rada, ali u svakom slučaju možda i ono što im je do sada u neku ruku bilo ograničeno zakonom, to je apliciranje na sredstva fondova EU. Ovim se zakonom uređuje dakle i značenje muzeja kao institucije, uvjeti osnivanja muzeja i sprečava se svakako osnivanje ustanova koje ne udovoljavaju tim uvjetima. Rekli ste i sami da se uvodi pojam muzeja vjerske zajednice, propisuje se osiguranje imovine javnoga muzeja, prostora opreme i svih tehničkih sredstava koje muzejima koriste. Naglasak naravno muzejske djelatnosti ovim zakonom stavlja se na javni i kulturni interes, ne na komercijalnu djelatnost, međutim i ta komercijalna djelatnost se propisuje posebnim odredbama ovoga zakona, naravno ukoliko je ona kompatibilna sa djelatnošću samoga muzeja. Naravno da to znači i samu održivost određenih muzejskih ustanova. Imamo i neke recentne primjere jedinica lokalnih samouprava u kojima se određene strukture, pa rekla bih i političke opcije, protive stalnom subvencioniranju muzeja od strane gradskih županijskih vlasti. Pa evo u tom smislu i ovaj zakon ostavlja mogućnost muzejima da sami otvore nove djelatnosti i da imaju možda i jaču financijsku stabilnost, nego što su to do sad imali. Određen je, kao što ste i rekli, djelokrug rada Hrvatskog muzejskoga vijeća kao najvišeg savjetodavnog tijela Ministarstva kulture i detaljno se uređuju zadaće javnih muzeja kao baštinskih ustanova, a posebno obveza invertarizacije koja propisima ovoga zakona treba biti gotova do prosinca 2020. godine. Postoje naravno i određene posljedice koje proizlaze donošenjem ovoga zakona, naravno da se mijenja, već smo to imali i u prvome čitanju, naziv upravnoga tijela muzeja i vraća se naziv upravno vijeće te se propisuju uvjeti za članove upravnih vijeća koji mogu biti isključivo visoko obrazovani ljudi, ali i definira se postojanje stručnoga vijeća, jača se upravljačka uloga ravnatelja muzeja propisivanjem uvjeta pri izboru ravnatelja za zanimanja izvan muzejske struke. Prvi se put u zakon uvodi i središnje matično tijelo, što smo već spomenuli, muzejski dokumentacijski centar kojim je osnivač RH i tom se tijelu daje uloga organizatora i koordinatora rada muzeja unutar organiziranoga sustava. Također rekla bih da je ovaj zakon iznimno važan za uređivanje muzejske djelatnosti i rada muzeja koji su zajedno sa svojim kustosima i svim djelatnicima čuvari Hrvatske kulturne baštine i nacionalnoga identiteta i ovim će se zakonom, kojeg će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati, poboljšati koordinacija rada muzeja i unaprijediti pravni okvir njihove djelatnosti kako bi ostali zapravo sjedišta, što i jest izvorno značenje te riječi muzej, čuvali, proučavali i izlagali zbirke, ali u prvome redu dakle i dalje ostali dio hrvatske kulturne baštine, njezinoga identiteta koji ne samo da znači u okvirima naše države nego u europskim i svjetskim okvirima. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Sanji Putici. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite kolegice Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana ministrice sa suradnicima. Dakle, evo ispred Kluba zastupnika SDP-a kažem da ćemo mi podržati ovaj Zakon u drugom čitanju jer je on ipak na neki način donio i pozitivne promjene, a isto tako i uvažio je one bitne primjedbe koje su došle sa strane i našeg kluba. Pa na samom početku ovog izlaganja u ime kluba, voljela bih napomenuti da je zapravo pred nama Zakon koji obrađuje jednu djelatnost, muzejsku djelatnost koja s obzirom na to koliko je RH bogata zemlja u smislu muzejske građe i sveg onog što potpada pod muzejsku građu. Dakle, s obzirom na to koliko je zemlja bogata, zaista i zaslužuje Zakon koji će adekvatno pratiti upravo ono čime mi raspolažemo. Sam Zakon zaista mora u tom smislu i velikim dijelom on i je govoriti i podržavati i obrađivati sve ono što je vrijedno sačuvati, sve ono što je vrijedno pokazati i sve ono što zaista čime se možemo ponositi ne samo u okviru naše zemlje, već i ono što predstavlja bogatstvo prema vani i što je zapravo jedan ogroman gospodarski potencijal, pa bez obzira na to što smo evo i u ovom čitanju preferiramo dakle, izraz neprofitne djelatnosti, trebamo reći da ono zapravo predstavlja jedan zaista potencijal koji uz turizam i druge djelatnosti zaista može donijeti puno našoj zemlji i u tom smislu. Ono što mislim da je vrijedno spomenuti, a treba i pohvaliti muzejske djelatnike u tom smislu jer je to njihov doprinos, doprinos mnogih i ravnatelja i djelatnika muzeja je to što zaista se trude oko očuvanja našeg nacionalnog blaga, oko očuvanja i obrade muzejske građe, što se najbolje vidi kroz razinu posječenosti. Zaista trebamo reći da iz godinu, to je i istraživanja dakle i nekih dakle, na temelju podataka i samih evo, recimo muzejsko-dokumentacijskog centra, ali i drugih koji su istraživali posječenost muzeja, zaista je ona u porastu. Pogotovo kada se radi o povremenim postavima, a i događanjima koja prate zaista određeni publicitet. Naravno, tome smo svjedoci i zaista vidimo koliko je važno ulagati upravo u sam publicitet kad govorimo o recimo, danima muzeja, noćima muzeja, to je sve, to su sva događanja koja zaista prati i povećanu, prati povećana posječenost. Ono što je također pozitivno, to možemo primijetiti i kako sami građani. To je i okrenutost muzeja i sve veća briga o svim građanima. I o građanima koji su slabije pokretni, o građanima koji imaju drugih teškoća, o građanima, o djeci, o građanima koji imaju sasvim drugačije potrebe. Dakle, to je također pozitivno i evo, nekako iščitavam i tu namjeru predlagatelja da želi određenim promjenama u samom Zakonu doprinijeti također tome da zaista muzeji budu dostupni svima jer muzej sam za sebe i muzejska građa, ako je nitko ne vidi nema, ne ostvaruje tu svoju primarnu svrhu. Dakle, to je ono što zaista mislim da je vrijedno spomenuti i vrijedno je pozornosti zaista i nekako hvale kad se govori o radu svih onih koji su u sustavu muzeja i svih onih koji na određeni način doprinose očuvanju našeg nacionalnog blaga. Kako je ovo drugo čitanje, želimo se osvrnuti i na one odredbe koje su prihvaćene, koje su doživjele u tom smislu sad, u drugom čitanju, prihvaćene i doživjele pozitivne promjene, pa mislim da je zaista vrijedno spomenuti to da je prihvaćena primjedba da se u definiciji kao javnih ustanova stavi riječ neprofitna jer ona ipak u tom smislu će pomoći muzejima pribavljanje sredstava kroz EU fondove tako u onim natječajima gdje je to bilo decidirano ili izričito napomenuto. Naravno, ovdje moramo također se osvrnuti i na činjenicu da se ne stigne, dakle da nije, da nisu ni svi muzeji oni koji imaju uvjete, koji zaslužuju. Dakle, bilo bi nam dakle draže da se kroz cijelo ovo vrijeme da se možda i vodilo više računa o tome ali evo zahvaljujući EU fondovima i ovome što sada unosimo u zakon nadamo se da će i kroz projekte EU fondova dakle da ćemo doprinijeti tome da uvjeti rada, uvjeti prikupljanja, čuvanja, obrađivanja sve, cjelokupne muzejske građe u nekim sredinama zaista dođe na onu razinu koju to određena sredina i muzejska građa zaista zaslužuju. Ono sljedeće što je pozitivno a to je namjera ministarstva da zaista pomogne, na ovaj način se zaista može iščitati onim zajednicama, onim jedinicama, onim muzejima koji ne mogu sami, odnosno kojima je osnivač jedinica lokalne, područne odnosno regionalne samouprave i ne može sama u potpunosti zadovoljiti sve potrebe samog muzeja te stoga je upravo ova namjera da se, da se sama država odnosno ministarstvo uključi u financiranje, u podržavanje onoga što je sama država recimo vlasnik, bilo zgrade, bilo prostora u kojem se djeluje, bilo same muzejske građe. Stoga to zaista ima svog opravdanja. Ono što sljedeće se može također prihvatiti i smatrati kvalitetnim, a to je već rečeno i u prvom čitanju, dosta je o tome govoreno, govorila je trenutno i ministrica. Upravo je naglasak na ulozi muzejsko dokumentacijskog centra, ono je zaista, sada dobiva jednu konkretnu, jednu ulogu koordinatora pravne osobe koja zapravo koordinira kompletno rad svih muzeja i vjerujemo da ćete jačanjem samog dokumentacijskog centra doprinijeti i zaista kvalitetnoj suradnji odnosno kvalitetnoj mreži svih muzeja i da će se ovim postići taj cilj koji je, koji ste sami naveli a za kojeg postoji zaista prostora. Također ono što evo vidljivo je to je, rekla bih na neki način da vidljivo kroz prijedloge odredbi članaka zakona a primjećuje se i u samom djelu u kojem navodite razlike koje su između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom u odnosu na prethodno, na prvo čitanje. Pa i kroz samo prvo čitanje dakle nekako se vidi da je ipak kroz, da su ravnatelji muzeja dosta utjecali na sam, donošenje ovog, na samo predlaganje, predloženih, dakle predlaganje članaka i samog zakona. Pa evo ovdje je unesena jedna nova odredba koja se odnosni na stručne muzejske djelatnike zaposlene u javnom muzeju te da im nije dopušteno obavljati poslove iz područja muzejske djelatnosti izvan muzeja bez prethodne pisane suglasnosti ravnatelja što je naravno, se može naravno prihvatiti jer jasno je da kada se obavlja javna djelatnost a ovo je javna djelatnost, u javnom muzeju da se bez prethodne pisane suglasnosti pojedini muzejski djelatnici ne mogu obavljati svoju samostalnu djelatnost i to je vrlo, vrlo jasno. Ono postoji i u drugim zakonima, sličnim zakonima stoga je to razumljivo. Ono što se nadamo da će ipak u određenim pojedinim pravilnicima to biti jasnije decidirano, jasnije propisano te stoga nadamo se da i neće doći do određenih, mogućih nekih zloupotreba same zakonske odredbe. Ujedno evo pozdravljam, to je nešto o čemu sam i u pojedinačnoj raspravi govorila u prethodnom čitanju je, a čini mi se da su ublažene prekršajne kazne što ipak nekako prepoznajem jednu namjeru predlagatelja da se ipak ide u smislu samih poticanja rada, dakle poticanja radnika, manje da se ide u smislu kažnjavanja i zabrana i kažnjavanja. Stoga evo to je također nešto što se čini pozitivnijim. Evo uvažavajući dakle, uvažavajući odnosno pohvaljujući to što ste prihvatili određene primjedbe i što će vjerujemo i nadamo se doći do pozitivnih promjena, da će se osnažiti rad muzeja pogotovo u manjim lokalnim zajednicama, da će doći do veće vidljivosti među građanima, da će doći do još veće posjećenosti i promocije pogotovo u smislu turističke posjećenosti. Dakle evo još jedanput Klub zastupnika SDP-a će prihvatiti i podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mariji Alfirev. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovani kolega Goran Beus Richembergh. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice sa suradnicom, danas evo raspravljamo o zakonu koji nam stiže u drugo čitanje, ali bez većih ambicija. Ovo je korektan zakon, nema nikakve dvojbe ali je problem u modelu. Dakle Hrvatska njeguje tradicionalno jedan zastarjeli konzervativni model muzejske djelatnosti i zapravo to je jedna paradigma po kojoj je muzej samo isključivo mjesto gdje se čuva prikupljena baština a jako malo se radi na njenoj popularizaciji, jako malo se radi na stavljanje te baštine u funkciju današnjega života pa ako hoćete, u konačnici i obavljanje gospodarske djelatnosti koja joj neće naštetiti ali joj može koristiti. Bilo je nekih rekao bih stidljivih pokušaja da se muzejskoj djelatnosti pristupi s jedne druge strane, modernije. Ali kad vidimo u kakvom stanju je muzejska mreža u Hrvatskoj, onda nije ni čudno da za nešto jače nemamo snage. Doduše, kaže strateški plan Ministarstva kulture da nas uskoro očekuje donošenje Nacionalnog plana razvoja muzejske djelatnosti, ja se nadam da je to prilika da se zapravo zagrabi ozbiljnije, ambicioznije i da se otvore prozori i vrata hrvatskih muzeja prema novim idejama i novim konceptima, koncepcijama i postavima koji će biti modeli otvorenih a ne zatvorenih ustanova. Mi ovoga časa u registru imamo oko 300 muzeja, galerija i zbirku, od toga 156 muzeja na različitim razinama obzirom na osnivače. U tim muzejima se čuva fascinantno malo artefakata, tek 5,8 milijuna i to u nešto više od 2500 zbirki. Kakvo je stvarno stanje svjedoči vam podataka o inventiranosti građe, dakle 59% građe hrvatskih muzeja, galerija i zbirki je uneseno u inventare. A da ne govorimo uopće o tome koliko je građe obrađeno, koliko je obrađeno na stručan način, objavom stručnih članaka, prezentiranjem, tu je situacija daleko, daleko gora. Naime, nitko nema obavezu pa ni kustosi objave bilokakvih stručnih publicističkih a da ne govorimo o znanstvenim radovima. I u takvim okolnostima najnormalnije da neki muzej može funkcionirati kao zatvorena školjka u kojoj se ništa ne događa, u kojoj postoji jedan stalni postav postavljen prije 28 g., gdje dolaze ako ih baš pripuste pa nešto i vide, i tu stanemo. Na prste jedne ruke možete nabrojati hrvatske muzeje koji su otišli 3 koraka dalje, koji su otišli u sasvim drugu koncepciju, otvorenu, digitaliziranu ako baš hoćete odnosno virtualnu, koji komuniciraju sa svojom okolicom pa ako hoćete i sa publikom generalno, na moderan, razumljiv, efikasan, jasan način. Nažalost kažem na prste jedne ruke možete ih prebrojati a otprilike toliko ćete pobrojati muzeja kolji su se u svih ovih mislim 7 ili 8 g. uključili u neke projekte koje financiraju EU fondovi. Dakle potpuno spavanje. Bila je jedna provokacija koja je htjela istjerati muzeje malo na čistac. Odnosno u situaciji kada su se rapidno smanjivala sredstva pogotovo za kapitalna ulaganja u kulturi, mnogi muzeji došli zapravo u jedan vrlo stiješnjeni prostor gdje nisu mogli računati na nikakva ekstra ulaganja a zapravo je to bila genijalna šansa da se otvore prema mogućnosti koje su pružali EU fondovi. Kardinalno malo ih je shvatilo taj poziv, uključilo svoje kapacitete i nešto napravilo. Jel' mi možemo vjerovati da jedan od temeljnih hrvatskih muzeja i to kod nas koji se busamo u prsa svojom kulturnom baštinom i velikom ljubavlju prema našoj prošloj, to je Muzej hrvatskih arheoloških spomenika u Splitu. Godinama a ja mislim da je to sad koliko, 20 g., 20 g. nema stalni postav. Uslijed ratnih zbivanja sve je spremljeno u depoe, do dandanas nije napravljena nova postava i prezentirana, a to je muzej koji čuva neke od najvažniji artefakata Hrvatske osobito srednjovjekovne baštine i naravno kopije, replike onoga što mi smatramo vrhunskom svojom spomeničkom plastikom. U takvim okolnostima trebalo je zapravo protresti cijelu situaciju i vidjeti što mi zapravo hoćemo. Želimo li da se konačno o hrvatskoj kulturnoj baštini razgovara na jedan proaktivan, moderan način koji će prezentirati svijetu? Ako hoćete u konačnici, i vlastitim građanima. Ja sam siguran 100% da 9/10 Hrvata ne zna kako izgleda Višeslavova krstionica. Da 99 od 100 Hrvata ne zna šta piše na Baščanskoj ploči. Ali ćemo vrlo lako uspaliti ljude protiv ćirilice. Da ne govorim o ostalim rekao bi, kapitalnim djelima hrvatske kulturne baštine osobito spomeničke. Da li vi znate da je samo 8% površine Salone, glavnoga grada velike rimske provincije do sada istraženo? Samo 8%. I to je 5% istražio don Frane Bulić prije više od 100 g., a 3% je istraženo pod silom prilika kad je građena splitska zaobilaznica odnosno solinska cesta. U Saloni je živjelo više ljudi nego u Pompejima i Herkulaneumu zajedno. Slična je situacija kod svih velikih antičkih gradova na obali Jadrana. Dakle priča o muzejima mora biti priča o ukupnoj brizi o kulturnoj baštini. vezano uz način vođenja financijskog poslovanja i ostala statusna pitanja. Ono što konzistentno uvodimo kroz sva tri zakona, to je definicija muzeja vjerske zajednice, vidjet ćete kasnije tijekom dana ta je definicija pojavljuje se i u Zakonu o arhivima. Isto tako predvidjeli smo i u Zakonu o knjižnicama. Razlozi su ima više razloga za to, s jedne strane želimo i te vrijedne baštinske ustanove ili organizacijske jedinice koje djeluju u okviru većeg sustava prepoznati i dati im u prvom redu stručnu pomoć i neki stručni nadzor kako bi se građa koja se čuva u takvim muzejima odnosno arhivima ili knjižnicama na adekvatan način čuvala i obrađivala. Zakonom se propisuje osiguranje imovine javnog muzeja, naglasak je dosta veliki u samom zakonu na definiciji muzejske djelatnosti na njenom javnom i kulturnom interesu, a ne na komercijalnoj djelatnosti. I tu postavljamo vrlo jasnu granicu između sustava javnih muzeja i svih onih drugih muzeja koje mogu osnivati druge pravne osobe koje bi da imaju nekakve vrijedne privatne kolekcije ili su dijelom nekih tvrtki ili većih sustava i postoji određena građa koju posjeduju, a koju bi željeli na taj način prezentirati kroz muzej. Predviđeni su mehanizmi za koordinaciju, stavljamo veliki naglasak na ulogu Muzejskog-dokumentacijskog centra, to je institucija koja dosta dugo postoji, međutim do sada nije imala toliku ulogu kao onaj koji treba koordinirat sustav muzeja, želimo ojačati i njihove ljudske kapacitete, dali smo dodatne ovlasti i vjerujemo da ćemo kroz takav jedan sustav pomoći da cijela ta naša mreža muzeja i kroz sustav matičnosti i kroz sustav tog transfera znanja prema pogotovo lokalnim razinama bude stalno upregnuta u naporima da se podižu profesionalni standardi rada u muzeju. Zakonom se definira djelokrug rada Hrvatskog muzejskog vijeća kao najvišeg savjetodavnog tijela Ministarstva kulture. Ono što sam spomenula uvodno ovim zakonom uvodimo rok za kraj inventarizacije kraj 2020. godine, to je važno kako bismo napokon podvukli crtu i znali točno i precizno s čim sve naši muzeji raspolažu. Ali to je važno i zato da bismo negdje završili taj proces tranzicije definiranja vlasništva, prijenosa vlasništva tamo gdje će se eventualno s razine države nešto prenositi na lokanu, regionalnu samoupravu itd. Pojačani su stručni kriteriji za imenovanje tijela javnih muzeja i tu bih se referirala i na ovu prethodnu raspravu vezano uz tijela Hrvatskog audiovizualnog centra u Zakonu o knjižnicama koje u javnoj raspravi isto tako podižemo kriterije. Treba ovdje jasno i nedvosmisleno reći da iako u najvećem broj naših institucija u tijela upravljanja se biraju doista stručni ljudi koji uglavnom bez obzira na promjene vlasti bilo na nacionalnoj ili na lokalnim razinama, stručno i profesionalno obavljaju svoje poslove ipak postoje neki loši primjeri kada se u tijela upravljanja kulturnih institucija, a tu moram reći posebno na lokalnoj razini su se imenovali ljudi koji nisu nužno imali bilo kakvu vezu sa tim kulturnim djelatnostima ili su imali potrebne kompetencije. Mislimo da šaljemo dobru poruku ako podižemo standarde i tražimo određenu razinu stručnosti kako bi se participiralo u takvim tijelima. Osnažuje se stručni nadzor nad radom muzeja i jača se upravljačka uloga ravnatelja drugačijim omjerom raspodjele ovlasti između ravnatelja i muzejskog vijeća odnosno upravnog vijeća. Tekst ovog konačnog prijedloga zakona u odnosu na tekst koji je bio u prvom čitanju razlikuje se u jednom dijelu, a u dobroj mjeri zbog rada unutar radne skupine, a ne i zbog sugestija koje smo dobili u prvom čitanju. Dakle u definicijama zakona dodali smo uz kulturnu i prirodnu baštinu, to je važno posebno za prirodoslovne muzeje, uvodi se pojam muzeja zajednice, eko muzeja ili samostalnih zbirki. To su te manje ustanove koje se uglavnom osnivaju na općinskim ili gradskim razinama gdje želimo postavljanjem malo manjih standarda, a nudeći sustav stručne pomoći omogućiti da se takve zbirke osnivaju i na lokalnim razinama što doprinosi i samoj toj zajednici, a doprinosi nekako vidljivosti, privlači posjetitelje i generira sve ono što muzeji kao baštinske institucije pružaju. Definira se galerija kao pravna osoba ili ustrojstvena jedinica unutar pravne osobe koja nema vlastitu muzejsku građu, ali obavlja muzejsku djelatnost prezentiranjem građe koja je u nečijem drugom vlasništvu i napravili smo određene prilagodbe konzistentno kroz zakon vezano uz pitanja digitalizacije. Ono što moram isto tako istaknuti kao jedan jako važan jedan po našem mišljenju važan doprinos unapređenju djelatnosti koje možda za širu javnost nije toliko razumljiv ili nije vidljiv, ali je za samu muzejsku djelatnost iznimno važan, jest zapravo jedan novi način kojim pristupamo postupku inventarizacije pa onda registracije građe kao kulturnog dobra. da netko tko je stručnjak u marketingu bude izjednačen u poziciji s njim. A to su ljudi koji prodaju muzejski proizvod, dajte priliku i drugim strukama, a pričepite malo stručne struke da više pišu, objavljuju, proučavaju, digitaliziraju, katalogiziraju, inventiraju građu. Mi ćemo vam podržat ovaj zakon, ali se nadamo da ćete u nacionalnom planu razvoja muzejske djelatnosti imati snage da iskoračite korak više i da otvorite Hrvatske muzeje svijetu i da od njih imamo, da budu takvi da se možemo njima ponositi, a ne da nam je zapravo miris prašine i memljivosti jedini doživljaj kad izađemo iz 90% hrvatskih muzeja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Beusu Richemberghu. U ime predlagatelja, poštovana ministrica gospođa Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče. Evo javila sam se sad u ime predlagatelja za raspravu prije pojedinačnih rasprava vezano uz različite prijedloge koje su iznijeli klubovi zastupnika, a posebno vezano uz zadnju intervenciju uvaženog zastupnika Beusa Richembergha. Naime, vi očito imate dosta fragmentarnih informacija o djelovanju Hrvatskih muzeja pa ja danas ovdje nastupam ne samo kao predstavnica Vlade, nego mislim da je moja dužnost kao ministrice kulture zastupat i djelatnosti, stručnjake. Ne stoji vaša ocjena da su naši muzeji konzervativni. Ja se s tim zaista nikako ne bih mogla složit i uvodno bih htjela reći o tom nekom normativnom optimizmu, odnosno do koje mjere trebamo zakonima uređivati pojedinu djelatnost. Naše je mišljenje i mislim da je to negdje i kroz raspravu sa strukom jasno naglašeno, da zapravo zakoni moraju uređivati ono što je nužno da bude uređeno u zakonima. Sve drugo moramo poticat drugim mjerama i drugim sustavima. I na tom tragu je ovaj, ja bih rekla, jedan jednostavniji tekst zakona u odnosu na mnoge deskriptivne propise koje smo imali ranije, a koje u nekoj mjeri onda ne bismo provodili taksativno vrlo brzo. Kažete treba više programa, slažem se. Ali ono što je važno uvijek slati kao poruku, ne samo nama kao ministarstvu koji financiramo djelatnost muzeja, nego i lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Više programa znači više izdvajanja, više će se onda i zaradit, ali muzeji i ustanove u kulturi ne mogu zaraditi sredstva bez ambicioznog ulaganja. Vi ste spomenuli izložbu koja je trenutačno u Klovićevim dvorima. Imali smo mi takvih hrvatskih izložaba koje su privukle veliki, jako veliki broj posjetitelja, ali u njihovom izvorištu bila je velika investicija javna i to je nešto što svima mora biti jasno. To muzeji nisu, javni muzeji nisu trgovačka društva koji će sami po sebi zarađivat, osim onih koji su u nekim turističkim destinacijama gdje po samom svojem položaju imaju posjetitelje. Ne bih se složila da je na prste jedne ruke se može pobrojat muzeje koji su privukli sredstva iz fondova, evo prije par dana kod gospođe Bedeković u Pitomači otvorili smo radove iz Interega se financira obnova kuće Petra Preradovića, od tih malih zavičajnih zbirki do velikih muzeja u ovom trenutku kreće projekt obnove malog rimskog kazališta u Arheološkom muzeju u Puli, financira se i tu sredstvima, priprema se dokumentacija za cijeli niz muzeja, obnavlja se veliki muzej u Virovitici Europskim sredstvima i sad bih mogla da imam vremena dat cijeli jedan niz primjera. Što se tiče pitanja stručnosti, napredovanja, zvanja, mi smatramo da to ne bi trebala biti sindikalna pitanja. Nagradit treba napredovanjima one koji rade i doprinose muzejima, a u cijelom kolopletu kriterija uključuju se i kriteriji objave stručnih i znanstvenih radova, ali ono što mi želimo promovirat i ovim zakonom i ispunjavanje temeljne djelatnosti kustosa, a to je da invertariziraju i obrađuju građu. Spomenuli ste financiranje i prezentiranje Hrvatske kulturne baštine u inozemstvu i tu mislim da imamo puno dobrih primjera, spomenut ću 1999. godinu, jednu kapitalnu izložbu hrvatske baštine u Vatikanskim muzejima kao jedan od prvih velikih iskoraka hrvatskih muzeja izvan granica i onda niz izložaba koje smo imali diljem Europskih država i u prekomorskim zemljama, u mnogim projektima sam i osobno u svojim bivšim funkcijama sudjelovala, naravno uvijek u skladu s našim mogućnostima. I je, imamo nekoliko velikih problema, sada je u tijeku izbor za novog ravnatelja Muzeja hrvatskih arheoloških spomenika, postavljamo kao glavni kriterij realizaciju stalnog postava, imamo veliki problem sa Hrvatskim povijesnim muzejom gdje zapravo jednim nizom upitnih činjenja u bivšoj administraciji blokirana ta inicijativa, međutim vjerujem da ovim zakonom stvaramo temelj za bolje djelovanje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici, gospođi Nini Obuljen Koržinek. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Goran Beus Richembergh, izvolite.
Gospođo ministrice, ja od vas i očekujem da branite ESNAF iz svoga portfelja i to je u redu. Samo kad ih branite, dajte ih zadužite da vam to malo i vrate. Znate ova formulacija o tome koliko je njih koristilo europske fondove, to potiče iz vašeg dokumenta koji se zove Strateški plan ministarstva, ovdje je točno popisano 44 projekta ukupno u kojima muzeji sudjeluje i to na razini pripreme pola, a tek realizacije pola. Spomenuli ste jednu iznimno važnu riječ investicija, dakle sve velike izložbe, svi veliki projekti doista jesu bili utemeljeni na visokim investicijama. Ali upravo o tome se i radi, dakle to treba shvatiti kao investiciju a ne kao potrošnju. Dakle ako nešto košta 6 ili 7 milijuna kuna koliko košta, na pamet sad govorim stalni postav muzeja hrvatski arheoloških spomenika u Splitu, ma tko je taj koji će se naći i da kaže da je to previše novca?
Zahvaljujem poštovanom kolegi Goranu Beusu Richemberghu. Odgovor poštovana ministrica. Izvolite.
Hvala. Mislim jednu stvar samo moramo razjasniti, sustav muzeja jednako kao i drugi sustavi visoko je decentraliziran. Od ranije spomenutih 159 muzeja koji su u očevidniku 22 muzeja osnivač je RH, svi ostali su lokalne i regionalne samouprave. Moramo biti svjesni kakvi su fiskalni kapaciteti, ministarstvo tu maksimalno pomaže i svojim sredstvima i pomoći u pripremi projekata iz europskih fondova. Naravno da bismo voljeli da možemo sve puno brže, više, jače, ali mislim da ako ima neka djelatnost koja pokazuje iskorake, Muzej antičkog stakla, Muzej Apoksiomena, Muzej u Krapini, Muzej Vukovarski sa svakogodišnjim nagradama, ranije spominjan Muzej u Betini, kuća o batani, Ogulinska kuća bajke, mijenjam od velikih nacionalnih muzeja do malih, sjajni primjeri. Moramo im čestitati.
Zahvaljujem se poštovanoj ministrici na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Evo gospođo ministrice, rekli ste da muzeji mogu biti više-manje profitabilni samo u turističkim destinacijama, otprilike tako sam shvatio u vašem izlaganju. I ja mislim da definitivno muzej može biti pokretač destinacija, dakle upravo suprotno. Ja ću vas podsjetiti, vjerojatno znate ali još nije ta destinacija toliko razvijena ali ovih dana se obilježava 200 godina, dakle prenošenja relikvija iz Venecije, u najveći, dakle najveći postav relikvija u Europi, dakle to je u crkvi u Vodnjanu. Sada se radi jedan projekt, dakle građevinski, muzeja građevinski gdje će se uključiti i lokalna zajednica, nadam se i ministarstvo, doći će i nekakvi zahtjevi i prema vama. I mislim da su upravo to trenuci kada možemo prepoznati da i muzeji mogu biti pokretači jedne destinacije jer će sigurno upotpuniti jednu cijelu turističku ponudu na poluotoku. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klimanu. Odgovor poštovana ministrica. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja teško da sam možda u govoru, ali teško da sam ja koristila riječ profitabilan, jako teško. Dva su muzeja u RH, Arheološki muzej u Puli i muzeji, Dubrovački muzeji jedine dvije institucije koje u cijelosti pokrivaju svoje troškove i po vašoj definiciji bi bili profitabilni. Oni apsolutno su pokretači razvoja, ali ono što sam ja rekla nema tog pokretača razvoja bez inicijalnog ulaganja. Dakle ne može se stavljati očekivanje na muzeje da će sami po sebi biti u toj definiciji kako ste spomenuli profitabilni. Drago mi je da se u Vodnjanu taj fenomen, da će se otvoriti za javnost i tu je na tragu i ovo naše razmišljanje uopće o muzejima vjerske zajednice, dakle radi se i o građi koja je zapravo vlasništvo crkve. I mi sada stvaramo pravni temelj da se i oni mogu otvoriti i doprinijeti zajednici.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici na odgovoru. Prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Nije nazočan. Poštovana kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Još jednom evo moj pozdrav gospođi ministrici i mojim suradnicima. Puno toga je za sada već evo o muzejima, muzejskoj djelatnosti u kontekstu evo Konačnog prijedloga zakona o muzejima rečeno. Ja ću iskoristiti i ovo vrijeme neke stvari možda malo ponoviti i naglasiti a između ostaloga neke, evo ono što ja mislim da su bitne točke ovog zakona posebno naglasiti. Prije svega ja kada čitam ovaj zakon onda nekako muzej percipiram preko ovog zakona, prije svega kao instituciju u službi današnjeg suvremenog društva i njegovoga razvoja a s ciljem naravno djelovanja od javnog interesa i s ciljem da muzej bude kulturna institucija otvorena za javnost i dakle u tom se smislu muzejska djelatnost posredstvom ovog zakona uređuje s naglaskom na javni i naravno na kulturni interes u smislu prije svega predstavljanja i promoviranja, onda i zaštite nacionalne, kulturne baštine ali istodobno kroz ovaj zakon se osigurava i obavljanje komercijalne djelatnosti. Ovim zakonom držim da ništa nije zacementirano niti treba cementirati. I ono što smatram bitnim istaknuti da preko ovih zakonskih odredbi obavljanje komercijalne djelatnosti muzeja se ne kosi s primarnom i dominantnom djelatnosti muzeja a tu je prije svega zaštita a onda i promoviranje nacionalne, kulturne baštine. Ono što smatram da je još bitno istaknuti, to je činjenica da se kroz odredbe ovoga zakona otvara mogućnost za dodatno financiranje muzeja iz drugih izvora bilo da su to europski fondovi, bilo da su neki drugi izvori što mislim da je znak fleksibilnosti i prilagodbe ovoga zakona vremenu u kojem živimo. A ujedno opet ponavljam i otvaranje mogućnost za valorizaciju kulturnih dobara kao ekonomske kategorije a ne zaboravljajući pri tome primarnu djelatnost muzeja a to je zaštita nacionalne kulturne baštine. I naravno na tragu iskustva drugih razvijenih europskih zemalja moramo biti svjesni činjenice da živimo u 21. stoljeću i da muzejsku djelatnost treba otvarati prema javnosti i treba omogućiti valorizaciju dakle naših kulturnih dobara. I u tom smislu muzej prije svega treba biti mjesto podizanja svijesti i naravno senzibilizacije javnosti za odgovorno i održivo korištenje kulturne baštine kao kulturnog dobra RH i tu vidim jednu bitnu ulogu ravnatelja kao ne samo ravnatelja osobe koji, kako bih rekla, upravlja muzejom institucijom koji predstavlja zbirku kulturnog dobra na određenom području i polako se pretvara kao što je to bilo rečeno u jedan prašnjavi postav nečega što evo čuvamo u muzeju nego sve više se naši ravnatelji, a smatram da to čine, doduše laganim koracima, ali smatram da to čine u maniri dobrih menadžera u kulturi muzejske ustanove ostvaraju prema javnosti i otvaraju prema nečemu što možemo zvati valorizacijom kulturnog dobra. I u tom kontekstu mi je osobito drago da je kolega Kliman kroz jednu od svojih replika istaknuo kako muzeji doista mogu biti i trebaju biti pokretači destinacija, pogotovo ako na umu imamo da je kulturni turizam jedan prema podacima u trenutno najbrže rastućih turističkih sektora i naravno da itekako moramo imati na umu povezivanje i potrebu muzejske i turističke djelatnosti kako bi muzeji kroz svoju djelatnost mogli pribaviti određena sredstva za koja smatram da ne trebaju biti jedina. I dalje smatram da muzeji nužnu potporu moraju imati od svojih osnivača. Ono što mislim da je izuzetno bitno kod ovog prijedloga zakona istaknuti uvođenje Muzejskog dokumentacijskog centra kao središnjeg tijela koje i organizira i koordinira provođenje matične djelatnosti unutar sustava muzeja, prikuplja, obrađuje, objavljuje podatke o muzejima, muzejskoj građi, zbirkama, dokumentaciji itd. Ono što mi se čini jako bitnim prikupljanje i obrađivanje upravo muzejske statistike i ono što je jako bitno i to ovdje naglašavam, vođenje očevidnika i javnih i privatnih muzeja u RH s kompletnom dokumentacijom. Uvođenje institucije, ja ću to tako nazvati Muzejskog dokumentacijskog centra po prvi put se uopće u zakonsku regulativu kojom se regulira muzejska djelatnost ovo uvodi i čini mi se da će upravo Muzejski dokumentacijski centri odigrati bitnu ulogu u organizaciji muzejske djelatnosti. Ono što moram posebno istaknuti je posebna pozornost u ovom zakonu posvećena razvoju muzeja i muzejskih zbirki u manjim sredinama. Drago mi je ministrice da ste istaknuli primjer iz moje sredine, ja i sama dolazim iz jedne male lokalne sredine na koju sam jako ponosna i smatramo da itekako imamo što pokazati, ali nam se pri tom mora pomoći. Dakle ispravite me ako možebitno riješim 158 muzeja imamo osnovanih od strane jedinica lokalne samouprave i u tih 158 muzeja itekako bitnih, značajnih zavičajnih zbirki imamo koje znače malim sredinama mnogo. I mislim da je dobar, dobra ova odredba članka 17. kojom se propisuje da osnivač muzeja može biti ne samo jedinica lokalne samouprave nego pravna osoba u većinskom vlasništvu jedinica lokalne samouprave gdje je to nazvano tzv. muzejima u sastavu. To je upravo prigoda malim sredinama koje ne mogu osnovati samostalne muzeje da osnuju svoje zavičajne zbirke koje naravno trebaju biti pod stručnim nadzorom. I očekujem ministrice da se kroz pravilnik kojim će biti regulirani minimalni uvjeti za osnivanje muzeja omogući i olakša da se u malim sredinama da se ne samo osnuju i uspostave muzejsku djelatnost nego da se nad njima obavlja adekvatni stručni nadzor koji je jako bitan u prvim koracima i naravno da se omogući odnosno osigura njihova održivost. Dakle primjer o mojoj sredini o kojoj sam govorila dakle u Grabrovnici ove godine povodom 200. obljetnice rođenja pjesnika Petra Preradovića koji je rođen u Grabrovnici pored Pitomače ide obnova kompletne rodne kuće koja je jedna stara graničarska štacija po svom tipu gradnje, investicija iz eu fondova visine 850 tisuća eura i upravo tu kanimo uspostaviti jednu suvremenu multimedijalnu zbirku jednog otvorenog interaktivnog tipa kojom onda želimo upravo postići to da naš muzejski postav bude pokretač destinacije turističke na našem području i jednako tako da omogućimo da ovu investiciju koju ulažemo u kompletnu obnovu rodne kuće ona da na neki način vratimo. Ali na način da ju vraćamo samo po sebi nego da u sufinanciranju rada naše zbirke našeg muzeja, održavanju rodne kuće sudjeluje i naša općina i županija dakle i lokalna i regionalna samouprava jer slažem se s konstatacijom da muzejske ustanove, sve ustanove u kulturi moraju biti okrenute komercijalnoj djelatnosti, ali da im to nije cor biznis i da ne trebaju, ne smiju i ne mogu biti temeljeni isključivo na komercijalnoj djelatnosti upravo zato što ih smatram ustanovama od posebnog interesa države i nacionalnim blagom svake države. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku … gospođa Grozdana Perić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa evo moja kolegica je spomenula upravo djelovanje i značaj same kulturne baštine i muzeja koja će biti pokretač i je pokretač. Pa evo mislim da je i ministrica svjedokinja toga da smo mi područje Zadra zapravo vrlo bogato arheološko područje, međutim i muzejsko jer se njeguje sve to iz doba davnih, dakle iz stalne izložbe crkvene umjetnosti pa evo do novijih Arheološkog muzeja, Narodnog muzeja, pa onda evo najnovije Muze antičkog stakla koji je pokazao da se zaista sinergijom može napraviti i edukacijom a i načinom kako spoznati one svoje vrijednosti koje imamo. Dakle treba to u svakom slučaju njegovati što vidim da je i u strategiji zapravo evidentno.
Hvala lijepo. Želite li odgovoriti? [[Upadica: Sve je jasno.]] Hvala. I sada na kraju, posljednja pojedinačna rasprava gospodin Nenad Stazić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Ministrice zakon koji ste donijeli pred sabor je dobar, kvalitetan, pametan, onakav kakvi zakoni trebaju biti. Ono što je i dobro i pametno, što funkcionira ne treba popravljati i možda ne treba na tome trošiti riječi previše. Umjetnička djela međutim ne nalaze se samo u muzejima, mnoga od njih su smještena izvan muzeja, u otvorenom, a mnoga od njih su i stradala. Želim o njima nešto reći. Evo gledam potpredsjednika Sabora, u Istri, tamo nije došlo do devastacije spomenika, tamo su spomenici sačuvani za razliku od drugih krajeva. Naši između '45. i '90. podignuto je oko 6 tisuća spomenika, bista, skulptura, različite umjetničke vrijednosti, ali sve su to bila umjetnička djela. Od 1990. do 2000. godine uništeno ih je, devastirano, minirano, srušeno, točno 2964. Neki od njih su obnovljeni oko 400 antifašističkih obilježja, uglavnom ona manje umjetničke vrijednosti, čak i nekoliko značajnijih među njima. Ja ću sada potrošiti nekoliko minuta da spomenem neke od najvrjednijih koja nisu obnovljena. Spomenik pobjede naroda Slavonije, velikog svjetskog kipara Vojina Bakića koji je srušen '91. godine u selu Kamensko. Kad jedan narod ima takvog kipara kao što je Vojin Bakić onda može biti izrazito ponosan. Ja mogu shvatiti frustraciju koja se događa u vrijeme rata jer je, ona je, frustracija prati ratna zbivanja, ja mogu shvatiti i miniranje, rušenje spomenika, ono što ne mogu shvatiti je međutim da nakon rata i to godinama nakon rata se ovako vrijedni spomenici ne obnove. Bakićev spomenik ustanak naroda Banije i Korduna na Petrovoj gori je nešto najmonumentalnije što je napravljeno u toj vrsti plastike. To nije samo spomenik, to je i muzej unutra, to je više funkcionalna zgrada koja je, devastiranje je počelo '90.-to, naročito intenzivno je bilo '95. a nastavlja se i danas. Dakle spomenik koji je bio obložen inox pločama i koje ljudi skidaju i odnose kući, valjda im treba za kokošinjce njihove. Ali da se to nije moglo sačuvati i da se to ne može obnoviti. Spomenik u Opuzenu Stjepanu Filipoviću, rad Mire Vuce, pazite, ja ne znam snimljeno je valjda na milijarde fotografija tokom Drugog svjetskog rata ali ta jedna, ta jedna jedina nalazi se na ulazu u zgradu UN-a kao simbol otpora fašizma. Toliko je upečatljiva i takav je i spomenik bio u njegovom Opuzenu, on je iz Opuzena, ubijen je u Valjevu, tamo je smaknut, tamo spomenik postoji ali ne, mi naš u Opuzenu nismo obnovili. Valja UN-u a ne valja u Opuzenu. Ja mislim da, znate, da barbarstvo nema ni vjere, ni nacionalnosti, barbari se po barbarstvu prepoznaju. To ćete vi ministrice najbolje znati jer je vaš grad stradao u barbarskim napadima. Znači udariti granatom na kamen Straduna to ne možete nazvati drugačije nego barbarstvo, najgore vrste. Onakav grad ići granatirati. Pa to mogu samo barbari. Obnovili smo ga koliko smo mogli, vratili smo mu renesansnu ljepotu. Ali kada su već drugi prema nama se tako barbarski ponašali a zašto se mi barbarski ponašamo prema sami sebi? Zašto ne obnovimo to što je srušeno? Rad Antuna Augustinčića. Pa tko nije čuo za Antuna Augustinčića iz '64. godine na Visu. Uklonjen je '94., zvao se „Tuđe nećemo, svoje ne damo“. Pa onda još jedan Augustinčić, pa dobro, taj je u Livnu, srušen '92. godine, sada je to u drugoj državi pa ne možemo tamo obnavljati, makar možemo, ali dobro. To su spomenici antifašizmu. Ali šta reći o Nikoli Tesli u Gospiću? Rad Frane Kršinića? Pa replika toga spomenika se nalazi na Niagari, na Niagari a mi smo ga u Gospiću srušili i nismo ga do sada obnovili. Eno ga u gliptoteci izliveni. Ali neće lokalna vlast HDZ-ova da u Gospić se vrati Nikola Tesla. Čovjek koji je rekao da je ponosan svojim srpskim porijeklom i svojom Hrvatskom domovinom. Tu smo barbari, tu smo barbari i ostat ćemo barbari dok to ne ispravimo. MI smo tu u Saboru 10. srpnja proglasili za Dan Nikole Tesle. I to smo dobro napravili, to je trebalo napraviti. Ali da mu ne vratimo spomenik u Gospiću jer tamo nekakav lokalni čelnik to ne da, e pa oprostite, to je nedopustivo. I još za kraj, tokom Domovinskog rata puno je toga ukradeno i RH i odneseno u Srbiju. Velik dio je vraćen za vrijeme ministra Vujića. Šta se radi dalje na tome? To je došlo u jako dobrom stanju, u očuvanom stanju. Nije bilo ništa uništeno, nije bilo devastirano, vratili su. Odnijeli su, ukrali su, pa su i vratili dobar dio, nije sve. E pa sad trebamo raditi da to što je bilo tu u našim muzejima da se vrati nazad. Pa to je stvar diplomacije. To je posao za predsjednicu, to je posao za predsjednika Vlade, to je i za vas posao ministrice. Ne lagano, vjerojatno ne lagano. Ali, ako je mogao ministar Vujić, valjda se može još nešto napraviti na tome jer to je naše blago, to ostavljamo djeci svojoj, unucima. To je ono po čemu se prepoznajemo. I koliko na tome radimo, toliko pokazujemo da nam je stalo do kulture i do baštine. Znači, u tom pogledu ne treba se svađati nego treba razgovarati i treba na tome raditi i ministrice, evo ja vas molim, ja znam koliko vi i kad hvalite muzealce radite to s pravom, imamo odlične muzealce i to je jedna djelatnost na koju možemo biti ponosni, ali evo ministrice, ja bih vas molio da se osobno zauzmete da se neki od spomenika, barem oni najvredniji obnove da bismo pokazali da nismo isti kao oni koji su razarali vaš grad i da vratimo naše umjetnine. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Culej ima repliku.
Poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Staziću, stvarno me podiže duhovno ovo vaše izlaganje o kulturnoj baštini iz prošlosti, a posebice onima koji su moguće časno pali na izvršavanju svoje zadaće. Posebice junacima iz drugoga rata, a za čija junačka djela mi mlađi ne znamo. Nismo bili svjedoci toga vremena. I mi imamo spomenika u planu za izradu jako puno, ali pitanje je da li će doći na red od svih tih koje ste vi naveli povjesnih uradaka tako da to će vrijeme pokazati. I u vašemu rodnom selu tj. u kojem ste bili Podvinju postoji jedan spomenik vlč. Živkoviću koji je nestao u vrijeme…
Hvala lijepa gospodin Culej. Ja bih vam dao da govorite cijeli dan, ali isteklo je vrijeme. Odgovor, gospodin Stazić.
Ja sam govorio o kiparima, o Vojinu Bakiću, o Antunu Augustinčiću, o Kršiniću, o njima sam govorio.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu… ... [[Upadica: ne čuje se.]] Ispričavam se, gospođo. Duboko se ispričavam. Izvolite, završna riječ gospođa Nina Obuljen, ministrica kulture.
Ja se zahvaljujem. Ja bih se prvo referirala na ovu zadnju raspravu uvaženog zastupnika Stazića i žao mi je da mora otići. Iznimno relevantna tema, ali kao i u slučaju nekih jutrošnjih tema, nije povezana s ovim Zakonom, dakle problematika koju je uvaženi zastupnik Stazić spominjao odnosi se na Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara i odgovornost vlasnika za stanje kulturnih dobara. Ovdje imamo, govorimo o razdoblju u prvom redu, treba se podsjetiti, razdoblje Domovinskog rata kad su brojni spomenici srušeni, namjerno devastirani, uništeni, brojna kulturna dobra odnesena iz RH. Mi i dan danas zapravo još uvijek vodimo proces da se do kraja završi pitanje povrata kulturnih dobara. Istovremeno treba reći, a o tome će biti prilike za raspravu i kad budemo u ovom visokom domu sa Zakonom, izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, da Ministarstvo kulture je poduzelo jedan napor da se izvrši revizija registara u onom dijelu u kojem uređujemo definiranje kulturne baštine, memorijalne baštine, a posebno vezano uz spomenike koji su vezani uz pojedina povijesna razdoblja, nama općenito u društvu treba više svijesti o tome da kulturnu baštinu i spomenike moramo čuvati bez obzira kakav je naš intimni ili politički ili neki drugi odnos prema razdoblju koje oni komemoriraju. Nisu spomenici krivi ako se mi slažemo ili ne slažemo i to su neki principi za koje, ja sam uvjerena da će razvojem društvene svijesti, da ćemo doći i do spoznaja da kulturna baština je samo to. Ona je baština, ona pripada vremenu u kojem je nastala i s njom se na takav način i prema njoj se na takav način treba određivati. Ono što je danas naša tema, to je pitanje građe koja se nalazi u muzejima, koja je muzealizirana. Mi smo s pažnjom poslušali sve rasprave, smatramo da bez obzira što su neke možda bile i pomalo polemične u odnosu na neka rješenja koja smo ponudili, da su sve te rasprave pokazale da imamo jedan široki konsenzus oko važnosti muzeja, oko uloge koju muzeji imaju u hrvatskom društvu i onda posebno u svakoj lokalnoj zajednici u kojoj osnivamo muzeje ili zbirke. Tu je bilo dosta prijedloga vezano uz standarde i ulaganje u čuvanje građe, u obradu, u prezentaciju, ja bih ovdje još jednom spomenula i proces digitalizacije, pitanje profesionalizma, mi želimo postaviti takve standarde kroz sustave financiranja i na nacionalnoj i lokalnoj razini verificiramo one muzeje i one muzejske djelatnike koji odgovorno i profesionalno rade svoj posao. I ono što bih na kraju možda spomenula, mi vrlo često muzeje percipiramo kao važne generatore razvoja lokalnih zajednica misleći u prvom redu na turiste i posjetitelje. Moje je duboko uvjerenje da jednaku pažnju moramo dati ulozi muzeja kao pokretača naše lokalne zajednice i moraju muzeji biti takve institucije koji će posjetitelje privlačiti redovito a tu mislim u prvom redu na naše građane, na djecu, na mlade ljude koji kroz rad muzejskih pedagoga, koji kroz brojne pedagoške aktivnosti i radionice, edukativne programe koje nude muzeji zapravo ne upoznavaju samo te muzeje, oni upoznavaju našu kulturu, našu povijest, oni su ojačani kao građani, kao pojedinci i oni će sutra sa sviješću o vrijednosti baštine koje te institucije čuvaju, biti aktivni građani i aktivni sudionici različitih društvenih procesa. U tom smislu uloga muzeja kao jednog od mjesta koje educira mlade, koji prenosi informacije, koje uči mladog čovjeka o vrijednosti baštine neizmjerno je važna i zato je između ostalog važno da nađemo modus i ja vjerujem da kroz ovaj novi zakon da je prepoznato da na tom stavljamo naglasak, da i u takvim manjim sredinama omogućimo osnivanje i djelovanje muzeja. Ja se zahvaljujem još jednom na svim rasprava i nadam se da ćete podržati ovaj konačni prijedlog zakona, hvala.
Hvala gospođo ministrice, imate jednu repliku od gospodina Bulja.
Hvala lijepo. Ministrice, što se tiče kulturnoga blaga, niste dali odgovor, čuo sam pitanje, što je sa našim kulturnim blagom koje je u Srbiji, imate li popis, dokle ste stupili u kontakt vi i MVEP, postoje li timovi, jer vidimo da se crveno cvijeće posipalo, bilo Vučiću ovdje u Zagrebu pa ne znam je li sve vraćeno, ima li još kulturnoga blaga u Srbiji koje je otuđeno u Domovinskom ratu, vrlo bitno pitanje. Što se tiče muzeja, smatram da muzeji mogu škole organizirano kroz kurikularnu reformu zajedno s vama u suradnji obilaziti kao što je Muzej sinjske alke u Sinju koji je evo i nagrađen u Bruxellesu, maloprije ste mi rekli da će dobiti nagradu i da takvi budu obaveza, takav muzej kao što je obaveza i u Vukovaru da se posjete muzej i bolnica i sve što se događalo u ratu, pa bi tako trebala biti obaveza da određeni muzej sve škole u kurikulumu imaju da obiđu te muzeje, sve ekskurzije i da na taj način našu djecu educiramo o našoj povijesti a ne da to bude samo mrtva imovina. Evo, hvala lijepo.
Hoćete odgovoriti? Izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče, dakle mi smo puno puta i u ovom mandatu i u prethodnim mandatima komunicirali tijek postupka povrata kulturnih dobara, to se odvija kroz međudržavno povjerenstvo, nešto više od 30 000 predmeta je identificirano kada su napravljeni popisi, od toga je nemam sad točne podatke, 29 000 i nešto vraćeno, mi kroz međudržavno povjerenstvo s Hrvatske strane, vodi ga mr. Branka Šuld, dugogodišnja ravnateljica MDC-a i pomoćnica ministara kulture u mnogima mandatima. Dakle, ostalo je za vratiti oko 1000 umjetnina, slijedeći sastanak međudržavnog povjerenstva odvija se od 5. do 7. srpnja u RH i ja očekujem da se tad utvrdi dinamika povrata, preduvjet za povrat je restauracija i taj proces sva sreća za razliku od nekih drugih uspješno se privodi kraju.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o muzejima, drugo čitanje, P.Z. br. 313. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske rasprava je zaključena amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo, velim državnog tajnika da se očituje o navedenom amandmanu.
Amandman se prihvaća.
On postaje sastavni dio zakona, pa onda dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o muzejima, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 85 za i 2 protiv, donijet Zakon o muzejima.
Sada je pred nama: - Konačni prijedlog Zakon o arhivskom gradivu i arhivima, drugo čitanje, P.Z. 219 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se kao što je bilo jasno samo kod naslova, odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave na osnovi članka 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik odnosno predstavnica predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ministrica kulture, Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Poštovane saborske zastupnice i zastupnici, pred vama je Konačni prijedlog Zakona o arhivskom gradivu i arhivima. Ja bih podsjetila i vezano uz našu raspravu u prvom čitanju, Vlada je u planu normativnih aktivnosti već za prošlu godinu najavila izradu novih cjelovitih zakona o arhivima knjižnicama i muzejima. Sad smo raspravili Zakon o muzejima u svom konačnom prijedlogu, pred vama je Konačni prijedlog Zakona o arhivima, a prošli tjedan je na javnoj raspravi objavljen i Zakon o knjižnicama i s ovim zapravo jednim paketom namjera je Vlade i Ministarstva kulture da zapravo ovom području baštinskih djelatnosti damo jedan suvremeni okvir u prvom redu kako bismo uvažili i brojne tehnološke izmjene. Za razliku od zastarjelog zapravo važećeg Zakona koji je na snazi iz 1997. godine, novim Zakonom omogućuje se preobrazba iz klasičnog u digitalni arhiv. U tom se smislu definira pretvorba iz analognog u digitalno arhivsko gradivo, uz istodobno stvaranje zakonskih pretpostavki za stvaranje, predaju i čuvanje gradiva koje nastaje kao izvorno digitalno arhivsko gradivo, a to podrazumijeva pretpostavke za digitalizaciju ukupne arhivske usluge odnosno usluge arhiva i to je zapravo ključna novina koju donosi ovaj novi Zakon o arhivima. Prihvaćanjem ovog Zakona Vlada će preuzeti i obvezu izrade Nacionalnog plana razvoja arhivske djelatnosti kojom će se provedbeno urediti i prikupljanje arhivskog gradiva, njegova pohrana u digitalni arhiv, ali i cjelokupni plan vezano uz daljnji razvoj i infrastrukturu i pitanje djelatnosti, arhivske djelatnosti. Ovim Zakonom zapravo se izravno doprinosi razvitku digitalnog društva i ono što je jako važno, mi očekujemo relativno brzo ozbiljna financijska rasterećenja i to se ne odnosi samo na javne stvaratelje i imatelje arhivskog gradiva, nego se to odnosi na gospodarstvenike i ono što je ključno da zapravo kroz provedbene akte, kroz taj proces osiguramo ne samo uvjete za pretvaranje analognog gradiva u digitalno nego zapravo postavimo i sve parametre i uvjete da se ono gradivo koje nastaje izvorno u digitalnom obliku kao takvo u arhivima mora pohraniti. Što se tiče nekih od pitanja koje smo raspravljali i u prvom čitanju, ali i tijekom prošle godine kada su donošene izmjene i dopune ovog Zakona iz 1997., a to je pitanje dostupnosti i korištenja arhivskog gradiva, mi zapravo značajno liberaliziramo dostupnost arhivskog gradiva na način da se ukida rok nedostupnosti od 30 godina. Dakle, javno arhivsko gradivo sukladno ovom Zakonu postaje dostupno odmah od trenutka nastanka i to već kod stvaratelja odnosno imatelja bez obzira je li to arhivsko gradivo predano ili nije predano u sustav arhiva. To je u odnosu na važeći Zakon koji je zadržao rok nedostupnosti od 30 godina vjerojatno i najveći iskorak u dijelu tretiranja ove tematike, s tim da tu treba naglasiti da je taj koncept definiranja dostupnosti javnog arhivskog gradiva zapravo u cijelosti usklađen sa pravilima o pravu na pristup informacija. Ono što zapravo se tretira kao pojedinačna tema i o čemu isto tako treba ovdje nešto više reći je pitanje dostupnosti gradiva koje je nastalo prije 30. svibnja 1990. godine. Dakle, za početak, stupanjem na snagu ovog novog Zakona ukida se rok ograničenja od 30 godina i dakle, to arhivsko gradivo postaje u cijelosti dostupno bez ikakvih ograničenja. Jedina ograničenja koja postoje su ona uobičajena koja se odnose na osobne podatke. Međutim, sukladno postignutom suglasju koje je bilo prošle godine kada smo donosili izmjene i dopune Zakona, te se odredbe o osobnim podacima derogiraju u slučaju kad se radi o osobama koje su bile dijelom određenih represivnih službi. Ja bih u ovom trenutku željela svakako kao uvod u raspravu nadopuniti i podsjetiti nas na raspravu koju smo imali prije nekih mjesec dana ovdje u Saboru, a vezano uz izvješće o prikupljenim popisima arhivskog gradiva iz čl. 21.a, st. 1. izmjena i dopuna Zakona o arhivskom gradivu i arhivima koji je usvojen prošle godine. Ovo je zapravo bila prilika da prvi put napravimo jedno cjelovito izvješće o kapacitetima sustava državnih arhiva i da zapravo kroz takav jedan popis i kroz jedno takvo izvješće uočimo, analiziramo stvarno stanje i vidimo što je moguće u smislu arhivske djelatnosti planirati razvojno za dalje. Za nas je to izvješće u jednom velikom dijelu i temelj za izradu nacionalnog programa razvoja arhivske djelatnosti. S jedne strane, očito je da će se morati intenzivnije investirati u infrastrukturu posebno u onim arhivima koji iz razloga nedostatka prostora, a to je nažalost većina arhiva, ne mogu prikupljati gradivo. S druge strane, to pokazuje do koje mjere ćemo intenzivnijim ulaganjem u digitalizaciju moći jedan veliki arhivskog gradiva kroz pretvorbu iz analognog u digitalno zapravo pohranjivati u sustavu arhiva, a bez da se daljnje mora ulagati zapravo u prostorne uvjete na način kako je to bilo sad. Što se tiče prijedlog i izmjena u odnosu na prvo čitanje, ja sam se danas obrazlažući sve zakone koje smo donijeli pred ovaj Visoki dom zapravo referirala na te izmjene pa mi dozvolite da kratko podsjetim. Dakle uvažili smo jedan cijeli niz nomotehničkih ispravaka, radili smo sa radnom skupinom i između prvog i drugog čitanja. U tom smislu dodane su u članak 3. točke m i ne koje definiraju informacijski sustav i pretvorbu gradiva, to je iznimno važno da bi jer tu je zapravo sustav arhiva ovisi o jednom širem sustavu koji se definira s pozicije Ministarstva uprave, to će biti odluke koje će donositi Vlada. Zatim u članku 6. briše se stavak 2. sa odredbom koja se odnosila na odgovornost tijela javne vlasti za ispunjenje obveza propisanih ovim zakonom i kada za to tijelo određene poslove obavljaju druga tijela ili druga pravna ili fizička osoba. U članku 16. stavku 4. unesene su izmjene vezano uz uređenje upravljanja javnim arhivskim gradivom koje je zaštićeno nekim od prava intelektualnog vlasništva pri čemu je jedan od nositelja tih prava tijelo javne vlasti. U članku 18. određeno je da je javno arhivsko gradivo, a koje nije označeno stupnjem tajnosti sukladno propisima kojima se uređuje tajnost, a sadrži projektnu i tehničku dokumentaciju štićenih i vojnih objekata, industrijskih postrojenja, infrastrukturnih objekata i slično te podatke o prirodnim i strateškim bogatstvima od značaja za nacionalnu sigurnost RH ako je predano u nadležni arhiv podataka dostupno po isteku roka od 40 godina od nastanka. I ovdje se moram zahvaliti Uredu vijeća za nacionalnu sigurnost s kojima smo precizirali ovaj izričaj. U članku 20. preuređena je odredba o zaštiti osobnih podataka u pogledu dostupnosti gradiva nastalog do 30. svibnja 1990. godine na način da su osobni podaci osobe koja je do 30. svibnja obnašala javne dužnosti te bila pripadnik ili suradnik Službe sigurnosti dostupni bez ograničenja u dijelu koji se odnosi na obavljanje te javne dužnosti odnosno službe. Ovaj dio je definiran u suradnji sa Agencijom za zaštitu osobnih podataka. U člancima 21. i 22. preuređene su odredbe koje se odnose na uvjete korištenja i odobravanje pristupa gradivu u državnim arhivima na način da se sadržaj navedenih odredbi i n a arhive jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. I na kraju u članku 53. za donošenje svih provedbenih propisa utvrđen je rok od 12 mjeseci. Tu u prvom redu smo imali na umu iznimno kompleksan proces koji će biti potrebno i široke konzultacije kako bi se donio pravilnik kojim će se precizirati postupci digitalizacije. Jedan dio tog procesa i izgradnjom podzakonskih i definiranje podazakonskih akata planiramo realizirati i kroz projekt digitalizacija arhivske knjižnične i muzejske građe koji kreće od kolovoza ove godine. Ja sam toliko imala potrebu uvodno, a naravno ovdje smo za sva moguća pitanja ili komentare. Nadam se da će ovaj visoki dom podržati Konačni prijedlog Zakona o arhivskom gradivu i arhivima kojim ćemo zapravo nakon 20 godina, a u skladu i sa razvojem tehnologije i razvojem djelatnosti omogućiti arhivima da slično kao i u drugim europskim zemljama nastave se razvijati i služiti u onom dijelu u kojem oni to rade našim građanima. Hvala.
Hvala i vama. Imate sedam replika, prvi gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Ministrice, jasna je intencija da se zatvore ovoga zakona zatvaranje arhiva. Međutim ja bih vas nešto pitao, zašto je u opisu arhivskog sustava RH i nabrajanja nadležnost i pojedinih njenih sastavnica jednostavno zaboravljeno da u RH djeluje jedna od neizmjerno važnih specijaliziranih državnih arhiva osnovana posebnim zakonom koji je donio ovaj Hrvatski sabor. Zaboravili ste od brzine zaboraviti Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata kao dio javne arhivske službe RH. Pa čak ga ne navodite ni kao arhiv bilo koje vrste Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata u ovom konačnom prijedlogu zakona jednostavno po vama ne postoji. Kažite zašto? Jasna nam je intencija da ste vi od brzine kako zatvoriti arhivu do '90. zaboravili staviti jedan od najbitnijih kao što sam rekao arhivskih građa, a to je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata. Zašto ste to zaboravili? Zašto, evo odgovorite.
Hvala. Izvolite.
Hvala vam gospodine uvaženi saborski zastupniče. Što se tiče prvog dijela vašeg pitanja, ovim zakonom ukida se rok nedostupnosti od 30 godina pa stoga s obzirom da ne nudite niti jedan argument po čemu vi vidite da bi se zatvarali arhivi, ne bi na to odgovarala. A što se tiče Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata vjerojatno dobro znate da je to ustanova koja je osnovana posebnim zakonom kojeg je usvojio ovaj Sabor i sastavnim je dijelom mreže arhiva, tako ga ministarstvo financira i na takav način. Ja vjerujem da vi možete razumjeti razliku između državni arhiva koji su teritorijalno organizirani kroz sustav državnih arhiva i jednog specijaliziranog arhiva koji je osnovan posebnim zakonom i o čijem se radu svake godine u ovom Visokom domu vodi rasprava. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Sladoljev.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice. Imam pitanje, zbog čega ste u zakon stavili jednu potpuno nesuvislu formulaciju, da ostaju dostupni podaci samo oni koji su obnašatelji bili javnih dužnosti u komunizmu i ujedno pripadnici sigurnosnih službi. Dakle i dakle taj veznik i je ovdje bitan, ja vjerujem da vi kao vrlo pismena osoba znate koja je razlika između i/ili jer ste s tom formulacijom ograničili na neki način dostupnost arhiva na 2, 3 osobe u razdoblju između '80-te i '90-te godine prošlog stoljeća a da stavite ovu formulaciju „ili“, otvorili bi arhive tj. bili bi javno dostupni podaci i za one ljude koji su bili i pripadnici sigurnosnih službi odnosno UDBA-e ili javni obnašatelji dužnosti. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Molim vas, ja se zahvaljujem, poštovani gospodine zastupniče. Pred vama je konačni prijedlog zakona, mislim da ste slobodni dati vaše prijedloge i mi ćemo ih naravno, razmotriti. Dakle, ne bih odgovarala na pitanja zašto smo napravili ovo ili ono, o zakonu je provedena vrlo široka javna rasprava kao što su svi sudionici te rasprave imali svoj stav, mi smo tu da saslušamo saborskih zastupnika i razmotrit ćemo one prijedloge koji smatramo da se mogu prihvatiti kao unaprjeđenje teksta, mi ćemo ih svakako razmotriti. Hvala.
Gospodin Panenić.
Hvala lijepo. Poštovana ministrice, ja bih postavio pitanje vezano za razdoblje 13. svibnja 1990. do 22. prosinca i razloge zašto se ovim zakonom to razdoblje zatvara ako znamo da je zajedničkim prijedlogom koji je ovdje usvojen, to razdoblje bilo otvoreno. Što se u međuvremenu dogodilo? Da li su postale sporne određene osobe koje su sudjelovale u tome razdoblju ili da li postoje određene sporne aktivnosti jer mi govorimo o razdoblju koje je stvaranje hrvatske države, tranziciji između komunističkoga sustava u suvremeni demokratski sustav. Radi toga evo, dolazimo u situaciju da smo ne tako davno otvorili arhive a sada ih ovim činom ponovno zatvaramo i stvarno mislim da i javnost a i mi ovdje trebamo pojašnjenje što tome razdoblju zapravo stvara problem da bude otvoreno na uvid hrvatskoj javnosti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Izvolite, gospođo ministrice.
Poštovani gospodine zastupniče, ja ću danas koliko god puta treba ponoviti isto što sam ponovila u prvom čitanju. Dakle, ukida se rok nedostupnosti od 30 godina. Ja ne znam kako ako zakon explicite kaže da ukida rok nedostupnosti, gdje ste našli riječ „zatvaranje“? U ovom zakonu možete napraviti funkciju „pretraži“, ne postoji riječ „zatvaranje arhiva“. Rok od 30. svibnja, datum 30. svibnja je simbol, to je bio naš dan hrvatske državnosti i to je dan kada prvi put u ovom Saboru su sjeli ljudi koji su izabrani na demokratskim izborima. Ja ne mogu vjerovati da mi danas gotovo 30 godina nakon toga želimo te ljude koji su ovdje sjedili 1. lipnja, 2. lipnja, 3. lipnja izjednačiti sa onima koji su tjedan dana ranije. To je razlog zašto smo predložili 30. svibnja koji je bio široko prihvaćen u javnoj raspravi. Hvala.
Hvala vam lijepa. Gospodin Stier, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Ministrice, prvo čitanje je pokazalo da ima prostora za zbližavanje nekih pozicija i pokazalo je i vašu otvorenost i otvorenost Ministarstva kulture da razmotri i moguće prijedloge što se tiče nekih amandmana ili sugestija koje će i u ovoj raspraviti biti oko provedbenih dokumenata. Mislim da ste i maloprije pokazali tu otvorenost da sve što može unaprijediti da će se to ozbiljno razmotriti, tako će mislim biti plodonosna i ova rasprava i u tom pogledu isto tako i doprinos koji će doći od zastupnika a i od kluba HDZ-a. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo dalje, gospodin Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice, ovaj stav da ste vi otvoreni za primjedbe, mi smo ove primjedbe iznosili i u prvom čitanju, ne samo zastupnici MOST-a, kolega Kosor se čudio ovdje iz HSLS-a zašto smo glasali za jedan prijedlog zakona koji ima određeni koncept, a onda idemo sada u potpuno drugom smjeru. Tako da ja sumnjam u otvorenost ali to ćemo mi testirati danas jednim velikim brojem amandmana jer je ovaj zakonski prijedlog jako loš. Ono što je za nas neprihvatljivo da je rok za predaju gradiva nastalog prije 22. prosinca da po ovom vašem prijedlogu bude čak 11 godina, tim više što je po ovom važećem MOST-ovom zakonu, to gradivo trebalo biti predano u arhive i preuzeto od arhiva do 20. studenog 2018. godine. Mi ćemo predložiti amandmanu jedan primjereniji rok od 2 godine da nema ovog vašeg bajnog prijedloga. To bi nam gradivo postalo dostupno za već 2 ili 3 godine. Znači to cijelo razdoblje pretvorbe i [[Upadica Radin: Vrijeme, gospodine Grmoja.]] privatizacije bi bilo dostupno, sada vi to zatvarate također.
Hvala. Gospođo ministrice, izvolite.
Hvala vam gospodine zastupniče. Pa ja ću opet ponovit, popisi su javni, gradivo je dostupno. Ukidamo 30 godina nedostupnosti. Ja ne znam kako vi možete protumačiti da je to gradivo nedostupno. Da smo prihvatili vaš prijedlog o bezuvjetnoj predaji gradiva u rokovima koje ste vi predlagali, jedini rezultat toga bi bila potpuna blokada sustava državnih arhiva. Vi ste toga svjesni, zašto ste to predlagali, ja to ne znam, izvješće koje smo prikazali, predložili, dali ovom Viskom domu je to pokazalo, sada ubrzano idemo u investicije, do kraja ove godine završit ćemo Državni arhiv u Dubrovniku, započinjemo izgradnje arhiva u Pazinu, Slavonskom Brodu, radimo planove za Viroviticu, dakle ulagat ćemo u razvoj mreže. Rok nedostupnosti od 30 godina ovim zakonom se ukida i to je osnovni razlog i osnovna razlika u odnosu na dosadašnji zakon.
Vrijeme, gospođo ministrice. Sada je na redu gospodin Ante Bačić.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice. Evo i ovim Prijedlogom Zakona, ali i starim Zakonom iz 1997. omogućeno je jedinicama lokalne i područne samouprave osnivanje arhiva. Nažalost, to se nije dogodilo, tj. dogodilo se tek prije nepunih mjesec dana da je Splitsko-dalmatinska županija prva jedinca lokalne i područne samouprave koja je otvorila svoj arhiv. Znači, arhiv koji je trenutno spreman za pohranu svega što je potrebno i analognog i digitalnog na području cijele županije, ali će ponudit svoje prostore, normalno i gradovima i općinama i to će rasteretiti i troškovno sve što je potrebno na razini gradova, općina i županije Splitsko-dalmatinske županije, znamo da arhiv se i nedostatno čuva na različitim lokacijama, da dosta toga bude uništeno u nekakvim poplavama, požarima, tako da čudi me i jel to mislim dobar put i kako usmjeriti ostale jedinice lokalne i područne samouprave da krenu u izgradnju svojih arhiva i očuvanju svojeg arhivskog gradiva.
Hvala, izvolite gospođo ministrice.
Hvala vam. Ja bih svakako pohvalila tu inicijativu Splitsko-dalmatinske županije i zapravo sigurno da bi i pritisak na sustav državnih muzeja u smislu prostornih potreba bio manji da su jedinice lokalne samouprave i županije posegnule za tom mogućnošću koju im otvara zakon, međutim naravno to je teško očekivati, to je još jedan napor i financijski i svaki drugi i stručni. Međutim, mi ćemo svakako i kroz nacionalni program razvoja arhivske djelatnosti vidjeti možemo li ponuditi neke mjere kojima ćemo i mi potaknuti i možda i pomoći osnivanje takvih arhiva.
Hvala lijepa. Gospodin Petrov.
Ministrice, za tu izgradnju te mreže koju ste spomenuli vam treba 11 godina. Ti izvođači radova su očito vrlo kvalitetni. Meni to izgleda kao ono tuc-tuc, jedan po jedan 11 godina možda i kuću naprave. Al nebitno sada to. Jeste li vi svjesni da je namjera ovog Zakona iskoristiti tzv. zaštitu osobnih podataka i zatvoriti osobne dosjee građana kojih u ovom trenutku ima 80 tisuća u državnom arhivu i u pravilu su to žrtve progonitelja. Znači, to su žrtve nadzora i državne sigurnosti koje su popisane po imenima, prezimenima, datumima rođenja i roditeljima. I namjera predlagatelja da to više tako ne bude, da popis ljudi pod obradom, popis žrtava bude dostupan samo određenim osobama. Ja mogu na kraju reći, pa to nije bila zaštita osobnih podataka žrtava. To je očito osobna zaštita progonitelja.
Vrijeme, hvala. Gospođo ministrice, izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče, ja bih ponovila da Konačnim prijedlogom Zakona se ukida rok nedostupnosti od 30 godina. Dakle, svo arhivsko gradivo je dostupno. Gdje ste vi pročitali u ovom Zakonu da to nije dostupno, ja to ne znam. Ja to ne mogu pronaći. Dakle, vi ste slobodni ponuditi neke argumente i naravno, na Konačni prijedlog Zakona uložiti amandmane koje ćemo mi razmotriti, isto tako ja ne znam da mi igdje u Zakonu spominjemo 11 godina. Kako ste došli do tih nekih 11 godina ja to doista ne znam. Ulaganja Ministarstva kulture u arhivsku djelatnost su velika, potrebe su na žalost kao i u mnogim drugim područjima još veće, a mi ćemo uznastojat da se intenzivira rad i da što više prostora privedemo svrsi za pohranu arhivskog gradiva.
Gospodin Petrov je tražio povredu Poslovnika pa će nam objasniti članak i razlog.
Ovo ja moram ovako reći, mislim. Uvažena ministrica je [[Upadica Radin: Ne, članak i razlog.]] Članak, ogriješila se o čl. 238., omalovažavanje saborskih zastupnika, inteligencije saborskih zastupnika jer cijelo vrijeme spominjanje roka od 30 godina ne odnosi se na to nego na klasificirani sadržaj i apsolutno sve će na kraju biti, uvažena ministrice i zatvoreno. I to jako dobro znate iz niza stavaka kojima manipulirate. Hvala.
Bili ste predsjednik Sabora. Gospodin Petrov, bili ste predsjednik Sabora. Znate vrlo dobro da, ja sam vas pustio govoriti iz tolerancije, da čl. 238. se odnosi na to što zastupnik smije napraviti, a nažalost se ne odnosi, ja isto sam se začudio, ali nikad se nije niti sad se ne odnosi na ono što predstavnik Vlade može napraviti. Ja nisam kriv za to, vi niste krivi za to, ali to je krivi članak. Neću vam dati opomenu zato što mi je takav dan. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Izvolite. Gospodin Glasnović, izvolite.
Poštovani kolege, evo. Ja bih zvao ove rasprave o arhivama jedna totalna vježba u besmislenosti. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Što možemo saznati? Već znamo da je dosta toga uništeno, znamo evo. Šta je sa člankom ovaj, čl. 20., st. 2. koji se odnosi na ovi bivši dužnosnik iz službe državne bezbjednosti itd., njihovi osobni podaci. To je davno očišćeno. Drugo, što je sa ovim drugim što mi tražimo, ovaj. To traži i ovaj hrvatski narod. Šta je sa zakonom o ispitivanju podrijetla imovine, oduzimanje nezakonito stečene imovine itd. Di je to? Gdje su rezultati? Dodamo šefa OZNA-e, gospodina Manolića na televiziji. Tamo imate stotine masovnih grobnica. O čemu mi razgovaramo. Gdje je društvena imovina SKH, ovaj SUBNOR-a, Savez sindikata SKOJ-a, savez socijalističke ove, naroda Hrvatske itd. Ovo za mene je samo vježba besmislenosti, sve dosta je spaljeno. Šta je sa predajom MUP-a, šta je s dosjeima u Beogradu?
Izvolite, odgovor.
Hvala vam. Uvaženi gospodine saborski zastupniče Glasnoviću. Ja kad inače kad kažem uvaženi saborski zastupnik, ja to ne smatram formom, ja doista s velikim poštovanjem slušam svaku raspravu koje se ovdje iznosi i trudim se uvijek čuti poruku jer vjerujem da svi djelujemo ka cilju općeg dobra. Podrijetlo imovine ne bi bilo u djelokrugu ministarstva kulture, jednako kao nije pitanje klasifikacije ili deklasifikacije ili ono što smo slušali vezano uz ovaj zakon pitanje lustracije. Ministarstvo kulture uređuje djelatnosti, jutros smo raspravljali o muzejima, sada raspravljamo o arhivima kao o jednom dijelu sustava zaštite kulturne baštine i to je ono zašto smo mi predložili zakon, zašto vjerujemo da smo pred vas donijeli dobar zakon. Ova druga pitanja, pitanja su za druga tijela, druga ministarstva i druge službe. Hvala.
Hvala lijepa. Gotovi smo sa replikama. Idemo dalje sa klubovima. Kao prvo trebam pitati za odbore, želi li netko iz odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je gospodin Nikola Grmoja ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Bulj se javlja. Izvolite kolega Bulj.
Tražim u ime kluba MOST-a stanku od 10 minuta da razjasnim ovu situaciju gdje ministrica, da se konzultiram sa klubom, gdje ministrica govori neistine o rokovima 30 godina.
Gospodine Bulj, gospodine Bulj, imali ste već jednu stanku, možete imati samo jednu, ne možete obrazložiti stanku.
A jesmo li imali stanku.
Da, jeste.
Ali uglavnom dobro bi bilo da zatražimo stanku zbog ovih neistina.
Već je bila i ovu ne možete obrazložiti.
A imali smo stanku?
Imali ste stanku, da.
A to, ali uglavnom molio bih vas stanku gospodine.
Ne, ne, ne možete. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin Grmoja može međutim, izvolite.
Hvala, poštovani potpredsjedniče, možete malo smiriti kolegu Šukera, on je jako, on je jako sretan jer se zatvaraju arhivi ali ja bi ga molio.
Zaustavite vrijeme jednu sekundu. Ako će doći do dobacivanja, do prozivanja između gospodina Grmoje i gospodina Šukera ili između bilo koga ja ću dati opomenu, a onda ću dati i drugu opomenu i neće smjeti govoriti više. Izvolite gospodine Grmoja, idemo dalje [[Upadica Grmoja: Kolega Šuker smirite se, …]] Ja sam bio vrlo jasan gospodine, nemojte mu se obraćati, [[Upadica Grmoja: Hoćete li mu vi dati opomenu?]] I vama moram dati opomenu [[Upadica Grmoja: Pa zbog čega, pa on se dobacuje, on dobacuje. Tko ovdje stvara probleme?]] Imate, zapišite opomenu gospodinu Grmoji i gospodinu Šukeru [[Upadica Grmoja: Zašto meni opomena?]] Zato što ste ga prozvali prvi. Idemo dalje [[Upadica Grmoja: Prvi ga ja prozvao?]] Da je, izvolite [[Upadica Grmoja: Bože sačuvaj, pa ovo je nevjerojatno.]] Dvije opomene, gospodin Grmoja i gospodin Šuker./… Idemo dalje.
Kolega Šuker dobacuje iz klupe i ja mu komentiram i ja dobijem opomenu, dobro.
Gospodine Grmoja znate što znači druga opomena.
U redu je, u redu je, vidim ovo u kojem smjeru ovo ide. Za početak bih se, možete mi vrijeme vratiti, izgubio sam 20 sekundi zbog dobacivanja kolege Šukera. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije vraćeno vrijeme, 30 [[Upadica Radin: Vratite vrijeme na nulu. Vratite na nulu.]]
Izvolite gospodine Grmoja.
Za početak bih se osvrnuo na neistine koje ovdje iznosi ministrica kulture. Znači rok od 30 godina koji se ukida ne znači baš ništa jer se odnosi samo na gradivo koje nije klasificirano znači rok 40 godina i koje ne sadrži osobne podatke, tu je rok 170 godina, znači a takvog roka skoro i nema. Plus to je razasuto gradivo kod stvaratelja i nitko ne zna gdje se nalazi i kako ga naći. Tako da je ovdje očito da ministrica obmanjuje jasnost a kada govorimo o ovom roku od 11 godina za kojeg se ona pita koji je to rok 11 godina, poštovana ministrice jedna godina za donošenje podzakonskih akata plus 10 godina za predaju, znači od tog roka koji teče, to je ukupno 11 godina ministrice. E sada, ukupno o samom zakonu. Znači evo mi ovdje danas kao 7. točka dnevnog reda raspravljamo o ovom bitnom zakonu. Očito je da je namjera bila da se o ovom raspravi daleko od očiju javnosti. Očigledno se računa i s prijenosima nogometnih utakmica i radi se sve da ova tema svoj veliki finale doživi tiho i neprimjetno. Ja moram priznati da mi je iskreno žao zbog toga, šteta je da javnost ne vidi i ne čuje na koji način Vlada RH i Ministarstvo kulture uz fanfare i te gromoglasne medijske najave govori o tome da otvara širom vrata državnih arhiva svekolikoj javnosti. Ja bih rekao da je to veliki uspjeh i Vlade i Ministarstva kulture, gotovo grandiozan, znači ovoj Vladi i ovom Ministarstvu kulture uspjelo je nešto što nikome nikad nije uspjelo, otvaraju se arhivi čija su vrata i što je puno važnije čiji su fondovi već širom otvoreni. Očekujem da će na dan stupanja na snagu ovog zakona predsjednik Vlade u pratnji naše uvažene ministrice i uobičajene svite u najmanju ruku prerezati kakvu vrpcu barem na vratima Hrvatskog državnog arhiva i tako simbolično predati arhive i njihove arhivske fondove na korištenje hrvatskom narodu. Uz takvu najavu a nakon salve kritika koju je zakon doživio u prvom čitanju ovdje u Saboru ali i u javnosti, ja osobno sam očekivao bitne izmjene zakona. Nažalost između dva čitanja napravljene su samo kozmetičke promjene zakonskog teksta. I stoga je sasvim očigledno ovo što su moje kolege upozorile kroz svoje replike da se radi o zatvaranju arhivskih fondova posebno onih iz doba komunizma i da je to ostao primarni cilj donošenja ovog zakona. I dalje se inzistira na otvaranju arhivskog gradiva nastalog do 30. svibnja '90.-te u odnosu na ovaj MOST-ov prijedlog zakona prema kojem je dostupno i otvoreno arhivsko gradivo do 22. prosinca '90.-te. Ako nekome nije jasan razlog zbog kojeg se to čini valja ga uputiti na nedavnu izjavu dr. Dinka Čuture, ravnatelja Hrvatskog državnog arhiva. Kako neki dan reče Čutura a prenose mediji u tih 7 mjeseci riječ je o razdoblju nastanka moderne Hrvatske države a svaka država štiti svoje tajne. Dakle ako je vjerovati dotičnom gospodinu nastanak Hrvatske države obavijen je tajnom koja nije za nas obične smrtnike. Ostaje samo pitanje je li ova Čuturina izjava ima kakve veze sa čuvenim Milanovićevim King Kongom. Za sada to ostaje nejasno i morati ćemo i Čuturi i Milanoviću vjerovati na riječ. Da je namjera zatvaranje arhiva uz sužavanje opsega gradiva dostupnog javnosti pokazuje i činjenica da nije intervenirano ni u odredbe koje se odnose na zaštitu osobnih podataka. I dalje imamo nesuvislu formulaciju da ostaju dostupni samo osobni podaci onih osoba koje su obnašale javne dužnosti i ujedno bili pripadnici službe sigurnosti ili osobe koje su obnašale javne dužnosti i bili znači ujedno i suradnici. Na to je upozorio kolega Sladoljev, znači tako da ministrica na to nije imala nikakav suvisao odgovor. Takvih obnašatelja koji su ujedno bili i pripadnici službe sigurnosti bilo je u razdoblju od '80.-te do '90.-te nekoliko i priča se svodi na zamjenika republičkog i pomoćnike sekretara za unutrašnje poslove republičkog sekretarijata unutrašnjih poslova Socijalističke Republike Hrvatske. Ako još razmotrimo obnašatelje javnih dužnosti koji su ujedno bili i zavedeni kao suradnici službe sigurnosti broj je vjerojatno još i manji jer čak ni u komunizmu nije baš bilo uobičajeno da visoki državni funkcioneri ujedno služe i kao špicli Republičkoj službi državne ili javne sigurnosti. Kada bi pisci ovog zakona razlikovali jedninu od množine kao što ne razlikuju sastavne i rastavne veznike vjerojatno bi znali da je u tom razdoblju u bivšoj Jugoslaviji čija je Hrvatska tada bila dio djelovalo najmanje 13 službi državne sigurnosti te još 9 službi javne sigurnosti. Čak i u tadašnjoj Hrvatskoj djelovale su kao dio istog republičkog tijela javna i državna sigurnost, dakle dvije službe sigurnosti. Naravno broj osoba iz Hrvatske koji su bili suradnici jugoslavenskih, uključivo tadašnje hrvatske službe sigurnosti, naročito vojnih službi bio je daleko veći. O samom pojmu suradnika raspravljalo se puno i opširno i zaista nema više potrebe učiti marne pisce zakona što je suradnik, što je operativna veza, što prijateljska veza, što društvena veza a što je suradnik ili operativna veza u pripremi ili u fazi angažiranja. Svi ti nazivi korišteni su za osobe koje su surađivale sa službama državne sigurnosti. Ovo je već toliko puta u javnosti rečeno i pojašnjeno da je još samo piscima ovog zakona ostalo nejasno. Ali kako kaže naš predsjednik Sabora ovdje nedavno nama MOST-ovcima, govorio ti njima, ne govorio, mahao, ne mahao našem predlagatelju dođe na isto. Uz to ta zakonska odredba polazi od posve pogrešne premise da su ljudska prava i temeljne slobode građana u jednom totalitarnom sustavu kršile samo i jedino službe sigurnosti i to kako smo vidjeli jedna jedina služba. Da je ova premisa očigledno pogrešna može se uvjeriti svatko tko prošeće u pismohranu Hrvatskoga sabora i zatraži određene spise iz tog razdoblja iz kojih će se svojim očima uvjeriti da je u kršenju ljudskih prava i temeljnih sloboda sudjelovao i Sabor i njegovi zastupnici. Takvih primjera ima na tisuće u svim institucijama tadašnje države, pa čak i na fakultetima, školama, u bolnicama, psihijatrijskim ali i onim drugim. Jednostavno u totalitarnom sustavu temeljna ljudska prava i osobne slobode građana kršili su svi dijelovi tog sustava htjeli mi to danas priznati ili ne. Dodajmo ovdje još jednu stvar, primarna je namjera ovog zakona kao što je rekao kolega Petrov iskoristiti tzv. zaštitu osobnih podataka i zatvoriti osobne dosjee građana, njih otprilike 80 tisuća koliko ih je još sačuvano i koji se nalaze u hrvatskom državnom arhivu. Radi se u pravilu o dosjeima žrtava republičke državne sigurnosti koji su popisani po imenima i prezimenima, datumu rođenja i imenu roditelja. Ovo je donekle i logično jer kada tražite pojedini dosje mala je vjerojatnost da ćete tražiti dosje osobe sa crnom kosom, velikim nosom i nogom broj 43, nekako ipak logičnije da zatražite dosjee po imenu i prezimenu a kada ih je više istog imena i po datumu rođenja i imenima roditelja. Kažu stariji ljudi da imena upravo tome i služe, naime da imenima ljude nazivamo i pozivamo. Zamisao ministrice kulture i predlagatelja da to više ne bude tako. Popis ljudi pod obradom trebao bi po ovom prijedlogu postati nedostupan bilo kome osim odabranih. Kažem trebao bi jer iako je iz teksta zakona jasno da je baš to namjera to se čak ni po ovom zakonu poštovana ministrice ne može dogoditi. Naime, ti dosjei postali su bez ikakvih ograničenja dostupni javnosti 20. svibnja 2017. godine. Veliki dio tih dosjea i kopiran od strane korisnika arhiva. Očigledno značenje te sadašnje dostupnosti za buduću dostupnost nije jasna samo predlagateljima ovog i ovakvog zakona. Ipak ono što više brine i što jest pravi problem leži u činjenici da u arhivima nema onoga što bi tamo trebalo biti, naime nema dosjea zaposlenika službe sigurnosti kao što nema niti dosjea suradnika službe sigurnosti i svih ostalih koji su s tim službama surađivali na kršenjima ljudskih prava. I zato, ovo je ključno, jedini način da saznamo tko je i kako kršio ljudska prava jest posredan preko dosjea žrtava. Zato poštovane kolegice i kolege, očito je da u tome leži razlog za brigu za zaštitu osobnih podataka i ovaj pokušaj zatvaranja osobnih dosjea progonjenih građana. Nije to briga za zaštitu osobnih podataka žrtava već zaštita osobnih podataka progonitelja. Da je tome tako pokazuje i da u 14 mjeseci potpune otvorenosti tih dosjea imamo samo jedan slučaj da je netko zatražio da se njegov dosje uskrati javnosti i to je poznati slučaj Vladimira Šeksa. Dakle jedan od 80 tisuća. Ne ulazeći ovdje u to je li uopće postojala zakonska osnova da se tom zahtjevu kolege Šeksa udovolji ili ne kao ni to na koji način je to u Državnom arhivu uopće učinjeno. Tu dolazimo do činjenica da arhivsko gradivo koje je barem dijelom popisano i koje je moralo biti predano arhivima do 20. studenog ove godine ostaje prema ovom prijedlogu izvan arhiva još punih 11 godina. To je ovaj rok o kojem sam govorio ministrice. Dodajmo tu da će zbog istog prijedloga od čak 11 godina odgode 10-ak godina dulje ostati nedostupno arhivsko gradivo iz pretvorbe i privatizacije iz početka 90-ih. I ovo gradivo bi, da nema ovakvog prijedloga o kako kažete, potpunom otvaranju državnih arhiva ono bi nam polako postalo dostupno već za dvije-tri godine, ali ponovno imate dobar razlog, kažete nema novca. Pa ćete napisati nacionalni plan razvoja arhivske djelatnosti, ali ne sada, ima vremena, nek se zaboravi tko nas je i kako pljačkao, zastaru ste davno propisali, sad još samo da narod zaboravi i sve ste riješili. Nažalost, sve ovo navedeno još nije kraj. Ono što još i više brine jest da je Zakon jednostavno loše napisan i da je 90% njegove materije ostavljeno podzakonskim propisima koje bismo trebali čekati čak godinu dana i do tada primjenjivati pravne brljotine koje se prije godinu dana konačno stavili izvan snage. Nekoliko primjera koji jasno govore o kvaliteti ovog prijedloga. Pozivam poštovane kolegice i kolege da sami sebi pokušaju objasniti zašto Zakon koji u svom naslovu sadrži arhivsko gradivo ima toliko malo odredbi o arhivskom gradivu. Zašto suprotno tome je toliko odredbi o dokumentarnom gradivu. Je li problem u tome da je arhivsko gradivo ipak zaštićeno nekim međunarodnim aktima i ne možete ga baš skrivati i uništavati kako hoćete. S druge strane, nitko vas ne pita što ćete s dokumentarnim gradivom iz kojeg bi to isto arhivsko gradivo trebalo probrati i sačuvati. Upitajte se poštovane kolegice i kolege možete li iz predloženih odredbi ovog Zakona odrediti kada dokumentarno gradivo postaje arhivsko? Zašto pisci Zakona uporno koriste pojmove vrednovanje, odabiranje, izlučivanje gradiva, a Zakonom definiraju, istina nemušto i nerazumljivo samo vrednovanje. Upitajte se poštovane kolegice i kolege zašto se tek sada i to jednom polurečenicom u definicijama pojmova spominje gradivo izvorno nastalo u digitalnom obliku. Zašto Zakon govori o vrednovanju, uništavanju, predaji ili arhiviranju izvornog digitalnog gradiva? Ne treba biti neki informatički lumen da se shvati da tu nešto ne štima i da svijet digitalnih podataka informacija ima neka druga pravila od onih koji vladaju u svijetu papirnatih dokumenata. Pitam i predlagatelja i sve vas, ima li smisla pročišćavati digitalno zapisane podatke i određivati što je vrijedno, a što ne kad je čuvanje takvih podataka u integralnom obliku upravo marginalni trošak, a njihova obrada po modelu big date-a može značiti bitnu razliku za donošenje nekih odluka u budućnosti ili je ipak smisao tog pročišćavanja i uništavanja nešto sasvim drugo. Govorimo li opet o onom milanovićevom King-Kongu. Kolega Bulj je spomenuo Memorijalno-dokumentacijski centar Domovinsko rata koji se ne spominje u ovom Prijedlogu, pa o tome neću. I na kraju, sva ovdje postavljena pitanja o ovim nevažnim sitnicama i još mnogo toga što vrijeme ne dopušta spomenuti formulirali smo i predat ćemo kao amandmane na ovaj Konačni prijedlog Zakona. Ukupno 58 amandmana i to suvislih amandmana, ne onakve kakve su radile kolege iz SDP-a na Zakon o LNG-u. Mi pozivamo predlagatelja da povuče ovaj Prijedlog Zakona, ali se ne nadamo da će oni to učiniti, a budući da neće učiniti predložit ćemo Hrvatskom saboru da donese odluku upućivanja [[Upadica Radin: Hvala. Vrijeme gospodin Grmoja.]] ovog konačnog prijedloga u treće čitanje zbog velikog broja podnesenih amandmana koji bitno mijenjaju smisao ovog Prijedloga Zakona. Hvala.
Hvala i vama. Predlagateljica, tražila je riječ. Izvolite. A ne, ne, ispričavam se. Bio je jedan ovaj, jedna povreda Poslovnika. Ispričavam se. Povreda Poslovnika, gospodin Bulj. Izvolite. Članak, razlog ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo. Povrijeđen je Poslovnik 238., st. 3. Svojim upadicama na drugi način ometa govornika zastupnik, to je kolega Šuker i 239., članak 239. gdje ste vi trebali izreći opomenu ako postupa protivno članku 338. ovoga Poslovnika zastupnik. Prema tome, govornik je bio u ovom slučaju ispred predlagatelja kolega Grmoja. Vi ste opomenuli, ispred Kluba, vi ste opomenuli, pardon ispred Kluba, vi ste opomenuli [[Upadica Radin: Ja sam vam dao dvije.]] a iz klupe je kolega Šuker govorio ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Vrijeme gospodin Bulj. Vrijeme. Dao sam dvije opomene i to na osnovi ispravnog članka 238., kao što ste vi rekli gospodinu Šukeru zbog toga što je svojim upadicama ometao govornika i gospodinu Grmoji zato što je svojim ponašanjem odstupao od općih pravila ponašanja u Saboru. I neću dati više sada povredu Poslovnika. Idemo dalje. Izvolite gospođo. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Da vidimo, izvolite, ali ako povreda Poslovnika ne bude u skladu sa, vi ćete dobit drugu opomenu i nećete moći više govoriti. Molim vas lijepo, razmislite prije nego što… Izvolite. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ja sam izašao na govornicu, a kolega Šuker je, znači to je povreda članka 238. svojim upadicama ili na drugi način ometati govornika. Znači, vi ste izrekli meni opomenu zato što mi je kolega Šuker nešto dobacio dok sam ja govorio u ime Kluba, a ja sam se, evo vidite, cijelo vrijeme kolega Šuker to radi [[Upadica Radin: Samo malo, samo malo.]] I znači, tek nakon što je on meni…
Samo malo, nema tek nakon. Vi niste smjeli odgovoriti.
Zašto ne, pa ako mi čovjek dobacuje iz klube, a vi ne reagirate.
Zato što ste se… ... [[Upadica: ne čuje se.]] Tiho! Zato što ste na ovaj način neprimjerenim ponašanjem odstupali od općih pravila ponašanja u Saboru. Vi ste trebali samo govoriti dalje, a ne polemizirati… ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Zato ste dobili i vi opomenu i on. Hvala lijepa. Upadica se ne čuje./… Molim vas. … [[Upadica se ne čuje.]] Može, može, itekako može. Itekako da može. Vi ne možete polemizirati sa nikim tko vam dobacuje sa, koji vam dobacuje iz sabornice. Vi ste, polemizirali ste oba dva. Tko hoće, tko od vas hoće opomenu? Recite, samo mi recite. Tko hoće opomenu, ne tko hoće opomenu? Nitko. Idemo dalje. Izvolite.
Predsjedniče ja sam zamolila riječ u ime predlagatelja. Uvaženi zastupniče Grmoja teško mi je doći na ovu govornicu kada me optužite da govorim neistine. Kao ministrica Vlade RH ovdje sam zajedno sa mojim kolegama dala prisegu i mi se te prisege držimo. Dakle ja sasvim sigurno ni s ove govornice i uopće u obavljanju svoje dužnosti nikad ne bih iznosila neistine i cijenila bih kada bismo razjasnili na što ste vi mislim, to je vrlo teška optužba. Ministrica ne obmanjuje javnost, ja iznosim ono što piše u konačnom prijedlogu zakona koji smo danas poslali. Ja vidim da tu postoje neki nesporazumi koje mislim da je potrebno kroz ovakvu jednu raspravu razjasniti. Vi ste u vašoj raspravi rekli da je 40 godina gradivo klasificirano i nakon toga da ste ga vi zakonom vašim, vi stalno govorite MOST-ov prijedlog zakona, MOST nije imao prijedlog zakona, imao je prijedlog izmjena i dopuna zakona, da ste vi nešto deklasificirali. Pitanje klasifikacije i deklasifikacije uređuje se drugim posebnim propisima. Pitanje deklasifikacije ni u jednoj državi a ni u RH nije pitanje Zakona o arhivima. Ja mislim da je jako važno da ovdje baratamo činjenicama i da ovdje govorimo što je meritum ovog zakona. U vašoj raspravi rekli ste salve kritika javnosti. Jutros smo slušali u Zakonu o audiovizualnim djelatnostima brojne udruge, silni nezadovoljnici, mi smo vrlo pažljivo pratili sve rasprave, pratili smo javnu raspravu, dali smo očitovanje na sva mišljenja u javnoj raspravi između prvog i drugog čitanja. Osim vašeg nezadovoljstva ja doista ne vidim koje su to salve i kritike u javnosti, recite nam koja je to javnost, jesu li to stručnjaci, jesu li to arhivisti, jesu li to novinari, jesu li to neki portali i što definirate kao salve kritika. Mi smatramo da smo donijeli pred vas jedan zakon koji je uvažio argumentirane rasprave i kritike i sve ono što smo smatrali da možemo mi smo to uvažili. Koristite termin tzv. zaštita osobnih podataka. Ovaj Visoki dom je donio Zakon o zaštiti osobnih podataka, ako smatrate da ga treba mijenjati, dajete prijedlog izmjena i dopuna tog zakona, otvorite raspravu, ne može Zakon o arhivima uređivati pitanje deklasifikacije, ne može Zakon o arhivima derogirati druge propise, to nije njegova namjena. Ovaj zakon je u cijelosti usklađen sa drugim propisima. Ako mislite da ih treba mijenjati Sabor ih je donio, vi ih mijenjajte, to se ne radi sa jednim lex specialisom. Što se tiče predaje u arhivima, predaje gradiva u arhivima i ovo što ste vi sad izračunali tih 11 godina to će očito biti sada ponovljeno. Tamo gdje postoje uvjeti, tamo se može predati odmah. I tamo se predaje, tamo gdje ne postoje uvjeti predati će se kada se steknu uvjeti. Ali ono što je ključno u ovom zakonu i što vi nikako ne želite prihvatiti da je sve ono što je arhivsko gradivo već sad dostupno, ono je dostupno kod stvaratelja, izrađeni su popisi, popisi su javno dostupni na stranicama Ministarstva kulture, na stranicama državnih arhiva. Ono što na kraju ja moram doista odbaciti kada dajete tako paušalne ocjene zakon je loše napisan, to su prave brljotine koje kažete da ste vi stavili izvan snage. Vama je možda nešto nerazumljivo. Ja ne znam, vi se možda niste, radili u sustavu državnih arhiva. Ljudima koji rade u sustavu državnih arhiva njima je ovaj zakon jasan. Oni smatraju da on doprinosi unapređenju djelatnosti kao što i mi. Postavili ste cijeli niz pitanja na kraju, mi smo sad došli pred ovaj Visoki dom sa konačnim prijedlogom zakona. Ako imate prijedloge amandmana uložite prijedloge amandmana mi ćemo ih razmotriti. Ali ove rasprave 1000 zašto, 1000 zato, da vi stalno postavljate neka nova pitanja koja mi ne možemo odgovoriti jer nisu utemeljena u onome što piše u zakonu ja vas molim držimo se onoga što je tekst, ukažite nam ako mislite da negdje ovaj zakon na neki način unapređuje ili ne unapređuje djelatnosti mi ćemo to razmotriti. Hvala vam.
Hvala i vama. Dvije replike, gospodin Grmoja.
Poštovana ministrice, nama je sve apsolutno jasno i mi ćemo dati amandmane, znači rekao sam ukupno 58 amandmana. Ono što vi uporno ne želite odgovoriti pričate o zaštiti osobnih podataka i zakon. Ali vi želite reći da sada ovaj važeći zakon nije u skladu za zaštitom osobnih podataka. I govorite neistinu kada kažete da nije izvršena zakonska deklasifikacija. Znači upravo MOST-ovim zakonom je izvršena deklasifikacija onoga što do sada nije bilo deklasificirano. A ja vam postavljam pitanje što je to arhivsko gradivo kod stvaratelja? Kako znamo da su stvaratelji proveli postupak vrednovanja? Kako znamo? Odgovorite na to pitanje. I nemojte se izvlačiti i pričati mi, dajte amandmane, mi ćemo. Dajte odgovor, vi ste ministrica kulture, ili nemate odgovor.
Hvala lijepa. Gospodin Bulj, neke znakove ste davali. … [[Upadica se ne čuje.]] Sad imate. Dobro, sad ima odgovor na repliku prvo. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, ima odgovor na repliku, odgovor je na repliku prvo. Nema odgovora, dobro. Ne, ne, ima.
Poštovani gospodine Grmoja, dakle, na svako vaše konkretno pitanje, mi ćemo u onoj mjeri u kojoj je ona utemeljeno na onome što piše u Zakonu dati odgovor. Jako je teško je s ovog mjesta, kada predstavnicu Vlade optužujete da iznosi neistine. Ja sam vam pokušala već ranije odgovoriti. Ovim zakonom ukida se rok od 30 g. nedostupnosti. Dakle, ono što je arhivsko gradivo je dostupno, dostupno je u arhivima, dostupno je kod stvaratelja i ako imate bilo kakvih drugih pitanja, ja vas upućuje da dobro pročitate nacrt prijedloga zakona i da ta konkretna pitanja onda postavite. Hvala.
Gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Vi nikako ne kažete što je arhivsko gradivo kod stvaratelja, tko ga određuju kojim zakonom, čime ste ga vi odredili? Vi niste odgovorili na pitanje kolegi Grmoji. To je prvo, drugo, vi otvarate arhiv, hvalite se bombastično, ono što je otvoreno, a kolege zastupnice 90% je u Saboru nas digla ruku da je otvorena arhivska građa, a ovim zakonom vi ih zatvarate. Ovdje nije ništa definirano, čak i dokumentacija, arhivska, iz hrvatskog memorijskog dokumentacijskog centra Domovinskog rata, niste uopće spomenuli, od brzine kako bi zatvorili arhivsku građu. Jedan od razloga je, neću ulaziti u razloge, ali je činjenica da je i taj vrlo bitni naš instituciju i ti u dokumentaciju Domovinskog rata niste svrstali u arhivsku građu. Ovim zakonom, uopće ne spominjete. A zbog toga imamo 58 amandmana da vam pomognem. Nemojte zatvarati arhivu, jer to nije potrebno, već je otvorena.
Izvolite gospođa ministrice.
Hvala vam poštovani gospodine zastupniče, ponoviti ću i tada sam radila u Ministarstvu kulture, kada je to ministarstvo i tadašnja vlada predložila u ovom Saboru donošenje zakona o memorijalnom dokumentacijskom centru Domovinskog rata, tako da je vaša primjedba potpuno neutemeljena. A što se tiče toga, što je arhivsko gradivo, ovaj zakon definira što je arhivsko gradivo, a kao što znate u postupanju svih tijela javne vlasti, oni u trenutku nastanka, nakon, oni svo gradivo koje stvaraju pravilnicima, uredno pohranjuju arhive, koje se tada kao cjelovito arhivsko gradivo u trenutku kada se stvore uvjeti predaju u državni arhiv. Dakle, sve ono što čuvaju naši sudovi, naša ministarstva, naša lokalna samouprava, sve je to kada je pohranjeno sukladno zakonu i sukladno pravilnicima to je arhivsko gradivo. Ako imate bilo kakvih daljnjih pitanja oko toga, ja ću rado odgovoriti. Hvala.
Hvala. Sada kolega Miroslav Tuđman će govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnice, gospođa ministrica je u uvodnom izlaganju rekla, da je ključna novina ovoga zakona prijelaz iz klasičnog arhiva u digitalni arhiv i osobno vjerujem da je to ono što je najbitnije u ovom zakonu i da će ta digitalizacija arhivske građe omogući ti da se sve, većina ovih nedoumica, koje su sada na dnevnom redu i koje se žele staviti kao ključni problemi ovog zakona, da će samom digitalizacijom i njihovom dostupnošću biti riješena. Dozvolite međutim, nekoliko napomena vezano upravo za ovaj koncept digitalizacije, jer mislim da se on još može poboljšati na određeni u ovom zakonu. 2 su osnovne značajke arhiva. Prva je arhivsko gradivo iz prošlosti učiniti dostupnim današnjim generacija, druga je zadaća arhivsko gradivo koje nastaje u sadašnjosti, sačuvati i učiniti dostupnim budućim generacijama. Dvije zadaće, dva načina razmišljanja, dvije politike arhivske djelatnosti i dvije organizacijske paradigme. Na prvoj paradigmi, utemeljena je tradicionalna arhivska služba i nju slijede dosadašnja praksa te zakoni podzakonski akti. Danas su arhivi pred imperativom da se istovremeno bave sa obje svoje povijesne zadaće, u kojoj mjeri hrvatsko društvo i država sposobna organizirati arhivsku djelatnost, da u digitalno doba, sačuva digitalno arhivsko gradivo za buduće generacije. Koje pretpostavke digitalizacije arhivske djelatnosti već postoje? 2014. g. donijet je Zakon o državnoj informacijskoj infrastrukturi. Zakon predviđa da državna informacijska infrastruktura bude u funkciji svih institucija javne vlasti. To znači da tijelima državne uprave treba biti na raspolaganju Pharma servera, tzv. državni oblak u vlasništvu Hrvatske države. Za državnu informacijsku infrastrukturu, zadržano je tijelo koje se zove centar dijeljenih usluga. Centar dijeljenih usluga zadužen je za objedinjavanje državne informacijske infrastrukture. Zavod za sigurnost informacijskih sustava je zadužen za standarde sigurnosti, zaštitu nazor komunikacijskih kanala itd. Tijela javne vlasti, od ministarstva do regionalne i lokalne uprave, stvaraju svoje baze podataka pod različitim nazivima zbirke podataka, evidencije podataka, registre. Sve baze podataka, što ih stvaraju tijela javne vlasti, mogu i moraju se koristiti u državnom informacijskom infrastrukturom. Nažalost, činjenica je da popis, sadržaj podatak i karakter svih tih baza podataka mi do danas nije poznat, što znači da nema ni sinergijskog učinka u korištenju baze podataka kako za tijela javne vlasti tako ni za javnost. Središnji ured za razvoj digitalnog društva ima zadaću i obvezu raditi na povezivanju baza podataka tijela javne vlasti, drugim riječima baze podataka trebaju biti interoperabilni. Upravo za modernizaciju javne uprave e-Hrvatska, obavlja upravne i stručne poslove koji se odnose na informatizaciju unutarnjeg poslovanja državne uprave, međusobnu komunikaciju i interoperabilnost tijela državne uprave elektroničkim putem. Sustav e-građani uspostavljen je s ciljem modernizacije, pojednostavljenja i ubrzanja komunikacije građana i javnog sektora te povećanja transparentnosti pružanja javnih usluga. Razvoj sustava e-Građani koordinira Ministarstvo uprave, a partneri su Agencija za podršku informacijskih sustava i informacijske tehnologije, FINA, u razvoj sustava e-Građani su uključena i ostala ministarstva te mnoge druge institucije, Carnet, Srce, HZZO, HZMO, HZZZ, REGOS, Agencija za znanost i visoko obrazovanje, Hrvatska turistička agencija, Državni zavod za intelektualno vlasništvo. Međutim u popisu nema državnih arhiva, oni nisu uključeni, pitanje je zašto? Jesu li digitalni zapisi državnih institucija arhivskog gradivo? Ili digitalno poslovanje i komuniciranje unutar i između tijela javne vlasti dokumentarna građa? Je li digitalno komuniciranje tijela javne vlasti s građanima i javnošću javno dokumentarno gradivo? Jesu li postojeći registri, zbirke podataka, baze podataka već digitalizirani zapisi? Matice knjige rođenih, vjenčanih ili knjige državljana? Digitalni zapisi o prebivalištu, boravištu ili vlasništvu cestovnih vozila? Elektronička radna knjižnica? Elektronički izvadak vlasničkog lista? Digitalna evidencija katastarskog plana? Prijepis, odnosno izvod iz posjedovnog lista? Izvadak iz baze zemljišnih podataka? Evidencija o vođenju kaznenih postupaka? Baze podataka biračkih spiskova itd. itd., jesu li ti digitalni zapisi arhivska građa ili ne? To je retoričko pitanje jer su već neke države donijele odluku da nakon 2025. g. arhivi neće primati papirnatu građu već će samo pohranjivati građu u digitalnoj formi. Hrvatska se za takav scenarij treba pripremiti. Vjerojatno Središnji ured za digitalizaciju Hrvatske može dati procjenu u kojoj mjeri je digitaliziran proces poslovanja tijela javne vlasti. Na temelju toga trebalo bi pripremiti projekciju ostvarene digitalizacije poslovanja javne vlasti za budućih 5, 10 ili 30. g. Vjerujem da će u kratkom roku digitalno poslovanje i komuniciranje biti dominantno a u nekim segmentima i jedino moguće. Državni arhivi ne mogu biti paralelna struktura državno-informacijskoj strukturi niti može niti treba ponovno pohranjivati digitalne zapise koji nastaju u tijelima javne vlasti. Danas je tek 40% arhivskog gradiva pohranjeno u arhivima a 60% građe nisu u stanju arhivi ni preuzeti zbog pomanjkanja prostora i kadrova. Tek manji dio postojeće arhivske građe digitaliziran. Konvencionalnu arhivsku građu treba digitalizirati, učiniti je dostupnom javnošću, to je tradicionalna zadaća arhiva i arhivske djelatnosti. Druga zadaća arhivske djelatnosti je osigurati da suvremena građa bude dostupna budućim generacijama, za to trebamo promijeniti način rada odnosno paradigmu arhivskog mišljenja. Moramo danas raditi ono što bi buduće generacije očekivale od nas. One moraju imati na raspolaganju već sređeno i dostupno digitalno arhivsko gradivo. Tri su uvjeta za postizanje toga cilja. Prvo, digitalna građa koje nastaje danas, koja je proizvod dnevne komunikacije i poslovanja tijela javne vlasti, već u trenutku nastanka mora biti u formatu standardiziranog digitalnog zapisa i sukladna svim standardima autentičnosti i sigurnosti. Drugo, tijela javne vlasti moraju koristiti u svome poslovanju i komuniciranju državnu-informacijsku infrastrukturu. Treće, državna informacijska infrastruktura, državna farma servera, od samog početka mora funkcionirati i kao infrastruktura državnih arhiva. To znači da pravila, propise i standarde digitalnih zapisa u bazama podataka nije moguće pripremati i propisivati bez mišljenja i arhivske struke odnosno to isto tako znači da pravila, propise i standarde digitalnih arhivskih zapisa nije moguće pripremati i propisivati bez mišljenja stručnjaka zaduženih za državnu-informacijsku infrastrukturu. Logika je ova paradigme poslovanja da će kroz dogledno vrijeme svo arhivsko gradivo tijela javnih vlasti biti u digitalnoj formi i dostupno već od trenutka nastanka. Drugo, da će državna-informacijska infrastruktura biti u funkcija arhiva i treće, u arhivima će ostati samo on konvencionalna građa iz prošlosti koju treba digitalizirati. U kojoj mjeri predloži zakon stavlja težište na drugu, novu paradigmu? U kojoj mjeri na arhivsku djelatnost i zadaće arhiva gleda iz budućnosti? Omogućava li predloženi zakon da arhivi postanu ono što im je povijesna zadaća? Nacionalni sustav informacije i podataka koji državi i društvu služi za planiranje i odlučivanje a ne samo kao repozitorij kulturne baštine? Takav pristup nije dovoljno naglašen u ovom zakonu, prisutan jeste, ali nije dovoljno naglašen. Nekoliko primjera po mom mišljenju nedorečenosti u postojećem zakonu. U članku tvrdi se slijedeće, ovim zakonom uređuje se zaštita i obrada javnog dokumentarnog arhivsko gradiva itd. Mislim da treba staviti, nedostaje ovim zakonom se uređuje i stvaranje digitalnog javnog komunikacijskog i arhivskog gradiva. Tu je naglasak na pristupu i organizaciji samog posla. U članku 6. kaže se, uvjeti i način stvaranja, čuvanja, obrade, vrednovanja, pretvorbe u digitalni oblik utvrdit će se Pravilnikom o upravljanju dokumentarnim gradivom izvan arhiva koji donosi ministar nadležan za kulturu. Prvo, nedostaje naznaka da se odredba odnosi i na digitalizaciju, da li se odnosi samo na digitalizaciju konvencionalne građe i drugo, upitno je koliko je samo ministar kulture mjerodavan za propisivanje standarda i formata digitalizacije. Za to bi trebalo biti nadležno i tijelo, znači ne ili-ili nego i tijelo za državno-informacijsku infrastrukturu kako bi digitalno gradivo bilo dostupno kasnije odnosno istovremeno i na tim svim mrežama. U čl. 9. kaže se slijedeće, tijelo javne vlasti ili druga osoba dužna je prije pretvorbe javnog dokumentacijskog gradiva u digitalni oblik prethodno ishoditi potvrdu Hrvatskog državnog arhiva itd. Ako smo na stajalištu da sve ono što smo ranije nabrojali već jeste sastavni dio arhivske građe onda ne treba takvu formate i standarde digitalizacije ishoditi od Državnog arhiva nego od onih koji se Središnjeg ureda za digitalizaciju odnosno tijela odgovornog za državnu informacijsku infrastrukturu i standarde koji se tamo primjenjuju. Naredni članaka 14. kaže, javno arhivsko gradivo u digitalnom obliku predaje se državnom arhivu u pravilu u roku koji nije dulji od 10 godina od dana njegova nastanka. Na koje se arhivsko gradivo u digitalnom obliku misli? Ono koje je već stvoreno kao izvorno digitalno gradivo, koje već postoji u bazama podataka ili koje je naknadno digitalizirano. To bi trebalo i u ovom članku propisati. U članku 14., st. 4. javno arhivsko gradivo predaje se nadležnom Državnom arhivu sređeno propisano u zaokruženim cjelinama, tehnički opremljeno i u digitalnom obliku koji je primjeren za trajno čuvanje. Za mene se ovdje postavlja pitanje što će državni arhivi sa gradivom koje su tehnički opremljeni u digitalnom obliku koji je primjeren za trajno čuvanje činiti? Arhivi nemaju sada potrebnu tehnologiju za korištenje, a niti za održavanje medija na kojima je pohranjeno to gradivo. U prekršajnim odredbama čl. 49. tvrdi se da će kazniti od 20 do 50 tisuća kuna za prekršaj pravna osoba koja obavi pretvorbu gradiva u digitalni oblik bez potvrde Hrvatskog državnog arhiva. Opet je pitanje da li se radio o pretvorbi u digitalnu formu konvencionalne građe ili one koja već nastaje. Te bi nedoumice trebalo ... [[Govornik se ne razumije.]] U završnoj odredbi stoji da Ministarstvo u roku od godinu dana treba donijeti nacionalni program razvoja hrvatske arhivske djelatnosti. Moderan i suvremen plan razvoja arhivske djelatnosti ovisno kako će biti definirani ciljevi i zadaće arhiva, a posebno stvaranje digitalne arhivske građe, tražit će promjenu u formulacijama pojedinih članaka ovog postojećeg Zakona, tako da vjerujemo da će ova osnovna intencija koja jeste u ovom Zakonu sadržana, da se ide na digitalizaciju arhivske djelatnosti i arhiva doživjeti svoje korekcije i na neki način će se omogućiti njezina realizacija.
Puno vam hvala dr. Tuđman. Ispričavam se za buku koju ste imali otraga. Nadam se da se neće nastavljati. I sada je, ne sada je gospođa Sabina Glasovac koja će govoriti u ime Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Neosporno je da je donošenje odnosno izmjena Zakona o arhivima i arhivskom gradivu bila nužna. To je nešto za čime je vapila na kraju krajeva i struka dugi niz godina i mi smo već i u prvom čitanju u raspravi u Hrvatskom saboru kazali da je dobro što se na zahtjeve struke odgovorilo iako je zapravo sama motivacija donošenja ovog Zakona i osnivanja posebne radne skupine bila MOST-ovo zapravo pritiskanje Ministarstva kulture i inzistiranje na otvaranju arhiva. Tada je, sjećamo se donesen jedan tako brzo potezni Zakon, ali je Ministarstvo kazalo da zapravo ono ima namjeru regulirati puno šire materiju koju treba urediti ovaj Zakon i evo danas imamo u drugom čitanju i prijedlog toga Zakona. On se u bitnome ne razlikuje od Prijedloga Zakona u prvom čitanju, kako je bio upućen nama na klupe u prvom čitanju i sama ministrica je rekla veći dio toga zapravo nomotehničko usklađivanje i preciziranje pojedinih odredbi i ja ću samo ovdje ponoviti znači, da je dobro da se usklađujemo sa europskom praksom, da je dobro Zakon ne dovodimo u koliziju s nekim drugim zakonima koji su nastajali nakon donošenja ovog Zakona, kao što je Zakon o zaštiti osobnih podataka itd., itd. Znamo, mislim struka ponajviše zna da vrlo često su ovaj Zakon i neki drugi zakoni koji su nastajali nakon njega dolazili u koliziju i na taj način dovodili ljudi koji rade na u ovom području vrlo nezavidnu situaciju postupati po lex-specialisu, a s druge strane poštivati i neke druge zakonske normative u nekim situacijama bilo je gotovo pa nemoguće. I dobro je što će se izmjenama ovoga Zakona zapravo taj dio regulirati i uskladiti sa drugim zakonima. Dobro je i to, ovo što ste i sami naveli, znači, arhiv prijedlogom ovog zakona, postaje pravna osoba, osigurava mu se egzistencija preživljavanje ali i funkcioniranje u digitalnom društvu. Ubrzati će se i pojednostaviti korištenje informacija, omogućiti će se stvaranje i predaje i čuvanje arhivskog gradiva u elektroničkom obliku, što će između ostalog dovesti do pojeftinjenja određenih procesa, ne samo u javnoj upravi, nego i u gospodarstvu, jer vrlo često su bili i u prostornim i u drugim materijalnim ne uvjetima, reći ću to tako, provoditi sami zakon ili ako ne ga provoditi u potpunosti, onda sigurno imali su poteškoća u primjeni samoga zakona. Ovo što ste vi rekli dostupnost gradiva od njegovog nastanka i prije same predaje u arhiv, to je sada mjera koja je na neki način puno fleksibilnija i puno otvorenija u odnosu na dosadašnji, taj rok, odnosno, period se smanjio za 10 g. Međutim, ono što je moglo možda drugačije a to je možda definirati neke stvari zakonom a izbjeći čini mi se treba donijeti 6 novih pravilnika koje proizlaze iz ovoga zakona, što će, složiti ćete se sa mnom, dovesti do usporavanja same provedbe. Znači mi ćemo ga u Hrvatskom saboru vjerojatno usvojiti već ne znam da li sutra ili slj. tjedan. Međutim, da bi on u potpuno zaživio, mi moramo zapravo čekati donošenje čak 6 pravilnika, od kojih su neki pravilnici toliko zahtjevni i dosta ulaze u sam sadržaj, možda su mogli biti definirani samim zakonom. I zaključno, da ne oduzimam previše vremena, nepotrebno ste ušli u političku arenu, skraćivanjem ovoga roka, odnosno pomicanjem, dostupnosti javnog arhivskog gradiva koji sadrži klasificirane i druge tajne podatke i pomaknuli taj rok sa 22. prosinca na 30. svibnja. Zašto kažem nepotrebno? Zato što s pravom ovdje neki kolege postavljaju pitanje, koga se time štiti i što se želi sakriti? Ja ne želim tvrditi da je intencija zakonodavstva ta, to će pokazati vrijeme. Međutim, ako su ovi ljudi koji čine većinu u Hrvatskom saboru, prije godinu dana, bili dovedeni u situaciju, da ne vide ništa sporno u činjenici da je datum koji je definiran 30. svibnja i što je rekao i kolega Stier, tada u raspravi o Zakonu u prvom čitanju, ja mislim da kada smo prije 8 mj. digli ruke za one promjene, kojima su se arhive otvorile, digli ruke za one promjene, kojima su se arhive otvorile, digli ruke u Saboru, digli ruke u Vladi, da mi tada nismo tim prijedlogom ni u kojem slučaju išli protiv Ustava RH, da nismo protiv određivanja nekih datuma, npr. kao što je božićni ustav, umanjili važnost 30. svibnja. Nismo, znači ovi ljudi, od kojih očekujete, da sutra glasaju za zakon, koji sadrži drugi datum, znači nije više božićni ustav, nego je 30. svibnja, zašto ih dovodite u takvu situaciju. Zakoni se mijenjaju i stavke odredbi zakona se mijenjaju, kada želimo nešto poboljšati ili kada vidimo da određene stavke zakona imaju rupe, odnosno, propuste. Što se kakve su se to zlouporabe dogodile, od svibnja 2017. g. kada su zastupnici većine izglasali 30. svibanj kao rok dostupnosti ove arhivskog gradiva, da bi to bio razlog zašto ste se odlučili za mijenjanje tog zakona. Dajte mi jedan argument, što se to spektakularno dogodilo u ovih godinu dana, što želite poboljšati ovom odredbom zakona i ovom izmjenom, zašto idete u izmjenu i ove ljude dovodite u takvu jedu situaciju i nepotrebno zakon koji rješava 90% u 90% svojih odredbi pitanja struke, izlažete političkoj bitci u ovom Hrvatskom saboru. Pa niste valjda pristali, tada u svibnju 2017. g. na ovaj datum, samo zbog toga što su bili lokalni izbori i jer vam je bilo u interesu dobiti podršku Mosta. Ne mogu vjerovati, ne mogu vjerovati, da ste zbog izbora, bili spremni tada zaboraviti, koji datum se tumači kao nastanak Hrvatske države. I zašto je tada bio prihvatljiv datum donošenja božićnog ustava, a danas je on neću reći sporan, ali na nekim način ga dovodite u pitanje jer ga mijenjate, mijenjate ga. U čemu smo to pametniji u ovih godinu dana i zašto to radite zastupnicima, koji do jučer u tome ništa nisu vidjeli sporno i vi ste ih uvjeravali u to da je to u redu. Što će se poboljšati ovim zakonom? Ako nemate odgovor na to pitanje, ali nemojte mi molim vas dati onaj odgovor koji dajte već u ova dva čitanja, da je to čisto zbog toga, jer smatrate da je dan nastanka hrvatske državnosti, dan konstituiranja Hrvatskog sabora. Da, a tu informaciju ste znali i u svibnju 2017. g. kada se donosio ovdje zakon na prijedlog Mosta i mogli ste tada intervenirati, to je vjerujem da tu ne bi bilo spora. Ako ne dobijemo zadovoljavajući odgovor na ovo pitanje, onda zaista ostavljate prostor za sumnju, da s razlogom ovaj period od 30.5-22.12. stoji ovdje s nekim razlogom koji je poznat samo vama, da ne želite da se baš sve vidi, da ne želite da se baš sve može pročitati i da zapravo zagovarate sinkopu, odnosno, grešku u ovom periodu nastanka Hrvatske države i svega ovo što se događalo u tom periodu. Mi ćemo ovisno o vašem odgovoru se postaviti prema ovo Zakonu. Ukoliko ne dobijemo logično obrazloženje zašto ste otvorili ovu političku utakmicu i je li ona vrijedna motiva zbog kojeg ste mijenjali ovaj datum, biti suzdržani. Ako nam date logičan, realan i argumentiran odgovor onda smo i spremi podržati ovaj Zakon jer smatramo da se što prije treba završiti s nekim pričama iz prošlosti, da treba stvari raščistiti, otvoriti, da ih ne trebamo koristiti, a puno manje zloupotrebljavati neke neraščišćene račune da bismo skrenuli temu s nekih problema u hrvatskom društvu koji nas sada tište i da bismo se posluživali prošlošću kako nam to odgovara u trenutku kada ne želimo razgovarati o sadašnjosti, želimo prekriti neke stvari koje se događaju sada. Evo, hvala lijepo na pažnji.
Hvala i vama. Gospodin Miro Bulj kao pojedinačna rasprava.
Hvala lijepo. Uvažena ministrice, kolege zastupnici. Prošle godine prije lokalnih izbora arhivi u RH su otvoreni. O tome smo glasali i vi kolege iz HDZ-a, iz većine i tada je bio znači, vjerojatno zbog izbora, al bilo je nezgodno ne glasati za taj Zakon i arhivi su otvoreni. Međutim, prije nekoliko dana se opet pojavljuje vijest sa naslovnica, ministrica daje izjave, otvaraju se arhivi UDBA-e. To je ono, većina medija objavljuje. I opet ponavljam, arhivi su otvoreni prošle godine. Zakon koji ste poduprli na prijedlog koji je dao Zakon, predlagatelj je bio MOST, vi ste glasali. Ovim Zakonom se zatvaraju arhivi. To je istina. Ne možemo ovdje, mi nismo dobili od ministrice još obrazloženje oko arhivske građe, rekla je onoga stvaratelja, onoga koga nastaje arhivska građa. Čime je ona opisana, kako će ona ... [[Govornik se ne razumije.]] znat što je njemu arhivska, temeljem čega? Znači, mi ne dobijamo osnovna pitanja. Uglavnom problem je zbog brzine rada što se najbitnija dokumentacija znači u arhivskom sustavu RH, gdje se nabrajaju nadležnosti pojedinih njegovih znači, sastavnica, zaboravljeno je znači, dokumentacija, arhivska građa od Memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Uopće se ne spominje ovim Zakonom. Zbog toga mi imamo 58 amandmana, zbog toga što vi u biti zatvarate ono za što ste glasali prije godinu dana kolege zastupnici, godinu i 2 mjeseca. Znači, bilo je predizborno vrijeme, zbog toga je se na brzinu to moralo prihvatiti jer birači vam to ne bi mogli oprostiti, isključivo zbog toga ste glasali. I naravno, sad je prošao jedan određeni period, opet na brzinu radite jedan zakon koji doduše ... [[Govornik se ne razumije.]] čitanja, ali ministrica nikako da da brojne odgovore na upite, pa o stvarateljima arhivske građe, tko su oni, gdje su propisani, na koji način nastaju i kako to riješiti. Međutim, očito kolega koji ima u biti najveći problem, on želi to zatvoriti. Ja znam da vama ministrice ovo nije lako braniti. Znam tko je stvorio ovu Vladu, na koji način je stvarana, sjećate se tko je gore bio popet kad je bio kolega gore ... [[Govornik se ne razumije.]] učinio, na koji način je stvorena većina. Zbog toga vi to morate braniti. Ja vas čak razumijem tu. Međutim, ne možete braniti ono što je neobranjivo, bez obzira što je kolega to sastavimo vama na ovaj način. Ovo je neobranjivo. Arhivi su otvoreni prošle godine, prije izbora na prijedlog MOST-a, većina u Saboru je to prihvatila. Dogodilo se preslagivanje vlasti, kolega je to presložio, naložio je da se zatvore arhivi. I ne može vrištat sa medijskih naslovnica vaša izjava da vi otvarate arhive UDBA-e, kad se zatvaraju. I to svak zna. To je činjenica. Znači, ovo je lex-kolega, u biti ovaj Zakon je zatvaranje arhiva ili ga možemo nazvati lex-kolega. Zaista ministrice, ovo nije lako braniti jer jednostavno ne možete dati odgovore na ovo uvažavajući vašu stručnost, kompetenciju vas i vaših suradnika, ali stvaratelj Vlade je kolega, mora se zvat Zakon po njemu lex-kolega i zbog toga ja ne vidim drugi način, model osim da saborski zastupnici koji su glasali za otvaranje arhiva da ne podrže ovaj vaš Zakon, da glasaju protiv lex-kolege. Eto, hvala.
Repliku ima gospodin Sladoljev. Izvolite.
Poštovani gospodine Bulj, kako komentirati činjenicu da u Zakonu postoji ta formulacija da ostaju dostupni podaci samo onima koji obnašaju javne dužnosti i ujedno su pripadnici sigurnosnih službi bili. Znači, tu je ključan taj veznik „i“, dakle da se zamijeni taj veznik „i“ sa ili, dakle bili bi dostupni podaci i za one ljude koji su bili samo pripadnici sigurnosnih službi, a takvih je bilo puno ili oni koji su obnašali javne dužnosti. Ovako imamo činjenicu da će time biti obuhvaćeno dva-tri čovjeka, a sa formulacijom ili, dakle ubacivanjem ili dobili bi dostupnost tisuća i tisuća ljudi.
Odgovor, gospodin Bulj.
Pa slažem se s vama kolega Sladoljev i ne vidim razlog, mislim činjenica da se otvara onima koji su vodili službe, to je par ljudi po kojima svi znamo da su bili šefovi službi, a ovi su svi zatvoreni. Ja ne znam koga štitimo mi ovdje kolege zastupnici. Zašto bi mi prihvatili ovaj Zakon. Evo, kolega Kovač, kolega Tuđman, zašto bi mi prihvatili zatvaranje ako smo prošle godine otvorili ovaj Zakon. Zašto? Koga mi štitimo? Pa ne more kolega nama sastaviti baš već ako je Vladu sastavio na onaj način, sjećate se na koji je sastavio način, da sad nam mora, moramo ić u ove izmjene zatvaranja ovoga Zakona. I zaista ovaj Zakon treba nazvati lex-kolega, čovjek je uspio sastaviti ovu Vladu i on je u biti stvarni premijer je gospodin Vladimir Šeks, a u biti u ovoj priči jednostavno ja ne znam koga štite, kolega Sladoljev, kolege zastupnici, ja vjerujem da neće ovo podržati. Evo ja iskreno vjerujem jer kako je Vlada ovo sastavila i to je bila sad obaveza ministrice, pala joj je ta obaveza, vjerujem da joj nije lako.
Kolega Bulj, isteklo je vrijeme. Sada je na redu gospodin Hrvoje Zekanović. Nema ga, gubi pravo. I gospodin Miro kovač koji je ovdje, ne gubi pravo i govorit će, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju na riječi. Ja unaprijed želim izraziti poštovanje kolegama u Ministarstvu kulture na radu i na izradi ovoga prijedloga zakona, bilo je tu naravno puno posla. Ja želim s vama podijeliti tri misli. Najprije prva misao se tiče poticaja, poticaja da iskoristimo ovaj zakon, iako ima tu primjedaba koje ćemo još formulirati, koje su čini mi se legitimne, čuli smo neke od kolege Tuđmana koji je govorio u ime kluba i neke stvari se sigurno još mogu popraviti, to je da ovaj zakon iskoristimo za to da potaknemo i preko Ministarstva znanosti i obrazovanja ljude u Hrvatskoj da više istražujemo o sebi i o hrvatskoj povijesti. Čini mi se da ima tu još puno prostora za poboljšanje, evo nedavno sam čitao intervju sa jednim njemačkim povjesničarem koji je napisao čini mi se da je doktorat bio na temu Nezavisne državne Hrvatske, takvih stvari u Hrvatskoj nedostaje. Mi moramo puno više istraživati hrvatsku povijest, recentnu povijest, poraće, jugoslavenski komunistički sustav, II. svjetski rat, ovaj dio koji se tiče Kraljevine Jugoslavije, tu ima dosta radova, ali ima još puno, puno toga što mi ovdje u Hrvatskoj možemo i moramo napraviti, ne samo u Hrvatskoj nego i sa kolegama u inozemstvu, ima puno građe, puno gradiva u drugim zemljama koje su utjecale na procese koji se tiče Hrvatske i naravno Hrvatske kad je bila u sastavu Jugoslavije i u sastavu dviju jugoslavenskih država kad je riječ o II. svjetskom ratu. Znači ovo bi trebao biti poticaj da puno više radimo na sebi i da rasvijetlimo tu svoju hrvatsku povijest koja ima i lijepih strana i manje lijepih strana kako to već biva kad je riječ o povijesti naroda, nacija, država, zemalja. Znači to je čini mi se vrlo, vrlo važno. Druga misao, a tu čujem misao od kolega, ono što je posve intrigantno jest naravno gradivo koje se tiče državne sigurnosti nakon II. svjetskog rata. Možda je bilo prikladno da napravimo, to je ovako moje razmišljanje, da napravimo jedan specijalni zakon kada je riječ o tom gradivu, a imamo tu naravno uporište i u zakonima nekih zemalja u Europi koje se prošle slična iskustva kao što smo i mi ovdje tu u Hrvatskoj prošli, znači jedan specijalni zakon o tome kako bi se neke nejasnoće izbjegle, kako bi se neka tumačenja izbjegla, kako bismo bili precizni u definiciji i žrtava i onih za koje se može utvrditi i za koje se utvrdi da su odgovorni za zločine protiv čovječnosti, za kršenje ljudskih prava. I treća misao se tiče arhivske građe na koju Hrvatska ima pravo, koja se nalazi izvan granica RH. Volio bi da iskoristimo ovaj zakon kako bismo potakli i napore koje vršimo kao država, koje vrši Vlada, posebno u odnosu na susjednu Srbiju gdje se nalaze dokumenti koji se tiču i Kraljevine Jugoslavije i NDH, ali i razdoblja nakon II. svjetskog rata a koje je i naše vlasništvo, znači mi smo vlasnici toga gradiva, smatram da je vrlo, vrlo važno da uspijemo u tome da se to gradivo nama u Hrvatskoj dostavi jer smo mi isto tako vlasnici toga gradiva kako bismo, kao što sam rekao u prvoj misli, mogli zaista omogućiti ljudima u Hrvatskoj, ali ne i samo ljudima u Hrvatskoj nego ljudima koji se time žele baviti da istražuju hrvatsku povijest, povijest Hrvatske u 20. st. Naravno da moramo biti, što je rekla kolegica Glasovac, orijentirani prema budućnosti, mi to jesmo i moramo rješavati probleme hrvatskih građana, ima ih pregršt, ali to nas ne smije sprječavati u tome da budemo odlučni u tome da rasvijetlimo svoju povijest a već sam rekao da ima puno posla na tom planu. I zaključno bih rekao da iskoristimo i ovaj zakon kako bismo zaista digli nivo očuvanja prikazivanja arhivskog gradiva. Ako malo pogledamo kako nas gledaju u svijetu, imao sam čast istraživati šansu, sreću, kako god hoćete, privilegij, istraživati i hrvatsku povijesti svjetsku povijest u arhivima izvan RH. Kad vidite kako se tamo čuvaju dokumenti, koja se važnost pridaje arhivskom gradivu da to morate posebno platiti jer su to skupe usluge, onda bi volio da se mi u Hrvatskoj time inspiriramo, a da bismo se mogli time inspirirati, mi moramo pokazati ozbiljnost na ovome planu i smatram da neke stvari koje smo čuli ovdje u sabornici i od kolega u našem kluba zastupnika ali i od kolegice Glasovac, ali i do kolega u MOST-u, da možemo naći jedno kompromisno rješenje kako bi smo na neki način ako hoćete, omogućili dugoročno, neku vrstu duhovnog mira našoj hrvatskoj naciji. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Grmoja ima repliku.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Kovač, lijepo je čuti da vi apelirate na ministricu da sve ono što je rečeno ovdje u raspravi, da treba to provjeriti, uvažiti itd. Ali ovdje su stvari potpuno jasne. Vi ste bili i vaša politika opcija je podržala zakon važeći, a sada imamo situaciju da se koncept u potpunosti mijenja i da se ide u zatvaranje određenog djela dosjea koji su bili javno dostupni. I pitanje je ovdje čiste vjerodostojnosti. Ako ne ovog vodstva HDZ-a, onda pojedinih zastupnika. Ovdje je na ispitu vaša vjerodostojnost, ako podržite ovakav prijedlog zakona, vi ćete izgubiti u onom biračkom tijelu u kojem valja želite imati potporu jer se ovdje radi o tome da HDZ konstantno trubi o lustraciji, trubili ste i vi zajedno sa Tomislavom Karamarkom, a sada upravo HDZ zatvara arhive koje je otvorio jer je MOST to tražio.
Vrijeme. Gospodin Kovač, odgovor.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju na tome da mi dajete riječ. Ja sam uvjeren da evo tu je ministrica sa državnim tajnikom i sa kolegicom koju dobro znam iz druge izborne jedinice, državna ministrica je tu, čuje vaše primjedbe i dalje ih sluša, čuje ne samo vaše primjedbe nego i primjedbe kolege Tuđmana i moje malenkosti, ja sam uvjeren da ćemo mi u sklopu rasprave i ovog procesa donošenja zakona i neke primjedbe uspjeti integrirati u prijedlog zakona koji će onda postati zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Tuđman.
Hvala vam. Kolega Kovač, vi ste govorili o potrebi i povijesti istraživanja ove arhivske građe. S obzirom na ovu spornu temu odnosno ono što se želi iz ovoga izvući mimo ovoga zakona, mislim da bi trebalo predložiti da se u planu digitalizacije prednost da upravo toj spornoj građi i da se ona bude dostupna svima kako bi prestala biti predmet nesporazuma ili različitih interpretacija. Međutim ne samo te građe i onoga što se zbiva sada jer nažalost danas smo svjedoci fragmentarnih istina zato što većina izvora informacija dobrog djela i zastupnika ide preko društvenih mreža i ovih jednokratnih izvora koje naprosto uvijek vjerodostojni.
Hvala. Izvolite.
Hvala lijepa. Slažem se s vama uvaženi kolega Tuđman, da na ovom planu moramo pokazati ozbiljnost, ne smijemo dopustiti kao odgovorni ljudi u Hrvatskome saboru a tu naravno mislim i na vladajuću većinu, na kolege koji su u oporbi, mi ne smijemo dopustiti da prepustimo prevlast nad tumačenjem hrvatske povijesti ulici. I jednom šarlatanskom pristupu kojega ima kao što znamo, kao što vidimo ne samo u Hrvatskoj, to je jedan suvremeni trend i u Sjevernoj Americi i na području Europe. Zato apeliram na sve nas da na tom planu budemo ozbiljni i da ozbiljni ljudi ozbiljno misleći ljudi vode proces rasvjetljavanja hrvatske povijesti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Kovač, rekli ste u vašoj izjavi odnosno u vašem izlaganju da se trebamo okrenuti budućnosti ali da trebamo isto tako voditi računa o prošlosti i raščistiti sve iz prošlosti. Ja vas sad pitam kao zastupnika koji je prije godinu isto tako glasovao za jedan malo drugačiji prijedlog o arhivima i arhivskom gradivu. Smatrate li da je bilo nužno i potrebno otvarati ponovno ovu priču, političku priču s pomicanjem roka za otvaranje određenog arhivskog gradiva sa 22. prosinca na 30. svibanj? Smatrate li da je to bilo nužno ako u međuvremenu zakon koji je izglasan u ovom Hrvatskom saboru prije godinu udana se u tom djelu nije pokazao kao promašen ili ako hoćete loš ili ne daj bože, zloupotrebljen? Smatrate li da je to bilo nužno ponovno danas raspravljati o nekim temama na koje znamo da se pali i hrvatska javnost i da jednostavno je to uvijek atraktivno?
Hvala gospođo Glasovac. Gospodin Kovač, izvolite, odgovor.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Smatram nužnim da o tom kompleksnom razdoblju hrvatske povijesti, zato sam i govorio o mogućnosti da se na tu temu napravi jedan specijalni zakon, to je moje osobno razmišljanje kako bismo makli mogućnosti nekakvih krivih tumačenje ili zloporaba interpretacija, da o tome raspravljamo ozbiljno što i činimo, bilo bi ljepše da nas je ovdje malo više, da o tome raspravljamo u većem broju. I ponavljam da je važno da pokažemo tu jednu ozbiljnost i uvjeren sam da, evo tu je i gospođa ministrica sa svojim suradnicima, da ćemo neke primjedbe uspjeti ugraditi u konačni tekst zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Culej je na sad na redu, pojedinačna rasprava.
Poštovani potpredsjedniče. Veoma je potrebna digitalizacija i arhiviranje svih podataka da bi se povijest za sva vremena stavila gdje joj je i mjesto, ne u ropotarnicu nego na jedno mjesto gdje bi bila ona jednim klikom dostupna svakome koga to interesira. Evo, imamo i pozitivnih pokazatelja, Ministarstvo hrvatskih branitelja je apliciralo 18 milijuna kuna, za arhiviranje i digitalizaciju svih arhiva iz Domovinskoga rata i od MUP-a i od MORH-a i iz centra dokumentacijskoga Ante Nazora gdje je angažirano čak 100 hrvatskih branitelja, svjedoka tog vremena koji će to uraditi časno i pošteno. A ne da nam se događa da mi povijest od '45. danas 2018. raspravljamo u Hrvatskome saboru, ko da nemamo prećija i pametnija posla, nego se moramo vraćati, jer je bilo prije kokoš ili jaje. Zbog čega ovo govorim? Možemo mi arhivirati, digitalizirati, ali šta ćemo mi učiniti? Koliko ćemo mi uopće od toga arhiva uopće uspjeti prikupiti i pohraniti za buduće generacije, kada mi ne znamo, koliko je toga uopće bilo. Jednom davno sam prijavio jednoga čovjeka za jednu pronevjeru mog bliskog prijatelja jer do dan danas nismo prijatelji, neprijatelji smo, a bili smo jako dobri. Zbog njegovih malverzacija a onda kada sam ga prijavio, kada sam došao na višu instancu oni nisu opće znali koje je bilo početno stanje. Pa su mi rekli, idemo sada napraviti činjenično stanje. Pa kada smo napravili činjenično, ja sam znao da puno toga fali, a eto, on je ispao dobar, ispravan, a ja sam ispao tužibaba, jer sam htio, zbog pravice, zbog pravde, zbog zakona, da jedan takav, ne oda, ne blati i ne kvari ostale, ali nema veze to. Kako ćemo mi utvrditi činjenično stanje u našem arhivskome gradivu, kada jaje ili kokoš, pitanje je sada, žao mi je što ovdje nema lege Beusa Richembergha pa da potvrdi da li sam u pravu, na njega ću se kasnije vratiti, da ne bi zaboravio njega u raspravi. Kaže ovako, tko je bio pokojni obavještajac, Jan Gabriš, agent koji je 1991. g. tajno nabavljao oružje za Hrvatsku i Tuđmana, te napravio popis agenata udbe. To je onaj čovjek koji je ako stavimo na vagu, dobar udbaš loš udbaš. Jedni su došli i zauzeli svoju poziciju hrvatskome društvu u želji da pomognu društvu, a drugi su napustili to isto društvo i sakrili svoje dokumente, odnijeli ih sa sobom. E sada ovi koji su ostali na raspolaganju u našemu predsjedniku Franji Tuđmanu, stavili su u službu i njega i njegove vizije Hrvatske, u interes naše domovine, oni su nabavljali oružje, oni su činili dobro za hrvatski narod. A ovi drugi, koji su povukli svoje arhive, oni su se udaljili. Ali, ima jedna kvaka, ostao je jedan čovjek koji je znao tko su oni a to je obavještajac Jan Gabriš. E sada šta je dalje bilo sa Jan Gabrišom. Kaže ovako, Gabriš je bio u intenzivnim kontaktima sa njemačkim istražiteljima i pristao je na suradnju kako bi se rasvijetlila ali i procesuirala ubojstva na tlu Njemačke. Nije imao rak, a da jeste, neobično je da bi se otišao ubiti čim je to saznao. On je ubijen baš poput Marka Bezera bivšeg šefa ustaške udbe '93. g. čije tijelo je nađeno uz savski nasip, a pištolj kojim se navodno ubio u rijeci Savi. I bezvjerje ubijen, jer je pristao u suradnji sa Nijemcima. Rezolutan je moj izbor, blizak njemačkim istragama gdje sam našao ovo. Zamislite vi ovo, imamo 2 obavještajca, vrhunska, koji imaju kompletnu arhivu, o svim udbašima koji su djelovali u Hrvatskoj i oni obojica izvrše samoubojstvo, a prije toga se prijave da budu svjedoci u lex Perković. Meni je to apsurdno, meni je to smješno. Ja bi zadnjim dahom svojega života, prokazao i rekao ono što trebam istinu bi rekao, ali tajno ne bi odnio u grob, posebno ne tako. I mi sada ćemo praviti digitalizaciju arhiva, ne možemo ništa napraviti, pa oni su sve uklonili. Uklonili su i Gabriša, uklonili su i Bezera, pa nisu oni bili takovi, koji će se ubiti, pa to su ljudi koji će počiniti samoubojstvo, ali moguće masovno ako mogu. Pa nisu to bezveznjaci bili. Koji su to psihološki profil čovjeka koji godinama radi za službu određene stvari i na kraju ide suditi, zamislite vi ovo, kada sam došao u Hrvatski sabor gospodin Beus Richembergh … [[Govornik se ne razumije.]] kako li ga već zovu, upita me kako je vama ime, računajući da sam ja došao iz bivše JNA pa sam ja mogući, neki njemu blizak. Nisam mu rekao kako se zovem ni koji mi je nadimak, ali sam pitao njega ovdje u raspravi, da li ste vi gospodine Beus Richembergh Odisej, suradnik udbe, a on je meni sa svog mjesta odgovorio u 3 odvojena sudska procesa, ja sam dokazao, da ja nisam taj, a ja sam već tog trenutka znao da on jeste taj, da je on Odisej, koji je pisao izvješća Šupeu, a taj Šupej je pisao Vugrincu, a Vugrinec je pisao Perkoviću i na kraju sam došao do njegovoga dosjea, do dana, kada se je angažirao. I takav i koliko takvih moguće sjedi u Hrvatskome saboru, malo nas je ovdje, pa ne znam u koga da pogledam. Koliko je još takvih koji su promijenili imena, prezimena, ali djelatnost nisu. Onu zakletvu koju su položili kao i on, nema ga. On i dalje je na svojoj liniji, on, koji je svoje kolege prokazivao, prijavljivao u službi, a zajedno su radili za istu službu, pa on i danas odavde blati branitelje, hrvatsku katoličku crkvu, kao i mnogi koji ovdje sjede i mi pričamo o arhivima. Otišao je jedan kada sam mu rekao i svećeniku Živkoviću, u Podvinju stoji spomenik. Mogao bi puno još pričati, ali gubim volju, jer stvarno znam, da Hrvatska mladost u budućnosti od arhiva neće vidjeti ni slovo A mogu vidjeti samo Ž. Svu istinu o Domovinskom ratu, pišu im kako kaže general Glasnović … [[Govornik se ne razumije.]] pišu im oni koji kriminaliziraju Domovinski rat, razne kuće, razni nekulturnjaci koji svojim filmovima kriminaliziraju Domovinski rat a zato su jako dobro plaćeni iz državnoga proračuna hrvatski branitelji budite mirni, budite tihi dok ne vidite sve ono što ja moguće znam a i neki ovdje. Ne bih više, umorio sam se i vidim da nema smisla a i dolje je narod koji je donio potpise pa idem ih pozdraviti. Hvala vam lijepa.
E molim vas, idite kod naroda a mi ćemo nastaviti dalje sa raspravom a bilo bi bolje da ostanete ovdje jer imate replike. Narod će čekati, čekati će vas sigurno.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Culej, nemojte gubiti volju, arhivi imaju svoju funkciju, imaju svoju namjeru, doći će se prije ili kasnije do spoznaje, do istine, ali moramo se prilagoditi današnjem vremenu, ići u digitalizaciju. Samo jedan primjer, prije par godina jedan student je imao kod mene seminarsku radnju o cenzuri i kaže u Jugoslaviji nije bilo cenzure, bivšoj Jugoslaviji. Pitam kako nije bilo, kaže pa nema na internetu. To vam je odgovor i na ovo. Kada se jednom ti dokumenti stave na Internet, malo po malo, bez obzira na dio koji je uništen ili koji je nestao malo po malo rekonstruirati će se cijela slika i stvari će doći na svoje mjesto i zato moramo biti uporni i moramo ići u tu digitalizaciju i ovih dosadašnjih fondova i ovih koji sada nastaju.
Hvala gospodine Tuđman, hvala lijepa. Odgovor gospodin Culej.
Poštovani zastupniče Tuđman, da je bilo digitalizacije ne bi bilo prijepora u hrvatskome društvu o Jasenovcu o '41. i '45. do '51 šta se tamo dogodilo. Pa mi ne bismo bili taoci određene grupacije u hrvatskome društvu koje nam svatko prema svojoj potrebi govori o onome što se tamo događalo mada postoje još uvijek i svjedoci koji su živi a i njihova djeca kao što je Vukić a koje ga se i kroz medije napada i posebice gospođu Krištu koja je dobila otkaz što je davala njemu uopće prostora na HRT-u da kaže istinu o onome što se tamo događalo.
Hvala lijepa gospodine Culej na vašem razmišljanju. Sada imamo gospođu Glasovac. Nema je. … [[Upadica se ne čuje.]] a nije bila Glasovac. Ispričavam se. Izvolite, izvolite.
Poštovani kolega Culej podržavam vas u vašoj borbi za istinu jer istina kad-tad mora doći na vidjelo. I zbog toga očekujem da glasujete oko ovog zakona jer će 80 tisuća dosjea ipak ostati zatvoreno i iza vrata. Očekujemo od vas da glasate protiv kao što očekujemo od vas da sutra podržite i glasate kada se bude glasovalo o zakonu kolege Mire Bulja da se 29. kolovoz proglasi danom mirotvorstva, danom dr. Ivana Šretera za kojeg još uvijek ne znamo istinu, još uvijek začuđuje zbog čega ne znamo istinu, da li je zbog tog što je puno bitnija podrška Vladi od onog da Vlada da i svoje mišljenje na prijedlog ovog zakona. Zbog toga očekujem i dalje kao borac za Hrvatsku državu da se borite za istinu a istina znači ostati otvoreni arhivi kao što je sada i isto tako istina koja mora doći na vidjelo što se dogodilo sa članom vaše stranke dr. Ivanom Šreterom koji je uzor mirotvorstva zbog čega mora biti prepoznat u Hrvatskoj državi.
Doktorice hvala. A ujedno se ispričavam, čitao sam krivi papir, ja sam kriv. Izvolite gospodine Culej.
Pandorinu kutiju o dr. Šreteru mislim da sam ja otvorio, samo eto dobro je došla u određene promocije. Moj prst je povezan sa mojim mozgom i on uvijek pritisne kada mu mozak da signal. Odavno sam tako u životu naučio kada sam uspio vidjeti da je moj bivši zapovjednik isto bio suradnik udbe a o tome neki drugi puta. A što se tiče dr. Šretera sutrašnja rasprava biti će više nego žučna, biti će više nego argumentirana tako da će se mnogi u njoj prepoznati, mnogi možda moguće neće ni biti u sabornici zbog nekih problema.
Hvala vam lijepa. I sada je gospodin Mišić koji je bio i prije gospođe Strenje-Linić, ali ja sam napravio malo konfuzije, što se ispričavam. Izvolite.
Sigurno nam je jasno da u ovoj našoj lijepoj Hrvatskoj još uvijek ispada po nečemu nije vrijeme za otvaranje arhiva. Naravno tko ne želi otvoriti arhive znači od '45. do 91. godine naravno da ne žele, naši povjesničari koji su povijest završili … [[Govornik se ne razumije.]] prije, između dva ova rata, oni su samo mjerodavni da pričaju o arhivama i o zločinima. Nitko drugi. Ovo su smeće koje smo neki dan čuli na televiziji kojega televizija naravno populizira i želi mu dati do znanja da mi svi lažemo i da nikakva istina ne smije se istraživati. Jer su oni svi istražili. Šta bi netko trebao drugi istraživati. Prema tome, mi dok ne otvorimo i ne budimo jasni, zato nam odlaze naši ljudi iz Hrvatske a naravno da takvi ljudi žele da odu iz Hrvatske. I to je uzrok i našeg mentaliteta i to je uzrok odlaska mladih ljudi iz Hrvatske koja mora, istina mora izaći na vidjelo u Hrvatskoj, mora. Do tada mi nemamo sreće, nemamo prosperitet, nemamo pravne države, nemamo ništa. Bez istine nema pravde. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Culej.
Poštovani kolega dobro ste shvatili o čemu sam govorio. U Hrvatskoj postoje razno razni povjesničari, akademici i ini drugi, sa puno onoga dr., mr. ispred svog imena a njih je prije svega trebalo lustrirati a ne akademski kanonizirati pa da nam i dan danas pametuju pored naše, za neke kako kažu i male pameti, ali dovoljno smo inteligentni da znamo otići na Google i na Wikipediju, a isto tako dobro znamo i ono što su nam prenijeli naši stari, takvu istinu o svemu što se događalo u tome ratu. Hvala.
Hvala vam lijepa. A sada gospodin Ante Bačić će imati svoju pojedinačnu raspravu.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, još jednom pozdrav. Evo dosta smo čuli u ovim pojedinačnim raspravama i u raspravama u ime kluba o ovom povijesnom faktoru arhivske same građe i otvaranja i zatvaranja dokumenata, ja o tome toliko neću, mislim da ovdje ima dovoljno stručnjaka na tu temu, tako da ću ja malo samo par rečenica o možda o budućnosti samog arhivskog gradiva i općenito službi arhiva ono što sam i u početnoj replici ministrici napomenuo pa čisto jedan pozitivan primjer koji je možda i dobra uvertira ovom prijedlogu zakona. Naime, Prijedlogom Zakona o arhivskog gradivu i arhivima uređen je režim zaštite javnog i privatnog arhivskog gradiva, predviđeno je i osnivanje arhiva jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, specijaliziranih i privatnih arhiva. Ono što sam uvodno napomenuo, znači i ovim prijedlogom zakona, ali i starim zakonom iz '97., predviđena je upravo mogućnost da jedinice lokalne i područne samouprave riješe problem arhivskog gradiva, kad kažem problem mislim na problem samih troškova održavanja i svega što zakon iziskuje od pojedinih institucija prilikom čuvanja određenih dokumenata, čuvanja općenito arhivskog gradiva, posebice i ove obveze digitalizacije istih. Naime, dosta naših jedinica lokalne i područne samouprave, gradova, općina, raznih institucija van samih državnih arhiva nemaju mogućnost pohranjivanja zakonom obvezatnih takvih dokumenata i nalaze se u velikim problemima šta koriste dosta svojih prostora koji mogu biti angažirani za dr. stvari, koriste upravo za neadekvatno čuvanje arhivske građe. Naime, dobar, ponavljam, dobar primjer i dobra uvertira ovom prijedlogu zakona i volio bi da se to više puta i napomene je upravo arhiv u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Znači zgrada arhiva same Splitsko-dalmatinske županije koja je otvorena evo prije nepunih mj. dana u Dicmu pokazuje jedini arhiv koji je jedina županija otvorila od kad postoji ovaj zakon i pokazuje jedan dobar smjer ne samo nama nego i kolegama iz EU-a koji su bili na otvaranju toga arhiva koji su gledali kako je on napravljen i to je jedna uvertira i za ostale jedinice lokalne i područne samouprave kako riješiti problem samog arhiva. Naime, zgrada arhiva Splitsko-dalmatinske županije je na 700 m2, smještena je kao što sam napomenuo u Dicmu, ima 5 km polica, može smjestiti 50 000 registratora i u ovom trenutku jedna od najsigurnijih i najbolje opremljenih protupožarnih i protuprovalnih zgrada koje su napravljene. Znamo da je Splitsko-dalmatinska županija prostorno najveća županija u RH s ispostavama u 10 većih gradova, ima veliko arhivsko gradivo koje se treba razmjestiti i normalno da ova investicija koja možda na početku i nije izgledala na neki način kao dobro ulaganje zašto trošiti toliko novaca na novu zgradu, ali kad pogledate troškova svih gradova, općina i same županije a i države koliko koriste na čuvanje određene građe i koliko je to neadekvatno, u par godina mislim da će se to definitivno isplatiti. Što se tiče same Splitsko-dalmatinske županije, ona obavlja i digitalizaciju svih dokumenata vezano za poslovne procese još od 2009. g. kada je uveden sustav za elektroničko upravljanje dokumentacijom, tako da i sama zgrada arhiva će sadržavati i taj digitalni segment ne samo analognog čuvanja arhivske građe. I normalno, po ovom novom zakonu, arhiv Splitsko-dalmatinske županije bit će nadležan i za gradivo svih institucija kojima je županija vlasnik ili osnivač. To je gotovo 200 institucija te sami kapaciteti zgrade će bit dostatni za slijedećih 5 do 10 g. Kao što smo u samom otvaranju arhiva koje je bilo eto prije mj. dana i napomenuli, i sam župan Blaženko Boban, taj arhiv će biti dostupan i otvoren svim gradovima i općinama na području Splitsko-dalmatinske županije, čak je bilo nešto kontakata i sa institucijama državnim, da se tu pohranjuje određena građa. Najavljeno je kako smo vidjeli da koliko gradovi i općine uopće sadrže takvih dokumenata i registratora i u digitalnom obliku, vidjeli smo da ta zgrada neće bit dostatna za sve to, da bi bili potpuni kapaciteti, kroz za nekoliko godina gradit će se još dodatak, aneks arhiva Splitsko-dalmatinske županije jer mislim da sve ovo što se prikupilo zadnjih godina i cijela ova povijesna građa definitivno zaslužuje kvalitetan i adekvatan prostor čuvanja toliko bitnih dokumenata i toliko bitne građe jer ovo štose događa i šta svake godine vidimo po različitim uredima, po različitim skladišnim prostorima da jednostavno i radi elementarnih nepogoda i radi same klime i radi samih promjena vremena, ta arhiva i ta građa jednostavno propada iz dana u dan, tako da definitivno evo, i za uvod u ovaj zakon, i za dobar primjer iz Splitsko-dalmatinske županije, mislim da bi definitivno trebali i za cijelu našu povijest i ono što trebamo sačuvati, sve ove odluke i normalno od osamostaljenja Hrvatske, suvremene naše države i sve ono što trebamo sačuvati, mislim da treba biti definitivno poruka i ostalim gradovima i općinama posebice županijama da krenu u taj pothvat koji možda u početku izgleda kao veliki trošak ali kada izuzmemo sve skladišne prostore, sve urede gdje se sad ta arhiva čuva, kada to sve oslobodimo, kada oslobodimo pritiske i same djelatnike koji ne mogu to čuvati, nisu obučeni u raznim neadekvatnim prostorima, mislim da za nekoliko godina će se upravo ulaganje u ovakve zgrade arhiva definitivno isplatiti. Tako da evo, uz ovu cijelu povijesnu priču otvaranja i zatvaranja različitih dosjea i dokumenta i arhiva, mislim da definitivno trebamo i uvodom u ovaj novi prijedlog Zakona poručiti jednu pozitivnu priču, a to je priča iz naše Splitsko-dalmatinske županije. Hvala.
Hvala i vama. Ne, nema pravo na repliku. ... [[Upadica: ne čuje se.]] A pojedinačna rasprava. Gospodin Grmoja, imate pojedinačnu raspravu.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Iako ste mi bezrazložno dali opomenu danas tijekom rasprave zbog nervoznog ispada kolege Šukera, [[Upadica Radin: Opet počinjemo.]] Na kraju ono što je potrebno zaključiti nakon svih ovih rasprava koje smo ovdje čuli, kolega Bulj je dobro primijetio da ministrica nije danas ovdje u jednoj ugodnoj poziciji, da mora braniti nešto što je neobranjivo, da nema odgovore na mnoga naša pitanja koja sam osobno iznio i tijekom rasprave u ime Kluba, ali koja smo postavili ovdje kroz pitanja ministrici i kroz sve ove replike koje smo imali. Meni je jasno da se ne može dati odgovor kada se postavljaju logična pitanja kad vi cijelo vrijeme tvrdite da otvarate ono što je već otvoreno, a zapravo to zatvarate. To smo pokazali kroz niz konkretnih primjera. Ono što bih očekivao od kolega zastupnika iz HDZ-a, vidim da je tu kolega Škorić, da su tu kolega Tuđman, kolega Kovač, kolega Stier je bio na samom početku, kolega Culej, da pokažu da će u okvir onoga što su naznačili kao jednu novu, novi smjer unutar samog HDZ-a glasovati znači po svojoj savjesti, da neće glasovati za ovaj Prijedlog kojim se zatvaraju arhivi. Ako ne vjeruju onom što ja govorim i ne znaju tko od nas dvoje govori istinu, ministrica Obuljen ili ja, ja pozivam evo kolegu Škorića da ode u državni arhiv da se uvjeri da su fondovi u ovom trenutku u potpunosti otvoreni, a da će ovim prijedlogom Zakona to biti zatvoreno. Ne možete se iz kampanje u kampanju pozivati na lustraciju, na suočavanje s prošlošću, sa tim komunističkim režimom, a onda kada smo konačno podigli te standarde, kada smo otvorili arhive do 22. prosinca, sada ići u zatvaranje pozivajući se na zaštitu osobnih podataka, čime ćemo 80 tisuća dosjea, kolega Škoriću i kolega Kovač, koji su sada otvoreni zatvoriti. Znači, zatvoriti i učiniti ih nedostupnim javnošću, javnosti. A jedino kroz te dosjee možemo doći do progonitelja. Mi u arhivima nemamo dosjee progonitelja, jedino preko dosjea žrtava posredno možemo doći do progonitelja. I ako vam je uistinu stalo do onoga što cijelo vrijeme govorite, ako ste vjerodostojni kao što kaže slogan HDZ-a, onda nećete podržati ovakav Prijedlog Zakona na koji smo mi dali 58 suvislih amandmana. To kolega Kovač nisu sitne korekcije koji bi ministrica mogla uvažiti, to su izmjene koje u bitnom mijenjaju sami smisao ovog Zakona čija je jedina isključiva svrha zatvaranje arhiva. Ja očekujem od vas da kao što ste na jednom drugom slučaju, da i u ovom slučaju postupite u skladu sa svojom savješću, da odbacite ovakav Prijedlog Zakona i time ćete pokazati da uistinu ono što proklamirate, što govorite u izbornim kampanjama, znači što ponavljate hrvatskim građanima već dugi niz godina da želite suočavanje sa tom prošlošću, da je to vaš stvarni stav, a ne samo nekakva fingirana poza u svrhu dobivanja glasova u izbornim kampanjama. Znači, donijeli ste zajedno sa nama ove izmjene koje su otvorile arhive i sada ja mislim da ne bi bilo nikako dobro da se ide u zatvaranje. Uostalom, kolega Kosor je to u prvom čitanju jasno naglasio ovdje da mu nije jasno zašto se mijenja taj koncept, zašto se ide u jednom drugom smjeru i zašto smo nešto svi podržali, a onda sada idemo u izmjene. Očito je koja je namjera i ja očekujem, evo ponovno ponavljam ovdje da sukladno onom što ste govorili i sukladno vašoj savjesti ne podržite ovakav loš nemušto napravljen prijedlog Zakona kojim se jedino, jedina njegova svrha je znači zatvaranje arhiva. Kolega Bulj je to nazvao zanimljivo, lex-kolega, ali upravo u tom slučaju Vladimira Šeksa je preko dosjea žrtve je se došlo do toga da je on znači, bio suradnik službi. Znači, upravo preko dosjea žrtve. I to je jedini način kako doći do suradnika. I vi ćete ovim pokazati, ako podržite ovakav Prijedlog Zakona da želite štititi progonitelje, da želite štititi one koji su bili dio tog sustava, a da ta priča o suočavanju s prošlosti i sa ne znam, činjenicom da želimo zauzeti jedinstven stav prema totalitarnom režimu koji je progonio svoje građane, da je to zapravo jedan fingirani stav koji jedino koristite u predizbornim kampanjama. Znači, ponovno ponavljam, nekoliko problema znači ključnih ovoga Zakona. Osobni dosjei se zatvaraju pod krinkom zaštite osobnih podataka, 80 tisuća znači dosjea. Isto tako znači, ovo razdoblje koje je sada otvoreno do 22. prosinca se sada zatvara. Govori se o tome da je to zato što je ovaj datum povijesno važan. Ako je to povijesno važan datum, onda idemo taj datum proglasiti danom državnosti. Već su neke kolege govorile o tome u Sabornici, najavljivale da će to napraviti, evo još uvijek nije napravljeno. A ovo nema nikakve veze s tim. Znači mi želimo da ovaj proces tranzicije iz komunističkog sustava, demokratskog, da vidimo tko su ti ljudi, koji su to ljudi pretrčali. Ima li tih ljudi možda ovdje koji sjede u Hrvatskom saboru. Evo, kolega Culej je o tome govorio. Koji su ljudi prešli u HDZ, a bili su suradnici tih službi. Pitao me jedan kolega, odnosno, jedan novinar na televiziji, kaže najave velike koalicije, ja kažem, najava velike koalicije bi se mogla ostvariti, ali onda bi se praktički ostvarila ona jedna uzrečica, oj partijo u dva dijela, ponovno ćeš biti cijela. Jer je jedan veliki dio ljudi iz tog bivšeg sustav prešao u HDZ. Tako da u tom smislu ja ne znam čega se vi kolege iz HDZ-a bojite, ako ovo što ja govorim nije istina, onda nemojte zatvarati arhive. Nemojte zatvarati arhive gospodine Tuđman, ako ovo što ja govorim nije istina. Čega se bojimo? Tko je bio suradnik tih službi? Ima li tih ljudi u HDZ-u? Idemo to vidjeti, zašto se bojimo, čega se bojimo? To su pitanja koja traže odgovore i ja se nadam da dio zastupnika HDZ-a neće podržati ovakav prijedlog zakona., Hvala.
Hvala lijepo. Gospodin Škorić, replika.
Hvala lijepo poštovani predsjedavajući, poštovani kolega Grmoja, evo, mene iznenađuje vaša rasprava, dakle, imali ste priliku, skupa s nama, rješavati ova pitanja, davati svoj doprinos, otvarati teme, zatvarati teme. Svi mi svjedočimo na svom radnom mjestu, u svome okružju, na koji način se odnosimo, prema bivšem totalitarnom sustavu, prema ljudima koji su proizišli. Ja vam mogu časno i iskreno reći, da ja u svome okružju takvih problema nemam i organizaciji koju vodim, apsolutno poznajem, tko je bio, tko nije i u mojim redovima nema ljudi koji se trebaju sramiti svoje prošlosti. Prema tome, neka svako čisti u svome dvorištu, a smatram da se s ovim zakonom, se ništa neće sakriti, niti se skrivalo, prema tome, ali moramo sve staviti u okvir zakonskih propisa. Prema tome, imali ste priliku i niste ju iskoristili. Hvala.
Izvolite kolega Grmoja, odgovor.
Kolega Škoriću, ja sam tu priliku iskoristio, iskoristio sam situaciju da su vama išli lokalni izbori i da ste morali podržati, da ste glasovali za taj zakon i hvala Bogu otvorili arhive. A sada ministrica kulture i predlagatelj želi zatvoriti arhive. Ja nisam vas pitao, jeste li vi, koga vi imate u svome okruženju, nemate se vi meni, uostalom, što opravdavati. Znači ja samo ću vidjeti tko je tko, kada bude glasovanje o ovom prijedlogu zakona. Ja ću vidjeti tko je Miro Kovač, kada bude glasovanje o ovom prijedlogu zakona, ja ću vidjeti tko je Petar Škorić, ja ću vidjeti tko je Davor Ivo Stier, ja ću vidjeti tko je Miroslav Tuđman, ja ću vidjeti tko je Ivica Mišić, ja ću vidjeti kada bude glasovanje o ovom Zakonu o arhivima. Na ovome će se vidjeti tko je tko u Hrvatskoj i tko je tko na hrvatskoj političkoj sceni, tko želi istinu, a tko istinu skriva. I to je sve.
Dobro. Gospodin Borić.
Hvala lijepo. Nisam se mislio previše danas uključivati, ali činjenica je da kolega Grmoja, zloupotrebljava već duže vrijeme ovu svoju govornicu, da bi se obračunao i s jednim čovjekom a to je gospodin Šeks kojeg namjerno stavlja u jedan odnos, kojeg je on više puta javno demantirao, posebno u medijima. Očito da nema hrabrosti da se sretne s njime i da mu to objasni u 4 oka, nego koristiš govornicu, prozivaš, čovjek koji ti ne može odgovoriti. To nije karakteristika dobrog saborskog zastupnika, nego čovjeka koji želi na nekakvim lažima i manipulacijama, sebi prikupiti određene poene. I upravo to je vama najveći problem, zašto želite koristite vrijeme nastanka RH da biste se obračunavali sa svima koji vam nisu po volji. Nećete to napraviti, a kolegi Šeksu se ispričaj, on nije bio suradnik udbe, on je bio žrtva udbe, javno, 5 puta već demantirano, napisano i objavljeno i sram te može biti.
Zahvaljujem kolega Borić, odgovor, gospodin Grmoja.
Meni je uvijek dirljivo gledati kako kolega Borić obavlja zadatke. On fantastično obavlja zadatke. Uvijek igra tog flastera i jedan takav bi bio dobar flaster, jedan defenzivni vezni, Hrvatskoj u Rusiji. Znači uvijek odigra zadatak kada nekoga treba obraniti, ovdje brani Vladimira Šeksa. Znači ja se ne bojim Vladimira Šeksa, ja sam se s njim suočio oči u oči u emisiji Otvoreno, gdje god želi doći Vladimir Šeks ja sam spreman s njim ući u duel. I dokazati da ovo što on tvrdi nije istina, nego je istina ono što piše u dokumentima. Ono što piše u dokumentima kolega Borić, a vi morate braniti Vladimira, vi morate braniti Vladimira Šeksa, isto kao što morate braniti Andreja Plenkovića, isto kao što su branili Tomislava Karamarka, vi ste čovjek za sva vremena i za sve zadatke. I uvijek je korisno imati takvog igraća.
Gospodin Tuđman izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Grmoja je postavio pitanje, čega se bojimo? Ja ću odgovoriti čega se bojimo. Bojimo se gluposti isključivosti, netolerantnosti, a optuživati HDZ za ubaštvo je politički bezobrazlog i povijesna neistina. A vi ste prvi ti koji ste sa odmakom od 30. svibnja na božićni ustav doveli u pitanje demokratski ustroj Hrvatske države i hrvatske vlasti. Prema tome, vaša isključivost je nešto što je nepodnošljivo.
Odgovor na repliku gospodin Grmoja.
Vi dobro znate gospodine Tuđman tko je sve bio u HDZ-u, vi to dobro znate. I kada ja govorim o tome da je dio ljudi iz bivšeg sustava prešao u HDZ to su činjenice. Ne trebamo sada govoriti, hoćemo li nabrajati imena tih ljudi koji su bili u HDZ-u a bili su suradnici znači tih službi. Pa nemojmo se lagati gospodine Tuđman. Ali nisam govorio o svim ljudima u HDZ-u ni o HDZ-u kao stranci, nisam, nisam, govorio sam znači da je jedan dio ljudi prešao i bio i djelovao unutar HDZ-a i to je činjenica, ne možete to osporiti. Znači ne možete to osporiti. I ako vam je stalo do istine, a meni je stalo do istine želim da to sve bude otvoreno, dostupno i javno. Samo to i ništa drugo. Samo to i ništa drugo. Znači a ne možemo demantirati činjenice. Vi pokušavate, kolega Borić pokušava demantirati činjenice, dokumente [[Upadica Radin: Ne, ne, gospodinu Tuđmanu sada odgovarate.]] Ne, sada sam spomenuo gospodina Borića.
Hvala lijepa. -5, hvala lijepa. I sada imamo gospodina Miru Bulja koji će govoriti 5 minuta u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista kao završni nastup.
Hvala lijepo uvaženi predsjedavajući, uvažena ministrice sa svojim pomoćnicima, kolegice i kolege. Prošle godine smo otvorili arhive, sada donosimo zakona, za opet kao otvaramo arhive, to ministrica tako kaže bez obzira što niti jedno obrazloženje nije dala, niti jedan odgovor na opet da se arhivi otvaraju. Oni se ovim zakonom zatvaraju, prije svega niste odgovorili ministrice na brojna pitanja, ja ih mogu sada ponoviti od stvaratelja arhivskog građa, tko je taj, kada je propisano do toga da niste najbitniju arhivsku građu, čuo sam, kolega Culej spominje Domovinski rat. Da, zaboravili ste u Hrvatsko memorijalno dokumentacijski centar Domovinskog rata tu dokumentaciju arhivsku uopće u ovome zakonu spomenuti. To je najbitnija arhivska građa, to je temelj Hrvatske države. Vi uopće ne spominjete znači tu vrlo bitnu instituciju tj. tu građu. Jednostavno ja sam kazao maloprije, vidim da onaj koji je stvorio ovu Vladu, stvaratelj ove Vlade, to je kolega Šeks koji je … [[Govornik se ne razumije.]] prstom učinio, da, ovo je „lex Kolega“, vi ste toga ministrice svjesni. Ja znam da ovo vama nije lako braniti i da je ovo neobranjivo ali je činjenica da on kao premijer, tj. kao čovjek koji je zadržao premijera Plenkovića ujedno i vas u ovoj vlasti zajedno sa kolegom Pupovcem, SDSS-om i HNS-om i još ostalima u onome trenutku preslagivanja pa čak i evo nema ovdje kolega Zekanovića on je čak podržao u tom trenutku i brojni slični su to podržali. I u ovome trenutku mi zatvaramo arhivu, mi je definitivno zatvaramo i to je vidljivo. Što se tiče ostalih priča, kada netko kaže velike zasluge Šeksa, da, velike zasluge, locirati, uhititi, transferirati, procesuirati, to je jedna od najvećih zasluga, jedna od najsramotnijih izjava koja se je u hrvatskoj povijesti doživjela. To on kaže da je on rekao to u ime Stipe Mesića i ćaće, pardon, Ive Sanadera, ali je činjenica da ovaj zakon, da ovaj zakon, to je činjenica, da ovaj zakon zatvara arhivu, ovaj zakon je zatvorio arhivu. I to svi vi koji ste glasali kolega Škorić, kolega Borić, svi koji ste glasali morate znati da je prošle godine otvorena arhiva. U ovome trenutku je zatvorena, glasanjem vašim. Zato vas pozivam još jednom, ministrice ovo nije lako braniti. Znam u kojoj je poziciji i znam i dobro ona to čak obavlja i na to sve pohvale i vidim da ste šutljivi ovaj put pomoćnici, tajnici, prošli put ste bili puno glasniji, nije lako ovo braniti ministrice. Vi morate javno kazati ovdje da su otvoreni arhivi prošle godine, vi to nikako ne želite kazati, vi ima 15, 20 mjesec dana dali ste izjavu koja je vrištala u medijima, otvaraju se arhivi udbe, a arhivi otvoreni ima godinu dana a sada se zatvaraju tako da tu manipulaciju, svaka vam čast za tu manipulaciju, ja mislim da bi vam zavidjeli svi PR-ovci u državi, svaka vam čast na tome i još jedna čestitka. I nadam se kolegice i kolege da „lex Kolegu“ nećete podržati i da ova dokumentacija ostaje ovakva kakva je. Evo ovih 58 amandmana ministrice u ime kluba koje smo dobronamjerno, koje smo dobronamjerno dali da ćete to dobro proučiti u interesu arhivske građe i da ćete prihvatiti te dobronamjerne prijedloge koje ćete imati vremena razmotriti do glasanja a nadam se da će i kolege koje su prošle godine bile za otvaranje ovoga arhiva da će biti vjerodostojni i da će ovaj put podržati i amandmane ili ako ne amandmane onda neće glasati za ovaj zakon. Ali najbolje bi bilo ministrice da nađete način i da sada u završnom govoru povučete ovaj zakon pa da ga spremite u trećem čitanju ili da ga nikako najbolje bi bilo ne donosite jer jednostavno arhivi su otvoreni. Evo to vam ja i u najboljoj vjeri, vjerujem da biste vi mogli nalogodavcu vrlo lako to objasniti zbog čega i na koji način se to mora napraviti jer ovo ne možete obraniti. Evo još jednom dati ćemo konstruktivne prijedloge, predlažemo u prvom koraku da povučete, 58 vam dajemo amandmana dobronamjernih, tj. da ne zatvorite arhive i da uključite ovo što niste uključili a to je najbitnije, to je ovaj dio Dokumentacijskog memorijalnog centra Domovinskog rata tu arhivsku građu i da na taj način definiramo jednom sve što treba. Ali ja vam predlažem povucite bilo bi najkorektnije jer je vrijeme arhiva otvoreno. Hvala.
Samo jedna primjedba, moram vam to reći gospodine Bulj, možete militi što god hoćete ali u parlamentarnom sustavu nema nalogodavaca, ima samo predlagatelja, nema nalogodavaca u parlamentarnom sustavu, vi možete mislite što god hoćete [[Upadica Bulj: Vaša Ekselencijo, duboka isprika.]] To je vaše osobno i privatno mišljenje, ali ima predlagatelja [[Upadica Bulj: Vaša Ekselencijo.]] To je terminologija koja se mora upotrebljavati a o ostalome ćemo poslije. Kada ćemo biti vani ću vam reći još par stvari što mislim o tome. Gospodin Borić je imao povredu Poslovnika.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Još jednom, povreda Poslovnika, članak 238. Jasno je pokazao kolega Bulj da je iskoristio završno obraćanje u ime kluba [[Upadica Radin: 238., koji stavak pitaju?]] Stavak svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Znači zlouporabio je govor u ime kluba završni na način da se još jedanput obračuna s čovjekom kojem ne može odgovoriti. To rade učestalo, često lažima, klevetama, manipulacijama ne bi li sebi izgledali većim od tog čovjeka koji je jasno doprinio stvaranju ove države za razliku od njih koji mogu svoje zasluge u politici svesti na ovakve gluposti koje izgovaraju.
Vrijeme, ali nije povrijeđen Poslovnik. Inače, pola govora bi se moglo tako replicirati. Izvolite.
239 [[Upadica Radin: Koji?]] 239 [[Upadica Radin: Koji stavak?]] Jedan je samo tu stavak, vi ste trebali izreći opomenu [[Upadica Radin: 239., jedan. Čekajte samo malo.]] Da, jedan je stavak, trebali ste opomenu, ide opomenu. Trebali ste predsjedniče izreći opomenu, gospodinu Boriću, on ne zna moj doprinos u Domovinskom ratu zasigurno. Drugo, nek' kaže gdje je on bio u kojem rovu. Druga stvar, meni [[Upadica Radin: Prošlo je vrijeme, oprostite.]] [[Upadica Grmoja, ne razumije se.]]
Gospodine Grmoja, imate drugu opomenu i ne možete više nastupati, imate drugu opomenu. A vi gospodine Bulj, vrijeme je isteklo , molim vas sjednite, molim vas sjednite [[Upadica Bulj: Ali trebali ste mu dati opomenu.]] Vrijeme isteklo [[Upadica Bulj: Trebali ste mu dati opomenu.]] Vrijeme isteklo [[Upadica Bulj: Ali zašto mu niste dali opomenu kad je čovjek našao se uvrijeđeno u ničemu?]] Vrijeme.
Pa koje rekao uhititi, locirati, transferirati, isporučiti? Tko je rekao? To je najsramotnija izjava, to je izjava koja je izdala sva načela Domovinskog rata. Više ste dokumenata poslali … [[Govornik se ne razumije.]] u Haag, pa jel' te sramota to braniti? Srami se, stidi se.
Gospodine Bulj, a gospodine Bulj zbog čega se tako ponašate? A zbog čega? [[Upadica Bulj: Zašto mu ne date opomenu?]] A zbog čega se tako ponašate? [[Upadica Bulj: Zbog čega se vi tako ponašate?]] Rekao sam da nije povrijeđen Poslovnik. Zbog čega se tako infantilno ko dijete ponašate? [[Upadica Bulj: Zbog čega se vi tako ponašate?]] K'o dijete se ponašate [[Upadica Bulj: 239. je povrijeđen.]] Molim vas lijepo, molim vas lijepo [[Upadica Bulj: Pa vi meni niste dali obrazložim.]] Imate opomenu [[Upadica Bulj: Pa imate i vi imate dvi.]] Molim vas jer polemizirate sa mnom, molim vas [[Upadica Bulj: Pa vi sami pitate, odgovarate, pa nije Poslovnik rađen za vas.]] Molim dosta, završna riječ gospođa [[Upadica Bulj: Šta ste nervozni?]] Završna riječ. Mislim što je previše, previše je.
Znači ja ću pokušati vrlo kratko odgovorit na niz komentara i tvrdnji koje su ovdje iznesene. Kao prvo, uvažene zastupnike MOST-a bih, zahvalila bi se na brizi, ne trebate se brinuti ni sa mene osobno ni za mene kao ministricu ni za Vladu, mi točno znamo što radimo, što predlažemo i sa čistom savješću pred ovaj Visoki dom sa prijedlozima zakona. Ja ću krenuti redom vezano za određene teme. Kao prvo, pitanje Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Ponovit ću, bila sam državna tajnica tada u Vladi HDZ-a, osnovan je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata, mi smo ga inicirali, mi smo ga osnovali. On ima svoj poseban zakon i tvrditi da se ovaj zakon ne odnosi na instituciju koja u svom temeljnom zakonu se poziva da je to arhivska institucija, to je jednostavno nepoznavanje propisa na koje moram ukazati radi javnosti. Što se tiče pitanja razloga donošenja ovog konačnog prijedloga zakona, ja bi se tu u najvećoj mjeri referirala na izlaganje uvaženog zastupnika Tuđmana, kao što smo to komunicirali već prošle godine, osnovni razlog ovog donošenja ovog zakona je potreba da se djelatnost arhiva uskladi sa današnjim potrebama današnjeg vremena i sa pitanjima tehnologije. U tom smislu mi smo kroz jedna slijed odredbi stvorili preduvjete da ono na što vi s pravom ukazujete kad kompletan sustav uređivanja CDU-a, Centra dijeljenih usluga dakle pitanje državne informacijske infrastrukture, sigurnost i dakle svih propisa koji će se iz toga derivirati, da mi u okviru pravilnika koji će se donijeti sukladno ovom zakonu, zapravo tako definirane podatke meta podatke i ono sve što će se nalazit u tom nazovimo ga tako državnom oblaku, zapravo možemo prihvatiti i u sustav arhiva. Napominjem još jednom ono što sam rekla više puta i u kontekstu Zakona o muzejima u kolovozu ove godine kreće u provedbu veliki projekt, nacionalni projekt digitalizacije, vi ste s pravom ukazali da zapravo su određene države postavile vrlo jasan rok nakon kojeg više neće uopće prikupljati gradivo osim u digitalnom obliku, mi moramo napraviti sve ove predradnje, izgraditi infrastrukturu, uskladiti propise i pod zakonske propise sa tim zahtjevima, krenuti u jedan ja bih rekla, ambiciozan napor digitalizacije i ono što je ključno i što ovaj zakon pretpostavlja, stvoriti preduvjete da ono što danas nastaje kao digitalno gradivo, da se može zapravo prikupiti. Hoćemo li mi tijekom rada i na projektu digitalizacije i donošenju propisa o centru, odnosno o cijeloj toj državnoj infrastrukturi možda morati u nekom trenutku doći sa još nekim izmjenama i dopunama ovog Zakona, to je moguće. Ali u ovom trenutku anticipirali smo do one mjere do koje smo mogli u odnosu na do sad usvojene propise. To je dio koji se tiče digitalizacije, meni je drago da je ovdje kroz niz rasprava prepoznato da je zapravo upravo proces digitalizacije i prikupljanje digitalnog arhivskog gradiva zapravo jedan od ključnih instrumenata da se problemi koji postoje u arhivskoj službi riješe. U tom smislu pitanje digitalne transformacije koje ste spominjali i pitanje tijela nadležnog za digitalnu infrastrukturu, kao što i sami znate, svi su ti propisi, dio propisa je donesen, dio je još u donošenju. Ovdje je bilo riječi i o pravilnicima koji se moraju donijeti i zašto se ovaj Zakon u većoj mjeri zakonom ne uređuju određena područja nego se ostavlja za pravilnike. Kao prvo, u sklopu propisa arhiva, knjižnica i muzeja mi imamo taj sustav gdje pojedina specifična pitanja uređujemo pravilnicima jer se radi o vrlo kompleksnim procedurama i osim toga vodimo računa da Zakon mora izdržati onaj test tehnološke neutralnosti, dakle on mora postaviti osnovne principe i osnovne postulate, a kroz podzakonske akte koje je puno lakše mijenjat mi ćemo zapravo s vremenom prilagođavati te procedure. Ono o čemu je bilo dosta govora i danas i tijekom prvog čitanja i na što ja imam potrebu potpuno nedvosmisleno odgovoriti, prvo to su pitanja paušalnih ocjena otvaranja, zatvaranja arhiva, ponavljam još jednom, mi u nomenklaturi ovog Zakona o tome ne govorimo. U arhivskoj struci i u arhivskom zakonodavstvu govorimo o dostupnosti podataka, podaci su do sad bili dostupni 30 godina nakon nastanka, dakle podaci o arhivskom gradivu sada su dostupni odmah. Stotinu puta ponovljena teza koja nema uporište u tekstu koji smo mi donijeli pred ovaj visoki dom neće moći pronaći u ovom tekstu ono što u njemu ne piše. Dakle, potpuno je neutemeljeno baratati takvim ocjenama da se nešto otvara ili zatvara. Što se tiče datuma, ja ću sad pokušati biti vrlo onoliko konkretna koliko ova govornica i ovaj cijenjeni dom može izdržati. Do 29. svibnja osoba koja je bila predsjednik predsjedništva izvršnog ... [[Upadica: ne čuje se.]] socijalističke Republike Hrvatske je bio Ivo Latin. Konstituiranjem prvog demokratskog Sabora tu funkciju preuzima prvi hrvatski predsjednik Franjo Tuđman. Želimo li derogirati pod eginom pod argumentom koji je naveden u Zakonu, osobne podatke prvog hrvatskog predsjednika koji je stupio na tu dužnost 30. svibnja. To je ključni razlog, 30. svibanj je datum kad se donosio prijenos ovlasti. E sad, druga teza. Druga teza da mi nešto zatvaramo, dakle to je ja bih neutemeljeno u Zakonu, ali to je vrlo maliciozno. Netko tko je do 30. svibnja ili do 29. svibnja bio pripadnikom službi osobni podaci te osobe su i dalje uvijek dostupni. Ono što mi smatramo da mora biti točka preokreta jest da se ne mogu izjednačiti ljudi koji su počeli obavljati javne službe nakon 30. svibnja ili koji su ušli u službe uključujući i MUP i MORH i službe, ostale službe sa onima koji su tamo zatečeni prije prijenosa vlasti. I zato su insinuacije i podmetanja koja slušamo ne samo danas nego zadnjih mjeseci i zadnjih godinu dana ne samo neistiniti, oni su vrlo, vrlo maliciozni i nisu utemeljeni u tekstu ovog Zakona. Ništa se ovim Zakonom ne zatvara. Mi govorimo samo o poštivanju osobnih podataka i zaštiti i provođenju zakona koje je donio ovaj Sabor. Dakle, ponovit ću još jednom, svi oni ljudi za koje vi sada u vašoj raspravi pokušavate tvrditi da će se njihovi podaci prikriti, pa oni su bili u službi i 29. svibnja i 28. svibnja i 1. svibnja i svo vrijeme ranije. Dakle, imena tih ljudi u obavljanju službi su javna i javno dostupna. Ono što vi želite ovdje implicirat, da će ljudi koji su u 7. mjesecu, 8. mjesecu, 9. mjesecu možda ljudi koji su bili žrtve tog represivnog aparata pristupili tim javnim službama, vi njih želite izjednačit. I uporno ponavljate da se vi zalažete za otvorenost ili zatvorenost arhiva. To su neki obračuni i to su neke teze za koje nema uporišta u ovom Zakonu. I vi sad govorite o 58 amandmana. Ni jedan niste obrazložili. Baratate sa 80 tisuća dosjea. Od kud je taj Zakon? Od kud je taj podatak? Dakle, mi ćemo razmotriti svaku argumentiranu raspravu i svaki prijedlog… ... [[Upadica: ne čuje se.]] Da, mi ćemo ih proučit, ja samo kažem [[Upadica Radin: Oprostite ministrice, molim vas nastavite vaš govor.]] Ja samo kažem da vi u vašoj raspravi niste iznosili argumente vezano uz pojedine amandmane, vi ste davali neke opće političke ocjene, koje kako je dan odmicao dalje kraju, sve su bile udaljenije od resora kulture iz kojeg ja dolazim i sve dalje od merituma zakona o kojem mi danas raspravljamo. Na samom kraju ja sam, ja bih željela istaknuti još jednom da smo tijekom ovog razdoblja odgovorili na sva argumentirana pitanja i sva pitanja koja su bila vezana uz tekst zakona koji smo donijeli u ovaj Visoki dom. Mi ne možemo odgovarati na dojmove i interpretacije i na ono što netko misli da ovdje piše a što ovdje ne piše. Dakle za razliku od postojećeg i važećeg zakona koji datira iz 1997. godine i koji je imao rok nedostupnosti od 30 godina za svo arhivsko gradivo mi smo sada taj rok dostupnosti, odnosno nedostupnosti ukinuli i arhivsko gradivo je svo dostupno odmah. Što se tiče pitanja derogiranja osobnih podataka i u ime Vlade i u ime stranke u ime koje sam ovdje ja ne mogu pristati na takvu jednu zamjenu teza da bi se izjednačilo gospodina Ivu Latina i prvog hrvatskog predsjednika Franju Tuđmana. To je jednostavno što ja mislim da mi ne možemo prihvatiti i zato vjerujem i uvjerena sam da svatko tko bude dobronamjerno čitao ovaj zakon, koji je pogledao javnu raspravu, koji je pogledao i pročitao što su o ovom zakonu rekli stručnjaci, arhivisti, povjesničari da će mirne savjesti i sa punim uvjerenjem kako doprinosi razvoju ove djelatnosti podržati ovaj zakon. Hvala vam.
Nemate pravo na govor više. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nemate pravo na govor nikakav više jer ste, piše oduzeta riječ Grmoja [[Upadica Grmoja: Ministrica, ministrica uporno manipulira. Ministrica uporno manipulira, uporno.]] Ali međutim gospodin Bulj ima pravo replicirati. Izvolite. Gospodine Bulj imate pravo [[Upadica Grmoja: I priča o izjednačavanju a mi tražimo otvaranje arhiva a ona ih želi zatvoriti, znači cijelo vrijeme uporno manipulira i obmanjuje javnost.]] imate pravo replicirati. Izvolite. Nemojte, ma nemojte. To što vi ponavljate jedno te istu stvar cijelo vrijeme ne znači da je to istina [[Upadica Grmoja: Istina je.]] Ne, ne znači, to znači samo da vi logoreično ponavljate jednu te istu stvar, stalno ponavljate istu stvar, šutite već jednom. Izvolite gospodine Bulj.
Mislimo sam da završite vi.
Ne, vi, vi možete govoriti.
E hvala. Uvažena ministrice vi cijelo vrijeme niste odgovorili na ključne stvari da li je arhiv otvoren zakonom i da li je u skladu sa Zakonom o znači o zaštiti podataka od prošle godine 4.-oga mjeseca kojega smo predložili i niste odgovorili na brojna pitanja i ne možete implicirati to MOST-u i nametati nama na teret da mi nismo dali amandmane. Mi smo dali 58 amandmana u skladu sa zakonom i obrazložili ih u pisanome obliku. I ne možete manipulirati za govornicom i govoriti ne istine, u najmanju ruku laži i obmane na teret kluba vijećnika, kluba zastupnika koji je 58 amandmana obrazložio. To odmah kažete, nećemo ih prihvatiti. I znam da vam nije lako ovo braniti, znam da ovo morate braniti. A najbolje za vas bi bilo da ste ovaj zakon povukli. To bi vam bilo najkorektnije od vas. Na ni jedno pitanje od kolega zastupnika koje su postavljeni vi niste dali odgovor. Nažalost ovaj zakon zatvara arhivu i to vam je osnovni cilj.
Gospodin Bulj hvala. Odgovor gospođa ministrica.
Poštovani gospodine zastupniče Bulj, ako nismo dovoljno jasno to do sad rekli, do sada je postojao rok nedostupnosti arhivskog gradiva od 30 godina zakonom koji je ova Vlada predložila Hrvatskom saboru ukida se rok nedostupnosti od 30 godina i svo arhivsko gradivo je dostupno odmah već kod stvaratelja i mislim da to odgovara na ključnu brigu koju vi iskazujete tijekom ovih mjeseci rasprave o tome je li gradivo dostupno ili ne i upućujem još jednom da u raspravi doista koristimo one termine koji se koriste u arhivima a to je pitanje dostupnosti, dakle odmah sve ako nije naravno klasificirano ili zaštićeno nekim drugim propisom. Hvala.
Posljednja replika gospodin Borić.
Hvala lijepo. Uvažena ministrice dobro ste objasnili cijelu situaciju od 35. do Božićnog Ustava. Činjenica je da gospoda ne žele vjerovati u to što vi govorite, ne žele oni vjerovati u ništa, oni su jedini iskon istine u ovom Saboru, u ovoj državi. Što god oni kažu jedino je to istina, sve ostalo su laži i manipulacije a upravo oni manipuliraju, lažu, ne bi li stvorili sebi neku platformu na kojoj mogu uvijek progoniti one koji im nisu po volji. Činjenica je da su ovo iskoristili da se obračunaju s nekim ljudima ali o tom potom, zakon je dobar, arhivi otvoreni, još više otvoreni a imali su godinu dana na njihovom zakonu da valjda pokupe sve što im je interesantno i pronađu sve one koji će im možda smetati da jednog dana opet medijski to produciraju i govore kako su oni u pravi i kako oni svi znaju a oni jedini sve znaju, oni su jedini zaslužni, svi drugi ništa ne znaju. Eto, samo sam to htio reći.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. … [[Upadica se ne čuje.]] Niste,… … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nije. … [[Upadica se ne čuje.]] Gledao sam ga, nije. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja sam ga gledao i nije. Ja sam ga gledao i nije ali znate šta, pogledajte … … [[Upadica se ne čuje.]] Ali pogledajte me u oči, vjerovati ću vama pa ću mu dati, … … [[Upadica se ne čuje.]] Šutite. Vjerovati ću vama pa ću vam dati riječ. Izvolite ali nije. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Uvaženi kolega je prekršio članak 238. jer na drugi način … [[Govornik se ne razumije.]] rad sjednice, remeti rad sjednice jer cijelo vrijeme daje repliku ministrici a govori da mi lažemo. A dali 58 amandmana i otvorili arhive a ministrica nije na ništa odgovorila ali ti si stvarno dobar jedan bočni flaster i to je za istinu, ako je išta kolega do sad rekao, točno i precizno kao što je … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Vrijeme. Živjeli svi, budite mi zdravi, dobro mi spavajte, sutra imamo Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu u drugom čitanju, naravno, u 9 i 30. Hvala lijepa, idite i odmorite se. SJEDNICA PREKINUTA U 18,20 SATI.
Poštovane kolegice i kolege, dobar dan želim. Prelazimo na izjašnjavanje o amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o arhivskom gradivu i arhivima, drugo čitanje, P.Z. br. 219. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli klub zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Pregled svih amandmana dostavljen vam je elektronskim putem. Prelazimo na amandmane. Prvi amandman Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Pozivam državnog tajnika gospodina Ivicu Poljička iz Ministarstva kulture. U članku 1. stavak 1. riječi „korištenje gradiva o arhivima“ zamjenjuje se riječima „korištenje dokumentarnog i arhivskog gradiva u arhivima i izvan arhiva“. Izvolite, gospodine Poljičak.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici, amandman se ne prihvaća. Izričaj „korištenje gradiva o arhivima“ ima šire značenje, obuhvaća i dokumentarno i arhivsko gradivo a uvjete korištenja gradiva izvan arhiva i privatnog gradiva uređuju stvaratelji.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Grmoja.
Mi smo na ovaj zakon uputili jedan veliki broj amandmana, naravno zakon je u svoj biti loš, njega se praktički ne da popraviti, sam koncept zakona je takav da zatvara ono što je otvoreno prije više od godinu dana, znači same arhivske fondove ali smo evo pokušali barem pomoći ministarstvu da to sliči na nešto. Zato smo i ovom prvom našem amandmanu dodali ovaj pojam dokumentarnog gradiva jer je propisano i korištenje izvan arhiva a mi dok je nešto zvan arhiva, još uvijek ne znam je li to arhivsko ili dokumentarno gradivo tako da u tom smislu je i ovaj amandman u potpunosti opravdan. Znači pokušali smo razjasniti i terminologiju, učiniti sam zakon razumljivijim kroz sve naše amandmane i jako mi je žao evo što ministarstvo i Vlada ne želi prihvatiti ni one amandmane koji su išli u smjeru popravljanja samog zakona iako je on kao što sam rekao, u svojoj biti nepopravljiv, njegov koncept je takav da ide i da je njegova namjera zatvoriti sve ono što je otvoreno prije više od godinu dana MOST-ovim Zakonom o arhivima odnosno o arhivskom gradivu u arhivima kad smo prisilili vladajuće prije lokalnih izbora, znači HDZ da glasa za ovaj naš zakon i vidjet ćemo danas što će biti prihvaćeno, što će biti odbijeno ali kad bi se svi ovi naši amandmani prihvatili, ovaj zakon po svom konceptu je jako loši i puno je restriktivniji od onog zakona kojeg smo donijeli prije više od godinu dana.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Jel' tražite glasovanje? [[Upadica Grmoja: Tražim glasovanje.]] Hvala lijepo. Prelazimo na drugi amandman Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku na članak 3. Izvolite, gospodine Poljičak.
Drugi amandman ne prihvaća se. Pojam „imatelj gradiva“ ne koristi se iz razloga što važeće zakonodavstvo RH koristi pojam „posjednika“ koji je definiran zakonom koji uređuje vlasništvo i druga stvarna prava. Činjenica da su pojedini stvaratelji prestajali postojati kao pravni subjekti a gradivo se nalazi kod posjednika koji nisu stvaratelji nego su pravni slijednici stvaratelja. U navedenom smislu „imatelj“ je zastario pravni pojam koji se ne može koristiti u konkretnom slučaju jer može doći do pogrešnog tumačenja u pogledu njegovog značenja, naravno uz iznimku za gradivo koje je nastalo do 30. svibnja 1990. g. jer se tada koristio pojam „imatelj“.
Zahvaljujem. Kolega Hasanbegović, izvolite.
Poštovani državni tajniče, vaša argumentacija je naravno potpuno neutemeljena jer da jest utemeljena i da ste imali u vidu ono o čemu pričate, onda bi se našao u ovom zakonu pojam „posjednika“ o kojem govorite. Ako vam nije jasno zašto je bitan pojam „imatelja“, gradiva, predlažem vam da se popnete na II. kat ustanove u kojoj radite, u kojoj postoji stanoviti arhiv Ministarstva kulture, dakle Ministarstvo kulture nije stvaratelj toga arhiva već se radi o dokumentarnom gradivu koje se različitih provenijencija koje je zapečaćeno i do današnjeg dana nedostupno i koje nije sukladno zakonskoj obvezi koje je propisalo, dakle usvojio je ovaj Sabor, iniciralo vaše ministarstvo, dakle zakonska obveza da se izvrši popis toga gradiva, preda javnosti, predaja i ovom Saboru nije izvršena i dakle, mi i dalje ustrajavamo da u ovom zakonskom prijedlogu pored stvaratelja arhiva mora se naći i pojam imatelja arhiva i u tom smislu tražimo glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hasanbegoviću. Prelazimo na treći amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 3., st. 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća i to iz razloga što se obavljanje arhivske djelatnosti ne može se za sve subjekte ograničiti jednom pravnom formom, te bi prihvaćenje ovog ograničenja bilo u suprotnosti s propisima EU koji uređuju slobodu pružanja usluga i Zakonom o uslugama. Inače državni arhiv i arhivi jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave osnivaju se kao ustanove prema Zakonu o ustanovama, te stoga ovo pitanje nije potrebno uređivati ovim Zakonom, a druge vrste arhiva mogu se osnovati kao bilo koji oblik pravne osobe.
Zahvaljujem državnom tajniku Poljičku. Gospodin Grmoja, izvolite.
Poštovani državni tajniče, u hrvatskom pravnom sustavu postoji cijeli niz pravnih osoba, države, županije, gradovi, općine, trgovačka društva, ustanove, zaklade, fundacije, udruge građana, sindikati, političke stranke, vjerske zajednice, pravne osobe s različitim smislom i svrhom postojanja. Najveći broj tih pravnih osoba po svojoj biti, pravnoj konstituciji i namijeni nije pogodan za obavljanje djelatnosti arhiva. Nije pravno zamislivo da se npr. vjerska zajednica da bi se mogla osnovati za bavljenje arhivskom djelatnosti. Člankom 1., st. 2. Zakona o ustanovama propisano je da se ustanova osniva za trajno obavljanje djelatnosti, između ostalog djelatnosti kulture, ako se ne obavljaju radi stjecanja dobiti. Kako je odredbom čl. 30. ovog Konačnog prijedloga predviđeno da se arhivska djelatnost u pravilu obavlja kao javna arhivska služba, to je arhive koji obavljaju javnu arhivsku službu slijedom čl. 6., st. 1. Zakona o ustanovama dopušteno osnivati isključivo kao javne ustanove. Ostali arhivi koji nisu u sustavu javne arhivske službe osnivaju se kao ustanove, s tim da je na takve arhive moguće primijeniti odredbu čl. 1., st. 4. Zakona o ustanovama. Znači, ovaj naš amandman je u potpunosti opravdan. Kao što sam rekao već kod ovog prvog amandmana, naši amandmani išli su u smjeru popravljanja ovog lošeg Zakona, kojeg je naravno i da ih sve prihvatite nemoguće popraviti, ali vi ne želite ni to. Znači, mi smo bili dobronamjerni iako vaše namjere znači, koje idu u smjeru zatvaranja arhiva nisu takve. Mi smo išli popraviti ovo što je loše, ali to je izgleda nemoguće popraviti [[Upadica Brkić: Zahvaljujem.]] Zanima me kako će glasovati kolege iz HDZ-a o ovom vašem prijedlogu.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, jel tražite glasovanje?
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepo. Prelazimo na 4. amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 3., st. 1. Izvolite državni tajniče Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je definicija u važećem Zakonu ... [[Govornik se ne razumije.]] tehnološki neutralna, te se odnosi na svo odabrano dokumentarno gradivo koje zadovoljava propisane kriterije tj. da ima trajnu vrijednost za kulturu, povijest, znanost ili druge djelatnosti ili za zaštitu i ostvarivanje prava i interesa osoba i zajednica radi čega se trajno čuva. Zakon sadrži definiciju dokumentarnog gradiva u digitalnom obliku te navedeni prijedlog ne predstavlja poboljšanje navedene definicije.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle, definicija arhivskog gradiva kao postupkom vrednovanja odabranog gradiva primjenjiva je isključivo na dokumentarno gradivo koje nije izvorno nastalo u digitalnom obliku. Ono gradivo koje je nastalo izvorno u digitalnom obliku ne podliježe vrednovanju radi same prirode digitalnih podataka. Znači, nemogućnost razlikovanja izvornika od kopije. Znači, to je nemoguće razlikovati. Različiti uvjeti pohrane podataka i zbog izloženog potrebno je proširiti definiciju na način da je razvidno da dokumentarno gradivo izvorno nastalo u digitalnom obliku ne podlijeće samom vrednovanju. Ako mi imamo nešto u digitalnom obliku za pohranu tih podataka, treba nam jako malo prostora. Zašto bismo mi to gradivo vrednovali u tom smislu u kojem vrednujemo ostalo gradivo. Tako da je sasvim jasno u kojem smjeru ide ovaj naš amandman, ali očito je da vi ne poznajete razliku uopće između onoga što nastaje kao digitalno gradivo, znači u pohranu treba puno manje prostora i uostalom sama činjenica da ne postoji razlika kad imamo digitalno gradivo između onoga što je znači, sam izvornik i što je kopija. Ovo je jedan tako loše napisan zakon kojim je očito bila jedina svrha što prije zatvoriti ono što je otvoreno prije više od godinu dana i meni nije jasno kako će kolega Šipić, kolega Babić, kolega Đakić glasati, sada kolega Brkić, znači naš potpredsjednik, glasati sada za ovakav Zakon dok su prije više od godinu dana glasovali za otvaranje arhiva. Kako će sada znači se opravdati pred svojim biračima, znači ako će glasovati za nešto ovakvo što vi predlažete, a ne želite čak ni popraviti tako jedan loš Zakon.
Zahvaljujem. Jel tražite glasovanje?
Tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolegi Grmoji. Prelazimo na 5. amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi čl. 3., st. 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je definicija javnog arhivskog gradiva napisana jasno, precizno i nedvosmisleno, a postupak odabiranja gradiva propisan je Zakonskim odredbama tako da jasno proizlazi da je javno arhivsko gradivo odabrano dokumentarno gradivo u postupku vrednovanja.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja izvolite.
Znači, sasvim je jasno da se ovim našim amandmanom predlaže odrediti da se gradivo odabire postupkom vrednovanja s obzirom da je vrednovanje jedini definirani pojam u Zakonu, za razliku od ... [[Govornik se ne razumije.]] Znači, predlagatelj nije definirao ostalo pojmove i mi sad nastojimo znači, staviti ovaj jedini pojam koji je definiran u cijelom Zakonu. Sve smo učinili kako bismo jedan loš zakon, jedan zakon koji uopće nije u mnogim svojim odrednicama definiran barem malo popravili i pomogli ministarstvu koje očito ne poznaje samu problematiku i ne shvaća ili namjerno se pravi da ne poznaje problematiku kako bi kroz ovaj zakon proguralo neke druge stvari. Mi smo cijelo vrijeme govorili koja je namjera, nije bilo nikakvog smisla mijenjati ove izmjene koje su trenutno na snazi jer pozivam vas kolege iz HDZ-a otiđite u Državni arhiv i vidjet ćete da su arhivski fondovi otvoreni, da su otvoreni arhivi UDBA-e koje možete u ovom trenutku dok još ovaj zakon nije stupio na snagu možete dobiti na uvid cijele fondove možete dobiti na uvid, slobodno. Evo uvjerite se kolega, gledate me s čuđenjem, to je istina. otiđite u Državni arhiv zatražite fondove UDBA-e i vidjet ćete da je sve otvoreno. Ovim zakonom će se to zatvoriti i time HDZ pokazuje, ako izglasa ovakav zakon, da mu nije do istine, da mu nije do suočavanja sa tamnom prošlošću komunističkog režima nego zapravo da želi zaštiti one koji su bili dio jednog represivnog aparata, aparata koji je zatvarao ljude, koji je progonio ljude, koji je uhodio ljude. i ja ne mogu vjerovati da ćete vi za ovako nešto glasovati.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Jel tražite glasovanje?
Tražim glasovanje.
Hvala lijepo. Prelazimo na 6. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi članka 3. stavak 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća. Političke stranke ne mogu se svrstati u tijela javne vlasti i to imajući u vidu i odredbe posebnog zakona koji izričito propisuju da političke stranke ne mogu organizacijski djelovati unutar tijela državne uprave, pravnih osoba koje su navedene pod pojmom tijela javne vlasti u ovoj definiciji, kao što je bio slučaj do 30. svibnja 1990. godine u ne demokratskom režimu. Političke stranke imaju obveze vlasnika i stvaratelja arhivskog gradiva koje su propisane odredbama ovog zakona koji se odnose na privatno arhivsko gradivo.
Zahvaljujem. Izvolite gospodine Grmoja.
Mislim da je svima nama ovdje u sabornici jasno da političke stranke imaju bitan utjecaj na politiku, kulturu i povijest te ih je zbog njihovog pravnog položaja u pravnom sustavu RH potrebno izrijekom uključiti u definiciju tijela javne vlasti, tim više što se većina stranka, a sve koje ovdje sjede u Hrvatskom saboru financira iz državnog proračuna. Sve političke stranke koje ovdje ne financiraju se one koje nisu dio ove manje političke stranke, koje nisu dio nekakve vlasti ili na lokalnoj ili na regionalnoj ili ovako kao što ste svi vi ovdje na državnoj razini. I zbog toga je izrijekom potrebno uključiti političke stranke i na ovakav način se izbjegavaju potencijalni sporovi kod tumačenja i primjene zakonske odredbe. Uostalom, meni je jasno zašto vi ne želite pristati na to da se političke stranke definiraju jer bi već iduće godine i prema ovom vašem zakonu političke stranke, među njima HDZ trebao iskrcati sve ono što ima u svojim ladicama u vrećama teško. Bilo bi bolje da iskrcaju ono sve što imaju u svojim vrećama što su kroz ove godine namakli, ali to će biti puno teže. Ali sve ono što imaju što se tiče dokumentacije oni bi morali iskrcati i predati. I prema ovom njihovom zakonu već iduće godine HDZ bi to trebao napraviti za ove prve godine nastanka Hrvatske države, ali to vi ne želite i očito je koja je vaša namjera. A ono za što ćemo se mi uvijek boriti to je istina, transparentnost i bez obzira na ovaj podmukli pokušaj zatvaranja arhiva ja vam ovdje obećajem da nećete uspjeti. Mi uz ovakav zakon … Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Hvala lijepo kolega Grmoja. Prelazimo na amandman broj 7 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 6. stavak 2. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se prihvaća. Imajući u vidu da se odredbom članka 16. uređuje predaja gradiva drugom tijelu javne vlasti radi obavljanja djelatnosti riječ je ovdje o nomotehničkoj korekciji teksta odredbe. Amandman se prihvaća.
Amandman postaje sastavni dio zakona. Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 7 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 12. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća. Imajući u vidu da se člankom 12. uređuje postupanje s gradivom kojem su istekli rokovi čuvanja, a koji nema značenje za tekuće poslovanje stvaratelja gradiva niti svojstvo arhivskog gradiva ili kulturnog dobra. Takvo se gradivo može izlučiti i uništiti pa naslov iznad članka 12. u cijelosti održava sadržaj toga članka.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku. Izvolite kolega Grmoja.
Pa kao što sam već rekao i kod prijašnjih amandmana koji se ne tiču samog merituma zakona nego se tiču ispravka ili terminologije ili samih pojmova ili boljeg definiranja u zakonu uvjereni smo da ovim našim amandmanima bolje definiramo određene stvari, tako da ne znam zašto ministarstvo i Vlada ne žele prihvatiti ove amandmane. Očito je namjera prihvatiti nešto sitno da pokažu nekakvu otvorenost, ali u biti kao što sam rekao i na samom početku, kada bi se svi amandmani prihvatili to ne bi moglo popraviti ovakav zakon niti bi moglo izmijeniti njegovu namjeru koja je očita od početka. Ta namjera je bila jasna nakon što su se u medijima pojavili podaci o određenim ljudima koji su bili visoki dužnosnici i u Vladi RH i ovdje u Hrvatskom saboru, a koji su povezani sa sadašnjim predsjednikom Vlade RH nakon što je postalo očito da ovaj važeći zakon koji je na snazi zapravo omogućava da saznamo mnoge stvari o ljudima koji su imali ključnu ulogu, ne samo u bivšem režimu, nego koji su se prešaltali u ovaj novi demokratski režim, jasno je bilo u kojem će smjeru ići Vlada RH. I ovdje pred cjelokupnom Hrvatskom javnosti ponavljam, kažu svejedno jesu li arhivi otvoreni ili zatvoreni, većina toga je vjerojatno maknuta iz arhiva ili uopće nije predana ili je to izvučeno, to ne stoji. Ne možete nikad sve prikriti i sakriti. To je nemoguće, možete kao neki zatvoriti svoj vlastiti dosje, ali vaše ime će se nać negdje drugdje. Tu se radi o velikom broju stranica, o velikom broju stranica i to je nemoguće zataškati, tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolegi Grmoji. Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 9 Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 12. stavak 1. Izvolite kolega Poljičak.
Ne prihvaća se i to s obzirom da je članak 12. stavak 1. formuliran tehnološki neutralno i odnosi se na svo gradivo za koje su propisani rokovi čuvanja, a nakon toga roka stvaratelj može to gradivo izlučiti, uništiti, naravno ako su zadovoljeni drugi kriteriji propisani tim člankom.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle ovdje je jasno i to je rečeno u obrazloženju amandmana 3, dokumentarno gradivo izvorno nastalo u digitalnom obliku ne treba i ne smije podlijegati postupku vrednovanja zbog same svoje biti, prelaskom na digitalno poslovanje u cijelosti se gubi razlika između dokumentarnog i arhivskog gradiva. Znači i zbog dodavanja novog stavka potrebno je izvršiti prenumeraciju preostalih stavaka ovog članka. Znači željeli smo učiniti sve kako bismo popravili ovaj nepopravljiv zakon, ali vidimo već sada iz ovoga kako se razvija cijela ova situacija da ćete, da pokažete nekakav minimum otvorenosti, prihvatiti samo neke sitne korekcije, ali ponovno ponavljam da prihvatite i sve ove amandmane, to ne bi izmijenilo samu bit ovog zakona, a to je zatvoriti osobne dosjee ljudi koji su bili žrtve, radi se oko 80 000 dosjea, a jedino preko dosjea tih ljudi mi možemo doći do progonitelja. To je jedini način. Rijetki su oni koji su imali ujedno i dosje žrtve, kao žrtva, kao onaj koji je progonjen, a da su imali dosje žrtve, odnosno da su imali dosje iz kojeg mi možemo saznati da su oni bili progonitelji. Mi to možemo učiniti jedino preko dosjea žrtava i to se dogodilo i u ovom slučaju o kojem sam govorio. Nije kolega pronađen u njegovom osobnom dosjeu, on je pronađen u dosjeu žrtve kao operativna veza. U dosjeu žrtve i u dosjeima žrtava mi možemo pronaći progonitelje, a vaš cilj je to zatvoriti. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na amandman broj 10 Kluba zastupnik MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 12. stavak 4. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća. Svo javno dokumentarno gradivo podliježe postupku vrednovanja i propisanim rokovima čuvanja. Stvaratelja se ne može obvezivati da na svoj trošak trajno čuva gradivo koje nema svojstvo arhivskog gradiva ili kulturnog dobra, odnosno nije značajno za tekuće poslovanje samog stvaratelja.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Pa ovdje su prijepori uvijek isti ili slični. Radi se o konceptu, radi se o pojmovima, radi se o tome da mi pokušavamo objasniti koja je razlika između nečega što je arhivsko gradivo, što je dokumentarno gradivo, kako razlučiti jedno od drugoga, posebno kad se to nalazi izvan arhiva. Radi se o tome da se ne poznaje razlika između nečega što je nastalo u digitalnom obliku ili nečega što je nastalo u ostalim oblicima i to je jedan veliki prijepor gdje mi nastojimo razjasniti terminologiju, međutim izgleda da Ministarstvo kulture ne želi uopće za to čuti. Zašto? Zato što bi priznali da praktički ne poznaju samu problematiku i da je jedina namjera bila što prije donijeti zakon, međutim određene situacije koje su se dogodile u javnom prostoru su ih malo usporile, posebno ovaj slučaj o kojem sam govorio, nakon čega je ovaj proces donošenja novog zakona bitno usporen i pričekala se ova praktički ovaj mjesec u kojem imamo svjetsko prvenstvo, u kojem imamo niz zakona i ostalih propisa ovdje u Hrvatskom saboru. Ne znam, imali smo kroz ove dane i po 7, 8 točaka na dnevnom redu, kolege iz SDP-a su uputili interpelaciju INA-i i HEP-u, to je sinoć bila rasprava ovdje u 21h navečer, nitko ne zna da se o tome uopće raspravljalo ovdje u Hrvatskom saboru. Od ponedjeljka ponovno počinjemo raditi, što više zakona, škakljivih za vladajuću većinu, će uputiti u proceduru, progurati nekako oporbene ove prijedloge koji su opasni za vladajuće i njih što prije raspraviti i tako cijelu priču zaključiti. Ali narod pamti i narod će vam ovo upamtiti što radite. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na amandman broj 11 Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se nadležan u državnom arhivu treba predati javno arhivsko gradivo sređeno, popisano, u zaokruženim cjelinama, tehnički opremljene u digitalnom obliku koji je primjeren za trajno čuvanje, a čemu prethodi postupak odabira tog gradiva iz dokumentarnog gradiva.
Hvala lijepo. Izvolite kolega Grmoja.
Znači izraz odabiranje nije definiran zakonom, također u odredbama koje čine ovo poglavlje uopće se ne regulira pa i ne spominje odabiranje. Tako da mi želimo ispraviti ono što se može ispraviti, ali očito nikakvog sluha za to nema i evo ja ne znam što više možemo ovdje govoriti, ovaj koliko god, ali Ministarstvu kulture, ministrici Obuljen, Andreju Plenkoviću i kolegi je svejedno. Znači oni su odlučili, oni imaju jasnu namjeru i tu namjeru su odlučili danas provesti a vidjeti ćemo hoće li im u toj namjeri pomoći Petar Škorić, hoće li im u toj namjeri pomoći Ivan Šipić, hoće li im u toj namjeri pomoći Miro Kovač, hoće li im u toj namjeri pomoći Davor Ivo Stier, hoće li im u toj namjeri pomoći ostale kolege iz HDZ-a. Hoćete li kolega Šipiću danas odigrati za kolegu ili ćete danas raditi za hrvatski narod, za budućnost, za istinu, na zdravim temeljima? Vidjeti ćemo kako ćete glasovati, hoćete li glasovati za zatvaranje arhiva. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na amandman br. 12. Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku. U svezi s člankom 14. stavak 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da je postojećom formulacijom odredbe omogućeno da tijela javne vlasti ne moraju predati javno arhivsko gradivo u roku od 30 godina od njegovog nastanka ako im je naglašavam potrebna za obavljanje njihove djelatnosti. U tom slučaju ova tijela šalju obavijest nadležnom državnom arhivu i navode rok u kojem će gradivo biti predano. Navedeno gradivo je i prije predaje, opet naglašavam nadležnom arhivu dostupno i kod samog stvaratelja.
Zahvaljujem gospodine Poljičak. Izvolite kolega Hasanbegović.
Poštovani državni tajniče, naravno ne prihvaćam vašu argumentaciju radi jasnoće izričaja ovaj rok je precizno, potrebno precizno odrediti jer bi propisivanje iznimaka bez njihovoga podrobnoga obrazloženja omogućilo postupanje suprotno temeljnoj svrsi ovoga zakona napose u vezi s predajom i dostupnosti arhivskoga gradiva nastaloga do 22. prosinca 1990. koji se sada protulustracijski pomiče na 30. svibnja i time vija fakti zatvara arhiv. Dakle vi dobro znate o kojem gradivu je riječ. Riječ je o gradivu jugoslavenskih komunističkih tajnih službi. I kojem to ministarstvu treba to gradivo za operativno djelovanje osim ako to djelovanje nije usmjereno i ne odvija se kao nastavak upravo toga jugoslavenskoga komunističkoga djelovanja? Ovdje otvaramo mogućnost arbitrarnoga postupanja na način da bilo koji ministar političkom odlukom, zna se o kojim tijelima je riječ u prvom redu SOA-i i Ministarstvu unutarnjih poslova odbije i to se čini do današnjega dana predati arhive iz jugoslavenskog komunističkoga razloga jer im je ono potrebno za tekuće operativno djelovanje. Pa o čemu mi pričamo? O kojem je tekućem operativnom djelovanju osim ako na čelu tih ministarstava poput Ministarstva unutarnjih poslova ili na čelu tajnih službi nisu ljudi koji su izrasli i familijalizirali se za tim razdobljem i s tim jugoslavenskim komunističkom gradivom. To je dijelom sada tako ali uskoro neće biti i tražimo glasovanje.
Zahvaljujem kolega Hasanbegović. Tražite glasovanje? Hvala lijepo. Prelazimo na amandman br. 13. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi članka 14. stavak 2. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se radi o pitanju klasificiranih podataka koji prolaze postupak deklasifikacije sukladno Zakonu o tajnosti podataka.
Hvala lijepo. Izvolite kolega Grmoja.
Dakle poštovani državni tajniče, jasno je znači koja je bila namjera ovog što smo predložili. Ne može se podzakonskim aktom mijenjati zakon. I mi tražimo da se to jasno definira, znači da se stavi, odnosno podzakonskim aktom donesenim na temelju zakona. Ne može se podzakonskim, to je vaša namjera, da vi odlučujete što će biti dostupno a što neće biti dostupno, podzakonskim aktima da se odlučuje što će biti dostupno a što neće biti dostupno. Jasno je koje su vaše namjere. Žalosno je da mi nismo mogli zaključiti ovu temu arhiva. Mislim da je hrvatskom narodu dosta tih priča, da ih zanima gospodarstvo, da ih zanima prosperitet, da ih zanima rasterećenje poduzetnika, da ih zanima otvaranje radnih mjesta. I upravo zato vama koji iz izbornog ciklusa u izborni ciklus pričate o lustraciji, pričate o suočavanju sa prošlošću što vam napravi jedna politička opcija koja o tome nikada nije pričala. Prije lokalnih izbora napiše vam zakon i otvori arhive. Da zaključimo tu priču više da se time bave arhivisti povjesničari i vi niste mogli izdržati niti godinu dana jer ste odmah nakon nekoliko mjeseci krenuli u donošenje novog zakona međutim određene situacije koje su izašle u medijima su vas malo usporile i vi danas evo u ljeto praktički, kada nitko gotovo i ne prati odlučili ste se na zatvaranje arhiva. To vam neće proći, mi ćemo naći način kako zaobići ovo što ste naumili napraviti. Tražim glasovanje.
Hvala vam lijepa. Idemo dalje. Amandman br. 14. Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku, prvo ministar, izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za prethodni 13.-ti amandman.
Želite li obrazlagati amandman? Gospodin Hasanbegović, nisam vas vidio u uglu tamo.
Dakle mogu ponoviti samo temeljnu činjenicu poznatu svakom studentu prve godine pravnoga fakulteta. Dakle dodatne uvjete može propisivati samo pravni propis istoga ranga dakle zakon. Ovdje je potpuno jasna, ne prikrivena nego otvorena namjera da se stvore fluidna zakonska načela koja će se onda putem politički dekretiranih pravilnik potpuno gaziti i davati im drugi pravni smisao. Bez iluzija da će to biti prihvaćeno kao i svi ostali amandmani, tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Idemo na glasovanje. Jeste tražili glasovanje ili ne? [[Upadica Hasanbegović: Mislim može glasovanje, dapače.]] Ok, tek sam uskočio, gospodine Hasanbegović. Amandman 15., Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da je odredba stavka 4. formulirana na način da propisuje uvjete predaje gradiva i u analognom i u digitalnom obliku kao iz onog gradiva u koje pretvoriti u digitalni oblik.
Hvala lijepa. Izvolite, gospodine Grmoja.
Znači dakle, mi ovdje ponovno objašnjavamo razliku koju kroz cijelo ovo vrijeme pokušavam državnom tajniku objasniti, ali izgleda to ne ide. Znači da postoji razlika između nečega što je nastalo u digitalnom obliku i ostalog gradiva. Nešto što je nastalo u digitalnom obliku ne treba prolaziti ove postupke jer za pohranu takvih podataka treba puno manje prostora. Mi smo već u digitalnom dobu, državni tajniče. Osim toga, kad je nešto nastalo u digitalnom obliku nema razlike između izvornika i kopije. Ja ne znam kako vam to objasniti, i mi pokušavamo kroz ove amandmane vam zapravo malo vas probuditi i podsjetiti da smo u 21. stoljeću. Nikako to ne uspijevam, evo, i kroz ove amandmane ali i kroz ova obrazloženja ovdje koja vam konstantno dajem, pokušavam vam objasniti razliku između gradiva koje je nastalo u digitalnom obliku i gradiva koje je nastalo u ostalim oblicima. I pokušavamo popraviti ovaj vaš loš zakon, namjere vam ne možemo promijeniti nažalost, to smo se uvjerili, jasno je koje su vaše namjere, ali barem kad to provodite što ste naumili pa da se ne sramotite. Znači odlučili ste nešto provesti, namjere vam ne možemo izmijeniti, odlučili ste zatvoriti arhive ali barem da se kao hrvatska Vlada a i mi smo državljani RH i saborski zastupnici, pa barem da se ne sramotite. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Prelazimo na amandman 16. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za prethodni 15. amandman.
Gospodin Grmoja, izvolite.
Dakle nema potrebe za nekakvim duljim obrazloženjem budući da se radi o istom prijeporu kojeg je nemoguće državnom tajniku i Vladi objasniti. Tražim glasovanje.
Amandman broj 17. Kluba zastupnika također MOST-a nezavisnih lista. Gospodine državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da se radi o gradivu koje je nužno potrebno tijelu javne vlasti za obavljanje njegove djelatnosti te ga stoga ne mora predati nadležnom državnom arhivu.
Gospodine Grmoja.
Dakle znači isti je prijepor ali samo ovdje je malo nešto drugačije i dodatno objašnjenje i obrazloženje zahtjeva. Znači izmjena se predlaže kako bi se preciziralo da se odredba odnosi samo na gradivo koje nije izvorno nastalo u digitalnom obliku. Znači za gradivo koje je izvorno nastalo u digitalnom obliku nema zapreke za predaju digitalne kopije u bilokojem trenutku. Znači u bilokojem trenutku, državni tajniče. I to je ono što mi pokušavamo ovdje reći ali očito nema sluha. Namjere su jasne i ono što evo mogu samo žaliti da nije lako natjerati Vladu da napravi nešto što je dobro. Ali čak i onda kad napravi nešto što je dobro ide to u roku manjem od godinu dana mijenjati. To je ono što ja nikako ne mogu shvatiti i čemu sve to jer morate biti svjesni jedne činjenice, puno ljudi je u ovom periodu bilo i uško u zgradu Hrvatskog državnog arhiva nešto što je jednom bilo dostupno ne može se ponovno učiniti nedostupnim. A vi to konstantno zaboravljate i radite jednu sramotu ovoj Vladi, HDZ-u da idete u jedan pokušaj koji vas samo može osramotiti a u kojem nikako ne možete uspjeti. I to je ono što je žalosno. Tolika vaša želja i toliki stah da idete napraviti nešto a zapravo su izgledi da uspijete nikakvi, sve što možete je dodatno se osramotiti i pokazati da HDZ štiti progonitelje, štiti oni koji su u komunističkom režimu radili što su radili. Hvala, tražim glasovanje.
Hvala i vama. Amandman broj 18., Klub zastupnika MOST-a također. Izvolite, gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća budući da se odredba ove glave odnose na dostupnost javnog arhivskog gradiva koje čini odabrano javno dokumentarno gradivo tako da je navođenje javnog dokumentarnog gradiva ovdje potpuno suvišno.
Želite li obrazložiti, gospodine Grmoja? Da, izvolite.
Dakle, s obzirom da je čl. 18., st. 1. propisano da je gradivo dostupno za korištenje od nastanka, potrebno je precizirati da se odredbe ovog poglavlja odnose i na javno dokumentarno i na javno arhivsko gradivo jer u trenutku nastanka nije poznato koji će biti rezultat postupka vrednovanja i hoće li neki dio dokumentarnog gradiva postati dio arhivskog gradiva ili ne. I zato je to potrebno precizirati jer mi ne možemo znati što će od dokumentarnog gradiva postati arhivsko gradivo. Ja ne mogu nikako shvatiti da Ministarstvo kulture nakon dva čitanja, nakon svega onoga što je rečeno, što smo upozoravali ovdje, iznijeli sve dobronamjerno jer ono što ste vi naumili provesti mi zaustaviti ne možemo. Dignut će kolege iz HDZ-a ruku, a onda će, dignut će Miro Kovač ruku, onda će pričati o tome da se on bori za lustraciju već u idućoj izbornoj kampanji. Dignut će Davor Ivo Stier ruku danas i onda će prodavati hrvatskim biračima ponovno istu priču. Na to mi ne možemo utjecati, ali ste barem mogli onda preciznije definirati pojmove i ne sramotiti se pred hrvatskom javnošću. Barem ste to mogli napraviti. Tražim glasovanje.
Hvala. Amandman br. 19., također Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Gospodin Poljičak, izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za prethodni 18. amandman.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik MOST-a obrazložiti amandman? Izvolite gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče odredili ste u ovome Zakonu o arhivima ili lex-kolega da ispunite obavezu prema ljudima koji su i stvorili ovu Vladu, a to je Vladimir Šeks. Naravno da je nezgodno bilo doći ministrici ovdje, da ste vi došli da brani ovo zatvaranje arhiva poslije godinu dana pošto je arhiv otvoren. I zaista me interesira kako ćete glasati kolege iz HDZ-a, vidim da ih više i nema, ali u vrlo malome broju, kako će glasati o zatvaranju arhiva, a pozivaju se na lustraciju. Sve odbijate amandmane u biti bez ikakvog obrazloženja osim obrazloženja, jedino obrazloženje vam je da i jedini smisao vam je zatvaranje arhiva i arhivske građe iz komunističkoga razdoblja. Kako ćete to obrazložiti gospodo svojim biračima kojima se pozivate uvijek prije izbora na lustraciju? Pa dajmo povjesničarima da se bave sa poviješću. Ovaj Zakon je lex-kolega, možemo ga slobodno nazvati lex-kolega, proizašla kao obaveza, uvaženi tajniče, da ispunite, vi ste svjesni da vi zatvarate sada arhivu, vi to znate. Ali ovo je vaša obaveza prema onome tko je stvorio ovu Vladu na ovaj način, na način trgovački, nedemokratski i protiv volje naroda. I nakon godinu dana oni koji su glasali za Zakon o otvaranju arhiva, sad će morati glasati o zatvaranju arhiva. Tražimo glasanje o ovom amandmanu.
Hvala lijepo gospodin Bulj. Sad prelazimo na amandman br. 20. također kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Gospodine državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za 18. amandman.
Predstavnik MOST-a, gospodin Grmoja, izvolite.
Dakle, sasvim je jasno da ne možemo znati je li nešto dokumentarno, je li arhivsko gradivo ako se to nalazi izvan arhiva i ako nije prošao to gradivo nije prošlo određene postupke. Ali to je jasno svima osim državnom tajniku, osim ministrici Obuljen, osim Andreju Plenkoviću. Evo, ne znam, kolega Bulj spominje jednog kolegu da je on zapravo i autor ovog Zakona. Ne znam je li on autor Zakona, ali on je pogođen ovim Zakonom koji je na snazi. On je pogođen i morao je čovjek angažirati jedan cijeli tim, kaže da je angažirao tim i da je ušao u Hrvatski državni arhiv i da je taj njegov tim utvrdio da on nije bio suradnik. Što bi drugo njegov tim moga utvrditi? Ali dokumenti pokazuju suprotno. I naravno da su oni pogođeni s tim, ali ono što je, kolega Bulj, problem da ima jako malo ljudi koji su spremni time pozabaviti. Radi se o tisućama i tisućama stranica. Za to proučiti treba vremena i oni su toga svjesni i zato žele što prije donijeti ovaj Zakon. To je ogromna građa, to su fondovi sa stotinama tisuća stranica u kojima bi se puno toga otkrilo da ne rade ovo što rade. Ali naći ćemo načina ponovno ponavljam kako tome doskočiti. Tražim glasovanje.
Hvala lijepo gospodin Grmoja. Prelazimo na amandman br. 21. također Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Gospodine državni tajniče izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za 18. amandman.
Predstavnik MOST-a, želi li obrazložiti, gospodin Bulj izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče, vi ovim Zakonom nikako da odredite da znamo što je arhivsko gradivo. Vi ste to ostavili u biti prostor da se može manipulirati, a u biti sve što je s ciljem kolega Grmoja govori zatvaranje arhiva. Ovim Zakonom se zatvaraju arhivi i to naša javnost mora znati. To kolege iz HDZ-a moraju znati i njihovi koalicijski partneri. Evo, kolega Kirin, vi danas zatvarate arhiv ako dignete ruku za ovo. Vi to morate znati. Nemojte nasjedati obmanama. A prije godinu dana ste glasali za MOST-ov prijedlog o otvaranju arhiva i naravno da će se prije izbora, bilo kojih, vi pozivat opet na lustraciju jer vam to i jedini način kako da narod obmanjujete, kako pridobivate birače. A ovo je Zakon i obaveza, vidim da nema više kolega iz HDZ-a ovdje, jedino ste vi otišli ne znam zbog čega ne slušaju ovaj vrlo bitan zakon na koji oni dobijaju izbore i na koje se pozivaju iz izbora u izbore, lustracija, pa dajmo povjesničarima dajmo ljudima od struke da uđu u arhiv u skladu sa zakonom jer je trenutno arhiv otvoren. A danas ćete vi glasati ako dignete ruku o zatvaranju arhiva. Žao mi je što nema kolege Šipića, što nema kolege Mire Kovača, što nema kolege mog Đakić i brojnih drugih kolega, čak je i Milijan Brkić sada zvao jel bit im će neugodno da dođe gospodin Furio RAdin da sluša jel ne zna kako će u idućim izborima pozivati na lustraciju. Koji će sada naći model? Misle zaboravit će se za pet dana. kratka je pamet narodu. Jednostavno imate obavezu zatvoriti ovo prema umotvorcu ovog zakona, a to je kolega. Ovo je lex kolega.
Kolega Bulj, vrijeme [[Upadica Bulj: Tražimo glasanje.]] Hvala gospodine Bulj. Prelazimo na amandman 22 Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao i kod 18. amandmana.
Sada će gospodin Grmoja dati obrazloženje u ime Mosta.
S obzirom da je člankom 18. stavak 1. propisano da je gradivo dostupno za korištenje od nastanka, potrebno je precizirati da se odredba odnosi na javno dokumentarno i na javno arhivsko gradivo jer u trenutku nastanka ponovno ponavljam nije poznato koji će biti rezultat postupka vrednovanja i hoće li neki dio dokumentarnog gradiva postati dio arhivskog gradiva ili ne. Neprihvatljivo je uvođenje kategorije gradiva koje nije predano u nadležni arhiv i po diskrecijskoj ocjeni nepoznate osobe. O čemu se ovdje radi? To podrazumijeva da postoji opasnost da određeno gradivo neće biti predano u arhiv. A tko o tome odlučuje? Neka diskrecijska procjena da nešto neće biti predano. Ja ne mogu razumjeti što vi ovdje pokušavate napraviti, što pokušavate napraviti. I što je najluđe od svega vi ste danima, bila je ministrica u Temi dana na HRT-u priča da otvara arhive UDBA-e i onda je voditeljica pita što vi otvarate jelu ovom trenutku to otvoreno, ona se pogubila jadna što će žena jer zna da obmanjuje javnost. Da je u ovom trenutku sve otvoreno, a da ćete vi to zatvoriti. Pa neugodno je gledati kako trubite preko medija da otvarate arhive, a zapravo ih zatvarate. A arhivi su u ovom trenutku otvoreni. Meni dođe neugodno, ako vama nije meni je neugodno to gledati. Tražim glasovanje.
hvala lijepa gospodine Grmoja. Prelazimo na amandman broj 23. Izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 18. amandman.
Gospodin Bulj će ga obrazložiti u ime Mosta.
Hvala lijepo. Vi nikako da odgovorite na pitanje tj. i u raspravi što je to arhivsko gradivo, tko će odrediti, tko je definiran i nadležan za određivanje arhivskog gradiva, tko ima to diskrecijsko pravo, koji kolega, tko će to napraviti? A vi jasno i glasno imate namjeru zatvoriti arhivsko gradivo iz komunističkog razdoblja, to vam je jedini interes i vi to znate uvaženi tajniče da danas zatvaramo gradivo i da će kolege iz HDZ-a i većine glasati o ovome zakonu u biti kojega su prošle godine otvorili arhivsko gradivo. Žao mi je što nije bila ministrica, kada je bilo raspravljanje ovdje bilo je teško gledati jer je bila svjesna ona nije davala nikakva objašnjenja. Mediji su pokušali kroz naslovnice ste pokušali provući da otvarate arhivsko gradivo UDBA-e otvaramo arhivsko gradivo. To je manipulacija i laž. Današnjim danom vi zatvarate arhivu iz komunističkog razdoblja i to javno moramo kazati. I zaista me zanima kako će kolege iz HDZ-a glasati radi javnosti jel kada obilaze selo po selo onda uvjeravaju ljude u lustracije, obmanjuju ljude. pa dajmo to vrijeme povijesti, povjesničarima, struci da se istraži to razdoblje, a ne manipulirati našim građanima i vraćati ih u povijest. Njima je jedini interes manipulacija i vi imate tu obavezu prema onome tko je stvorio ovu Vladu, koji je s ovoga gore balkona činio prstom, sjećate se ovako, koji je ovako kokošario po hodnicima da bi uhvatio kojega zastupnika. Tražim da se o ovome amandmanu u zakonu lex kolega glasa. Hvala.
Hvala. Prelazimo na amandman broj 24. Jeste sigurni da je 100 godina dovoljno? Probajte računati. Izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 18. amandman.
Hvala. Izvolite gospodine Grmoja.
Dakle s obzirom da je člankom 18. stavak 1. propisano je da je gradivo dostupno za korištenje od nastanka, potrebno je precizirati da odredba odnosi na javno dokumentarno i na javno arhivsko gradivo jer u trenutku nastanka nije poznato, ponovno ponavljam, koji će biti postupak vrednovanja. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa gospodine Grmoja. Prelazimo na amandman broj 25 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Arhivi su zaduženi za čuvanje i zaštitu javnog arhivskog gradiva te provode i mjere prikrivanja identiteta osoba, odnosno anonimizacija stvaratelji i imatelji javnog arhivskog gradiva nastalog do 30. svibnja 1990. godine, dužni su također osigurati njegovu dostupnost sukladno odredbama ovog zakona.
Hvala lijepa. Gospodin Grmoja će obrazložit amandman.
Dakle radi se o ne razumijevanju osnovnih pojmova od strane državnog tajnika, ministrice Obuljen koja evo nije smogla hrabrosti ni pojaviti se ovdje danas na obrazloženju ovih amandmana. Vidimo da nema ni kolega iz HDZ-a, nije ni njima ugodno slušati istinu. Istina je nekad jako neugodna, istina se nastoji ovim zakonom prikriti, a isto tako nastoji se zaobići jedna rasprava u kojoj nemate nikakvih argumenata u kojima smo svjesni da su vaše namjere razotkrivene, da smo shvatili već odavno što želite i da onda evo nemate ni nekakav minimum korektnosti da prihvatite one amandmane koji nastoje poboljšati sami zakon, a koji ovu namjeru koju ste vi naumili provesti neće u bitnome promijeniti. Ovi amandmani neće ostaviti arhive otvorenima, ovo o čemu sada raspravljamo, ali će barem malo poboljšati određene stvari i kod samog postupka će definirati što je dokumentarno, što arhivsko gradivo i uvest će prave pojmove, ali vi to ne želite čuti. I ja tražim glasovanje.
Hvala gospodine Grmoja. Prelazimo na amandman broj 26 uvijek Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Gospodine državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća jer se radi o osobnim podacima koji su sadržani u javnom arhivskom gradivu, tj. gradivu koje je odabrano iz javnog dokumentarnog gradiva.
Gospodin Bulj će obrazložit amandman u ime MOST-a, izvolite.
Hvala lijepo. Tajniče, ministarstvo nije namjerno definiralo što je arhivsko gradivo, što je dokumentarno, to je vaš cilj i interes. Ali je vrijeme, i zbog toga smo otvorili arhivu, da se dozna tko je odgovoran za ubojstva Bruna Bušića, obitelji Ševo, brojna ubojstva koja su se dogodila u domovini i van domovine, brojna ubojstva na koja se pozivaju kolege u Saboru. Zbog čega to zatvarate? Zbog čega ne doznamo istinu gdje su kosti određenih ljudi i ne zna se za njih iz toga vremena? Po brojnim jamama, zbog čega krijete te podatke? Zbog čega zatvarate to? Zbog čega te obitelji ne bi doznali gdje su te kosti mrtvih ljudi koji su samo bili domoljubi, isključivo bez suda, bez ikakvih demokratskih procesa su ubijeni. Zbog čega ovo radite? Zbog čega zatvarate arhiv? Zbog čega struka ne bi ušla i riješila i te probleme? Brojni se klanjaju ovdje moji kolege iz HDZ-a nad jamama znanim i ne znanim. Zbog čega to ne bi jednom riješili da znanstvenici, povjesničari utvrde činjenično stanje i da doznamo tko su ubojice, tko su krvoloci tih ljudi koji nisu krivi ni za ništa, osim šta su bili domoljubi, patrijoti, nisu bili mrzitelji? Zbog čega zatvarate arhive? Koji je razlog? Pa evo samo zbog ovih ljudi koje sam napomenio, nekoliko ubojstava, gdje su cijele obitelji i vanka u imigraciji ubijane u RH, pa zbog čega zatvarate arhiv? Koji je razlog? Ako je otvoren arhiv, ako je dozvoljeno povjesničarima i ljudima da uđu, svima koji se žele baviti s time da se otkrije pa barem gdje [[Upadica Radin: Vrijeme gospodin Bulj.]] su kosti tih ljudi po brojnim jamama. I tko su ubojice. Hvala. Tražim glasanje.
Hvala. Prelazimo na amandman broj 27 uvijek Kluba zastupnik MOST-a nezavisnih lista. Gospodin državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća jer se odredbom propisuju da se tehničke mjere iz prethodnog stavka poduzimaju tako da se izvorno arhivsko gradivo ne ošteti ili uništi.
Gospodin Grmoja u ime predlagatelja amandmana MOST-a.
Dakle radi se o tome da je člankom 18. stavkom 1. propisano da je gradivo dostupno za korištenje od nastanka. Potrebno je precizirati, ponovno ponavljamo, da se odredba odnosi i na javno dokumentarno i na javno arhivsko gradivo jer mi ne možemo znati što je prije postupka samog, što je arhivsko, a što dokumentarno gradivo. Međutim upozorio bih na jednu činjenicu, ovdje ste maloprije rekli suprotno, da stvaratelji određuju pravila dostupnosti gradiva izvan arhiva, a sada kažete isto kao i u arhivima, sam zapisivao što govorite. Hoćete li se odlučiti državni tajniče? Odlučite se. Na koji način se taj proces događa. Znači a ova vaša greška je posljedica toga da to niste definirali u samom zakonu, znači niste nešto definirali i vi sami ne znate na koji način se to treba provoditi i onda činite ovakve kardinalne greške ovdje kao predstavnik ministarstva sa ove govornice. Tražim glasovanje o ovom amandmanu, a najbolje bi bilo da pričekate sa glasanjem o samom zakonu, poručite premijeru, da se povuče iz glasovanja ovaj zakon i da ovo ide sve u treće čitanje, iako u samom trećem čitanju pitanje je što ćemo mi od ovog zakona moći ispraviti. Potrebno je napisati potpuno novi zakon ili ništa ne dirati u smislu ovoga što su napravljene izmjene prije više od godinu dana. Tražim glasovanje.
Hvala. Sada je na redu amandman broj 28 Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Odredba se odnosi na javno arhivsko gradivo, dakle odabrano dokumentarno gradivo.
U ime MOST-a će govoriti, obrazložiti gospodin Bulj.
Opet isto tražimo da vaše greške koje ovdje niste definirali, javno arhivsko i javno dokumentarno gradivo jednostavno kome ste dali vi pravo tko će biti taj koji će odrediti koje je arhivsko gradivo i na koji način će ono biti određeno. Ali je činjenica i kolega Grmoja i klub MOST-a a i kolege iz HDZ-a koje su ovdje dobro bi bilo da prenesu i ako slušaju da negdje ako su u svojim kancelarijama sada pod ovim skutama ili u nekim jamama ovdje u podrumima gdje se nalaze da čuju da bi bilo najbolje da povuku ovo, da je ovo jedan sramotan zakon koji u biti su glasali prošle godine otvaranje arhiva, sada o zatvaranju, zakon koji nije definiran, koji ostavlja brojne upitnike, zakon kojem je jedina obaveza, tvorcu ovog zakona koji je tvorac i ove Vlade da povuku ovaj zakon, to bi bilo najplemenitije šta bi se moglo dogoditi u ovome slučaju i najkorisnije za arhivsku, za arhivu. To je ono šta bi bilo najplemenitije. Međutim žao mi je što ih ovdje nema a biti će uredno na glasanju, dizati će ruke i kolege i Šipić i Kovač i kolega Brkić i svi koji su ovdje, pozivaju se, uvijek se često se pozivaju na lustraciju, na temeljne vrijednosti ne znam čega. Oni ovim današnjim danom ako glasaju o ovome zakonu i ako ga podrže u biti gube svaku vjerodostojnost. Zbog toga i nisu ovdje u Saboru. Sada ih ova tema ne interesira. Zbog čega? Zbog čega ih sada odjednom ne interesira ovo a u kampanji lustracija, lustracija, lustracija, bolje da govore lažemo vas, obmanjujemo vas narode, dok se pljačka država mi ćemo pričati o lustraciji, dajmo ovo povjesničarima, dajmo ovo struci i zatvorimo ovu priču. Tražim glasanje.
Hvala. Amandman br. 29. također Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da je datum 30. svibnja 1990. godine izabran za granično razdoblje između nedemokratskog režima i demokratski izabrane vlasti a imajući u vidu konstituiranje novog Hrvatskog sabora izabranog na prvim višestranačkim parlamentarnim izborima te prijenos vlasti na svim razinama.
Hvala lijepa. Gospodin Grmoja će obrazložiti amandman.
Mi smo prema ovom važećem zakonu koji je praktički naš prijedlog koji smo uspjeli ovdje prije lokalnih izbora kada je HDZ glasao za njega jer se bojao rezultata na lokalnim izborima uspjeli progurati da bude otvoreno sve do Božićnog ustava 22. prosinca '90.-te. I sada se to vraća nekoliko mjeseci unatrag, zatvara se taj period tranzicije iz komunističkog u demokratski sustav kada su se mnogi iz tog bivšeg režima prebacili u ovaj novi sustav, zauzeli važne pozicije u društvu i sada se to želi zatvoriti pod nekakvom pričom da je znači 30.5. važan datum, naravno da je važan ali to nema nikakve veze sa ovim prijedlogom zakona i s namjerom koju smo mi imali kod donošenja samog zakona. Kaže, to sam rekao ovdje u raspravi kada je bilo, ravnatelj državnog arhiva Dinko Čutura nedavno je dao izjavu a prenijeli su mediji, kaže tih 7 mjeseci koji su bili otvoreni a sada ćemo tih 7 mjeseci zatvoriti po ovom što predlažu kolege iz HDZ-a je razdoblje nastanka moderne hrvatske države a svaka država štiti svoje tajne. Dakle ako je vjerovati Čuturinoj izjavi nastanak Hrvatske države obavijena je tajnom koja nije za nas obične smrtnike. I ja sam ovdje pitao s ove govornice ima li ova Čuturina izjava kakve veze sa Milanovićevim King-Kongom, nemamo za sada odgovor na to pitanje ali jasno je koja je namjera, zatvoriti ovo što je do sada bilo otvoreno i da ne saznamo tko se sve iz bivšeg sustava, koji su to progonitelji, koji su to suradnici bivšeg sustava završili u HDZ-u. Tražim glasovanje.
Amandman br. 30. je istovjetni kao 29. ali u svakom slučaju mi ćemo ga tretirati u ovakvom obliku, u ovakvoj proceduri kao što imamo danas tretirati ćemo ga kao da je novi amandman. Gospodine državni tajniče, izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za 29. istovjetni amandman.
Gospodin Hasanbegović.
Poštovani državni tajniče, dakle ovo je možda ključna točka ovoga podmukloga protulustracijskoga kukavičjeg jaja od zakona. Dakle skraćivanjem zakonskoga roka iz postojećega zakona s 22. prosinca 1990. na 30. svibnja 1990. ograničava se uvid i dostupnost javnog arhivskog gradiva u ključnom razdoblju početka dvojbenoga prijelaza ili tranzicije iz jednostranačkog nedemokratskog sustava u višestranački parlamentarni poredak. Dakle to je trenutak kada se petokraka pretvara u hrvatske grbove i kada je začeta ne u kontekstu ovoga zakona Hrvatska država već duboka država konglomerat različitih poslovnih, paraobavještajnih, političkih i ideoloških interesa koja je zarobila hrvatsko društvo i državu sve do našega dana. Postavljam pitanje HDZ-u koji su vaši motivi i zašto svatko od vas ponaosob prihvaća nositi teret protulustracijske poluge putem zatvaranja arhiva? Dakle, zašto činite ono što nije zabilježeno ni u Lukašenkovoj Bjelorusiji? Dakle gospodo iz HDZ-a, podsjećat ćemo vas svaki dan imenom i prezimenom na tu činjenicu, nema nikoga od vas, posebice ćemo podsjećati svakoga od vas, poimence vas tzv. demokršćana, protukomunista i konzervativaca. Tražimo glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala, vrijeme. Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista ima amandman broj 31. Izvolite gospodine državni tajniče.
Ne prihvaća se uz isto obrazloženje kao u 29. amandmanu.
Želi li netko u ime predlagatelja uzeti riječ? Izvolite, gospodine Sladoljev.
Poštovani državni tajniče, dakle tražit ćemo glasovanje o ovom amandmanu. Ja mislim da je puno poštenije i iskrenije reći ovo što je gospodin Čutura rekao, dakle svaka država ima svoje tajne, treba jasno hrvatskoj javnosti reći da, dakle zatvaramo arhive upravo zbog toga što su neki ljudi koji su bili u UDBA-i, u sigurnosnim službama, bili dionici evo na neki način jedne političke koja iz 90-ih u demokratski sustav bila prisutna u političkom sustavu, mi ne želimo da se to sazna. To je legitimno ali mislim da se to javno mora reći. Tražimo glasovanje.
Hvala lijepa. Broj 32., Klub zastupnika Neovisni za Hrvatsku. Izvolite, gospodine državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za amandman broj 29.
Hvala lijepa. Gospodin Hasanbegović, pretpostavljam.
Podsjetite me molim vas, o kojem je riječ, niste rekli [[Upadica Radin: 32.]] O kojem je zakonskom članku riječ?
Hoćete da vam pročitam? U članku 20. stavak 1. mijenja se i glasi „javno arhivsko gradivo je nastalo …/ [[Upadica Hasanbegović: O stavku 1. govorite?]] Da, da [[Upadica Hasanbegović: O kojem stavku govori?]] [[Upadica Bukarica: Stavak 1]] Pročitat ću vam vaš amandman tako da se prisjetite, mogu? Javno arhivsko gradivo koje je nastalo do 22. prosinca 1990. g. dostupno je za korištenje bez ograničenja osim gradova iz članka 18. stavka 4. i stavka 5. ovoga zakona i gradiva propisanog člankom 19. ovoga zakona, to je vaš amandman. Želi ga obrazložiti? Stavak 1., da.
Ponovit ću još jednom, dakle ovaj stavak Vladinoga zakonskoga prijedloga predstavlja ključni dokaz da je riječ o protulustracijskom kukavičjem jaju kojim se zatvara arhiv u odnosu na postojeće zakonsko stanje. Dakle, još jednom pozivam zastupnike HDZ-a da pokažu savjest, pitam se hoće li među njima biti ijednoga koji će sukladno svojoj savjesti odbiti glasovati za ovaj protulustracijski zakonski prijedlog ili će svi postupiti u ovom konkretnom slučaju kao iz njihove sestrinske stranke u lipnju 1991. g. kada su se povukli i pobjegli iz sabornice, kada se glasalo o hrvatskoj državnoj neovisnosti. Imali u HDZ-u ijedan zastupnik koji će imati ulogu časnog i zaboravljenoga zastupnika Marka Vlašića Čiče s Korčule koji se odbiti podvrgnuti partijskoj stezi, ostao u Hrvatskom saboru i glasao za hrvatsku državnu neovisnost? Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegi Hasanbegoviću. Jeste za glasovanje za amandman? … [[Upadica Hasanbegović, ne razumije se.]] Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 33. Kluba zastupnika HDZ-a u svezi s člankom 20. stavak 2. Izvolite, gospodin Poljičak.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepo, amandman postaje sastavni dio zakona. Prelazimo na amandman 34. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 20. stavak 2. Izvolite, kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća. Nije potrebno unositi ovaj uvjet za omogućavanje dostupnosti podataka.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle, predlaže se redakcija teksta na način da budu jasno razgraničene kategorije osoba čiji se osobni podaci ne štite, to su ukupno 3 različite kategorije. I to osobe koje su obnašale javne dužnosti i osobe koje su bile pripadnici, zaposlenici neke od služba sigurnost kod čega se uvažava činjenica da je postojalo više službi sigurnosti i osobe koje nisu bile obnašatelji javne dužnosti niti pripadnici neke od službi sigurnosti ali surađivala sa službama sigurnosti ili drugim tijelom na način da je sudjelovala u kršenju ili ograničavanju ljudskih prava i temeljnih sloboda trećih osoba kod čega se uvažava činjenica da nisu isključivo službe sigurnosti kršile ljudska prava i temeljne slobode. Znači, ovaj amandman koji su dali kolege HDZ-a gdje su ispravili onu grešku na koju smo ih upozoravali, znači sami veznik je promijenjen, ništa ne mijenja na stvari. Zašto? Zato što nije promijenjeno to da ste vi naveli kao da je postojala jedna služba sigurnosti, bilo ih je više, niste uvažili činjenicu da su rijetku bili definirano kao suradnici službi, da su postojale osobe koje nisu bile definirane a surađivale su ili sa službama ili sa drugim tijelima. Mi to sve u svom amandmanu definiramo, međutim vi takve osobe želite zaštititi. Vi želite zaštititi te operativne veze, a znamo tko je bio operativna veza. To vi želite zaštititi i žalosno je da to podržavaju oni koji se prodaju kao veliki domoljubi, koji žele raščistiti s komunističkom prošlošću, ali neće im. Ako danas stisnu zeleno za ovaj zakon neće im to narod zaboraviti i to im više neće proći. Potpredsjedniče Brkić, ako podržite danas ovakav Zakon o arhivima kojima se zatvaraju arhivi neće vam više proći priča o lustraciji komunističkoj prošlosti. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Kolega Grmoja, molim vas da vašem izričaju ne omalovažavate bilo koga i niste tu da prozivate nikoga. Tražite glasovanje, hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 35 Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku u svezi s člankom 20. stavak 2. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer nije potrebno unositi ovaj uvjet za omogućavanje dostupnosti podataka.
Zahvaljujem. Izvolite gospodine Hasanbegović.
Poštovani državni tajniče. Vaš odgovor je podcjenjivanje zdrave pameti. Dakle ne može biti obrazloženje zato jer to nije potrebno. Pa vas ja pitam zašto nije potrebno? Dakle najmanje što možete učiniti dati argumentaciju. Mi opet podsjećam zbog javnosti mi imamo postojeće zakonsko stanje kojim su otvoreni arhivi, kojim su jasno definirani tzv. obnašatelji javnih dužnosti na svim razinama sada odbijanjem ovih amandmana i ovim zakonskim prijedlogom imamo zatvaranje arhiva. Dakle svrha ovog amandmana je zadržati dostupnost podataka iz javnog arhivskog gradiva iz postojećeg zakonskog rješenja. Predložena odredba u ovom HDZ-ovom protu lustracijskom kukavičjem jaju značajno bi ograničila uvodi i dostupnost u postojeće javno arhivsko gradivo, budući da otvara mogućnost kumulativne primjene, dakle sada to je ta igra s veznicima po kojem bi se ograničenja odnosila samo na osobe koje su u isto vrijeme bili i obnašatelji javne dužnosti i pripadnici suradnici službi sigurnosti. Dakle amandmanom smo jasno zbog jasnoće rekli da se služba sigurnosti u jednini treba zamijeniti pojmom službe sigurnosti u većini budući da je u jugoslavenskom komunističkom sustavu djelovalo više službi državne sigurnosti. Ako vam to nije poznato ne morate pitati povjesničare, pitajte neke od istaknutih stranačkih dužnosnika, pitajte neke od ministara u današnjoj Hrvatskoj … /Govornici govore u isto vrijeme./ … činjenice o postojanju više tajnih službi. Molim glasovanje o amandmanu.
Hvala vam lijepo. Prelazimo na amandman broj 36 Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku u svezi s člankom 20. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je prijelaznom odredbom članka 57. propisano da su stvaratelji imatelji javnog arhivskog gradiva nastalog do 30. svibnja 1990. godine dužni osigurati njegovu dostupnost.
Zahvaljujem. Izvolite gospodine Hasanbegović.
Dakle ja sada podsjećam na jednu bizarnost. Vi ste sada u svome odgovoru spomenuli riječ imatelj, isti onaj pojam koji ste odbili uvrstiti u ovaj zakonski prijedlog našim prvim amandmanom. Tada ste posegnuli za argumentom da zakon ne poznaje pojam imatelja, a sada spominjete imatelje. Dakle o kojim je imateljima riječ? Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hasanbegoviću. Prelazimo na amandman broj 37 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 21. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da je člankom 30. navedeno da javnu arhivsku službu obavljaju državni arhivi i arhivi lokalne i područne (regionalne) samouprave.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Bulj.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Tajniče, u članku 21. mijenja se riječ javno arhivsko gradivo zamijenilo bi se javno dokumentarno gradivo i javnom arhivskom gradivu jel vi niste definirali ovim zakonom što gdje spada javno dokumentarno gradivo. Vi cijelo vrijeme odbijate takav amandman i ne želite to precizirati i da li je neki dio dokumentarnog gradiva da li će postati arhivskog gradivo ili ne. Tko će to odrediti? Ali je vama ovdje puno bitnije da se uz obrazloženja i ne prihvaćanje naših amandmana sa strane Vlade i ministrice jel naravno vaš nalogodavac lex kolega ovaj zakon kako sam ga nazvao, vama je puno bitnije da se ovo provuče. Vama nije ugodno slušati ovo sve jer ste svjesni tajniče da smo upravu. vi ste svjesni da se današnjim danom kolege iz HDZ-a i koalicijski partneri i ne znam šta će biti s drugima da će glasati o ovom zakonu. Ja ne mogu vjerovat da zbog svih ubojstava za vrijeme komunističkog režima spomenuo sam brojna ubojstva od Đurekovića kojem je suđenje bilo do obitelji Ševo što se ne zna što se dogodilo, Brune Bušića i brojnih drugih emigranata kako u Hrvatskoj brojnih jama zbog čega zatvarate istinu i povijest i struku da se pronađu oni koji su to napravili i da činjenice izađu na vidjelo. Ja ne vjerujem da će gospodin Milijan Brkić glasat za ovaj zakon, ja ne mogu vjerovati da ćete zatvoriti ovaj arhiv danas, ja ne mogu vjerovati da će to napraviti kolega Šuker, kolega Borić svi, kolegica Jelkovac, ja ne mogu vjerovati. Možda je smiješno ali ne mogu vjerovati da smo prošle godine zajedno otvorili arhiv, prepustali tu ljudima, a da ćete sada glasati za lex kolega. Tražim glasanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Kolega Bulj, razumijem vašu nišu, ali domoljublju me ne morate učit vi, niti itko od kolega tu. Domoljublju su me naučili pokojni otac i majka, a domoljublje živimo svaki dan svojim djelima. … [[Upadica se ne čuje.]] A kako ću ja glasat, to je moja stvar, sigurno neću slušati vas. Dakle prelazimo na amandman broj 38 Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 1. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se u arhivima čuva javno arhivsko gradivo, dakle odabrano javno dokumentarno gradivo.
Zahvaljujem. Odgovor poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Pa radi se o istom prijeporu kojeg imamo ovdje od samog ovog početka, međutim državni tajnik ne želi prihvatiti argumente i istina je ovo što kolega Bulj govori, kolege iz HDZ-a će znači danas zatvoriti arhive i to je istine, to je bila namjera od samog početka znači kada smo ih natjerali izmjenama Zakona o arhivskom gradivu i arhivima prije lokalnih izbora da to podrže jer su se bojali rezultata na izborima da će njihovo biračko tijelo shvatiti da ih zapravo cijelo vrijeme obmanjuju, pričaju o ilustraciji, a ništa po tom pitanju nisu napravili jer koga mogu ilustrirati nego sebe? Jedino sebe. Da se HDZ ilustrira, ilustrirala bi se Hrvatska, ali ne mogu se oni ilustrirati jer su ključni ljudi koji danas vuku konce unutar Hrvatske demokratske zajednice zapravo suradnici tih službi. Čovjek koji se hvalio da je on preko određenih punktova ohrabrio Ivana Vrdoljaka na koaliciju s HDZ-om je zapravo prema dokumentaciji koja je izašla suradnik službi. I kako će HDZ onda ilustrirati Hrvatsku kad bi trebao sebe ilustrirati? I zato će ovdje kolege koji ste vi nabrajali podržati ovakav prijedlog zakona. Neće vas slušati gospodine Bulj, vas neće slušati, ali slušat će kolegu, slušat će Andreja Plenkovića, slušat će Ninu Obuljen i ono što su naumili od početka to će danas i naumiti i izvršiti kao što su u vrijeme komunističke Jugoslavije postojali nalogodavci, izvršitelji, danas će kolege iz HDZ-a biti izvršitelji, a svi dobro znamo tko su nalogodavci. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na 39 amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 2. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se ovo pitanje uređuje općim aktima stvaratelja gradiva te posebnim zakonom, primjerice Zakonom o pravu na pristup informacijama.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Marko Sladoljev, izvolite.
Poštovani državni tajniče, hrvatska javnost želi znati tko je progonio kardinala Stepinca, tko je progonio gospodu Vladu i Marka Veselicu. Dakle ovim neprihvaćanjem amandmana stvara se tajna na arhive, evo ja ću reći jednu istinu, dakle Rumunjska vlada zatvara korumpirane političare, suce i direktore, Hrvatska vlada zatvara arhive.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sladoljevu. Tražite glasovanje? Kolega Sladoljev? Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 40 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi članka 21. stavak 3. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se u arhivu čuva javno arhivsko gradivo, tj. odabrano javno dokumentarno gradivo te je stoga predložena odredba nepromjenjiva u praksi.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle predlaže se uvođenje kategorije arhiva koji obnašaju javnu arhivsku službu jer je taj pojam širi od državnih arhiva i arhiva jedinica lokalne i regionalne samouprave te ujedno praktičniji za korištenje. Kao što cijelo vrijeme od početka ovdje govorim, pokušali smo ovaj vaš loš zakon koji ima, što je puno gore, jednu jako lošu namjeru zatvoriti arhive, ispraviti da se Hrvatska Vlada i ministarstvo ne sramoti. Pokušali smo razjasniti pojmove, definirati određene stvari, ali vi ste prihvatili jedan jedini amandman koji praktički ništa ne znači, ali kao što sam rekao na samom početku da ste prihvatili i sve amandmane, to ne bi izmijenilo vašu namjeru, a vidjet ćemo hoće li tu namjeru vašu podržati kolege iz HDZ-a. Nema ih ovdje puno u sabornici, nije ih u jednom trenutku bilo gotovo nikoga od njih, ali evo sad su neki došli, vidjet ćemo što će oni danas odlučiti, kako će glasovati, hoće li se voditi vlastitom savješću, zanima me kako će postupiti kolega Stier, kolega Kovač, kolega Brkić, kolega Šipić, kolega Šuker mi je rekao da je on posebno osjetljiv po ovom pitanju, da on nikako ne želi da se zatvore arhivi, pa ćemo vidjeti kako će on danas glasovati. Ja mu želim vjerovati, želim vjerovati da on nije taj koji želi sudjelovati u ovoj prljavoj raboti zatvaranja arhiva, želim vjerovati da on ima kičmu i svoju savjest i da će danas glasati protiv ovakvog prijedloga zakona i ja ću mu prvi ovdje čestitati i dati podršku. Hvala, tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 41 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 3., 4. i 5. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da se pitanje naknade za korištenje javnog arhivskog gradiva uređuje pravilnikom, a predviđeno je i oslobađanje od plaćanja troškova.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj, izvolite.
Pa evo, uz zatvaranje i vidimo da u ovome slučaju imamo zabranu … [[Govornik se ne razumije.]] tj. slikanja mobitelom dokumentacije u arhivu. Naravno da je to još jedan od dodatnih stvari koje zatvaraju ovaj arhiv i zaista nakon ovoga svega najbolje bi bilo da povučete ovaj zakon da oni koji slušaju vaše nalogodavce da su svjesni da ovdje ne možete obraniti ovo, da kolege u HDZ-u su svjesni da od sramote ne mogu biti u sabornici, a ovdje se pozivali na arhivu, na lustraciju jer mi moramo ostaviti otvoren arhiv i zbog, kako je kolega Sladoljev rekao, moga sinjana Marka Veselice, njegovih progonitelja, da vidimo kako su ti ljudi živjeli, pa hrvatskih proljećara koji su preteče hrvatske države i brojnih ljudi koji su se borili. Zašto zatvoriti od povjesničara i ljudi koji su se bavili tim poslom, strukom, zatvoriti arhive? Zbog čega? Zbog čega mi ne bi znali što se događalo s Markom Veselicom i drugim ljudima iz toga vremena? To su simboli otpora i borbe za samostalnu RH. Ja sam Marka Veselicu tj. Klub vijećnika MOST-a Sinj predložio za bistu u Sinju. Ali to nije dovoljno. Trebamo istražiti tko su njegovi progonitelji, tko su po jamama mrtve kosti onih koji su bacali bez suđenja, bez presuda. Da vidimo tko su suradnici toga vremena. Ja ne vjerujem, zaista ne vjerujem, ja ne mogu, da će kolege iz HDZ-a glasati za ovaj Zakon. Evo, ja i kolega Šipić, nije ovdje, bio je jedno vrijeme pa je otišao, ja ne vjerujem da će on moći to objasniti u Cetinskoj Krajini ljudima zbog čega. Ili kolega Culej da će glasati. Ja ne mogu vjerovati, evo. Ja zaista ne mogu vjerovati da će glasati o zatvaranju arhiva ti ljudi. Pa ostavimo povjesničarima, našim ljudima neka se istraži to vrijeme i neka se jednom stane u kraj, a ne samo pred izbore pozivati se na lustraciju. Tražim glasanje.
Zahvaljujem poštovani kolega Bulj. Prelazimo na amandman broj 42. Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku u svezi s čl. 21., st. 3. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz prethodni 41. amandman.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Hasanbegović, izvolite.
Poštovani državni tajniče. Svrha ovoga amandmana je korištenje arhivskoga gradiva omogućiti svim zainteresiranim građanima, što bi uvođenjem naknada bez jasno propisanih uvjeta značajno ograničilo taj isti uvid i korištenje. Uostalom, predloženi amandman je sastavni dio postojećeg zakonskoga rješenja. Kao povjesničar sam na svojoj koži godinama osjećao što znači potpuno iracionalno nametanje financijskih obveza za banalno kopiranje dokumenata, što je zapravo posredno bio instrument ograničavanja i sprečavanja korištenja arhivskog gradiva. Dakle, ovaj amandman je sastavni dio postojećeg zakonskoga rješenja, kao što je sastavni dio ovoga zakonskoga rješenja bio i rok, jasno propisan rok za predaju arhivskoga gradiva u hrvatski državni arhiv koji sada vi ovim protulustracijskim kukavičjim jajem ukidate, a bez predaja građe arhivu i bez dostupnosti cijeli Zakon postaje bespredmetan. Sastavni dio ovog Zakona je i naš amandman kojim vašu ... [[Govornik se ne razumije.]] formulaciju obnašateljima javnih službi, suradnicima ili onima koji su surađivali sa službom sigurnosti zapravo jasno taksativno obrazlažemo tko su ti obnašatelji. Dakle, svi zaposlenici konkretno navedenih službi jugoslavenskog komunističkog aparata, što vi sada poništavate.
Zahvaljujem poštovani kolega Hasanbegović. Tražite glasovanje?
Tražimo glasovanje.
Hvala lijepo. Prelazimo na amandman br. 43. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s čl.21., st. 6. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da se nadležnim državnim arhivima predaje na čuvanje javno arhivsko gradivo.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Mi cijelo vrijeme ovdje imamo isti prijepor, ali vidim da državni tajnik ne želi čuti nikoga ovdje od zastupnika. Žalosno je da se na ovaj način ide u promjene jednog Zakona koji je otvorio arhive, koji ih je učinio dostupnim i onima koji su povjesničari, istraživači, ali i sveukupnoj hrvatskoj javnosti i dobro je kolega Bulj, to se pokazuje ovdje. Kolegama iz HDZ-a je neugodno slušati istinu, slušati argumente, željeli bi ovo sve prespavati i samo danas po nalogu Andreja Plenkovića kad dođe glasovanje i kolege stisnuti zeleno. Samo bi to željeli da ovaj prođe, ali hrvatski narod će im ovo upamtiti. Upamtit će vam kolegice to ako podržite, znači gledate me tamo, niste ovdje u klupama. Upamtit će sigurno ako podržite ovakav Zakon. Pokazali ste da imate kičmu već jednom kod glasovanja o Istanbulskoj konvenciji, niste poslušali predsjednika stranke, ja se nadam da ćete tu istu kičmu pokazati i danas. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman br. 44. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s čl.21., st. 7. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je ovo pitanje uređeno čl. 21., st. 5.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Evo, opet dokumentarno gradivo, ne zna se ... [[Govornik se ne razumije.]] gradivo. Niste definirali ništa. Znači, jednostavno ovim Zakonom vi zatvarate arhivu, brojne nejasnoće, ali ostavljate ipak mogućnost da netko ima pravo, pojedinac da ima pravo da radi s arhivom što želi i kako želi. Ovaj lex-Kolega u biti, uvaženi tajniče, najbolje da povučete ovaj Zakon koji je napravljen za brojne da se sačuvaju brojne ptice kosovice, ptice selice, raznorazne i domaće ptice koje ne sele, Mileri, brojna imena kodna i ovaj lex-Kolega zaista je vrijeme da ga povučete. Ja vas molim evo i kolegica je ovdje, vrlo malo ljudi je iz HDZ-a, pokažite danas svoju svijest, glasajte po savjesti, nemojte onaj prijedlog koji je MOST predložio prošle godine o otvaranju arhiva za koji ste glasali, kolegice i kolege, ovaj put da zatvorite. Nemojte to zbog mrtvih, nemojte to zbog istine, nemojte to zbog onih koji su sastavili ovu Vladu pa vam žele nametnuti svoj stav. Ovo je lex Kolega, to je sastavio čovjek koji je gore kad se sastavljala Vlada, sjećate se, kad je kolega bio gore na balkon pa kad je prstom činio ovako, on je kokošario kako sastaviti ovu Vladu koja je antidemokratska, protuprirodna, protuprirodni blud je u ovoj Vladi, ovo je nezamisliva Vlada. Pa evo zamolio bih vas kolege još jednom, budite vjerodostojni, evo kolegica Jelkovac je bila jednom, kod Istanbulske konvencije je izglasala po savjesti, vjerujem da će većina HDZ-ovaca i kolege iz HDZ-a i ovaj put glasati po savjesti, vjerujem da će to i potpredsjednik Sabora i brojni drugi, da neće dozvoliti da namjera kolege bude da se zatvori arhiv. Tražim glasanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Prelazimo na amandman broj 45. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 10. Izvolite, gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je ova odredba sadržana u članku 21. stavku 8.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Ja ne znam više što reći osim onoga što nam je ovdje jednog vica koji nam je ispričao predsjednik Sabora jednom prigodom, mahao ti, ne mahao, njima svejedno. Upozoravao ti, upozoravao, državnom tajniku je svejedno, Ministarstvu kulture je svejedno, ministrici Obuljen je svejedno, premijer je svejedno, oni imaju svoju namjeru koju su odlučili izvršiti. Ovdje je ostao samo jedan upitnik. Hoće li taj nalog kolege, nalog premijera Plenkovića, nalog ministrice Obuljen izvršiti zastupnici HDZ-a? Hoće li na to pristati i to je jedino što je još ostalo upitno u cijeloj ovoj priči. Vidjet ćemo danas vrlo brzo kod glasovanja na koji način će se oni postaviti prema ovom pitanju. Ovo je prilika da se pozicioniraju, da pokažu da na ovakvu politiku koja ima namjeru štititi one koji su surađivali sa službama bivšeg režima da takvu politiku neće podržavati i da žele istinu na jednim zdravim temeljima, jedno zdravo hrvatsko društvo koje će prošlost prepustiti povjesničarima a koja će se baviti stvarnim problemima našeg društva, naravno uvijek tražeći istinu i inzistirajući na istinu. Vidjet ćemo danas kao što je rekao kolega Bulj kako će glasati kolege iz HDZ-a, kako će glasati naš potpredsjednik Sabora Milijan Brkić, kako će glasati kolegica Jelkovac, kako će glasati Miro Kovač, kako će glasati Davor Ivo Stier jer ako su govorili da oni glasaju po vlastitoj savjesti, evo prigode. Evo prigode da pokažu da tako namjeravaju činiti i dalje. Hvala.
Hvala. Tražite glasovanje? [[Upadica Grmoja: Tražim glasovanje.]] Hvala lijepo. Slijedeći amandman broj 46. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 12. Izvolite, gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća budući da je navedeno pitanje riješeno člankom 21. stavkom 10.
Hvala lijepo. Gospodin Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Pa priča se ponavlja, samo mi nije jasno zbog čega ovim zakonom se želi u biti zaboraviti uloge i povijesna vremena u biti izbrisati se, tj. staviti se opet pod kontrole, arhivi su otvoreni brojnih naših ljudi i žrtava komunističkog režima. Evo pade mi napamet još jedan Sinjanin Tihomil Rađa, nedavno mu je bista dignuta, jedan veliki domoljub, čovjekoljub, demokrata koji je u Švicarskoj promicao i cijelom svijetu HSS-a u emigraciji i slobodnu Hrvatsku, koji je praćen, koji je premlaćivan, zatvaran samo zbog toga što je volio Hrvatsku, brojne ubojice naših brojnih ljudi u emigraciji i u Hrvatskoj, brojne jame su još i neistražene, pa zbog čega štitite ubojice, suradnike tih ljudi? Po cijelom svijetu Hrvati se borili i prije samostalne države i prije nas hrvatskih branitelji su promicali istinu o hrvatskoj državi. Zbog čega zatvaramo taj arhiv? Zbog nekoliko ptica kosovica? Jel' ih štitite, kolege? Pa zbog tih mrtvih kostiju dajmo mogućnost da se istraži, da se sazna istina. Zločin ne zastarijeva. Brojni su se demokrati u Hrvatskoj pozivali u ovoj Hrvatskoj koji su bili suradnici UDBA-e. Kad zločin ne zastarijeva, ostavimo arhive otvorene. Zašto ih zatvarate? Zašto arhive zatvarate, kolege iz HDZ-a a prošle godine ste prihvatili prijedlog MOST-a isključivo zbog toga da bi na lokalnim izborima, kad niste znali kako ćete objasniti svojim biračima zbog čega nećete glasati za taj prijedlog, a uvijek se pozivate na istu stvar, lustracija. Pa dajmo povjesničarima koji žele da istraže istinu. Tražim glasanje o amandmanu, hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Prelazimo na amandman broj 47. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 21. stavak 14. Izvolite, gospodine Poljičak.
Ne prihvaća se i to s obzirom da prethodni predloženi amandmani se nisu prihvatili onda se ovaj logično nadovezuje na to pa se ne može ni on prihvatiti.
Zahvaljujem. Jel' tražite glasovanje? [[Upadica Grmoja: Tražim glasanje.]] Dobro, hvala lijepo. Amandman broj 48. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi članka 21. stavak 15. Izvolite gospodine Poljičak.
Ne prihvaća se i to zbog toga što nije u skladu s uvodnom odredbom članka 3. ovog zakona kojim je jasno definirano što je javno arhivsko, a što odabrano javno dokumentarno gradivo.
Zahvaljujem, izvolite gospodine Grmoja.
Ja ne znam više koje argumente upotrijebiti jer očito argumenti ovdje ništa ne znače, potrebno je što prije završiti, odnosno izvršiti ovaj nalog koji je državni nalog dobio od premijera Plenkovića i njegovog glavnog savjetnika Vladimira Šeksa, potrebno je što prije zatvoriti arhive, a ovo sve što mi ovdje predlažemo, što stoji, što je argumentirano, što popravlja sami zakon, oni za to uopće ne žele ni čuti. Prihvatili su tek jedan amandman i to je sve. Ali ponovno ponavljam da su prihvatili i sve amandmane, to ne bi izmijenilo namjeru ovog zakona, koja je očita od samog početka, jedina svrha i cilj ovog zakona je zatvoriti arhive. Koga se štiti državni tajniče vrljičak, koga se štiti premijeru Plenkoviću, koga se štiti ministrice Obuljen, koga se štiti podpredsjedniče Sabora Brkić? Koga se štiti sa ovakvim zakonom? Mi ćemo, kao što sam rekao, naći načina kako zaobići ovakav vaš zakon, ali ne znam zašto vam je trebalo da se ovako sramotite pred Hrvatskom javnošću. Prvo sa samom namjerom, a onda i sa izvedbom koju ste ovdje pred nas kroz ovaj zakon donijeli. Zakon je jako loš, tražimo treće čitanje, iako to treće čitanje neće ništa izmijeniti, neće izmijeniti samu namjeru, ali će barem jedan duži period ostaviti arhive otvorenima. Hvala, tražim glasovanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na amandman broj 49 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je naslov iznad članka 22 u cijelosti izričito odrazio sadržaje odredbe članka 22.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj, izvolite.
Predlažemo uvođenje kategorije arhiva koji obnašaju javnu arhivsku službu jer taj pojam širi državnih arhiva i arhiva jedinica lokalne i regionalne samouprave … [[Govornik se ne razumije.]] praktičniji za korištenje. Međutim vi to ne želite, mi ovdje ponavljamo brojne amandmane, ovaj zakon je nepopravljiv, nepopravljiv i najbolje da ga povučete, ovo je lex Kolega i naravno da ovaj zakon, kao što je rekao kolega Grmoja samo se čeka izvršenje kad ćete stisniti zelenu tipkicu i da zatvorite arhiv vrijeme komunističkoga režima i svih žrtava. Žao mi je što nema brojnih kolega ovdje, žao mi je što kolega Šipić, Kovač, što nisu ovdje da popričamo, da vidimo. Ja vjerujem i sada da će oni glasati protiv ovoga zakona, ja vjerujem ako su prošle godine glasali za ovaj zakon za otvaranje arhiva koji je Most predložio, ne vidim niti jedan razlog zašto zatvarati istinu, zašto onemogućiti ljudima, povjesničarima koji žele saznati istinu, a to sve zbog pravičnosti prema ljudima koji su se borili, nepravedno stradali, borili za Hrvatsku u tome vremenu. Zločin ne zastarijeva, a ovi Udbaši, te sluge njihove, zašto ih krijete? Da li mrtve kosti tih ljudi, te obitelji ne mogu istinu doznati? Zločin ne zastarijeva, ovdje se pozivalo, zločin ne zastarijeva, ali moramo okititi, locirati, transferirati, isporučiti naše generale, moramo dostaviti sve dokumentaciju Domovinskom ratu, moramo sve. E al arhivu ne otvoriti iz komunističkog vremena. A što se tiče Domovinskoga rata sve pozatvarati. Dok se pljačkala Hrvatska, dok se pljačaka INA, dok su se pljačkale Telekomunikacije, dok se opljačkala Hrvatska, sve ste generale pohapsili, uputili činovnicima kompletnu dokumentaciju da bi obezvrijedili Domovinski rat. Tražim glasanje.
Zahvaljujem poštovani kolega Bulj, hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 50 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. stavak 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća s obzirom da je člankom 30. stavkom 1. određeno tko obavlja javnu arhivsku službu.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja.
Dakle ono što ste vi zaboravili uopće spomenuti, da nacionalni dokumentacijski centar Domovinskog rata obavlja javnu arhivsku službu kao specijalizirani arhiv, i to ste zaboravili, a da ne govorim o ovome ovdje na što vas sve upozoravam. Znači ono što mi nikako ne možemo shvatiti da ste napravili ovakve pogreške, da ste zaboravili jednu tako važnu instituciju koja skuplja građu iz Domovinskog rata i niste je znači stavili tu instituciju da ona obavlja javnu arhivsku službu, niste je spomenuli u zakonu. Pa o čemu mi pričamo ovdje? I zato ćete glasovati kolege iz HDZ-a, za ovakav zakon. Kolega Borić glasovat ćete za ovakav zakon. Nemojte spuštati glavu kolega Boriću, nemojte spuštati glavu, nemojte spuštati glavu, pokažite kičmu danas, nemojte glasovati za zatvaranje arhiva, nemojte glasovati za zatvaranje arhiva kolega Boriću i nemojte bježati iz Sabornice, nemojte bježati iz sabornice kolega Borić. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Prelazimo na amandman broj 51 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. stavak 3. Poštovani kolega Poljičak, izvolite.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje, kao uz prethodni 50. amandman.
Zahvaljujem. Odgovor? Nitko, hvala. Kolega Bulj izvolite, dajte se prije dogovorite molim vas.
Dogovorili smo se mi i znamo kako ćemo glasati o ovome zakonu kolega potpredsjedniče Sabora. Reći ću vam da ne znam kako ćete vi glasati, sigurno nećete glasati kao prošle godine kada se otvorio arhiv. Prema tome, mi smo se dogovorili u ime kluba kako ćemo o ovome glasati, imamo jasan stav o ovome. Žao mi je što i Dokumentacijski centar iz Domovinskog rata i ta arhivska građa nije shvaćena ozbiljno, to je za vas neozbiljno. Puno ozbiljnije su bile stvari koje je kolege izgovorio uhiti, locirati, transferirati, isporučiti naše najistaknutije sinove u Haag, briselskim činovnicima, klanjati se ovdje Karli del Ponte, davati im više dokumentacije nego što se je dogodilo, zaboraviti na generale iz Hrvatske, hrvatske generale iz HVO-a i to je puno bilo bitnije nego, ali očito to vama nije bitno koliko vam je bitno zatvoriti ovaj arhiv. Ako Dokumentacijski centar iz Domovinskog rata kolega Đakiću nije arhivska građa onda šta je? Pa ne možete vi sada glasati, evo predsjednik odbora, predsjednika HVIDRA-e pa ne možemo glasati protiv ovoga, pa nema Dokumentacijskog centra nije arhivska građa ej. Arhivska građa kolega Đakiću po ovome zakonu, ja očekujem da tko glasa za ovo da glasa protiv arhivske građe iz Domovinskog rata. Zbog čega u ovome zakonu vi ne uvrstite tajniče da je arhivska građa Dokumentacijskog centra iz Domovinskog rata vrlo ozbiljna građa nije arhivska građa, zbog čega to, koji je razlog? Dok u isto vrijeme štitite ptice selice kosovice i brojne nazivke koje sve imaju kolege. Bit će sramota ako se ovo podrži.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj [[Upadica Bulj: Tražim glasanje uvaženi potpredsjedniče Sabora.]] Hvala lijepo. Ja vas molim da obrazlažete amandmane, a ne da ne omalovažavate kolege zastupnike. Prelazimo na amandman broj 52 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. stavak 4. Izvolite kolega Poljičak.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 50. amandman.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja. Izvolite.
Nema potrebe govoriti, ali mi ćemo ipak govoriti jer smo shvatili da istina ovdje boli kolege iz HDZ-a, mnogi su napustili sabornicu. Kolega Đakić je jako nervozan, ali kolega Bulj mu postavlja dobro pitanje. Unutar ovog zakona nije spomenut Memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata da obavlja uopće javnu arhivsku službu, nije spomenut i on će glasati za to. Ali glasao je on za mnogo toga što je išlo protiv i branitelja i protiv Domovinskog rata i to mu prolazi i podržat će i glasat će danas ovdje za zatvaranje arhiva, glasat će za zatvaranje arhiva i prodavat će nam ponovno istu priču. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Ja vas zaista molim da obrazlažete amandman, a da ne omalovažavate i ne prozivate druge zastupnike. Sljedeći takva vaš istup bit će vam izrečena opomena. Imamo povredu Poslovnika, izvolite gospodinu Đakiću.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Grmoja povrijedio je članak 238. On je započeo govoriti o drugoj temi, počeo je prozivati, vrijeđati i stavljati riječi u usta kao i optuživati, što apsolutno Poslovnikom nije predviđeno. Stoga vas molim da upotrijebite članak 238. i da kolegi Grmoji izričete opomenu kako više ne bi činio takova djela ili neka se ponovo vrati u svoju firmu Grizli pa neka tamo raspravlja o nekim temama.
Zahvaljujem gospodine Đakiću, vi ste u svojoj povredi Poslovnika učinili upravo ono što očekujete da drugi vama ne čine i ne mislim da je povrijeđen Poslovnik i vas bih također zamolio da ne omalovažavate druge kolege zastupnike jer ću i vama izreći opomenu, a nećete me vi učiti kako ću ja voditi sjednicu. I ne mislim da je povrijeđen Poslovnik tako da vas molim da ubuduće ne omalovažavate druge kolege zastupnike u svojim institutima koje imate. Ovaj put ste zloupotrijebili institut povrede Poslovnika iako ste čuli prethodno da sam ja kolegu zamolio da ubuduće se radi takvim rječnikom. Kolega Bulj izvolite povreda Poslovnika. Nadam se da nećete ponavljat ovo što je kolega Đakić rekao.
Ponovit ću ja ono za šta sam sazvao povredu Poslovnika, a vi kao predsjedavatelj ćete prosuditi. Znači vi unaprijed znate, možete u HDZ-u znati [[Upadica Brkić: Recite.]] Znači povrijedio je kolega Đakić Poslovnik 238. članak jer je omalovažio kolegu Grmoju jel je rekao da ne govori o temi. Kolega je baš govorio o temi to je Dokumentacijski centar uz Domovinskog rata koji je bitan za ovaj zakon i to je u skladu s ovim amandmanom kojega je dao. Znači kolega Grmoja nije kolega Đakiću govorio protivno amandmanu ni protivno, govorio je točno o amandmanu, ali je sramotno što se ne spominje u ovom zakonu dokumentacijski centar, to je problem.
Zahvaljujem. Kolega Bulj ne mislim da je povrijeđen Poslovnik i ne mislim da je time što je kazao da nije govorio o temi na bilo koji način omalovažen nego na drugi način. Prelazimo na sljedeći amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista broj 53 u svezi s člankom 22. stavak 5. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 50. amandman.
Zahvaljujem. Odgovor, izvolite gospodine Grmoja.
Dakle radi se o tome da mi predlažemo uvođenje kategorije arhiva koji obnašaju javnu arhivsku službu jer je taj pojam širi od državnih arhiva, arhiva jedinica lokalne i regionalne samouprave te je ujedno praktičniji za korištenje. Znači već sam u više navrata naglasio kako je ovo jedan loš zakon, evo drago mi je da su tu sad došli kolega Dodig i kolega Culej i uvjeren sam da oni neće podržati zatvaranje arhiva. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ja sam rekao da mi je drago, pa zašto ne mogu spomenut? … [[Upadica se ne čuje.]] Ne mogu vas spomenit? Zašto? Rekao sam da mi je drago da ste tu i da se nadam da nećete podržati zatvaranje arhiva, zašto ste nervozni? Pa samo sam rekao da mi je drago da ste tu vi i kolega Culej, drago mi je da ste tu i da nećete podržati ovo što predlaže Ministarstvo kulture da se zatvore arhivi, pa kolega Dodig
Poštovani kolega Grmoja samo malo. Dakle poštovani kolega Dodig, već sam zamolio kolegu Grmoju da nikoga ne proziva i na taj način omalovažava. Dakle ja vas molim kolega Dodig, nemojte upadat kolegi Grmoji u riječ, već sam ga zamolio i dozvolite da nastavimo s radom plenarne sjednice, a vas kolega Grmoja još jednom molim da ne prozivate kolege na bilo koji način, nego da obrazlažete amandman. Izvolite.
Meni se po prvi put dogodilo da kad sam nekom rekao da mi je drago da ga vidim, da me taj napada. Ovo mi se prvi put u životu dogodilo. Znači ja sam rekao samo da mi je drago da vidim kolegu Dodiga i da on neće podržati ovakav prijedlog zakona i čovjek me napao, ja ne znam što je ovdje posrijedi, ja ne znam što je ovdje posrijedi … [[Upadica se ne čuje.]] Hoćete vi mene zaštitit? Znači nadam se da zastupnici vladajuće većine, kojima je očito neugodno ovdje, jer je jasno da će danas glasovati za zatvaranje arhiva i zato reagiraju na ovakav način, znači nadam se da će imati, da će danas postupiti po vlastitoj savjesti i da neće glasovati za zatvaranje arhiva. I ja ću to ovdje ponavljati koliko god njima to bilo neugodno i koliko god znači oni sami bili svjesni toga da će danas odraditi za nalogodavce Vladimira Šeksa i Andreja Plenkovića.
Zahvaljujem. Jel tražite glasovanje kolega?
Tražim glasovanje.
Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 54 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. stavak 6. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 50. amandman.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Bulj, izvolite.
Pa evo tajniče, ne prihvaćate amandmane, naravno da bi najbolje bilo da se povuče ovaj zakon, da ste i prihvatili ne bi puno pomogli jer je ovdje cilj bio zatvaranje amandmana, zatvaranje Zakona o arhivima. Ja ne vjerujem također da će moje kolege i suborci Domovinskog rata glasati za zatvaranje arhiva. Evo primjer, danas ćemo imati glasanje i o danu mirotvorca dr. Ivanu Šreteru, on je isto bio proganjan u vrijeme Jugoslavije od razno raznih ptica kosovica i ptica selica. Ja ne vjerujem, također i drago mi je da je kolega Culej ovdje, ja ne vjerujem da neće glasati po savjesti i da neće dozvoliti jer je glasao prošle godine, zajedno samnom o otvaranju arhiva. I ne vjerujem da će sada glasati za zatvaranje arhiva. Neće još puno vremena proći, ali vjerujem da nećete dozvoliti kolege da zatvorimo arhiv zbog svih žrtava u komunističkom vremenu. A ne štititi ptice razno razne kao što sam rekao, selice, kosovice i one koje ne sele, koje su se dobro udomaćile, pa i u vrhu Vlade, koje su sad i jedni od ključnih ljudi koji su sastavili ovu Vladu i toga smo svjesni, toga smo svjesni. Zato to povucite tajniče, povucite tajniče ovaj zakon, zovnite stvaratelja ovog zakona kolegu i recite mu da je ovo neobranjivo, ovo je neobranjivo, ja znam da ovo kolega i gleda, ali neobranjivo je da zatvarate arhive godinu dana nakon toga što ste to prihvatili isključivo iz lokalnih izbora. Koga imamo štititi? Koga mi imamo ovdje štititi? Neka ostanu otvoreni arhivi našim povjesničarima, svim zainteresiranima i neka se vide tko su bili progonitelji u komunističkom režimu naših ljudi. Svi koji danas glasate ovdje, glasat ćete za ovaj zakon za zatvaranje arhiva, a prošle godine ste glasali za otvaranje arhiva. Ne vjerujem da ćete to napraviti, glasajte po savjesti kolege iz većine.
Zahvaljujem. Tražite glasovanje?
Tražim obavezno.
Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 55. Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 22. stavak 7. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz 50. amandman.
Izvolite gospodine Grmoja.
Pa dakle radi se o istoj stvari gdje mi predlažemo uvođenje kategorije arhiva koji obnašaju javnu arhivsku službu jer je taj pojam širi od državnih arhiva i arhiva jedinica lokalne regionalne samouprave te ujedno praktičniji za korištenje i dodatno izričito je upisana mogućnost žalbe zbog šutnje administracije nam se može dogoditi da neki zahtjev administracija ne odgovara i uvodi se mogućnost žalbe, kako bi oni koji žele imati pristup, tu svoju mogućnost i ostvarili. Ono što je jako važno, evo sad pristižu kolege jer će biti glasovanje, znači važno je da shvate da se ovdje radi o zatvaranju arhiva i da neće podržati takav prijedlog Vlade i ministarstva, a ono što je rekao i kolega Bulj, mi ćemo imati danas ovdje i njegov prijedlog odluke s kojim Vlada želi izbrisat ime na dr. Ivana Šretera, zanima me kako će o tom pitanju glasovati zastupnici HDZ-a i zastupnici vladajuće većine. Hvala.
Zahvaljujem.
Tražim glasovanje.
Prelazimo na amandman broj 56 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 30. stavak 1. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer iz predloženog amandmana proizlazi da bi državne arhive osnivale jedinice lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave što nije u skladu sa važećim zakonodavstvom RH.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle, predloženom definicijom izostavljeni su specijalizirani arhivi kojima je osnivač RH i specijalizirani arhivi kojima je osnivač jedinica lokalne ili područne samouprave, pa se tekst ovim našim amandmanom predlaže dopuniti, ali očito za to nema nikakvog sluha, kao što je rekao kolega Bulj, uopće nije spomenut memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata i to ne smeta vladajućoj većini da podrži takav prijedlog. To je nešto što ja nikako ne mogu shvatiti i ne mogu shvatiti da će šutke preći preko ovoga, da će glasovati za zatvaranje arhiva. I upravo je to razlog zašto su ovako nervozni, zašto su već dvojica kolega napustila sabornicu nakon rasprave koju smo imali ovdje jer je ovo neobranjivo, ovo se ne može obraniti, nikakvih argumenata nemaju i sve što im preostaje je nadati se da će ovo što prije proći, da će što prije stisnuti taj zeleni gumb i da će izvršiti nalog Vladimira Šeksa, Andreja Plenkovića i ministrice Obuljen. Kolege, nadam se da nećete glasovati za zatvaranje arhiva. Vjerujem da ćete glasovati po svojoj vlastitoj savjesti, a ne po nalogu onih koji žele zaštititi progonitelje, koji žele zaštiti suradnike službi iz bivšeg komunističkog režima. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 57. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s čl. 30., st. 2. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća jer su pitanja koja se predlažu urediti ovim amandmanom već uređena čl. 30. Konačnog prijedloga Zakona o arhivskom gradivu i arhivima.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj, izvolite.
Uvaženi tajniče, evo vi ne prihvaćate amandmane. Znači, ovoj lošoj epizodi hrvatskog parlamentarizma se približava kraj, ali očekujem ipak da arhivi danas neće biti zatvoreni, očekujem to i zbog današnjeg prijedloga koji me motivirao da ga predložim Dan mirotvorstva doktora Ivana Šretera koji je također proganjan u Jugoslaviji, ali je od jugokomunističkog režima, ali je ostao dosljedan mirotvorstvu, bio mirotvorac, bio je pozivao u najtežim danima rata i početka kad su srbočetnici okupirali, počeli dizati u zrak zgrade, kuće na njegovom području, on je pozivao ih na mir, dostojanstvo, da neće uzvratiti tim ljudima, pozivao ih je svojom braćom, da ne može bez njih. I zbog toga čovjeka kojega danas Vlada ne želi da njegovo ime se čuje u mome prijedlogu u danu mirotvorstva zbog to čovjeka, doktora Ivana Šretera, mirotvorca, hrvatskog Ghandija povucite ovaj Zakon. Povucite ovaj Zakon i zbog kolega u HDZ-u kojima nije lako ovo slušati. Nije im lako glasati za ovo. Kako će oni to pojasniti? Evo, spomenuo sam svog kolegu iz bliskog Trilja, gospodina Šipića. Kako će objasniti da je glasao o zatvaranju arhiva? Nemojte to raditi zbog ljudi, zbog žrtava, a poglavito nemojte štititi ptice selice, progonitelje Hvata u komunističkom razdoblju, kako u Hrvatskoj, tako i van Hrvatske u emigraciji. Tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman br. 58. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s čl. 31. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se u čl. 31., st. 1. navodi samo primjerice neki od arhiva, a dodana je riječ i drugi, što znači da su time obuhvaćeni i znanstveni i mogući drugi arhivi.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Kod nabrajanja primjera specijaliziranih arhiva, potrebno je voditi računa o činjenici da je posebnim zakonom definirano da je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata definiran kao specijalizirani znanstveni arhiv. I zato ovaj naš amandman. Znači, vama se potkrala jedna velika pogreška da niste unutar Zakona spomenuli memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata. Međutim, niste željeli priznati da ste pogriješili i zato niste prihvatili ovaj naš amandman, a isto tako ne želite prihvatiti ni sve ovo što smo predložili, čime smo željeli popraviti ovaj vaš loš Zakon. Namjere vam ne može izmijeniti, namjera je očita. Nakon godinu i nešto nakon što smo otvorili arhive, učinili ih dostupnima arhivske fondove i istraživačima i povjesničarima i svim hrvatskim građanima, otiđite kolege iz HDZ-a u Hrvatski državni arhiv, pa ćete vidjeti da su arhivi otvoreni. Vi danas nama donosite ovakav Zakon. Znači, idete iskoristiti ovu gužvu, idete iskoristiti svjetsko nogometno prvenstvo, idete iskoristiti situaciju da nikoga ne zanima što se događa u Hrvatskom saboru, to pokazuje ovaj broj kolega naših ovdje koliko ih ima uopće u sabornici i idete progurati jedan Zakon kojim se zatvaraju arhivi. Mi smo željeli zaključiti ovu priču. Mi imamo stalno priče o ustašama i partizanima, priče o udbašima prije više od godinu dana smo vam napisali Zakon iako nikad o tome nismo govorili, natjerali vas da prije lokalnih izbora otvorite arhive i vi ih sada nakon godinu i nešto zatvarate ovim prijedlogom. Nadam se da sve kolege iz HDZ-a neće podržati ovakav prijedlog i tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem. Pozdravljam na galeriji članove Hrvatskog studentskog politološkog foruma iz Mostara. Dobro došli u Hrvatski sabor. Pljesak! Prelazimo na amandman br. 59. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s čl. 31. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća budući da u slučaju kada RH osniva specijalizirani arhiv predlagatelj akta o osnivanju je ministarstvo nadležno za poslove kulture.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Dakle od početka pokušavam državnom tajniku nešto objasniti, ali ne ide. Pokušali smo ovim amandmanima bolje definirati pojmove i stvari, međutim nema nikakvog sluha od strane ministarstva i od strane državnog tajnika. Znači ovim amandmanom se upućuje na činjenicu kako se odredba odnosi na osnivanje specijaliziranih arhiva kojima osnivač nije RH. Zašto ja ne bih mogao osnovati specijalizirani arhiv koji bi se bavio određenim razdobljem u prošlosti ili nekim pojedinim slučajem? Ili ne znam, netko od kolega koje to zanima i koji su povjesničari. I mi upravo kroz ovaj amandman to nastojimo definirati, ali vi nemate sluha za to, prihvatili ste tek jedan od 60 amandmana koje smo uputili u najvećoj mjeri mi iz kluba Mosta, nešto i kolege iz drugih oporbenih klubova i jedan amandman HDZ-a kojim ste ispravili onu pogrešku koja vam se dogodila u dva čitanja gdje ste praktički otvorili dosje samo dvojice ljudi iz bivšeg sustava. Jer ne znate razliku između sastavnih i rastavnih veznika i to ste ispravili danas, ali ponovno niste ispravili tri bitne stvari. Podsjećam, suradnici su bili rijetki koji su bili definirani kao suradnici. Mi u svojim amandmanima objašnjavamo da trebaju biti otvoreni dosjei sviju onih koji su surađivali, sa svim službama sigurnosti, a bilo ih je više, vi u zakonu definirate samo jednu službu sigurnosti, što pokazuje da ne poznajete ni povijest. I osim toga, znači ne navodite sva ostala tijela jer nisu samo službe sigurnosti u bivšem režimu vršile progon, to su činile i druge institucije, uostalom to se činilo i na fakultetima i mi to sve navodimo, a vi to odbijate. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 60 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 31. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća budući da je postupak davanja suglasnosti riješen po Zakonu o općem upravnom postupku u kojem su i propisani rokovi za donošenje pojedinih akata.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Mi tražimo da, tj. dopuštamo s ovim prijedlogom da ako nekom nije dopušteno da dođe do arhiva, da ima upravni spor, vi ni to ne dozvoljavate i vi to ne prihvaćate. Naravno jer vama je namjera apsolutno zatvoriti arhiv, Zakonom o arhivu. To je vama apsolutna namjera za koji su kolege iz HDZ-a prošle godine glasale, ne smijemo to zaboravit. Evo vidimo predstavnike Hrvata iz BiH, da li će i oni podržat ovaj zakon o zatvaranju arhiva, a prošle godine ste glasali da se otvori arhiv iz tog komunističkog razdoblja. Kolega Ljubiću, Raguž, hoćete vi glasat? Vidjet ćemo dal će bit istina.
Kolega Bulj, kolega Bulj
Hoćete li glasati za istinu da se dozna kako su završili Hrvati brojni u emigraciji, u Hercegovini, u Bosni?
Kolega Bulj, kolega Bulj …/Zastupnik Bulj isključen./… Kolega Bulj, isključen vam je mikrofon. …/Govornik isključen./… Kolega Bulj, imate pravo obrazlagat, ali nemate pravo prozivati. …/Govornik isključen./…
ovaj amandman i branit ću ovaj zakon. To je moje pravo koje imam po Poslovniku da dvije minute govorim o amandmanu, vama ako je interes da mi zabranite imate stražu i neka me izvede. Imate izbor i odlučite. A meni oduzeti riječ da branim amandman nećete, jer to nije poslovničko vaše pravo.
Isteklo vam je vrijeme kolega Bulj.
Tražim da se glasa o amandmanu i pozivam HDZ, zastupnike, glasate li o zatvaranju arhiva, vi ste sudionici zaštite i progonitelja Hrvata u komunističkom razdoblju. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bulj. Izričem vam opomenu temeljem članka 238. 239. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prelazimo na amandman broj 61 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 32. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što je status Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata, uključujući njegovu nadležnost i djelatnost uređena Zakonom o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom centru Domovinskog rata. Navedenim zakonom osniva se navedeni centar kao javna, znanstvena ustanova, odnosno specijalizirani arhiv i od interesa za RH.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Hvala poštovani podpredsjedniče. To smo već i tijekom rasprave u drugom čitanju rekli, da u samom zakonu nije spomenut Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar Domovinskog rata i mi to ovim amandmanom nastojimo ispraviti. To što je djelatnost samog centra uređena posebnim zakonom, naravno da ne sprečava da u ovom zakonu mi spomenemo da je i to specijalizirani arhiv. Ako je ovo Zakon o arhivskom gradivo u arhivima, onda u tom zakonu trebaju biti spomenuti svi arhivi koji djeluju na području RH, a posebno ovako važan arhiv koji se bavi arhivskom građom iz Domovinskog rata. I ono što mi nikako nije jasno, da će zastupnici HDZ-a podržati ovakav prijedlog kojim se zatvaraju arhivi, u kojem se ne spominje memorijalno dokumentacijski centar Domovinskog rata i koji je napravljen samo s jednom namjerom, da zaštiti progonitelje, to je jedina namjera ovog zakona. I ono što se događa je to da smo mi izmjenama zakona u svibnju mjesecu otvorili arhive, evo bilo tko od vas može otići u Hrvatski državni arhiv tražiti bilo koji dosje, znači bilo koje osobe ili cijeli fond npr. fond koji se tiče UDBA-e i UDBA-inih dosjea i vidjet ćete da je to javno dostupno i da to možete koristiti. Prema ovom zakonu će to biti onemogućeno, a bit će 80 tisuća osobnih dosjea zatvoreno zbog zaštite osobnih podataka, a jedino preko dosjea žrtava mi možemo doći do progonitelja. Mi nemamo dosje progonitelja, nije UDBA radila dosje progonitelja, nego je radila dosje žrtava i preko dosjea žrtava mi možemo saznati tko su progonitelji i to je ono što vi ne želite shvatiti ili shvaćate, a namjerno ne želite provesti. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 62 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 37. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je odredbom navedenog članka ona uključuje i sve vrste državnih arhiva koji su od posebnog interesa za RH.
Hvala lijepo. Izvolite gospodine Bulj.
Neshvatljivo je da Memorijalno dokumentacijski centar iz Domovinskoga rata nije u ovome zakonu, to je neshvatljivo. Zbog čega ga želite izbrisati tako ozbiljnu instituciju da nije u ovome zakonu? Mi nismo dobili obrazloženje ni tijekom rasprava jer vama je samo interes zatvoriti arhiv. Da ste pokazali interes kao što zatvarate arhiv da se zaštite hrvatski nacionalni interesi dok se uhićivalo, lociralo, transferiralo, isporučivalo najistaknutije sinove u Haag bez ikakvih mjerila, pravde, pravičnosti, kada ste slali na tone u Haag neprovjereno iz Domovinskoga rata, a ovdje jednu instituciju koja štiti Domovinski rat koja se bavi istinom o Domovinskom ratu, koja štiti istinu o hrvatskom vojniku. Da ste stali u zaštitu ljudi hrvatskih generala u Haagu u slučaju HVO nedavne presude, da ste stali na vrijeme ne bi bila optužena ni Hrvatska ni hrvatski generali i ne bi se dogodila tragedija koja se dogodila u slučaju generala Praljak jel ste pilatovski prali ruke godinama od tih ljudi dok ovdje štite progonitelje, a zaboravljate ugraditi Memorijalno dokumentacijski centar iz Domovinskoga rata u ovaj zakon. Jel to sramotno? Pa to je više nego sramotno. I ja zaista ne vjerujem da ćete vi kolege koji ste prihvatili prijedlog Mosta o otvaranju arhiva prošle godine sada biti za zatvaranje arhiva i za zaštitu progonitelja raznoraznih kosova, kosovica, ptica selica i domaćih ptica koji su proganjali Hrvate na svakom kutku RH, BiH i širom svijeta. I brojne su žrtve kako iz mog mista Marko VEselica, Tihomil Rađa tako iz cijele Hrvatske. Molim vas nemojte podržati ovaj zakon. Tražim glasanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandman broj 63 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 41. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je pitanje upravljanja Državnim arhivom na jednak način riješeno člankom 41. stavkom 1. Konačnog prijedloga Zakona.
Izvolite gospodine Petrov.
Državni tajniče ovo je još jedan od nonsensa ovoga samoga zakona jer Zakon o ustanovama mogu biti osnovani jedino u obliku javne ustanove Državni arhivi, još jedan nonsens. Ali na stranu svi oni nonsensi koje ste namjerno napravili da biste sakrili pravu stvar koja se događa na što vas upozoravamo cijelo jutro i vjerojatno vam je poprilično neugodno. Ali kada govore o tome da zatvarate arhive, evo vam dokaz, pa vaš ravnatelj arhiva prije nekoliko dana javno kaže kada ga pitaju zašto smanjujete razdoblje, Most vam je otvorio arhive prije godinu dana, a vi smanjujete sada razdoblje s prosinca na svibanj. Zašto to radite? A na to čovjek odgovori, pa svaka država čuva svoje tajne. Pa treba li vam išta očitije od te rečenice da se arhivi zatvaraju i oni se zatvaraju. Ali ono što mene brine hoće li građani RH znat da ste izdali sve ono što ste propovijedali godinama, pa domoljubna koalicija vaša poznata je bila poznata po lustraciji, vi ste marširali ulicama i govorili lustracija. Slušali smo ovdje godinama o ustašama i partizanima, sada odjednom ne želite da se o tome priča, sve zatvarate. Zašto zatvarate arhive? Obavezno tražim glasovanje.
Hvala lijepo. Prelazimo na amandman broj 64 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista u svezi s člankom 53. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što svi pravilnici koji se donose na osnovu ovog zakona trebaju biti doneseni u istom vremenskom razdoblju.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Grmoja. Izvolite.
Dakle kolega odnosno državni tajniče Poljičak, vi nama želite reći da vam za pravilnike treba više od tri mjeseca, pravilnike Ministarstva kulture treba vam više od tri mjeseca. Mi smo vam jasno propisali ovim amandmanom rok od tri mjeseca da donesete te pravilnike, ali smo vam kod nešto težeg pravilnika koji se tiče digitalizacije dali rok od godinu dana jer smo svjesni da je to jedno kompleksno pitanje. Vi ne želite ništa od toga čuti, evo ovdje je sada plima, došli su ovi koji se pojavljuju samo kada je glasovanje, došli su odraditi zadatak, stisnuti zeleni gumb, odraditi nalog Vladimira Šeksa i Andreja Plenkovića, zatvoriti arhive. Ne žele uopće čuti ni istinu ni argumente ni ovo što ovdje cijelo jutro iznosimo. Hoćete li vi intervenirati potpredsjedniče Sabora, malo smiriti vaše kolege iz HDZ-a koji su došli izvršiti nalog?
Nastavite kolega Grmoja.
Ne mogu nastaviti jer je prevelik žamor u sabornici.
Možete, vrijeme vam ističe.
Nije vas, kolege iz HDZ-a, došli ste izvršiti nalog i glasovati za zatvaranje arhiva. Evo vidim da je i kolega Davor Ivo Stier tu, baš me zanima kako će glasovati sada. Hoće li glasovati po vlastitoj savjesti ili će izvršiti nalog Vladimira Šeksa i Andreja Plenkovića. Zanima me kako ćete glasovati kolege iz HDZ-a, hoćete li zatvoriti arhive. Tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Prelazimo na amandman br. 65. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 55. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća jer se ne radi o zakonskog odredbi čiji je predmet računanje rokova za predaju javnog arhivskog gradiva u digitalnom obliku.
Zahvaljujem. Poštovane kolegice i kolege, ja vas molim ako imate kakve rasprave, kolega Škorić, ja vas molim ako imate kakve rasprave na bilo kojoj razini da to ne radite na plenarnoj sjednici nego da dopustimo kolegama da završe sa obrazlaganjem amandmana. Izvolite gospodine Grmoja.
A ovdje se cijelo vrijeme pokušava objasniti razlika između gradiva nastalog u digitalnom obliku i ostalog gradiva. Jasno je i mi smo upravo u digitalnom dobu da ono što je nastalo u digitalnom obliku da nema razlike između izvornika i kopije i da za čuvanje gradiva u digitalnom obliku je potrebno puno manje prostora. I mi vam poštovani državni tajniče pokušavamo objasniti tu razliku ali ovdje nitko ne želi slušati, ovdje nitko ne želi istinu, ovdje se želi i ovdje se došlo samo odraditi zadatak, stisnuti zeleni gumb i zatvoriti arhive. Cijelo jutro ovdje su zastupnici MOST-a, većina kolega iz vladajuće većine uopće tu nije bila prisutna, vjerojatno zato jer im je bilo teško slušati istinu, slušati argumente na koje Ministarstvo kulture i državni tajnik nemaju odgovora, ministrica se nije ni udostojala pojaviti ovdje u sabornici pred nama zastupnici. I to pokazuje da je jedina intencija i namjera što prije zatvoriti arhive, što prije odraditi zadatak po nalogu Vladimira Šeksa i Andreja Plenkovića. Mi na takvo ponašanje nećemo pristati a naći ćemo načina kako zaobići ovu namjeru da zatvorite arhive. I ponovno me zanima i to je jedino upitno u cijeloj ovoj priči kako će glasovati oni zastupnici HDZ-a koji su najavili da će u budućim slučajevima glasovati po vlastitoj savjesti. Zanima me kako će glasovati u ovom slučaju i hoće li glasovati za zatvaranje arhiva. A isto tako se nadam da kolege iz SDP-a ovaj put neće pomoći HDZ-u. Nemojte im pomoći kolege da zatvore arhive, nema razloga da im u tome pomažete. Neka se vidi da HDZ štiti one koji su bili suradnici službi. Hvala. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Hvala lijepo. Prelazimo na amandman br. 66, Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 55. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer je to pitanje uređeno člankom 57 ovog Konačnog prijedloga zakona.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Bulj. Izvolite.
Mi tražimo ono što vi ste također zaboravili da sve popisano bude u arhivskom gradivu i da se preda u arhive što nije učinjeno niti će biti učinjeno jer jednostavno diskrecijsko pravo kolege i umotvorca ovoga zakona gdje vama nije lako ovo slušati i gdje uopće, vidimo žamor kolege koje su prošle godine glasali za otvaranje arhiva, vi ćete gospodo sada glasati za zatvaranje arhiva. Malo je smiješno, vidim da se smije kolega Šipić ali je činjenica da štitimo glasanjem progonitelje, progonitelje komunističkog režima. Glasanjem štitimo progonitelje komunističkog režima. Od Marka Veselice, Tihomila Rađe, dr. Šretera kojega se imena i sada stidite. Jer vidjeti ćete u mome prijedlogu da Vlada ne želi ni njegovo ime da se spominje u danu mirotvorca, koji je proganjan u Jugoslaviji. Da ste se ovako trudili kao što se sada trudite zatvoriti arhive, da ste se trudili zaštiti hrvatske generale kada ih se uhićivalo, lociralo, transferiralo i uhićivalo i kada je umotvorac, tj. izrađivač ovoga zakona koji je sastavio ovu Vladu da su se trudili onda zaštiti zasigurno bi Dokumentacijski centar Domovinskog rata bi se nalazio u ovom zakonu gdje se ne nalazi. Ali vi kolege glasajući danas o ovome zakonu glasate i protiv dokumentacijskoga centra iz Domovinskog rata, ne dajete mu na važnosti uopće ali naravno zakonodavca ministricu to nije briga, nju nije lako to bilo braniti. Nju nije lako bilo ni kada nije dala novac za knjigu generala Praljka koji je dokumentirao Domovinski rat na vrijeme. Tražim glasanje o ovom amandmanu.
Zahvaljujem kolega Bulj i još vas jednom molim da ne prozivate poimenično zastupnike. Dakle molim vas ponašajte se primjereno u ovom Visokom domu. Prelazimo na amandman br. 67. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u svezi s člankom 57. Izvolite gospodine Poljičak.
Amandman se ne prihvaća jer se konačnim prijedlogom zakona uređuje postupanje sa gradivom koje je nastalo do 30. svibnja 1990. godine.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja.
Dakle kao što smo govorili od samog početka, razdoblje od 7 mjeseci koje je bilo otvoreno ovim našim prijedlogom zakona odnosno izmjenama koje smo svi zajedno donijeli u svibnju mjesecu to se sada razdoblje zatvara. Razdoblje tranzicije iz komunističkog u demokratski sustav. A opravdanje je navodno važnost 30. svibnja. To je opravdanje a a zapravo je zaštita onih koji su se prebacili iz jednog sustava, koji su u bivšem komunističkom sustavu igrali važnu ulogu i onda su se prebacili u HDZ i zauzeli važne pozicije. To je jedina namjera ovoga zakona i pokazalo se nakon ovoga što je državni tajnik ovdje odbio gotovo sve amandmane, znači jedan amandman je beznačajan prihvaćen, da je namjera da se zatvore arhivi. Vi kolege iz HDZ-a ste došli ovdje odraditi zadatak, došli ste odraditi nalog i to je ono što je nama apsolutno neprihvatljivo i iako ste prije više od godinu dana podržali ovaj naš prijedlog sada, odlučujete ići u zatvaranje arhiva. Nadao sam se barem da ćete malo popraviti ovaj vaš prijedlog zakona i da ćete prihvatiti jedan dio amandmana ali ništa od toga se nije dogodilo. Tražim glasovanje.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Ovime smo iscrpili sve amandmane. Zahvaljujem se predlagateljima, gospodinu Petrovu, gospodinu Grmoji, gospodinu Bulju i gospodinu Sladoljevu na obrazloženjima amandmana. Također zahvaljujem se predstavnicima Ministarstva kulture, gospodinu državnom tajniku Ivici Poljičku i pomoćnici ministra Marici Mikec na obrazloženjima stavova Vlade o amandmanima. Glasovat će o ovome kad se za to steknu uvjeti. Određujem stanku do 12 sati i 15 minuta kada ćemo krenuti za glasovanjem. STANKA U 12,00 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o arhivskom gradivu i arhivima, drugo čitanje, P.Z. br. 219. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi o Konačnom prijedlogu Zakona o arhivskom gradivu i arhivima provest će se treće čitanje. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o predloženom zaključku, s nama je poštovani Ivica Poljičak, državni tajnik u Ministarstvu kulture, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici, nema niti jednog dobrog razloga da se prihvati ovaj prijedlog zaključka jer je o novom cjelovitom Zakonu o arhivskom gradivu i arhivima provedena duga i opsežna rasprava u dugom vremenskom razdoblju, svi su bili uključeni, uključivo i sve saborske zastupnike i iz svega i iz današnjeg iznošenja brojnih amandmana je vidljivo da sve što se imalo reći da se praktički kazalo i nema razloga se provede treće čitanje jer ne vjerujemo da možemo doći do bilokakvih novih spoznaja. Svi pokušaji kojima se želi ukazati da se iz jutrošnjih iznošenja amandmana arhivi zatvaraju su doista neistine i pozivam sve saborske zastupnike uključivo cijelu hrvatsku javnost, nadam se nakon što se danas ovaj zakon prihvati, da po njegovom stupanju na snagu dođu u sve nadležne hrvatske arhive i da se osobno mogu uvjeriti da je svo arhivsko gradivo i uključivo ono arhivsko gradivo do 30. svibnja dostupno svoj zainteresiranoj javnosti. Hvala.
Kolega Grmoja, izvolite.
Dakle, ovaj naš prijedlog i zaključak …
Ne, ne kolega Grmoja ne možete tako, nemate pravo govoriti sada u ovoj situaciji [[Upadica Grmoja: Nemam pravo?]] Ovo nije amandman, dakle.
Onda tražim pola sata stanke zbog toga što su svi amandmani kluba MOST-a odbačeni osim jednoga koji je beznačajan. Radi se o 67 amandmana ukupno MOST-a nezavisnih lista ali i ostalih političkih opcija ovdje u Hrvatskom saboru. ništa od toga nije prihvaćeno, sve što govori državni tajnik je neistina, arhivi su u ovom trenutku otvoreni. Ja pozivam sve zastupnike da do stupanja ovog zakona na snagu odu u Državni arhiv i uvjere se da je sada sve dostupno. Ovim što je predložilo Ministarstvo kulture štiti se 80 000 dosjea zbog zaštite osobnih podataka, isto tako razdoblje od 30. svibnja do 22. prosinca se u potpunosti zatvara a to je razdoblje tranzicije iz komunističkog u demokratski sustav. Isto tako u ovom prijedlogu nisu definirane osobe koje su surađivale sa službama sigurnosti nego je samo uveden pojam „suradnik“ a znamo da su rijetki bili navedeni kao suradnici. Jednostavno su bili ili operativne veze ili su surađivali sa službama. U ovom zakonu je navedena jedna služba a svi znamo da ih je bilo puno više, znači ovo je zakon koji ide u smjeru zatvaranja arhiva. To je sasvim jasno. Svi zastupnici koji su bili ovdje u sabornici kroz jutro su se u to mogli uvjeriti da državni tajnik nije imao niti jedan argument na amandmane koje je iznio klub MOST-a ali koje je iznio i kolega Hasanbegović tako da u tom smislu jasna je koja je namjera. Jedino je upitno hoćete li vi kolege iz HDZ-a izvršiti nalog koji je ministrici kulture dao Vladimir Šeks i Andrej Plenković ili ćete postupiti po vlastitoj savjesti. A sad postoji jedna stvar državni tajniče, gdje ćemo mi zaobići vaš zakon ali ovo nema veze sa vašim namjerama, namjere su bile zatvoriti arhive.
Odobravam stanku. Još se javio profesor zastupnik Tuđman, izvolite.
Ja bih isto traži stanku u ime kluba HDZ-a jer naprosto treba i na klubu ponoviti da ovo što se danas govori da se arhivi zatvaraju, da je to jedna naprosto binarna odluka, binarna logika gdje se falsificira činjenično stanje. Ovdje se radi prvo, s jedne strane svi su dokumenti otvoreni, s druge strane problem arhiva je daleko veći jer arhiv kao što smo i u ime kluba govorili treba postati dio jednog velikog nacionalnog projekta gdje sve ono što se danas stvara, treba postati arhivska građa koja je istoga trenutka dostupna. A ovdje se radi o zaštiti 80 000 žrtava komunističkoga režima koji naprosto sada zbog određenih razloga, partikularnih razloga se želi prikazati kao nešto drugo. S druge strane, teza da se granica postavi sa donošenje Božićnog ustava delegitimira hrvatsku vlast koja je izabrana na prvim višestranačkim izborima što je naprosto politički štetno a povijesno neistinito, prema tome sa takvom jednom isključivošću naprosto treba tome stati na kraj i to naprosto nije dopustivo zato molim stanku u trajanju od 10 minuta.
Odobravam i ovu stanku. Kolega Dodig, izvolite vi.
Ja u ime kluba HDS, HSLS i HDSSB također tražim stanku kako bi obrazložio i pojasnio ovo što se događalo jutros i kako bi hrvatska javnost dobila uvid i drugo mišljenje o ovom problemu jer je jutro prevladalo mišljenje kako je sve izrežirano na jedan potpuno drugi način gdje smo dovedeni u pitanje moralni integritet ljudi koji bi možda drukčije glasovali i koji drukčije misle. Hvala lijepa.
Dobro imamo stanku do 12,45 minuta onda nastavljamo. STANKA 12,35 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,45 SATI]] Dobro. Sad ćemo nastaviti onda sa glasovanjem. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, molim glasujmo, koji Vlada ne prihvaća, naravno da. Utvrđujem da prijedlog nije dobio potrebni broj glasova i da nismo usvojili predloženi zaključak. Prelazimo na glasovanje o amandmanima o kojima se Vlada i podnositelji već očitovali, imamo ih 67 pa krećemo. Molio bih sada da pristupimo glasovanju. Idemo prvi amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, koji Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 2 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Treći amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Četvrti amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Nije dobio potrebni broj glasova. Peti amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio potrebni broj glasova. Amandman broj 6 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebni broj glasova. Amandman broj 7 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista je prihvaćen i postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 8 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 9 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 10 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman istog kluba zastupnika broj 11, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 12 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 13 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 14 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 15 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 16 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 17 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 18 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 19 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 20 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 21 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 22 istog kluba zastupnika nije dobio potreban broj glasova, ne, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 23 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 24 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 25 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 26 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 27 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 28 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 29 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 30 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 31 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 32 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 33 Kluba zastupnika HDZ-a je prihvaćen i postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 34 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 35 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 36 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 37 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 38 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 39 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 40 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 41 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 42 Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 43 Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 44 istog kluba zastupnika, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 45 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 46 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 47 istog kluba zastupnika, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 48 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 49 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 50 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 51 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 52 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 53 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 54 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 55 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 56 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 57 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 58 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 59 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 60 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 61 istog kluba zastupnika, Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 62 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 63 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 64 istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 65 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 66 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. I zadnji amandman broj 67 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o arhivskom gradivu i arhivima. Molim glasujmo Utvrđujem da je sa 72 glasa za, 15 suzdržanih i 20 glasova protiv donijet Zakona o arhivskom gradivu i arhivima.