Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 8. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Janja Klasinc, Zmago Jelinčič Plemeniti, Janez Janša, Ljubo Germič, Samo Bevk od 15. ure do konca in Miran Gumzar. Vse prisotne lepo pozdravljam! Spoštovane poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Dovolite najprej nekaj besed. Evropski parlament je 15. januarja letos sprejel Resolucijo o Srebrenici, v kateri je 11. julij razglasil za dan spomina na žrtve genocida v Srebrenici, največjega genocida na evropskih tleh po drugi svetovni vojni, po tragični izkušnji holokavsta in zaobljubi, da se nasilna izkušnja druge svetovne vojne ne sme nikoli več ponoviti. In vendar je tragedija v Srebrenici pokazala na praznost te zaobljube, na nezmožnost in nesposobnost tako Evropske unije kot celotne mednarodne skupnosti, da bi zaščitila civilno prebivalstvo. V enklavo, kamor se je med jugoslovansko vojno zateklo na tisoče muslimanov, so julija 1995 vdrli sovražni vojaki. Moške so ločili od žensk in jih odpeljali v smrt. Pripadniki mirovnih enot Združenih narodov so bili le neme priče, ki so to grozljivo morijo zgolj nemočno opazovale. Jutrišnji spominski dan, 11. julij, je namenjen spominu in poklonu žrtvam te tragične in nesmiselne morije. Hkrati je opomin in sporočilo ter grozeče svarilo tako nam kot tudi generacijam, ki nas bodo nasledile, pred nevarnostjo, ki jo v sebi nosijo fanatizem, nacionalizem, sovraštvo in predsodki. Širjenje demokracije, vladavine prava in predvsem ohranjanje trajnega spomina na to nepopisno sramotno tragedijo je najboljše zagotovilo za preprečitev, da bi se tovrstna ali podobna tragična in nesmiselna dejanja še kdaj ponovila. Resničnega in trajnega miru ne more biti brez pravice, brez medsebojne sprave. Šele, ko bodo storilci pripeljani pred roko pravice, ko bodo končno odgovarjali za svoja zločinska dejanja, bo med narodi in soljudmi dosežena sprava, ki ni le sestavni del evropskega vključevanja, ampak tudi nujen pogoj in zagotovilo za premagovanje nasprotij, bo to etično pestro in zgodovinsko nemirno področje lahko dokončno odprlo novo poglavje svoje zgodovine. V spomin na vse žrtve pokola prosim poslanke in poslance za minuto molka. [[Minuta molka.]] Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O DRUŽBAH TVEGANEGA KAPITALA, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima mag. Darja Radić, državna sekretarka Ministrstva za gospodarstvo. Prosim.
Spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci. Državni zbor Republike Slovenije je septembra 2007 sprejel Zakon o družbah tveganega kapitala, ki predstavlja pravno podlago za razvoj trga tveganega kapitala v Sloveniji. Za razvoj in vpeljavo instrumenta tveganega kapitala v prakso je Slovenija morala priglasiti shemo državnih pomoči pri Evropski komisiji. To je lansko leto tudi storila in tudi komisija je že potrdila shemo državnih pomoči, vendar se je Ministrstvo za gospodarstvo pri tem zavezalo, da bo uskladilo svoje pravne podlage, se pravi ta zakon s smernicami Evropske unije. In na podlagi tedanjih zavez Evropski komisiji, smo pripravili spremembe in dopolnitve Zakona o družbah tveganega kapitala, s katerim se Zakon o družbah tveganega kapitala usklajuje s smernicami Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Viliju Rezmanu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsem želim lep pozdrav. V kratkem bom predstavil Poročilo o delu Odbora za gospodarstvo, ki je predlog zakona obravnaval kot matično delovno telo, in sicer po tem, ko ga je predlagala Vlada in ko je bilo odločeno, da se sprejema po nujnem postopku. Na tej seji so prisostvovali tudi tisti, ki jih to tudi interesno najbolj zadeva, to se pravi predstavniki Vlade, predstavniki Zakonodajno-pravne službe in predstavniki delodajalcev. Gradivo, ki je bilo pripravljeno je sam predlog zakona, je mnenje Zakonodajno-pravne službe in predlagani amandmaji. Razlogi za sprejem tega zakona so naslednji: prvi razlog je, da se omogoči izvajanje zakona, ki je bil sprejet. Danes smo že slišali, kako je bilo s tem. Drugi razlog je, da se izpolni zaveza, ki jo je morala naša država dati Evropski komisiji v preteklem letu. In razlog je tudi v tem, da se omogoči delovanje že ustanovljenih družb, petih - ene javne in štirih zasebnih družb tveganega kapitala. Na ta način se omogoča tudi izvajanje nekaterih priporočil akta za malo gospodarstvo in se implementira eden izmed ukrepov, ki jih imenujemo protikrizni ukrepi. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka pojasnila pretekle procese v smislu sprejemanja te zakonodaje. Pojasnila je razloge, zakaj predpisi še niso operativni in pojasnila je tudi vsebino v podrobnostih, kakor jo predlog zakona navaja. Gre predvsem kot veste za omejitve v zvezi z vlaganji v družbah, s strani družb tveganega kapitala. Razprava, ki se je odvijala je tekla predvsem v smislu vprašanj, zakaj ta zakon še ni operativen? Zakaj se nekatere panoge izključujejo? Nekateri so menili, da so omejitve prestroge. Bistvena razprava pa je bila razprava v zvezi s tem, ali je ustrezno zapisana omejitev v zvezi z izvozom produktov in storitev ali ne. Pojasnila predstavnice Vlade in Zakonodajno-pravne službe so bila, da je v zvezi z amandmaji, ki jih je predlagal odbor, vse, kar je bilo dvoumnega pravzaprav odpravljeno, vendar to ni bilo zadostno za vse člane Odbora za gospodarstvo, zato so se iskale rešitve za natančnejšo definicijo. In, ker jih na odboru samem nismo našli, smo sprejeli dogovor o tem, da se predlog zakona sprejme in ker je ta člen odprt, se amandmira na seji Državnega zbora. Trije amandmaji so bili sprejeti, vključeni v poročilo, skupaj z ostalimi členi predloga zakona in jih odbor priporoča Državnemu zboru v obravnavo in sprejem.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Matjaž Han, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Gospodarstvo je od nekdaj temeljilo na investicijskih priložnostih različne stopnje tveganja. Varne naložbe večinoma ne nosijo revolucionarnih napredkov v določenih panogah. Med tem, ko so bolj tvegane investicije tiste, ki lahko velikokrat prinesejo izjemne preskoke in vsakokrat tudi preskoke, ki se vpišejo v zgodovino. Primer je lahko španska kraljica Isabela, ki je bila kljub izjemno tvegani ekspediciji Krištofa Kolumba pripravljena tvegati, s tem, da je kasneje vpisana v zgodovino kot pobudnica potovanja, ki je prineslo odkritje Amerike. Malo za šalo, malo zares - v tem se kaže bistvo tveganega kapitala in podpore investitorjem, ki so pripravljeni v take projekte vložiti svoja sredstva, znanje in pa tudi tveganja. Razlog za predlagane spremembe Zakona o družbah tveganega kapitala je predvsem potrditev sheme državnih pomoči, za katero se je Ministrstvo za gospodarstvo lani zavzelo uskladiti pravno podlago z Evropsko komisijo. Zato spremembe pozdravljamo in same po sebi ne morejo biti vprašljive. Poleg tega so vse dejavnosti družb tveganega kapitala ustanovljene za pridobivanje dobička in zato težijo k podjetjem, ki obetajo rast in razvoj in s tem v celoti sledijo strategiji Vlade, ki je tudi napovedala podporo predvsem zdravim steblom gospodarstva in, upam, s tem tudi ostalim. Temeljne spremembe, ki jih predlog zakona vnaša, so predvsem določitev področja državnih pomoči za tvegani kapital ter omejitev vlaganja v določene panoge, ki so po členu ladjedelništvo, premogovništvo, jeklarstvo, seveda v skladu s smernicami o državni regionalni pomoči za obdobje med letoma 2007 in 2013. Poleg tega predlog omejuje višino letnega vložka v posamezna podjetja na 1,5 milijona evrov. Zasebni vlagatelji v družbah tveganega kapitala so v predlogu sprememb in dopolnitev zakona vključeni v postopek odločanja prek odbora neodvisnih vlagateljev, poleg tega pa morajo imeti zasebni vlagatelji minimalni delež, kar naj bi zagotavljalo usmerjenost v dobičkonosnost. Sprememba zakona, ki ga je predložila Vlada, spreminja koncept delovanja javnega sklada tveganega kapitala, tako da bo odslej postavljena nad zasebne družbe tveganega kapitala. S tem bo dodeljevala sredstva tem družbam in ne več direktno malim in srednje velikim podjetjem, kot je bilo predvideno v dosedanjem zakonu. S tem se bo nedvomno povečala učinkovitost dodeljevanja sredstev. Glede na to, da je prvotni zakon sprejet 2007 in da še ni popolno funkcionalen, je sprejetje zakona po nujnem postopku eden od protikriznih ukrepov, ki ga je nedvomno treba podpreti in s tem omogočati družbam tveganega kapitala, da zaživijo tudi v praksi. Interes za upravljanje s tveganim kapitalom v Sloveniji, glede na to, da so bile ustanovljen štiri zasebne družbe tveganega kapitala, nedvomno je, zato bo Poslanska skupina Socialnih demokratov zakon seveda v celoti podprla. Bo pa po sprejetju zakona nedvomno potrebno veliko delati in informirati potencialne investitorje tveganega kapitala o investicijskih priložnostih, s čimer se bodo skladi dodatno plemenitili in s tem povečali svoj investicijski potencial. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod predsednik, še enkrat. Poslanska skupina DeSUS bo Zakon o družbah tveganega kapitala podprla. Podpirala je to ambicijo, da se pomanjkljivosti v sistemu in strukturi naših subjektov gospodarskih odpravijo tudi takrat, ko je bil zakon v sprejemanju leta 2007, vendar je žal prišlo do tega, da zakon ni bil operativen. Takrat je bil sprejet ne da bi imel ambicijo biti antikrizni, ampak je hotel izpopolniti tisto, kar nam je v našem gospodarskem sistemu manjkalo. Vmes pa se je, žal, zaradi tega, ker smo zašli povsod v krizo, pokazal tudi kot antikrizni ukrep. Zakon se je že takrat zavedal tega, da je konkurenčnost slovenskega gospodarstva relativno nizka, da je stopnja doseženega tehnološkega nivoja relativno skromna, da je dodana vrednost tudi skromna, da nismo družba, ki bi bila izrazito inovativna in tej inovativnosti naklonjena, vsaj s spodbudami ne, zato se je pokazala potreba po takšnih družbah, ki naj bi to stimulirale. Ambicija zakona je, da se pospeši naš razvoj, da se podpre tiste najbolj perspektivne programe in projekte, ki zaradi svoje tveganosti ne najdejo finančne podpore po rednih finančnih linijah. Na ta način se želi tudi pospešiti nekatera vlaganja. Zakon in družbe, ki so bile ustanovljene, niso zaživeli, ker je bil zakon pomanjkljiv, ker država teh državnih pomoči še ni imela potrjenih s strani Evropske komisije in zato, ker ni bilo dovolj usklajenosti s smernicami, ki jih Evropska unija nalaga državnim pomočem za spodbujanje naložb v mala in srednja podjetja. Predlog zakona ne spreminja koncepta. To je treba poudariti, tako, da je prvi zakon, ki je bil sprejet, bil v bistvu konceptualno ustrezen, bil pa je pomanjkljiv, zato ga ta predlog samo dopolnjuje. Dopolnjuje ga v smislu zahtev, priporočil in smernic Evropske komisije in na ta način odpravlja tiste hibe, ki so povzročale, da se ambicije niso mogle implementirati. Poslanska skupina DeSUS predlog Vlade podpira. Podpira ga zato, ker gre za podporo inovativnosti, podpira ga zato, ker sodimo, da gre tukaj za podporo vrhunskemu znanju, za to, da se bodo hitreje uvajale nove tehnologije, za to, da se pospeši razvoj malih in srednjih podjetij. Navsezadnje tudi zato, ker se iz tovrstnih projektov obeta višja donosnost od povprečne donosnosti, ki smo je vajeni. Domnevamo, da je to tudi ena izmed možnosti za hitrejše prestrukturiranje našega gospodarstva in seveda za implementacijo tveganih projektov. Dilema, ali ta zakon oziroma te omejitve, ki jih zdaj vnašamo, preveč ovirajo gospodarski razvoj ali ne, je bila razčiščena že na Odboru za gospodarstvu, kjer smo ugotavljali, da ne. In tudi dilema v zvezi z izvozom je bila za nekatere bolj ali manj jasna, drugi so pa želeli imeti natančnejše pojasnitve, ki jih bomo danes verjetno sprejeli tudi v okviru sprejema predlaganih amandmaje. Poslanska skupina DeSUS bo ta predlog zakona podprla, ker si obeta od njega višjo tehnološko stopnjo, višjo donosnost, boljše spodbujanje inovativnosti in tudi možnost za prestrukturiranje našega gospodarstva.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice, kolegi, gospa Radićeva! Ja, zanimiv je Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o družbah tveganega kapitala. Mislim, da je bil pogovor na matičnem delovnem telesu zelo konstruktiven in prav je, da smo se pogovarjali. Zdaj, v osnovi seveda človek razume dikcijo, ki pravi, obrazložitev, zakaj ta zakon oziroma Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o družbah tveganega kapitala. Pravi, da je vsa dejavnost družb tveganega kapitala usmerjena v pridobivanje dobička. To je poštena dikcija, to je osnova, iz katere pri analizi tega predloga zakona izhajamo. K temu cilju težijo davčne olajšave po Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakonu o dohodnini. Tudi ta dikcija je zelo smiselna, ker si vsaj v Slovenski nacionalni stranki ves čas prizadevamo za spremembo davčne politike, in sicer tako, da vsi tisti, ki tvegajo, da vsi tisti, ki vlagajo v nekaj, v kriznih časih ali kadarkoli, naj imajo pravico ali odložitve plačila davkov ali pa nižji davek. Tudi to je razumljivo. Pri pogovorih k spremembah 11. člena, kar pomeni, da bi se v Predlogu zakona o dopolnitvah zakona 1. člen v 1. členu dodali štirje novi odstavki. Četrti odstavek: "Družba tveganega kapitala ne sme vlagati v gospodarske družbe, ki opravljajo ladjedelništvo, premogovništvo in jeklarstvo." Saj nam logika da razumeti, kako in zakaj ne. Pa vendar smo v Slovenski nacionalni stranki, pa tudi sam osebno, postavili neko skepso, zakaj vendar nekaj ne sme, če tvega - če tvega in ima od tega dobiček, naj. To je prvo vprašanje, ki mi ni logično, lahko mi ga kdo razloži, ampak niti ni potrebno, je pa nelogično - kdor tvega, tvega, kjerkoli že, tvega. Peti odstavek: "Ne sme vlagati v gospodarske družbe, ki opravljajo dejavnosti, povezane z izvozom." Veliko razprave je bilo o tem in jaz, kolegice in kolegi, predlagam, da v tem primeru, glede na dogovor, ki smo ga imeli, skupaj podpremo amandma k temu odstavku, torej k 5. točki 1. člena, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, ki natančno opredeli, kaj to je, česa ne sme. Katere so te družbe, ki so povezane z izvozom, tako, da ne bi mešali pojma, da ne sme vlagati v nobeno družbo, ki izvaža. To sta dve popolnoma različni vsebini in prosim, bodite pozorni. Ne glede na to, kdo je predlagatelj amandmaja, mislim, da bi bilo prav - ne vem, kaj bo povedala gospa Radićeva glede tega amandmaja -, da ga sprejmemo. "Družba tveganega kapitala ne sme vlagati v gospodarske družbe, ki se v skladu z uredbo ne štejejo za mala in srednja podjetja." Sam sem se podučil oziroma strokovni sodelavci so mi pomagali. V 2. členu osnovnega zakona je natančno opisano, katera so ta podjetja, in pač to sprejmem kot dejstvo dikcije tega zakona. Glede sedmega odstavka pa je najprej izrazila dvom Zakonodajno-pravna služba in se mi zdi prav, da ga je, ker opozarja, da je besedna zveza "podjetja v težavah" neskladna z Zakonom o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. Mislim, da je to dovolj močno opozorilo, kaj ta sedmi odstavek pomeni. Že spet trdim, v imenu Slovenske nacionalne stranke, če govorimo o družbah tveganega kapitala, gre še vedno za osnovno logiko: nekdo, ki tvega, tvega, vloži nekam in tvega ter želi dobiček, ali bo pa izgubil. Tako da, s 1. členom, o katerem smo govorili, ne vem, jaz sem pričakoval, da bo več razjasnitev, da bo več čistih pojmov okoli 1. člena, nič se ni zgodilo, razen amandmaja, ki ga je predlagala SDS v Slovenski nacionalni stranki sicer želimo Zakon o družbah tveganega kapitala podpreti, zato ker pomaga ljudem, ker tvega in pač tvega nekje, vendar, da končam, bi želel, da bi bil ta 1. člen bolj dodelan, v razmislek ob sprejemanju amandmajev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnica Vlade. Jaz bom kratek. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo te dopolnitve Zakonov o družbah tveganega kapitala. Zakon je bil sicer sprejet leta 2007, na podlagi tega deluje ta trenutek 5 društev tveganega kapitala, katerih dejavnost je usmerjena izključno v pridobivanje dobička. Davčne olajšave po Zakonu o davku od dohodka pravnih oseb in Zakona o dohodnini prispevajo k cilju teh podjetij, to je vlaganje tveganega kapitala le v perspektivna podjetja oziroma perspektivne projekte. Te olajšave so stopile v veljavo, ko je Evropska komisija potrdila shemo državnih pomoči, ob tem pa se je Ministrstvo za gospodarstvo zavezalo, da v določenih delih uskladi pravne podlage s smernicami EU. Gre za rešitve, ki iz vlaganj društev tveganega kapitala izločajo posamezna področja, dejavnosti podjetij. Omejitve se nanašajo tudi na velikost podjetij ter na podjetja v težavah. Gre za obveznost Republike Slovenije iz naslova članstva v EU in v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Pozdrav sekretarki. Kaj menimo o tem zakonu v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije? Zagotovo je v teh negotovih časih pomembno, da za zagotovitev in učinkovito delovanje gospodarstva zagotovimo čim več in pa čim bolj učinkovite vire financiranja. Skladi oziroma družbe tveganega kapitala to zagotovo so, čeprav je potrebno poudariti, da gre za specifični vir financiranja. Osnovni viri financiranja se v grobem delijo na zasebne vlagatelje ob ustanovitvi podjetja, potem imamo poslovne angele, dolžniško financiranje preko kreditov, privatne sklade in pa seveda sklade oziroma družbe tveganega kapitala, o katerih danes teče beseda. Ti pomembni viri financiranje se uvrščajo v eno izmed dveh kategorij lastniškega financiranja, ker tisti, ki vloži kapital, postane bodisi lastnik ali pa po drugi opciji, kjer gre za dolžniško financiranje, pač vlagatelj postane upnik. Vsi zgoraj omenjeni mehanizmi oziroma viri financiranja v Sloveniji bolj ali manj dobro delujejo. V časih finančne in gospodarske krize je Vlada Republike Slovenije preko izdaje poroštev, priprava jamstvene sheme, garancij, ter še nekaterih drugih instrumentov, poskušala pospešiti aktivnosti na področju dolžniškega financiranja aktivnosti. Zdaj pa želi očitno Vlada pospešiti še aktivnosti na področju financiranja preko naložb družb tveganega kapitala v perspektivna podjetja, kar je vsekakor dobro in pa pohvale vredno. Vsi si želimo, da to da v praksi v gospodarstvu čim prej konkretne rezultate. Kljub temu, da imamo Zakon o družbah tveganega kapitala že od leta 2007, pa ta zaradi nekaterih specifičnih težav v praksi ni še povsem zaživel. Vzrokov je več. Najpomembnejše smo tudi slišali, zagotovo med drugim tudi sprememba modela vzpostavitve skladov tveganega kapitala. Danes zagotovo ni na mestu razprava, zakaj v preteklosti nekaj ni bilo storjeno, ampak je bistveno tisto, kaj lahko storimo danes, da bo sistem v prihodnje boljši, bolj učinkovit. Danes je v Sloveniji teh skladov tveganega kapitala oziroma registriranih družb je pet, od tega so štiri zasebne in pa ena javna, ki je bila ustanovljena s strani Slovenskega podjetniškega sklada. To je družba Prva d.o.o., ki je bila za namene vlaganj tveganega kapitala dokapitalizirana s 35 milijoni evri evropskih sredstev. Danes pri tej točki razpravljamo o tehničnih spremembah zakona, ki bodo uresničile zaveze, ki jih je dala slovenska vlada Evropski komisiji. Ker je Slovenija kot država članica zavezana spoštovanju evropskega pravnega reda, mora z dodatno pozornostjo upoštevati in spoštovati pravila o državnih pomočeh, s katerimi Evropska unija regulira evropski notranji trg. Ta pravila o državnih pomočeh namreč regulirajo tudi področje financiranj z oblikam tveganega kapitala v primerih, ko je ta kapital javnega izvora. Uspelo nam je razbrati, da bo družba Prva d.o.o. ustanovljena s strani Slovenskega podjetniškega sklada, v najbližji prihodnosti lahko odprla prvi razpis za plasiranje teh sredstev, ki bodo potem omogočila financiranje dobrih, perspektivnih, najboljših družb. Ker si vsi želimo čimprejšnjega začetka investiranja, se resnično nadejamo čimprejšnjega aktiviranja Vlade na tem področju, tudi s pripravo konkretnih ustreznih razpisov. Ker gre za pomemben uskladitveni zakon, bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlagani zakon zagotovo podprli, saj bomo s tem lahko omogočili začetek investicij tveganega kapitala in to, upamo, v odlične projekte za odlična, najboljša podjetja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki ste ga prejeli včeraj, ter amandma poslanskih skupin: Socialnih demokratov, Zares, DeSUS in Poslanskega kluba LDS, ki ste ga prejeli pravkar na klop. Želi kdo razpravljati? Vidim, da ne želi. Prosim? Gospod Barovič, prosim. Vsem bom dal prijavo, prosim. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala. Jaz mislim, da je vseeno treba govoriti o 1. in 15. členu in amandmaju k 1. členu. Ravnokar, 10 sekund nazaj sem dobil v roke še amandma, ki ga vlagajo poslanske skupine koalicije. Zdaj, na hitro če pogledam, nisem Napoleon, ampak vidim, da je približno enak, približno. Mi smo na matičnem delovnem telesu poudarili, in gospa Radićeva bo to seveda potrdila, tudi sama je bila voljna sodelovati pri natančnem pregledu 1. člena, da je potrebna posebna definicija petega odstavka "Družba tveganega kapitala svojih sredstev ne sme vlagati za dejavnosti povezane z izvozom" in potem definicija obrazložitve pri amandmaju, ki sem ga prvega prebral, je zelo jasna. Ta amandma je treba sprejeti, zaradi tega, da družba tveganega kapitala, da ne bo narobe razumljeno, da družba tveganega kapitala ne sme vlagati v podjetja, ki se ukvarjajo z izvozom, kar tako, na splošno. Sme vlagati v podjetja, ki se ukvarjajo z izvozom, razen v alinejah ali v stavkih, ki so v teh amandmajih povezani. Zdaj ne morem vsebinsko primerjati amandmaja koalicije, ki sem ga dobil na mizo ta trenutek, z amandmajem SDS, vendar mislim, da je treba ta amandma sprejeti. Še vedno pa izražam pri 1. členu neko skepso glede zadnjega, sedmega odstavka, da "Družba ne sme vlagati v gospodarske družbe, ki so v skladu z zakonom, ki ureja pomoč za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah, opredeljene kot podjetja v težavah," tudi zaradi dvoma, ki ga je izrazila Zakonodajno-pravna služba. Še vedno pravim, da neki družbi, ki tvega - ne vem, pa ravno tam je potrebna, družba pač tvega, tvega in vlaga v neka podjetja, ki so v težavah, in s tem tvega, ali bo dobila dobiček ali ga bo izgubila -, prepovedati neko pomoč, in sama definicija, o kateri je skeptična Zakonodajno-pravna služba, katero je to podjetje, ki je v težavah, se mi zdi, da bi bilo prav in dobro, če smo že za ta zakon, za spremembo tega zakona, in prav je, da smo, da izboljšamo stvari, izboljšati tudi ta sedmi odstavek in ga definirati ali redefinirati zelo natančno. Še vedno sem prepričan, skupaj s kolegi v Slovenski nacionalni stranki, da tisti, ki želi tvegati, ki spoštuje Zakon o družbah tveganega kapitala, bo pač tvegal, tudi v podjetjih, ki so v težavah. In enako na izvoznem področju, ki smo ga zdaj z amandmajem definirali, bi bilo treba, po naši presoji, definirati tudi podjetja v težavah, s tremi, štirimi alinejami, v katera res ne sme, v katera pa vseeno lahko. Ocenjujemo, da je bil pripravljavec na tem področju malce površen. To ni kritika, to je dobronamerno, če že sprejemamo zakon, s katerim bo družba tveganega kapitala pomagala razvoju gospodarstva in reševala nekaj. In je prav, da to definiramo, in o tem smo na odboru govorili. Rekli smo, da bomo še enkrat proučili 1. člen. Dobro je, da je zdaj ta amandma, s koalicijske ali s strani SDS, sam bom podprl tako enega kot drugega, če bosta vsebinsko enaka, da dopolnimo pojem izvozne družbe, kateri se res ne sme pomagati. Dobro bi bilo pa še, kot pravim, da bi redefinirali sedmi odstavek, čeprav vem, da sem mogoče malce pozen, ali pač ne, morda bo še kdo drug povedal kakšno svoje mnenje. Zdi se mi pa, da ne sme iti ta zakon kar tako mimo. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je pomemben, da je potreben in veliko pripomore v teh kriznih časih k reševanju malih in srednjih podjetij, katerih definicija je, da so to podjetja, ki zaposlujejo do 250 ljudi; to je pa že veliko podjetje danes, če sploh še obstaja in ima te ljudi zaposlene. In to je velikega pomena za našo državo v tem času. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka gospa Radičeva.
Hvala lepa. Glede na razpravo, tudi na Odboru za gospodarstvo, mislim, da je prav, da še enkrat pojasnim te omejitve posameznih dejavnosti, ki so vključene oziroma izločene iz Zakona o družbah tveganega kapitala. Dejstvo je, da tako za ladjedelništvo, premogovništvo in jeklarstvo veljajo druga pravila državnih pomoči. V skladu s splošnimi načeli državnih pomoči je, da se te dejavnosti vedno izločijo iz drugih ukrepov državni pomoči. Enako velja tudi za obravnavo podjetij v težavah. Podjetja v težavah so posebej obravnavana v Zakonu o podjetjih v težavah. Tam so tudi vse dikcije navedene. In običajno vse ostale spodbude, ki so namenjene razvoju, izločajo podjetja v težavah. Prav zaradi tega, ker je njihovo reševanje ali tudi razvojno prestrukturiranje urejeno s posebnim zakonom in so za njih tudi predvidene posebne pomoči. Kar pa se tiče prvega oziroma zdaj petega odstavka 1. člena sprememb zakona pa ugotavljam, da sta oba amandmaja, ki sta zdaj vložena skorajda identična in sta v skladu s tisto razpravo, ki smo jo imeli na Odboru za gospodarstvo. Bom rekla tako, amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS se bolj v skladu s tisto klasično dikcijo, ki na splošno opredeljuje obravnavo izvoznih dejavnosti tudi v drugih primerih državnih pomoči. Zato se mi ta amandma zdi bolj primeren. Vsekakor pa primerno opredeljuje to prepoved. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je besedilo tega zakona v tem členu potrebno definirati. Prepričan sem tudi, da je predlog, ki smo ga dali v naši poslanski skupini, preciznejši od tistega, ki so ga dale koalicijske poslanske skupine. Rad bi vas opozoril, da naš predlog izrecno prepoveduje kaj se še sme in v katerih primerih, to piše v tem napovednem stavku. Mi smo zapisali, da družba tveganega kapitala svojih sredstev ne sme vlagati za dejavnosti in smo jih tam lepo našteli, medtem ko koalicijski predlog to nekako obravnava in predlaga rešitev bolj opisno, bolj pogojno. Mi mislimo, da se lahko pri taki dikciji, kot jo je predlagala koalicija, pojavi neka diskrecija nekega uradnika, ki bo lahko tudi drugače odločil. Mi smo s svojo rešitvijo, v svojem predlogu napisali, česa izrecno se ne sme storiti in kaj in za katere dejavnosti, za katere posle se te zadeve ne smejo dodeljevati. Mislimo, da je naš predlog v tem delu precej preciznejši in precej rigoroznejši kot je predlog koalicijskih poslanskih skupin, ki je bil očitno tudi usklajen z Vlado. Predlagam Državnemu zboru, predlagam poslancem vseh poslanskih skupin, da pač sprejmete, podprete to ostrejšo rešitev, ki je tudi v celoti usklajena s smernicami Evropske unije tako, kot je v obrazložitvi napisano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne želi. Ker ne želi več nihče razpravljati zaključujem razpravo o amandmajih. O obeh amandmajih bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PRAVICI DO PLAČILA PRISPEVKA ZA SOCIALNO ZAVAROVANJE SAMOZAPOSLENIM V DOMAČI IN UMETNOSTNI OBRTI, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 15-ih poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagatelja zakona gospodu Jožetu Tanku za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. V prejšnjem mandatu so bile za razliko od mandatov pred tem sprejeti in povzeti v zakonodajnih rešitvah mnogi predlogi, ki jih je predlagala Obrtna zbornica, zdaj Obrtno podjetniška zbornica, s katerimi smo prinesli pravzaprav zelo pozitivne spremembe na področje davčne zakonodaje in pa tudi zelo velike spremembe na področje administrativnih zadev. Odpravile so se mnoge ovire in na splošno smo obrti zagotovili mnogo boljše pogoje, davčni in administrativni okvir kot je bil do tedaj. Tudi tako imenovani projekt VEM, ki je tekel v prejšnjem mandatu, je doživel veliko podporo tudi veliko mednarodno priznanje. Pravzaprav je ta projekt postal tudi svetovni prvak. In mi smo prepričani, da je na področju urejanja položaja domače obrti, še posebej pa tiste, ki je po našem mnenju v še posebej težki situaciji, to je domača in umetnostna obrt, potrebno nadaljevati z urejanjem položaja in izboljševanjem položaja. Domača in umetnostna obrt je po navadi neka nacionalna posebnost, je dejavnost, ki jo je treba opravljati več ali manj ročno, to se pravi, da se tukaj ne moremo pogovarjati o velikih količinah. Se pa lahko pogovarjamo o specifičnih količinah in pa predvsem o specifičnem znanju, ki ga imajo tako imenovani rokodelci. Ocenjujemo, da je domača in umetnostna obrt pravzaprav v velikem delu še neizkoriščena priložnost, tudi za razvoj drugih dejavnosti, na primer za razvoj nekih turističnih jeder in podobno. To se pravi, da je to dejavnost, ki je del nacionalne kulturne dediščine in je po navadi posebnost, ki nas loči od drugih držav. Je pa res, da je domača in umetnostna obrt pod velikim pritiskom domače in tuje industrijske konkurence in pravzaprav je treba zagotoviti pogoje, da bomo to tudi ohranili. Predlog, ki ste ga dobili je povzet po ideji Obrtno-podjetniške zbornice, ki se trudi, da bi za to dejavnost nekako zagotovila primerne pogoje za ohranitev. Je pa predlog v tem času, v katerem se zdaj Slovenija nahaja, tudi primeren, da se del tistih, ki prihajajo zdaj na borzo oziroma se uvrščajo med nezaposlene, pravzaprav je ta kategorija ljudi z velikimi ročnimi spretnostmi največja; s tem zakonom se lahko tudi dajo pogoji za sprostitev in za odločitev koga od teh, ki imajo posebne spretnosti, ki obvladajo tehnike in tehnologijo dela, ki obvladajo in znajo narediti izdelke domače in umetnostne obrti, da se morda tudi odloči za to dejavnost. In v tem primeru, ko se odločamo za delno ali pa popolno subvencioniranje dela prispevkov oziroma prispevkov za socialno zavarovanje zaposlenim, je tudi vložek države bistveno manjši kot je recimo pomoč oziroma nadomestilo za brezposelnost. Jaz mislim, da bi morala država s takimi in podobnimi prijemi omogočiti čim večjemu številu ljudi, da bi z delnim plačilom, recimo, ali pa subvencioniranjem prispevkov, omogočila, da zaženejo sami svojo dejavnost in rešujejo sami svojo usodo in usodo svoje družine. Mislim, da je reševanje socialnega položaja ljudi, ki se znajdejo v težkih razmerah, vse preveč odvisno od raznih zavodov in institucij in premalo usmerjeno v to, da bi ti ljudje, ki imajo znanja, ki imajo recimo tudi obrtna znanja, rokodelska znanja, sami ta svoj potencial izkoristili, uporabili del državnih kvot, ki so bistveno nižje kot v primeru, ko jim dajemo polna nadomestila, in da zastavijo dejavnost na novo. Jaz mislim, da bi država tako pobudo, ki jo je sicer treba verjetno še v določenih elementih dodelati, morala zagrabiti z obema rokama. In zato tudi pričakujem, da bo ta zakon doživel podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici Vlade za uvodno obrazložitev predloga mnenja. Besedo ima mag. Darja Radić, državna sekretarka Ministrstva za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! K Predlogu zakona o pravici do plačila prispevka za socialno zavarovanje samozaposlenim v domači in umetnosti obrti, Vlada podaja naslednje pripombe. Predlog zakona s predlagano pridobitvijo pravice za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje in obvezno zdravstveno zavarovanje iz državnega proračuna za izdelovalce domače in umetnostne obrti bi povzročil diskriminatornost do ostalih obrtnikov in tudi njihovo neenakopravno obravnavanje. Prav tako bi taka rešitev povzročila nelojalno konkurenco med obrtniki, ki bi presegli sam dohodkovni cenzus in pa tistimi, ki bi lahko uveljavili pravico do financiranja socialnih pravic. Iz predloga tudi ni jasno razvidno, kdo odloča o upravičencih do plačila teh prispevkov iz državnega proračuna, je pa že vnaprej določeno, da Ministrstvo za gospodarstvo zahteva povračilo plačanih prispevkov, če se izkaže, da upravičenec presega dohodkovni cenzus. Iz tega se vidi, da obstaja še precej nedorečenosti tudi glede samega postopka izvajanja tega zakona. Na tem mestu je treba tudi opozoriti, da Ministrstvo za gospodarstvo tudi ne more nadzorovati, nima podatkov o tem, kdo so upravičenci in teh evidenc dejansko ne vodi. Iz prikaza ureditve v drugih pravnih sistemih je tudi razvidno, da v nobeni drugi državi nimajo take zakonodaje, ki bi omogočala pravico za pridobitev pravice do financiranja socialnih pravic iz državnega proračuna. Imajo to urejeno sicer v nekaterih državah, vendar so te pravice urejene na drugačen način, na način interesnega združevanja, povezovanja in iz tega izhajajočih pravic. Ni tudi proučena možnost, da bi na mestu popolnega financiranja nekateri razmislili o takšni možnosti, da bi bilo sofinancirano vsem, ali recimo samo v določenem odstotku ali na primer proporcionalno, glede na višino dohodka. Menimo, da je v zakonu še precej nedorečenosti, da je precej temeljnih pomislekov, tudi glede doseganja temeljnega cilja tega zakona, ki naj bi bil spodbuditi razvoj domače in umetnostne obrti. Po mnenju Vlade je namreč za to, da se spodbudi razvoj domače in umetnostne obrti, treba narediti mnogo več, kot le oprostiti te ljudi, ki se ukvarjajo s to dejavnostjo, s plačilom enega prispevka. Te stvari se je treba lotiti na bolj celovit način. V skladu z vsem povedanim Vlada Republike Slovenije ne podpira Predloga zakona o pravici do doplačila prispevka za socialno zavarovanje samozaposlenim v domači in umetnostni obrti in predlaga Državnemu zboru Republike Slovenije sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS razumemo namen predlagatelja zakona, vendar ga ne moremo podpreti predvsem zaradi finančnih posledic, ki jih predlog zakona prinaša, saj le te niso natančno določene. Predlagatelj namreč ocenjuje zadevo na 80.000 evrov, ne more pa tega zagotovo trditi. Predlagatelj tudi ne definira, kje naj bi se ta denar vzel, temveč zgolj pavšalno nakazuje, da naj bi se v proračunu za leto 2010 ta denar nekje našel. Iz tega se odraža neresnost predlagatelja, ki želi biti po naši oceni zgolj všečen Obrtni zbornici Slovenije. Tudi v primeru, da bi se sredstva našla, bi taka rešitev pomenila neenakost med obrtniki in seveda diskriminatorno obravnavo vseh drugih obrtnikov. Posebej všečna je zamisel, da bi prispevke država plačevala od povprečne bruto plače vseh zaposlenih v Republiki Sloveniji in to takrat, ko si morajo delavci z 400 evri neto plače sami plačevati prispevke za dokazano 8 urno delo na dan. Ne gre skupaj z zdravo pametjo. Ne nazadnje, nenatančnega podatka o tem, koliko je takih, ki bi to subvencijo oziroma to plačevanje svojih prispevkov prejemali in kakšne bi bile pravzaprav na koncu dejansko finančne posledice, ni. Darilo tistim, ki delajo na področju domače in umetne obrti ponujate v trenutku, ko nekje vzeti, ko država preprosto nima, ker imamo finančno in gospodarsko krizo. V času opevanja blaginje v prejšnjem mandatu predlagateljem kaj takega ni prišlo na misel, zaradi tega mi menimo, da tega zakona ni mogoče podpreti. Denar, če bo v proračunu, bo treba vlagati v reševanje gospodarstva in seveda v gasitve socialnih problemov, ki bodo v zvezi s težavami nastali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Györek v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V Slovenski nacionalni stranki smo ob obdelavi tega predloga zakona prišli do enega sklepa, da so razlogi za spremembo zakona utemeljeni. Da so nameni zakona dobri in smiselni. Imamo pa nekaj zadržkov, da v primeru plačevanja prispevkov za take osebe, po tem zakonu, se bojimo, da lahko pričakujemo enake zahteve s strani tudi drugih obrtnikov. Vprašanje je, če bo proračun vse to zmogel, posebej pa zdaj, v tem času. Glavni razlogi, ki jih navaja predlagatelj, kot sem rekel, so utemeljeni. Dejstvo je, da proizvodnja velikega obsega in velika podjetja izpodrivajo domačo obrt, proizvodnjo manjšega obsega, kar je velika škoda. Dejstvo je, da ljudje kupujejo namesto obrtniških izdelkov serijske industrijske izdelke široke potrošnje, ker so enostavno cenejše. Tudi obrtniki opuščajo svojo dejavnost na tem področju in iščejo druge zaposlitve. Se pravi, je tudi smiselen in utemeljen razlog. Nekaj, kar pa zelo bode v oči, to je dediščina domače in umetnosti obrti, ki jo je treba zaščititi. Med cilji pa predvsem to, da bi namen zakona predstavljal določeno skrb za ohranitev kulturne dediščine. To je pa tudi cilj, za katerega jaz mislim, da ga je imel predlagatelj v prvi vrsti v očeh, kajti če gledamo na število teh, ki bi lahko koristili to ugodnost oziroma ta zakon, gre za okrog 300 s.p.-jev, kar bi znašalo okrog 80 tisoč evrov mesečno iz proračuna, še bi bilo nekje sprejemljivo, ampak se bojimo tega, kar sem rekel uvodoma, da v primeru, da se sprejme tak zakon, da se ne bi slučajno zadeva razširila, in da bi se klasična obrt začela registrirati oziroma koristiti te ugodnosti v ta namen. Izdelovalce domače in umetnosti obrti oziroma izvajalce, je treba zaščititi. Se pravi, spodbujati njihovo eksistenco. Ampak, morda bi se dalo najti tukaj tudi s kakšnega drugega vira oziroma nekako drugače. Lahko bi o tem razmislilo tudi Ministrstvo za kulturo. Gre dejansko za eno pomoč, ki je upravičena in v Slovenski nacionalni stranki menimo, da se bomo vzdržali pri tem glasovanju s tem, da vseeno podpiramo na nek način predlog tega zakona in prosimo Vlado, da eventualno najde kakšne druge vire financiranja oziroma pomoči pri ohranjanju domače in umetnostne obrti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa gospod predsednik. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo Predlog zakona in predvsem njegov poglavitni namen, to je ohranitev domače in umetnostne obrti v Sloveniji ter zagotavljanje pogojev za njen razvoj. V prid temu vidimo več razlogov. Več razlogov je, ki nas navajajo k temu, da podpiramo ta predlog zakona. Zaradi zgodovinskih razlogov in pomembnosti tako imenovanega malega gospodarstva za zaposlovanja in zagotavljanje dohodkov in opravljanje nujnih storitev, smo v Slovenski ljudski stranki prepričani, da bi morali pri nas več pozornosti nameniti ohranjanju in razvijanju teh dejavnosti, zato smo pred leti predlagali posebno ministrstvo za malo gospodarstvo, ki pa je obstajalo, žal, samo en mandat. Mala in srednja podjetja potrebujejo posebno spodbudno poslovno okolje, še posebej pa to velja za obrtni način dela. V tekmi na trgu, kjer zmagujejo multinacionalke, mora država podpirati in skrbeti za mala in obrtna podjetja, da bodo preživela. Premalo se zavedamo, da v Sloveniji ni samo 5 ali 7 velikih podjetij, temveč enakovredno zagotavljajo delovna mesta in davke mala in srednja podjetja. Predvsem moramo domačo in umetnostno obrt zaščiti kot narodno vrednoto in kulturno dediščino, pa naj si bodo to lončarski izdelki iz Filovcev v Prekmurju, idrijska čipka, slamnikarstvo iz Svetega Jurija, ribiška suha roba, belokranjske pisanice, tesarstvo, mizarstvo, sodarstvo, medičarstvo, pletarstvo, oglarstvo, kolarstvo ali kovaštvo, ki je v izumiranju, in podobno. Domača in umetnostna obrt sta neločljiv del našega narodnega in kulturnega bogastva in tradicije na Slovenskem, s katero so si prebivalci izdelovali potrebščine, orodje, posodo za vsakdanjo rabo ali pa zaslužili dodatna sredstva za vzdrževanje svojih družin. Lahko bi rekli, da je v preteklosti ta dejavnost živela v vsaki slovenski hiši. Trenutni podatki pa kažejo, da je v Sloveniji le še 306 domačih in umetnostnih obrti. Marsikatera značilnost in kulturna posebnost bi izginila v pozabo, če se ne bi ohranjale pridne roke obrtnikov. Poleg tega je ta obrt nepogrešljiva spremljevalka turistične ponudbe in popestritev ponudbe spominkov, ki jih v Sloveniji še vedno ne znamo ponuditi in prodati v dovoljšni meri. Pri tem pa ne smemo dovoliti, da bi zgolj zaradi komercialnih učinkov in večjega zaslužka pristajali na slabe izdelke, ki včasih, žal, tudi že mejijo na kič. Če želimo, da bodo izdelki domače in umetnostne obrti ohranili tradicijo in hkrati kvaliteto, moramo izdelovalce spodbujati, da bodo izdelki oblikovalsko in estetko dovršeni, ter da bodo pri tem sledili svetovnim trendom izdelovanja v smeri uporabnosti, ne več le v okrasne namene. S tem, ko bi umetnostno in domačo obrt izenačili s samostojnimi kulturnimi delavci, bi dosegli prav to. Spodbujali bi k estetski in kvalitetni izdelavi izdelkov in k ohranjanju te dejavnosti. Hkrati bi samozaposlenim olajšali poslovanje in pomagali pri izobraževanju in izdelovanju v skladu s kriteriji pristojne komisije pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Predvsem pa vidimo v Poslanski skupini SLS domačo in umetnostno obrt kot možnost za nova kvalitetna in kreativna delovna mesta, ki bodo pritegnila tudi mlade, če bodo imeli pravico do plačila socialnega zavarovanja iz proračuna. Znano je, da ročno delo, ki je v domači in umetnostni obrti prevladujoče, ni zanimivo za mlade, saj zaslužek praviloma ni velik. S tem, ko bi država omogočila plačilo socialnega in zdravstvenega zavarovanja, enako kot za primerljive dejavnosti, kot so samozaposleni v kulturi, bi gotovo spodbudila večje zanimanje za nadaljevanje te obrti in samozaposlovanje v tej dejavnosti ter s tem ohranjanje tradicije in narodnega bogastva. Zakon je po našem mnenju dovolj dobra podlaga za nadaljnjo obravnavo in ga bomo poslanci Slovenske ljudske stranke tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic, v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Ponovno vsem skupaj prijazen pozdrav! Predlagatelj, skupina poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom, se je resno lotil in spisal predlog zakona, katerega glavni in edini cilj naj bi bila ohranitev domače in umetnostne obrti v Sloveniji ter zagotavljanje pogojev za njen razvoj. Po našem mnenju bi bilo sicer bolj smiselno, če bi spisali zaščitni zakon za domačo in umetnostno obrt, v katerem bi bili tudi jasno določeni pogoji za pridobitev določenih pravic, med njimi tudi urejeno plačilo prispevkov. Oboje, torej subvencioniranje plačila prispevkov in zakon, je namreč navedeno na spletni strani Obrtno-podjetniške zbornice oziroma Sekcije za domačo in umetnostno obrt, tudi to, da pri tem pričakujejo pomoč parlamentarnih strank in pristojnih ministrstev. A je tam ob tem zapisanih kar nekaj tudi drugih ciljev, ki se nam zdijo še bolj pomembni, še bolj ključni, kot je, na primer, koordinacija trženja izdelkov, koordinacija tržnega promocijskega nastopanja na sejmih doma in v tujini, pridobivanje prepotrebnih evropskih sredstev in še kaj. Tudi ne dvomimo in verjamemo, da je domača tradicionalna obrt zaradi več dejavnikov v času krize bolj prizadeta kot pa, recimo, večja in izvozno usmerjena podjetja, a smo skeptični do tega, da bi ohranitev le-te dosegli ravno in le s plačilom prispevka za socialno varnost samozaposlenih v domači in umetnostni obrti, in to kar iz državnega proračuna. Predlagatelji gredo celo tako daleč, s tem pa seveda nikakor ne želimo omalovaževati domače obrti, da primerjajo njihov položaj s položajem samozaposlenih na kulturnem področju. Strinjamo se, domača in umetnostna obrt skrbita za ohranitev kulturne dediščine in pa narodnih vrednot in, bom rekel tako, seveda ju je potrebno zaščititi. Nikakor pa nista in ne moreta biti primerljivi s položajem samozaposlenih na kulturnem področju, ker so z zakonom in uredbo jasno določeni strogi pogoji za priznavanje te pravice, torej za izjemen kulturni prispevek v zadnjih treh letih ali pa kadar gre za poklice, ki jih je potrebno posebej podpirati s tem, da je določen tudi dohodkovni cenzus. Poleg tega samozaposleni na kulturnem področju, se pravi tisti, ki z umetniškim delovanjem izpolnjujejo poslanstvo v kulturi, kar je opredeljeno z javnim interesom, pač niso obrtniki in podjetniki, ki bi na trgu dnevno ponujali svoje proizvode ali pa izdelke. Področja domače obrti, področja kulture so ovrednotena kot javni interes, ampak primerljiva pa nista. Težave s plačilom prispevkom prav tako verjetno niso glavni razlog za slabe pogoje in pa položaj samozaposlenih na tem področju, še manj pa rešitev in pomoč za izboljšanje pogojev na njihovo delo, saj imajo podobne težave številni zaposleni v naši državi. Zato pa seveda obstajajo druge poti. Na prvem mestu bi omenil subvencije, tudi evropska sredstva, če se želi dolgoročno ohraniti ta potrebna in za našo državo pomembna dejavnost. Poleg tega pa take ureditve ne najdemo v drugih državah, to so verjetno ugotovili tudi predlagatelji, saj niso navedli niti enega takega primera, kjer bi to imeli. Kot pa je razvidno iz prikaza ureditve v drugih državah, predlagatelji so izbrali Italijo, Nemčijo in Nizozemsko, pa se te države osredotočajo na druge pomoči te obrti, če je sploh posebej definirana, in sicer predvsem z različnimi oblikami finančne pomoči, kot so na voljo tudi ostalim podjetjem, ki so na trgu, in verjetno s tem bolj pomagajo kot pa s plačilom samih prispevkov. Predlog zakona, kot je opozorjeno v mnenju Vlade, bi povzročil diskriminacijo do ostalih obrtnikov, zagotovo tudi nelegalno konkurenco, ne vsebuje pa tudi nikakršnih varovalk za sam nadzor nad morebitnimi zlorabami te pravice, določitev dohodkovnega cenzusa pa prepušča Vladi z uredbo, ne določa pa tudi strogih pogojev za pridobitev pravice in pa podobno, predvsem pa to zagotovo ni pot in prava spodbuda za obstoj in povečanje njihove dejavnosti. Iz vseh navedenih razlogov bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Kampuš v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi. Sprejem zakona bi res povzročil diskriminatornost do ostalih obrtnikov in njihovo neenakopravnost obravnavanja. Sprejetje bi pomenilo tudi nelojalno konkurenco med njimi, in bi predvsem tisti, ki bi presegli cenzus, in tisti, ki ga ne bi, bi bili upravičeni do financiranja socialnih pravic. Je pa res, da je iz gradiva zaslediti, da nobena od navedenih držav nima točno oblikovane zakonodaje, kot predlagatelji pravijo, in bi seveda na nek način omogočila pravice do financiranja iz socialnega ali državnega proračuna. Gospodarsko ministrstvo tudi ni zadolženo za sprejemanje dohodkovnih prispevkov oziroma njihovo prekoračitev, če bi prišlo do vračila, za to, vemo, da je Durs. Ne bi želel biti predolg in bi pozval vse, predvsem pa branžna združenja, Obrtno zbornico in vse ostale, da se zakon dodela in da se na nek način zagotovi enakost med obrtniki. Prav je, in pritrjujem tistim, da naj bi se pripravil predvsem zaščitni zakon za domačo in umetno obrt. To bi bil napredek v smislu rokodelnosti v Sloveniji in seveda nasploh teh predstavitev, ki jih imamo. Zato lahko v kratkem rečem, da Poslanska skupina SD ugotavlja, da je predlog zakona neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K besedi se je javil gospod Tanko v vlogi predlagatelja. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi odgovoril državni sekretarki na to, da je splošna razprava o zakonu namenjena predvsem temu, da se govori o načelih, ciljih in poglavitnih rešitvah predloga zakona. Mi se danes najbrž ne bomo pogovarjali o teh mikrorešitvah, ki do katerih prihaja v drugi obravnavi predloga zakona, ampak se pogovarjamo o konceptu, o pristopu, o temeljnih rešitvah in tako naprej. Skratka o tem ali je neka materija, ki je predmet te diskusije, potrebna, da se jo uredi na tak način ali da se jo sploh uredi, ali ne. Jaz sem prepričan, da je potrebno to specifično področje dodatno stimulirati, dodatno urediti in omogočiti ohranitev, pa ne samo ohranitev, ampak tudi razvoj te dejavnosti. V situaciji, v kateri smo, ko se borimo pravzaprav za svojo kulturno ali pa nacionalno identiteto, ko hočemo povsod pokazati, da smo drugačni od drugih, je pravzaprav naša kulturna dediščina tista prva, ki jo lahko uporabimo za to, da pokažemo, da smo na pomembnih področjih drugačni od drugih, da odstopamo od drugih. To pa pomeni, da domačo in umetnostno obrt ne moremo in ne izdelujemo na visoko tehnoloških strojih, na visoko kapacitivnih in produktivnih tehnoloških strojih, ampak več ali manj ročno, individualno, izdelek za izdelek. To ni visoko produktivna komercialna dejavnost, s katero bi pokrili kitajski trg. Je pa dejstvo, da so vsi ti izdelki domače in umetnostne obrti pod velikim udarom kitajskih producentov. Da prihajajo z drugimi materiali, da prihajajo z drugimi surovinami, da prihajajo z izdelki v Slovenijo, ki niso avtohtono slovenski izdelki. Namesto, ne vem, izdelkov iz bukovine, dobite izdelke iz druge vrste lesa, ki niso avtohtoni, tudi ti izdelki ne predstavljajo slovenske kulturne dediščine, čeprav so lahko čista kopija slovenske kulturne dediščine. In mi moramo, kakorkoli se obrnemo, ohraniti tisto, kar to deželo, kar našo zgodovino dela drugačno od druge. Ribniška suha roba je ribniška suha roba, ni to kitajska, ni to poljska, ni to avstrijska, ampak je ribniška, je slovenska. Sodarstvo, podarstvo, lončarstvo, kjer imamo razvite specifične tehnike, ročno čipkarstvo, recimo, idrijska čipka je idrijska čipka, v Železnikih je drugačna, ampak obe sta naši, obe delamo ročno in proizvodnjo takih artiklov je verjetno potrebno stimulirati. Na kakšen način ali kako, to je stvar, ki jo lahko preciziramo v nadaljevanjem postopku predloga in obravnave tega zakona. Ampak če se odločimo, da za neke rešitve zato, da se te dejavnosti ohranijo, da te dejavnosti še naprej predstavljamo slovenski javnosti, potem je verjetno treba na tem področju nekaj storiti. Mi smo dali predlog, ki je povzet po predlogu Obrtne zbornice Slovenije iz leta 2008. Morda so ga tudi že prej obravnavali, pa tudi morda ga imajo v zahtevah za leto 2009, je povzet po njihovem predlogu. Kako milimetrsko natančno to umestiti, ubesediti in predvideti rešitve, je drugo vprašanje. Ampak mislim, da se poslanci Državnega zbora moramo načelno opredeliti, ali bomo kroparsko kovaštvo ohranili ali ga ne bomo. Ali bomo dejavnost ročnega izdelovanja kroparskih kovačev stimulirali s tem, da jim bomo omogočili ali zagotovili plačilo v celoti ali pa del prispevka za socialno varnost. To niso industrijski kovači, to niso kovaštva, ki uporabljajo vrhunsko tehnološke [[...]], kopirne in podobne stroje, to so ročni izdelovalci. In teh, če ste prebrali zakon, je v Sloveniji samo nekaj nad 300. To ni množična dejavnost. In če teh 300 dejavnosti, teh 300 rokodelcev, po domače povedano, izgine iz našega kulturnega prostora, potem izgine najbrž tudi ta kulturna dediščina, ki jo imamo, je ne bo več. Mislim, da bi bilo zelo neodgovorno od nas vseh, ki imamo in damo veliko na kulturo in kulturno dediščino, pa tudi kulturo nasploh, neodgovorno, da sprejmemo rešitve, ki bodo povzročile stagnacijo ali pa zamiranje te dejavnosti. Najbrž si vsi lahko predstavljamo, da vsak išče izhod tako, da bo čim lažje prišel do nekih dobrih pogojev. Rokodelska dejavnost, obrtna dejavnost, domača in umetnostna obrt niso take, ki bi zagotavljale neke visoko donosne produkte, drage produkte in visoke standarde. Vsi tisti, ki te ljudi poznamo, najbrž vemo, da niso neki super uspešni menedžerji, temveč morajo s celodnevnim delom si zagotavljati tisto, kar nekateri dobijo v osmih ali še manj urah, nekateri celo na uro več zaslužijo v slovenskem prostoru kot le-ti v celem mesecu. Mislim, da bi bilo zelo neodgovorno, da predloga, ki omogoča nek izhod, neko zaščito, neko pomoč, ne bi podprli. Sprašujem se tudi, kaj bo potem s to bienalno razstavo v Slovenj Gradcu, ko vsake dve leti naredimo neko nacionalno razstavo izdelkov domače in umetnostne obrti. Ali bomo tam potem razstavljali kitajsko domačo in umetnostno obrt? Ali bomo tam razstavljali izdelke slovenske domače in umetnostne obrti? Najbrž moramo nekaj storiti, da zaščitimo izginjajočo slovensko narodno posebnost in identiteto. Teh izdelovalcev domače in umetnostne obrti je, če boste pogledali statistiko, trende, čedalje manj. Ne zato, ker živijo čedalje bolje, ampak zato, ker so pogoji za njih čedalje težji, ker se tudi tisti, ki znajo, težko odločajo za obrtno in rokodelsko dejavnost v domači in umetnostni obrti. Vsi tudi tisti, ki ima določena znanja, iščejo tudi na tem področju rešitve, ki so za njih boljše, perspektivnejše, ker lahko hitrejše zaslužijo. Nam kot državi pa najbrž bi moralo biti v interesu, da te kulturne aktivnosti, kot so čipkarstvo, oglarstvo, kroparsko kovaštvo, suhorobarstvo, lončarstvo, lectarstvo, itd., zaščitimo in da jih ohranimo. Pa celo več. V uvodu sem povedal v predstavitvi, da je so razmere take, da na zavod prihaja čedalje več ljudi, ki imajo tudi taka znanja, ker živijo v podeželskih okoljih. Firme propadajo, znanja še nekatere obstajajo, so ljudje, ki znajo to delati, in jaz mislim, da je bistveno ceneje, da jim s 100 evri socialne pomoči omogočimo, da razvijejo neko dejavnost, domačo in umetnostno obrt, za katero ne rabijo dragih tehnoloških izdelkov, ampak recimo dleto, kolovrat in podobno stvar, to so cenene zadeve, da prosperirajo in se ohranjajo. Mislim, da je to bistveno ceneje kot 500 evrov nadomestila za brezposelnost. Vsak, ki si na tak način poišče rešitev za ohranitev te dejavnosti in za rešitev svojega problema s 100 evri, če znesejo recimo prispevki na tisto, kar smo mi predlagali, 100 evrov, je bistveno ceneje kot tisto, kar mu bo država dala, če bo pristal na zavodu in čakal, da bo država še ponovno naprej naredila naslednji korak in mu omogočila nekje zaposlitev. Zakaj mi ne spodbujamo, da s takimi pomočmi, s takimi rešitvami ne omogočimo ljudem, da si sami v okviru znanja, ki ga imajo, poiščejo kanale in delajo in proizvajajo? Za nas je primernejša rešitev subvencioniranje delovnega časa, neproduktivnega delovnega časa, to se pravi čakanja na delo, za nas ni problem, če bomo dali enkratno denarno pomoč, kar podpiram za te, ampak s 500 evri ima 5 mesecev ta posla in se 5 mesecev lahko ukvarja na tak način z nekim projektom, ki ga bo verjetno tudi realiziral in tudi zagotovil preživetje. Mi moramo razvijati tudi rešitve, ki spodbujajo ljudi k iskanju samozaposlitve in po vzoru samostojnih kulturnih delavcev, med katerimi je veliko takih, ki niso kulturni delavci, ampak so komercialni, arhitekti, gradbeniki in podobni, uživajo ugodnosti samozaposlenih v kulturi. Tukaj pa, ko gre dejansko za slovensko kulturno dediščino, za slovensko posebnost, pa Vlada zavzame stališče, da tem ljudem ali pa tem dejavnostim tega ne bi omogočili. Mislim, da pristop Vlade v tem delu ni najboljši, in takega razmišljanja prav gotovo ne podpiram. Zato ponovno opozarjam, da bi bilo smiselno, glede na to, da domača obrt izginja, izkoristiti določene potenciale, ker se ta znanja prenašajo medgenarcijsko, iz generacije v generacijo, da bi tudi na tem področju lahko naredili določen preboj in morda stotim, dvestotim dodatno zagotovili vzpostavitev dejavnosti domače in umetnostne obrti na področju Prekmurja, na področju Ribnice, tudi Dolenjske itn. Ta znanja obstajajo in škoda je, da ne bi z nekim minimalnim vložkom oziroma z minimalno olajšavo tega ohranili ali celo razvijali. Mislim, da je to velika škoda. In jaz bi pričakoval, da bi tako rešitev, tak predlog podprli. Se pa strinjam, da je treba marsikaj tudi premisliti in morda kakšno stvar tudi drugače urediti. Zagotovo. Noben zakon, ki ga vložimo v zakonodajni postopek, ne pride čez zakonodajni postopek do tretje obravnave neomadeževan. Praktično pri vseh zakonih je 90% členov spremenjenih, popravljenih, dodelanih. In tudi verjetno bo ta zakon doživel isto usodo in katerikoli naslednji tudi. In jaz mislim, da je treba do takih predlogov pristopiti proaktivno, pogledati, kaj prinašajo, ali so cilji taki, da prinašajo določene rešitve ali ne. Ali so cilji taki, da vnašajo destrukcijo. Domača in umetnostna obrt ne predstavlja nobene nelojalne konkurence nobeni obrti. Ne more. Domači kroparski kovač ne prestavlja nobene nelojalne konkurence nobenemu vodovodarju, nobenemu električarju, nobeni drugi podobni dejavnosti, nobenemu gostincu, ker je ne more, zato ker izginjajo in te dejavnosti propadajo. Obrazložitev, da predstavlja nelojalno konkurenco, je smešna. Nelojalna konkurenca je kitajska ponudba. Nelojalna konkurenca bodo lahko Poljaki, Čehi, Slovaki na tem področju, ker imajo morda tudi podobna znanja, pa bistveno cenejšo delovno silo. Druge nelojalne konkurence ni. Pri nas ni problem pomagati uvoznikom, ne vem, kitajskih izdelkov. Problem pa je dati neke minimalne podpore tistim, ki ohranjajo našo tradicijo, našo zgodovino. Mislim, da bo potrebno tudi na teh področjih temeljno razmisliti o naših pristopih, naših stališčih in predvsem o naših ukrepih, tako na Vladi kot v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franci Kek.
Hvala za besedo. Tudi sam se zavedam pomena umetnostne in domače obrti in verjetno ga ni poslanca, ki se ne bi na načelni ravni strinjal s predlagateljem.
Prosim mir v dvorani!
Resnično domača in umetnostna obrt je tista, ki bo dala Sloveniji neko dodatno vrednost, zaradi katere bodo ljudje prihajali k nam in od nas nekaj kupovali. To, kar nam počnejo Hofer in Spari, niso tiste stvari, zaradi katerih bi turisti prihajali k nam. In to niso stvari, ki jih Slovenija prodaja komurkoli. Vendar razen domače in umetnostne obrti je dodana vrednost gotovo tudi dizajn. Velik poudarek bo potrebno dati industrijskemu oblikovanju. To so stvari, ki so dodana vrednost. V predlogu zakona, kot smo ga slišali, se žal ne morem strinjati, da bi tovrstno obrt izenačevali s samostojnimi kulturnimi delavci. Seveda so drugi načini, do katerih bo verjetno prišla tudi Vlada, kako dodatno podpreti domačo in umetnostno obrt. Vendar ta predlagani zakon mislim,da ni primeren, da bi ga v tem trenutku podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predlog zakona o pravici plačila prispevka za socialno zavarovanje in samozaposlenih v umetnostni obrti zagotavlja boljše pogoje domače obrti, boljši položaj domači in umetnostni obrti, kjer ni v ospredju proizvodnja, ampak je rokodelske narave. Seveda je želja, da se tovrstna dejavnost še nadgradi, kar pa bi ta zakon omogočil za doseganje želenih ciljev podeželja. Potrebno je tovrstno dejavnost razumeti v celoti pomembnosti, ne samo z aspekta samozaposlovanja, ampak ima širši pomen tudi za prepoznavnost kulturne dediščine. Zato je smiselno predlog zakona podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Györek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kot stališče stranke sem navedel, da se bo Slovenska nacionalna stranka pri tem predlogu zakona vzdržala. Če pa sem odkrit, v mojem lastnem imenu povem, da me je predlagatelj prepričal z nekaj zelo utemeljenimi razlogi za predlog tega zakona in ga bom osebno podprl in glasoval zanj. Z eno pripombo, da bi bilo eventualno treba postaviti ločnice, kriterije, kaj je domača umetnostna obrt in kaj je, če govorimo o klasični umetnosti, da se ne bi tukaj začelo nekaj mešati. Res je, klasična umetnost se marsikdaj izrodi tudi v kič, pa ga država subvencionira in podpira. Se pravi, če gre tukaj dejansko za eno čuvanje domače slovenske narodne obrti, se pravi za spoštovanje kulturne dediščine in če so tukaj postavljeni točni, natančni kriteriji, če se tukaj izvaja nek sproten nadzor nad tem, potem bom v vsakem primeru osebno tak zakon podprl in dajem predlagatelju prav. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz sem pravzaprav na nek način v veliki zadregi, ko razpravljamo o tem zakonu, ker sama ugotavljam, da nam pravzaprav odmira ali izginja v pozabo cela vrsta obrtnih znanj - tradicionalnih in tudi takšnih, ki jih lahko poimenujemo umetna obrt, na eni strani, po drugi strani pa se zavedam, da so nam potrebna tudi obrtna znanja, ki olajšujejo življenje in opravljajo vse tisto, kar nam je za normalno funkcioniranje nujno potrebno. Če se spomnim nekaj desetletij nazaj, je staro mestno jedro v Mariboru imelo kar precej obrtnih delavnic. Zdaj so te izginile in ne najdete več koga, ki bi mu nesli čevlje popraviti, pa verjetno vsi ne vržejo čevljev stran. Imamo enega samega urarja, ki ga kar pogosto obiskujem, pa se v njegovi delavnici, po mojem, že nekaj desetletij ni nič spremenilo. In še bi lahko naštevala tiste obrtnice in obrtnike, ki se, ko se upokojijo, zaradi različnih zakonov in različno visoko plačanih prispevkov znajdejo po upokojitvi v situaciji, da jim pokojnina za preživetje ne zadošča. Ko pa se hočejo vprašati, s čim bi si lahko olajšali na legalen način s prijavljeno dejavnostjo, je recimo dodatna dejavnost v umetni obrti, pa nekaj takega, s čimer bi se lahko preživljali. Če pogledate, kaj se pa definira kot umetna obrt, potem se marsikdo od teh ne more uvrstiti klasificirati in si ne more na legalen način, še enkrat povem, zagotoviti normalnega življenja. Zato je zame vprašanje, o katerem razpravljamo, vredno razmisleka z različnih zornih kotov. Odprla bi še en vidik, ki je zame tudi silno pomemben. Zakon se navezuje na problem samozaposlenih. Kot tista, ki spremljam samozaposlitev zlasti žensk, ugotavljam, da je pri samozaposlenih ženskah največ socialnih problemov zaradi tega, ker se pogosto znajdejo kot pogodbene sodelavke, opravljavke kakšnih podjemnih pogodb ali česa takega, in so prve izgubile delo. Jaz pa samozaposlitvam pripisujem velik pomen tudi zaradi tega, ker je v teh časih to morda edini izhod iz brezposelnosti. Problemov je veliko. Če temu dodam še evropske smernice o tem, kako je treba podpirati dejavnost malih podjetij in samozaposlenih, je razlogov za razmislek o tem veliko. Če pa izhajam zdaj iz tega predloga zakona, moram pa reči, da me pa predlog, tako kot je zapisan, ne glede na to, kaj je Vlada zapisala, in ne bom ponavljala tistega, kar je bilo že rečeno, pa postavlja ta predlog zakona v neko silno neprepričljivo situacijo. Jaz vem, da ta predlog zakona po mnenju vodstva Državnega zbora izpolnjuje pogoje, ki jih mora imeti. Ima torej tiste tri primere na začetku navedene, ampak kakorkoli obračam tri države, ki so za primer postavljene, ne najdem nobene utemeljitve za to, da bi reševali primer plačevanja prispevkov za samozaposlene v domači in umetni obrti na način, kot je to predlagano, ampak me bolj usmerja v razmislek na to, kaj stanovska združenja ali strokovna združenja, panožna združenja storijo za to, da bi se ta dejavnost, kot rečejo menda prijazno podjetniško okolje, bolje razvijala. Če dodam še tisto, kar slišim tudi od strokovnjakov, ki se na področje spoznajo, ki na različnih festivalih ali sejnih presojajo, kaj se da uvrstiti v to umetno ali domačo obrt, potem bi seveda pričakovala, da bodo zbornice in druga stanovska združenja tukaj odigrala proaktivno vlogo in odpravljala problem tam, kjer problem nastaja. To je dolgoročnejša odločitev, boljša rešitev, mogoče sedaj tudi s kakšnimi enkratnimi subvencijami za prekoračitev. Jaz bi samo eden primer dala. Verjetno je v spominu koga še živ Nobelov nagrajenec za mir, ki je dobil denar za to, ker je dal denar za ženske, ki so se rešile revščine tako, da so si kupile šivalne stroje in začele dejavnost, s katero so lahko preživele sebe in svoje družine. Torej treba je več spodbud v tisto, kar pomeni zagon neke dejavnosti. Če jaz razmišljam o teh stvareh, ki je opažam okoli sebe, nekatere stvari so take, da se ne moremo obrniti proti toku. Bom povedala primer, ki ga iz svojega gospodinjskega dela poznam. Včasih smo kupovali kuhalnice pri suhorobarjih, potem so postale moderne plastične kuhalnice, sedaj kupujemo kuhalnice v supermarketih, pa poglejte, kdo so proizvajalci teh kuhalnic: najpogosteje avstrijska lesna podjetja. Ampak nedavno tega sem pa z velikim veseljem ugotovila, da pa nek naš izdelovalec ponuja kuhalnice iz češnjevega lesa, ki so bistveno boljše od vseh drugih. In jaz, ki imam višji dohodek, si tako kuhalnico lahko tudi omislim. Hočem povedati, da se je mogoče z izobraževanjem, s prilagajanjem, z dodatnimi spodbudami lotiti problema, ki pa je dejanski, ki obstaja in ki se mi zdi, da bi morali res več storiti za to, da bi to bogato izročilo, ki v naši državi obstaja, ohranili. Samo še na en primer bi vas spomnila. Idrijska čipka je bila omenjena. Saj vemo, kako se idrijska čipka dan danes lahko znajde tudi na unikatnih oblačilih ali čevljih in dobi drugačno ceno. Jaz torej sem za iskanje takih poti in pripravo takih poti, ki bodo spodbujale to, kar med nami obstaja in je vredno ohraniti in razvijati. Ne morem pa podpreti tistih reči, za katere se v izhodišču ugotavlja, da vnašajo med obrtnike neenakost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Dejan Levanič. Prosim. Besedo ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Zame so zakoni, ki dajo neko novo dodano vrednost podeželju, razvoju podeželja, ki lahko ustvarijo podeželje bolj zanimivo, da bi mladi ostajali na domačijah, zame so takšni zakoni dobri zakoni. To pomeni, da je ta predlagani zakon o pravici do plačila prispevka za socialno zavarovanje samozaposlenih v domači in umetnostni obrti dober zakon. Gre torej za samozaposlene, poudarjam, samozaposlene, ki so v tej krizi po moji oceni zelo zelo pomembni in jim je potrebno posvečati pozornost. Poleg tega pa v tem primeru še ohranjajo slovensko kulturno dediščino. To zagotovo ob poplavi raznovrstnega kiča, ki prihaja k nam iz vsega sveta, ni enostavno, saj so le težko konkurenčni vsem tem plastičnim in ne vem kakšnim vse izdelkom. In v tem primeru gre, po moji oceni za konkurenčnost tistih, ki ohranjajo ne nazadnje tudi našo tradicijo. V Sloveniji je veliko takih primerov, od lončarjev do krovcev s slamo, izdelovalcev cimpranih hiš, lecterjev. Če se dotaknem samo pokrajine, iz katere sam prihajam in zadevo veliko bolje poznam kot drugje. Potrebno je tudi poudariti, da smo več ali manj vsi za to, da je potrebno na slovensko podeželje v večji meri pripeljati dopolnilne dejavnosti. In te, o katerih govorimo, to zagotovo so. Torej za dejavnosti, ki bodo, kot sem dejal, slovensko podeželje naredile bolj prijazno, bolj prijazno do slovenske mladine, da bi v čim večji meri ostala na našem podeželju, da bi podeželje ostalo obdelano, urejeno, takšno, kot si pravzaprav vsi želimo. Ne gre za neko veliko sistemsko zgodbo, gre za majhen kamenček v mozaiku in mislim, da ga je treba v ta mozaik dodati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj.
Hvala. Lep pozdrav vsem! Jaz bom Predlog zakona o pravici do plačila prispevka za socialno zavarovanje samozaposlenim v domači in umetnostni obrti podprla. Živimo namreč v takem času in se vsakodnevno praktično pogovarjamo o krizi, o izgubljenih delovnih mestih in zagotovo je vsako delovno mesto pomembno. Kar naprej smo deležni očitkov, kako je delala prejšnja vlada. Ustvarila je mnogo novih delovnih mest in vsako posebej je bilo zahtevno. Tako kot ga težko pridobiš, ga zelo hitro izgubiš. In če ni potem neke alternative, je to lahko velik problem. Po mojem mnenju je tudi ta zakon eden od delov mozaika, ko bi za nekaj ljudi lahko omogočili ali jim dali na ta način neko spodbudo, da se samozaposlijo in bi olajšali tistim, ki na ta način to že počnejo. Marsikdo je namreč zaposlen, pa se popoldan ukvarja še s kakšno obrtjo, ker ima neprecenljivo znanje, ki mu ga je morda dal njegov oče, ded. Znanje, ki se izgublja, obenem je pa tak posameznik navezan na to družinsko tradicijo in je v bistvu vedno v dilemi, ali naj to počne naprej, ali naj se s tem ukvarja ali vse skupaj pusti. In če mu država pri tem ne zna pomagati in stopiti korak naproti, je najbrž to še veliko težje. Velikokrat govorimo, da smo ostali in obstali zaradi kulture. V tej razpravi primerjamo tudi samozaposlene v kulturi. Teh je blizu 2.000, če jaz kaj vem, ali celo več. Medtem ko je samozaposlenih v domači in umetnostni obrti le nekaj čez 300. Najbrž bi se morali vsi skupaj zavedati, da je 300 ljudi, ki v Sloveniji še znajo delati izdelke iz različnih materialov, ki so del naše tradicije in del naše zgodovine, da s tem sodelujejo na različnih tekmovanjih, razstavah Obrtne zbornice pri izdelavi spominkov Republike Slovenije ali kaj podobnega. Najbrž bi se morali ob tem vsi zavedati, da je prav, da nekaj za ta segment, za te ljudi tudi naredimo. Nekateri ste nam dajali napotke in nam sugerirali, da je potrebno zaščititi umetnostno obrt, da naj tak zakon pripravimo. Seveda ga lahko tudi vi, če res mislite, da je potreben in da je tukaj problem, ali je to samo izgovor, da pač ne boste dali svojega glasu k temu zakonu, ki smo ga pripravili. Obrtna zbornica opozarja tudi na to, če bi se povečalo samozaposlovanje na področju izdelave domače in umetnostne obrti, da bi se s tem tudi morda zmanjšal obseg dela na črno. Saj vemo, če je nekdo v službi, pa potem še malo popoldne dela kakšno tako stvar, je vedno v dilemi, ali naj to dela uradno, naj se prijavi, zaposli ali se to splača oziroma bo na koncu lahko poravnal vse davke, ki jih država ob tem, da ima nekaj registrirano, tudi pričakuje. Zelo aktualna Mura, najbrž bi tudi iz Mure lahko se kdo samozaposlil in pričel izdelovati kakšno nošo ali kaj podobnega. V Prekmurju vemo, da je visoka stopnja brezposelnosti, najvišja v državi. Tam pa ljudje znajo mnogo stvari delati. Tako iz ličkanja kot iz drugih materialov. In najbrž je lahko za eno tako pokrajino v Sloveniji tak pristop, kot smo ga ubrali v naši poslanski skupini z vložitvijo tega zakona, primeren in bi morda lahko ustvaril kakšno delovno mesto. Kot rečemo, delovna mesta se ustvarjajo eno po eno. Začeti je treba pri takih stvareh, kjer država s svojim prispevkom, ki tako velik spet ni, da bi nastal nek velik primanjkljaj zaradi tega v državnem proračunu, lahko omogoči tako samozaposlitev. Zato bom seveda zakon podprla in predlagam, da koalicijski poslanci vseeno razmislite tudi sami o podpori zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Sam seveda nimam nobene dileme glede tega, ali predlog tega zakona podpreti ali ne. Želel bi si, da bi te dileme razčistili tudi vsi tisti, ki ste napovedovali, da ne mislite tega predloga podpreti. Ne bi ponavljal besed, ki sem jih prej že izrekel v stališču poslanske skupine, moram pa reči, da bi marsikatera kulturna posebnost izginila v pozabo, če je ne bi ohranjali te pridne roke rokodelcev, obrtnikov, ki jih imamo po celotni Sloveniji v različnih dejavnostih, ki sem jih sam in tudi kolegi že prej naštevali. Poleg tega se večina naših območij v Sloveniji srečuje s problemom prepoznavnosti nekih turističnih spominkov v okviru turistične ponudbe. Žal je malo območij, ki lahko na tem področju nudijo kakšne izdelke, kakšne posebnosti z določenega območja. Če naštejemo, katere bi lahko nudili v posameznih predelih Slovenije, pridemo do mnogih izdelkov, pa vendar tega že skoraj nihče več ne izdeluje ali pa izdeluje v tako majhnih količinah, da ne običajno ne moremo govoriti o neki turistični ponudbi. Seveda se mi zdi izredno pomembno, da ta obrt ustvarja tudi nova kvalitetna in kreativna delovna mesta, ki so danes še poseben problem v vseh predelih naše države. Ob mnenju Vlade sem poslušal razloge, zakaj Vlada nasprotuje temu zakonu, pa se mi zdi, da ti razlogi niso prepričljivi. Dejstvo je, da je to zakon v prvi obravnavi, dejstvo je tudi, kot so kolegi že rekli, da se večina zakonov v fazi druge obravnave tudi korenito popravlja. In tudi v tem primeru je tako. Razlog, da gre za nelojalno konkurenco, v tem primeru imamo najbrž tudi še nekatere druge dejavnosti, kjer se soočamo, mogoče tudi iz istih razlogov, po vaši definiciji z nelojalno konkurenco. Vendar jaz sem prepričan, da je možno te dileme odpraviti, ker govorite tudi, da je mnogo nedorečenosti in tako dalje. Jaz mislim, da je te nedorečenosti možno v amandmajski obliki popraviti. Glede na to, da koalicija sicer potrjuje pomembnost tega problema ali vprašanja, pomembnost te dejavnosti, pa kljub temu napovedujete nasprotovanje temu zakonu, iz česar zaključujem, da zakon verjetno ne bo dobil podpore, me zanima mnenje Vlade. Na kakšen način pa bo Vlada reševala ta pereč problem? Na eni strani bi se tako lahko rešil socialni problem marsikatere družine, na drugi strani pa to, kar smo govorili - o kulturni posebnosti Slovenije, ko govorimo o turistični ponudbi in tako dalje. Ne bom omenjal tudi možnosti samozaposlitve ob teh kriznih časih, ko skupine ljudi iz celotnih podjetij kar čez noč ostanejo tudi brez zaposlitve. Kot sem že prej napovedal za poslansko skupino, jaz osebno bom seveda ravno tako podprl predlog tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Danijel Krivec. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Zakon, ki ga obravnavamo, ki je v proceduri, o pravici do plačila prispevka za socialno zavarovanje samozaposlenim v domači in umetnostni obrti, je vsekakor pomemben ukrep za izboljšanje stanja na tem področju in tudi za ohranitev in spodbujanje tega področja. Vsi vemo, da se ljudje odločamo, da kupujemo izdelke na trgu, ki pa je neusmiljen do te umestitve obrti in do izdelovalcev, ki proizvajajo proizvode v manjšem obsegu. Vsi najlažje kupujemo cenejše izdelke, ki so največkrat industrijskega izvora. Tudi vse trgovske verige, ne podpirajo niti samozaposlenih niti umetnostnih obrti. Če pogledamo na ta način, pomeni, da mora nekdo pristopiti k temu, da se tudi ta del gospodarstva, ki je v Sloveniji lahko pomemben in ki pripomore tudi k prepoznavnosti ne nazadnje naših krajev in naših obrti, pospeši. Se pravi, v tem primeru lahko govorimo samo o neki, tisti institucionalni ureditvi. In tukaj nastopijo država kot druge institucije. Pomembnost teh obrti je vsekakor odvisna od zvrsti časa in prostorskih umestitev. Se pravi, vsaka obrt verjetno se ne razvije v vsakem območju Slovenije. In ravno zaradi teh prostorskih danosti je še bolj pomembno, da na nek sistemski način poskušamo podpreti to domačo in umetnostno obrt. Domača obrt in umetnostna ni na nek način zgolj proizvajalec nečesa, ampak je tudi nosilec nekih vrednot, tako zgodovinskih kot tudi identitete v tistem prostoru. Vsi vemo, da so prostori v mestih in najemnine v centrih predragi, zato marsikateri obrtniki, ki so še v preteklosti delovali, zapuščajo te prostore in iščejo druge zaposlitve. S tem pa se izgublja tudi tisto znanje, ki je prihajalo iz roda v rod. Vemo tudi, da bomo težko ta trend obrnili, kajti zahodne družbe so nekako izpostavile obrtništvo kot manj zanimivo za mlade in s tem je tudi izobraževanje v tej smeri nekako upadlo. Razširjena je neka miselnost, da so obrtne šole le za tiste, ki niso sposobni izdelati šole v nekih drugih panogah oziroma v nekih drugih smereh. To še posebej na žalost velja za domačo in umetnostno obrt. Če pa gledamo dolgoročno, bi pa bilo smiselno dediščino znanja domače in umetnostne obrti zaščititi, ne nazadnje tudi kot narodno vrednoto in kulturno dediščino. K temu bi veliko pripomogel tudi ta zakon, ki je na mizi, v prvi obravnavi, kar pomeni, da ga lahko še dogradimo, nadgradimo, tako kot so tudi moji kolegi že povedali. Vendar se bo to lahko zgodilo samo v primeru, če ga v tej prvi obravnavi potrdimo in mu s tem omogočimo neko izboljšavo. Poglavitna rešitev tega zakona je pridobitev pravice do plačila prispevka za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje in za obvezno zdravstveno zavarovanje iz državnega proračuna za izdelovalce oziroma izdelovalke domače in umetnostne obrti. Gre za rešitev oziroma pomoč, ki je enaka pomoči kot jo imajo samozaposleni v kulturi s strani ta iste države. Tudi višina pomoči, ki jo predlagamo v tem zakonu, je enaka, saj je v predlogu zakona predlagana pomoč v višini kritja najnižje pokojninske osnove za socialno in zdravstveno zavarovanje, kot je določeno v četrtem odstavku 208. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Vsekakor je cilj tega zakona ohranitev domače in umetnostne obrti v Sloveniji ter zagotavljanje pogojev za njen razvoj. Strinjam se z nekaterimi, da je mogoče potrebno posamezne segmente tega zakona dopolniti. To pa lahko storimo edino tako, da zakon v prvi obravnavi potrdimo, da prispevate tudi s strani koalicije glas, ki bo dal možnost za nadaljnjo obravnavo tega zakona, s tem pa tudi možnost za izboljšavo v primerih, ki ste jih navajali. Vsekakor je ta zakon tudi v neki smeri v časih recesije in ohranjanja delovnih mest lahko eden od pomembnih kamenčkov v tej zgodbi. Tudi zaradi strategije, ki jo ima Slovenija, da razvijamo storitveno dejavnost in neko prepoznavnost tudi v smislu izboljšanja ponudbe v turizmu, bi ta domača in umetnostna obrt veliko pripomogla k izpolnitvi tega cilja, ki si ga je Slovenija na nek način tudi zastavila. Zato bom jaz vsekakor podprl in apeliram tudi na vse, da ta prvi korak uspešno opravimo.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Kampuš.
Hvala predsednik. Kolegice in kolegi! Moram priznati, da prizadevanja predlagatelja gospoda Tanka ocenjujem pozitivno. Ampak res je tudi, da je treba ta zakon dodelati. Navedel bom samo en primer. Imam znanca, ki je umetni kovač in odličen umetni kovač. Ima 10 zaposlenih, dela po celotni Sloveniji, dela tudi v Avstriji, kjer je iskan, ima veliko dela. V tem trenutku je to za njega odličen posel. Mislim, da je to samo za pozdraviti. Ampak to gre že v smeri industrijske dejavnosti. To ni več tisto, da se ti s svojimi ročnimi spretnostmi ukvarjaš z umetno, domačo obrtjo. To je nekaj popolnoma drugega. Zaradi tega pravim, da je to nelojalna konkurenca. Metati vse v isti koš, to ni sprejemljivo. In metati v isti koš neke dodatne dejavnosti na kmetijah, ni primerno, ni enako. Tisti, ki se ukvarjajo z dodatno dejavnostjo na kmetiji, je to popolnoma nekaj drugega, kot tisti, ki se ukvarjajo z umetno obrtjo. To je verjetno tudi jasno. In tisti, ki se ukvarjajo z umetno obrtjo, potrebujejo poseben status. In res je, kot kolegi pravijo, takšni umetniki sodijo v stare dele mest, jih je treba spodbujati na različne načine, verjetno morajo imeti prostore zastonj, če jih hočemo obdržati, in še in še in tako naprej. Lahko pa generalno rečem, da imamo v Sloveniji veliko posebnosti, unikatnosti, odličnosti in tako naprej. Bilo je rečeno: sodarstvo, čipkarstvo in tako naprej. Govorili smo tudi o Slovenj Gradcu, ko sejmu predstavitve domače in unikatne obrti. Sicer gre za mednarodni sejem, ne samo za naše predstavitve, in tam se predstavljajo vsi. Iz tega zaključka bi lahko poenostavil: vse zbornice, vsa združenja - branžna in drugi, seveda tudi drugi zainteresirani bi morali pristopiti k zaščitnemu zakonu za domačo in umetno obrt. To bi bilo v Sloveniji potrebno. Zaradi tega v tem trenutku lahko rečem, da takšnega zakona v takšni obliki ne morem podpreti, bi pa pričakoval, da se bo to delo nadaljevalo in bomo prišli do tistega, kar umetna in domača obrt v Sloveniji res zasluži. Hvala.
Hvala lepa. Izčrpali smo listo razpravljavcev. Želi besedo predstavnica Vlade? Prosim, če želite. Prosim, gospa Darja Radić.
Hvala. Mnenje Vlade sem že povedala. Kot sem že v uvodni predstavitvi dejala, je tudi jasno, da se tudi Vlada zaveda domače in umetnostne obrti v Sloveniji. Vendar sam način, kako pristopiti k bolj uspešnemu razvoju ali sploh ohranitvi te dejavnosti v Sloveniji, kot ga je predlagala Poslanska skupina SDS s tem zakonom, po našem mnenju ni pravi. Kot sem uvodoma povedala, te dejavnosti oziroma tega področja se je treba lotiti na celoviti način, s celovitimi ukrepi, ki ne bodo samo pomagali tem samozaposlenimi s 100 evri oprostitve enega prispevka, ampak se jim bo na drugi strani dejansko z drugimi ukrepi, ki bodo bolj usmerjeni tudi v celovito trženje, pomagalo, da bodo lahko bolje prodajali svoje izdelke in s tem tudi živeli. To je bilo tudi že predstavljeno v nadaljevanju. Mislim, da je pravi pristop pravzaprav v tem, da se naredi tudi prava analiza, kakšno je dejansko stanje na področju domače in umetne obrti v Sloveniji, iz tega tudi ugotovi, kateri so najprimernejši ukrepi, ter na podlagi ene strokovne analize potem predlaga tudi Državnemu zboru sprejem potrebnih zakonov, ki bodo mogoče iz te analize ali pa strokovnega predloga izhajali. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predlagatelj? Želi. Prosim, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Najprej moram reči, da nad stališčem Vlade pravzaprav nisem presenečen. Ni se v tem mandatu še zgodilo, da bi katerikoli predlog, ki smo ga predlagali v poslanski skupini, bil dovolj primerna podlaga za nadaljevanja postopka. Ni se še zgodilo v tem mandatu. Pa smo predlagali sistemski paket ukrepov, predlagali smo pet zakonov iz tega paketa. Niti ena zadeva, ki smo jo predlagali, ni bila primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Če bomo mi čakali, spoštovana gospa državna sekretarka, pa lahko to poveste tudi ministru, sistemske ukrepe na tem področju, bo mandat dosti prekratek. Glede na hitrost, glede na dinamiko, ki se dogaja, glede na odzive na trenutne razmere na situacijo v državi in širšemu okolju, bo ta mandat mnogo mnogo prekratek, da bomo doživeli na tem področju kakršenkoli sistemski predlog. Tudi ta ideja, ki jo je dal gospod Kampuš, da bi bilo treba zakon zavrniti, ampak pričakuje, da se bo delo nadaljevalo. Tisti trenutek, ko bo zakon zavrnjen, se delo na tem področju ne bo več nadaljevalo. Dvomim, da bo Vlada tista, ki se bo začela ukvarjati s 306., ki so samozaposleni v domači in umetnostni obrti. Dvomim. Dvomim, da bo za njih iskala sistemske rešitve. Dvomim. Tudi za Muro ne najde, pa jih je desetkrat toliko, pa so vsi na kupu, ne pa za to razpršeno dejavnost po celi Sloveniji. Mi se moramo zavedati, da imamo enega, ki ima status domače in umetnostne obrti, na deset tisoč ali na 15 tisoč prebivalcev v tej državi ali pa na 8 tisoč. Teh ljudi ni neizmerna količina. Mi med njimi ne moremo delati selekcije. Mi se sedaj trudimo, da ohranimo tisto, kar je sploh še ostalo s statusom domače in umetnostne obrati oziroma tisto, kar predstavlja slovensko tradicijo in ostanek naše preteklosti. Mi se sploh ukvarjamo sedaj s tem, da zagotovimo pogoje za nadaljevanje tega. Mi se ne ukvarjamo s tem, kako bomo igralniškemu denarju olajšali, da se bo ne vem kaj dogajalo naprej. Mi se ukvarjamo s tem, da bi poskusili narediti korak, da bi teh 306 bilo tudi na koncu 306, pa če se bo dalo, če bo sreča mila, da jih bo na koncu naslednjega leta 30 ali 50 več na tem področju. O tem se pogovarjamo. In mislim, da bi ta naš cilj moral biti to, da vzpostavljamo take pogoje, da bomo ohranjali dejavnosti in morda še kakšno dodatno vključili v ta status domače in umetnostne obrti, za katero še obstaja morda kakšno znanje, pa ni tistega, ki bi to prevzel, ker se mu najbrž ne splača in ne vidi v tem kakšnega posebnega smisla. Rad bi tudi povedal, da pridobitev statusa domače in umetnostne obrti najbrž ni kar sama po sebi dana. Za to, da nekdo dobi tak status, je potreben nek postopek. Če me spomin ne vara, podeljuje status domače in umetnostne obrti komisija, ki jo vodi dr. Janez Bogataj. Mislim, da še vedno on vodi to komisijo, da so v njej predstavniki Obrtne zbornice, ki zelo pretehtajo in natančno preverijo, ali se tak status, glede na dejavnost, glede na izdelke, ki jih bo nekdo proizvajal, sploh podeli. Izredno težko je pridobiti ta status, kar je tudi upravičeno, ker gre za dejavnost, ki je rokodelska, ki je obrtna, ki ni industrijska. Že zaradi načina, po katerem sploh do njega prideš, mislim, da je treba te zadeve ohraniti. In je treba storiti korak naprej, da se poveča motivacija, da lahko pričakujemo kakšno pomembno izboljšanje na tem področju. Rad bi vas tudi seznanil, da po Sloveniji poteka akcija ustanavljanja regijskih centrov domače in umetnostne obrti. Ta aktivnost se financira s tujimi viri, z evropskimi sredstvi, mislim, da je norveški mehanizem tisti, ki je dal podporo vsaj nekaterim centrom, ki nastajajo v posameznih regionalnih okoljih, kjer naj bi se odvijale in prikazovale te dejavnosti in izdelki. Torej moramo, če to tujci podpirajo, tudi sami narediti nekaj, da bomo sploh dobili tiste, ki so v živo ohranili to dejavnost, ki znajo to delati. Samo z muzejskimi eksponati tega ne bomo ohranili, za to imamo dovolj en muzej v Ljubljani. To potrebujemo, da ohranjamo to dejavnost na terenu, da ohranjamo dejavnost, na primer, v Ribnici, na Dobrepolju, v Filovcih in tako naprej. Mi imamo dva izjemno velika sejma v Sloveniji na področju domače in umetnostne obrti. Eden je Ribniški sejem in istočasno je tudi Šušterska nedelja, rokodelstvo. Tam se predstavlja tisti del, ki se dela na roko. Najbrž ne bodo hodili politiki tja samo na otvoritve, da bodo svečano povedali, ne vem, o čem. Ta dva sejma sta zato, ker hočemo na koncentriran način prikazati, kaj je sploh še ostalo na teh področjih domače in umetnostne obrti. Ravno zaradi tega, zaradi ohranitve tradicije. Ravno zaradi tega. In če bomo tako nadaljevali, treba je vedeti, da se je, mislim, da v desetih letih, zmanjšalo število izdelovalcev domače in umetnostne obrti, če se ne motim, za eno tretjino. V desetih letih. Če ne bomo storili nobenega konkretnega ukrepa, lahko tudi parcialnega, kot je ta, v nadaljevanju pa morda še kakšnega sistemskega, se nam lahko zgodi, da bomo imeli na Šuštarski nedelji samo izdelke priznanih italijanskih firm, ki jih lahko dobimo kjerkoli v Trstu, ne pa izdelkov domače obrti. Nekaj podobnega bo lahko na Ribniškem sejmu, ko bomo v tistem osrednjem delu, kjer se predstavlja domača in umetnostna obrt predstavili kitajske izdelovalce. Ja, najbrž nam to ni tradicija oziroma želja, da bi nam to tako umrlo. Kar zadeva pa višino zneskov. Pomoč za kateregakoli od teh, ki bi ga lahko umestili v ta status, je manjša od tistih 15-ih % dodatka za vdovsko pokojnino po zavarovancih Jugoslovanske ljudske armade. Manjša za pokrilje tega zneska! In tu je velik problem, da bomo dali neko stimulacijo, neko možnost, da bomo to ohranili, tam pa sploh ni bilo nobenega problema. Če se izgovarjate na mednarodno primerjavo, tukaj morda druge države res ne pristopajo zaradi standarda in splošnih razmer na tak način. Pri nas je to potrebno. Vendar tudi v tistem primeru, ko ste odglasovali dodatek vdovskim pokojninam pri zavarovancih Jugoslovanske ljudske armade ni bilo nobene države v Evropi, ki bi imela to urejeno na isti način - pa tudi ni bil problem! V tem primeru, ko Slovenska demokratska stranka predlaga konkreten korak, da bomo uredili nek segment, ki naj bi preživel, je problem mednarodna primerjava, ker tega ni. Tam, kjer je šlo pa za nadstandard, lahko rečem za nadstandard, ker nobeden od tistih ni bil v kategoriji ogroženih, pa ni bilo problema. Mislim, da se moramo v tej državi lotiti zadev na primeren in enakopraven način. Moram še enkrat povedati, da pričakujem, da je med nami dovolj modrosti, da bomo zakon podprli, da bomo omogočili vsem tistim, ki imajo tovrstna znanja, da bodo pridobili status, recimo, se tudi samozaposlili, odprli dejavnost, rešili tudi del socialnih problemov za petino stroškov, kot bi sicer stali, če tega ne bomo omogočili, ker vsak tisti, ki bo ostal na zavodu, je petkrat dražji od tovrstne pomoči, pa čisto vseeno, iz katerega resorja gre na koncu: ali iz gospodarstva, ali iz dela, ali iz financ ali pa iz proračunske rezerve; čisto vseeno, od kje gre. Državni, davčni viri so vsi. Če Ministrstvo za gospodarstvo na tem področju ne more zagotoviti nadzora za 300 ljudi, potem bo pač nek drug resor, bomo to z amandmajem popravili, bo to delala neka druga inšpekcija ali pa kdorkoli drug. Ne vidim razloga, da bi pristopili k reševanju teh problemov na kakršenkoli drugačen način ali pa da bi reševanje tega problema odložili na roke, ne vem kdaj. Moram povedati, da sem zelo vesel, ko sem prejel te knjižice; eno iz 2008, iz 2009 enako. Prebrali smo jih v prejšnjem mandatu z vsem spoštovanjem in tudi marsikatero stvar iz teh zadev povzeli. Mislim, da je zelo neodgovorno od tistega, ki se je potrudil, da je to knjižico napravil, da ta pregled potrebnih ukrepov, ta nabor ukrepov naredil, da ga ne podpremo v njegovih prizadevanjih; največ bi moral pa storiti tisti sam, ki je stal za to knjižico in številne dopise s to brošurico poslal na številne naslove. Mislim, da bi aktivna vloga tistega, ki je stal na krovu tega, da so pripravili te zadeve, bila izredno pomembna in storiti bi moral vse, da se rešitve iz tega paketa tudi udejanjijo, uresničijo, sprejmejo in omogočajo tistim, ki bi lahko naredili določen preboj pa korak naprej tudi - da se jim to omogoči. Mislim, da je to ključna, temeljna naloga, da to puščamo ob strani, da ignoriramo neko sistemsko institucijo, ki ima za seboj 30 ali 40.000 pravnih oseb take ali druge oblike organiziranosti, je neodgovorno. Zato tudi pričakujem podporo našemu predlogu. Hvala lepa.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Prijava. Prijavljeni so štirje, vsak po 5 minut. Gospod Klun, izvolite.
Gospod predsedujoči, hvala lepa. Lep dober dan državni sekretarki in vsem kolegicam in kolegom! Moram reči, da z zadovoljstvom spremljam razprave, ki se nanašajo na obrt in malo gospodarstvo, kajti tolikokrat omenjena ta zelo pomembna dejavnost oziroma segment v naši družbi, gospodarski segment, ni bil do sedaj deležen nikoli niti toliko obravnav niti toliko pozornosti. Verjamem ali želim verjeti, da se resnično zavedamo pomembnosti tega segmenta v naši družbi, da bomo mogoče začeli drugače gledati tudi tiste, ki se vsak dan trudijo, da zagotavljajo sebi, družini in pa tudi svojim zaposlenim vsakodnevni kruh in kvalitetna in sigurna delovna mesta. Zavedamo se, da je treba temu segmentu prisluhniti in mu zagotoviti zgolj ustrezne pogoje za delo. Te firme, te družinske firme ne zahtevajo nekih nepovratnih sredstev za to, da potem sanirajo ali zagotavljajo obstoj zaradi zgrešenih potez bodisi investicijskih, ali menedžerskih, ali kakršnih koli drugih. Upam, da bomo tudi na tem področju naredili korak naprej vsi skupaj in da ne bomo zgolj takrat bili zelo glasni, ko je treba na teh plečih graditi še cenene politične točke. Žal na segmentu, o katerem danes govorimo, o teh 300 ljudeh, ki se verjetno danes ne strinjajo s tem, da se tukaj na njihovih hrbtih želi na tak ali drugačen način nekatere stvari prikazati. Tem ljudem in temu segmentu je do sedaj prisluhnila, žal, samo Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije in peščica ljudi, ki so znali ceniti to, kar pomeni domača in umetna obrt, da je to punčica v očesu našega obstoja, nastanka, zgodovine, če hočete, del identitete tega naroda, ohranjanje tega, kar dejansko dnevno izgubljamo. Domača in umetnostna obrt je nedvomno čisto nekaj drugega kot ostala obrt in podjetništvo. Tukaj je tisto znanje, ki se je do danes ohranilo in se, žal, vse premalokrat prenaša na mlade. Kajti, večkrat je že bilo ugotovljeno, da to ni zanimivo, ni interesantno in tukaj ni takoj velikih zaslužkov, da bi se lahko vozili tako in drugače in tako in drugače delali. Še enkrat poudarjam, da sem vesel, da se o tem pogovarjamo in da temu dajemo večjo pozornost. Prepričan pa sem, da je treba nujno urediti področje v celoti. In kot je bilo že povedano, domača in umetnostna obrt je zelo dobro nadzirana in tukaj je treba čestitati predvsem tisti komisiji in tistim ljudem, na čelu z Bogatajem, ki že toliko let vodijo in ki - ne tistemu, ki bi to želel, ampak tistemu, ki je sposoben ta izdelek narediti tak, da dobi certifikat, tisti potem dobi možnost, da lahko na svoj izdelek prilepi nalepko "izdelek domače umetnostne obrti". In o tem vse premalo vemo tudi mi, kot potrošniki, kot kupci in tudi premalokrat izkoriščamo v tiste namene, ki bi bili zelo koristni in bi mogoče pospeševali tudi turizem. Kitajci sigurno ne hodijo v Ribnico. Imamo tudi med tistimi, ki se proklamirajo kot izdelovalci domače in umetnostne obrti takšne, ki s Kitajske uspešno uvažajo izdelke, jih tudi na sejmih, tako v Ribnici in kje drugje, predstavljajo in govorijo oziroma prodajo to kot izdelke domače in umetnostne obrti. Upam, da bomo tukaj res naredili red, da bomo predloge Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije upoštevali in da bomo v celoti zaščitili ta segment, da bo jutri, ne samo 300, ampak tudi 500, 600, kot jih je bilo nekoč, ki smo jih ponovno povečali samo zaradi tega, ker smo popravili zakon in povečali normirane odhodke in mogoče bo treba še kaj narediti na tem [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala. Besedo ima gospa Pečan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sicer nisem bila na spisku razpravljavcev, vendar sem pozorno poslušala predhodne razpravljavce in zaradi tega menim, da je vendarle treba nekaj besed reči tudi v pritrditev mnenju Vlade in tega, zaradi česar je Vlada rekla oziroma zapisala, da naj bi predlaganega zakona ne podprli. Dejstvo je, da ko sem poslušala primerjave s sprejetim zakonom o spremembah zakona o pokojninskem zavarovanju vojaških oseb in očitku, da sredstva, ki so namenjena vdovam in vdovcem po vojaških osebah, daleč presegajo sredstva, ki naj bi jih država namenila za obvezno pokojninsko in zdravstveno zavarovanje obrtnikov umetne in domače obrti, in da gre tukaj za izenačevanje pravic, bi samo ta komentar rada povedala. Ko govorimo o vdovah in vdovcih po vojaških osebah, je zagotovo bilo to primer izrazite kršitve ustavne pravice enakosti pred zakonom, medtem ko pri tem zakonu gre za uvajanje neenakosti. Se pravi, ravno obratno, in zaradi tega bi rekla, da če čisto nič drugega ne, je treba razmišljati o tem, da se bo pri 30 tisoč fizičnih in pravnih osebah, ki so člani obrtne zbornice, lahko med njimi zagotovo pojavila cela vrsta izvajalcev obrti ne pa umetne ali domače obrati, ki bodo rekli, jaz tudi s svojim delom zelo težko zaslužim dovolj, da bi si lahko redno plačeval obvezno zdravstveno in pokojninsko zavarovanje, pa bi želel tudi jaz biti na tak način zavarovan s sredstvi države. Čevljar, ki dela v moji ulici, je ogrožen, kar se tiče socialne varnosti, zaradi tega, ker čevljarstvo danes ni več posel, v katerem bi lahko zelo veliko zaslužili. Enako velja tudi za krojače, enako velja za urarje, enako velja za celo vrsto drugih poklicev, ki so zelo pomembni za nas takrat, ko jih potrebujemo in smo vsi jezni, če ne najdemo v svoji bližini takega obrtnika. Istočasno pa bi pomagali samo enemu delu obrtnikov, ki se ukvarjajo s sicer tudi zelo pomembno obrtjo - da ne bi narobe razumeli, še kako sem vesela, kadar srečam kakšnega obrtnika domače ali umetnostne obrti, recimo, obrtnika, ki sicer nima konkretnih izdelkov, ki bi jih lahko nesel na festival oziroma predstavitev umetnostne obrti v Slovenj Gradec, recimo, pokrivanje streh s slamo, ko uvažamo izvajalce, izdelovalce teh streh z Madžarske, zaradi tega, ker domačih, ne vem, kako se temu poklicu reče, izdelovalcev slamnatih streh ni več ali pa je, kot je meni znano, en sam ali pa dva, in še to verjetno tik pred upokojitvijo ali pa že daleč v njej. Poleg tega pa je veliko vprašanje, ker je ta zakon zelo malomarno pripravljen. Glede na to, da je najmočnejša opozicijska stranka bila v preteklem mandatu tudi vodilna stranka v koaliciji, je imela vso možnost, da bi svojim strokovnim sodelavcem pred letom dni, pred dvema letoma naložila, da pripravijo tak zakon, ki bi bil kvaliteten in ki bi ga avtomatično sprejeli. Zaradi tega, ker govoriti o tem, da ta koalicija neprestano sistematično zavrača zakone, ki jih vlaga največja opozicijska stranka, seveda, če so pa slabi in če so poleg tega še pogosto pripravljeni tako - ta konkretno sicer ne -, da so segmenti enostavno ukradeni iz vladnih zakonov, ki so v pripravi. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Domača in umetnostna obrt sta prav gotovo del naše kulturne dediščine, del naše identitete, ki je nastajala skozi stoletja in so se znanja prenašala iz roda v rod. Pomeni tudi obnavljanje določenih znanj, določenih spretnosti, ki so nastale tekom zgodovine in v smislu preživetja. Zato je ta domača obrt specifična in v današnjem času ne more nastopati na trgu kot neka čista tržna dejavnost, ker tudi izdelki iz te obrti, iz te naše dediščine zahtevajo specifični pristop. V večni primerov gre za ročno delo, zato je unikatna in to pomeni tudi, da čisto poceni tudi ne more biti, ker, bom mogoče malo čuden primer navedel, ampak bom rekel, ne da se kar "naštancati". Po drugi strani pa se ne smemo čuditi, če izginjajo določene obrti, ker ljudje tudi zaradi cene raje kupujejo plastične izdelke, predvsem iz vzhodnih držav iz Azije, iz Kitajske. Tam je delovna sila poceni, mogoče pa je tudi, ko rečemo, ta kič, seveda za nas je kič, ampak za neko Kitajsko je pa le mogoče del njihove identitete, samo da to mogoče "naštancajo" ali pa naredijo na avtomatu, ki brizga plastiko. Dejstvo je, ko v neki državi, se pravi v tem primeru govorimo o Sloveniji, neka dejavnost zaradi finančnega razloga usahne, potem usahne tudi to znanje; to znanje, ki se je prenašalo iz roda v rod, iz stoletja v stoletje. Seveda, zato je to specifično in je potreben tudi specifični pristop. Ne moremo reči, da je tu trg, pa naj se na trgu obnašajo, kakor se vedo in znajo, zato ukrepi, ki so tukaj predvideni, so taki, kot so. Tudi sam soglašam s tem, da verjetno bi bilo treba katere stvari spremeniti, dodelati. Ideje v razpravi so bile, ampak priložnost, da to opravimo, je pa samo, če se postopek nadaljuje, če bomo rekli, da ni primerna podlaga, je zadeva končana, tako kot, če usahne neka obrt, usahne za vse večne čase. Vprašanje je, če se boste v koaliciji spomnili pa boste, tisto, za kar ste sedaj povedali, da podpirate, da je dobro, da bi bilo treba pa mogoče drugače narediti, zato ne podpirate, da boste tisto naredili. Dvomim, dvomim, da boste. Poleg tega pa, katerega zakona pa še nismo popravljali? Malo je bilo takih, da jih nismo dopolnjevali, nekatere manj, nekatere pa nekoliko več. Vsebina - takšna kot je - je prav gotovo primerna podlaga za to, da se nadaljuje in da se tudi spremeni in da pripombe, ki ste jih imeli, lahko vnesemo, drugače jih ne moremo vnesti. Pri nas je marsikdaj žal tako, da marsikdo govori, da bi rad tržil zadevo, ja, tržil bi, samo, kdo jo bo pa naredil, in ko neko znanje izgine, nimaš kaj tržiti s tega področja; lahko tržiš, ne vem, kitajske, umetne, tiste, lesene ptiče ali kakorkoli že, ne pa naših izdelkov, ki so nam lastni. Tu je treba omeniti, da bi verjetno naš učni sistem morali kdaj prilagoditi temu, da bi tudi vzgajali za določene poklice, ki so redki, da bi se znanja ohranila, drugače ne bo šlo. Sedaj bi dejal še par besed, ko je bilo rečeno, da če bi pristopili tako, kot je tu predvideno, bi to bila nelojalna konkurenca. Ne vem, komu že. Dobro, mogoče res, ampak spoštovane kolegice in kolegi dovolite, da vas spomnim na eno grozno nelojalno konkurenco, to je študentsko delo. Vprašajte obrtnike. Tisti, ki ima prijavljene ljudi, mora plačati vse dajatve za to, da mu delajo, za študentsko delo mu ni treba, pa ne obravnavamo tega tako grozno. Tule pri umetni obrti bi pa to obravnavali kot nelojalno konkurenco. Dejstvo je, da če zavrnete zakon kot neprimerno podlago, potem ste zavrnili tudi to vsebino, o kateri ste govorili, da je smiselna. In da vas mogoče malo tudi nelagodno pripravim, kako boste glasovali. Edino na ta način, da zadeva ostane v proceduri, se lahko spremeni in dopolni ter da se dajo tiste vsebine, ki ste jih predlagali in na katere ste dali tudi pomisleke. Zato bom ta zakon podprl in računam tudi, da ga boste vi podprli.
Hvala. Besedo ima gospod Juri Franco.
Hvala, gospod podpredsednik. Skušal bom nastopati brez nikakršnih predsodkov. Če bi bil premier, predsednik Vlade, bi pozval vse k razmisleku. Potreben je razmislek. Ko sem poslušal opozicijo danes, si tvegam izreči misel, da včasih lahko tudi opozicija ima prav. V tem primeru vidim precej utemeljenih pričakovanj, ki izhajajo tudi iz tega predloga zakona. Tudi sam sem se pred leti ukvarjal čisto tako, interesno in v svojih potovanjih sem se zelo zanimal, kako rešujejo vprašanje tradicionalnih obrti v drugih državah. Najbolj se spominjam primera Mehike. Mehika je 1947. leta ustanovila celo vladni sklad za promocijo in pomoč takim tovrstnim obrtem, tako imenovani "fond art". To je državna ustanova, ki se ukvarja, ki pomaga tovrstnim obrtnikom tako s prispevki kot s trženjem. To, kar je povedala državna sekretarka, je ena od zamisli, ki jih morda pogrešam v tem predlogu zakona in ki bi lahko v marsičem izboljšalo promocijo in pospeševanje domačih in tradicionalnih obrti. Država naj bi s smiselno politiko omogočila boljše trženje, bolj artikulirano trženje. Hkrati ne vidim, čemu bi nasprotovali predlogom, ki bi olajšali življenjske razmere tistih 306 obrtnikov, ki se ukvarjajo s to posebno zvrstjo tradicionalne obrti. Omenjena je bila komisija, ki daje tem izdelkom neko jasno dodano vrednost. Gre za kvaliteto, ki jo je treba ceniti, in mislim, da prav v tem okviru, v tej luči je utemeljena zahteva, da se tem ljudem prizna nekakšen status. Konec koncev tudi umetnikom država utemeljeno in upravičeno priznava določen status in določene olajšave. Ne vidim, čemu ne bi prisluhnili tudi tem zahtevam. Se ne bom spuščal v sam zakon, verjetno je veliko pomanjkljivosti, ampak intenca zakona je dobra in jaz si ne bi upal glasovati proti temu zakonu, če ne bi dobil jasnih zagotovil s strani Vlade, da bo alternativa, ki bo boljša od tega zakona, takoj na mizi. Preden bi nadaljevali s proceduro za sprejetje tega zakona, bi želel imeti s strani Vlade jasno zagotovilo, kako, v kateri smeri misli pripraviti alternativni zakon, ki bo bolj kompleten, boljši in bo tudi te vidike trženja v bistvu ponudil in obravnaval. Če ne, se bojim, da to, kar je kolega Tanko povedal, drži. Če ne bomo glasovali za ta zakon, potem bo stvar adacta in se o tem ne bomo več pogovarjali. To moramo preprečiti. Jaz še enkrat vabim vse k razmisleku, nekaj časa do srede je. Intenco tega predloga pozdravljam in morda bi bila ta tudi priložnost, da enkrat opozicija in pozicija se delno uskladita na točki, ki je v interesu te države, njene tradicionalne umetnosti. Kajti prav ta [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]poskus, da bi obdržali to umetnost zunaj kiča, ki nam grozi, in če države tu ne bo, tudi gospod Bogataj, ki je najbolj kompetentna oseba za to, ne bo mogel obvarovati naše obrti pred skušnjavami kiča, ki je s tržnega vidika bolj donosen. Torej, moja podpora temu zakonu je načelna. Upam, da bomo dobili tudi ustrezne odgovore in zagotovila s strani Vlade. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O JAMSTVENI SHEMI REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo Državnem zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 22 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona, mag. Andreju Vizjaku, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! V opoziciji in tudi Slovenski demokratski stranki smo pozdravili namero države, da za preprečitev kreditnega krča omogoči najemanje kreditov gospodarskim subjektom tudi s poroštvom države. To smo pravzaprav omogočili že s sprejetjem Zakona o javnih financah konec lanskega leta. V smislu hitrega odziva na spopad s krizo in dviga gospodarske aktivnosti oziroma nadaljevanje tistih gospodarskih projektov, ki so jih gospodarski subjekti vodili v preteklem letu ali preteklih letih, bi ta jamstvena shema morala zaživeti bistveno prej in s tem tudi začeti dajati rezultate bistveno prej. Jamstvena shema je stopila v veljavo oziroma učinek tega zakona se je odrazil v naravi šele pred kakšnim slabim mesecem dni in v tem času se je kriza tako poglobila, da so številni gospodarski subjekti, ki so še upali na neke bolj ambiciozne načrte in prebroditev te krize, omagali. Zato se sprašujem, ali Zakon o jamstveni shemi sploh še pomaga tistim, ki so bili v začetku najbolj ranljivi pa hkrati tudi najbolj perspektivni. Zato seveda ilustrira tudi sprejemanje tega zakona oziroma tega ukrepa neko operativno sposobnost te vlade in vseh, ki so pri tej pripravi zakona sodelovati. Moram reči, da je bilo zelo nekorektno, da se so sklicevali pri tem tudi na Državni zbor oziroma na proceduralne zaplete v Državnem zboru v povezavi z uveljavitvijo tega pomembnega ukrepa. Sprava je bilo zelo jasno, da se je Vlada zavzela, da bo Zakon o jamstveni shemi, s katerim so kreditodajalci, to so finančne institucije, banke v Republiki Sloveniji - torej, da bo ta zakon preprečeval možnost, da se tako okrepljene banke s temi državnimi pomočmi ukvarjajo tudi s financiranjem menedžerskim, torej lastniške konsolidacije podjetij, s financiranjem menedžerskih prevzemov ali prevzemom sploh in s finančnimi aktivnostmi, ki nimajo nobene zveze s prebroditvijo te krize. Če je država ponudila roko finančnim institucijam in gospodarstvu v smislu dajanja poroštev, potem je prav, da se ta poroštva in da se banke skoncentrirajo v tiste aktivnosti, ki jih država smatra kot prioritetne. To pa so: zagotavljanje obratnega kapitala za poslovno aktivnost, za spodbujanje dodatne poslovne aktivnosti, novih razvojnih projektov, novih investicij, ne pa lastniške konsolidacije menedžerskih odkupov in podobno. Mi smo pozdravili sprava to odločnost Vlade, da z jamstveno shemo ne bo krepila bank, ki se hkrati ukvarjajo tudi z reprogramiranjem ali celo z novim odobravanjem kreditov za tako imenovane tajkunska posojila oziroma menedžerske odkupe, vendar smo bil, žal, na koncu razočarani, kajti Vlada je popustila, sprejela je kompromis, da je bankam, ki so v jamstveni shemi, to se pravi, ki so dobile to državno pomoč, omogočeno tudi nadaljevati z aktivnostjo menedžerskih odkupov, lastniške konsolidacije podjetij. Seveda so bili tukaj določeni pogoji, če si je nekaj nezakonitega oziroma če so določeni postopki pred nadzornimi institucijami, vendar načeloma država oziroma Vlada, potem tudi večina v Državnem zboru, ni absolutno prepovedala, da se tako okrepljene banke s to državno pomočjo ukvarjajo tudi z reprogramom oziroma z odobritvijo novih posojil, namenjenih menedžerskim odkupom in prevzemom. Zato je cilj tega zakona, te novele zakona, da se prepove, popolnoma odpravi možnost reprogramiranja oziroma odobravanja spornih tako imenovanih menedžerskih oziroma tajkunskih posojil. Poglavitna rešitev je tako prepoved dajanja, tudi reprogramiranja, kar je en člen, in drugi člen ta, da se bankam, ki so v shemi državnih pomoči prepove dajanje oziroma [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]reprogramiranje večjih posojil. Menimo torej, da bo s tem zelo jasno, kaj je namen Zakona o jamstveni shemi, in tudi jasno sporočilo bankam, kako Vlada vidi prioritete, če nekdo dobi državno pomoč.
Hvala. Besedo ima gospa Helena Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanci in poslanke. Vi ste prejeli pisno mnenje Vlade v zvezi s predlaganim zakonom, zato ga jaz ne bom ponovno predstavila. Bistvo mnenja Vlade je, da spremembe zakona ne podpira, o argumentih, zakaj ga ne podpira, mislim, da je bilo veliko povedano, ga ob obravnavi tako Zakona o javnih financah, kakor zakona o jamstveni shemi, zato jih ne mislim ponovno poudarjati. Morda velja poudariti eno, da bi kakršnakoli pogosta sprememba zakona o jamstveni shemi še dodatno povzročila ovire pri izvajanju tega zakona. In tudi to je morda eden od možnih argumentov, zakaj ne bi bilo smiselno pogosto posegati v ta zakon, zlasti, ker shema teče. Narejene so bile že tri avkcije. Po dosedanjih odzivih bank so bile vse tri avkcije zelo uspešne. Rezultatov tega, kako bodo banke razdelile kredite oziroma kakšen je interes konkretnih kreditojemalcev, v tem trenutku še nimam, bo pa verjetno v teku tedna do 14 dni moč dati podatke o rezultatih prve avkcije s tega vidika. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Franc Jurša, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Zakon o jamstveni shemi, ki je bil, lahko rečem, mukoma sprejet marca letos, je vseskozi deležen konstantnih napadov in kritik, posledica česa je tudi vložitev več predlogov novel k temu osnovnemu zakonu. Nekateri predlogi za saniranje so bili sicer popolnoma upravičeni, saj glede na to, da gre za ureditev s tega področja povsem na novo, ni bilo mogoče črpati praktičnih izkušenj. Zato je bilo nujno te anomalije in pomanjkljivosti z noveliranjem odpraviti. Danes imamo pred seboj zopet nov predlog sprememb, katerih namen je popolnoma odprava možnosti reprogramiranja oziroma odobravanja spornih tako imenovanih menedžerskih oziroma tajkunskih posojil. Predlagatelj predlaga prepoved dajanja posojil ali poroštev drugim finančnim institucijam, obnavljanje posojil oziroma vse oblike spreminjanja pogojev že danih in novih posojil pred dospelostjo ali ob dospelosti, če so ta posojila namenjena financiranju odkupov podjetij s strani uprav ali s strani z njimi povezanih oseb. Prepoved naj bi veljala tudi za gospodarske družbe, če teče zoper njih kriminalistični ali sodni postopek ali postopek pred Agencijo za trg vrednostnih papirjev oziroma Uradom za varstvo konkurence. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da je zdaj veljavna zakonodaja, ki se dotika omejitev pri poslovanju bank ozirom spornih tajkunskih posojil, zadostna in primerna, zato predlagani rešitvi nismo naklonjeni. Menimo, da obstoječa zakonodaja ne dopušča možnosti, da se lahko likvidnostna sredstva namenjena investicijam in razvoju podjetij namenjajo za reprogramijanje spornih menedžerskih posojil z državnim poroštvom. Nadzor nad tem delom zakona izvaja namreč Ministrstvo za finance, ki lahko od bank zahteva podatke o stanju izpostavljenosti že sklenjenih poslov in tudi poslov, ki bodo še obnovljeni. To pa je tudi poglavitni razlog, da predlagane spremembe v tej smeri ne podpiramo.
Hvala. Besedo ima gospod Barovič, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik, kolegice, kolegi, gospa Kamnarjeva - že spet midva. Ja, prav je, da vsak pove svoje mnenje, zato smo v Državnem zboru. Prejeli smo mnenje Vlade Republike Slovenije o Predlogu zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, ki pravi: "Po mnenju Vlade" [[citiram delčke]] : "Vsi menedžerski odkupi niso sporni, ampak je bila večina teh odkupov v celoti izvedena skladno z veljavno zakonodajo in ob soglasju vseh delničarjev oziroma lastnikov." Drži, verjamem, ampak zato smo tam, kjer smo, spoštovane kolegice in kolegi! Zato pa smo tam, kjer smo. Pa vas ne bi rad spomnil na včerajšnje razprave o, mislim, da prvem zakonu. Vsebine se prepletajo - zato smo tam, kjer smo. Ker je bil zakon, ki je določal pravice in dolžnosti menedžerjev iz leta 1998, odgovornost te vlade, pa nihče ni ukrepal. Menedžerji so delali po svoje, Vlada je bila kot tiste tri opice: "ne vidim", "ne slišim" in "ne govorim". In zgodba se nadaljuje. Naslednja trditev: "Kršitve zakonodaje s področja odkupov podjetij s strani uprav v Republiki Sloveniji ugotavljajo za to pristojne "ustanove", institucije, ne maram tega izraza, zato prevedem v "ustanove" - "Urad za varstvo konkurence in Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki delujeta v skladu z veljavno zakonodajo." Spet imam tisto podobo. To je pač neka podoba, to ni žalitev, to je podoba, ki ponazarja "ne vidim", "ne slišim", "ne govorim", treh opic. Kaj je Urad za varstvo konkurence naredil? Kaj je naredila Agencija za trg vrednostnih papirjev, če smo včeraj obravnavali vladni predlog zakona ali pa Trofenikov - saj je vseeno, čigav, saj je vladni - o tem, da je treba zajeziti menedžerje? S tem ste, smo priznali, da je nekaj narobe. Tu pa trdimo, da so ustanove, ki morajo ugotavljati, in če niso ugotovile, pač ni bilo greha. Ja, seveda, saj kar ni prepovedano, je dovoljeno. Nihče ni nič naredil, tukaj se Vlada izgovarja, da so to ustanove, hkrati pa Vlada včeraj da novi zakon, s katerim bomo končno začeli nadzirati menedžerje. Zakaj je pa potem ta zakon gospod Trofenik dal pa Vlada, če imamo Agencijo pa Urad za varstvo konkurence, ki ni naredil nič, nič. In na koncu: nadzorni organi v praksi niso udeleženi pri tovrstnih odkupih in tudi nimajo ustreznih pooblasti, da take odkupe izvršijo. Seveda, lepo vas prosim! Bogdan Barovič je predsednik nadzornega sveta ali pa nadzornega organa, ki bom prijatelju povedal, pa ne, Srečku Prijatelju, prijatelju povedal, da je mogoče nekaj kupiti in da bom jaz malo postrani zraven, če boš ti kupil, ker nisi nič vezan, ti kupi, ti "petrigaj", meni boš pa nekaj dal. To tako je! In ne se sprenevedati, da temu ni tako! Tako to je in tako so delali vsi nadzorni organi, ko so imeli prve informacije, so jih posredovali naprej, posamezniki so kupovali in se obogateli. Takšna je resnica, gospe in gospodje blizu agenciji, blizu uradov, blizu pravosodja ali pa mimo pravosodja. Nihče ni nič naredil. Že spet imamo steber "treh opic" - ne vidim, ne slišim, ne govorim. To tako je! Hočete nočete, javno lahko rečete, da ni res, toda v sebi v svojem srcu, v svoji glavi boste vedeli, da temu je tako. Sedaj je vse narobe, če nekdo da zakon o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije in s tem zakonom odpravi možnost reprogramiranja spornih posojil, za katera so dana celo državna jamstva. Čudno se nam zdi, da se pojavi nekdo, ki prepove dajati posojila ali poroštva drugim finančnim ustanovam, ki prepove refinanciranje ali obnavljanje posojil ali vse oblike spreminjanja pogojev že danih in novih posojil, če so ta posojila namenjena financiranju odkupov podjetij s strani uprav in z njimi povezanimi osebami. To se nam zdi sedaj čudno! To ni nič čudnega! To je končno en ukrep, ki bi ga morala izvesti ali Urad za varstvo konkurence ali Agencija za trg vrednostnih papirjev - pa ga nista! Ali pa revizorji - pa ga niso; ali pa nadzorni sveti, ki tega niso storili. Da ne rečem, še kdo drug bi moral to narediti, pa ni. In zdaj pride predlog, da končno enkrat to naredimo in rečemo, da banke iz 1. člena ne smejo dajati posojil za odkupe celotne gospodarske družbe ali obnavljati posojil, ki so bila dana za odkup gospodarskih družb, ali začasno odkupovati deležev gospodarskih družb, kjer imajo člani organov vodenja in nadzora večinski delež, in da ne smejo odobravati poroštev za posojila drugim finančnim ustanovam, namenjenih za odkup celotne gospodarske družbe, če seveda te zadeve "ne stojijo". To je popolnoma normalno, da se takšne zadeve prepovedo" Končno enkrat! Končno enkrat! Še enkrat bom poudaril, spoštujem Vlado, ki dela, ampak po mnenju Vlade vsi menedžerski odkupi niso sporni. Ja, zakaj pa je potem danes 17 primerov spornih menedžerskih odkupov? Saj niso vsi, mnogi pa so. Zakaj Urad za varstvo konkurence in Agencija za trg vrednostnih papirjev nista ukrepala, če vemo za 17 spornih primerov, kjer ni ukrepala nobena od teh ustanov? Zakaj sploh te ustanove še so? Da nadzorni organi niso udeleženi - mislim, to je pa pravljica. Gospe in gospodje, saj, kdor dela, kdor veliko dela, greši. Bog ne daj, da bi rekel, da je zdaj ta vlada kriva za to, sploh ne! Povedal sem jasno in glasno že včeraj in danes, od leta 1998 naprej obstaja zakon, ki bi omogočil prepoved lumparij, ki so se dogajale, in je bila ta vlada, pa ni storila ničesar. Pa tudi prejšnja ne, ki je sploh začela z vsem tem. Da si bomo zelo na jasnem, LDS-ova vlada je začela s tem in je bila na oblasti 10 ali 12 let. In potem ta vlada in zdaj je ta vlada. Bog ne daj, da obtožujem to vlado; ampak da pa ta vlada, ki se bori ali pa kaže na to, da bi se borila proti temu, zavrača zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, ki je zelo jasen, ki prepoveduje vse lumparije - kakšna je potem? Ali je drugačna? Ali je bolj socialna in bolj poštena ali je takšna, kot je bila LDS-ova, ali je takšna, kot je bila SDS-ova? Kakšna je? Ja, očitno je takšna. Nikoli ni nihče - saj vem, da se vam čudno zdi, da je to prišlo zdaj z desne strani, ki bi lahko tu nekaj naredila, pa ni, prav imate, ampak je vsaj prišlo. In zaradi tega ne obtožujem te vlade in Slovenska nacionalna stranka ne obtožuje te vlade, obtožuje prejšnji dve vladi. Toda vsaj toliko poštenosti ste imeli, mi smo bili sopodpisniki, da smo ta zakon o jamstveni shemi napisali in ga predložili. Vsi skupaj bodimo pa toliko pošteni, da enkrat ta steber - še enkrat bom uporabil to besedo, pa potem nič več - treh opic, ko ne vidiš, ne slišiš in ne govoriš, podremo. Ker tako se pa res ne moremo iti - biti lepi pred ljudmi, kako je fino, kako smo socialni, gremo v strukturne spremembe, prvič v zgodovini države Republike Slovenije, ki so potrebne in jih bom podpiral pri tej vladi, zraven pa delamo ravno nasprotno. Vsak "ne" zakonu o spremembi in dopolnitvi zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije je čisto nasprotje želji po strukturnih spremembah. In je čisto nasprotje izrazju in izražanju, ki ga uporabljamo v tem letu - da želimo obnoviti to državo, socialno državo, pomagati ljudem v stiski. Ne dovolimo, da bi prepovedali bankam dajati sporne kredite, hkrati pa se v tej socialni državi ne vprašamo, da človek, ki je dobil službo za 7 mesecev in ne more preživeti. Slovenec, Janez Novak [[tipičen primer imena in priimka]] ne more dobiti posojila 1.000 evrov za to, da bo kupil hrano ali da bo plačal položnice, ki jih prej ni mogel, ta pa ne more in ne sme dobiti posojila! Zdaj vas pa vprašam, kolegice in kolegi, nasprotujete prepovedi dajanja posojil bankam za sporne kredite v milijonih evrov za tajkune, menedžerje, hkrati pa to pomeni, dali jim bomo kredite, da bomo še naprej pomagali tistim, ki so izgubili, ker so kvartali in se igrali z delnicami, kupili delnice Balkana, kupili delnice Kitajske, rasle so zelo, kar naenkrat so pa zelo padle. Zdaj so pa v izgubi, 50 tisoč, 100 tisoč evrov, 500 tisoč evrov. In mi bomo dovolili bankam, da jim bodo tisto izgubo, kjer so špekulirali, poravnale. Človek pride in prosi za 700 evrov kredita - v moji občini jih je sedem, pa vam imena in priimke lahko povem, če me ne bo Musarjeva zagrabila za vrat, ki ne morejo dobiti 700 evrov kredita za to, da bi plačali položnice in kupili kruh. A, to pa ja? Ali je to socialna država? S tem zakonom prepovedujemo bankam dajati sporne kredite, jasno je zapisano. Če boste rekli, da ta zakon ni primeren, pomeni, da boste dovolili bankam sporne kredite, s katerimi bodo spet kreditirali tiste, ki so špekulirali, še enkrat pravim, kupovali delnice na kitajskem, balkanskem trgu dokler so šle gor in so izgubili. Ljudem, navadnim ljudem pa 700 evrov banke ne morejo dati kredita, 500 evrov, 400 evrov, 300 evrov za dopust! In mi smo socialna in pravna država! Saj ne pomeni, da prepoved omogoča nekomu drugemu, pomeni samo pošten odnos. Tisti, ki podpira lumparijo - konec s temi dejanji in naj raje banke dajejo kredite tem ljudem in jim pomagajo! Vem, da ta vlada to hoče in vem, da bo sposobna, samo ne razumem pa, da po eni strani delamo strukturne spremembe, pomagamo ljudem, dajemo možnost ljudem kredita, po drugi strani pa pustimo odprte kredite in možnost, da daje kredite za sporne nakupe. Sporni so pa; popolnoma jasno je, da so sporno, popolnoma jasno, da so sporni - še enkrat poudarjam. Jaz ne razumem več te politike, ne vem, zakaj sem sploh še potem v tem državnem zboru, skupaj s svojimi kolegi iz Slovenske nacionalne stranke, res ne vem. Govorimo o socialni državi, hkrati podpiramo banke za dajanje spornih kreditov, revežem kreditom pa ne dajemo - to za mene ni socialna država niti ni pravna država! Jaz spoštujem izjavo ministra za gospodarstvo, ki jo je včeraj dal in mu dam čisto prav in ga spoštujem, sedaj ni država kriva za tisto, kar se je zgodilo v Muri, res ne, krivi so Janez, Miha, Pepe in France in tem je treba dati šest mesecev časa, da naj vrnejo denar, ki so ga pokradli, nazaj v Muro, če ne naj gredo sedeti. Imamo na Dobu zapore pa v Kopru zapore. Ta zakon je tisti, ki onemogoča takšna dejanja, kot so jih storili vsi tisti, ki so Muro "zafurali"! Točno ta zakon, bo vsaj enkrat onemogočil takšna dejanja. Sedaj pa naj Državni zbor in Vlada odgovarjata za krivice, ki so se zgodile na osnovi "lumparij", ki jih s tem zakonom prepovedujemo, ampak vi že spet ta zakon zavračate. Sedaj mi pa povejte to logiko, jaz ne razumem več tega. Sprejmimo ta zakon, prekinimo to "lumparijo", na odgovornost pokličimo vse od leta 1998, naj vrnejo tisto denar, saj ga imajo, ga imajo v čolnih, ga imajo v jahtah, ga imajo v jaguarjih, ga imajo v vikendih in ne vem kje! Naj ga vrnejo, če ne pa naj gredo sedeti! Ta zakon pa sprejmimo, onemogočimo sporne menedžerske kredite komurkoli kadarkoli od zdaj naprej in pomagajmo raje ljudem, da bodo dobili denar, ker vemo, da moramo pospešiti potrošnjo, da bodo "magari" s krediti - jaz nisem pobudnik kreditov za potrošnjo, ampak, ja, naj dobijo kredit za to, da bodo spodbudili potrošnjo; spodbujena potrošnja bo spodbudila proizvodnjo. In ta spirala bo šla takole navzgor, ne pa navzdol. Z nesprejetjem tega predloga zakona bo šla ta spirala še bolj navzdol. In vse poštenje, verjamem v to vlado, še enkrat povem, verjamem, upam, da bo nekaj naredila, ampak vse tisto upanje v to vlado, ki jo podpiram, ministra, premierja Pahorja podpiram, stokrat sem povedal. Po mizi naj udari, pa naj naredi en red! Takrat bom izgubil osebno, kot Bogdan Barovič, pa mislim, da tudi kolegi v Slovenski nacionalni stranki pa res vso podporo, voljo, željo in spoštovanje do obstoječe vlade in do obstoječega premierja. Potem pa res ne razumem več nič. Hvala lepa. Mi bomo ta predlog zakona vsekakor podprli.
Hvala. Mag. Radovan Žerjav bo predstavil stališče Poslanke skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Cilj Zakona o jamstveni shemi je omogočiti gospodarskim družbam s sedežem v Republiki Sloveniji lažjo pridobitev likvidnih sredstev za različne namene. To je bil osnovni namen tega zakona. Z novelo zakona, ki je sledila kmalu po sprejetju osnovnega zakona, smo v shemo vključili tudi zadruge in poskusili omejiti možnost dajanja refinanciranja ali obnavljanja tako imenovanih tajkunskih posojil. Po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke vprašanja omejitev pri izdajanju jamstev in poslovanju bank še vedno niso oziroma sploh niso ustrezno urejena. Po našem mnenju Zakon o jamstveni shemi ne bi pod nobenih pogojem smel dopuščati bankam, ki pridobijo jamstvo države, dajanje posojil, refinanciranje ali obnavljanje posojil, če so le-ta namenjena financiranju odkupov podjetij s strani uprav ali z njimi povezanih družb, vsem znanim tajkunskim kreditom. To dejavnost namreč lahko banke, če to želijo, opravljajo v lastni režiji, brez državnih poroštev. To je njihova pravica - ne nazadnje! Vladni sprejeti predlog dopušča izjeme od te prepovedi, kar je po našem mnenju nedopustno. Nezaslišano in popolnoma sprevržena je dopuščena možnost, da se lahko sredstva, namenjena razvoju podjetij in reševanju krize, namenijo za reprogramiranje oziroma odobravanje tajkunskih kreditov. In po vrhu vsega še z državnim poroštvom. Višek absurda, bi se lahko reklo. Torej, sredstva ki naj bi bila namenjena reševanju krize slovenskega gospodarstva in posledično, seveda, zaposlenih v slovenskem gospodarstvu, se lahko ob nekaterih izpolnjenih pogojih, trije so, namenjajo za odplačevanje menedžerskih odkupov. Danes, najbrž ste o tem prebrali v Poslovnem dnevniku, o tem razglabljajo tudi novinarji. Pa bom prebral en odstavek: "Za jamstva posojilom gospodarstva je država doslej bankam sicer izdala skupno že 310 milijonov evrov, vendar naši viri ocenjujejo, da bo prišlo do zlorab, saj bo večina kvote za poroštva porabljena za obnovo obstoječih posojil in ne nove projekte. Prav tako kaže, da bodo podjetja s slabšimi bonitetami veliko teže prišla do posojil z jamstvom države." Naslov članka je Skrivnostna poraba državnih poroštev. Spoštovana Vlada in koalicija! Ali nimate morda slabe vesti, da bomo sredstva na nek način, pod nekimi pogoji lahko tudi namenjali tajkunom? Da si sposodim še za kontra vročo temo, ki danes, te dni okupira vse, da bomo Muro in Pomurje pa zavestno z zamahom roke pošiljali na smetišče zgodovine in v agonijo, kakršne v Pomurju še nikoli v tej zgodovini ni bilo. Sam nikoli nisem obtoževal nikogar za pojav anomalije, ki smo ji dali ime tajkun ali tajkuni. Vse politične stranke, sem že nekajkrat dejal, bi morale vsaka v svojem deležu prevzeti odgovornost za nastanek tajkunov. Očitno vsi skupaj v preteklosti nismo storili vsega, da bi te anomalije skozi spremembo zakonodaje preprečili. Odgovorno pa je od nas vseh, da v prihodnje in tudi danes naredimo vse in še več, da do teh anomalij v prihodnosti več nikoli ne bo prihajalo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo ta predlog zakona podprli. Spoštovani predstavniki koalicije, vas pa, upam, da bo streznilo več kot 3.000 Pomurcev, ki nas bodo v kratkem prišli spomnit, da Slovenija ni "samo Ljubljana", govorim v narekovajih, in le "nekaj tajkunov". Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospoda predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav vsem, tudi predstavnici ministrstva, državni sekretarki gospe Heleni Kamnar! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije mislimo, da je bistvo veljavnega zakona o jamstveni shemi posebna protikrizna jamstvena shema za podjetja, katere osnovni namen je vzpostavljanje srednjeročnega kreditnega trga, ki je po začetku krize v slovenskem finančnem in pa realnem sektorju praktično zamrl. Zato se nam zdi izredno pomembno, da izvajanje zakona pomaga vzpostaviti pomemben kreditni potencial za podjetja. Včeraj je, recimo, SIB banka izvedla tretjo avkcijo za pridobitev državne jamstvene kvote. Strinjamo se, da bi lahko s tem protikriznim ukrepom bolj pohiteli, vendar pa tudi ocenjujemo, da sedaj ni smiselno razpravljati o različnih razlogih za zamik njegove uveljavitve. Sistem je tukaj, se izvaja in pa - deluje. Shema je na voljo, treba jo je samo čim bolj učinkovito izvajati, hkrati pa dodatno pomagati bankam pri pridobivanju pomembnih finančnih virov. To je za nas tudi glavni cilj. Nikakor pa ne želimo, da bi izvajanje tega pomembnega protikriznega ukrepa preveč obremenjevali s tako imenovanim protitajkunskim bojem. Menimo, da danes večino anomalij iz slovenske privatizacijske tranzicije ni mogoče več v celoti popraviti, saj so bile takrat vgrajene v sam sistem privatizacije. Iskanje odgovor na zakaj in kako, je ta trenutek že bolje prepustiti komu drugemu, recimo raziskovalcem iz različnih področij, aktualna politika pa se mora ukvarjati s problemi, ki so danes tukaj, in s problemi, ki bodo jutri nastali. Če bomo sledili divji in očitno vse bolj uničevalni ihti boja proti tako imenovanim tajkunom, ki so jih predlagatelji obravnavanega zakona takrat, ko so bili na oblasti, soustvarjali tudi sami, bomo s prekomernim ekonomsko neupravičenim in pravno spornimi ukrepi škodili predvsem bančnemu sistemu in potem zagotovo tudi gospodarstvu, ne bomo pa odpravili večino posledic že omenjenih anomalij, saj jih objektivno niti ni mogoče. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo že večkrat povedali, zadnjič pa ob obravnavi novele Zakona o javnih financah, ko je tudi potekala polemika o obsegu tako imenovane protitajkunske klavzule, da podpiramo zavarovanje javnih sredstev s prepovedjo sklepanja ali obnavljanja posojil ali poroštvenih poslov, ki so namenjeni menedžerskim odkupom in so se izpeljali brez potrebnih dovoljenj oziroma je pri njih prihajalo do drugih nepravilnosti. In zaradi tega tudi podpiramo, da se proti takšnim osebam, posameznikom in podjetjem uvede postopek pristojnih organov. Ob tem pa ponovno poudarjamo svoje mnenje, in to ne glede na dejstvo, da bodo takšne antitajkunske določbe najverjetneje uporabljene v Sloveniji zgolj v dveh ali treh razvpitih in vsem znanih primerih. Zato bi bilo zagotovo bolje, če bi se ta problematika uredila v posebnem zakonu, ne pa da se z njo obremenjuje zakonska besedila zdaj že treh ali štirih zakonov. Tudi zato, ker gre za pomemben, potreben poseg države v izvajanje samostojne poslovne politike bank, ki zahteva ustrezne pravnosistemske, korektne, jasne in nedvoumne rešitve. Predlagane zaostritve omejitve pri izdajanju jamstev in pri poslovanju bank v Liberalni demokraciji Slovenije ne podpiramo, saj menimo, da je sedanja ureditev omejitev iz 8. in 13.a člena ustrezna, pravno zagotovo nesporna ter da je poseganje v poslovne politike bank še vedno v razumnih okvirih oziroma da to poseganje ne bo imelo bistvenega vpliva na poslovanje bank, hkrati pa zagotavlja uveljavljanje prepotrebnega javnega interesa. Vsega tega pa ne moremo trditi za predlagano rešitev, ki je pred nami in vsega tega ne zagotavlja. Če izpostavimo še naslednji detajl. Ob izrecni določbi, da naj bi bile banke Ministrstvu za finance dolžne posredovati podatke iz že sklenjenih poslov, je treba ponovno opozoriti na podatek, že slišan v tej dvorani, da je bilo v zadnjih 15 letih izvedenih skoraj tisoč menedžerskih prevzemov in odkupov in da z večino od njih ni prav nič narobe. Gre torej za številna normalna kreditna razmerja, ki jih imajo banke, zato bi bilo njihovo absolutno omejevanje pri teh razmerjih zagotovo za gospodarstvo popolnoma nerazumno in škodljivo. Nadalje je treba poudariti, da vseh menedžerskih odkupov oziroma prevzemov nikakor ne moremo metati v isti koš. Velika večina jih je bila izpeljana pravno korektno in v skladu s takrat veljavno zakonodajo. Če pa ima seveda kdo podatke, da v konkretnih primerih ni bilo tako, naj seveda pristojnim organom to ustrezno sporoči in pa ukrepa. V pravni državi pač ne moremo, zaradi nekaj posameznih ekscesov, kaznovati kar vse in pa vse prek. Obenem pa gre za veliko količino podatkov, ki bi jih morale banke Ministrstvu za finance posredovati na njegovo zahtevo, ob tem pa predlagatelji očitno namenoma izpuščajo določbo, po kateri je Ministrstvo za finance dolžno s tako pridobljenimi podatki ravnati v skladu z Zakonom o bančništvu. Zakaj gre? Ali morda za to, da bodo podatki, ki predstavljajo bančno tajnost, lažje prihajali v javnost, ker se bo potem z njimi manipuliralo in škodilo tako banki kot pa njenim komitentom, to zagotovo in pa najbrž ni naš cilj. Vsem je jasno, da je bančna tajnost eden izmed najpomembnejših elementov zaupanja v bančni sistem in s tem se nihče v pravno urejeni in ekonomsko stabilni državi ne sme igrati. Bivši guverner Banke Slovenije je večkrat izjavil, da sta denar in kapital plahi in pa občutljivi ptici, mi pa v našem stališču dodajamo, da morata biti tako finančni kot tudi bančni sistem predvsem stabilno, pravno, varno in pa zanesljivo gnezdo za obe prej omenjeni ptici. Naj na koncu še enkrat povem, da v Liberalni demokraciji Slovenije ne vidimo nikakršnega razloga za predlagano zaostritev omejitev pri izdajanju jamstev ter pri poslovanju bank, zato bomo glasovali proti sklepu, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Čepič bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovana državne sekretarka. Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla nadaljnje obravnave Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi. Predlagana sprememba ne predlaga nobene nove rešitve, ki je ne bi do zdaj že obravnavali ob sprejemu Zakona o jamstveni shemi. Sam zakon še ni v popolnosti zaživel, nimamo še relevantnih, povratnih informacij, kako vpliva jamstvena shema na zmanjševanje tako imenovanega "kreditnega krča" in kako so banke tudi sprejele način dodeljevanja jamstvenih vod v okviru avkcij. Že imamo predlagane spremembe, ki bi po našem mnenju napravile jamstveno shemo pravzaprav neuporabno. Namreč, sedanja rešitev v obstoječem zakonu se nam zdi primerna pri omejevanju dodeljevanja in reprogramiranja kreditov, ki so bili ali pa bodo dodeljeni za odkup poslovnih deležev družb s strani članov poslovodstev in njim posredovanim osebam. Tudi sami ocenjujemo, da je treba omejiti oziroma onemogočiti dajati kredite tistim, ki želijo nezakonito prevzeti gospodarske družbe ali njihove dele. Določila, da se ne sme dodeljevati kredite tistim, ki nimajo dovoljenje za prevzemno ponudbo, tistim, zoper katerih so v teku postopki, zaradi prevzemnih kršitev v skladu z našo zakonodajo oziroma ali je uveden postopek presoje koncentracije zaradi neskladnosti s pravili konkurence v skladu z zakonodajo - da ne citiram celotnega člena - se nam zdi dovolj velik omejitveni element, ki bankam jasno sporoča, koga naj ne kreditirajo. Ne s kreditnimi sredstvi, ki so zavarovana tudi z jamstveno shemo Republike Slovenije, saj to ni dovoljeno. To je zapisano v sedanjem 8. členu, ki ga opozicija tudi želi nekoliko spremeniti - to pa je, da preberem ta del - če je kredit namenjen za odkup podjetij oziroma njegovih deležev ali za odplačilo obstoječih kreditov, najetih za te namene. Najetje odplačila kredita pomeni pravzaprav reprogramiranje kredita. Gre za to, da ga plačaš in dobiš neke ugodnejše, zato je seveda ta sprememba nesmiselna. In takšnega kredita ne sme odobriti ali reprogramirati tudi s sredstvi iz drugih virov, ki jih ima banka, v kolikor je banka vključena v jamstveno shemo. To pa je 13.a člen. Takšne omejitve so zapisane, tudi v drugih finančnih zakonih, ki poskušajo s svojo regulativo spodbujati banke, da bi kreditirale realni sektor za potrebe razvoja in tudi likvidnosti. Nesmiselno je tudi spreminjati neke pogoje v jamstveni shemi, po dobrih dveh mesecih, ko nimamo še prav vseh podatkov, kaj se dejansko dogaja s to jamstveno shemo in ali so in v kolikšni meri dejansko doseženi cilji, ki smo jih opredelili v obrazložitvi Zakona o jamstveni shemi v Republiki Sloveniji. Do zdaj so bile opravljene tri avkcije za jamstveno shemo in porabljene je bilo 310 milijonov poroštvene kvote, to je dobra četrtina. Na tej osnovi pa so oziroma bodo banke odobrile dobrih 880 milijonov evrov kreditov. Torej je jamstvo države nekje okrog 35%, v zakonu smo predvidevali do 80%. To je iz poroštvenega zornega kota verjetno dobro, saj smo na ta način dobili večjo kreditno vsoto denarja kot smo ob sprejemu zakona predvidevali in to se bo verjetno odrazilo tudi pri oživljanju gospodarstva. Slabo pa je, da nimamo podatkov, kako so ta denarna sredstva razporejena med gospodarske subjekte bonitetnih razredov A, B in C. Res je, da smo jamstveno kvoto z zakonom nekako razdelili po namenu kreditiranja. Ali se ta shema tudi uresničuje, pa ni podatka. Če se spomnimo za par mesecev nazaj, ko smo sprejemali jamstveno shemo, smo dodali med upravičence do dodelitve kreditov varovanih za jamstveno shemo tudi podjetja z bonitetnim razredom C, kar v prvem zadnjem predlogu ni bilo predvideno. Takrat smo ocenjevali, da je to tista skupina podjetij, ki so bila do včeraj dobra, lahko tudi odlična podjetja, imajo dober poslovni program, a jih je sedanja gospodarska in finančna situacija dejansko najbolj prizadela in zato potrebuje takšno pomoč. Nasprotno, signali iz realnega sektorja so, da zdaj ta ukrep uporabljajo predvsem dobra podjetja, ki imajo bonitetni razred A, eventualno B, del sredstev pa je namenjen tudi reprogramiranju nekaterih kreditov, poslovnih, kreditov za razvoj. Sprašujem se, ali je to res. Tega zdaj ne vemo. Verjetno je še prehitro postaviti takšno trditev, če sledimo sporočilu iz današnjega dnevnega tiska, ko avtorji članka ugotavljajo na osnovi podatkov iz bank, da dejansko še nismo dokončno sklenili nobene kreditne pogodbe in tako zagotovili gospodarstvu dolgoročnih in finančnih sredstev. Zagotovo je to eden od pomembnejših vprašanj pri uveljavljanju jamstvene sheme. Ministrstvu za finance predlagamo, da skupaj s SID banko, in verjetno še kom, analizirajo dodeljevanje kreditov na osnovi jamstvene sheme in pregledajo ali se cilji uresničujejo. V kolikor ne, naj dopolnijo pravilnik ali spremenimo zakon, da bo ta jamstvena shema še bolj operativna. Tudi za podjetja s slabšim bonitetnim razredom, ki pa so še vedno dobra in uspešna in imajo dober proizvodni program in tudi stabilen trg. Predvsem zato, ker smo s sprejetjem Zakona o jamstveni shemi predvidevali, da bo kreditni krč nekako popuščal. Obljuba pa je bila tudi,da se bo zakon spreminjal v kolikor bo ugotovljeno, da sistem ne deluje dobro. Spremembe, ki bodo usmerjene v še boljše delovanje jamstvene sheme, bomo tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Predlog zakona, ki ga je predlagala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim poslancem Jožetom Tankom pa torej ne prinaša nobene nove izboljšave, odpira pa vprašanja, ki smo jih že ob obravnavi pri sprejemu zakona tudi z dovolj tehtnimi argumenti zavrnili. Ob ponovnem predlogu pa v ničemer predlagatelji na novo ne utemeljujejo, zakaj bi bilo treba sprejeti takšno rešitev. Poslanska skupina Socialnih demokratov zato meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Gospod Zvonko Černač bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! O zakonu o jamstveni shemi govorimo danes v Državnem zboru že četrtič. Že konec marca, ko smo o njem govorili prvič, je bilo kakšne tri mesece prepozno. Tako imenovan kreditni krč, ki je glavni razlog za gospodarsko krizo, ne le v naši državi, temveč tudi širše, do danes v Sloveniji še ni popustil. Po mnenju predlagateljev posamezna področja zakona, predvsem vprašanja omejitev pri izdajanju jamstev in omejitve pri poslovanju bank, še vedno niso ustrezno urejena oziroma so urejena v popolnem nasprotju s ciljem sprejete novele Zakona o jamstveni shemi. Prioritetna naloga bank okrepljenih z vstopom v jamstveno shemo, mora biti predvsem kreditna aktivnost do podjetij, ki potrebujejo sredstva za vlaganje za investicije v razvojne projekte in obratna sredstva, ne pa financiranje takih ali drugačnih tajkunskih zgodb. Na Odboru za finance je bil ob obravnavi novele Zakona o jamstveni shemi maja meseca letos sicer sprejet amandma, ki je prepovedoval tako imenovane tajkunske kredite z državnim poroštvom. Vladajoča koalicija pa je nato v Državnem zboru v zaključni fazi zakonodajnega postopka vložila in tudi sprejela amandma, ki je postavil na glavo popolno prepoved dajanja vseh vrst tajkunskih posojil, saj je dopustila možnost skorajda neomejenega dajanja teh posojil in to z državnim poroštvom. Poglavitna rešitev novele zakona, ki ga imamo danes pred seboj, je tako prepoved dajanja posojil in poroštev drugim finančnim institucijam, refinanciranja ali obnavljanja posojil oziroma vse oblike spreminjanja pogojev že danih in novih posojil, pred uspelostjo ali ob dospelosti, če so ta posojila namenjena financiranju odkupov podjetij s strani uprav in z njimi povezanih oseb. Prepoved velja tudi za gospodarske družbe, če teče zoper njih kriminalistični, sodni postopek ali postopek pred varuhoma konkurence. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prepričani, da Slovenija letos ne bi zašla v recesijo, če bi Vlada pravočasno sprejela potrebne odločitve, ena bistvenih pa je seveda sprostitev kreditnega krča. Na to smo ves čas opozarjali, vlagali številne predloge in zakone, ki so bili vsi po vrsti zavrnjeni. Namesto tega smo bili v najbolj kritičnem obdobju priča podaljševanju tajkunskih kreditov s strani največje državne banke in "reality šovu", ki so ga posamezni člani Vlade uprizarjali pred slovensko javnostjo o tem, kdo je večji borec proti tajkunom in kateri od novih direktorjev bank je politično nastavljen in kateri ne. Vlada se je ukvarjala sama s seboj in s kadri, ki jih je politično sama nastavila, nekateri njeni najvišji predstavniki pa so bili celo tako brezsramni, da so kritizirali tista dejanja drugih, ki so jim skrivaj asistirali sami. Namesto, da bi banke dobile jasna jamstva Vlade in sprostile dostop do kvalitetnih finančnih sredstev podjetjem, ki so imela programe, je v kadrovski krč zapadla celo naša največja državna banka in bila zaradi sporov v vladajoči koaliciji skoraj obglavljena, s tem pa je bilo tudi ovirano njeno normalno delovanje. Vse to bo imelo dolgoročne slabe in škodljive posledice tako za državo kot za njene državljanke in državljane. Na drugi strani so zaradi prepočasnih odločitev Vlade v stečaju končala in bodo še končala, kot kaže, številna slovenska podjetja, ki so imela programe, zagotovljeno proizvodnjo, niso pa razpolagala z likvidnimi sredstvi za njeno financiranje. Beležimo rekorden upad gospodarske aktivnosti. V zelo kratkem času se je rekordno povečalo število brezposelnih. V nekaj mesecih se bo številka brezposelnih očitno podvojila, saj se pospešeno bližamo številki 100 tisoč ljudi, ki nimajo dela. Te razmere, ki bi jih bilo treba izkoristiti za gospodarsko in socialno prestrukturiranje, bodo očitno zamujene in priče bomo še nadaljnjemu upadanju aktivnosti, kljub temu, da se v nekaterih državah Evropske unije trend obrača v drugo smer. Na drugi strani je vladajoča koalicija dober namen zakona, ki naj bi pospešil gospodarsko aktivnost, izkoristila za sprejem amandmaja, ki, ne le, da omogoča reprogramiranje tajkunskih kreditov, omogoča reprogramiranje celo z državnim poroštvom. Da bi to preprečili, govorimo danes o tem zakonu že četrtič. Iz mnenja Vlade izhaja, da niso vsi tajkunski prevzemi nezakoniti. Saj ne govorimo o tem, ne govorimo o zakonitosti oziroma nezakonitosti, govorimo o tem, da je moralno nedopustno, neetično, nehigienično in v nasprotju z državnimi interesi, da se v obdobju, ko je treba financirati programe, ki bodo povečevali gospodarsko aktivnost, omogoča prioritetno servisiranje teh tako imenovanih menedžerskih kreditov. Kam pa bi prišli, če bi sledili stališču Vlade in bi te kredite oziroma ta poroštva, kot pravi Vlada, lahko odobravali celo za prevzeme, ki so nezakoniti. Narobe svet! Slovenija je bila konec lanskega leta ena redkih držav Evropske unije, ki ji je Evropska unija napovedovala pozitivno gospodarsko rast v letošnjem letu, minimalno, vendar pozitivno, v višini 0,6% na letni ravni. V preteklih letih je namreč Slovenija beležila v povprečju več kot 3% višjo gospodarsko rast, kot velja to za povprečje Evropske unije. Torej bi bilo utemeljeno pričakovanje, da se bo zdaj ta rast zniževala vsaj toliko počasneje, kot velja za povprečje. To se ni zgodilo. Zadnjega pol leta smo bili priče prostemu padu zaradi neustreznega in neučinkovitega dela Vlade; sliši se absurdno, vendar drži. Bolj kot od odločitve naše vlade je preobrat v pozitivno smer pogojen z odločitvami vlad v ostalih državah Evropske unije. Kot primer naj navedem samo ukrepe, ki so bili sprejeti v nekaterih državah pravočasno in so imeli pozitiven impulz na posamezne gospodarske dejavnosti, recimo, na avtomobilsko industrijo, ki je imela posledično pozitiven impulz na avtomobilsko industrijo v Sloveniji, na vse tiste, ki so s to industrijo povezani, ti ukrepi pa so bili sprejeti v Nemčiji, Franciji in ostalih državah Evropske unije. Glede na nedavne napovedati posameznih držav članic Evropske unije, je realno tudi pričakovanje, da bodo odločitve vlad posameznih držav Evropske unije pripomogle k temu, da bo tudi Slovenija počasi izšla iz krize, vendar bo cena, ki jo bodo zaradi neustreznih in prepočasnih odločitev Vlade plačali Slovenci, zelo velika. Napoved Evropske unije o 0,6% gospodarski rasti v letošnjem letu, je namreč temeljila na podmeni, da bo nova slovenska Vlada pravočasno sprejela ukrepe za pospešitev gospodarskih aktivnosti. Ker teh ni bilo, je ves pozitiven učinek prejšnje vlade splahnel v nekaj mesecih. Iz proračunskega presežka konec leta 2007 in 2008, smo v nekaj mesecih priča skoraj 2 milijardnemu proračunskemu primanjkljaju, ki se mu pridružujejo še številne ostale zadolžitve oziroma poroštva SID Banki, Slovenski odškodninski družbi in tako naprej. Namesto, da bi vladajoča koalicija vse aktivnosti usmerila v hitro sprejemanje odločitev, ki bi pospešile gospodarsko rast in povečale likvidnost gospodarstva, je ob noveli Zakona o jamstveni shemi, ki je veljavo zakona razširila na zadruge, izkoristila za sprejem amandmaja, ki, ne le, da omogoča prolongacijo tajkunskih posojil, omogoča celo državna jamstva zanje. Tudi sicer je ravnanje vladajočih dvolično. Isti politiki, ki so kritizirali prolongacijo kreditov, ki so registrirani na naslovih poštnih nabiralnikov, so bili kot solastniki teh poštnih nabiralnikov, ki so bili s strani največje državne banke deležni izjemno hitre odobritve večmilijonskih posojil v evrih in to brez ustreznega zavarovanja. Na drugi strani je eno izmed večjih trgovskih slovenskih podjetij v decembru, ko je bil kreditni krč najhujši, v enem tednu dobilo več 10-milijonski kredit za financiranje tajkunskega odkupa podjetja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke želimo takšne primere preprečiti, zato je pred nami novela Zakona o jamstveni shemi, ki jo v SDS podpiramo.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Majhenič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V gospodarstvu ni zaznati zadovoljstva, da so ukrepi države, ki naj bi izvlekli gospodarstvo, zadostni in dovolj učinkoviti. Upanje na boljše čase počasi in vztrajno usiha, saj ni zaznati izboljšanja. Vsi pokazatelji pa kažejo le na poslabšanje tako, da se nam zna zgoditi, da se bomo uvrstili med države, ki bodo gospodarsko najbolj prizadete. Iz finančne krize smo se najbrž nekaj naučila, saj nam je pokazala slabosti tam, kjer smo najbolj ranljivi. Gospodarstvo se srečuje z nizko dodano vrednostjo na delavca na izvozu, kjer pa je glede na ceno vse še težje, konkurenca vse večja, poleg tega pa imamo še drago in neučinkovito javno upravo. Skrajni čas je, da nehamo zavajati javni sektor, da ni potrebno razmišljati tudi o slabših časih, to je sestavni del neuspešnega gospodarstva, kar omejuje sredstva tudi za javni sektor. Več kot dve tretjini gospodarstva se bori z nelikvidnostjo, kar je na področju razvoja prineslo še dodatne težave, plačilna nedisciplina in DDV potiska gospodarstvo v brezizhodni položaj, zmanjšanje naročil podjetij, ki poslujejo na tujih trgih, se je znižalo tudi za 50%. Banke so vedno bolj previdne, kar je na neki način tudi za razumeti, saj so izkušnje iz preteklosti dovolj poučne in jasne. Jamstvena shema in poroštva nimajo želenega efekta. Kredite je vse težje dobiti, če ga pa dobiš, je pa znatno dražji, ker so tveganja za banke tudi večja. Birokracija očitno ne more izpreči iz starih navad, saj počasnost na pridobivanju podpor v razvoju in naložb ter za pripravo investicijskih načrtov ne daje upanja za skorajšnje izboljšanje. Tehnološki preboj je uspel le posameznim podjetjem, ampak ne po zaslugi niti prejšnje niti sedanje vlade, to je le zasluga sposobnih posameznikov, ki pa jih lahko preštejemo na prste ene roke in se v javnosti tudi ne hvalijo. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi podpiram. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Likar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav. Spoštovane kolegice in kolegi. Zanimivo bi bilo, če bi vas poslance oziroma nas nekdo vprašal in zahteval enoznačen odgovor na vprašanje: "Ali ste za to, da se prepove dajanje posojil ali poroštev drugim finančnim ustanovam? Ali ste za to, da se refinancira in obnavlja posojila oziroma ali ste za to, da se spreminja vse oblike pogojev že danih in novih posojil, če so ta posojila namenjena odkupu podjetij s strani uprav in z njimi povezanih oseb?" Sprašujem se, kako bi lahko odgovorili z "ne" oziroma z "da" in s čim bi to utemeljili. Namreč, Zakon o jamstveni shemi Republike Slovenije je protikrizni zakon, ki smo ga sprejeli letos, zato da bi v času gospodarske in finančne krize blažili njene učinke oziroma da bi popustil kreditni krč, ki je v tej situaciji nastal, in da bi gospodarski subjekti s sedežem v Republiki Sloveniji lažje prišli do likvidnih sredstev, potrebnih za financiranje vlaganj v investicije in obratna sredstva. Verjamem, da se vsi strinjamo, da posojila, ki so jih ali jih še bodo najeli posamezniki, člani uprav za odkup podjetij, niso predmet reševanja finančne in gospodarske krize, ampak reševanja posameznikov, ki so se v svoji vnemi po pridobitvi čim večjega bogastva in vpliva na gospodarsko kot tudi politično sfero "zaplanirali". Ne vidim nikakršnega razloga, da bi se taka posojila financirala iz davkoplačevalskega denarja. Seveda pa nimam nič proti, če posamezna banka odobri tovrstna posojila, vendar pod pogoji, ki bodo zagotavljali poplačila dolga iz njihovih lastnih virov. V veljavnem zakonu ni, kot rečeno, ustreznih rešitev, ki se tičejo omejitev pri izdajanju jamstev in omejitev pri poslovanju bank. Prioritetna naloga bank, ki vstopajo v to shemo, je, da je njihova kreditna aktivnost usmerjena zgolj v oddajanje kreditov podjetje, ki jih potrebujejo za vlaganje v investicije, razvojne projekte in obratna sredstva. Skratka, Zakon o jamstveni shemi je nastal zaradi krize, finančne in gospodarske, in v takih okoliščinah so torej potrebni ukrepi, da bi gospodarski subjekti vzdržali v tej krizni situaciji oziroma da bi se njihov trend rasti počasi obrnil navzgor. V situaciji v kateri smo, je po našem mnenju potrebna popolna odprava možnosti reprogramiranja oziroma odobravanja spornih, tako imenovanih, menedžerskih posojil, ki so namenjena financiranju odkupa podjetij s strani uprav ali z njimi povezanih oseb. Posebno še s pomočjo državnih poroštev, se pravi z denarjem davkoplačevalcev. S podporo večine poslancev v Državnem zboru bomo dosegli, da bo Zakon o jamstveni shemi lahko zaživel in funkcioniral v njegovi temeljni funkciji. Sam bom predlog zakona podprl. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Prijatelj, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, na nek način nujna sprememba, bo onemogočil reprogramiranje spornih kreditov in če tega ne bomo storili, spoštovani, potem bo na to državo ponovno padel črni madež. Legalizirali bomo gospodarski kriminal. To moramo vzeti v zakup in država, ki podpira dejansko tudi to stanje z dodatnimi napakami; namreč v tem stanju se nismo znašli slučajno, tudi zaradi takih dejanj - pri tem pa ne vidimo problema svojega lastnega podjetja, na primer Mure, ko država ne želi in noče poseči s stroko in s tistim pravim pristopom, da reši podjetje, ki nosi blagovno znamko Slovenije po svetu; če govorimo o taki državi, potem bo upravičeno nezadovoljstva na ulicah še več. Finančna kriza je dejansko posledica dajanja teh kreditov. In taki krediti se danes reprogramirajo. S tem zakonom se bo to preprečilo, če bomo imeli zadosti politične volje. Jaz bi vas opomnil, da imamo na dan 200 ljudi, ki izgubi službo, imamo skorja 100 tisoč nezaposlenih. Imamo 20 milijard evrov podarjenega denarja za tajkunske nakupe, imamo 35 milijard evrov zunanjega dolga države, ki je večji kot je znašal zunanji dolg prejšnje Socialistične federativne republike Jugoslavije. Upokojencem dajemo za vodo in kruh, mladim pa droge za lepe sanje. To je ta država. Na dan na stotine novih nezaposlenih državo ne zanima. Pa bi se morala Vlada poigrati s tem problemom, tudi s kakim sklicem kriznega štaba, kot radi rečejo v Vladi. Danes tukaj ni nikogar. Ne želi odgovarjati na te očitke, ki jih podajamo, argumentiramo. Jaz ne vem, zakaj ni nobenega od predstavnikov Vlade. Mogoče bi moral pa danes biti tukaj premier. Skratka, če mislimo s takimi ukrepi uspešno preprečiti krizno obdobje, potem seveda lahko rečem, da je to diletantski pristop. Še nekaj bi rad poudaril. Mi imamo v prvem, drugem in tretjem paketu več ali manj socialno naravnano doniranje in prav je tako, da pomagamo ljudem, ki so v stiski. Tudi, da pomagamo podjetjem, da v boljši kondiciji pričakajo boljše čase. Ni pa prav, da na tak način vidimo samo financiranje nedela. Ne vlaga se v nova znanja, v novo dodano vrednost, v nova delovna mesta. In jaz mislim, da je to napaka te vlade. S takimi potezami pa se bo ta kriza samo še poglobila. Če danes seveda ne bo toliko politične volje, da tem gospodarskemu kriminalu rečemo ne, potem lahko z zagotovostjo trdim, da v tej državi vlada mafija. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Mene prav veseli ta podatek, da so se banke v veliki meri javile na ta razpis in da ocenjujete, da je bilo to uspešno. Jaz želim, da bi to bilo tudi uspešno, da bi se to tudi videlo v gospodarstvu, da bi resnično prišli do koristi te jamstvene sheme majhni obrtniki. Tisti, ki so v to, da njihova podjetja še naprej delajo, vložili, lahko rečem, večino ali vse svoje osebne prihranke in s tem garantirajo še naprej delovanje svojih podjetij in pa seveda s tem tudi naprej zaposlujejo. Kot vidim, največ se govori o velikih podjetjih, o velikih potrebah, teh velikih odjemalcev te finančne pomoči. Sem za to, da se ta zadeva omeji, ampak pri teh tako imenovanih tajkunskih odkupih. Ob tem sem pa malo skeptičen, kar me pa ob tem seveda skrbi, kaj pa tisti delavci, tisti zaposleni, ki stojijo za temi tako imenovanimi tajkuni. Predvsem bi rad peljal v to smer, da se ne bi pogovarjal vsak dan z obrtniki, podjetniki, ki želijo dobiti kredit, ki želijo reprogramirati, ko nekje že uspejo, potem pa spet toliko enih birokratskih ovir, toliko enih novih dokazil o tem, saj mi smo vse lepo napisali, kako naj bi bilo, kako naj bi se stopilo v korak, ampak predvsem bi želel, da bi Vlada tudi v tem naredila s svojo avtoriteto pritisk na te, ki naj bi sprožili to novo financiranje teh podjetij. Jaz sem sicer v dilemi, ampak vendar se bom postavil na to stran, da je treba ta zakon podpreti in zadevo zaključiti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Brunskole.
Hvala lepa. Tudi sama, kot je bilo danes že nekajkrat povedano, ne bom podprla predlagane spremembe. Namreč, pri vsej tej zadevi, o kateri govorimo, o tajkunskih kreditih, o kreditih takšnih in drugačnih, v eni od razprav tudi, na prejšnji seji, sem povedala, da se ne spomnim, da bi se govorilo o tovrstnih kreditih v preteklosti, pa še ne tako dolgo, saj namreč nisem še tako stara, da se ne bi tega svojega dela iz preteklih dobrih 17 let spomnila. Naj pa vseeno povem, ko sem nekako pregledovala oziroma v okviru vse dokumentacije, ki nam je dostopna v Državnem zboru, ko sem gledala, kdaj so bili dani ti krediti, o katerih se danes govori, o tajkunskih kreditih, moram reči, da to ni krivda te vlade, za katero se nekako ne najde pravih besed, predvsem, če je kdo od kolegov nekje iz vrst opozicije in ocenjuje, da vse tisto, kar je morebiti storila, se odločila, sprejela sklep ta vlada, ni dobro, je slabo. Tudi vsi krediti, večina teh ali pa skoraj vsi, ki so bili odobreni takrat, predvidevam v dobri veri z dobro naložbo tudi državnih bank, so zdaj ocenjeni kot najslabši, kot tajkunski. Besede, katere danes tukaj poslušam, so takšne, da si jih skoraj ne bi želela ponoviti. Nekako mi je nerodno, da glede na to, da smo bili izvoljeni s strani državljank in državljanov, govorimo izpod nivoja, bi skoraj rekla. Skrbi pa me ena zadeva, in sicer me v okviru jamstvene sheme skrbi predvsem to, da če bomo šli še tako naprej, potem očitno bomo lahko določili, očitno bomo morebiti odobravali obnove kreditov tistim, ki jim bo ime, na primer, Anton ali kako drugače, morda neko drugo ime ne bo primerno. Tako se bojim, da gremo iz seje v sejo dlje. Ne vem, če bo morda ime na črko "A", bo v redu, če bo na črko "B", bo katastrofa, še na kakšno drugo črko pa še slabše. Bojim se, da je temu tako, saj gredo v tej smeri razprave, v tej smeri gredo nekateri predlagani amandmaji. Pozabljamo pa na to, da če podjetje pride v krizno situacijo, da je morebiti celo nekdo, ki je direktor podjetja, skupaj z upravo, z vodstvom, morda tudi katero slovenskih podjetij s svojo smelo, pogumno odločitvijo celo rešil v danem trenutku in ima zato določeno število ljudi tudi zaposlitev. Ko poslušam težave vezane na tekstilno industrijo, ko tudi danes prebiram razna mnenja, se tudi sama zavedam problematike tekstilne industrije v Beli krajini. Tudi sama se srečujem z vodstvi podjetij, kot je Beti, kjer je tudi kar nekaj ljudi ostalo brez dela. Kot je tudi podjetje Komet, vendar je to podjetje zanimivo zaradi tega, ker ima v okviru tekstilne industrije 183 ljudi v proizvodnji in samo 8 v režiji. Vseeno sem si želela pogledati tudi podatek, ali to drži tudi za Pomurje, tudi za podjetje, katerega obleke nosim, torej tudi za Muro. Opazila sem, da to razmerje ni tako, do 10% ljudi je zaposlenih v režiji, tako rečeno, in večji del v proizvodnji. Tu se nekako to razmerje podira in verjetno bo tu treba sprejeti odločitev. Vsaka odločitev, ki povzroči morebitno nezaposlenost ljudi, je težka, vendar verjamem, da šivilje zagotovo ne bodo brez dela, ker bomo še vedno potrebovali obleke. Pa tudi pri kreditiranju podjetij - želim se vrniti na to jamstveno shemo - mislim, da ni prav, da mečemo zdaj vse, ki so odkupili podjetja, ki so bila v težavah, ki so se pogumno lotili racionalizacije podjetij, bili morebiti kdaj tudi za zaposlene nevšečni, neprijetni, prestrogi, ne dovolj korektni, nemoralni, kot je nekdo rekel, nedopustni, neetični, vendar ta podjetja zdaj delajo naprej. In ker so bili krediti v preteklosti, tudi tisti, za katere pravite "tajkunski", neke vrste, verjetno tudi morebitnim strinjanjem ali pa morebiti ni bilo vse znano tudi takratni vladi, zatorej menim, da ni prav, da se zdaj razmišlja, da se nekako a priori ne bi ti krediti smeli obnavljati. Najbolj zanimiv pa je podatek, če so ti krediti kvalitetno servisirani tudi nazaj. Kaj mislim pri tem? Gre za to, da nekdo odplačuje kredit v skladu s kreditno pogodbo, torej tako glavnico, obroke, obresti, potem tukaj ne vidim nobenega problema. In ne vem, zakaj je zdaj treba delovati na takšen način, kot danes slišim. Res pa je, da bi si tudi sama želela, da ta kreditni krč popusti v toliko, da bi se tudi banke pri kreditiranju podjetij, kreditojemalcev, bonitetnih razredov B in C, tudi v večji meri odločili posluževati in tudi dajati kredite tem podjetjem. Namreč, sama po izkušnjah vem, da je dati kredit podjetju z bonitetno oceno A pesmica. Tveganja za banko skoraj ni, tudi ne za državo. Zatorej menim, da v tej smeri, in verjamem da se bodo banke v Sloveniji odločile, da bodo tudi na tem področju kreditiranja bonitetnih razredov B in C, tudi v tej smeri prevzeli nekoliko večjo mero tveganja. Seveda bodo za to potrebne tudi rezervacije v bilanca, vendar brez tveganja, brez odločitev, tudi v tej smeri ne gre. Prav pa je, da vseeno v nekaterih današnjih razpravah. Ne pozabimo tudi na to, da smo tukaj vsi skupaj na istem vozu, da bomo morali vsi skupaj prebroditi to krizo in da bomo morali misliti tudi na to, da ko se govori vezano na menedžerske odkupe podjetij, na tajkunske kredite in tako dalje, da ne bomo slučajno pripeljali tudi naših vodstvenih delavcev, uspešnih menedžerjev, do tega, da se dejansko ne bodo več odločali in bili menedžerji v Sloveniji, v naših podjetjih, ker ne bomo ravno tukaj, tudi v Državnem zboru, tisti, ki sami morebiti niso niti minute delali v gospodarstvu, vendar danes tukaj ali mogoče niti ne 10 let, danes pa so tukaj bili velecenjeni strokovnjaki. Menim, da to ni prav, ni korektno. Vsak, ki je kdajkoli v življenju kakorkoli imel priložnost delati z gospodarstvom, bi moral biti tudi na tisti strani, ko gospodarstvu ni lahko, sem prepričana, bo danes razpravljal tudi v dobri veri, da mu želi dobro, ne pa samo, da se strinja s podporo tistim, ki so morebiti na njegovem teritoriju, mu ustrezajo ali pripomorejo k njegovemu območju, ali da bo le všečno njegovim volivcem. Mislim, da je pa to resnično nekorektno, nedopustno, neetično in nehigienično. Sama takšnega predloga ne bom podprla, zagotovo pa bom za vsak takšen predlog, ki ne bo kakorkoli diskriminiral Slovenk in Slovencev niti ne slovenskih podjetij, pa tudi ne na področju dajanja ali obnavljanja kreditov. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod Vizjak kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Ocenil sem, da je treba spregovoriti in pojasniti zakon, kajti nekateri, ki so ga komentirali, ga sploh niso prebrali in ga ne poznajo, ker govorijo o vsem drugem, le o zakonu ne. Omenjajo amandmaje, ki jih sploh ni, ker je prvo branje. Res je zoprno, če se, verjetno tudi zaradi pomanjkanja časa, nekateri tu oglašajo in govorijo. Mimogrede, nekateri opravljajo celo dve funkciji, pa še dolgo pot imajo do sem, kot prej omenjena cenjena gospa Brunskole, ki je verjetno prišla in doživela neko notranje prepričanje, da mora spregovoriti tudi o tem. Torej, namen zakona ni ustvarjati neke vrednostne sodbe o tako imenovanih tajkunskih posojilih, kreditih za menedžerske prevzeme. Se pravi, ne spušča se v to, ali je to slabo ali je dobro, ali je to nezaslišano ali je to treba ukiniti, preprečiti in tako naprej, sploh ne. Ta novela zakona se ukvarja z ukrepom te vlade, zato bi ga težko aplicirali v preteklosti, ker pač zakona o jamstveni shemi v preteklosti ni bilo in tudi ni bil potreben. Jamstvena shema je bila vzpostavljena z enim samim namenom, to je, da se sprosti kreditni krč, ki je nastopil s finančno in gospodarsko krizo. In seveda, ker so finančne institucije postale v tej krizi izjemno previdne, niso posojale denarja niti med seboj, kaj šele gospodarstvu. Zato je večina držav Evropske unije ocenilo, da mora tem bankam na nek način stopiti za hrbet s poroštvi, da bodo ta tveganja prevzele delno tudi nase in delno tudi na breme države. Torej gre za nov ukrep, povezan s krizo. In mnenje predlagateljev je, da je v takih časih, ki smo jim priča, torej ko je kreditna aktivnost bank šibka, ko imamo tako imenovani kreditni krč in ko pomagamo tem bankam prebroditi kreditni krč z državno pomočjo, da je seveda prioriteta te državne pomoči namenjena servisiranju gospodarske aktivnosti, obratnega kapitala, novih investicij in podobno, ne pa drugih aktivnosti bank. In zato tiste banke, ki bodo in ki so okrepljene s to državno pomočjo, naj ne počno tistega, kar država v tem trenutku ocenjuje kot pravzaprav lahko celo škodljivo za financiranje gospodarske aktivnosti. In to je osnovna intenca tega predloga zakona. Ob tem seveda še enkrat in vedno podčrtam to dejstvo, da je zaradi poznega prihoda tega ukrepa, uresničevanje tega ukrepa, v praksi zbledela, zelo pomembna prvotna ambicija tega ukrepa. Namreč, če so bila podjetja na začetku tega leta ali konec lanskega leta še v dilemi, ali investirati v neke nove razvojne projekte ali iti po poti razvoja naprej in so potrebovale denar, svež denar ali reprogram obstoječega denarja, torej za razvojne projekte, so "scagala" do maja, junija in so se že zdavnaj odločila, da v to ne gredo, ker niso imela ne denarja kaj šele podpore države. In zato je ta jamstvena shema s pozno uveljavitvijo pravzaprav preprečila, da bi bila implementirana v večji meri in dejansko za namen, za katerega je. Ker je bila pozna, je bila za marsikoga prepozna. Marsikdo se zdaj ne ukvarja več s tem, kako razvijati, ampak s tem, kako preživeti. In spet, če govorimo o tem, ali pomagati podjetjem preživeti, je po mojem bolje, da pozabimo na to, da bi državno pomoč omogočali delno za namene tudi lastniškega prestrukturiranja podjetij, brez vrednostnih sodb. Zakon o prevzemih in prevzemna zakonodaja je bila namenjena temu, da se regulira ta postopek v luči do tudi malih delničarjev, da tisti, ki prevzemajo podjetje, da ga prevzamejo na korekten način, z vsemi informacijami do malih delničarjev. S tem ni nič narobe. Prevzemajo zakonodajo, mora biti. O tem govorijo prevzemne direktive Evropske unije in tukaj nima nobeden nobene vrednostne sodbe, da je s tem kaj narobe. Ni narobe. Narobe pa je, da bi z državno pomočjo, kar Zakon o jamstveni shemi predstavlja, z državno pomočjo okrepljene banke sodelovale in reprogramirale ali celo dajala nova posojila v te namene, to pa je narobe, zakaj? Ker je prioriteta državne pomoči druga prioriteta državne pomoči in osnovni namen državne pomoči je zagotoviti večjo poslovno aktivnost, zagotoviti obratni kapital, investicijski kapital, razvojni kapital podjetjem, to je namen. Mešati tukaj vse stvari seveda, potem tisti, ki morebiti spremlja, izgubi sploh občutek, kaj je predlagano. V Zakonu o jamstveni shemi je, seveda so odprta vrata, da se reprogramirajo krediti namenjeni menedžerskim odkupom in prevzemom, če le ni v teku kakšen postopek pred pristojnimi institucijami nadzora ali če je recimo bil tak prevzem izveden v nasprotju z prevzemno zakonodajo. V vseh ostalih primerih lahko banke namenjajo denar, banke okrepljene s to državno pomočjo, banke, ki sodelujejo v jamstveni shemi, lahko namenjajo denar za menedžerske odkupe. Mi mislimo, da je to narobe in to je osnovna vsebina in osnovni, bi rekel, cilj tega predloga. Delimo mnenje tudi z številnimi predlagatelji oziroma z številnimi tistimi iz koalicijskih vrst, ki ste sprva tudi pritrdili vladi, kajti tudi vlada je sprva to predlagala. Vlada je sprva stala na tem stališču, dokler niso bančniki tega pogledali in rekli, Vlada če boste pa tole naredili, zakona o jamstveni shemi ne bo, ne bo veljal, ne bomo se vključili v to shemo, ker vsi imamo ta posojila in vsi želimo to reprogramirati, ker moramo reprogramirati, ker so tisti prevzemniki, ki so to naredili, zapadli v krizo, ne morejo vračati anuitet. To je bistvo vsega. Velik problem. Prehajam spet na izvajanje tega zakona, je pa to, da nikoli v tem parlamentu, spoštovane poslanke, ne bomo izvedeli, koliko kreditov iz te jamstvene vsote se dejansko zdaj namenja za menedžerske odkupe in reprograme le teh, kajti banke nam nikoli ne bodo sporočile teh podatkov, to smo ugotovili na Komisiji za nadzor javnih financ, nikoli. Torej, mi sprejemamo zakonodajo, s katero bankam omogočamo kreditno aktivnost, banke nam pa ne bodo poročale o ničemer. Mi smo preko Komisije za nadzor javnih financ poslali obširen vprašalnik dvema komercialnima bankama v večinski državni lasti, naj nam poročajo o podrobnostih kumulativne narave, ne govorim o relaciji banka konkretno podjetje, tudi po tem smo spraševali, ampak zdaj ne govorimo o teh vprašanjih, jaz govorim o kumulativnih vprašanjih obeh bank povezanih z NBO in LBO. Odgovor je, da nam v skladu z zakonodajo in zaupnostjo bančnih podatkov tega ne bodo sporočili, konec. Parlamentarni nadzorni inštituciji! In verjetno je potem vsem jasno, da, spoštovane poslanke in poslanci, nikoli ne bomo izvedeli, kam gre denar, ki ga mi tu z zakonodajo pravzaprav omogočamo tem istim bankam. V sled tega je predlog zakona, da se določene stvari, ki niso prioriteta pač enostavno prepovedo. To je edini način, da se to tudi prepreči. Bojim se, da bo zakon o jamstveni shemi in državna pomoč, ki iz tega zakona izvira porabljena za vse kaj drugega, kot pa za spodbujanje gospodarske aktivnosti. Statistični podatki Eurostata, ki so bili objavljeni pred dnevi, poročajo, da je Slovenija ena izmed tistih držav, ki beleži najslabše statistične podatke glede gospodarske rasti in glede veh podsistemov te gospodarske rasti, industrijske proizvodne, storitvene dejavnosti. Minus 9% je rast oziroma 9% padec BDP smo utrpeli, če primerjamo prvi kvartal letošnjega leta s prvim kvartalom lanskega leta. Veste kdo večji padec od nas? Nekatere baltske države, dve na L, Slovaška in potem smo mi. Mi pa se zgovarjamo, da so naši največji partnerji v krizi in da smo zaradi tega v krizi tudi mi. Res je, vendar vsi naši največji trgovinski partnerji imajo nižji padec od našega, ki tukaj prednjači, oziroma opravičujem se, višji padec imamo mi od vseh ostalih držav, teh, ki so naši najbolj zvesti trgovinski partnerji. Kaj sledi? Sledi to, da smo se res hudičevo slabo spoprijeli in aktivirali ukrepe, da do tega ne bi prišlo. Če spremljamo nekatere ugotovitve, ki so že na dan glede izvajanja jamstvene sheme doslej, se večina teh odobrenih kreditov uporablja za reprogramiranje obstoječih posojil, da so praktično izjemoma redki tisti, ki se uporabljajo za nek razvoj, za neko novo vrednost in ustvarjajo nekaj novega. Večina je krpanje starih težav in problemov. Če bodo med te stare težave in probleme všteti tudi menedžerski odkupi, bo državni denar porabljen na zelo, zelo nespameten način. Kar pa seveda ne bo novost. Podobne ukrepe smo že doživeli s strani te vlade. Tukaj je možnost, da popravimo še, kar se popraviti da. To je osnovna intenca tega zakona. S tem bomo, kljub temu, da zelo pozno, le sprejeli nekaj, kar mislimo, da je prav. Če bi v Slovenski demokratski stranki želeli na vsak način uveljavljati to, bi verjetno šli po drugi poti, ki je bila odprta pred kakšnim mesecem dni. Spomnite se, imeli smo zbrane podpise tudi za ta zakon. Mislim, da je bolj prav, da smo se odločili, tako kot smo se odločili, da omogočimo, da ta shema poteka in da se ponovno poskuša v parlamentu dobiti odločitev o prepovedi reprograma oziroma dajanja posojil za lastniško konsolidacijo, menedžerske odkupe, s strani tistih bank, ki so deležne državne pomoči po tej jamstveni shemi. Zato seveda prosim za podporo temu zakonu in nadaljnji proceduri.
Hvala lepa. Za repliko se je javila gospa Renata Brunskole. Izvolite.
Hvala lepa. Naj mojemu kolegu iz Posavja samo povem in verjamem, da on tudi ve. Ugotovila sem, da je med nama samo šest let razlike. Naj vas spomnim, da smo na eni od prejšnjih sej še kako govorili tudi o amandmajih. Vezano na jamstveno shemo sem vedela o čem govorim, ker mi je bilo podano, da nekako, kolegica Brunskole ne ve, o čem govori - mislim, da zelo dobro vem, o čem govorim. In mislim, da tudi v zvezi z vso razpravo vezano na tajkune, vezano na še tudi katero zadevo, mi je zelo žal, ker mislim, da nisva skupaj s kolegom bila, kar nekaj kolegov iz vaše poslanske skupine pa je bilo tudi na predstavitvi Znanje žanje, ko sem tudi sama povprašala direktorja podjetja Instrumentation Tehnology gospoda Roka Uršiča, v kolikšnem času je v podjetju, ko je govoril o tem, da je pri delovanju podjetij in mreženju izredno pomembno najprej samozaupanje in potem zaupanje med vsemi partnerji, sem ga spraševala, v kolikšnem času so se rezultati mreženja in uspešnega poslovanja pri njih izkazali. Povedal je, da je bilo najprej potrebnih 5 do 7 let, v zadnjem letu ali dveh, pa je prišlo do konkretnih rezultatov mreženja. In tukaj bi želela gospodu Vizjaku povedati, da tudi njegove aktivnosti kot takratnega ministra za gospodarstvo, v neki meri se neki dobri rezultati zagotovo kažejo tudi zdaj. Zagotovo pa, da so zdaj tudi časi ne najbolj ugodni. Zatorej se tudi vsi dobri pokazatelji zdaj mogoče ne morejo v tolikšni meri pokazati, kot bi bilo mogoče v časih, ko ne bi bilo finančne svetovne in na sploh gospodarske krize ne samo v Sloveniji, ampak v svetu. Reči: Zdaj se je pa v teh 6-ih mesecih vse porušilo. Če so se temelji prej dobro zgradili, verjamem, da ne more v 6-ih ali 9-ih mesecih prav vse priti na najslabšo možno točko. Hvala.
Hvala lepa. Razpravo, kot predlagatelj, gospod Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. Nihče v Državnem zboru ni nikoli govoril, da se je v zadnjih 6-ih mesecih vse podrlo. Res se enostavno ne da podreti vsega, kar je bilo v tej državi narejenega s skupnimi močmi, v obdobju kar nekaj desetletij. Bi pa po moji oceni v tem času, ko se je kriza razbohotila v Evropi in Sloveniji, pred tem pa že v svetu, bi si lahko učinkoviteje spopadli s to krizo in lahko bi ne bilo takšnih posledic, kot so. In gotovo je ukrep, kot je Zakon o jamstveni shemi eden izmed tistih zelo pomembnih, ključnih ukrepov, ki bi lahko še kako pripomogel, da se kriza, zlasti na finančnem trgu in na področju dostopnosti kapitala, za podjetja ne bi toliko poznala, če bi bil ta ukrep hitro in učinkovito sprejet. In posledica počasnega sprejemanja tega ukrepa je tudi nekoliko oziroma zamrla gospodarska aktivnost, posledično cela kopica drugih problemov na socialnem področju, s katerimi se sooča Slovenija. Še enkrat želim podčrtati, da je zakon dober, da pa je njegova implementacija v naravi drastično prepozna. In postavljam retorično vprašanje: ali v tej državi samo opozicija to trdi? Ali ni to skupna ugotovitev vseh gospodarskih subjektov, ki jih je ne nazadnje tudi gostil premier na zadnjem gospodarskem vrhu? In če si nekateri, ki ne želite tega slišati, pred tem zatiskate ušesa, je verjetno to ne samo vaš problem, to je problem te države. In nikoli in nikdar ne boste mogli v pol leta podreti tega, kar je bilo v preteklosti narejeno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič - je odsoten. Gospod Anton Urh - ne, ne bo razpravljal. Gospod Vito Rožej - ne. Miroslav Klun - ne. Gospod Barovič - ne. Gospod Janez Ribič - ne. Gospod Franci Kek - ne. Anton Kampuš - ne. Mag. Borut Sajovic - ne. Breda Pečan; izvolite, gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, in dober dan! K temu zakonu bi bilo treba, kljub temu da je sedaj, kot smo danes že enkrat slišali, že četrtič v obravnavi, dvakrat po želji opozicije, dvakrat pa kot osnovni predlog in pozneje sprememba na pobudo Vlade oziroma na predlog Vlade. Treba je povedati, da nekateri učinki se vendarle že vidijo, celo v časopisih smo lahko prebrali, da je začel postopoma funkcionirati. In sicer je bilo na treh avkcijah, zadnja je bila ravno včeraj, razdeljenih oziroma so banke pridobile za 310 milijonov evrov jamstev, kar pa dejansko pomeni 881 milijonov in 600 tisoč evrov kreditnega potenciala. Torej ni nobenega dvoma v to, da zanimanje bank obstaja, kljub temu da se pravzaprav iz avkcije v avkcijo tveganje države znižuje. V prvi avkciji je bilo 40%, v drugo 35% in v tretji 33% tveganje države, ostalo tveganje so prevzele banke ponudnice in med njimi Unikredit, Banka Koper, Abanka, Deželna Banka, Gorenjska banka, Nova Ljubljanska banka, Raiffeisen Banke; torej banke, ki v Sloveniji dejansko nekaj pomenijo. Zdaj bomo lahko spremljali, tudi upajmo, z oglašanjem uporabnikov teh kreditov oziroma teh jamstev, da bomo izvedeli, kako bo teh 881 milijonov evrov porabljenih. Seveda ne moremo pričakovati, da bodo banke poročale nam tisto, kar je zapisano v zakonu o jamstveni shemi, namreč, da je prepovedano podeljevati kredite za obnovo kreditov za nezakonito ali pa sporno sklenjene menedžerske nakupe. Torej v primeru, kadar Agencija za trg vrednostnih papirjev ali kadar "osporava" take prevzeme in podobne stvari. Vemo, tudi praktično skoraj ime in priimek bi lahko za to povedali, kjer so bile kreditne linije odprte zaradi takih spornih prevzemov. In en primer, bom rekla pod narekovaji, "zaplembe" kot varščine položenih delnic, smo tudi že doživeli. Se pravi, ne moremo govoriti o tem, da tam kjer so najbolj drastične kršitve prevzemne zakonodaje nastajale, da tam se delamo v naši države neumne in tega ne preprečujemo oziroma celo že saniramo. Dejstvo pa je, da si poseganja v avtonomijo in predvsem v varovanje podatkov komitentov bank, kljub temu da smo najvišji zakonodajni organ v tej državi, da smo vsega spoštovanja vredni ljudje, vendarle ne moremo privoščiti. Nekateri v Državnem zboru mislijo, da jim je, zaradi tega, ker imajo določeno funkcijo, dovoljeno prav vse pod svetlim soncem. Ne, ni dovoljeno. Ne moremo si privoščiti, da zahtevamo od bank, da dajejo tiste podatke, za katere jim zakon o bankah ne dovoljuje, da bi jih dajale. In če kdorkoli misli, da lahko z nekim zakonom povozi tudi ustavno zagotovljeno pravico komitentov bank, tega pač ne bomo mogli narediti. In mislim, da ne gre tu za zaščito nekih takih ali drugačnih partnerjev te trenutne vlade, zaradi tega, ker je to zaščita vseh tistih, ki imajo pravico do varovanja podatkov o svojih bančnih poslih, poslih s posameznimi bankami. In ravno to bi rada tudi rekla, da govoriti o tem, če bi vlado vodil nekdo drug danes, da bi bilo dosti bolje ali da bi sploh bilo bolje - temu seveda ne morem pritrditi ali zagovarjati. Noro je kaj takega reči v situaciji, ko smo imeli do novembra lansko leto takole napihnjen balon gospodarske rasti, potem je pa prišla recesija in z drobno iglico ta balon počila in je šlo vse skupaj "v maloro", bi rekli Primorci. Zaradi tega, ker je nenaravna, divja, podivjana rast grajena predvsem na zadolževanju države, gospodarskega sektorja in prebivalstva pripeljala do take napihnjene rasti. [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, Znanje žanje, je treba gledati, priti poslušati zaradi tega, da lahko slišimo marsikatero zanimivo resnico; tudi o nanodelcih bi lahko zdajle govorili. O nanodelcih, ki predstavljajo, da ne rečem, kaj v tej dvorani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, gospa državna sekretarka, kolegice poslanke in poslanci! V Slovenski demokratski stranki smo se odločili za spremembo zakona o jamstveni shemi ravno s tega vidika, ker bi želeli preprečiti dajanje kreditov in še najprej dejansko tajkunskih prevzemov podjetij. Cilj zakona o jamstveni shemi, ki je bil sprejet konec marca 2009, je omogočil gospodarskim družbam s sedežem v Republiki Sloveniji lažjo pridobitev likvidnih sredstev za financiranje vlaganja v investicije in obratna sredstva. Cilj zakona je torej pospeševanje gospodarske aktivnosti, s katero bi se slovensko gospodarstvo čim prej izvilo iz krčev, ki so povzročili svetovno finančno gospodarsko krizo. Vendar moramo opozoriti, da bi moral biti ta zakon sprejet že novembra leta 2008, kot smo dejansko v Slovenski demokratski stranki predlagali in opozarjali na te stvari. Zavedati se moramo, da je v tem času šlo v stečaj veliko podjetij ravno iz tega naslova, ker niso bila več likvidna. Država je mencala s tem zakonom preden je dosegel luč v marcu tega leta. S to novelo hočemo samo preprečiti dajanje tistim osebam, ki so dejansko dobila lastnino v tej državi na nepravilen način, bolje rečeno kredite. Vlada do sedaj daje še vedno tajkunske kredite, namesto da bi ta podjetja prisilila v dezinvestiranje premoženja na sporen način. Banke so še vedno toge do srednjih in mikro podjetij. Ta podjetja žal še vedno ne morejo dobiti kreditov. Dobijo pa kredite takšna podjetja, ki smo jih omenjali že prej, tajkunska podjetja, brez vsakršne podlage. Zavedamo se, da je v teh podjetjih z zaposlenih toliko in toliko ljudi, ampak ni rešitev metanje denarja v prazno vrečo. Ta podjetja se morajo dezinvestirati, to je rešitev. Kredite še vedno dobivajo samo izbranci. Lahko kar povem, v petek je dobilo eno podjetje prek SID banke 4 milijone kredita. In verjemite, da je neupravičeno dobilo to podjetje. Upam, da boste tudi za Muro našli 4 milijone evrov denarja, da jo boste rešili. Vedeti morate, če Mura propade, potem je tako, kot da bi atomska bomba padla od Lendave do Maribora, ni življenja. Tega se mora država jasno zavedati. Zakon o jamstveni shemi bi moral biti za podjetja z jasno vizijo, programom reprogramiranja. Ta podjetja morajo dobiti ta sredstva za reprogramiranje, ne pa dejansko denar, da bodo spet kupovala in konec koncev z delnicami zastavljala, ne pa s svojim premoženjem, za nakup podjetja ali likvidnost podjetja. Cilj jamstvene sheme mora biti za podjetja, ne pa za dajanje tajkunskih kreditov, kajti če ne bomo pomagali podjetjem A, B, absolutno tudi C, ki imajo jasno vizijo, dober program, potem ne vidim razloga, zakaj dobijo podjetja, ki so zašla v velike težave ravno na način tajkunskih kreditov. Zakaj s tem zakonom, ki ga predlagamo, nočete preprečiti tega namena? Verjemite, dobronamerno predlagamo ta zakon, nikakor slabonamerno. Zato je zelo pomembno, da dejansko sprejmete to novelo, da dejansko ogradimo vse te možne pomanjkljivosti, ki jih ima zdaj, da ne bo več prihajalo do takšnih ali drugačnih problemov. Upam, da boste do srede, ko je glasovanje, razmislili in da bomo dejansko vsi skupaj naredili en velik korak naprej k boljšemu jutri v gospodarstvu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Spoštovani. Lepo pozdravljeni. Mislim, da je namen vlaganja predlogov takšnih zakonov izključno to, da se govori tja v tri dni in v nedogled razpravlja o zadevah, ki že tečejo. Zdaj slišimo celo vrsto strokovnih napovedi, kako tajkuni dobivajo kredite in podobno. Če meni neko podjetje ni všeč in je deležno kredita, potem je to tajkunizacija. Mislim, da ima Zakon o jamstveni shemi to vsebino, ki jo predlaga tudi ta zakon, zato niso potrebne dodatne obremenitve v teh zakonodajnih postopkih. Onemogočeno je dajanje kredita tistim, ki bi želeli ta kredit porabiti za prevzemnike družbe. Omejitev je seveda tudi jasna, koga se lahko kreditira. To je v 8. členu jasno zapisano. In spreminjanje pogojev, dokler ne vidimo - in sedaj se že pokažejo počasi rezultati jamstvene sheme, vendar dokler ne bo jasno vidno kako, kakšen je učinek te jamstvene sheme, pravzaprav ni potrebe po spremembi te zakonodaje. Vem, da predlagatelj pravi, da je bilo že štirikrat razpravljanje o jamstveni shemi tudi v Državnem zboru, da krč še ni popustil itd. Tukaj je že bilo rečeno, da ima SDS očitno rešitev oziroma patent, kako rešiti problem gospodarstva ne samo v Sloveniji, ampak v Evropi in v svetu, in da bi se to dalo patentirati in prodati in od tega tudi dobro živeti. Mura bo seveda sedaj "šlager sezone". Meni je zelo žal, da ta izjemno prepoznavna firma v svetu, ne samo v Evropi, v svetu, kajti vem, da je prijatelj v New Yorku pred dvema letoma na izjemno pomembni ulici lahko kupil Murino obleko. Zakaj se sedaj dogaja to, kar se dogaja - seveda ni kriva ta vlada. In, dajte, povejte recept, kako rešiti! Ali se zmenimo, da bomo vsak mesec dajali po 5 milijonov evrov, kar pa ne bo vedno dovolj in bo ta številka morala seveda rasti, ali bi že morali pred leti začeti s prestrukturiranjem. To je seveda zelo lahko reči in to je tudi metanje besed v prazno, ko rečemo, da je nekdo v težavah, naj se pa prestrukturira. Ampak deset delavcev danes, sto jutri, sto naslednji dan in naslednje leto, pa bi prišli mogoče do nekega števila teh delavk in delavcev v Muri, ki bi lahko peljali to konfekcijsko industrijo naprej. Vem, da je v Murski Soboti cela vrsta na zelo plodovitnih zemljiščih zgrajenih "indus-con", torej vse je nastavljeno za industrijske cone, pa dobimo investitorja, pa dajmo, dajte pomagati v tem, da tiste, ki želijo delati še kaj drugega, ne samo šivati in so se pripravljeni tudi prekvalificirati, da začnejo s tem. Saj to je isto, kot ko govorimo o suši, vrsto let - no, sedaj je smešno ob tem deževju govoriti o suši, ampak vsako leto nam tudi suša veliko zadev pobere in zavarovalnice morajo to plačevati, namesto da bi začeli z izgradnjo namakalnih sistemov. To je rešitev. In pri Muri je tudi rešitev, vendar ne na hitri rok. 3 tisoč 300 delavcev ne moremo jutri prestrukturirati, zato tisti, ki ste, imate to znanje in ga ponujate, dajte, s papirji na plan in rešimo Muro, da ne bodo ljudje brez kruha in dela. Jaz tega predloga zakona seveda ne bom podprl, kajti kar sem v uvodu rekel, Zakon o jamstvenih shemi ima to vsebino in ni nobene potrebe, da dupliramo in da obremenjujemo vse tiste, ki potem te zakone morajo v praksi uporabljati, pa potem jim ni jasno, katerega bi lahko, katerega ne. Tako mislim, da je brezpredmetna ta razprava in je pravzaprav izguba časa, razen to, da si celo zgodovino razlagamo za nazaj in napovedujemo za naprej, kdo bi bil jutri dober, kdo pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi! Včasih ima res človek v Državnem zboru občutek, da je, vsaj v opoziciji, izguba časa in da je brezpredmetno, kaj govorimo. Podobno bo očitno tudi v tem primeru, ko se govori o Predlogu zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije. Ker pa je ta razprava zelo široka, pa da ne bo napačnih vtisov - tudi gospoda Brulca ni več tukaj -, ampak samo informacija, suše se ne da zavarovati. Zavaruje se zgolj toča, tako da zavarovalnice za suše ne plačujejo. Kar se tiče pa problema v Muri, pa mislim, da je tudi potrebna ena širša debata, tudi predlog je, da gre v to smer, in tisti, ki kažejo, kako bo v času recesije zelo enostavno z industrijskimi conami rešiti take zadeve, so zagotovo nekaj let zamudili. Prav tako verjetno tudi v Pomurju in pa v sami Muri marsikaj v teh letih, predlagam pa, da o tem spregovorimo kdaj drugič, bolj resno in odgovorno. Pri tem predlogu o jamstveni shemi mislim, da gre za nekaj zelo normalnega. Vesel sem, da je jamstvena shema začela z delovanjem, in da so prva podjetja že pridobila to jamstvo, in da bo tudi ta kreditni krč nekaj manjši. Prav je, da si tudi povemo, da kljub temu, da se je s proceduralnimi stvarmi in popravki zakonov v Državnem zboru in Državnem svetu kar nekaj časa izgubilo, resnici na ljubo, pa po mojih podatkih zakonodajalci, se pravi, parlament, s tem nismo naredili škode, kajti tudi ostali dokumenti za implementacijo jamstvene sheme so bili praktično predlagani in sprejeti kasneje. Tako je škoda, da si delimo očitke. Prav je, da ta shema deluje. Trdno pa sem prepričan, da bi bilo tudi prav to, kar je intenca tega zakona, da se enostavno bankam - ne tako, kot je bilo v slovenskem političnem prostoru videno in kot so tudi že letele glave v največji banki, da politika razlaga, kdo sme komu dati kakšen kredit in koliko. Mislim, da je to osnovna naloga bank in naj to one uspešno in odgovorno delajo. Ko pa govorimo o jamstvu države za te kredite, pa mislim, da ne bi bilo nič bogokletnega, če bi Državni zbor sprejel takšen sklep oziroma takšno dopolnilo, s katerim bi enostavno sredstva z jamstvom države omejil, da ne bi bilo možno, da bi se krediti, ki so se uporabili za lastniške konsolidacije in koncentracijo kapitala, pokrivali z jamstvom države. Če so banke kot lastnice kapitala ocenile, da so ti nakupi upravičeni, naj kar same jamčijo za to, kar so storile. Medtem ko to, kar pa mi dajemo in jamčimo v imenu davkoplačevalcev, pa bi bilo prav, da bi bilo iz tega labirinta velikih prevzemov v Sloveniji izvzeto. Zato mi ni bilo jasno niti takrat, ko je bilo v osnovnem predlogu zakona to povedano, kot mi ni jasno niti danes, zakaj takšno zavračanje te ideje, za katero mislim, da je zelo jasna, iskrena in v njej ne vidim nobenih težav. Po drugi strani sem pa trdno prepričan, da je veliko tistih, ki se niso ukvarjali s prevzemi, pač pa se danes ukvarjajo s problemi v poslovanju in bi bilo teh 1,2 milijarde jamstva zagotovo koristno porabljenih v tem sektorju. Tako bom sam podprl ta predlog zakona, moram pa reči, da se mi zdi to trdovratno zavračanje s strani koalicije dokaj čudno ali pa, po domače rečeno, počasi dobiva človek res občutek, da v ozadju nekaj smrdi in da si je pripravljavec zakona izbral določene tajkune, ki so "pravi" tajkuni, tistim "nepravim" pa nastavil sito v osnovnem zakonu; za tiste "prave" ohranja takšno shemo, kot si jo je v osnovi zamislil. Zato boste najbrž to morali enkrat, če ne danes, pa kdaj v prihodnosti, razložiti slovenski javnosti.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj. [[Je odsotna.]] Gospod Zvonko Černač.
Še enkrat, lep pozdrav vsem. Sedaj, da bi vedeli, o čem govorimo, je treba povedati, da smo o podobni rešitvi že razpravljali, ko je bila ta novela zakona obravnavana na majski seji odbora za finance in nekatere prisotne poslanke in poslance vladajoče koalicije so takrat na odboru to rešitev tudi podprli. Tako bi se morali vprašati, kako da so v času od odbora pa do državnega zbora spremenili svoje mnenje, ampak to je pač njihov problem. Pri teh razpravah tudi ni mogoče mimo teh pobalinskih razprav o tem, da tisti, ki ve za recept, za rešitev iz krize, naj ga patentira. Vemo, kakšna so razmerja moči v tem državnem zboru, vemo, kdo odloča, očitno vladajoča koalicija ne primere dovolj poguma za sprejetje ustreznih odločitev in bi rada breme za težave, ki bodo, zaradi tega nastale prenesla na opozicijo. Oprostite, to ne gre. Prevzeli ste odgovornost za vodenje te države in pripisali si boste tudi posledice svojih neustreznih, napačnih, prepoznih odločitev. Žal bodo breme morali nositi številne Slovenke in Slovenci, to je največja težava pri tej zgodbi. Ena izmed teh stvari je tudi ta tako imenovani kreditni krč, kjer ta ukrep, jamstvena shema, prihaja vsaj pol leta prepozno. Učinki, avkcije, to niso nobeni učinki. Učinki se kažejo takrat, ko številke povedo, da se je voz obrnil v drugo smer. Verjetno je marsikoga med nami, vsaj moralo bi nas, predvsem tiste, ki vladate, v zadnjih dneh pošteno stresti, ne samo zaradi vremena, pač pa zaradi tega, ker smo prebrali podatke Eurostata o 9% padcu BDP na letni ravni v prvem četrtletju letošnjega leta. Glede na to, da je Slovenija pod prejšnjo vlado rastla v povprečju za 3% oziroma se je BDP povečeval v povprečju za 3% z višjo stopnjo, kot je znašalo povprečje evroobmočja, bi bilo utemeljeno pričakovanje, da bo tudi sedaj Slovenija nazadovala vsaj s takim tempom in glede na podatek, da v istem obdobju, ko je Slovenija padla za 9% je evroobmočje padlo za 2,5%. Ni tako daleč tista napoved Evropske komisije decembra lani, ko je rekla, Slovenija bo ena izmed redkih držav, ki ne bo zašla v recesijo, 2,5 plus 0,6, [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]Se pravi, Slovenija bi bila ena izmed redkih držav, če bi bili ukrepi s strani nove vlade sprejeti pravočasno, ki v letošnjem letu ne bi zašla v recesijo, vendar teh ukrepov ni bilo, na kar smo ves čas opozarjali. Prišli so tudi, ko so bili prepozno, na začetku so bili nekateri sprocesirani pod neugodnim in nezanimivimi pogoji in vse to je pripeljalo do tega, da se sedaj Slovenija sooča z eno izmed največjih kriz doslej oziroma v njeni zgodovini. In normalno, da je ta kriza del svetovne krize, vendar pa je odgovornost te vlade, da sprejme odločitve, ki bodo pripomogle, da bomo iz te krize čim hitreje, čim bolj na ustrezen način izšli. In nesprejemanje ukrepov je tudi odgovornost te vlade in ne nekaterih drugih vlad. Prej smo govorili o tem, da bomo očitno sami tudi bili deležni nekaterih pozitivnih učinkov oziroma tistih ukrepov, ki so bili sprejeti v preteklih mesecih v evroobmočju. Dejstvo je, da če teh ukrepov na ravni evroobmočja ne bi bilo, predvsem Nemčija, Francija in tako naprej, bi marsikateri del naše industrije, marsikatero naše podjetje v preteklih mesecih zašlo v podobne težave, kot smo zdaj soočeni pri Muri. Žal Mure ne more rešiti nobena evropska država, ker gre za specifično dejavnost in bi bilo utemeljeno pričakovanje, da bomo ta čas izkoristili oziroma, da ga boste izkoristili za to, da se taka podjetja na ustrezen način prestrukturirajo. Govorim o tem tudi zaradi tega, ker se mi zdi pomembno opozoriti na to, da je ob obravnavi tega, če tako rečemo, protitajkunskega amandmaja na kratko pomembno poudariti, da je žal Slovenija, kot kaže - to se še ni zgodilo, ampak se bo - zamudila zaradi neučinkovitosti te vlade in vladajoče koalicije izjemno priložnost, da bi lahko v teh kriznih časih naredila potrebno družbeno, ekonomsko prestrukturiranje naše družbe. Tako na ravni vrednostnega sistema, kjer smo bili priča, da so se določene vrednote porušile in kjer smo govorili o tem, da bo zaradi tega treba graditi na nekih novih vrednotah, ki ne bodo več kopičenje bogastva, materializem, več dobička in tako naprej, ampak ena širša družba ustvarjalnosti znanja, novih tehnologij, izgrajevanja bolj pravičnega socialnega in družbenega sistema. In če katera država, mislim, da je imela Slovenija v teh okoliščinah in v teh razmerah sedaj idealno priložnost, da bi ta trenutek izkoristila za te ukrepe. Žal se bojim,da je to obdobje zamujeno. Opozicija je pri tem ponudila roko sodelovanja, večkrat. Ponudili smo tako roko sodelovanja kot ukrepe, želeli smo sodelovati pri teh spremembah, bili smo zavrnjeni. Treba je povedati, da tako posledice teh odločitev, ki se tičejo številnih brezposelnih kot, posledice upadanja gospodarske rasi, kar ne bi bilo potrebno, boste morali prevzeti na svoja pleča. V opoziciji in v Slovenski demokratski stranki smo še vedno pripravljeni sodelovati pri rešitvah, ki bodo dobre za vse, če seveda boste vladajoči spoznali, da je treba podpreti tudi dobre rešitve, ki prihajajo s strani opozicije. In ena izmed takih dobrih, ki ste jo že nekateri podprli, je ta, ki jo imate danes na mizi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ni vse slabo, kar je storila ta vlada, in tudi ni vse dobro, kar je storila prejšnja. Meni to ni problem priznati, je pa res, da je marsikomu v tej sobi to težko priznati. Vendar želim biti zelo zelo jasen. Ne gre za omejevanje bank, da ne smejo kogarkoli kreditirati oziroma reprogramirati tako imenovan tajkunske kredite. Te omejitve mi ne zahtevamo. Smo pa proti - in zato želimo omejitev oziroma bolje rečeno prepoved, da se za te aktivnosti uporabijo državna poroštva. Namreč, ta državna poroštva mi potrebujemo za nekaj drugega. Za popolnoma drug namen. Banke lahko v skladu s svojimi pravili, kjer se upošteva tudi izpostavljenost tveganju reprogramirajo tajkunske kredite brez državnih poroštev. Reprogram teh kreditov je lahko banka storila včeraj, lahko to stori danes in lahko to stori tudi jutri. Gre pa za vprašanje odgovornosti. En predsednik uprave je, žal, zaradi odgovornosti že moral odstopiti oziroma je odšel. S tem zakonom, ki velja, smo pravzaprav to odgovornost samo razpršili. Tako seveda novim predsednikom uprav več ne bo treba odstopati, ne bo se jim treba zagovarjati pred javnostjo, če bodo takšno zadevo storili. In še enkrat - to da lahko banke obvladujejo te kredite brez državnih poroštev, dokazuje članek v Večeru z 22. aprila letošnjega leta, ki zajema nekatere poudarke s tiskovne konference Nove Ljubljanske banke. Ta pasus oziroma odstavek bom še enkrat prebral, ker sem ga namreč že enkrat prebral: "Posojil, ki so zavarovana z vrednostnimi papirji, je za 900 milijonov evrov, od tega je za 250 milijonov evrov posojil, ki so bila namenjena za menedžerske odkupe. Po tržnih cenah imamo zanje za 1,2 milijardi evrov zavarovanj v obliki vrednostnih papirjev. Menimo, da so zelo dobro zavarovani. Veliko se govori, da smo lahkotno financirali menedžerske prevzeme, kar ni res. Zagotovo so imeli pri tem med 25 in 40% lastnih sredstev. Znesek 250 milijonov evrov je z vidika banke zelo obvladljiv in večjih tveganj kot pri običajnih kreditih ne vidimo..." - je povedal Alojz Jamnik. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Pred sabo imamo zakon, ki je pomemben, zato ker določene stvari postavlja na pravo mesto in jih pravzaprav uskladi s tistimi ali nekaterimi tistimi ravnanji, s katerimi ste v tem mandatu poskušali prepričati javnost, da so prava, da predstavljajo novo politiko. To je predlog zakona, ki gre v kontekstu vaše zahteve za odreditev parlamentarne preiskave, ki se nanaša na tajkunska posojila v primeru Pivovarne Laško in Istrabenz. Ta zakon je dejansko ubesedenje tistega, kar vi predlagate s parlamentarno preiskavo. Če tega zakona ne podprete v besedilu, kot je pred nami, potem pomeni, da je tista zahteva, ki ste jo vložili, zgolj fiktivna in je namenjena samo paradiranju in zavajanju javnosti. To, kar imamo pred sabo, je operacionalizacija tistega, kar ste vi tam zapisali. Veliko govora je bilo danes tudi o kreditnem krču. Ta kreditni krč ne popušča in najbrž tudi še dolgo ne bo popustil, kajti če teh možnosti menedžerskih kreditov ne zaključimo, potem ni pogojev, da bi kreditni krč popustil. Kajti rabi se kakšnih 100, 150 milijonov za Pivovarno Laško; kot vemo, govorimo o nekih 500 milijonih evrih za Istrabenz. V obeh primerih se te stvari dogajajo programirano in načrtovano, to se pravi, da za tudi programiran stečaj ali za programirano dokapitalizacijo bodo potrebni neki viri, in dejstvo je, da bodo vse te pomembne kvote, lahko tudi državna jamstva, pokoristilo nekaj velikih sistemov oziroma nekih velikih lastnikov. In ni problem na eni strani govoriti o 100 milijonih za en sistem, o 500 milijonih za drug sistem. To gre tako, bežno mimo nas. Izredno težko pa je bilo zagotoviti 5 milijonov evrov za Muro in 3 tisoč ljudi. Izredno težko. In dokler ne bomo izključili možnosti, da iz jamstvenih sredstev, iz davkoplačevalskih sredstev, iz poroštva država ne izključimo potrošnikov, kot so, recimo, Istrabenz, Pivovarna Laško, morda še kakšen velik sistem, do takrat bo na našem bančnem trgu, za vse tiste, ki sredstva rabijo, vladal bančni krč. Ne bodo mogli do denarja. Enostavno ne bodo mogli, ker bo naložen drugam. In mi bomo predvsem zaradi takšnih odločitev, zaradi takšnih ravnanj koalicije v tem mandatu, ker ji poslanci zelo asistirate, lahko naš problem, te propade podjetij samo še spremljali in se bodo nalagali na Zavodu za zaposlovanje novi nezaposleni. Rad bi vas ob tem opozoril, ko tako veliko govorimo o nekaterih kazalcih. Še nedolgo tega smo bili najboljša nova članica Evropske unije. V stopili smo kot najboljša članica, prvi smo dobili evro, prvi smo izpolnjevali vse pogoje, danes sta pred nami, kar zadeva gospodarsko rast, dve vzhodnoevropski članici, članici Varševskega pakta. Dve! Poglejte podatke in boste videli, da se z bistveno manjšimi težavami soočata tako Češka kot Poljska, pa zagotovo sta prišli v evropski sistem bistveno slabše pripravljeni, z bistveno večjimi strukturnimi problemi itd. Pa še sedaj imata morda kakšne težave na drugih področjih, morda tudi na monetarnem, ampak gospodarsko rast ohranjata na bistveno višji ravni kot Slovenija. Pa imata iste ključne izvozne partnerje. Iste! Zahodnoevropske članice so tudi za Poljsko pa za Češko ključni partnerji. In to kaže na to, da ravnanja naših izvršnih oblasti niso taka, da bi Slovenijo držala nad ali pa na ravni, ki smo jo imeli v prejšnjem mandatu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič - ne. Vlada - ne. Gospod mag. Vizjak - ne. Ugotavljam, da ste vsi, ki ste želeli besedo, do besede prišli, ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Odpiram čas za prijavo. Prijavil se je gospod Rudolf Petan. Izvolite, gospod Petan, 5 minut.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. O tem zakonu je bilo veliko povedanega in tisto tudi, kar spremlja ta zakon. Dejstvo je, da kredite lahko dobivajo tudi tako imenovani tajkuni, in to z državnim poroštvom. Da dobivajo kredite, ni nič narobe - lahko; vsaka banka lahko to odbori, da pa je to z državnim jamstvom - to pa je problem. Zaradi tega smo mi tudi vložili ta zakon. Mi pravimo, da to ni dobro in tudi ni v skladu s tem, kar so zagotavljali najvišji predstavniki te izvršne oblasti. To je še poseben problem, zato ker eno govorijo, dela pa se nekaj drugega. In to od predsednika Vlade do ministrov navzdol. To je problem, če predsednik Vlade in ministri zagovarjajo in postavljajo v prvo vrsto boj proti tajkunom, istočasno pa Vlada predlaga in vi, kot večina, sprejmete zakone, ki omogočajo tisto, proti čemur naj bi se vlada borila in najvišji predstavniki izvršne oblasti. Pred nekaj minutami je bilo v tem prostoru izrečeno, bom kar povedal ime, od gospe Pečanove, da je gospodarska rast v prejšnjem mandatu bila bistveno bistveno višja, kot je bila v Evropi, in smo bili ena najbolj propulzivnih držav v Evropski uniji, da je ta gospodarska rast temeljila na nerealnih temeljih. Kako je temeljila na nerealnih temeljih, če pa smo istočasno bili najmanj zakreditirana država - če lahko uporabim ta izraz! Kakšni so potem nerealni temelji, če za to nismo niti kreditov uporabili? Da smo istočasno postali najbolj propulzivni, z najvišjo stopnjo rasti in ena najmanj zakreditiranih držav v EU. To ne gre skupaj! In potem je ta ista spoštovana gospa rekla, ker je pač ta gospodarska rast temeljila na nerealnih temeljih, je prišla majhna iglica in vse se je razpočilo. Sedaj bom pa jaz v istem slogu vprašal. Kdo pa je želel s tisto iglico razpočiti to visoko gospodarsko rast? Ali ste vi mogoče, ko ste prišli na oblast, to naredili? In potem se istočasno lahko tudi vprašam, če je prej vse temeljilo na nerealni rasti, ali imamo mogoče znanstveno recesijo? Sedaj, ko ste vi na oblasti! Neumno govoriti, da je prej temeljila na nekih nerealnih temeljih, če smo za to porabili tudi najmanj kreditov. Poleg tega pa se lahko vprašamo, kaj je boljše, da imamo mogoče gospodarsko rast, kot vi pravite, na nerealnih temeljih, pa je gospodarska rast, pa imamo praktično nulto stopnjo nezaposlenosti, ali je sedaj boljše ko imam "znanstveno recesijo". Danes smo lahko prebrali, da imamo 115.000 nezaposlenih, če upoštevamo še tiste, ki imajo sicer uradno nek status študentov, v resnici pa to ni, samo zaradi tega, da imajo od tega neke bonitete. Pa še nekaj bi rekel, ker je bilo veliko govora tudi o Muri. Prav gotovo ima ta zadeva globoke korenine, o tem si moramo biti tu na jasnem. Vendar pa nekaj vseeno ne gre skupaj. Z ljudmi iz Mure ali s predstavniki Mure bi se vsaj lahko normalno pogovarjali, ne pa tako ignorantsko; to pa je problem. Recimo, na tiskovni konferenci o Muri ni smel sodelovati župan Murske Sobote, ki se to še kako tiče in je prosil, da bi sodeloval, pa ni bilo mogoče. In vas vprašam, ali ni to ignorantsko? Najmanj, kar bi se lahko naredilo, pa nič ne bi stalo, nobenega kredita, nobenega evra - pa to ni bilo mogoče. Čez eno uro je bil pa sprejet. Oprostite, če to ni višek ignorance, potem ne vem, kaj je. In še nekaj. Na razgovore s predstavniki Mure po neki muki pridejo ljudje, ki običajno paradirajo v armaniju in podobnih oblačilih. Tudi to se mi zdi malo nerealno. In še drugo, kar je sicer bilo že do neke mere omenjeno, pa mislim, da je treba še enkrat povedati. Ni bilo problema dobiti državno poroštvo 100 milijonov evrov za Merkur, z Istrabenzom se je ukvarjala vsa slovenska bančna srenja, kar je dobro, ne moremo firme kar tako poslati v stečaj. Vendar pa se za borih 5 milijonov za Muro ne najde nihče. Še na razgovorih se komaj kdo pojavi. Ali je to socialni pristop, o katerem ste govorili, da znate delati bolje in da boste znali bolj socialno razmišljati? Mislim, da to ni, da je ravno obratno, da je bila prejšnja vlada bistveno bolj socialna. [[Opozorilni znak za konec.]] Če nič drugega, zaradi tega, ker je najboljša socialna varnost visoka gospodarska rast. In to smo v prejšnjem mandatu imeli, danes pa tega nimamo. In to je žalostno. Sam seveda podpiram ta ukrep, ki ga predlagamo v tem zakonu, ker mislim, da je lahko kamenček v mozaiku [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o tej točki dnevnega reda. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVČNEM POSTOPKU, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 15 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona, mag. Andreju Vizjaku, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Vizjak, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pred nami je ponovno en poskus, kako zmanjšati birokratsko breme, ki ga imajo slovenski gospodarski subjekti, ki ga imajo zlati mali in srednje veliki podjetniki. Namreč, mali in srednje veliki podjetniki, obrtniki so tisti, ki so pogosto v podjetjih tako imenovana deklica za vse. Peljejo administrativni del poslovanja, peljejo razvojni del poslovanja, peljejo proizvodni del poslovanja, kadrovski del poslovanja, pravzaprav vodijo celotno poslovanje. In, če tem gospodarskim subjektom olajšamo administriranje, zmanjšamo birokratsko breme, smo naredili veliko. In osnovna intenca tega zakona je prav to: cilj je, da se vse obremenitve, ki jih morajo te podjetniki plačevati do države oziroma vseh skladov in zavodov, ki jih ima država, da se to zreducira na samo en plačilni nalog, ki se potem kasneje iz tega enotnega računa, kamor se nakazujejo sredstva, potem razdelijo le-ta po številnih drugih podračunih oziroma po številnih prejemnikih teh sredstev. Ko smo analizirali obstoječo situacijo, smo ugotovili, da morajo pravne osebe oziroma samostojni podjetniki nakazovati sredstva na kar do deset različnih računov. Ko govorimo tako o prispevkih iz plače in ko govorimo o prispevkih na plačo, ko govorimo potem o davkih in o podobnem, je teh nakazil in prejemnikov preko 10. Naj vam samo podam eno ilustracijo. Namreč, če en samostojni podjetnik, ki ima enega zaposlenega, ali en d.o.o., ki ima enega zaposlenega, plačuje prispevke, mora plačati na kar štiri račune prispevke iz plače, na en račun prispevek za zdravstveno zavarovanje, na drug račun prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, potem je prispevek za zaposlovanje in prispevek za starševsko varstvo, potem plačuje še prispevke na plačo. To je prispevek za zdravstveno zavarovanje, prispevek za ZPIZ, enako za zaposlovanje, za starševsko varstvo, za poškodbo pri delu. To jih je pet še dodatnih, je vsega skupaj devet. Če seveda imamo potem tukaj še davke in akontacije, to znese čez 10 vseh teh nakazil. Če potem pogledamo, koliko posamezno nakazilo stane, torej samo skozi storitev banke, lahko ugotovimo, da je to pri Novi Ljubljanski banki 1,8 evra za virman oziroma preko pro-klika 0,8 evra in lahko kaj hitro izračunamo, da bi to pomenilo pri enem obrtniku kar nekaj 100 evrov na letni ravni neposrednega prihranka. Da ne govorimo o posrednih prihrankih zaradi manj časa, ki ga bi za to nepotrebno birokratsko opravilo ta podjetnik moral porabiti. Torej imamo na eni strani neposredne finančne učinke na poslovanje podjetnika in posredne pozitivne učinke na poslovanje podjetnika in hkrati nobenega negativnega finančnega učinka na državo. Kajti ob zaslužek so zgolj banke in finančne institucije zaradi vseh teh administrativnih opravil oziroma plačil in gotovo bi ti mali podjetniki lahko, sploh ti, ki to sami počno ali počno to v nekem družinskem krogu, ta čas porabili za kaj bolj pametnega. Torej, osnovni cilj je, da se uvede možnost enkratnega nakazila vseh davčnih obveznosti in drugih obveznosti na skupen račun in njihova kasnejša delitev po ustreznem ključu. S tem bi, še enkrat podčrtujem, se bistveno zmanjšala administrativna obremenitev podjetij, s tem bi tudi s konkretnim dejanjem šli v smeri podjetjem prijaznejšega poslovnega okolja, šli bi v smeri številnih napotil, ki jih izdaja Evropska unija v tem smislu, da ne govorim o aktu za mala in srednje velika podjetja. In zato prosim poslanke in poslance, da predlagane rešitve podprejo.
Hvala lepa. Besedo ima gospa državna sekretarka, mag. Helena Kamnar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslance! Vlada podpira cilj tega zakona. Zaveda se, da je to treba storiti. Mislim, da se je zavedala tega že predprejšnja vlada in, domnevam, tudi prejšnja vlada. Žal ne ena ne druga nista bili učinkoviti pri doseganju tega cilja. Mi nadaljujemo delo. Upam, da bomo učinkovitejši na tem, da cilj dosežemo. V ta namen je oblikovan cel projekt, ker gre za izjemno kompleksno problematiko, in cilji so nastavljeni tako, da bi bil do konca letošnjega leta oblikovan natančen projekt in vse aktivnosti, ki jih je treba storiti, da bi prišli do cilja, da bi bilo v naslednjem letu normativno okolje in informacijska podpora zagotovljena in da bi implementacija vsega tega bila nared v letu 2011. Zakaj pravzaprav menimo, da predlagana rešitev, ki je zapisana v tem zakonu, ne bo privedla do cilja - in to je tudi razlog, zakaj Vlada tega zakona ne podpira. Razlogi so sledeči: problematika, ki se tiče tega vprašanja, je zajeta v številnih zakonih: "Zakon" o davčnem postopku, delno "Zakon" o javnih financah, Zakonu o plačilnem prometu, "podzakonskih aktih, temelječih na teh predpisih in predvsem številna zakonodaja, ki uvaja posamezne obvezne dajatve, poleg samih davkov, in nadzorniki posameznih obveznih dajatev. Predlog zakona ne daje odgovora na vsaj tri ključne zadeve. Mi imamo v različnih zakonih določene različne roke za plačilo dajatev. Že samo to dejstvo preprečuje, da bi bila ideja izpeljana na način, kot je začrtan. Roki, ki so določeni v posameznih zakonih, so prvi problem, ki ga s tem zakonom ne rešujemo. Drugi problem so različen način izterjave in vračil posameznih obveznih dajatev. Tudi tega vprašanja s to zakonodajo, s tem predlogom zakona ne rešujemo. Ravno tako je problem zagotavljanje podatkov za opravljanje nadzora, ki ga ravno tako urejajo področna zakonodaja na posameznih področjih. Poleg tega predlog zakona podaljšuje rok za izpolnitev davčne obveznosti, kar je v neskladju s predpisom o plačevanju davčne obveznosti. Rada bi opozorila, da že obstoječa zakonodaja v danem normativnem okviru omogoča nekatere poenostavitve, ki se jih morda davčni zavezanci oziroma tisti, ki plačujejo obvezne dajatve, v premajhni meri poslužujejo. Namreč, sam Zakon o davčnem postopku omogoča, da davčni zavezanec plača več dajatev, ki jih nadzira isti nadzornik, kar pomeni, s tistih 10-ih obveznostih, ki ste jih prej, spoštovani poslanec Vizjak, našteli, lahko takoj pridemo na tri plačilne naloge, ker imamo nadzornika Durs, imamo nadzornika zdravstveno zavarovalnico, imamo nadzornika pokojninsko zavarovalnico. To je moč združiti že danes, recimo, na treh plačilnih nalogih. Druga zadeva. Davčni zavezanec v bistvu že po obstoječem zakonu lahko sam določi, katero obveznost poravnava, in nenazadnje možno je že danes za pravne osebe uveljavljati način elektronskega plačila davčnih obveznosti. Kot pravim, cilj podpiramo. Mislim, da bomo v kratkem času našli ustrezno rešitev in ta problem rešili, zato zakona v tem trenutku Vlada ne more podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi bo stališče poslanske skupine DeSUS predstavil gospod Matjaž Zanoškar. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi. Dovolite, da predstavim stališče DeSUS-a glede Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Poglavitne rešitve predlagana novele Zakona o davčnem postopku sta možnost enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti, ki pripadajo državi, občinam, Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije ter drugim prejemnikom na skupni račun in njihova delitev po ustreznem ključu, podrobnejši način naj določi Ministrstvo za finance v roku 60-ih dni. Ter določba, da davčni zavezanec lahko sam odloči o prioriteti plačil davčnih obveznosti. Poslanci DeSUS smo ob prebiranju tega predloga opazili, tako kot verjetno tudi ostali poslanci, da gre za popolnoma identično spremembo besedila kot pri Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o javnih financah, obravnavanem na 10. izredni seji Državnega zbora maja letos. Tudi 2. poglavje, besedilo členov je praktično enako, opaziti je zgolj nekaj razlik, kot je določba, da lahko zavezanec sam odloča o prioriteti plačil davčnih obveznosti, potem je tudi daljši rok za sprejemanje podzakonskih aktov Ministrstva za finance s 15 na 60 dni, potem obravnavana novela ne predvideva poročanja Vlade Državnemu zboru o stanju in razvoju elektronskih oblik plačevanja obveznosti, dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov ter o stanju in razvoju elektronskega sporočanja davčnih in poslovnih podatkov državnim oziroma davčnim organom ter agencijam. Pri obeh predlogih, od katerih pri noveliranju Zakona o javnih financah ni bilo posluha, zato ni bil sprejet, se torej zasledujejo enaki cilji in nameni. Kot opazko naj navedemo tudi, da predlagatelji vlagajo predloge zakonov po precej podobnem sistemu kopiranja ter izhajajo iz spremnega besedila tega predloga kot tudi več drugih zakonov, kot je Zakon o dohodnini, Zakon o davku na dodano vrednost, Zakon o davku od dohodka pravnih oseb, Zakon o pomoči gospodarstvu v času gospodarske krize, za spodbujanje zasebne potrošnje, saj gre praktično za zelo identična besedila. Tovrstne kontinuitete vlaganja enakih in istih predlogov zakonov z neizvedljivimi rešitvami v Poslanski skupini DeSUS ne podpiramo, saj smo mnenja, da take vsebine nikakor ne prinašajo konstruktivnih rešitev, pravih izhodišč za krizno obdobje. Spremna besedila predlogov novel, tudi sedaj obravnavanega zakona, se začenjajo s kritičnimi napadi na Vlado Republike Slovenije, kot je [[citiram]] : "Žal so se uresničile napovedi strokovnjakov, da bo slovensko gospodarstvo padlo v gospodarsko recesijo, ker se vlada Boruta Pahorja prepozno in neučinkovito odziva na svetovno finančno krizo." [[Konec citata.]] V nadaljevanju besedila pa ta trditev nikakor ni podkrepljena z verodostojnimi podatki, dokumenti in dokazi, tako da jo je nemogoče resno jemati. Predlagani zakon oziroma njegov namen je torej že bil razpravljan v Državnem zboru, na 10. izredni seji, majski seji, in takrat smo ugotovili, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zahtevo po enotnem nalogu so že lani podale delodajalske organizacije. Tudi vlada v prejšnjem mandatu je imela možnost ta sistem enotnega naloga celovito urediti, saj je bila slednja ideja tudi predmet vladnega programa odprave administrstivnih ovir, vendar se slednje ni realiziralo. Sedaj imamo pred seboj identično rešitev, vključeno v zakonu o davčnem postopku. Poslanci Poslanske skupine DeSUS sicer ocenjujemo, da bi bilo primerno poenostaviti plačevanje obveznih dajatev in drugih javnih finančnih prihodkov, vendar poslanci DeSUS-a predloga v tem trenutku ne bomo podprli iz naslednjih razlogov. Najpomembneje in poglavitneje je, da predlog v osnovi ni pripravljen na način, ki bi omogočal njegovo izvedbo. Drugič, nedorečenost delitev dajatve po določenem ključu, in sicer ob upoštevanju dejstva, da je 11.700 proračunskih, občinskih in še približno 10.300 ostalih. Tretjič, za vse obvezne dajatve določiti isti dan zapadlosti v mesecu, torej določiti način izterjave oziroma vračila premalo oziroma preveč plačanih dajatev in druge predpostavke ne morejo biti vsebovane zgolj kot podzakonski predpis ministrstva pristojnega za finance, temveč bi moral biti način plačevanja obveznosti dajatev in drugih javnih finančnih prihodkov predviden s posebnim zakonskim aktom. Za predlagano racionalizacijo teh postopkov plačevanja in zmanjševanja administrativnih ovir in tudi stroškov je, po naši oceni, zagotovo treba zagotoviti tudi proračunska sredstva, med tem ko predlagatelj trdi, da slednja niso potrebna. Torej, prepričani smo, da je to povezano tudi z neko finančno obveznostjo, torej s pritiskom na javne finance. Zaradi in omenjenega se Poslanska skupina DeSUS odloča, da te novele v tem trenutku še ne more podpreti in je ne bo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Začel bom, da bo bolj jasno naše stališče oziroma razumevanje Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku z navadno slišanim poročilom, ki pravi, da obstaja novo in obstaja dobro. Ampak korelacija je naslednja: kar je novo, ni dobro, in kar je dobro, ni novo. To je pač filozofija politike in Državnega zbora. V tem primeru bom, preden bom konkretno razložil, rekel še, da imamo v Slovenski nacionalni stranki raje vrabca v roki kot goloba na strehi. Ali drugače povedano, raje bomo podprli Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, pa ta ni edini, kot pa čakali na obljube katerekoli vlade, da bo nekoč nekje nekaj postorila, da bo temu tako, kot je tule predvideno. V oceni stanja in razlogih za sprejem Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku so predlagatelji SDS zapisali, da "so se uresničile napovedi strokovnjakov, da bo slovensko gospodarstvo padlo v gospodarsko recesijo, ker se je vlada Boruta Pahorja prepozno in neučinkovito odzvala." To ni res; zdaj gre kritika najprej na to stran. Septembra 2008 je cel svet vedel, da je recesija, in je vedela tudi prejšnja vlada. Pač ni ukrepala, vedela pa je. Ni ukrepala, in zdaj ni fer prenašati odgovornosti, kljub temu, da je zakon dober, vendar prenašati odgovornosti na to vlado. Bodimo pošteni eden do drugega. Napovedi gospodarske rasti - kritika na Vlado in na ministrstva, ki jih zasedajo vaši ljudje. Ko smo sedeli na Odboru za finance, je bila javna skrivnost, da padec bruto družbenega produkta ni 1,1%, temveč 4%, pa mi je še predstavnik Umarja rekel, da tega ne sme povedati. Čemu le ne smemo izvedeti, kakšen je realen padec? In takrat, ko je povedal ob javni skrivnosti, da bo padec bruto družbenega produkta minus 1%, smo vsi vedeli, da bo 4%. Danes pa vsi vemo, da je 9% padec bruto družbenega produkta. Vsi tudi vemo, da še do danes ni uradne objave realnega stanja, in tu se moramo pač posuti s pepelom. Zdaj naštevati, kaj je razlog ali kaj ni, ni fer. Ni fer govoriti, da za slabšanje gospodarskega položaja v Sloveniji ni kriva samo finančna in gospodarska kriza, ampak predvsem nepravočasno in neučinkovito ukrepanje vlade Boruta Pahorja. To ni fer. Ne zagovarjam Boruta Pahorja, ampak en človek v enem letu pač ne more narediti čudežev, kot jih tudi prejšnja vlada, ki jih je sicer delala, ni mogla narediti, s tem da bi zadnje leto začela razmišljati, da bo gospodarsko stanje takšno, in bi začela varčevati. Krivi smo vsi, ki sedimo tu, jaz osebno zraven kot zakonodajna veja oblasti 9 let. Ta stran in ta stran. Je pa dobro, da je predlog tega zakona pred nami. Dobro je zaradi tega, ker je resnica, da davčni zavezanci plačujejo dajatve na 10 in več različnih podračunov. In obstajajo še dodatni podračuni za podračune za podračune. Za vsako takšno transakcijo mora danes davčni zavezanec izpolniti plačilne naloge, naloge - pardon, se opravičujem, za katere seveda plačuje enormne provizije bankam. Jaz, vsak med vami in tudi drugi davčni zavezanci, gospodarski subjekti. Banke so se redile, počile od debelosti, z milijoni nagradami posameznikom in 100 tisočimi evri in odšle na račun plačevanja teh provizij. Zato v Slovenski nacionalni stranki podpiramo predlog tega zakona. Pa je že spet ena neresnica, ki je zapisana, to samo v opozorilo, da finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva ob sprejetju tega zakona ne bo. Bodo, seveda bodo. Treba bo zagotoviti sredstva za izvedbo enotnih računov in bodimo pošteni in povejmo da bodo. Saj ne bodo enormni, nekaj 10 tisoč evrov, ampak proti učinkom, ki bodo dosežen, to ni nič. Ampak napišimo, da bodo, ne napisati, da ne bodo, če vemo, da bodo. Mi podpiramo 1. člen in podpiramo usmeritev za enotno nakazilo na skupni račun. In še enkrat pravim, boljše vrabec v roki, kot golob na strehi. Jaz verjamem, da se bo Vlada trudila, ampak ob obilici zakonov, ki smo jih obravnavali v teh nekaj mesecih, kmalu bo eno leto skupnega delovanja v novi vladi, smo slišali nešteto obljub ob predlogih zakonov, kako je sicer zakon dober, vendar ga Vlada ne podpira, ker pripravlja novega. Ampak teh "zato, ker pripravlja novega" jih je 1, 2, 3, 4, 7, 9, 12, 17, ne vem 23. In dokler tega novega ne bo, držimo vrabca v roki. Sprejmimo dobre predloge, podprimo jih in naj veljajo do novega zakona. Tako ali tako bo ta sprememba, ki že velja, vključena v nov zakon. Če bomo pa rekli, tega zakona ne bomo sprejeli, ker bo nov zakon, ki bo to upošteval, ne bo ne tega zakona in težko verjamem, da bo nov zakon. Če pa bo nov zakon, pa težko verjamem, da bodo takšne vsebine vključene. Enkrat se moramo zmeniti v Državnem zboru, ali se bomo šli centralno politiko oblikovanja zakonov, verjeli eden drugemu, se usedli skupaj, leva in desna stran, pa tudi sredina, rekli, to bomo skupaj naredili in bomo naredili. Dokler bo pa ena stran delala eno, druga stran drugo [[...]]Dajmo sprejeti tisto, kar je dobro za ljudi, ker 90 ljudi zastopa 2 milijona Slovencev v tej dvorani in zaenkrat smo še ena od treh, sicer enakovrednih, ampak še vedno pravim in trdim, dokler smo parlamentarna demokracija, je prva in najbolj pomembna veja oblasti Državni zbor, zakonodajna veja. Razen, glede na to, da so želje, če ne bodo spremenili ustave in bomo naredili predsedniško ali kakšno drugo demokracijo. Potem tako ali tako nam 90 v Državnem zboru ne bo več treba sedeti. Glede na vse, kar se kaže. Predlagam, kolegice in kolegi, tako storite, če želite ali pa upam, da boste storili tako, kot bomo pri nas v Slovenski nacionalni stranki. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku podprimo, nehajmo "basati" zdaj tisoč položnic bankam, da bodo služile samo na provizijah na položnice, na milijone, ne tisoče, milijone. Nehajmo to in dajmo en skupen račun. Vem, da to ni moč narediti takoj čez noč. Vem, da bo nekaj stroškov. Da se računalniški program narediti, da se izpeljati. Voljo je treba imeti. Ampak seveda so interesi in lovke velikih požiralcev denarja, izkoriščevalcev evrov ali centov posameznih ljudi in kot gospodarskih subjektov, pač plačaj. Plačaj 200, 500, 700 položnic in za vsako posebej plačaj toliko in toliko provizije. Samo s tem bi lahko banke živele. Kaj šele z obrestmi in čim drugim! Mi da bomo podprli ta predlog zakona, je dobra namera, ima pozitivne smernice in jaz pač ne verjamem v nove prihajajoče zakone, zato bom zakon z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Barovič. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Pred nami je zakon, ki bi po naši oceni z relativno enostavno, nebolečo in neškodljivo spremembo ogromno prispeval k odpravi administrativnih ovir ter zmanjšanju stroškov na strani zavezancev za plačilo različnih davkov. Po trditvah predlagatelja zakona naj bi bili dolžni zavezanci davke plačevati na več kot deset različnih podračunov. Za vsakega od podračunov je potrebno izpolni samostojni plačilni nalog ter za vsakega banki plačati provizijo. Po eni strani gre torej za rešitev, ki zavezance razbremenuje administrativnih obremenitev, po drugi strani pa se tudi ne nezanemarljivo znižujejo stroški poslovanja podjetij in ostalih zavezancev. Vlada seveda predlogu zakona nasprotuje. Argumenti, da tako zelo kompleksne problematike ni mogoče ustrezno oziroma vsebinsko popolno in pravilno določiti, kot je predlagano. Vendar se Vlada zaveda pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznosti. In kaj je Vlada oziroma bo Vlada storila za reševanje te problematike? Ustanovila posebno delovno skupino za poenostavitev sistema, ki bo preučila sistem, proučila možne poenostavitve sistema, pripravila predlog pravnih podlag in tako naprej. Torej besede brez dejanj. Glede na tempo življenja, ki ga živimo v tem času, je žal produktivnost in ekspeditivnost pa, če hočete, operativnost Vlade na nivoju, ki tega tempa preprosto ne spremlja. Bi se človek temu še smejal, če ne bi posledic žal nosili vsi državljani in državljanke Republike Slovenije. Predlagane spremembe so potrebne in koristne in Poslanska skupina SLS bo predlagani zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik za besedo. Seveda se tudi na tej točki lomijo kopja in pa merijo politične moči. Včasih so nam v šoli rekli, da vsak izgovor je dober, pa če tudi ga pes na repu prinese. In tukaj bi pa rekli, da vsak predlog zakona, če je tudi nerealen in pa neresničen, je dober, da se napade aktualna vlada in se preusmerja pozornost od realnih zadev. Eno so besede, drugo so dejanja. Predlog zakona, ki ga je zaradi tehničnih in drugih možnosti težko udejanjiti ali pa nemogoče v praksi, bo zagotovo moral še malo počakati. Drugače pa so cilji in razmisleki so zagotovo na mestu. Davčne postopke je treba poenostaviti, birokracijo zmanjšati in zakaj ne bi nekaj, kar plačujemo z več položnicami, plačali naenkrat, vendar bistvo in namen zakona se pa zagotovo vidi iz obrazložitve. Zato predlagatelji zakona o oceni stanja in razlogih za sprejem zakona navajajo najrazličnejše podatke ali, bolje rečeno, polpodatke, še manj pa je tam dobrih informacij. Pogosto se nizajo številke nestrukturirano in brez primerjave, kar je zagotovo zmotno. Pri primerjavah je potrebno biti korekten in dosleden. Če priznavamo predhodni vladi 3% višjo povprečno rast, potem velja v isti sapi povedati, da je imela Slovenija v tem času eno najvišjih inflacij, a o tem v gradivu nič ne piše. Bolj bistvena je primerjava, če smo bili tako zelo dobri, zakaj so bili v tistem času drugi še bistveno boljši. Omejimo se samo na novo članice EU in kandidatko Turčijo. To so Slovaška, Latvija, Litva, Romunija, Bolgarija, Estonija, Češka, Poljska, Turčija in potem na 10. mestu Slovenija. Ne želim spodbujati razprave, ali smo bili uspešni ali ne. Naša ocena je, da lahko pritrdimo, da smo bili relativno uspešni, a kot vedno v življenju, lahko bi bili še boljši. Če pa na drugi strani v kontekstu teh zgodb primerjamo padec BDP glede na Evropsko komisijo, pa ugotovimo, da je Slovenija med članicami na dobrem 12. mestu, razvrščena od države z najmanjšim pa do države z največjim padcem BDP. Pa ne želim preveč polemizirati o padcu, rasti najboljših, najslabših, najpočasnejših. Želim pa sporočiti bistvo, da smo pri razpravah v času krize in pri spremembi zakonodaje konstruktivni, da v dnevnopolitično življenje ne prinašamo tematike, kot da smo vsakodnevno v brezizhodnih izrednih razmerah, ki to zagotovo niso. Da je gospodarstvo relativno v slabi kondiciji, vemo. Prav tako tudi vemo, da gospodarstvo ni na tleh, da ima zelo upočasnjeno rast, ter da bo, če mu vsi skupaj pomagamo, kaj kmalu lahko zopet teklo na dolge proge, in to uspešno. In to mora biti skupni cilj vseh v tej dvorani. Ni cilj, da bo teklo samo pod eno vlado, pod enim premierjem, Slovenija se mora razvijati uspešno naprej v naslednjih letih, desetletjih, ne glede na to, kdo ji bo vladal. Če pa se vrnemo na protikrizne ukrepe oziroma ukrepe Vlade kot celote. Če skupaj opozarjamo na napake in kako zadeve izboljšati, povejmo pa nekaj tudi tukaj o konkretnih rezultatih, o dosežkih Vlade in pa tega parlamenta, brez delitev. Naše skupno delo je jamstvena shema za zagon gospodarstva. V praksi so se uveljavile investicijske olajšave za prebroditev krize, subvencioniranje polnega delovnega časa za zmanjšanje brezposelnosti, povečanje sredstev za koriščanje EU sredstev v smislu nakupa tehnološke opreme, garancije s subvencionirano obrestno mero za obratna sredstva, investicije, raziskovalno-razvojni razpisi in pa razvojno-investicijski projekti, na področju kmetijstva zagotovo uspešno pospešeno izvajanje programa razvoja podeželja 2007 - 2013 in pa nenazadnje tudi že sprememba zakona o davčnem postopku, kjer je Vlada implementirala obračunavanje medletne akontacije davka od dohodka pravnih oseb glede na davčno stopnjo za tekoče leto, ne glede na stopnjo predhodnega leta. Jaz sem prepričan, da ta zakonska rešitev marsikomu lajša življenje in pa težave. Pa da počasi zaključimo to razpravo, da ne bi preveč zapadali v prerekanja okoli bruto družbenega proizvoda, proračunskega primanjkljaja, najboljših ukrepih in pa podobno. Ko je govora o protikriznih ukrepih, nadaljujmo pri predlogu sprememb zakona o davčnem postopku. Na načelni ravni se v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zagotovo strinjamo s predvideno spremembo zakona o davčnem postopku, zasleduje preproste cilje, za katere si prizadevamo vsi. To so poenostavitve in pa posodobitve sistema. Ne strinjamo pa se s tem, da se na nek način take sicer načelno in v zasnovi dobre rešitve zlorabljajo za antipromocijo protikriznih ukrepov Vlade. Izhajajoč iz tega dejstva in v obrazložitvi, ki jo je podala Vlada Republike Slovenije, ki jasno pravi, da je za namen preučitve sistema plačevanja davščin in drugih prispevkov, za poenostavitev davčnih postopkov ter pripravo ustreznih pravnih podlag ustanovila posebno delovno skupino, ki, ne da bo pripravila, že pripravlja celostni pregled, celostne rešitve. In tistim bomo poslanci iz Poslanskega kluba Liberalne demokracije zagotovo pritrdili. Takim površnim, pavšalnim, nedodelanim rešitvam pa tako kot vedno nasprotujemo. Je bilo pa zagotovo tudi z naše strani že večkrat povedano, da smo trdnega prepričanja, da je treba stremeti k pripravi zakonov, ki so koherentni, konsistentni in pa predvsem učinkoviti v praksi. Za zagotovitev tega in pa v izogib raznim pravnim luknjam, ki bi jih utegnil takšen površen slabo pripravljen zakon povzročiti, zakona ne bomo podprli. Predlagamo pa, da počakamo na rezultate dela, ki se že izvajajo v delovni skupini, pozovemo Vlado in z njo povezano delovno skupino, da čim prej in v čim krajšem času pripravi ustrezne posodobitve zakonodaje, ki morajo seveda vključevati zagotovo vse pozitivne dobre razmisleke, ki so jih nanizali in navedli tudi predlagatelji tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Renata Brunskole. Prosim.
Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik, spoštovane kolegice, kolegi! V prejšnjih predstavitvah stališč poslanskih skupin je bilo že veliko povedanega o danih predlogih sprememb in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Naj spomnim, da je predlagatelj in skupina poslancev že v mesecu maju podala predlog spremembe zakona o javnih financah v zvezi z uveljavitvijo pravice do možnosti enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun in njihovo delitev po ustreznem ključu. Gre predvsem za zmanjšanje administrativnih obremenitev slovenskih podjetij. Naj pa spomnim ko pogledamo pobude in predloge Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije tudi že v preteklem mandatu, ko pogledamo gradivo o razpravah Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije in tudi še nekaterih ostalih slovenskih podjetij, je bilo že večkrat poudarjeno, tudi že prejšnji vladi, prejšnjim ministrstvom, tako Ministrstvu za gospodarstvo, tako Ministrstvu za finance, da bi bilo nujno treba odpraviti predvsem pa prispevati k zmanjšanju administrativnih ovir za slovenska podjetja. Tukaj imam v mislih dani predlog in kolikor sem zasledila v programu ukrepov za odpravo administrativnih ovir v preteklem mandatu prejšnje vlade, je bila v letu 2008 predpisana oziroma zadana naloga predvsem tudi realizacija tega ukrepa. Žal to ni bilo storjeno. Koalicija in Vlada v sedanjem mandatu se zelo zavedata pomembnosti pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznosti za zmanjšanje administrativnih ovir. Zato je za leto 2009 Vlada 26. maja imenovala posebno delovno skupino za poenostavitev sistema obračunavanja in plačevanja davkov, prispevkov in drugih obveznih dajatev ter javnofinančnih prihodkov. Koalicija v danem trenutku zato sedaj predlaganega zakona ne more podpreti. Dejstvo pa je, da je ena od prioritetnih nalog in sprememb ravno tudi predlagana sprememba, vendar ne smemo zaobiti dejstva, da so načini plačevanja obveznih dajatev urejeni v različnih zakonih. Pri pripravi predloga zakona z navedeno vsebino je treba proučiti možnost enotnega vplačevanja v kontekstu teh zakonov, in sicer zakona o obdavčenju, zakona o davčnem postopku, zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zakona o zdravstvenem zavarovanju in zdravstvenem varstvu, zakona o prispevkih za socialno varnost. Predlagatelja bi želeli opomniti, da že veljavna zakona sedaj omogočata zavezancu za davek za plačilo več dajatev, ki jih nadzira en nadzornik in ki zapade v plačilo isti dan z enim nalogom, kar pomeni, si nadzornik in zavezanec za davek izmenjata specifikacijo. To je obračun zneska plačila. Oznaka tega obračuna mora biti pravilno vpisana v sklicu na plačilnem nalogu in zatorej gre za plačilo zavezanca za davek na prehodni podračun nadzornika, iz katerega nato nadzornik razporedi dajatve, neustrezne vplačilne podračunih. Pomembno zagotovo za slovensko podjetje, za zavezanca je dejstvo, da se plača provizija le za en nalog. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov je, da je potrebno predlagano rešitev urediti sistemsko in uskladiti z več zakoni, zatorej bomo v danem trenutku glasovali proti predlogu, saj zakon v danem trenutku ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Marjan Bezjak. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni predstavniki Vlade, žal jih ni tukaj. Lepo pozdravljene poslanke in poslanci! Ker v gospodarstvu mikro, mala in srednja podjetja predstavljajo 97% celotnega gospodarstva, je skrajni čas, da izboljšamo poslovno okolje za mala podjetja, sprostimo njihovo rast, potenciale in inovativnost. Z dopolnitvijo zakona bi omogočili hitrejši razvoj malih podjetij v slovenskem gospodarstvu kot celote. Dosegli bi pozitivne ekonomske učinke, kar je v času krize še kako pomembno. Pri nas žal še vedno velja, da če si podjetnik, si drugorazredni človek. Zato so nujno potrebne poenostavitve oziroma spremembe zakonodaje na davčnem področju, predvsem pri določanju višine zavarovalne osnove pri samostojnih podjetnikih in načinu plačila obveznosti do države. Cilj spremembe in dopolnitve predlaganega zakona je pravica do enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupen račun in njihovo delitev po ustreznem ključu. Predlagane dopolnitve zakona o javnih financah nimajo učinkov na javna finančna sredstva. Za izvajanje zakona ni potrebna zagotovitev dodatnih sredstev. V Poslanski skupini SDS bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Zvonko Černač.
No, če kje, mislim, da razlogov za nasprotovanje sprejemu ni pri tem zakonu. Gre za enega izmed zakonov, ki nadaljuje usmeritve prejšnje vlade, ki se tičejo racionalizacije poslovanja tako gospodarskih kot ostalih subjektov v tej državi in ki je v teh razmerah še toliko bolj pomemben, ker ima tudi materialne učinke, materialne učinke v tem smislu, da finančno razbremenjuje pomemben del slovenskega gospodarstva. Gre za rešitev, ki omogoča enostavnejše, racionalnejše plačevanje obveznosti, ki so jih dolžni plačevati podjetniki preko enotnega računa, in s tem tudi znižanje stroškov za plačila teh obveznosti. Na drugi strani ni zanemarljiva tudi evidenca teh plačil, kjer se s tem, ko se zreducira na en nivo, poleg tega, da se poenostavi, tudi poveča njena preglednost, transparentnost, sledljivost in tako naprej. V razpravi oziroma v predstavitvi stališč ene izmed poslanskih skupin je bilo rečeno, da prejšnja vlada ni storila ničesar za preprečitev upada gospodarske rasti, čeprav se je septembra že vedelo, da se gospodarstvo ohlaja. To seveda ni res. Tisti, ki je predstavil to stališče, v gradivu ni obrnil lista, ker je na drugi strani točno napisano, kaj je bilo storjeno še v času prejšnje vlade, kateri ukrepi so bili potem s strani nove vlade podvzeti in v Državnem zboru tudi uveljavljeni ter kateri ne. Če se boste spomnili, 8. oktobra lani je prejšnja vlada oziroma sta predsednik takratne vlade, gospod Janez Janša, in bivši finančni minister Andrej Bajuk javnost seznanila s tem, da so vloge vseh varčevalcev v slovenskih bankah varne do neomejene višine. Če se to takrat ne bi zgodilo, kljub temu, da smo zakon o tem sprejeli šele nekje v drugi polovici novembra v Državnem zboru, če se to takrat ne bi zgodilo takoj, hitro, pravočasno, sem trdno prepričan, da bi bili tudi v Sloveniji priče kolapsu bančnega sistema oziroma stečaju vsaj ene, če ne celo več bank. Ker bi se zgodila panika, ljudje bi množično drli v banke, vemo, kakšna psihoza je takrat vladala ne samo v Sloveniji, povsod drugje, in bi dvigovali privarčevana sredstva. Ker je bila ta napoved storjena hitro, pravočasno, se to ni zgodilo. In nekaj podobnega se je seveda pričakovalo tudi od nove vlade, da bo storila na tistem drugem segmentu, o katerem smo govorili pri prejšnji točki dnevnega reda in ki se nanaša na nelikvidnost oziroma pomanjkanje finančnih sredstev za zagotavljanje proizvodnje. Kreditni krč, ki se je začel takrat dogajati, še danes ni popustil in še nekaj časa ne bo popustil. In glede na sprejete odločitve vladajoče koalicije v Državnem zboru se je bati, da bo glavnina sredstev v bankah namenjenih prolongaciji tako imenovanih tajkunskih kreditov, kar je slabo. Kvalitetna sredstva, ki jih zagotavlja Zakon o jamstveni shemi, bi bilo treba nameniti predvsem pospešitvi gospodarske proizvodnje, še posebej zaradi tega, ker ni nihče spremenil Strategije razvoja Republike Slovenije, ki je bila sprejeta v času prejšnje vlade in ki ji je dolžna slediti tudi ta vlada, kjer piše, da bo Slovenija boljša, kar se tiče gospodarske rasti, vsaj za 3-odstotne točke. Poenostavljeno povedano, če je prejšnja vlada uspela povečevati gospodarsko rast v povprečju za tri odstotne točke hitreje, kot je bilo to povprečje evroobmočja, bi morala sedanja vlada, glede na dokumente, ki so veljavni in ki jo zavezujejo, ker niso bili spremenjeni, v skladu strategije razvoja Slovenije omogočiti, da je ta padec, ki se je zgodil v času te vlade, vsaj za tri odstotne točke nižji, kot je povprečje evroobmočja, ki je, kot smo videli po zadnjem poročilu Eurostata, 2,5%. To pomeni, da bi mi morali v letošnjem letu beležiti 0,1% točke pozitivno gospodarsko rast. Vemo, da je ne. Eurostat je objavil, da je BDP v Sloveniji na letni ravni upadel za 9% točk. Smo na repu lestvice tistih, kjer se dogajajo najbolj črni scenariji. In nihče me ne bo prepričal v to, da sposobna vlada, kompetentna, z ustreznimi ukrepi ne bi bila sposobna teh črnih scenarijev preprečiti. Žal temu ni tako. Mi zgubljamo mnogo razprav, mnogo časa že pri enem takem zakonu, kot ga imamo danes na mizi, ki ne pomeni nobenih finančnih obremenitev, pomeni samo na eni strani razbremenitev pomembnega dela gospodarskih subjektov, poenostavitev poslovanja, na drugi strani pa tudi prihranek za te iste subjekte. Če že pri takem zakonu, ki je dober za vse in ki ne pomeni nobene dodatne obremenitve za državni proračun, ne samo, da ni podpore, ni nikogar iz Vlade tukaj, ki bi vsaj sedel, če že ne bi nič povedal pri tem, kaže jasen odnos vodilne vladajoče strukture do te države, do slovenskega gospodarstva in konec koncev do vseh državljank in državljanov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Vili Trofenik. [[Ne bo razpravljal.]] Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V Slovenski nacionalni stranki in tudi osebno podpiram predlog spremembe oziroma dopolnitve zakona o davčnem postopku. Veseli nas strinjanje Vlade Republike Slovenije, da je z vidika odprave administrativnih ovir in zmanjšanja stroškov zavezancev potrebno zagotoviti čim bolj enostavno plačevanje obveznih dajatev in prispevkov. Kot kaže, pa je to le načelno deklarativno stališče. Istočasno pa navaja Vlada vrsto izgovorov o kompleksnosti vsebin, o različnih ovirah za dosego cilja. Ta cilj je namreč enostavnejše in predvsem cenejše in hitrejše plačevanje obveznosti, ki jih morajo s.p.-ji in pravne osebe redno izvajati oziroma izpolnjevati. Pri tem Vlada navaja različne zakonsko določene roke plačila dajatev, različne načine izterjave in vračil in tako dalje in tako dalje. Mislim, da s takšnim razmišljanjem do prej navedenega cilja nikoli ne bomo prišli. Torej do cenejšega in ažurnejšega načina plačevanja dajatev in prispevkov. Prej bi pričakoval, da Vlada Republike Slovenije razišlja v smeri odprave ovir in razlogov, ki onemogočajo eventualno izvajanje predmetnega predloga spremembe in dopolnitve zakona. Če bi razmišljali v tej smeri in bo pristojni v Vladi tudi že pravočasno ukrepali v tej smeri, bi ta predlog zakona spremembe in dopolnitev prišel še kako prav in, zelo smiseln bi bil za sprejetje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. [[Se odpoveduje.]] Gospod Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Breda Pečan. Gospa Breda Pečan, boste razpravljali? [[Se odpoveduje.]] Lojze Posedel. [[Ne.]] Rado Likar. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz ne bom ponovno tu na tem mestu razpravljal o tem, kdo je kriv za krizo, kdo je vedel zanjo in kdo ne. Ne trdim, da to ni pomembno. Mnenja sem le, da to ne vpliva na odločitev o tem, ali bom zakon podprl ali ne. Dejstvo je, da je lahko vsaka stvar še boljša in predlog zakona o spremembi in dopolnitvah zakona o davčnem postopku, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, daje možnost oziroma pravico do možnosti enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun. To se do neke mere dela že sedaj z nakazilom na tako imenovane zbirne in prehodne račune. Mnenja sem, da bi bilo potrebno ta sistem samo še malo dograditi oziroma dodelati. Kjer je volja, je tudi pot, da nekaj izboljšamo. S tem bi se bistveno zmanjšale administrativne obremenitve. Predvsem bi to pomenil prispevek za male podjetnike, zmanjšali bi se tudi stroški bančnih storitev. In ker "Čas je denar,", kot prav pregovor, bi podjetniki s tem prihranili kar nekaj dragocenega časa, ki bi ga lahko koristneje uporabili za spopad s krizo in iskanjem rešitve, ki zadevajo njihovo dejavnost. Kar pa zadeva obljube, da se pripravlja drug zakon, je bilo danih že kar nekaj takšnih obljub. Naj jih omenim le nekaj: Vlada ne podpira zakona o spremembi zakona o dohodnini, Vlada ne podpira amandmaja k predlogu zakona o dodatnem davku od dohodka članov poslovodstev in nadzornih odborov v času finančne krize, ki govori, da se med zavezance za plačilo tega dodatnega davka vključijo tudi stečajni upravitelji, češ, da Vlada pripravlja svojega. In kot je rekel že poslanski kolega: "Bolje vrabec v roki, kot golob na strehi." Po mojem mnenju je zakon dober in popolnoma nepolitičen, kar bi lahko bilo za nekatere ovira, zato bom ta zakon podprl. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Luka Juri ne bo razpravljal. Gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Ocena stanja v davčnem postopku je slaba. Kritizira se Vlada, ki pa ni v celoti kriva za obstoječe stanje, saj se je za prihajajoče obdobje vedelo že prej, vendar v času konjunkture nihče ni pomisli, da bo do česa takšnega prišlo v tako kratkem času ali da nas bo morda tudi zaobšlo. Kot smo slišali, Vlada podpira cilj tega zakona, vendar iz izkušenj vemo, da nobena vlada do zdaj ni bila učinkovita, ne prejšnja, ne zdajšnja, in zastavljeni cilj ni bil dosežen. Odpravljanje administrativnih ovir in poenostavljanje postopka z nižjimi stroški, je seveda sprejemljivo za vsakogar, vendar samo govoriti je premalo. Ukrep mora biti zastavljen tako, da bo sprejemljiv za vse. Še posebej je neodgovorno, da se postavi politika nad stroko, ki ji je treba zaupati in dati vso podporo. Seveda pa je zmotno, da so predlogi, ki jih predlaga opozicija, zmeraj slabi, s ciljem, da se diskvalificirata koalicijo in Vlada. Zakon je dobronameren in bo olajšal postopke podjetjem z racionalizacijo plačil in obveznosti, zato spremembo zakona podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič. [[Ne bo razpravljal.]] Franc Jurša, boste razpravljali? [[Ne.]] Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi! Ta zakon ima sigurno dober namen, kajti s tem bodo dejansko privarčevali slovenski gospodarstveniki, podjetniki in vsi državljani kar velik del sredstev, ki jih morajo v celem letu plačati za toliko in toliko položnic. Prispevki za samostojnega podjetnika se plačujejo na tri različne račune, za zaposlene pa na štiri ali pet različnih računov, pri pravnih osebah pa na deset računov. Moramo poudariti, da je dejansko plačilo ali provizija banke za eno položnico do 50 tisoč evrov 0,32 centov, nad 50 tisoč evrov pa 0,80 centov. Sedaj pa si preračunajte, koliko prihranka je to za podjetje ali za fizično osebo. Zato predlagamo, da ta zakon podprete. Ta zakon je dobronameren in bo zagotovo prinesel pozitivno klimo v gospodarstvo, klimo do te vlade, ki jo precej kritizirajo. S tem bi, verjemite, popravili tudi marsikatero grenko besedo s strani gospodarstvenikov, naših sodržavljanov v Republiki Sloveniji. Zato še enkrat poudarjam, preračunajte si, gospodarstveniki so si že preračunali, koliko prihrankov bomo ustvarili za te ljudi v sedanji gospodarski situaciji. Nekdo bo spet dejal, zakaj ni bilo že v predhodni vladi to storjeno. Verjemite, če bi bilo vse v predhodnih mandatih storjeno, potem tudi danes nas ne bi bilo treba več tu. Situacije se iz dneva v dan spreminjajo, zato smo poslanke in poslanci, ki smo poslani, izbrani od državljanov, da dejansko prisluhnemo stvarem, da pomagamo prebroditi to krizo, v kateri trenutno smo. Zato upam in verjamem, da boste, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, glasovali za ta zakon, saj države skoraj nič ne obremenjuje. Kot je kolega predhodno dejal, morda za tisk novih položnic, kjer bi bila ena, namesto da bi jih pošiljali deset, kar je dejansko kot zrno prosa, ki ga damo pticam pozimi. Še enkrat vas lepo naprošam, da si do srede vzamemo čas za premislek in napravimo ta velik korak naprej. Res, da finančno ne bo tako velikega učinka za gospodarstvo, kot bi si morda kdo mislil, bo pa velik korak naprej za gospodarske subjekte, za ljudi, ki se sedaj ubadajo z veliko krizo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič. [[Ne.]] Joško Godec? [[Ne.]] Miran Jerič? [[Ne.]] Ivan Grill? Izvolite, gospod Grill.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka in seveda poslanke in poslanci! Danes imamo splošno razpravo o zakonu, ki lahko z malo dobre volje in pripravljenosti Vlade, da ga po potrebi tudi nadgradi in tudi ostalo zakonodajo podredi temu cilju in z minimalnimi stroški bi prinesel v slovensko gospodarstvo zagotovo velike pozitivne učinke. Pa mogoče niti ne toliko v finančnem smislu, čeprav tudi to, predvsem pa v odpravljanju birokratskih ovir. Jaz verjamem, da v nekih velikih podjetjih takšen zakon verjetno ne bo imel toliko učinkov, kajti tam imajo te službe, ki se ukvarjajo s plačevanjem vseh teh prispevkov utečeno. Glede na to, da te službe že funkcionirajo, bi bil ta učinek mogoče manjši. Sem pa trdno prepričan, da pa za male podjetnike, ki morajo ravno tako imeti vse te stroške, ki so enako veliki za njih kot za velike sisteme, bi bil večji finančni učinek, predvsem pa za odpravo birokratskih ovir. V Sloveniji smo bili vedno ali pa Slovenija je bila lahko vedno v bistvu negativen zgled nepotrebne birokracije, ki je v preteklosti pa tudi danes še vedno marsikatere poslovne procese preveč zavira. In prav je, da vsi stremimo h temu, da birokracijo odpravljamo. V Slovenski demokratski stranki smo že v tem mandatu dobronamerno vlagali ali pa vložili veliko zakonov, ki so imeli, in pa verjamemo, da bi imeli tudi učinke, ki bi na situacijo, kakršna je po svetu, v Evropi in pri nas, imeli pozitivne učinke in bi se danes soočali z manjšo nezaposlenostjo, kot se, in tudi verjetno z manjšim padcem bruto družbenega proizvoda. Vendar nismo bili uslišani. Vedno je bil razlog, da Vlada pripravlja sistemske zakone, da jih bodo pripravili v doglednem času in da bodo imeli boljše učinke. Žal je vsega tega premalo ali pa, lahko rečemo, da skorajda nič. V Slovenski demokratski stranki smo že v prejšnjem mandatu pa tudi sedaj obiskovali številne podjetnike po vseh regijah v Sloveniji. Imeli smo z njimi razgovore, pogovore, znali smo jim prisluhniti, predvsem pa smo se od njih učili. Oni so tisti, ki največ vedo, kaj je potrebno za njih narediti, da bodo poslovali bolje, bolj enostavno, torej boljše. In te njihove ideje dejansko preslikavamo v te zakone. Zato tudi ta očitek, ki je bil danes že enkrat izrečen, da je v tem zakonu, ki ga danes obravnavamo, v bistvu povzemamo idejo Obrtne zbornice. Saj v Slovenski demokratski stranki nismo tisti, ki moramo sami generirati neke takšne inovativnosti, ki jih ni še nobeden do zdaj. Dober politik bo znal prisluhniti tistim, ki zadeve poznajo, obvladajo, mi, kot poslanci oziroma poslanska skupina pa smo tisti, ki imamo po ustavi možnost in tudi dolžnost, da takšne spremembe tudi predlagamo. Vendar pa nismo uslišani, čeprav so to dobronamerni predlogi. Očitate nam, zakaj ta zakon ni bil vložen že v prejšnjem mandatu, da smo imeli štiri leta časa, da bi to lahko rešili že takrat. Ob tem pa pozabljate ali se ne želite spomniti, da je bilo ravno v prejšnjem mandatu na področju odpravljanja administrativnih ovir verjetno narejeno več, kot v celem obdobju samostojne Slovenije. Predvsem je tukaj zasluga bivšega ministra Gregorja Viranta. Da je temu tako, priča tudi ugledno mednarodno priznanje, ki ga je dobilo Ministrstvo za javno upravo, ki ga je sicer zdaj prevzela aktualna ministrica, vendar gre zasluga predvsem prejšnjemu ministru in prejšnji vladi. Številne administrativne birokratske ovire so se odpravile in temu bi morali slediti. Tudi ta zakon, ki je danes tukaj pred nami, je korak k temu. Ko je prej gospa sekretarka razlagala oziroma argumentirala odklonilno stališče do tega predloga zakona, so določene zadeve verjetno resnično tudi za razumeti in bi jih kot takšne lahko tudi podprl, vendar to ni tisto opravičilo, da se ne bi z nekaj dobre volje in mogoče tudi z nekim drugačnim pristopom in izboljšavo tega zakona dalo marsikakšno od tistih težav ali pa pomislekov ali pa razlogov, ki jih navajate, odpravi. Če je v nekem drugem zakonu neka določba, ki je lahko v nasprotju z določbo v tem zakonu, saj se lahko zakon relativno hitro spremeni, posebej če je to kratek zakon oziroma kratka sprememba. Če bi bila dobra volja, bi vsi tisti argumenti bili lahko v bistvu na ta način tudi premagani. Jaz vseeno mislim, da Vlada bi morala k temu pristopiti, predvsem pa podpora koalicijskih poslancev, da se ta zakon skozi to splošno razpravo podpre in z amandmaji dopolni. Kot je že danes eden rekel: Bolje vrabec v roki kot golob na strehi, se s tem zakonom naredi tisti prvi korak, potem pa, gospa državna sekretarka, če ste ustanovili to skupino ali komisijo ali odbor, ki bo skušal ta zakon ali pa ta cilj zasledovati še na nek drug način, naj oni svoje delo opravljajo, ampak s tem mislim, da bomo predvsem pomagali našemu gospodarstvu, poenostavili bomo te postopke in mislim, da je to tisti krak, ki bo prispeval k temu, da se bomo iz te situacije, ki jo imamo v Sloveniji, izkopali hitreje, predvsem pa brez še hujših posledic, kot jih imamo danes. Jaz bom ta zakon podprl. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Miroslav Klun. Prosim.
Hvala za besedo. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Nekako sem se spomnil enega reka enega mojega dobrega prijatelja, ki ga je večkrat ponovil, in sicer gre v to smer, da je rad rekel "vesolje in človeška neumnost sta brezmejna". Danes tukaj bi jaz to malo popravil, pa bi rekel "demagogija in vesolja sta brezmejna". Jaz moram poudariti, da resnično podpiram te ciljno usmerjene predloge. In podpiram tudi izjavo in pa izvajanje državne sekretarke. Zakaj? Zaradi tega, ker je ravno ta predlog, pa ne samo na tem področju, ampak še na nekaterih drugih bil Obrtno-podjetniški zbornici predstavljen oziroma zahtevan od slovenske obrti že kar, če se ne motim, od leta 2000 naprej. Žal ni nikoli našel mesta za razpravo v teh klopeh in za to, da bi se podprl. Vedno je bil izgovor v smeri, da je to zadevo nemogoče urediti, dokler ne bodo tehnične možnosti za to na Dursu, ki bodo zagotavljale preglednost plačil po raznih podkontih, nadzor nad plačili in tako dalje. Za to gre, če pravilno razumem, tudi danes. Zato razumem, da je treba to zadevo tudi dejansko sistemsko urediti, saj bo pripomogla k temu, da bomo obrtniki in podjetniki imeli manj dela, manj stroškov in znižali administrativne ovire. Res je bilo veliko administrativnih ovir odpravljenih, za to čestitke bivšemu ministru, gospodu Virantu, kar smo večkrat tudi poudarili in jasno povedali, ampak žal ravno ta iz teh razlogov ni bila odpravljena. Še ena ovira, ki bi lahko bila odpravljena in bi olajšala ter zmanjšala stroške, je zelo enostavna: pri Zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah. Tam smo moledovali, da bi lahko plačevali na en račun vsem avtorskim organizacijam. Sedaj imamo tri, jutri štiri, pojutrišnjem menda že pet, kot vidim, se pojavljajo kar nove. Pa tudi tu ni bilo možno, kjer mislim, da bi bilo dosti lažje kot na tem področju, kjer smo zdaj. Tako da upam, da bomo resnično sistemsko pristopili k temu, da bomo čim prej opremili tiste, ki bodo nadzirali, kontrolirali in lahko pobirali dajatve na enem kontu, da bomo v najkrajšem možnem času to zadevo uredili. Ni res, da ne bo finančnega bremena. Finančno breme bo, da bomo lahko uredili vse potrebno za to, da se lahko to tudi izvede. Prepričan sem in se strinjam z govorniki, da je nedvomno treba prisluhniti dobrim in strokovnim predlogom, ki jih dajejo organizacije, pa tudi posamezniki. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Janez Ribič. [[Ga ni.]] Gospa Alenka Jeraj, prosim.
Hvala. Jaz bom zakon, ki ga predlagamo v naši poslanski skupini, spremembe in dopolnitve zakona o davčnem postopku, podprla. Cilj sprejema tega zakona oziroma teh sprememb je pravica do možnosti enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun in potem pač znotraj državne uprave delitev po ustreznem ključu na tista mesta, kamor morajo priti sredstva. In ministrstvo oziroma vlada v svojem mnenju, ki je seveda negativno - nič novega, bi lahko rekli, pravi, da se zaveda pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznih dajatev, zato je le-ta tudi bila določena kot eden izmed ukrepov zmanjšanja administrativnih ovir v programu ukrepov za odpravo administrativnih ovir v letu 2008 in 2009. Jaz vam moram povedati, da ste za leto 2008 že zamudili, večino tudi leta 2009, ker ko boste prišli z dopusta bo še dobre 3 mesece možno kaj narediti, kar pa je, glede na vašo hitrost, precej premalo, da bi se lahko kaj bistvenega spremenilo. Izgovarjati na Durs, ki je v bistvu v zadnjih letih se kar uspešno spopadal tudi z administrativnimi ovirami, uvedel elektronsko dohodnino in še kaj drugega, država je kar nekaj sredstev namenjala informatizaciji, izboljšanju sistema, tako da najbrž kakšnega pametnega izgovora za to, da se te stvari ne dajo narediti z eno položnico, nimamo več. In moj kolega je že omenil nagrado, ki smo jo dobili za to, ker najbrž tudi, glede na to, da je Slovenija majhna, da je manjši sistem kot kje drugje, ga je možno hitreje prilagajati, hitreje spreminjati, hitreje izboljševati. Po nekod smo celo med najbolj inovativnimi in najbrž bi si morala ta vlada zadati kakšne bolj ambiciozne cilje na tem področju.
Hvala. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Očitno smo v tej dvorani samo pripadniki dveh strank. To se pravi tisti, ki so antibirokrati in ki nekako želijo nadaljevati to debirokratizacijo, ki se je intenzivno ustavila v prejšnjem mandatu, in tisti, ki temu nasprotujejo. To sta zdaj dve skupini ljudi, ki bosta zdaj o tem odločali, ali so določene pobude, ki prihajajo v zakonodajni postopek primerne ali ne. Gospo državno sekretarko moram opozoriti, da v tem primeru odločamo samo o tem ali je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo ali ne, da so cilji primerni, da so načela primerna, da so temeljne postavke, temeljne ideje, ki jih zakon prinaša, primerne. Vi ste, zanimivo, vsem tem zadevam pritrdili v imenu Vlade. Se pravi, da podpirate pobude, da se vam zdi ideja smiselna itn. Ko pa je potrebno reči, dati konkretno stališče, pa pravite, da predlagate, da se zakon zavrne. Zanimivo! Zanimivo! Se pravi, istočasno so vse temeljne rešitve, ki smo jih predložili in ki so povzete po zahtevah slovenske obrti iz leta 2008, smiselne, istočasno pa predlagate svojim koalicijskim poslancem, da glasujejo proti. Mi smo v prejšnjem mandatu uspeli izpeljati nekaj zahtevnih projektov, verjetno zahtevnejših od tega, kot je plačevanje obveznosti do države z enim računom. Dohodninski projekt je zagotovo zahtevnejši projekt od tega, ker zadeva praktično vse državljane Republike Slovenije, vse davčne zavezance, ki jih je nekaj 10-krat več ali pa 100-krat več, kot je zavezancev, ki jih zadeva ta zakon. In jaz mislim, da z neko dobro voljo, z nekim pristopom je možno vse te zadeve urediti. V primeru, da ta zakon podpremo, imamo potem celo poletje in verjetno še september čas, to se pravi tri mesece, da proučimo ali pa proučite še vse tiste rešitve v drugih zakonih, ki jih je potrebno popraviti. Tako kot predlagate popravke zakonov, ki sedajle prihajajo k proračunskemu zakonu, verjetno tudi tukaj ne bi bil noben problem, da bi Vlada vse tiste zadeve, ki eventualno datumsko striže za dan ali dva, uskladili tako, da bi bilo to tudi izvedljivo. Mislim, da to ne bi bil noben problem in je to zelo nepriročen izgovor in kaže samo na to, da Vlada zagovarja administriranje, birokracijo, ne pa rešitve, ki izboljšujejo stanje na tem področju. Rad bi vas ob tem še opozoril. Ko je v uvodu kolega Vizjak povedal, katere prispevke plačujemo in je navedel 9 prispevkov, nekaj iz plače in nekaj na plačo, je od teh devetih prispevkov, če upoštevamo, da znaša bruto plača 360 evrov, so štirje taki, pri katerih je znesek oziroma plačilo provizije banki višje od zneska nakazila. Republiški prispevek za zaposlovanje znaša 0,14% in je 1,90 evra na nakaznici. Prispevek za starševsko varstvo 0,10 oziroma 1,36 evra. To je iz plače, če damo na plačo, je prispevek za zaposlovanje 0,06% oziroma 0,82 evra in prispevek za starševsko varstvo 0,10, to se pravi 1,36 evrov. Virman, ki ga plačamo pri banki, pa znaša 1,8 evra. To se pravi, da plačujemo štiri prispevke, plačuje gospodarska družba ali pa zasebnik štiri virmane, pri katerih je vrednost nakazila nižja od provizije, ki jo plača banki. Konkretno. Takšnih, ki imajo 360 evrov bruto, to so že dobre plače, to lahko rečemo, vsi tisti, ki znamo to izračunati, pomeni to najmanj povprečno plačo, povprečno bruto plačo v Sloveniji. Mislim, da bi morali pri vseh tistih obrtnikih, ki imajo enega, dva zaposlena ali pa vsem omogočiti, da plačujejo takšne zadeve z enim nakazilom, to je ja logično. Pa če damo še tistih pet, ki so nekoliko višji zraven, jih je devet. To se pravi, da predlagamo s tem našim predlogom zakona, da za desetkrat ali pa za devetkrat znižamo število položnic. To pa je zagotovo prihranek in mislim, da ni nobene potrebe, da namesto da bi plačali, ker plačajo za en virman 1,80 evra, ko plačajo prispevke, da plačujejo šestnajst, sedemnajst, osemnajst evrov. Zakaj bi to razliko delali pri, ne vem, štirideset, petdeset tisoč gospodarskih subjektih to znese, samo provizija banke na letnem nivoju približno deset milijonov evrov. Deset milijonov evrov provizije banki, zato ker imamo devet položnic. Pri tistih firmah, ki imajo položnic več in ki plačujejo še neke druge zadeve, je tega še več. To so pa samo prispevki, ki se nanašajo na plače. Mislim, da bi vsaka razumna oblast morala podpreti idejo in bi morala omogočiti, da naredijo oziroma da dobijo vsi tisti, ki se ukvarjajo z gospodarsko dejavnostjo, določene prihranke tako na denarju kot prihranke pri času. Kajti to izpolnjevanje, pa kakršno koli že je, zahteva določen čas. Ocenjujem, da bi Vlada morala imeti toliko modrosti, da bi rekla, zakon je primeren, ker sledi načelom. Kakšne bodo pa konkretne rešitve, bomo pa potem še v nadaljevanju postopka sami tudi uredili.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žerjav. [[Se odpoveduje.]] Gospod Iztok Podkrižnik. [[Ga ni.]] Želi besedo predstavnica Vlade? Gospa državna sekretarka - tudi ne. Želi predlagatelj? Prosim, gospod mag. Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Ob poslušanju tako predstavitev stališča poslanskih skupin kot tudi poslank in poslancev, je moč zaključiti, da se vsi strinjate s cilji in intenco tega predloga, da pa so seveda različni pogledi na to, kdaj in v kaki obliki to izvesti. Moram reči, da pri tem predlogu sploh ne gre za neko politično idejo ali nekakšno novost. Gre za enostavno tehnično -administrativno rešitev, ki bi verjetno vsem olajšala življenje. Kot sem slišal, so razlogi v glavnem birokratsko-administrativne narave. Ne da se, ker ni teh podatkov, ni onih, tretjih, je cela kopica rešitev, takšnih in drugačnih, v različnih zakonih in to je težko rešiti in urediti. Potem smo slišali vrsto očitkov, celo bivšega predsednika obrtne zbornice, da bi to že prejšnja vlada lahko naredila in to poslušamo kot gramofonsko ploščo. Če bi vse zadeve v tej državi lahko uredila ena vlada v enem mandatu, potem ne bi rabili te sedanje vlade, ne bi rabili tudi tega parlamenta in verjetno nikogar več, ker bi bilo vse urejeno. Življenje v tej državi ponuja iz leta v leto drugačne izzive, nove izzive. Nekateri postajajo prioriteta v določenem obdobju, nekateri so prioriteta v preteklem obdobju. In prejšnje vlada se je spopadala z birokratskimi ovirami, imela je ta OAO, Operativni program odprave administrativnih ovir in podobno, jih je opravila in ni odpravila vsega in tudi od te sedanje vlade nihče ne pričakuje, da bo stoodstotno odpravila vse stvari, ker so verjetno nekateri trdi in trši orehi, kot mogoče na videz izgleda. Vendar je bilo nekaj postorjenega. Tu je bila omenjena nagrada za E-vem oziroma za projekt Vse na enem mestu, da ne govorimo o številnih drugih pocenitvah in zmanjševanju birokratskih tegob podjetnikom. Res je, tega ni bilo narejenega. Verjetno bi bilo tudi prav, da bi bilo tudi to narejeno, pa ni bilo. Vendar to, spoštovani, ni izgovor, da se sedaj s tem trdim orehom ali morebiti samo na videz trdim orehom ne spopademo bolj odločno. In to je predlog. Predlog je predlagan po rednem postopku. Pred nami so parlamentarne počitnice. Srečali se bomo čez dva meseca na rednem zasedanju. Takrat bo drugo branje, če ta zakon spustimo naprej. Do drugega branja, pa če tista nesrečna ali srečna komisija, ki je bila imenovana, ne analizira zadeva in poda predlogov, nam pa res bog pomagaj. Zato menim, da je zakon primerna podlaga za nadaljnje odločanje in nadaljnje procedure in je odprta možnost za ureditev tega vprašanja. Je pa tudi eno dejstvo in bom povedal, ne vem, če je gospa Kamnarjeva takrat bila ali ni bila, v glavnem mi smo sedeli na podobni komisiji, ki je proučevala projekt Vse na enem mestu in kjer smo želeli tudi Dursu naložiti nekatere naloge oziroma nekatere odprave administrativnih ovir. Nešteto uporov uradnikov s strani Dursa je bilo in niti približno niso želeli slišati nič, da bi bilo treba kaj v tej državi poenostaviti, da bi bilo v tej državi treba iti nasproti podjetnikom in kakorkoli olajšati poslovanje in življenje. Šele, ko so bili, žal, uporabljeni bolj grobi prijemi, pa ne v fizičnem smislu, ampak drugačnem smislu, so se nekateri uradniki omehčali. Načelo, žal, še vedno uradništva je, da ob vsakem predlogu najde sto razlogov, zakaj se nekaj ne da narediti in bore malo ali nič predlogov, kako se neka ideja da uresničiti. In se bojim, spoštovani, da bo ta nesrečna ali srečna komisija uradnikov, ki je ustanovljena, prišla do tega spoznanja, da bo naštela in napisala elaborat, ki ga verjetno od nas ne bo nihče prebral, na 10 ali 20 straneh, kako se ne da to narediti. V nasprotnem primeru bom zelo pozitivno presenečen. Tudi pri mojem preteklem delu v štirih letih sem naletel na nešteto takih primerov, ko sem svojemu sodelavcu na ministrstvu dal neko nalogo in zadolžitev in so mi prišli zelo hitro, zmagovalno, z nasmehom in so mi povedali, česa vse se ne da narediti in kako se tega konkretnega niti približno ne da narediti in kako je ta ideja sicer morebiti načelno dobra, ampak neizvedljiva in posledično nesprejemljiva. Tako približno poslušamo tudi ob razlagi, zakaj "ne" temu predlogu. Zato menim, da lahko parlament preseka nenazadnje tudi ta neprimeren in neproduktiven odnos uradništva do predlogov, da potrdimo zakon v prvem branju, ga spravimo naprej v proceduro, v drugo branje in seveda hkrati zavežemo oziroma Vlada bo že za to poskrbela, da zaveže to komisijo, da v tem času rodi rešitve. Mi bomo z veseljem, verjetno, razmislili in ne bomo, bi rekel, "delali cirusa" okoli, morebiti tudi zavrnitve tega zakona kasneje, če bo hkrati na mizi predlog, kako to bolje sistemsko ali celovito urediti. In če bo ta zakon, ta predlog povzročil, da bo do te rešitve prišlo v tem času, potem smo naredili svoje, kar smo mi želeli prvenstveno rešitev. In res žalosten sem, ko poslušam nekatere, moram tu, žal, omeniti bivšega predsednika obrtne zbornice, ki govori, da se gre tukaj za nek politični prestiž, za neko reklamo, za neko, ne vem, demagogijo in podobno. Gre za rešitev, od katere bodo tisti, katerih je do nedavno zastopal, nekaj imeli. Tako lahko to naredimo. Lahko pa zavrnemo kot doslej vse predloge ali pa večino predlogov opozicije. Mimogrede, zavrnili ste vse predloge oseminšestdesetih ukrepov za izhod ali pa za lajšanje posledic te krize. Tudi ta je bil eden. Tega ponavljamo v neki drugi obliki, ker te pač takrat govorili, da to ni prosto v javnih financah delati, temveč v davčnem postopku - smo tu zdaj delali, zopet ni prav. Od takrat do danes niste nič predlagali, nič naredili, razen to, da ste formirali komisijo. Tako si ne morem kaj, da ne dobim občutka, da "psi lajajo, karavana gre dalje", problemi ostajajo. Zelo zelo pozitivno in toplo bom presenečen, če pri tem konkretnem primeru temu ne bo tako, vendar nisem dobil nobenega zagotovila, v kakšnem času bo Vlada prinesla in prišla z rešitvijo, češ, "nekaj se dela, bomo videli, proučili". Še enkrat; tu gre za zelo tehnično-administrativen predpis, ki govori o skupnem računu, ne o nekih drugih stvareh, in verjetno bi vam nek povprečen uradnik, ki želi neko stvar rešiti, to kar hitro tudi uredil. Zato menim, da se posvetimo vsebini. Mi smo tu tisti, ki nas zanima in skrbi vsebina, zaradi tega, če smo za to, da se taka stvar uredi, potem dajmo to tudi jasno sporočiti izvršni veji oblasti.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Odpiram prijave za besedo. Prosim, da se prijavite. Prijavljeni boste dobili besedo. Replika, gospod Klun.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Moram se oglasiti, ker sem bil dvakrat direktno imenovan, čeprav nisem z ničimer omenjal prej gospoda Vizjaka. Ne vem, zakaj taka užaljenost; če mački stopiš na rep, zacvili. Velikokrat sva se pogovarjala o določenih stvareh, ki so bile v zahtevah slovenske obrti administrativne narave, ampak žal je bil velikokrat izgovor, da se to tehnično ne da, da se tega ne da izvesti, zaradi takih in takih razlogov. Prej, ko sem želel diskutirati o tej temi, sem hotel poudariti samo to, da popolnoma podpiram odpravo vseh administrativnih ovir, ki bremenijo obrt in malo gospodarstvo, kar sem izrecno poudaril, vendar v kontekstu celotne rešitve, ne pa parcialno, polovično ali pa tako, da na koncu ni operativno izvedljivo, tudi če na papir zelo lepo napišemo. Zato pričakujem, da bo v skladu z zagotovitvijo vladne predstavnice tudi ta problem, ki v tej vrsti problemov in v tej knjižici, za katero sem vesel, da jo prebirate, ki jo je pripravila Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije, tisti najbolj akuten, ker so bili rangirani drugače in je deset takšnih, ki so mnogo bolj pomembni, kot je ta: ampak podpiram ga, ker odpravlja kup problemov, na katere že vrsto let opozarjamo obrtniki in podjetniki. Hvala lepa.
Vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut. Izvolite, gospod mag. Vizjak.
Hvala lepa. Bom krajši. Ne mislim se ponavljati, vendar gospod Klun je začel svojo razpravo ob tem predlogu zakona, da prebira reke in da je zasledil tudi enega, po katerem, ne vem kdo, med drugim tudi "človeška neumnost nima meja" in je potem ta rek nadgradil s tem, da "človeška demagogija nima meja." Torej, ko je govoril o tem zakonu, je govoril o demagogiji in o demagogiji brez meja. In jaz sem reagiral na te besede v kontekstu, kot sem, ne pa v kontekstu, kot mi je zdaj repliciral. Vesel sem, da se z večino tistega drugega gospod Klun tudi strinja. Še enkrat pa menim, da je res to, da se vse vlade, vključno s prejšnjo vlado, v okviru opravljanja svojih nalog sklicujejo na številne težave, ki jih imajo za uresničitev raznoraznih ukrepov. Tudi prejšnja se je in tudi pri tem konkretnem ukrepu. Da ne govorim o drugih ukrepih! In jaz tudi vem, da zna tak predlog povzročiti morebiti dodatne napore, aktivnosti, ki so nekaterim, sploh tistim operativnim, ki to morajo narediti, potem neljube, neljubo jih je prevzeti in udejanjiti. Zato bežijo od njih in zato si izmišljujejo vse živo. Vendar hkrati menim, da smo tu poslanci, ki lahko kaj povemo in če smo enotni, da je tak ukrep dober, med drugim je tudi v zahtevah slovenske obrti, torej ne ocenjujemo samo mi, da je dober, ampak predvsem to ocenjujejo tisti, katerim je namenjen - to je mali podjetniki in obrtniki-, potem ga podprimo in dajmo vladi čas, zdaj je to idealno, da to uredi. In v okviru redne procedure bo to lahko urejeno oktobra, ko bo, recimo, tretje branje tega zakona, kajti, septembra bo drugo in tako naprej. Če bo Vlada prišla v tem času do boljše rešitve, bomo seveda vsi veseli. Jasno sporočilo pa nekdo očitno potrebuje. Če boste danes ali v sredo, ko bomo o tem glasovali, dali podporo sklepu, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, boste verjetno s tem tudi potrdili, da se s to rešitvijo prav malo kam mudi, in bodo, tako kot sem rekel, "psi lajali, karavana bo šla pa dalje." Tega ne želimo. Verjamem, da se pri tem res z nekaj napora da marsikaj narediti, tako kot pri nekaterih drugih stvareh. Tu je bil predstavljen projekt E-vem, kjer je bilo zelo podobno. Treba je bilo celo kupico nekih stvari na kup dati. Nekateri so morali pristati na to, da ne bodo vodili svojih lastnih evidenc, ampak da bodo njihove na voljo tudi drugim, ali pa vsaj delčki njih, in vem, da je bil "cel cirkus" in da ni treba vsem poročati, ampak samo enemu - to je bil vedno velik problem. In tudi pri tem se srečujemo s podobnim problemom in z istimi ljudmi, verjetno. Še enkrat, storimo en korak naprej tudi, kar se te miselnosti tiče.
Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpresednik. Spoštovana gospa sekretarka! Spoštovani! Kolikor se jaz spomnim, smo pred desetimi leti, mogoče kakšno leto več, v tisti vladi imeli ali mogoče celo dveh, državnega sekretarja, ki je bil zadolžen za odpravo birokratskih ovir. Bila je sekretarka. Kolikor se jaz spomnim, je tista oseba imela kar nekaj idej, da bi se te birokratske ovire odpravile, ampak nekako v okviru vlade pa nekega razumevanja ni bilo. Tako iz tistega ni kaj dosti "ratalo". Vsaj jaz se ne spomnim, da bi kaj dosti odpravilo. Verjetno je kakšna malenkost bila narejena, ampak to ni bila krivda tistega sekretarja ali konkretno državne sekretarke, ampak verjetno vzdušje, ki je bilo takrat v vladi glede odpravljanja birokratskih ovir. To se pravi, bilo je zelo močno verbalno navdušenje, ko pa je šlo za konkretizacijo, pa nekega navdušenja ni bilo. To me zelo spominja, in zato sem se spomnil tudi na to, pri sedanji vladi: govori se o boju proti tajkunizaciji, pri prejšnji točki so pa ravno govorili, ko bi pa morali nekaj konkretnega narediti, ko gre za državna jamstva za takšne kredite, tam pa smo se ustavili. Kaj želim povedati? Takrat se z državnim sekretarjem ni naredilo veliko pri odpravi birokratskih ovir. Danes smo poslušali, zakaj pa že te stvari, o kateri sedaj govorimo, pri tej točki, že prejšnja vlada ni naredila. Ja, halooo! Če vas lahko spomnim, kaj vse pa je bilo v prejšnjem mandatu narejeno ravno za odpravljanje birokratskih ovir pod vodstvom, recimo, dr. Viranta. Mislim, da tudi - ne mislim, prepričan sem - tista nagrada v New Yorku, ki jo je ta vlada dobila, gre na račun dr. Viranta. Lepo, da smo jo dobili. S tem smo vsaj dokazali, da tudi Slovenci lahko nekaj naredimo, kar se tiče odprave birokratskih ovir. Bili smo priznani kot najboljši na področju registracije, mislim, da firm - poleg ostalega še. To se pravi, da v prejšnji vladi je bilo narejeno ogromno, zato ne govoriti, zakaj prejšnja vlada še tega ni naredila. Pri vsakem ukrepu, ki je bil predlagan in smo ga mi zagovarjali, kot takrat poslanci večine, ste imeli kup pripomb. Ne bom rekel kakega drugega izraza. Kaj vse ste delali, kako to ni mogoče, kako to ne gre, kako to ne gre samo z enim korakom itn! Sedaj pa govorite, zakaj tista vlada še ni več naredila. Tako ne bo šlo. In sedaj nekaj o demagogiji, o kateri smo lahko slišali, pa bom dal konkreten primer. Kolega Tanko je omenil glede prispevkov. 9 prispevkov je in od tega so štirje, prispevki manjši, kot pa je samo plačilo za tisti virman za nakazilo, recimo, če gre preko banke. In spoštovani, če gremo še malo naprej v tej matematiki, potem lahko ugotovimo, da če bi to dali na en virman, pa tudi če bi dali na dva, ampak recimo, če bi dali na enega, recimo, da bi prihranili 15 evrov, pa bi jih več. Ampak 15 zato, ker je bolj okrogla številka pa se lažje računa. Če bi prihranili pri enem obrtniku ali tisti osebi, ki morajo to izvajati, 15 evrov, pa recimo, da je 50 tisoč takšnih oseb, ki mora to izvajati na mesec, potem to znese na mesec 750 tisoč evrov. Ampak to na leto znese 9 milijonov evrov. Priznam, da sedaj teh 9 milijonov evrov, tisti, ki pobira to pristojbino, ne bi imel. To drži. Ampak, komu hočemo omogočiti lažje delo? Ali tistemu podjetniku, ki dela, da bo imel manj dela pa manj plačal, ali nekomu, da bo služil na ta račun? In sedaj, če to pomnožimo z 12 mesecev, potem bi na leto, kot sem reke, 9 milijonov evrov. Sedaj pa, če se jaz ne spomnim, je bila včeraj aktualna številka glede Mure, 5 milijonov evrov, ki jih država ne bo dala. Na račun birokratske ovire bi imeli za dva meseca, za dva meseca za Muro, če bi vsak mesec dali 5 milijonov, pa bi en mesec prihranili pri teh virmanih. Sedaj vas pa vprašam: Je to demagogija? Ni demagogije, to so številke! To so številke in o tem vam mi govorimo in zato pravimo, da bi tak zakon bilo treba podpreti, kot smo ga mi predlagali, pa nadaljujemo tisto, kar je prejšnja vlada začela, ni mogla seveda vsega narediti, vi bi pa točno pokazali, da vam je nekaj do tega, da se poenostavijo postopki, in da omogočimo ljudem, konkretno obrtnikom, tistim, ki pač morajo tako plačevati, manj birokratskih ovir. Tu so številke in preko tega se ne da. Tega se ne da [[...]], lahko računate, kakorkoli hočete, prepričan sem, da boste prišli do večje številke prihranka. Zato podpiram takšen zakon in predlagam, da ga tudi vi podprete.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O KMETIJSKIH ZEMLJIŠČIH, v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 15 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona, gospodu Tanku, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Pred sabo imamo kratko novelo, z enim vsebinskim členom. S to spremembo želimo predvsem pospešiti zložbo kmetijskih zemljišč. Ne samo, da imamo v Sloveniji podpovprečen delež kmetijskih površin na prebivalca v primerjavi z nekaterimi državami Evropske unije, imamo tudi nesorazmerno majhne kmetije, neprilagojene sodobni in komercialno uspešni proizvodnji. Da je problem še večji, so te naše majhne kmetije sestavljene iz velikega števila majhnih razpršenih parcel, kar še dodatno ovira možnost uporabe sodobnih tehnoloških pripomočkov in strojev. Ker racionalna raba teh površin ni mogoča, se lastniki kmetij v čedalje večji meri odločajo za opuščanje kmetovanja. Zadeva je še posebej problematična predvsem zaradi tega, ker se za opuščanje kmetovanja odločajo mladi, ki ne prevzemajo kmetij in iščejo priložnosti drugod, kjer je pot do kruha lažja, bolj enostavna in bolj predvidljiva. Treba je povedati, da v Sloveniji propade letno med 1.000 do 3.000 kmetij. Večina teh kmetijskih površin ostane v pušči, kar pomeni, da se te površine več ne uporabljajo za kmetijsko proizvodnjo in to istočasno tudi pomeni, da se začne krajina, kulturna krajina zaraščati in to za sabo potegne tudi nekatere hujše posledice. Predvsem se tu pojavi problem zveri, pojavi se problem praznjenja podeželja, ker si tisti, ki naj bi kmetovali, prevzeli kmetije, iščejo službe drugod in so nekaj časa dnevni migranti, potem pa so to dejansko emigranti in če je sreča, potem te svoje objekte na podeželju uporabijo samo še za vikende. Skratka, če želimo kar koli dobrega narediti na podeželju, če hočemo vzpostaviti racionalno rabo, omogočiti zaokroževanje kmetijskih površin, če hočemo iz tega prirodnega zmanjšanja zaradi opuščanja ohraniti vsaj tiste kmetije in tista področja, kjer interes za kmetovanje je, potem je nujno, da ta del sprostimo. Razdrobljenost kmetijskih površin je v veliki meri tudi posledica odločitev po 2. svetovni vojni. Do tega je prišlo zaradi tega, ker se je uvedel zemljiški maksimum. Mi sedaj potrebujemo drugo smer, mi sedaj potrebujemo ekonomski minimum. To se pravi, kmetija mora imeti toliko površin, da se neka kultura lahko na ekonomski način prideluje, da lahko tisti, ki to opravlja, od tega preživi. Bilo je tudi veliko razlastitev in tako naprej. Ker vsi ti procesi na podeželju ne tečejo normalno, se zadeve normalno ne strukturirajo, je tudi veliko nerazdeljenih kmetij, veliko solastnin in komasacijski postopek je pač tak, da se v tem procesu tudi ustvarijo čiste lastnine. To se pravi, da vse tisto, kar iz komasacije pride ven, ni več obremenjeno s podelivkami, nimamo več pet, sedem, devet lastnikov na isti parceli, ampak dobimo ven čiste enote, ki omogočajo tudi prodajo in druge oblike zakupa in tako naprej. V tem postopku komasacije pride lahko tudi do večjega izraza Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov, ker se v te postopke vključuje, odkupuje zemljišča, pomaga pri komasacijah, pomaga pri zložbah in s tem omogoča, da se te površine tudi drugače oblikujejo, da postanejo tako velike, da je omogočena strojna obdelava. S tem se tudi povečajo navsezadnje tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Seveda v poslanski skupini pričakujemo, da bo predlog zakona dobil podporo za nadaljnji postopek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Miran Györek v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski nacionalni stranki predlog zakona o kmetijskih zemljiščih podpiramo oziroma spremembe in dopolnitve. Cenimo podporo Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije za spremembo zakona. Tudi zbornica, ki je vsekakor kompetentna za ocenjevanje takšnih in podobnih predlogov podpira lažje in sprejemljivejše pogoje za izvajanje komasacijskih postopkov, torej znižanje predpisanih 80% na 67% površin za soglasje lastnikov na predvidenem komasacijskem območju. Razlogi za spremembo zakona so popolnoma utemeljeni. Vsakemu od nas je jasno, da sta razdrobljenost in majhnost slovenskih kmetij izredno kritični. Tudi po mnenju mnogih strokovnjakov na področju kmetijstva predstavlja površinska struktura in razdrobljenost posesti enega največjih problemov slovenskega kmetijstva. Glede na specifične naravne lege in veliko razdrobljenost kmetijskih površin je nujno treba spodbujati in poenostaviti komasacijske postopke. Komasacije so definirane in jih ureja več zakonov, med drugim Zakon o urejanju prostora, Zakon o evidentiranju nepremičnin, Zakon o kmetijskih zemljiščih, pravilniki o izvajanju komasacije kmetijskih zemljišč in tako dalje. Tudi namen spremembe zakona je dober in smiseln. Torej, da se s spremembo in z usklajevanjem zakona o urejanju prostora na področju komasacij zagotovita lažja uvedba in izvedba komasacijskih postopkov. Tudi predmetne spremembe spadajo na nek način v politiko razvoja podeželja, s katero se izvajajo ukrepi sprejeti in podrejenim programom razvoja podeželja 2007-2013. Naj samo spomnim, da se s tem programom v sedemletnem obdobju izvaja 21 ukrepov v okviru 4 prednostnih osi. Torej: izboljšana konkurenčnost, ohranitev okolja in naravnih virov, izboljšanje kakovosti življenja na podeželju, krepitev lokalnih in razvojnih pobud in tehnična pomoč. V Slovenski nacionalni stranki vidimo ugodnejše komasacijske pogoje in ukrepe kot pomemben prispevek k izvajanju politike razvoja podeželja. Ne nazadnje gre tudi za vprašanje obsega kmetijske proizvodnje, ki po letu 2000 močno niha kot posledica naravnih razmer, ki se v zadnjih letih močno spreminjajo. Kot veste, je bil obseg kmetijske proizvodnje v letu 2008 za 4% manjši kot v predhodnem letu in zmanjšala se je predvsem rastlinska pridelava. Le-ta za 8%. Tudi v tem oziru gre jemati vprašanje komasacij kot zelo relevantno vprašanje. V zadnjih letih površina kmetijske zemlje v uporabi znaša okrog 500.000 hektarjev, pri čemer je v zadnjih letih opaziti rahel trend povečanja površin njiv, na drugi strani pa zopet zmanjševanje površin trajnih nasadov predvsem zaradi opuščanja rabe kmečkih sadovnjakov. Toda ti pokazatelji so zgolj generalna značilnost v slovenskem kmetijskem prostoru. Posebej kritična je razdrobljenost in tudi neobdelanost kmetijskih površin v pomurski regiji in še posebej na Goričkem in v Prekmurju. Torej v regiji ki jo dobro poznam in sem zelo zaskrbljen zaradi obstoječega stanja. Kot sem že omenil, je namen politike razvoja podeželja vpeljati ustrezne ukrepe za povečanje konkurenčnosti in učinkovitosti kmetijskih proizvajalcev za podporo razvoju kmetijske, predelovalne industrije, tržne organiziranosti, kot tudi v splošnem razvoju podeželskih območij in predlagane spremembe oziroma dopolnitve zakona v smislu zagotavljanja ugodnejših pogojev za izvedbo komasacij dejansko predstavljajo razumen in dober ukrep. Tudi v letu 2008 so bila v okviru zemljiških operacij koriščena sredstva proračuna za sanacijo nedokončanih komasacij. Podpore novim komasacijam se v programskem obdobju 2007-2013 izvaja v okviru prve osi programa razvoja podeželja, kot sem že omenil uvodoma. V okviru programa sanacij nedokončanih komasacij so se že izplačevale odškodnine in stroški postopka na podlagi pozitivno rešenih pritožb komasacijskim udeležencem. Tudi to samo toliko v premislek, spoštovane poslanke in poslanci. Izvajala so se tudi določena administrativna dela, ki so bila nujno potrebna za vpis komasacij v zemljiško knjigo, ter druga strokovno-tehnična dela, kot so strokovna mnenja, geodetske izmere in tako naprej. Leta 2007 je bila izdelana enotna informacijska baza, izvedeno je bilo testno polnjenje, vpisovanje baze, ki je bilo uspešno tako, da so izpolnjeni vsi pogoji, da se lahko izvaja projekt celovitega polnjenja informacijske baze komasacijskih območij. Torej, da zaključim. Predlagana sprememba zakona bo samo pospešila in olajšala uspešno izvedbo nujno potrebnih komasacijskih postopkov in prav v ta namen bomo v Slovenski nacionalni stranki predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič v imenu Poslanske skupine SLS.
Pozdravljeni! Slovenija, to že, mislim, vsi dobro vemo, ima zelo male kmetije in te male kmetije imajo tudi neprimerno posestno strukturo, kajti povečini so sestavljene iz velikega števila majhnih parcel. Vzroki za takšno posestno strukturo so - mislim, da - nam tudi že dobro poznani in vemo, da izvirajo vse od začetka oziroma konca druge svetovne vojne, ko je v Sloveniji bil uveden zemljiški maksimum. Do takrat so bile slovenske kmetije primerljive s kmetijami v Avstriji, od takrat naprej pa je že zaradi najprej zemljiškega maksimuma, potem arondacij velikih posestev, na drugi strani pa tudi zaradi dedovanja, ki se je zgodilo potem, in zakon ni preprečeval nadaljnje drobljenje malih kmetij. Vemo tudi, da se je v teh letih, ko so bili zelo slabi pogoji za razvoj kmetijstva, in šele v 70-ih, 80-ih letih prejšnjega stoletja se je pokazala in na eni strani pripravljenost države, po drugi strani pa tudi zelo realna potreba, da se je pričelo s komasacijo v slovenskem prostoru. Sam sem v drugi polovici ali sredi 80-ih let začel svoje delo kot agronom v podjetju Agrokombinat Krško in sem bil eden izmed tistih, ki smo v 80-ih letih uspešno spravili skupaj čez 50 tisoč komasacij v slovenskem prostoru. Z osamosvojitvijo in pa s postopkom denacionalizacije se je zopet zavrl ta prepotreben postopek koncentriranja oziroma povečevanja, združevanja teh parcel, hkrati pa se je v 90-ih letih, po mojem globoke prepričanju, zgodilo in v slovenski prostor lansiralo zopet neko lažno upanje, da tisti, ki so izgubili svoja dela in doma posestvujejo 5, 6 hektarov kmetijskih zemljišč, da je za njih možno ustvariti prihodek na teh kmetijah. Zato se je ta proces zaustavil in mislim, da je zadnji čas, da nekaj na temu področju postorimo. Padanje števila kmetij v Sloveniji je proces, ki poteka zadnja leta. Sam v temu procesu ne vidim toliko vse slabega, ampak slabo bo takrat, če bodo te kmetije propadale in se bo zemljišče zaraščalo. Poznamo tudi drugačne procese, procese, ki govorijo pri temu, da se posestna struktura tudi teh kmetij, ki imajo večjo posest in danes vsaj približno lahko ekonomsko parirajo na področje kmetijstva, da se število teh kmetij povečuje, in sam mislim, da pri kmetijah, ki bodo za nekaj hektarjev v prihodnosti ugotovile, da se kmetovanje zaradi te majhnosti ne bo več izplačalo, da imajo nalogo oziroma imajo možnost, da tako komasirane parcele potem tudi lažje ali prodajo ali pa dajo v najem tistim, ki se s kmetijstvom še danes ukvarjajo. Te majhne, razdrobljene, neprimerne parcele pa se mnogokrat zaraščajo ravno zaradi tega, ker za tiste, ki se resno ukvarjajo s kmetijsko proizvodnjo, enostavno niso zanimive. Sam sem tudi s tem problemom podrobno seznanjen, tudi Odbor za kmetijstvo in prehrano, gozdarstvo ter Odbor za okolje, ki sta imela skupno sejo 13. maja v posavskem prostoru, se je podrobno seznanil s to problematiko zemljiških orporacij, kajti poleg seznanitve s projektom hidroelektrarne spodnje Save smo se seznanili s komasacijo na Krškem polju, s predvidenim namakanjem, ki se predvideva, in pa tudi s perspektivno panogo sadjarstva. In prav občinska uprava občine Krško je predlog, takšen, ki ga sedaj predlaga, Poslanska skupina SDS, tudi dala kot enega od predlogov za spremembo Zakona o kmetijskih zemljiščih. Zato sem zelo vesel, da je ta predlog sedaj pred nami in da ga lahko po mojem prepričanju tudi ločimo, separatno sprejmemo in to področje komasacije in pa lažjega sprejema komasacijskega območja in izvedbe tudi postorimo. V okviru sredstev, ki so v okviru programa razvoja podeželja, je moč koristiti evropska sredstva tudi za komasacije, vendar je velikokrat problem, ko želiš pridobiti 80%, kar danes veleva zakonodaja, površine. Kot sem že dejal, se v našem okolju s tem praktično ukvarjamo. In kar je najbolj tragično, da ti velikokrat ovirajo to zlobžo tisti, ki se s kmetijstvom absolutno ne ukvarjajo več, ampak imajo predvsem razne špekulantske namene s temi zemljišči za eventualno spremembo namembnosti, za prodajo teh zemljišč ali podobno. Sam ta predlog in v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke podpiramo in upam, da ne bo eden od tistih zakonov, ki je sicer dober, vendar bo čakal na to, da Vlada predlaga ta predlog. Sam sem trdno prepričan, da je prav, da se to čim prej sprejme, kajti vsako komasacijo, ki jo bomo mesec, dva prej storili, bo za razvoj slovenskega kmetijstva pomembna.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav predstavnici ministrstva, kolegice in kolegi! Pred nami je prav zanimiv zakon, ki je zelo potreben, in sicer da naj bi se delež površin, ki jih urejamo v komasaciji, tam kjer dobimo soglasje z 80%, kar je preveč, zmanjšal na 67%, potem je pa vse velike zgodbe konec. Kot da se ne bi vedelo, da je že v koalicijskem usklajevanju zakon o kmetijskih zemljiščih, ki seveda poleg te pomembne malenkosti rešuje tudi številna druga vprašanja in jih bo tudi rešil. Zato tej odstotkovni spremembi, ki je bila znana na ministrstvu že dolgo dolgo časa in je očitno prišla do nekoga, ki je zakon vložil malce hitreje, ne nasprotujemo. Je pa zgodba približno podobna tisti, kot če bi nekdo rekel, da ima ključavnico, nima pa ne ključa, vrat, kaj šele stavbe, kamor bi to vgradil. Ampak pojdimo k bistvu. Za pridelavo hrane, krme potrebujemo kmetijska zemljišča. To so očitno preprosto dejstvo, ki so se ga naši predhodniki zavedali že bistveno bolj in prej kot mi in temu primerno tudi ravnali s kmetijskimi zemljišči. Z industrializacijo in deagrarizacijo naše družbe pa se je odnos do kmetijskih zemljišč radikalno spremenil. Kmetijska zemljišča smo še posebej po osamosvojitvi Slovenije kar uspešno pozidavali, izginjajo pa tista ob najboljših cestah, ob največjih mestih, in sicer tam nastajajo komunalne cone, trgovski centri, kot da bi nikjer v tistih občinah ne imeli drugih, boljših, za kmetijstvo manj pomembnih površin. V Sloveniji se je uveljavila tudi politika, da moramo imeti iz vsake krajevne skupnosti svojo občino in da si seveda vsaka občina tudi želi in pa misli, da potrebuje tudi komunalno cono. Ker prihajam iz Gorenjske, seveda tam kjer je nekdaj rastel najboljši krompir, med Kranjem, Šenčurjem in Cerkljam, tam se seveda na najboljših površinah sedaj bohotijo trgovski centri, kmetijsko-obrtne cone in še kaj. Zato tudi statistika preseneča samo nepoznavalce. Od osamosvojitve naprej nam je, Slovenkam in Slovencem, uspelo zapraviti okrog 100 tisoč hektarjev najboljših kmetijskih površin, okrog 62 tisoč hektarjev smo jih pozidali, 40 tisoč hektarjev nam jih je pa, v narekovajih, "ukradel" gozd oziroma so se preprosto zarasle. Zato seveda tudi nadaljevanje statistike preseneča samo nepoznavalce. Slovenci smo pristali na 800 kvadratnih metrih obdelovalnih površin, kar pomeni, da če se po črnem scenariju, v katerega sicer ne verjamemo, logistične poti ustavijo, kriza pa poglablja, pomeni enostavno, da se ne moremo sami oskrbeti; ali z drugimi besedami, da bomo lačni. Statistika pravi, da je povprečje evropskih držav tam nekje okrog 2 tisoč kvadratnih metrov na prebivalca za solidno samooskrbo pa bi morali imeti 2 tisoč 400 metrov na prebivalca. Verjetno ne boste verjeli, da ima Luksemburg, ki je urbanizirana država, poznana po drugih zadevah kot pa Slovenija, bistveno več kmetijskih površin kot pa mi Slovenci. Zato smo seveda v Poslanskem klubu Liberalne demokracije nad temi dejstvi zaskrbljeni, smo pa sodelovali tudi pri podpisu koalicijske pogodbe, ki to politiko te vlade, ki se že udejanja, jasno opredeljuje. Izpostavili smo jo v našem volilnem programu in se tudi zavzeli za čimprejšnji zakonski poseg v te izrazito negativne trende na področju kmetijskih zemljišč. Eden izmed pomembnih ukrepov na tem področju je zagotovo tudi komasacija oziroma zložba kmetijskih površin, s katero se zaokrožujejo zemljišča ter se s tem izboljšuje parcelna struktura slovenskih kmetijskih zemljišč. To povzroča, da bodo kmetije večje, bolj primerljive, bolj konkurenčne. To je dobro in v tem je zagotovo dober tudi namen predlagateljev zakona. In pa, v Liberalni demokraciji Slovenije zato podpiramo vse spremembe, ki gredo v tej smeri pospeševanja in pa poenostavljanja komasacij. Zato pa se strinjamo tudi z omilitvijo pogoja površine zemljišč, ki jo morajo imeti v lasti tisti lastniki zemljišč na predvidenem komasacijskem območju, ki se strinjajo s komasacijo. Težava predlaganega zakona pa je v tem, da zakonsko besedilo spreminja zgolj in samo zahtevano površino zemljišč, torej odstotek, ne spreminja pa nekaterih drugih členov, ki seveda še kako ovirajo in zavirajo komasacije. In če spremenimo odstotek, in tudi temu v Poslanskem klubu LDS-a z lahkoto pritrdimo, seveda kakšnih bistvenih posežkov na področju komasacije ne bo, bodo pa pospeški na temu področju s spremembo celotnega zakona o kmetijskih zemljiščih, ki bo - mislim, da ta teden, ki prihaja - tudi koalicijsko usklajen in gre v javno medresorsko obravnavo, kar se je že zgodilo z zakonom o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Tam se bodo seveda uredile tudi druge zadeve, predkupni vrstni red najemnikov, upravičencev pa še kaj. Predvsem pa sem vesel, da kmetijsko ministrstvo skupaj z ministrstvom za prostor in okolje vodi restriktivno politiko tudi na področju urbanizacij, da razpršenih gradenj, razen v izjemnih primerih, ne bomo več podpirali, več dovoljevali, da so prostorski plani na eni strani zelo zakomplicirani in se počasi spreminjajo tudi zaradi odločne vloge kmetijskega ministrstva. Enostavno, vsem skupaj, poziciji in pa opoziciji, je dana naloga, da to področje v Sloveniji bolj konkretno uredimo. Drugo nerodnost pri temu zakonu vidim tudi v dejstvu, da gre očitno za nedosledno kopiranje enake rešitve iz delovnega osnutka novega zakona o kmetijskih zemljiščih, s katerim bomo seveda zadevo celotno uredili. Glede na dejstvo, da v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije vsebinskega vidika rešitev, ki jo prinaša predlog zakona, podpiramo, ter glede na dejstvo, da gre za očiten plagiat določbe iz nastajajočega novega zakona o kmetijskih zemljiščih, se bomo poslanci LDS-a pri odločitvi, ali je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, odločali, tako kot vedno, po lastni vesti in pa presoji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Predlog zakona o spremembi Zakona o kmetijskih zemljiščih, ki ga je v proceduro vložila skupina poslancev SDS, zmanjšuje odstotek lastnikov kmetijskih zemljišč, ki se strinjajo z uvedbo komasacijskega postopka, in sicer z 80% na 67%. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ugotavljamo, da je skupina poslancev prepisala vsebino člena iz predloga zakona, ki ga pripravlja Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in ga imamo v koalicijskem usklajevanju. Očitno pa je, da so pri tem nedosledni, saj zmanjšanje odstotka tistih lastnikov, ki se strinjajo s komasacijo, je premajhen ukrep, je pa seveda eden od potrebnih ukrepov za pospešitev združevanja zemljišč, ni pa seveda zadosten in v praksi samo ta sprememba ne bo prinesla želenega učinka. Zato bomo podprli obravnavo in sprejetje vladnega predloga zakona, ki bo odpravil tudi druge postopkovne ovire, ki pa so nujne, če se zavedamo, da se v Sloveniji srečujemo z zmanjševanjem obsega obdelovalnih kmetijskih zemljišč. Raziskave kažejo, da smo v obdobju od leta 2002 do leta 2007 izgubili 7 hektarjev kmetijskih zemljišč na dan. Nadalje; pri stanju v Sloveniji ugotavljamo, da zemljišča ostajajo izven ekonomske funkcije, kajti obseg kmetijskih zemljišč v zaraščanju se ne zmanjšuje. Danes je v zaraščanju nekje okrog 21.600 hektarjev kmetijskih zemljišč. Ugotavljamo tudi, da postopek prometa s kmetijskimi zemljišči, gozdovi, kmetijami ter postopek zakupa kmetijskih zemljišč poteka zelo dolgotrajno in je izjemno zapleten za vse udeležence. Razdrobljenost posestev v Sloveniji je izjemna, saj imamo približno 3 milijone kmetijskih in gozdnih parcel, kar seveda potrjuje silno razdrobljenost lastništva. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da potrebujemo učinkovito zemljiško politiko, ki jo Slovenija očitno do sedaj ni imela in z zakonom o kmetijskih zemljiščih, ki ga usklajujejo v koaliciji, želimo odpraviti vse administrativne ovire ali pa velik del administrativnih ovir, ki preprečujejo učinkovito zemljiško politiko in tudi izvedbo komasacij. Namreč, ugotavljamo, da tudi zakon, ki ga danes obravnavamo, ne upošteva spremembe nekatere druge zakonodaje, ki jo je nujno treba upoštevati, če želiš učinkovito izvajati tudi komasacije. Torej, gre za spremembo zakona o prostorskem načrtovanju, o evidentiranju nepremičnin, o geodetski dejavnosti, varstvu okolja, graditvi objektov; skratka, cela vrsta predpisov je treba še upoštevati, preden se vloži v zakonodajni postopek zakonsko besedilo, ki bi v praksi resnično pomenilo velik napredek pri učinkovitosti združevanja razdrobljenih parcel. Vsega tega predlog zakona, ki ga je vložila skupina poslancev, ne vsebuje, zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da obravnavani zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovane kolegice in kolegi. Glede na veljavni 56. člen Zakona o kmetijskih zemljiščih se predlog za uvedbo komasacijskega postopka lahko vloži, če se s komasacijo strinjajo lastniki kmetijskih zemljišč, ki imajo v lasti več kot 80% površin zemljišč na predvidenem komasacijskem območju. V skladu z Zakonom o urejanju prostora in v skladu s Pravilnikom komasacije zemljišč na območju občinskega lokacijskega načrta pa lahko predlog za uvedbo komasacije vložijo lastniki zemljišč, ki imajo v lasti najmanj 67% površin zemljišč na komasacijskem območju. Očitno je, da prihaja do nelogičnih in v praksi do pomembnih razlik, ki jih skušamo s predlogom novele zakona razrešiti tako, da za lastnike kmetijskih zemljišč izberemo lažjo, predvsem pa bolj življenjsko rešitev. Vsi podatki kažejo, da je v Sloveniji razdrobljenost in majhnost kmetij izredno kritična, na kar opozarjajo tudi agrarni strokovnjaki in kmetje, ki se s to problematiko srečujejo v praksi. Zato smo se v Slovenski demokratski stranki, na podlagi mnogih pobud, odločili, da Državnemu zboru predlagamo v sprejetje novelo Zakona o kmetijskih zemljiščih, s katero se želeli doseči uskladitev z zakonom o urejanju prostora na področju komasacij tako, da se predlaga lažja uvedba komasacijskega postopka. Predlog za uvedbo komasacijskega postopka se lahko vloži, če se s komasacijo strinjajo lastniki kmetijskih zemljišč, ki imajo v lasti več kot 67% površin zemljišč na predvidenem komasacijskem območju. Kaj sploh je komasacija? Zakon o urejanju prostora pojem komasacije definira kot "zložba zemljišč na območju predvidenega občinskega lokacijskega načrta in njihova ponovna razdelitev med lastnike zemljišč na tem območju." V zakonu o evidentiranju nepremičnin je komasacija definirana kot "zložba parcel, ki imajo različno upravno stanje glede lastninske pravice in razdelitev po zložbi oblikovanega zemljiškega sklada na nove parcele." Po zakonu o kmetijskih zemljiščih so predmet komasacije kmetijska zemljišča, lahko pa tudi gozdovi, nezazidana stavbna in druga zemljišča na komasacijskem območju ter naprave na teh zemljiščih. Komasacijo kmetijskih zemljišč podrobneje ureja pravilnik o izvajanju komasacijskih kmetijskih zemljišč. Morda v teh časih ni nezanemarljivo dejstvo, da uresničevanje predlaganega zakona ne bo imelo finančnih posledic za državni proračun in druga javna finančna sredstva. Ponovno pa v Slovenski demokratski stranki poudarjamo, da bo imel zakon ob podpori poslank in poslancev pozitivne učinke na kmetijsko politiko, na kar opozarja tudi kmetijsko-gospodarska zbornica, ki podpira novelo zakona. Ker vemo, da gre za veliko, široko in razvejano članstvo, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da se za podporo zakonu odločite tudi ostale poslanske skupine. Še dodaten razlog podpori zakona je sistem uvajanja komasacij v državah Evropske unije. V vseh državah, kjer se izvajajo komasacije kmetijskih zemljišč, so komasacije podprte z ustrezno zakonodajo, ki uveljavlja pristop, ki uvaja z zakonom predpisano udeležbo v komasaciji. Prostovoljne komasacije so namreč postale ekonomsko neučinkovite in preveč dolgotrajne, poleg tega je pri njih možnost neuspešnega zaključka vedno velika. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog novele zakona o kmetijskih zemljiščih, ki ureja lažjo, predvsem pa bolj življenjsko rešitev uvedbe komasacijskega postopka, podprli. Verjamemo pa tudi podporo vseh ostalih poslanskih skupin.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Predloga zakona o spremembi Zakona o kmetijskih zemljiščih v Poslanski skupini DeSUS v taki obliki ne bomo podprli. Sicer intenco zakona razumemo in se tudi strinjamo s ciljem spremembe, ki ga je navedel predlagatelj, vendar pa Vlada pripravlja zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijskih zemljiščih, s katerim se bo med drugim poenostavil postopek uvedbe komasacij in predložitve potrebnih gradiv. Predlog obenem znižuje tudi prag za uvedbo komasacije, in sicer z 80 na 67%, tako kot določa Zakon o urejanju prostora in Pravilnik o izvedbi komasacije. Hkrati pa bo prinesel še nekatere druge rešitve, ki so zelo pomembne za nadaljnje gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči ter posledično za razvoj lokalnih skupnosti. Zaradi navedenega se torej pridružujemo mnenju Vlade, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Gospod Tanko, želite?
Želim besedo v imenu predlagatelja.
Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Moram oziroma dolžan sem odgovoriti na nekatere navedbe iz stališč določenih poslanskih skupin. Namreč, da se zadeva ne ureja celovito, da je to kot neke vrste plagiat nekega vladnega predloga, ki ga pravzaprav pri najboljši volji ne najdemo. Moram reči, da smo to spremembo zakona predlagali zato, ker se v nekaterih okoljih, kjer potekajo komasacije, pojavljajo veliki problemi. Tudi v moji občini trenutno potekajo tri oziroma štiri komasacije in je dejansko problem z zbiranjem soglasij predvsem zaradi tega, ker je veliko neaktivnih lastnikov na tem področju. Kot je bilo prej že tudi povedano, mnogi od teh lastnikov ne kažejo nobenega potrebnega interesa, da bi se na področju parcelne strukture, zemljiške zaokrožitve zgodilo karkoli. Jaz moram reči, da so trditve, da smo karkoli prepisali iz kateregakoli vladnega predloga zakona zlonamerne in žaljive. V poslansko skupino nismo dobili nikakršnega predloga zakona, nikakršnega povabila za sodelovanje za spremembo zakona o kmetijskih zemljiščih. Tako nismo niti obveščeni, kaj se v Vladi dogaja. Toliko bolj sem začuden nad tako trditvijo zato, ker smo omenjeni predlog zakona vložili v zakonodajni postopek 10. junija, se pravi, pred mesecem dni. Prej pa je kolega Sajovic govoril o stališču poslanske skupine, da pravzaprav nimate nič usklajenega in da bo to šele posredovano v ne vem kakšen postopek in javno predstavitev mnenj. Tako govoriti o teh zadevah na tak način, najbrž ni primerno. Če pa je to dejansko problem kmetijskega področja in sploh kmetijske politike, potem bi pričakoval, da bi tu sedel minister ali pristojni državni sekretar, pa ni nobenega od kompetentnih oseb iz ministrstva, ki so po poslovniku dolžni sodelovati pri delu Državnega zbora, ni tu. Drug problem je tudi ta, da je zanimivo, da ministrstvo oziroma Vlada nima najavljenega časa pri obravnavi tega zakona, nikjer, ne pri predhodni obravnavi za poslanskimi skupinami, ne za razpravo. To je, milo rečeno, izjemno čudno. Če gre za tako pomembno rešitev kot ste tudi poudarjali kljub vsemu vsi v stališčih poslanskih skupin, potem bi pričakoval, da se bo predstavnik ministrstva kompetentno vključil v razpravo, da bomo tudi soočili poglede in opravili razpravo o predlagani rešitvi v tem zakonu. Vsekakor pa smo se že navadili, v naši poslanski skupini, da vsi podpirate intence zakona, da vsi podpirate dobre rešitve in ideje, da ste vsi pripravljeni podpreti dobre rešitve in ideje. Tega smo se že navadili, to smo danes pri teh zakonih, ki sodijo pravzaprav, večinoma v paket reform, tudi paket, lahko rečemo, reform reševanja gospodarske krize, vsaj tisti, ki smo jih prej obravnavali pa ta tudi, to lahko rečemo, slišimo samo te načelne podpre. Tisti trenutek, ko pa je potrebno reči in odločiti, da se ta načelna podpora prelije v nadaljevanje zakonodajnega postopka, pa enkrat te volje, te intence, te dobronamernosti ni več. Ni več. In moram tudi ugotoviti, da sem pravzaprav presenečen, da edino ob temu zakonu, ki ga danes obravnavamo, nismo dobili menja Vlade. Ni pisnega mnenja Vlade. Dobili smo pisno stališče Vlade, tako k Zakonu o davčnem postopku, dobili smo pri zakonu, ki nalaga nekako plačilo obveznosti za domačo in umetnostno obrt, tukaj v temu zakonu, k jamstveni shemi, k temu zakonu stališča Vlade ni in je prav zanimivo, da se je eden v stališču poslanskih skupin skliceval na stališče Vlade, pa ni priloženo ne pisno in ni bilo povedano niti ustno in nobeno delovno telo tega predloga zakona še ni obravnavalo, ker imamo splošno razpravo. To veliko pove o pristopu, o konceptu, o dobronamernosti, o intenci koalicije za sodelovanje v Državnem zboru in tudi pri zadevah, ki pomenijo pač rešitev nekih problemov. Tukaj v celoti negirate tudi mnenje in stališče predsednika Vlade, ki je tukaj večkrat, za to govornico, jasno povedal, da bo koalicija podprla vse dobre predloge opozicije. Danes cel dan poslušamo o dobrih predlogih opozicije, o dobrih intencah zakonov, o dobrih rešitvah zakonov, pa vsako stališče koalicije, ki smo ga danes slišali, je negativno glede podpore in glede nadaljevanja postopka zakona. Tudi za tega. Pa danes govorimo in odločamo in odločali bomo samo o tem, ali so cilji zakona primerni, ali je intenca zakona prava, ali je smer prava. Tisto, kar je treba še okrasiti, spoštovana koalicija, boste lahko okrasili. Pri tem zakonu, v teh dveh členih, ki sta odprta, boste lahko tudi svoj zakon predlagali in boste tam dodelovali zadeve, za katere mislite, da jih je treba še urediti. Kar zadeva vrstne rede, boste najbrž tudi omogočili še kakšne nakupe kmetijskih zemljišč, pač tistim, ki niso imeli statusa kmeta, in boste tudi tam zaokrožili še svojo parcelno zadevo. Pričakoval bi, da bo koalicija besede svojega predsednika Vlade jemala resno. Da bo takrat, ko pove, da je neka intenca, neka rešitev dobra, in danes govorimo v tej splošni razpravi samo o tem, da bo takrat to zadevo tudi podprla. Izredno dvolično in nekorektno je, da ste vsi povedali, da so intence zakonov, ki smo jih danes predlagali, dobre, da so rešitve dobre, da so smeri prave, da rešujejo probleme, v zadnjem stavku stališč poslanskih skupin pa vsi po vrsti povedo, da predloga zakona za nadaljevanje postopka ne bodo podprli, enega, drugega, tretjega, četrtega, vseh, ki smo jih danes predlagali. Zanimivo. O čem govorimo? Je to "lično" ali je dvolično. Najbrž je to nekaj drugega. Mislim, da bi morali biti pri teh ravnanjih, pri teh velikih besedah, ki jih slišimo v Državnem zboru, sposobni tudi tistega minimalnega fizičnega napora in povezati misel, ki ste jo povedali, z odločitvijo na teh treh tipkah, ki jih imamo pred sabo. To je minimum in mislim, da bi odgovorna koalicija zlahka zmogla tudi tako ravnanje. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Lojze Posedel. [[Ga ni.]] Replika, gospod mag. Sajovic, čeprav še niste razpravljali, ste podali stališče poslanske skupine in imate pravico do replike.
Hvala lepa. No, ker sem bil imenovan in da ne bo kakšne hude travmatizacije čez vikend, bom tokrat pritisnil na tipko tako, kot je treba. Namen tega zakona podpiram in to bom izrazil tudi z dejanjem, predvsem zato, ker je v Sloveniji nekaj komasacijskih postopkov odprtih in da damo tudi s tega mesta signal ljudem, da se bo to zgodilo, da če dobijo 67% zemljišč, bodo tisto, kar je pametno, potrebno in koristno, lahko opravili. Veliko smo govorili o politiki kmetijskih zemljišč, predvsem pa mislim tukaj, da morajo svoje opraviti tudi kmetijska inšpekcija, predvsem kar se tiče zaraščanja. Določene površine se zaraščajo same od sebe, določene, druge, ki so kmetijske, pašnik, travnik, marsikje celo opuščena njiva, pa se načrtno in namensko pogozdujejo. Treba je tudi opozoriti kmetijsko inšpekcijo, župane v občinah in še koga, da naj seveda opravijo tisto, kar je njihova dolžnost - o nepravilnih posegih v prostor obvestijo ustrezne strukture, ki morajo pa seveda ukrepati. Slaba politika, slabo stanje zemljišč je celo na nekaterih ne samo na nekaterih, na kar veliko parcelah sklada kmetijskih zemljišč in gozdov. Jaz mislim, da moramo v državi na temu področju najprej narediti red in zato sem vesel, da se spreminjata v paketu oba zakona, Zakon o skladu in pa Zakon o kmetijskih zemljiščih. In pa jaz sem prepričan, da rešitve, ki bodo predstavljene, tako kot ta, ne smejo imeti ne pozicije in pa opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi. Tako nedvomno je, da je hrana in predelava hrane ena od temeljnih strateških vsebin vsakega nacionalnega gospodarstva, tako se tudi tega zavedamo tukaj, v Sloveniji. Vendar je nasproti temu zelo zaskrbljujoče dejstvo, da iz dneva v dan, iz leta v leto izgubljamo kvalitetne kmetijske površine. Tako, kot je bilo danes že povedano, dva tisoč do dva tisoč petsto kvadratnih metrov je potrebnih na prebivalca za preskrbo s hrano, pri nas pa, mislim, je ta kvadratura iz leta v leto manjša. In danes se mi zdi, da je tu nekje okoli tisoč tristo kvadratnih metrov. Da je temu krivo to, da se intenzivno širijo mesta in vasi, da se pozidavajo najboljša kmetijska zemljišča, da se zaraščajo dobre kmetije, ki so še do včeraj dajale izdelke in produkte, da so tukaj nenazadnje tudi podnebne spremembe, ki iz leta v leto, iz obdobja v obdobje pokažejo svoj neprijazen obraz in preprečijo, da bi na teh kmetijskih površinah, ki jih je že tako ali tako malo, pridelali tisto hrano, ki je za nas strateškega pomena. Zelo spoštujem predlagatelje in pa Predlog za spremembo Zakona o kmetijskih zemljiščih, tako kot smo danes slišali že mnogo teh predlogov, vendar moramo v tem primeru vsekakor prisluhniti Vladi in zagotavljanju, da Vlada razmišlja o tem, da bo v kompleksnem obsegu razrešila vprašanja, ki so bila danes v vseh teh predlogih, tako tudi zdaj v tem predlogu o kmetijskih zemljiščih. Prepričan sem, da je predlagatelj dobronameren. Jaz namesto predlagatelja ne bi s takšnim razočaranjem gledal na izid postopka vsakega njihovega predloga, tudi pri negativnem izidu glasovanja se moramo zavedati, da je sproženo zelo pomembno vprašanje, vsebinsko pomembno vprašanje in je na ta način sprožen tudi nek poseg in proces, ki se bo nadaljeval na Ministrstvu za kmetijstvo bodisi tudi na Vladi in da bo na koncu dobil za nas en pomemben epilog. Zato bi na tem mestu rekel to, da sem hvaležen za takšne pobude, kot verjetno marsikdo tu med nami, da pa vsekakor Zakon o kmetijstvu terja širšo in kompleksnejšo obravnavo. Prepričan sem, da je komasacije predlog korekture na tem delu, da je potreben in da je v celoti zajet v spremembo celotnega zakona in da bodo tu verjetno dodane še druge stvari, ki bodo na nek način pripomogle k temu, da bo kmetijstvo postavljeno na tak nivo, kakršnega si želimo, da se vsaj prepreči ta negativni trend, ki ga dosegamo danes. Pa ne samo Zakon o kmetijskih zemljiščih, tu gre verjetno za mnogo drugih vsebin, ki so vpete v drugo zakonodajo, v drugačne ali druge zakone. In prepričan sem, da se temu sledi. Naj na koncu rečem to, da kot župan ene občine, ki si vsekakor tudi prizadeva, da bi pozidala, na žalost, dobra kmetijska zemljišča, potem Ministrstvo za kmetijstvo zelo hitro da negativne smernice, torej prepreči, da bi to storili dokler za ta zemljišča, kvalitetna zemljišča ne pridobimo nadomestnih, enakovrednih, kjer se bo lahko naprej opravljala kmetijska proizvodnja. Torej, jaz vidim, da tudi Ministrstvo za kmetijstvo vodi aktivno kmetijsko politiko, da v tem smislu pazi na kmetijski fond, ki naj se ne bi zmanjševal s takšnimi in drugačnimi posegi. Naj zaključim s tem, da ne samo Zakon o kmetijstvu tu gre tudi za črpanje evropskih virov, evropskega denarja za razvoj podeželja, za pospeševanje in utrjevanje, urejanje vaških jeder in vsega tega ostalega, kar bo na takih ruralnih področjih, kot je recimo tudi naša Koroška, preprečilo, da se bodo ljudje izseljevali iz teh oddaljenih krajev in oddaljenih vasi, da bodo ostali na kmetijah, jih obdelovali in pripomogli k temu, da se fond kmetijskih zemljišč v Sloveniji ne bo krčil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka! Že naš kolega Bogovič je v mnenju poslanske skupine jasno povedal, da podpiramo to spremembo zakona. Mislim, da je bila razprava o tem že pred časom narejena, vodena na Odboru za kmetijstvo, kjer so tudi v zvezi s tem ugotavljali, da je potrebno na tem področju nekaj narediti. Sam poznam primere, ko so bile že narejene nekatere melioracije, ki so imele že dogovorno naprej za posledico seveda komasacijo oziroma zložbo posameznih zemljišč, pa do tega iz različnih razlogov, predvsem pa iz tega, ker ni bilo doseženo zadostno soglasje lastnikov, do tega končnega cilja lastniki zemljišč, vsi tisti, ki so bili na posameznih področjih, niso prišli. Dejstvo je, da je, ne bom rekel prevelika demokracija ali pa preveliko soglasje za posamezna tovrstna opravila kot je komasacija, kot je, ne vem, podobna zadeva je pri možnosti vzdrževanja večstanovanjskih objektov; da samo dva primera naštejem, da prevelika stopnja soglasij vseh lastnikov mnogokrat onemogoča ne samo normalno življenje, ampak predvsem, torej tiste postopke, ki so potrebni za to, da se nek proces izboljšanja ali kmetijskih zemljišč ali na drugi strani, kar sem omenil, stanovanjskega ali kakšnega drugega fonda, da se ta proces izboljšanja nadaljuje. Je to preveliko demokratizacijo seveda to mnogokrat onemogočeno. Zato, da ne bom, glede na to, da smo razloge, zakaj podpiramo to spremembo zakona, že v mnenju poslanske skupine navedli, naj rečem tudi to, da bom tudi sam ta predlog zakona v tej prvi obravnavi podprl in je možno, tako kot so že nekateri kolegi rekli, je možno te člene nadgraditi s še nekaterimi potrebnimi dodatki oziroma popravki in eventualno tudi na koncu vgraditi v sistemske, kakor se vedno zgodi. Saj to ni pogruntavščina sedanje koalicije, tudi v prejšnji koalicije je bil večkrat uporabljen ta izraz, češ rešitev je dobra, ampak pripravljamo sistemski zakon. Tudi pri naslednji točki je približno tako. To kar smo na seji včerajšnji dan prekinili, točko, je približno spet isti izgovor. Rešitev dobra, ampak mi pripravljamo sistemsko rešitev, ki bo tudi to vključila in tako naprej in oh in ah in vse bo krasno. Tisti, ki to govorite, se morate seveda tudi tega zavedati. Jaz se pa tudi tega zavedam. Smo tudi v kakšni drugi koaliciji tudi včasih uporabljali to. Vendar vi ste prejšnji mandat na vse mile viže kritizirali, če je kdaj kdo to rekel, zdaj pa to na potenco uporabljate. Malo mi je žal, ampak dobro, očitno je takšno življenje. Torej, kot rečeno, jaz bom ta del, torej ta zakon, podprl tudi na Vladi, na koaliciji, na vseh skupaj je pa, da ga, če bomo to večinsko naredili vsi, da pa za drugo obravnavo ta člen ali pa dva člena tudi ustrezno popravimo oziroma dopolnimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod László Göncz.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Prihajam iz območja, kjer je vprašanje komasacije še posebej pomembno vprašanje. Bilo je tudi v preteklosti, je danes in je tudi ostalo naloga za jutri. Sem pa vprašal za mnenje kar precej strokovnjakov pa tudi konkretnih lastnikov kmetijskih zemljišč, tudi tiste, ki imajo manjše pa tudi tiste, ki imajo nekoliko večje parcele in tisto, kar bom povedal, bom povedal predvsem na osnovi njihovih stališč, saj sam nisem strokovnjak iz tega vidika. Vendar poudaril bi pred tem eno. Mene je tudi nekoliko presenetilo, da vladnega mnenja nisem videl tukaj pri tem zakonu. Namreč, jaz res nisem vedel, da Vlada tudi že usklajuje besedilo podobnega zakona. Verjetno je to v koaliciji samoumevno, ampak vsi pač nimamo informacij iz prve roke, zato bom rekel, da sem jaz temu zakonu pristopil izrecno iz vsebinskih razlogov in vsebinski razlog je v tem primeru poboljšanje pogojev komasacije. Vsi, ki so bili vprašani z moje strani oziroma strani moje poslanske pisarne, so odgovorili pozitivno in pritrdilno, v smislu, da je ta predlog, ki sicer le v enem segmentu rešuje to vprašanje, zelo dobrodošel. To so izrekli agronomi, torej strokovnjaki, kot sem že poudaril, in tudi lastniki kmetijskih zemljišč. Skratka, to moram poudariti in sem mnenja, da čeprav gre za parcialno vprašanje, nikakor ni slabo, če se ta zadeva ureja. Če pa v zelo kratkem času dejansko pride do novega celovitega besedila novele zakona, mislim, da se kljub temu lahko v tem trenutku ta predlog podpre. Kar se tiče problematike celotnega vprašanja kmetijskih zemljišč in Sklada kmetijskih zemljišč, je veliko odprtih vprašanj. Sam omenjam velikost zaščitenih kmetij, kar je zelo pereče in se dotika slehernega, ki se ukvarja z rentabilnostjo kmetijstva z dolgoročnega vidika. Torej je kar precej zadev, ki bi jih morali urejati. Kakorkoli že, smatram, da če bomo na osnovi morebitne določbe tega zakona lahko uredili nekoliko prej tudi sorazmerno majhen delež zemljišč, ki so še potrebna komasacije, je to tudi dobrodošlo. Če se zakonodajno zadeva odvija drugače, je tudi sprejemljivo. Skratka, v tem trenutku bom ta predlog, ker drugega ne poznam in ne vidim, podprl, predvsem na osnovi tistih argumentov in tistih stališč, ki sem jih dobil neposredno od tistih, ki so strokovnjaki oziroma lastniki zemljišč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Gospod Alan Bukovnik.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Še posebej lep pozdrav namenjam državni sekretarki gospe Bukovčevi, ki je bila prej namerno ali nenamerno neopažena s strani vodje Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, pa tudi kolegicam in kolegom! Parcelna razdrobljenost in majhnost je velik problem na ozemlju skoraj celotne Slovenije, tudi zaraščanje obdelovalnih površin ter zapuščanje podeželja. Pa vendar, ali ni neutemeljeno pričakovati, da bo ta problem rešila samo poenostavitev komasacijskih postopkov. Iz predloga za uvedbo komasacijskega postopka mora biti razvidno, da imajo podpisani lastniki v lasti najmanj 67% površine zemljišč na komasacijskem območju, namesto prejšnjih 80. Res je, da ima Vlada spremembo Zakona o kmetijskih zemljiščih predvideno v programu dela za naslednje leto. Vendar je Predlog spremembe zakona o kmetijskih zemljiščih pripravila že v letošnjem letu, hkrati s spremembo Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Kmalu bosta šla oba v medresorsko usklajevanje. Sprememba Zakona o kmetijskih zemljiščih, ki ga pripravlja Vlada, bo obsežnejša in temeljitejša od predloga, ki ga imamo na mizi. Ugotavljam, da gre za predlog, ki sodi v kategorijo statistika. To pomeni, da bo ob koncu tega mandata, tega sestava Državnega zbora, opozicija še bolj nazorno dokazovala, kako je bila pripravljena pomagati s predlaganjem zakonov, pa jih je pozicija z glasovalnim strojem preglasovala. Vendar je potrebno pri tej kategoriji statistika predloge umestiti med kompetentne in nekompetentne. Menim, da ta predlog sodi med tiste druge. Menim tudi, da gre za dobesedni prepis dela 56. člena osnutka novega zakona, torej spremembe Zakona o kmetijskih zemljiščih, in to tretjega odstavka, ki ga pripravlja celovita Vlada Republike Slovenije in ga pripravlja sočasno s spremembo Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Nekorektno bi bilo v tem trenutku govoriti o tem, kako je to besedilo priplavalo do predlagateljev, vendar pa imam občutek, da je predlog dan v proceduro tudi zato, da bi v Državnem zboru Republike Slovenije ob razpravi o spremembi dela enega člena, kljub vedenju, da Vlada Republike Slovenije pripravlja celovito rešitev Zakona o kmetijskih zemljiščih, ponovno ukradli nekomu nekaj časa, predvsem pa ljudem denar. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav državni sekretarki, spoštovane kolegice in kolegi! Dejstvo je, da nam manjka kvalitetnih zemljišč, predvsem zemljišč, ki niso razdrobljena, kajti eden temeljnih problemov slovenskega kmetijstva je prav ta neugodna posestna struktura oziroma razdrobljenost slovenskih kmetij. To je posledica tako zgodovinskega vpliva, kot tudi napačne kmetijske politike v preteklosti. Proces komasacije kmetijskih zemljišč, ki mora biti seveda podprta z ustrezno zakonodajo, je nujno potrebno nadaljevati, da bo lahko slovensko kmetijstvo vsaj delno primerljivo s kmetijstvom v Evropski skupnosti. Ker gre pri zakonu o spremembi Zakona o kmetijskih zemljiščih zgolj za uskladitev z Zakonom o urejanju prostora na področju komasacij, glede odstotka površine zemljišč, ki je potreben za uvedbo komasacijskega postopka, ne vidim razloga, da tega ne bi podprli. Predlog zakona namreč predvideva, da se predlog za uvedbo komasacijskega postopka lahko vloži, če se s komasacijo strinjajo lastniki kmetijskih zemljišč, ki imajo v lasti več kot 67% površin na predvidenem komasacijskem območju, namesto dosedanjih 80%. Ne pričakujem, da se bo s tem členom rešilo vse težave in probleme, vendar pa če ni kakšnih drugih strokovnih zadržkov s strani, recimo, kmetijskih strokovnjakov, velja to spremembo zakona v prvi obravnavi podpreti in v nadaljevanju morda tudi nadgraditi. Jaz sem za to spremembo zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Gospa Breda Pečan, izvolite.
Hvala za besedo. Danes smo poslušali jadikovanje v zvezi s krutostjo te koalicije, ker noče nobenega od predlogov zakonov, ki jih predlaga opozicija, sprejeti oziroma pritrditi njihovim dobrim namenom. Dobri nameni so zagotovo na mestu, vendar pravijo, da pot dobrih namenov lahko vodi tudi do pekla, ampak ne v zvezi s temi zakoni, to je treba priznati. Seveda se ve, da se koalicijsko usklajevanje ne izvaja z opozicijo, nikoli se ni, in tudi ne vem, zakaj bi bili mi neka posebna izjema. Vendar je res nenavadno, da smo se v koaliciji prvič začeli seznanjati z vsebino Zakona o kmetijskih zemljiščih, s predlogom sprememb in dopolnitev Zakona o kmetijskih zemljiščih, ki je kar precej obsežen, in ugotovili, da je v tem zakonu tudi člen, ki se pojavlja v vašem predlogu. Pa ne samo, da je ta člen, ampak je celo številka, ki jo ponujate, 67%, popolnoma enaka tisti, ki je v predlogu, ki ga je pripravilo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ali ni to nenavadno? Vse kaže, da vam v Državni zbor zakona nismo poslali oziroma vam ga Vlada ni poslala, verjamem in vem, da je tako. Celo to vam lahko povem, da je prva verzija zakona prišla v roke koalicijskim poslancem, ki se ukvarjamo s področjem kmetijstva, gozdarstva in prehrane v papirnati obliki zato, da ne bi v elektronski obliki pobegnila kam drugam in čudo čudno, pojavi se člen s 67% z istimi nameni. Saj zato pravimo, super, da imate tako dobre namene. Vendar lepo prosim, napišite zakon sami. Ne pa, da "sunete", po domače povedano, en člen, obrazložitev tega člena, manjka pa še cela vrsta drugih členov, ki omogočajo izvršitev te spremembe. Ta člen sam zase ne naredi nič. Toliko vam mora biti jasno in vi to dobro veste. Samo seveda zaradi tega, da se pokažete, kako ste skrbni, da bi omogočili hitrejše komasacije pa greste in "kao" prehitite Vlado. Dajmo, no dajmo! In še nekaj bi rada rekla. Danes sem slišala stvar, ki zdaj ne vem, ali jo je pripisati mladosti tistega, ki je govoril, ali jo je pripisati vedenju o tej zadevi, boljše poznavanje tematike meni, ki sem toliko stara. Pravijo, da sem najstarejša poslanka v tem Državnem zboru. Nič me ni zaradi tega sram. Hvala bogu, da sem poslanka. Govorim o ženskem spolu, ne o moškem. In zakaj to govorim? Zaradi tega, ker razdrobljenost kmetijskih parcel in majhnost kmetij v Sloveniji ni posledica zemljiškega maksimuma, vas lepo prosim. Ali imate kaj pojma o tem, kaj pomeni zemljiški maksimum 10 hektarjev? Če bi bil zemljiški maksimum v Sloveniji dosežen takoj po vojni, potem ne bi imeli razdrobljenih parcel in kmetij. To je eno. Torej zemljiški maksimum je, majhne kmetije so posledica zlasti dedne zakonodaje pred 2. svetovno vojno in tudi potem. Lepo prosi, tisti in upam, da me posluša, ki je to rekel, da naj malo prebere zgodovino razvoja kmetijske dejavnost v tej državi od K. U. K. Osterreich-Ungarn, kot se je nekoč temu reklo, pa vse do današnjih dni. In še nekaj bom rekla. Jaz sem bila poslanka v prvem mandatu tega Državnega zbora, 1992-1996. V tistem mandatu je bil vodja oziroma minister Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, liberalni demokrat. Vendar smo v tistem času sprejeli odločitve, kako bomo [[...]]Ja, vaš je bil, ta iz Maribora. No potem je bil pa prej. Saj ni bistveno. V glavnem sprejete so bile odločitve o tem, kako bomo poskrbeli za povečanje povprečne velikosti kmetij. To smo se odločili v Državnem zboru in potem se ni zgodilo nič. Povprečna površina kmetij se je eno figo povečala v Sloveniji. Do danes imamo še vedno tako majhne kmetije, kot smo jih imeli. Kaj je zdaj povprečna kvadratura? Takrat je bilo pa 3,5, pretresljivo veliko povečanje. Jaz ne morem iti mimo tega, da je Ministrstvo za kmetijstvo ves čas vodila Ljudska stranka in da je gospod Oman kot starosta Ljudske stranke takrat rekel, da je treba nujno povečati in hitro in pospešeno in ne vem kaj vse je treba narediti, da se bodo kmetije v Sloveniji povečale. In kaj se je zgodilo? Praktično eno figo, nič. Lepo prosim, ko bo zakon septembra meseca prišel oziroma avgusta meseca bo prišel v Državni zbor, glejte, da boste prispevali k izboljšanju zakona po vseh svojih zmožnostih in sposobnostih, ker gre za dobro kmetijstva v tem zakonu. V tem zakonu, ki ga je pripravilo ministrstvo, ki ga vodi dr. Pogačnik, je kup izboljšav, ki bodo, jaz sem prepričana, pripeljale do tega, da bo našemu kmetu mnogo lažje delati, ne govorim fizično, ampak da bo mnogo lažje lahko razvijal svojo dejavnost, kot je to delal do zdaj. Jaz sem vesela, da je končno prišlo do takega premika, da bomo lahko doživeli, bom rekla, nek nov val razvoja kmetijstva v Sloveniji. Ker dejstvo je, jaz se s tem popolnoma strinjam, razen če nekdo prideluje vrhunska vina v svojih vinogradih, da na 3, 4, 5 hektarjih kaj dosti ne more narediti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Predlagatelj, izvolite gospod Tanko.
Hvala za besedo. Z vsako razpravo koalicijskega poslanca smo korak dlje od tistega, kar bi moralo biti. Prej je gospod Sajovic v stališču poslanske skupine povedal, da bo čez en teden Zakon o kmetijskih zemljiščih pripravljen. Zdaj je gospa Pečanova povedala, da bo prišel v Državni zbor konec avgusta. Mi smo ga vložili 10. junija. Se pravi skoraj tri mesece prej, preden boste vi nekaj predložili v zakonodajni postopek. Tri mesece prej. Mislim, da je takrat, ko koalicijskim poslancem zmanjka argumentov, dovoljena vsaka žalitev kogarkoli, ki karkoli v tej državi predlaga, katerokoli pozitivno spremembo. Vsak tisti je obsojen in obtožen. Jaz bi, če ste tako dobri, če ste tako fleksibilni, bi to, kar je prej gospod Sajovic govoril, pa kar zdaj govorite vi, lahko imeli že februarja meseca, saj je bila Vlada ja postavljena konec novembra, če je to že tako enostavno. Jaz mislim, da je zelo nekorektno, da namesto, da bi govorili o namenih, se ukvarjamo s posamezniki. Mi nismo nikomur nič odvzeli, nikomur nič, ne vem, kaj dobili od kogarkoli, ker nismo nič od vas dobili nikoli. To kar predlagamo in danes predlagamo že četrti zakon v zakonodajni postopek in ga tudi obravnavamo, so predlogi, ki smo jih pripravili v naši poslanski skupini. V naši poslanski skupini. Nismo spraševali za mnenje nikogar, nismo konzultirali na ministrstvu nikogar, celo na Kmetijsko-gozdarski zbornici nismo konzultirali nikogar, nikjer. Zato, ker se tudi sami v praksi soočamo s komasacijami. Tudi sam sem se, ker sem bil župan prej, sem nekaj komasacijskih postopkov izpeljal že tam, davno pred letom 2000, pa tudi zdaj se dogajajo te podobne zadeve in ti ponavljajoči vzorci težav tudi pripeljejo do tega, da je treba nekaj na tem področju storiti. Vendar, danes smo prav pri vsakem predlogu zakona slišali, da so nameni dobri, in da bo to Vlada sistemsko uredila kasneje. Ta zakon, če ne bo zdaj sprejet in ne bo šel naprej, bo obravnavan enkrat konec letošnjega leta. Konec letošnjega leta. Če bo šel naprej, je septembra lahko postopek zaključen. Lahko, zlahka. Nobenih težav ni, če tisto številko 67 popravimo na 65, če vas to moti. Lahko predlagate to, lahko na 60, če je to ključen problem, vendar se pri teh zemljiških zadevah pač pojavlja vprašanje, ali je treba imeti pri odločanju večjo zahtevano stopnjo soglasja kot je recimo za spremembo ustave. Mislim, da ni potrebna, ampak to je tudi zadeva, ki sledi na nek način iz Ustave in zato je tudi to povezano s to odločitvijo, ne zaradi tistega, kar bi vi ali pa kar boste predlagali. Če bi bili mi res taki, kot vi govorite, bi verjetno prepisali vse, kar ste vi "naumili", če ste kaj "naumili". Ampak tega ni. Tega nihče ni dobil na vpogled, tega, nihče ne ve, kakšne spremembe pripravljate. To boste predložili konec avgusta. To se pravi, da je še vse, če je kaj, je delovno gradivo itn. Rešitev nimamo, jih ne poznamo in verjetno bomo, če bo delo koalicije teklo tako počasi kot zdaj teče, ko sta dva poslanca koalicije povedala dva datuma, razlike pa je mesec in pol, potem bomo verjetno predlagali še kaj. Morda tudi pri tem zakonu in tudi pri kakšnih drugih zakonih. Tudi mi smo pripravili, neke vrste normativni program in ga bomo tudi izvajali in ga izvajamo, bolj dosledno, hitreje kot Vlada. In tudi predlogi so dobri, načelno vsi izjemni, tako kot poslušamo razprave, samo verjetno je predsodek tisti, ki onemogoča, da bi se ti predlogi nadaljevali v postopku in da bi jih tudi sprejeli. To za nas ni problem, imamo ideje in jih bomo pripravili, problem je za tiste, ki jih s tem zaustavite, da ne koristijo teh bonitet, teh prednosti ali priložnosti, ki jih ti zakoni prinašajo. Tako, kot smo prej poslušali o eni položnici - rajši 10, namesto 10 milijonov prihranka gospodarstvenikom, jih bodo dali 10 in tako naprej, poleg izgube časa in ostalih zadev. Štiri položnice od devetih so takšne, pri katerih je plačilo, če niste slišali, virmana dražje od zneska, ki je na virmanu napisan. Tudi te podatke verjetno poznate, pa niste storili nič. In tudi tu težko karkoli pričakujem. Tudi vsi tisti poslanci, ki mislite, da je opozicija v Državnem zboru samo zato, da bo sedela in glasovala za predloge koalicije se hudo motite. Gospod Bukovnik, v tej državi še ni diktature, še ni totalitarnega sistema, smo pa blizu tem, ker trend, smer kakor se stvari dogajajo, pač pelje proti temu. Mi imamo vso pravico - poslovniško, ustavno in kakršnokoli drugo, da stvari predlagamo, in jih tudi bomo. Vi pa si lahko vzamete pravico, ker imate večino, da odločate o tem, ali bo šlo kaj naprej ali ne bo šlo. Tako, kot so stvari zdaj postavljene, najbrž ne bo šlo nič naprej. Upam, da vam bodo ljudje ploskali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečanova, replika. Prosim.
Saj ne bom dolga, še enkrat bom ponovila, da, seveda, niste mogli vsega prepisati, zaradi tega, ker če bi vse prepisali, bi bilo pa res zelo očitno. Pa če ste že prepisovali, potem bi vsaj tako prepisali, kot ste zdaj predlagali - 65%, da ne bi bilo tako očitno. In zaradi tega me ne boste prepričali, da niste dobili informacije iz notranjosti ministrstva. Ampak, saj ni važno. Zdaj vam bom pa tehnično razložila, zakaj ni dobro, da bi vaš zakon zdaj podprli. Zaradi tega, ker potem septembra našega dobro pripravljenega, ki mnogo bolj globoko zareže v kmetijsko gospodarstvo, kmetovanje v Sloveniji v pozitivnem smislu, ne bi mogli obravnavati na septembrski seji Državnega zbora, ker bi morali najprej obravnavati vašega. Tako, da mi je žal, da, moram reči, da je ta člen dober, seveda je dober, zato, ker so ga pripravili pri dr. Pogačniku, pri gospe Bukovčevi, ki je državna sekretarka, kot vam je bilo že povedano, ne pa kakšna svetovalka Vlade, in zaradi tega vam moram reči, da, žal, ne bo držalo to, kar trdite.
Predlagatelj, gospod Tanko. Prosim.
Hvala lepa. Včeraj smo tudi obravnavali na seji dobro pripravljen zakon o obdavčitvi poslovodstev, ki so ga vložili koalicijski poslanci s tridesetimi podpisi. Mislim, da razen enega člena tistega zakona, so bili vsi amandmirani. Toliko, ko govorimo o kvaliteti. Pa, če boste pogledali nazaj vladne predloge zakonov, boste prišli do istih rezultatov. Do istih rezultatov. Poglejte stališča Zakonodajno-pravne službe [[...]]
Gospa Pečanova, ni mogoče odgovarjati iz klopi.
[[...]]kaj ste popravili. Ko govorimo o sistemski in kvalitetni pripravi vladnih zakonov. Poglejte si. Imate računalnik pred seboj odprt pa boste lahko vse preverili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Ivan Grill. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lep pozdrav. Očitno imate koalicijski poslanci težavo s številko 67. 67 je zaokrožena številka, 66,6, dvotretjinska večina, je bilo že povedano, in ta številka ni zrasla na zelniku Poslanske skupine SDS čisto tako neosnovano. V številnih razpravah je bilo kot ideja ali kot neka primerna večina, omenjeno dve tretjini in iz tega je to izhajalo. Iz tega in verjetno, če je v vladnem prostoru številka 67, ste tudi povzeli eno tako oceno. Problem s koalicijo, poglejte je verjetno tudi v tem, da ste si prioritete zastavili povsem napačno. Kajti področje kmetijstva in seveda tudi področje gospodarstva je izredno pomembno, pa bo očitno še več kot leto dni, dao se bo ta zakon obravnaval, če se seveda bo. Bilo je rečeno danes, da bo to vloženo čez en teden, z druge strani, da bo v avgustu. Sem pa to zasledil, mislim, da je eden omenil, da bo celo dano še v javno razpravo ali pa v neko usklajevanje. Tako, da je verjetno ta datum še precej, precej lahko odmaknjen. Kot sem omenil, imate težave z prioritetami. Očitno ste si najprej dali prioriteto, da se sodnikom dvignejo plače, da se dvignejo odvetniške tarife, da se poskrbi za izbrisane, da se podraži vinjete. To je za vas prioriteta. To pa, kar mislim, da bi bilo v korist našim kmetom, pa za vas ni prioriteta. Jaz sem prepričan in verjamem, da velika večina izmed nas deli mnenje, da so naši kmetovalci zelo prizadevni, pridni in bi bili lahko bistveno bolj uspešni, bistveno bolj konkurenčni, če bi jim sistemsko omogočali, da bi pač kmetovali na bolj enostaven, na lažji način. Ena izmed velikih ovir je razdrobljenost kmetijskih zemljišč. Posledica te razdrobljenosti je tudi to, da se zaraščajo zemljišča, od njiv do travnikov. Če se sprehodimo izven urbanih naselij, lahko na vsakem koraku vidimo, kako ljudje opuščajo obdelavo teh zemljišč, ker jim pač ta razpršenost to onemogoča. Zato smo tudi v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ocenili, da bi bilo zdaj dobro narediti korak k temu, da se ravno na področju komasacij oziroma združevanja teh zemljišč naredi prioritetno korak naprej. Ni to zdaj velik ali celovit ukrep, ki lahko na vseh področjih stvar izboljša, bo pa pomembno prispeval k temu, da se bodo tam, kjer so težave, ravno zaradi do zdaj veljavnega zakona, s tem zadeve pospešile. In to prispeva k uveljavljanju tega cilja. Glejte, vsak ve, da pregovor pravi, še tako veliko skalo ali pa še tako velik kamen se s številnimi ali več udarci z manjšim kladivom da razbiti. Ravno tako velja za nek kompleksen problem, še tako velik se bo lahko reševal z majhnimi rešitvami, z majhnimi koraki. In področje kmetijstva je zagotovo kompleksen problem, ki je v Sloveniji že dolgo prisoten in je bil zanemarjen. Ne verjamem, da je Vlada ali kdorkoli drug sposoben predvideti vse tiste težave, ki se bodo tudi skozi postopek obravnave ali skozi uveljavitev nekega zakona, ki ga baje Vlada pripravlja in ga bomo tudi obravnavali, zadeve reševale. Zakaj ne bi tega zakona, ki je sedaj v proceduri, potrdili, pa tudi, če mesec prej ta zakon velja, pomeni, da se bo s tem ukrepom mesec prej lahko kakšen problem reševal. In če boste potem s strani Vlade res vložili tak zakon, ki bo tudi to reševal, ne bomo s tem v bistvu ničesar izgubili. Sam bom seveda z veseljem sodeloval in prispeval, če bo ta vladni zakon v obravnavi, in ga tudi podprl, če bo te probleme reševal. Vendar, kot sem omenil, nobenega razloga ni, da se tega zakona zdaj ne podpre, da stopi čim prej tudi v veljavo. Upam, da bodo poslanci, kot je bilo rečeno s strani ene izmed poslanskih skupin, glasovali po svoji vesti, da boste tudi v koaliciji dali zadostno podporo ali pa vsaj ne glasovali proti, stisnite kvorum, pa bomo ta zakon izglasovali sami in naredili pomemben korak k temu, da bo tudi naše kmetijstvo boljše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mirko Brulc.
Hvala lepa. Veliko je bilo povedanega in škoda je petkovega popoldneva za mnoge flancarije in tako dalje. Vem, da ste zelo dobro obveščeni, bolje obveščeni kot pozicija, kajti lovke ste vlekli štiri leta, zato je tudi 67% zelo natančna številka. Verjamem, da so nameni dobri, kajti to je bil predlog Vlade oziroma Ministrstva za kmetijstvo. In če so oni to pripravili, verjamem, da je bil namen zelo dober. Za konec pa bi samo to rad povedal, vedno pravite, da bi tukaj morala sedeti Vlada in predsednik Pahor pa ne vem kaj. Pa ljudje dragi, prej je tukaj en kolega deset minut razlagal, kaj je to komasacija. Ne bo minister za kmetijstvo poslušal osnovnošolske razlage, kaj je to komasacija in zgubljal časa. Hvala bogu, da dela in še žal mi je časa, ki ga izgublja tukaj gospa prisotna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Aha, torej besedo ima Janko Veber, prosim.
Hvala za besedo. Če je res tako velika dobronamernost vlagateljev tega zakona, da želijo, da se čim prej sprejme, potem bi bilo seveda potrebno pojasniti, zakaj imamo ta zakon danes v prvi obravnavi. Če bi ga vložili po skrajšanem postopku, bi se danes pogovarjali že o drugi obravnavi in bi res lahko govorili o tem, da preden gremo na dopust, bi ta zakon bil že sprejet. Vse razlage, ki ste jih imeli, v smer, da želite pospešiti reševanje komasacije, enostavno ne držijo. Gre za to, da se poskuša zavlačevati in oteževati Vladi možnost, da pride s svojim predlogom, ki ga bi potem seveda poskušali tudi čim prej sprejeti v Državnem zboru. To so dejstva. Naslednje dejstvo je to, da sprememba odstotka lastnikov, ki sodelujejo pri uvedbi postopka za komasacijo, se zmanjšuje iz osemdeset na sedeminšestdeset. Je zgolj eden od prvih korakov, da lahko čim lažje začneš ta postopek, vendar je treba postopek potem izpeljati in na koncu zaključiti s pravnomočnostjo. In o tem govori v Zakonu o kmetijskih zemljiščih triindvajset členov. Sedem od teh jim je potrebno spremeniti in uskladiti z drugo zakonodajo, da bo ta postopek, ko se začne komasacija, čim prej zaključen in da začne živeti vsaj v tistem delu, tudi če v kakšnem delu zaradi pritožb še ni usklajen, še ni zaključen, da lahko živi vsaj v tistem delu kjer se ugotovi, da je postopek soglasen na obeh straneh oziroma pri vseh, ki so vključeni v to in v tistem delu, ki soglašajo s tem. Skratka, zato govorimo o tem, da zakon takšen kot je, ne rešuje problema v praksi in je zato neprimerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Če bi obravnaval vsaj še tistih šest členov, ki jih je res treba uskladiti, potem bi danes lahko govorili o tem, da je naš skupen interes pri tej zadevi dosežen, da se zmanjša razdrobljenost zemljišča oziroma da so kompleksi urejeni tako, da vsako kmetijsko gospodarstvo lažje gospodari s svojimi zemljišči, ampak žal samo ta korak k temu ne bo pripeljal. In postopkovno je bilo že tudi povedano, da tudi če se ta zakon v prvi obravnavi potrdi, da se prej kot septembra, oktobra, ne moremo zaključiti. In mislim, da ni prav nobene razlike ob tem, da bo Vlada prišla julija ali avgusta, ker se bo naše zasedanje začelo v septembru in bo lahko postopek končan v oktobru, rano tako kot ta zakon. Prav nobenih očitkov ni mogoče dajati Vladi ali koaliciji, da bo nekaj pozneje ali pa, ne vem, v kakšnem nedoglednem času prišla s svojimi rešitvami. In res je, zelo težko je pripraviti zakon, ki ga ne bi potem v Državnem zboru dopolnjevali. To dokazuje praksa in mislim, da se iz mandata v mandat pravzaprav skorajda ne srečamo z zakonom, da ga ne bi v Državnem zboru dopolnili. Nenazadnje je tako tudi prav, saj to tudi je naša vloga, saj vsak predlagatelj, ko vloži zakon v proceduro, seveda ga obravnavamo in poskušamo dopolniti in upam, da tudi izboljšati. Najslabše pa je, če sprejmemo zakon, ki se ga pa potem v praksi ne da izvajati. To je pa res izguba časa. In samo en člen je izguba časa in o tem govorimo in zato utemeljujemo stališče naše poslanske skupine, da je ta zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Želi besedo predlagatelj? Gospod Tanko, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani kolegi! Tukaj smo slišali zdaj vrsto tehničnih pomislekov in proceduralnih pomislekov, kar zadeva postopek. Lahko bi bil ta zakon po skrajšanem postopku, vendar ljudje ne bi imeli priložnosti, da bi slišali to kvalitetno razpravo in razloge, zakaj tega ni možno sprejeti. Ker bi glasovali samo o predlogu, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, tako kot pri vrsti drugih predlogov zakonov, ki smo jih vložili v zakonodajni postopek. To gospod Veber dobro ve, zato ima tudi tako velike težave z obrazložitvijo, zakaj to ni dobro. Da ima težave, velike težave s tem, kaže tudi njegov stavek, ko je rekel, če to sprejmemo, se zakon ne da izvajati. Še kako se da izvajati. Če se lahko zakon izvaja pri 80% soglasju, se bo še toliko lažje pri 2/3 soglasju. Bistveno lažje. Vsi tisti, ki smo bili vključeni svoje dni v postopke komasacij, vemo, kako ti postopki tečejo v živo in v praksi. In jaz mislim, da so razlogi, da se neka zadeva zavrne, samo zato, da bo prišel na vrsto vladni zakon čez tri mesece, slabi razlogi. Slabi razlogi! Zelo slabi razlogi. Govorijo o nečem, kar popolnoma odstopa, diametralno odstopa od tistega, kar nam je za to govornico govoril vaš predsednik Vlade, da bodo predlogi, ki so dobri, podprti. 2/3 soglasje pri komasacijah, če ga imate vi tudi v svojem predlogu, je točno tak, kot ga imate vi napisanega, vendar v tistem predlogu, ki bo prišel čez dva meseca, če bo prišel, bo to dvotretjinsko soglasje primerno in tapravo in najboljše. V predlogu, ki smo ga mi pripravili, ki ga mi predlagamo, pa to soglasje ni ustrezno. In kolega Veber celo izjavi, da se zakona ne bo dalo izvajati. Neverjetno. Mi smo predlagali to rešitev zato, da dobimo čas, da se lahko pod komasacije, ki se zastavljajo, izvedejo, da lahko hitreje pridemo do potrebnih soglasij za uvedbo postopkov. To je zagotovo bistveno in da hitreje sprožimo proces združevanja zemljišč, da hitreje pridemo do tega, da se bodo začele oblikovati zaokrožene kmetijske površine in s tem bi tudi bili dani prej pogoji za strojno in drugo tehnološko obdelavo in pridelavo hrane. To je pač temeljni cilj tega zakona. Če so še kakšni drugi razlogi, s katerimi mislite zakon popravljati, je v redu. V prejšnji podobni koaliciji se je pač Zakon o kmetijskih zemljiščih popravil samo za to, da so lahko eni kmetje kupili zemljo. Izključno zato se je naredila luknja in jaz najbrž imam kar dober občutek, da se bo tudi s tem kompleksnim zakonom, ki ga boste predlagali, naredilo nekaj podobnega. Morda ne to, ampak nekaj drugega, da se bodo sprostili neki postopki, ki bodo zamaskirani s tem dvotretjinske soglasjem, omogočali bodo neke druge odločitve, neke druge postopke. To se je do zdaj delalo s spremembami Zakona o kmetijskih zemljiščih. Zato so tudi nekateri zdaj postali tudi kmetje, poleg tega, kar počnejo. Skratka, mislim, da je potrebno s stvarmi, ki jih imamo, ki smo jih predlagali, nadaljevati, da je ta zakon primeren za obravnavo, nadaljevanje obravnave in da je potreba, da rešimo strukturne probleme, ki so na področju slovenskega kmetijstva. To je eden izmed pomembnih korakov. Ni edini in ni najbolj popoln, ampak je popoln korak, ki bo na podeželju uredil marsikaj in ureja marsikaj. Zato imajo tudi tisti, ki imajo status, ki se želijo s to dejavnostjo ukvarjati, interes, da se te zadeve spremenijo. Vsi tisti, ki špekulirajo, imajo druge interese in na vse mogoče način ovirajo razne sprejemljive rešitve. To, da imamo v kmetijstvu stanje kakršno je, je posledica neustrezne kmetijske politike v preteklosti. Je. In to kmetijske politike od daleč nazaj, takrat so se izpeljale razlastitve, takrat so se določili kmetijski maksimumi, takrat se je uredilo marsikaj. In tudi nadaljevanje izvajanja kmetijske politike je bilo takrat izredno slabo, kajti ni bilo možno kupiti sodobne tehnološke opreme, ni bilo možno. In tudi zaradi tega smo ali pa ste tisti, ki ste imeli to možnost takrat, sistemsko zastavili problem propadanja slovenskega kmetijstva, sistemsko, ker se določene stvari niso smele razvijati. Šele v času po osamosvojitvi so se določene pomembne spremembe na temu področju naredile, vendar so bile povezane tudi z drugimi zadevami. Marsikaj tega se je dejansko tudi zgodilo, marsikaj takšnega, kar je bilo nepotrebno, in to najbrž namensko. Zdaj rešujemo stvari, ki so zastarane, zdaj skušamo oživeti podeželje, da bi našli tudi na tem delu pot iz krize, da ne bi propadala kulturna krajina, da ne bi prihajale zveri do vrat domačij na podeželju. In ko tak predlog pride pred poslance Državnega zbora, je treba zbrati vse moči in potegniti vse rešitve in razlage iz petnih žil, da se takšni predlogi zavrnejo. Če bi koalicija res bila toliko dobronamerna, kot je bilo povedano in kot se jo je poskušalo predstaviti javnosti, potem bi marsikaj v temu mandatu lahko že postorili, kar je ostalo iz prejšnjega mandata. Marsikaj. Pa pomembne stvari stojijo, pomembne stvari so bile zavrnjene in to samo iz raznih proceduralnih razlogov. To, kar je izjavila gospa Pečan, najbrž drži, mi bomo ta zakon zavrnili zato, da bomo sprostili pot vladnemu zakonu, ki bo prišel čez dva meseca. To najbrž drži, to je ključen argument. In če koalicija deluje na takšen način, da potrebuje predlog opozicije, da ga potem povzame v svoji rešitvi, potem mislim, da ne bomo prišli daleč. In tudi zato najbrž mnoge stvari potekajo zelo počasi in tudi zato so trendi takšni, kot so po statističnih podatkih, pa ne samo po statističnih, tudi po dejanskih občutkih, ki jih dobimo in ki jih imajo državljani. Če na področju kmetijstva in kmetijske politike ne bomo ničesar spremenili, potem se bo ta trend propadanja kmetijskih zemljišč nezadržno nadaljeval. Kljub krizi, kljub temu, da bi, če bi lahko, če bi dobili, če bi lahko skomasirali zadeve, če bi lahko uredili zadeve in bi lahko marsikdo preživel, se bo ta trend nadaljeval. Zagotovo se bo nadaljeval. In dlje kot čakamo, večji so problemi. Mi bomo sprejemali kmalu proračun. Verjetno bo potrebno tudi dati neke postavke v proračun, ker na osnovi spremembe oziroma deleža soglasja lastnikov kmetijskih zemljišč se bodo dali neki razpisi in bo tudi interes nekoliko večji. Če boste še kaj drugega spremenili, bodo tudi postopki lažje stekli. In jaz mislim, da politično zadrževanje teh postopkov ni primerno. Čim prej bi morali narediti te spremembe, ki so za to potrebne. Prva priložnost bo v sredo, ko bomo glasovali o teh predlogih zakonov in upam, da bo prišlo do ustreznih odločitev tudi v koaliciji, da ne bo glasovanja sami mi pa vi, tako kot se je praviloma dogajalo sedaj. Samo mi smo bili tisti, ki smo podpirali koalicijske predloge in marsikakšna stvar je bila tudi za vas nepričakovano soglasno sprejeta, ni pa prišlo do nekega ustreznega odločanja koalicije, da bi se podprli tudi dobri in potrebni opozicijski predlogi. Tudi na področju gospodarstva, kar smo predlagali, tudi na področju administrativnih ovir, tudi na področju, v tem primeru kmetijske politike, so to ustrezni in dobri predlogi. To ste tudi v razpravi povedali. Vendar načela koalicija : opozicija, mi : vi so močnejša od dobrote, o kateri ste prej govorili in kvalitete, o kateri ste prej govorili. Jaz mislim, da tak pristop za državo, ki se nahaja v gospodarski krizi, tudi velik del tega po nepotrebnem, bi bilo potrebno nekatere vzorce obnašanja spremeniti. Morda bi kakšen vzorec iz preteklega mandata, ko se je za temeljne rešitve, za najzahtevnejše rešitve posvetovalo in usklajevalo tudi z opozicijskimi strankami, da bi se ti modeli tudi sedaj uporabili. Takrat to ni bilo tako potrebno, ker so bile razmere take. Sedaj pa je to zelo potrebno. In je škoda vsake zamujene priložnosti, ki jo koalicija ne izkoristi, da bi prišla do boljših rešitev. Izgovarjati se samo na to, da imamo v pripravi sistemski zakon, da bomo tu še nekaj proučili in bomo potem predlagali, kot smo poslušali danes praktično cel dan, to je pravzaprav, milo rečeno, neodgovorno. In kar je še slabše, da takrat, ko pride pred vas rešitev, ki je pravzaprav po zdravi pameti ni mogoče zavrniti, se usuje na predlagatelje praktično kup žaljivk. Mislim, da to ni raven razprave v Državnem zboru. Mi potrebujemo kvalitetno razpravo. Če dvotretjinsko soglasje ni primerno, potem lahko opravimo razpravo o nižjem soglasju, lahko tudi o nekoliko višjem, vendar mora to nekdo predlagati. O tem bi morala teči razprava, ali je načelo dveh tretjin primerno ali ni, samo to predlagamo. Vendar o tem načelu tu razprava ne teče. Teče o mnogih drugih stvareh, ki nimajo z vsebino zakona in predlogom, ki smo ga dali, popolnoma nobene zveze. Moram reči, da tudi predlagatelji, tudi moji kolegi poslanci so danes pri tej točki razpravljali na ta način, ampak so bili izzvani. Mislim, da bi bilo primerno, da vsi tisti, ki imate tudi na kmetijskem področju dobre namene, to čim prej realiziramo, da izkoristimo tiste priložnosti, ki se ponujajo, da jih izkoristimo takrat, ko jih imamo na mizi. Ni nobene potrebe in nobenega argumenta, da odločitve o takih predlogih prelagamo v neko prihodnost, pa naj se gospod Potrč nasmiha tako ali drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Veber. Prosim.
Hvala za besedo. Mene resnično izjemno veseli, da je gospod Tanko kot predlagatelj oziroma eden od predlagateljev oziroma prvopodpisani priznal, da je bil cilj vložitve tega zakona, da danes govorimo pred javnostjo o tem zakonu. In to je bil res cilj. Glede časovnega sprejemanja tega zakona še enkrat poudarjam, če bi bil vaš interes iskren, da je ta zakon sprejet čim prej, bi ga danes obravnavali po skrajšanem postopku in danes bi na seji Državnega zbora ta zakon bil sprejet ali pa zavrnjen. In res bi lahko govorili o tem, če bi bili [[...]]
Mir v dvorani.
[[...]]če bi bil sprejet, da bi bil vaš interes iskren in dobronameren. Vendar, žal ste dokazali že s samo proceduro, da vaša dobronamernost tukaj resnično ni izkazana in bo časovna komponenta sprejemanja ali vladnega ali tega zakona povsem enaka. Efekt v praksi bo pa glede na vsebino vladnega zakona bistveno kvalitetnejši, kot pa bo s tem. Poglejte, ves čas v obdobju samostojne Slovenije je praktično bila odgovorna za kmetijsko politiko desnica. Ves čas. Če samo pogledamo podatke, ki so zastrašujoči. Od leta 2002 do leta 2007 smo izgubili sedem hektarjev kmetijskih zemljišč na dan. Sedem hektarjev kmetijskih zemljišč na dan. To je zastrašujoč podatek. In že tolikokrat tudi mogoče omenjano razlaščanje in tako naprej. Poglejte, denacionalizacija, vračanje kmetijskih zemljišč v naravi tudi tistim, ki se ne ukvarjajo s kmetijstvo. Veliko parcel je bilo vrnjenih tudi v kompleksih, s čimer smo razdrobili komplekse in zmanjšali konkurenčnost slovenskega kmetijstva. Zakaj se je to vračalo v naravi, predvsem na način, da so se drobili kompleksi kmetijskih zemljišč? Na to bi bilo danes res lepo slišati odgovore s strani desnice, zakaj je peljala takšno kmetijsko politiko, da je drobila komplekse? In danes si razbijamo glavo o tem, kako bomo lastnike kmetijskih zemljišč, ki niti niso v Sloveniji, zanimirali za to, da bodo pristopili h komasaciji. Eden od ukrepov, ki ga predlagamo kot levica uradno v zakonu, ki je v proceduri v skladu s koalicijskim sporazumom, je zmanjšanje števila udeležencev, torej lastnikov na začetku uvedbe te komasacije. Primorani smo v to, ker enostavno ni mogoče zbrati toliko soglasij lastnikov zemljišč, ker je veliko teh povezanih tudi z vračanjem v naravi v sklopu denacionalizacijskega postopka. In to je eden največjih problemov, ki smo si ga v samostojni Sloveniji postavili sami, ko je bil sprejet ta [[...]]
Gospod Veber počasi zaključite prosim.
Prosim?
Čas je potekel, če zaključite.
V glavnem, še enkrat samo opozarjam [[...]]
Zato vas moram jaz opozoriti [[....]]
Še enkrat opozarjam, da ta namen, kot je bil izpostavljen s strani predlagatelja, je bil jasno izkazan, da gre za razpravljanje, ne pa za učinkovito reševanje tega problema.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prijavila se je tudi gospa Sonja Bukovec, državna sekretarka. Dal vam bom besedo. Najprej bom dal besedo gospe državni sekretarki gospe Sonji Bukovec. Prijavila se je meni. Pri tem času se lahko prijavi. Pri času, ki ostane, se lahko prijavi, ni pa se mogla prijaviti prej, ker Vlada ni dala. Ne skrbite za pravilno razlago Poslovnika. Prosim, gospa Sonja Bukovec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni gospodje poslanci, gospe poslanke. Hvala za besedo. Danes teče beseda o zakonu o kmetijskih zemljiščih. Problemi na tem področju so zelo veliki. Zaradi tega smo se na ministrstvu odločili, kljub temu da to ni bilo v začetku v normativnem planu, da bomo pripravili spremembe tega zakona in jih vložili v vladno oziroma parlamentarno proceduro. Zakon je trenutno v koalicijskem usklajevanju. Člen zakona, ki ga predlaga Poslanska skupina SDS, je seveda identičen, kot je bilo danes že omenjeno, členu zakona, ki je v našem predlogu. Zakaj smo se odločili zaradi spremembe? Predvsem zaradi tega, ker na tem področju, na področju zemljiške politike obstoječi zakon prinaša vrsto problemov, predvsem administrativnih, nadalje gre za usklajenost s prostorom, problemi, ki so povezani s prometom kmetijskih zemljišč, zemljišča ostajajo izven ekonomske funkcije in drugo. Ponavljam, zakon je v koalicijskem usklajevanju, probleme smo poskušali rešiti celovito, čim bolj, kolikor pač dovoljuje sprememba zakona, da bi se kmetijska politika in da bi bil za vse, ki na tem področju potrebujejo pomoč, zakon čim bolj prijazen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala. No, hvala bogu, da se je spoštovana gospa oglasila. Že spet smo pri obravnavi predloga zakona o spremembi zakona o kmetijskih zemljiščih prišli na politiziranje, ne pa na vsebino. Je pa res, da me je kolega tu zraven mene opomnil; mi sodelujemo; in to sem hotel vprašati. Vse lepo, kar je zdaj gospa državna sekretarka povedala, ampak zakaj vendar nismo prejeli stališča Vlade do predloga tega zakona?! Mogoče bi bilo manj besed, manj žalitev z leve in desne. In mogoče bi vedeli, v čem je stvar, ne glede, da smo pri prvi obravnavi. Stališča Vlade, vsaj če pogledam, ga niti ni bilo, niti ga nisem slišal, niti ga nimam, razen če sem ga spregledal - potem se vam, gospa državna sekretarka, iskreno opravičujem. Potem, dobro, potem pa pojdimo po poti besed in narekov po raznih knjigah in se prepirajmo tukaj in si pač mečite z leve na desno, kar si imate za metati [[...]]
Prosim, gospod Kontič, mir.
[[...]]prav bi bilo, da Vlada pove svoje stališče, saj vendar je Vlada tista, ki skrbi in bdi nad dogajanjem na področju, konkretno zakona o kmetijskih zemljiščih. Imamo predlog, ne glede, da je prva obravnava, Vlada naj pove svoje stališče, naj pove, da se pripravlja drug zakon in potem ne bi zamujali in govorili na pamet tri, štiri ure in brezplodno zapravljali čas. Saj mi smo za to plačani, da si izmenjujemo mnenja. Ampak brezplodnost je tista, ki boli. Pač nek predlog je, Vlada naj pove, da ta predlog bo upoštevan, ne bo upoštevan, ga spreminja, ne glede, ali je to prva, druga ali tretja obravnava ali karkoli že. Vsebina je važna, ne oblika, ne poslovnik, ne določila poslovnika. Mi govorimo o enem predlogu, ki bi bil po mnenju enih boljši, po mnenju drugih slabši. Vlada je tista, ki bo dala svoje stališče, verjetno bo takšno stališče tudi sprejeto in nič slabega ni, če ga danes slišimo, ne glede, da je po poslovniku prva obravnava. Mislim, da je to koristno za ljudi, za kmete, za tiste, ki se jih ta zakon tiče, ne pa za nas, ker vsi tega zakona ne poznamo tako dobro, nekateri so dali določene predloge, se malo bolje spoznajo, v bistvu pa je ta zakon zaradi ljudi, ki čakajo, kaj se bo zgodilo. Ljudje so tisti, ki potrebujejo ali ne potrebujejo tega zakona. Jaz sem se moral oglasiti, ker dejansko stališče Vlade, tudi če je bilo podano, hvala bogu, da je bilo zdajle dano s strani Vlade, je dobrodošlo, da vemo, kako naprej. Ker smo v prvi obravnavi, so še vedno možnosti, da storimo dobro za ljudi, ki se jih zakon tiče. Za nas je pravzaprav vseeno, za nas je to očitno samo metanje krogle ali pa streljanje s puščicami z leve na desno. Spoštujem poslovnik, ampak včasih je logično razmišljanje bolj potrebno kot papirji, papirologija in predpisi. Mislim pa, da je zadeva legalna ali pa legitimna, če želite, če že ni legalna, no, bom rekel legitimna, da Vlada pove svoje mnenje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Jurša.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav velja tudi državni sekretarki, kolegice in kolegi! Mislim, da nobenega problema ali tragedije ne bo, če bi tudi to predlagano spremembo zakona s strani opozicije sprejeli. Vseeno pa ocenjujem, da koalicija pripravlja nekatere rešitve, spremembe v paketu. Zaradi tega bom podprl takrat tiste rešitve. Kot pravim, nobena tragedija se ne bi zgodila, če bi tudi zdaj prepisano eden od drugega to zadevo sprejeli. Pomembno je, da kmetijstvo potrebuje to spremembo zakona, kajti z melioracijami in tudi komasacijami lahko naredimo slovensko kmetijstvo konkurenčno evropskemu. Toda še preden se bo ta konkurenčnost zgodila, bomo morali v Sloveniji povedati v svoji strategiji - mislim, da bo v kratkem predstavljena tudi na kmetijsko-živilskem sejmu v Gornji Radgoni - razvoja kmetijstva v slovenskem prostoru. Enkrat bomo morali povedati, kakšno kmetijo, družinsko kmetijo si v Sloveniji dejansko želimo. Pethektarska kmetija z mogoče 30 do 50 parcelami obdelovalnih površin ne bo prinesla konkurenčnosti. Zgodovina pogojuje te zadeve, iz preteklosti, če gledamo v Prekmurju, pa se spomnimo samo Miška Kranjca - In strici so nam povedali, pa bo verjetno za vse Slovence jasno, zakaj imamo tako velike kmetijske obdelovalne parcele. Sam pa prihajam z območja in imam tudi svoje izkušnje, na kakšen način smo začeli izvajati komasacije in melioracije na našem območju. Žal pa moram ugotoviti, da se je v letih po osamosvojitvi, tudi za časa prve Demosove vlade, zgodilo to, da je Sklad kmetijskih zemljišč takrat tudi prispeval k temu, da smo te komplekse drobili, da smo to zemljo, ki so jo imele različne institucije, kmetijske zadruge, kmetijska gospodarstva, razdelili med kmete po malih parcelah. Že takrat bi morali gledati na to, o čemer se danes pogovarjamo. Mene pa nekaj drugega pri celi zgodbi še bolj skrbi. Vsi agrarni ekonomisti v Sloveniji - ni bilo Sklada kmetijskih zemljišč, ampak so nekatere druge institucije to zadevo delile, sem se pozneje tudi popravil agrarni ekonomisti govorijo o težavah v kmetijstvu. Na to vpliva tudi naša razdrobljenost, ker nismo konkurenčni. V letu 2009 se ekonomičnost vseh naših kmetijskih segmentov poslabšuje. Precej nas mora skrbeti, da je to v letu, ko dejansko imamo veliko gospodarsko krizo oziroma recesijo v Sloveniji kakor tudi v svetu. Zakaj sedaj to poudarjam? Predvsem zaradi tega, ker me skrbi, da ravno iz okolja, iz katerega prihajam, dejansko izgubljamo poleg tega, da imamo velike težave v kmetijstvu, tudi eno od najbolj pomembnih gospodarskih družb, to je delniška družba Mura. Si predstavljate, težave s katerimi se srečujemo na področju kmetijstva, podkrepljuje še tekstilni velikan s stečajem. Kaj prinaša našemu prostoru dejansko v letu 2009 vse skupaj?
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa. Če bi res imeli v koaliciji dobre namene in bi zakon podprli, potem bi tudi omogočili, da lahko vložimo zahtevo za izredno sejo, za drugo obravnavo, in bi skupaj z rebalansom proračuna obravnavali tudi ta zakon in bi bil tudi že na tej seji sprejet, 16. in 17. julija. Tako kot zdaj Vlada vsak dan prinese dodaten zakon, ki bo uvrščen na izredni seji, bi lahko tudi ta droben problem, ki je vezan na proceduro in učinkovitost, lahko zlahka rešili. Tudi poslovniško je to možno. Kar zadeva odgovornost za podeželje ali pa za kmetijstvo, veste, kolega Veber, ni bila desnica odgovorna za kmetijski resor, ampak vedno koalicija. Vedno je koalicija imela ministra za kmetijstvo in vsaka koalicija je ta resor poskušala tako ali drugače urejati. To ni bilo nič vezano na levico ali desnico, ampak na koalicijo in opozicijo. In če ste bili dovolj dolgo člani koalicijskih vlad, bi lahko tudi to uredili. Podobno je tudi z Zakonom o denacionalizaciji. Po letu, ne vem, 1992 ali 1994, ko je bil sprejet, je bilo do leta 2004 deset let, ko ste imeli v koaliciji veliko moč. Ne največjo, ampak veliko. In če je bil ta zakon o denacionalizaciji za takratne koalicije tako moteč, potem bi ga lahko zlahka spremenili. Imeli ste tudi več kot dve tretjini poslancev v Državnem zboru v koaliciji svoje čase. In zdaj oporekati, zakaj in kako, celo kakšen mandat ste dlje poslanec, kot sem sam, bi lahko tudi že prej kaj predlagali, ne samo zdaj v tej prosti razpravi, ko je postopek zaključen, to urejamo. Deset let nazaj se je pa dalo še kaj narediti. In problem je še naslednji. Danes smo obravnavali štiri zakone v prvi obravnavi. Pri treh zakonih, ki smo jih predlagali, smo imeli pisno stališče Vlade in ustni govor ali pa nagovor predstavnika Vlade. To je edini zakon, za katerega nismo dobili niti pisnega stališča Vlade, niti Vlada ni imela najavljenega časa, da bi povedala svoje stališče. Žal je takšen umik, ki ga smatram kot neko obliko dezertiranja oziroma bežanja od problema, je neprimeren za Vlado, ki želi tudi na kmetijskem resorju delati kompetentno. Vlada do tako pomembne spremembe, čeprav gre samo za spremembo enega člena, najbrž bi morala predložiti pisno in tudi ustno stališče v Državnem zboru. Če je zmogla za tri zakone, ki smo jih obravnavali pred to točko, to storiti, potem bi najbrž bilo primerno tudi za to točko. Tudi pričakovano je bilo. Tako pa je vse nekam zvodenelo. Rad bi vas še opozoril na izjavo gospe državne sekretarke, ki je povedala, da ta sprememba zakona ni bila v normativnem programu Vlade. Najbrž tudi sedaj še ni. Se pravi, da po 10. juniju, ko smo mi to spremembo tega člena vložili, se je potem sprostila vladna mašinerija. In zato bomo še čakali mesec in pol, da bo Vlada vložila predlog zakona za postopek. Pa še nekaj drugih stvari bo zraven dodala, da ne bo enostavno samo to v postopku. Tako sedaj to izgleda. Ena izjava gospoda Sajovica, ki je član koalicije, druga gospe Pečanove, tretja državne sekretarke in ko ta mozaik zložiš, potem pač lahko prideš tudi do takega zaključka. Ne rečem, da je pravi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ampak lahko prideš do takega zaključka. Sam pa bom predlog zakona podprl, ker mislim, da je ta sprememba potrebna. Potrebna je zato, ker je potrebno sprostiti oblikovanje in pridobivanje soglasij za uvedbo komasacijskih postopkov. Treba je kvorum znižati in tako tudi omogočiti, da bo prišlo tam, kjer je interes, do uvedbe komasacijskih postopkov in do izboljšav [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]na področju kmetijske politike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 8. točko dnevnega reda - to je na obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini, skrajšani postopek. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima Rado Likar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav. Zakon o dopolnitvi zakona o dohodnini je kratek in zasleduje en sam cilj oziroma rešitev. Ta pa je, da se tako imenovana plačila OMD, to je plačila za območje z omejenimi dejavniki, izključijo iz davčne osnove. Plačila za OMD so namreč plačila iz kmetijskookoljskih in gozdnookoljskih plačil, ki so po 26. členu veljavnega zakona o dohodnini oproščena plačila dohodnine, kot tudi po določbah uredbe sveta. Kmetje so na območjih z omejenimi možnostmi kmetovanja upravičeni do izravnalnih plačil, namenjenih izravnavi stroškov pridelave zaradi težjih pridelovalnih razmer, s ciljem ustvarjanja pogojev za kmetovanje in zagotavljanje primerne obdelanosti kmetijskih zemljišč v gričevnato hribovitih področjih in na področjih z okoljskimi omejitvami. Zato ni logično, da bi kmet, ki obdeluje zemljo na območjih z omejenimi dejavniki, plačal več davka od dohodka, povezanega s kmetijsko dejavnostjo, kot kmet, ki pridobiva dohodek iz kmetijske dejavnosti na ravninskih predelih. Že za leti 2007 in tudi 2008 je Ministrstvo za finance v povprečni znesek subvencij najprej vključilo tudi plačila iz naslova plačil iz OMD, pozneje pa objavilo nove izračune, pri čemer je iz izračuna v celoti izločilo OMD plačila. Takšna rešitev je po našem mnenju zgolj začasna in prav z dopolnitvami zakona o dohodnini bi ta problem lahko trajno rešili. Na seji matičnega odbora je na predlog Poslanske skupine SD, kljub temu da Vlada ni nasprotovala noveli zakona, bil izglasovan predlog, da predloženi zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, češ, da je primerneje počakati na spremembo zakona o dohodnini, ki je že v pripravi. Bojim se, da napovedanih novel zakonov in sistemskih rešitev, ki urejajo dohodnino in katastrski dohodek, še nekaj časa ne bo, zato je sprejetje predlaganega zakona po našem mnenju smiselno in potrebno. Potrebno je tudi s tega vidika, ker je po podatkih statističnega urada faktorski dohodek v kmetijstvu v letu 2008 nižji za okrog 10%, v primerjavi z letom 2007. Zadnja leta smo tudi priča številnim ujmam, ki uničujejo pridelke in gospodarska poslopja in tako še poslabšujejo dohodkovni položaj kmetijstva v Sloveniji. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo za predlog dopolnitve zakona oziroma smo proti sklepu, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa za besedo. Poslanci DeSUS predlagani rešitvi načeloma ne nasprotujemo, saj smo prepričani, da je treba to področje urediti na način, ki bo zagotavljal enakopravnost za vse zavezance. Glede na to, da je k ureditvi tega vprašanja pristopila tudi Vlada, katere namen je oblikovati ustrezno rešitev v smislu na novo opredeljene dohodke, ki se vštevajo v davčno osnovo, ter oprostitve za dohodke iz osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti, tega predloga ne bomo podprli. Prepričani smo, da bo vladni predlog celoviteje in pravičneje uredil obdavčitev tega področja ter možnost določitve katastrskega dohodka, subvencijskega dohodka in proučitev vrnitve na sistem obdavčitve dejanskih subvencij pri dejanskih prejemnikih. Zaradi navedenega bomo poslanci DeSUS podprli sklep matičnega delovnega telesa, da predlog novele dohodninskega zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Prosim, proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki koalicije, vodje koalicijskih poslanskih skupin, lepo bi vas prosil, da nam nekdo pove, česa nimate v pripravi, da bomo tisto mi naredili. Kajti očitno delamo samo stvari [[...]]
Gospod Tanko, to ni proceduralno vprašanje. Proceduralno vprašanje se nanaša na uporabo poslovnika, tako da to ni proceduralno vprašanje in ni treba nikomur ničesar povedati. Hvala. Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Ko smo zasedali na matičnem delovnem telesu, smo dobili razpravo o predlogu dopolnitve Zakona o dohodnini po skrajšanem postopku, ki ga je vložil kolega iz Slovenske ljudske stranke, da sta predstavnici Vlade na Državnem svetu korektno in legitimno povedali, da Vlada nasprotuje Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini po skrajšanem postopku. Na sami seji matičnega delovnega telesa pa smo prejeli stališče Vlade, kjer le-ta ne nasprotuje Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini, skrajšani postopek. Na Državnem svetu predstavnik Vlade pravi, da nasprotuje, na matičnem delovnem telesu je stališče Vlade, da ne nasprotuje. Ne vem, mislim, da sta to dve popolnoma različni stališči ene in iste Vlade. Na tej seji matičnega delovnega telesa je ponovno prišlo do tega, da je pretehtala odločitev koalicijskih strank, da pa vendar nasprotujejo predlogu zakona. Če se zdaj dogovorimo, da govorimo o Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini z različnimi stališči, ker ga je vložil pač nekdo iz Slovenske ljudske stranke, potem se pojdimo "za-proti-za-proti". Če pa se pogovarjamo o zakonu, ki je pomemben za ljudi, katerega vsebina je pomembna za ljudi, potem bi pričakoval - pa spet nočem biti stroga opozicijska, pač pa konstruktivna opozicijska stranka -, da bi bilo stališče Vlade in koalicijskih strank, ki to Vlado sestavljajo, enotno. Da bi na Državnem svetu rekli, smo proti, da bi rekli na matičnem delovnem telesu, smo proti, in tretjič, smo proti, ker pripravljamo nov zakon. Prav. Vendar pa ne razumem, na Državnem svetu proti, na matičnem delovnem telesu niso proti, potem so bili spet proti po odločanju na matičnem delovnem telesu. In se bojim, da v Vladi niso bili usklajeni. To naj se sami zmenijo. Res nimam nič proti in sem danes že dvakrat poudaril, da pričakujem številne nove zakone, ki jih pripravlja Vlada. In jih bom skušal, vsaj tiste, ki se tičejo mojih področij in področij Slovenske nacionalne stranke, prebrati, jih spoštovati, če so dobri, ali jih zavrniti, če niso dobri. Ampak do zdaj samo slišim, kako se pripravljajo novi zakoni, zato vse, karkoli nekdo drug predlaga, ni dobro. Vendar s tem nismo rešili problema. Lahko verjamem, da tisto, kar bi sam predlagal, kar je predlagal kolega ali predlagajo kolegi s te ali te strani, da kaka stvar ni dobro. To lahko verjamem. Lahko verjamem, da ni dobra. Ampak vsaj obravnavajmo jo, pa poglejmo, če ni dobra, ugotovimo, da ni dobra, in jo zavrzimo. Če pa vidimo, da je dobra, jo sprejmimo. Bolje je, da posadimo eno drevo, kot da bomo čakali, da bo sto tovornjakov pripeljalo tisoč dreves. Vsaj eno bo zraslo. V strahu, v čakanju za tisoč novih dreves, ki jih nikoli ne bo, pa ne moremo živeti, ali pa ljudje, ki se jih to tiče. V Slovenski nacionalni stranki bomo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini po skrajšanem postopku že zaradi neskladja znotraj koalicije in znotraj Vlade podprli. Z veseljem. Vem, da bomo najbrž v manjšini in da Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o dohodnini ne bo sprejet, ampak lahko bomo rekli čez pol leta ali leto, da smo ga hoteli sprejeti in smo hoteli dobro ljudem, ne politiki.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Rad bi pojasnil, da mi podpiramo ta zakon, ker smo ga tudi vložili. Ampak rekel bi tudi to, da tudi Vlada in koalicija podpirata zakon. Vendar ker pripravlja, to smo danes že večkrat ugotovili, ker pripravlja obširnejši in sistemski zakon, bo očitno tudi ta zakon doživel podobno usodo. Ampak OMD plačila so, jasno, ne samo po našem mnenju in po mnenju večine so to okoljska plačila. In po veljavnem zakonu o dohodnini bi kot taka že morala biti izključena iz obdavčitve po obstoječem zakonu. Vendar, ker prihaja do različnih tolmačenj na Ministrstvu za kmetijstvo, predvsem pa na Ministrstvu za finance, je potrebno zadevo urediti točneje, določneje, nedvoumno z manjšo spremembo zakona, ki smo jo tudi predlagali. Res je. Enak postopek je bil na koncu preteklega prejšnjega mandata. Tudi takrat smo dali nalogo v prejšnji koaliciji, da ti dve ministrstvi, predvsem pa Ministrstvo za finance pripravie spremembico, to manjšo spremembo zakona, vendar je konec mandata preprečil, da bi takrat v Državnem zboru sprejeli spremembo oziroma da bi sploh ustrezna ministrstva pripravila ustrezno spremembo. Zato pričakujemo, da Državni zbor sprejme ta zakon, ki smo ga pripravili in da enkrat rešimo tudi za naslednja leta, da ne bo več dileme v spomladanskem delu, ko bodo zopet dane ustrezne odločbe vsem tistim, ki se jih ta del zakona tudi tiče. Kot rečeno, v poslanski skupini bomo te spremembe zakona podprli. Če eventualno ta sistemski zakon ne bi zagledal luči sveta do prihodnje pomladi, predlagam vsem, da tudi sledijo našemu zgledu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 8. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 13. julija 2009, ob deveti uri. Hvala. Lep pozdrav. Prijeten vikend vam želim.