Spoštovane poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 28. seje Državnega zbora Republike Slovenije. ¸ Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Stanislav Brenčič, Geza Džuban, Ljubo Germič, Aleš Gulič od 17. ure dalje, Feri Horvat, Jožef Horvat, Drago Koren, Rudolf Moge, dr. Marko Pavliha, Maria Pozsonec, Jožef Školč in mag. Franc Žnidaršič od 14. ure dalje. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVZEMIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. V zvezi s tem zakonom Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena Poslovnika Državnega zbora, dajem najprej besedo predstavniku Državnega sveta za dopolnitev obrazložitev predloga zakona. Gospod predsednik Državnega sveta, Sušnik, izvolite in lepo pozdravljeni v Državnem zboru.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani Državni zbor, poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Predlog, da je Državni svet sploh razpravljal o noveli zakona o prevzemih, je prišel od gorenjskih gospodarstvenikov, iz foruma na Gorenjskem, ki je pravzaprav razpravljal prav o problematiki prevzemov v zadnjem času - saj so pravzaprav štiri družbe, za katere je bil namen prevzema in je bila potem skesanost v zadnjih dneh prevzema. Zato je ta iniciativa prišla prek mene na Državni svet, ker dobro vem, da je Državni zbor sprejel zakon v lanskem letu, da je bila veljavnost z avgustom prejšnjega leta, vendar kljub temu menimo, da je ureditev v 27. členu z objavo prevzemnih namer, pri katerih prevzemik nima resnega namena opraviti prevzema, temveč da jo objavi samo zato, da bi drugega prevzemnika oviral pri izvedbi prevzema. Poglejte, mi samo dodajamo v 27. členu, da velja nespodbitna domneva, da je prevzemnik odstopil od prevzemne namere, če v 15 dneh po objavi prevzemne namere ne vloži zahtevka za dovoljenje za prevzemno ponudbo iz prvega odstavka 32. člena. In potem še drugi dodatek, če v 30 dneh po objavi prevzemne namere ni pridobil dovoljenja za prevzemno ponudbo iz prvega odstavka 32. člena. To je dejansko samo dopolnitev tega člena, ker preprečuje dodatne možne špekulacije. Po 38. členu do sedaj prevzemnik od dneva objave prevzemne ponudbe do izteka roka ni smel kupovati vrednostnih papirjev cilje družbe. Mi predlagamo, da če to objavi v svojem prospektu, da je možno tudi, da on kupuje izven sistema vrednostne papirje, da potem z eventualno večjo ceno tudi opravi popravek vrednosti v svoji ponudbi. V 47. členu, menimo, da glede na evropsko direktivo - nikjer v Evropi ni, da ne bi smeli sklepati poslov zunaj rednega poslovanja, zato predlagamo, da se v 47. členu doda nov šesti odstavek. To pravi, da v drugem odstavku, ki govori, da mora, če pride do eventualnega navzkrižnega prevzema, o tem sklepati skupščina ciljne družbe, mi pa predlagamo, da bi ta drugi odstavek ne veljal, da se lahko ta prevzemna namera, katere predmet so vrednostni papirji tega prevzemnika ali druge ciljne družbe, opravi brez sklepa skupščine. In zadnji predlog, da se ne bi prevzemniki, skesanci, ki se skesajo, ker nimajo pogojev za prevzem družbe - se pravi, predlagamo v 53. členu, tretjem odstavku, ki se sicer glasi tako: "Če je prevzemna ponudba neuspešna, ima ciljna družba od prevzemnika pravico zahtevati povrnitev stroškov, ki so nastali pri postopku v zvezi s prevzemno ponudbo." Vsi veste, da neki stroški nastanejo, posebej to velja - jaz nisem govoril o prijaznih prevzemih ali sovražnih prevzemih, ta obramba je samo v primeru sovražnih prevzemov. Sovražnih prevzemov je kar nekaj že bilo in še bodo, ne samo od domačih firm, tudi od tujih firm. Zato mislim, da je predlog, ki ga Državni svet naslavlja na Državni zbor, utemeljen. Seveda me je pa presenetil tudi sklep odbora, da zakon sploh ni primeren, ne da ni sprejemljiv, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Menim, da bo ta predmet še prišel v obravnavo, ker se bo v praksi pokazalo, da imamo v tem trenutku državni svetniki prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Stane Pajk v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! Ni dolgo tega, kar smo sprejemali Zakon o prevzemih po povsem rednem postopku. Zraven je bila vključena tudi široka strokovna javnost, tako da je bil zakon dobro in temeljito predelan in sprejet v Državnem zboru. V zakonu je bilo zadovoljivo rešeno varovanje vseh delničarjev, posebej pa še malih delničarjev. Tudi direktive Evropske skupnosti so bile implementirane v zakon, institut prevzemne namere je tudi vgrajen v zakon, tako da mislimo, da je zakon dober. Sedaj predlagani zakon predlaga bistveno premalo vsebinskih sprememb, da bi bil vreden resne obravnave. Takoj moram tudi povedati, da je zelo težko vnaprej določiti, kateri prevzem je prijazen do družbe, kateri je sovražen. Vnaprej se tega ne ve, to pokaže šele čas - zato naša Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke tega zakona ne bo podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Milan M. Cvikl v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Gospod predsedujoči, gospod predsednik Državnega sveta - tudi predlagatelj zakona, poslanke in poslanci. Lep dober dan vsem. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih sicer res ni davno napisan, vendar Socialni demokrati podpiramo smer reševanja pereče gospodarske tematike glede prevzemov. V Sloveniji smo priča vsaj dvema popolnoma zgrešenima konceptoma pri prevzemih. Oba koncepta sta si enaka v tem, da povzročata nove krivice. Smešno je, da te dni poslušamo gospoda predsednika Vlade, kako je Slovenija sproščena, kako se odpravljajo krivice, Vlada pa z dopuščanjem problematičnih prevzemov nagrajuje svojo oblastno elito. Kot pravijo predlagatelji, smo pri prevzemih tudi priča, da špekulativne ponudbe dejansko povzročajo gospodarsko škodo, zavedati se moramo dejstva, da uprava podjetja od trenutka, ko pade prevzemna ponudba, razen tekočega poslovanja ne sme sprejemati strateških odločitev, ki bi po vsej verjetnosti bile usmerjene v obrambo prevzema. Seveda je to dobro, ker uprava - v kolikor deluje v dobro vseh delničarjev, in tako določa Zakon o gospodarskih družbah - mora zaščititi gospodarske interese podjetja, ki se ga želi prevzeti. Žal pri tem ni zagotovljeno ustrezno varovanje gospodarskega interesa, niso ustrezno zavarovani mali delničarji, ki so delnice v večini ljudje dobili prek certifikatov. V primeru špekulativnih ponudb, torej ponudb, ki se ne končajo s prevzemom, ki so bolj za hec kot zares, prevzemno podjetje utrpi določeno škodo, ki jo je treba nadomestiti, in v tem smislu je predlog zakona korekten. Drugo pomembnejše vprašanje, o katerem pa bi bilo potrebno razpravljati na področju in glede Zakona o prevzemih podjetij, pa je že prej omenjeno stališče predsednika Vlade, ki je odraženo tudi v mnenju celotne Vlade k temu zakonu. Vlada, premier sta si kot glavni cilj tega mandata, po napovedih nekaj dni nazaj, zadala cilj, da je treba končati privatizacijo, in to na ta način, da državi v naslednjem mandatu onemogoči vpliv na gospodarstvo. Seveda Socialni demokrati podpiramo izstop politike iz gospodarstva, vendar v enem letu in pol do volitev ni mogoče transparentno, z zadostno in na učinkovit način odprodati državnega deleža v gospodarstvu. Če se bo afera Mercator ponovila na primeru LIP Bleda, na primeru Istrabenza, Petrola in še kje; torej bodo prodaje izvedene brez prevzemne premije ali pod ceno delnice, kot je bilo v primeru Droge Kolinske, bodo oškodovani mali delničarji. Res je, včeraj je bilo povedano na televiziji, Slovenija vstopa v tretjo, zadnjo fazo tranzicije lastninskega preoblikovanja. Prva faza je bila identifikacija lastnikov. Druga faza je bila razdelitev premoženja med vse nas. Tretja faza bo, na način kot se predlaga, "prihvatizacija". Če se bodo prodajale deleži države, KAD-a, SOD-a v podjetjih brez prevzemne premije, bo prišlo do velikega oškodovanja državnega premoženja. Zato pričakujemo, da bi Vlada poleg te spremembe zakona pri prevzemih v prevzemno zakonodajo vrnila določbo, da ni mogoče delnice firme, ki se prevzema, dati kot garancijo prevzemnikom, zato da lahko sploh dobijo kredite. Neverjetno dejstvo je, da si Vlada pri tem zatiska oči in seveda Slovenijo s tem uvršča v krog nerazvitih držav, držav, ki so nekje na oni strani Karpatov. V ponedeljek zvečer ste lahko na drugem programu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]TV Slovenije gledali primer Mihaila Hodorkovskega. Če se bo način privatizacije, financirani s strani prevzemnih podjetij, brez prevzemnih premij, izvedel, kot je sedaj formalno omogočeno, bomo seveda morali v nadaljevanju to popravljati. Od Vlade in koalicijske večine pričakujemo, da ta predlog zakona podpre in pripravi ustrezne vsebinske dopolnitve zakona o prevzemih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija. Prosim.
Lepo pozdravljeni, spoštovani podpredsednik, predstavniki Vlade, predsednik Državnega sveta, spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani obiskovalci na balkonu. Moram povedati, da v Poslanski skupini Nove Slovenije vsekakor ne bomo podprli Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih, ki ga je predlagal Državni svet oziroma bomo podprli predlog sklepa matičnega delovnega telesa. Vsekakor nas preseneča, da Državni svet pravzaprav ni zadovoljen z odločitvijo matičnega delovnega telesa. Sploh pa nas v naši poslanski skupini v zadnjem času presenečajo določeni predlogi s strani Državnega sveta, mislim, da so bili na zadnjih dveh sejah določeni predlogi zakonov, ki vsekakor "ne pijejo vodo", če lahko tako rečem. In eden od teh primerov je tudi ta. Najbrž vsi vemo, da smo tukaj, še ne leto dni nazaj, sprejemali ta zakon o prevzemih, v kateremu so, lahko z zagotovostjo trdimo, jasno definirana pravila igre in tudi vlogo nadzornikov, če lahko tako rečem. In pravzaprav je vkomponirana evropska direktiva o ponudbah za prevzem, ki je popolnoma jasna. Tisto, kar pa predlaga Državni svet, pa pravzaprav v teh nekaj členih, ki bi naj jih spremenili na pobudo nekaterih podjetnikov oziroma gospodarstva, če lahko tako rečem, pa bi naj se pravzaprav uvedel popolnoma nov način oziroma sistemsko popolnoma nova rešitev. Pa dobro, nekako bi to še razumeli, če bi res bila vsebina tudi temu primerno pripravljena. Tako pa je predlog pripravljen, kot sem že prej rekel, na način, da sploh "ne pije vode". In bi pravzaprav, vsaj tako smatramo v Novi Sloveniji, bili veseli ali pa bili zadovoljni z določenim predlogom spremembe določenih zakonov, ki pridejo s strani Državnega sveta, kjer bi lahko rekli, ja, to pa je utemeljeno, da se gre v spremembo zakona oziroma da sprejmemo na pobudo Državnega sveta določene dopolnitve ali spremembe določenih zakonov. Pa da zaključim. Smatram, da s takimi predlogi Državni svet vsekakor ne pridobiva na ugledu in bi bilo dobro, da prihodnjič razmisli, katere stvari pošlje v Državni zbor. Vsekakor mi tega predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc, v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka s sodelavci, spoštovani predsednik Državnega sveta, kolegice in kolegi, obiskovalke in obiskovalci na galeriji! Novelo Zakona o prevzemih je Državni svet posredoval Državnemu zboru Republike Slovenije. Uvodoma moram poudariti, da je bil sedaj veljavni Zakon o prevzemih sprejet pred slabim letom dni. Ta je zamenja dotedanji zakon, ki je postal z vidika nadaljnjega razvoja kapitalskega trga v Sloveniji nezadosten in v določenih delih tudi zastarel. Novi zakon o prevzemih je bil potreben tudi zaradi direktive Evropske skupnosti o prevzemih, ki jo je v celoti upošteval. Posebej je treba poudariti dejstvo, da je bil Zakon o prevzemih pripravljen ob sodelovanju velikega števila institucij in strokovnjakov, ki so ga na različne načine povezovali s prevzemno zakonodajo. Takšen način priprave je nedvomno zagotovil kvaliteten, strokoven zakon, ki upošteva tako izkušnje stroke kot drugih udeležencev na tem področju. Takrat je tudi Državni svet na predlog zakona dal pozitivno mnenje. Med drugim je zapisal, da rešitve v veliki meri sledijo zahtevi, da se Slovenija pridruži skupini držav z moderno in učinkovito prevzemno zakonodajo. Predlog zakona z uvedbo nekaterih novih institutov odpravlja tranzicijske posebnosti veljavnega zakona, zaradi katerih pa je doslej prihajalo do ne povsem enakopravne obravnave vseh delničarjev. Današnjo novelo zakona Državni svet utemeljuje z izkušnjami oziroma konkretno prakso, ki je ob izvajanju zakona pokazala, da obstajajo določene pomanjkljivosti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke že na načelni ravni menimo, da ni racionalno spreminjati zakona na podlagi konkretnih primerov, če le-ti nimajo kakšnih večjih razsežnosti. V konkretnem predlogu zakona se predlaga predvsem sankcioniranje objave prevzemnih namer brez namena po dejanskem prevzemu. Zavedamo se, da so takšne institucije lahko zelo škodljive, predvsem za družbo, ki naj bi bila prevzeta, vendar pa menimo, da zakonodajalec tega ne more učinkovito urediti. Dejstvo je, da bi bilo v primeru, ko bi šlo za domnevno neresno objavo prevzemne ponudbe, zelo težko dokazovati namen prevzemnika. Vprašanje neresnih prevzemnih namer lahko po našem mnenju rešuje samo trg, znotraj katerega obstaja cela vrsta možnosti za kaznovanje neresnega ponudnika. Predlagani zakon torej ne prinaša večjih vsebinskih sprememb, poleg tega pa tudi konceptualno zelo odstopa od veljavnega zakona, sprejetega pred slabim letom dni. Dejstvo, da je pri pripravi veljavnega zakona sodelovalo resnično veliko strokovnjakov s področja prevzemov in da je ne nazadnje zakon potrdila tudi Evropska komisija, nas prepričuje v to, da tokrat predlagane spremembe niso ne potrebne in tudi nesmiselne. Tudi sicer se strinjamo z mnenjem Vlade, ki je bilo pripravljeno k obravnavanemu predlogu zakona. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo na podlagi vsega povedanega podprli sklep matičnega odbora, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Spoštovani prisotni! Ustava in zakon, ki določata naloge, vsebino in cilje delovanje Državnega sveta narekujeta tudi sestavo Državnega sveta, zato očitati Državnemu svetu nekaj, kar mu daje že ustava; torej, da sledi posameznim interesom, pa naj bodo to interesi občin, lokalnih skupnosti, naj bodo to interesi posameznih lobijev, je seveda izključno posledica nepoznavanja slovenske ustave, nepoznavanje zakonodaje, ki določa vsebino Državnega sveta. Državni svet je za to v tej državi, da izkazuje posamezne interese - to ni nič slabega, to je ustavna določba oziroma to je zakon in zakon je sprejel Državni zbor. Dovolite pa, da izpostavim, vsaj po moji oceni, nekaj pomembnejših dilem, ki se porajajo ob obravnavi tega zakona. Dejstvo je, da trg vrednostnih papirjev nikoli ni bil in nikoli ne bo pošten. Trg vrednostnih papirjev je igra z delnicami. Izhajajoč iz tega se pač moramo zavedati, da bi država v določenem momentu morala reči - ali se bo odločila za ostra pravila, ki veljajo na trgu kapitala oziroma trgu vrednostnih papirjev, ali pa veljajo "mehka pravila". "Mehka pravila" srečujemo južno od nas, Banja Luki, Sarajevu, Makedoniji, kjer pač vidimo, da so dnevni gibi, najsibo kot posledica resnih ali malo manj resnih prevzemov do 10%, torej vrednosti na podlagi preteklega oziroma obstoječega dne. Ampak tudi to ima pozitivno lastnost, pozitivno lastnost pritoka kapitala iz tujine. Ali država, Vlada, ministrstvo zna pobrati del tega denarja, je seveda odvisno od vsakokratne vlade oziroma ministrstva, od ničesar drugega. Po drugi strani pa bi se seveda Slovenija lahko odločila, da ima tog trg kapitala in osnovni problem v naši državi ni v tem parcialnem reševanju problemov, kot nam ga danes nakazuje oziroma predlaga Državni svet. Osnovni problem je v tem, da bi se naša država pač morala odločiti za strategijo trga vrednostnih papirjev. Izhajajoč iz tega, iz prevzemov, dovolite tudi, da se dotaknem, mnogi govorniki pred menoj, mislim, da je tudi predlagatelj omenil prevzemi bolj zares, bolj za manj. Jaz ne verjamem, da obstojajo prevzemi "za hec".Jaz verjamem, da za takimi prevzemnimi ponudbami nekdo stoji, nekdo stoji za svojimi špekulativnimi nameni, to je dvig ali seveda padec določene vrednosti posamezne zadeve. In izhajajoč iz tega se mi osebno in pa seveda v okviru Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, dokler nimamo opredelitve v naši državi o strategiji, osnovni usmeritvi vrednostnih papirjev, tudi ne zdi smiselno sprejemati tovrstno zakonsko določbo, kot je danes predlagana. Kajti omenjeni zakon, ki je pred nami, samo delno posega v problem materije. Osebno tudi nisem eden izmed tistih, ki bi se strinjal s tem, da se pač mora povrniti stroške za neuspešen prevzem. Po moji oceni in pa po mojem vedenju, Republika Slovenija se je odločila za tržni sistem gospodarstva. Potemtakem potem pač moramo na določeni meji reči: "Stop, od tukaj dalje so pa igralci na trgi svoji." Kakšne so posledice njihovih odločitev, njihovih pristopov; če so pozitivne, naj imajo pozitivne, če so negativne, pa naj nosijo negativne. In tovrstna regulacija, regulacija s strani zakonodaje, se meni osebno ne zdi pravilna oziroma korektna. Rad pa bi poudaril tisto, kar mislim, da bi bilo mnogo pomembneje, da bi določili na področju delovanja kapitala, vrednostnih papirjev, česarkoli, je to, da bi naša država morala doreči: ali bomo imeli poudarek proste borze ali bomo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]imeli trg vrednostnih papirjev, reguliran z ostrimi normativi. Dokler tega nimamo, je seveda zelo nesmiselno, najsibo parcialno reševati posamezno materijo ali pa govoriti o tem, da imamo zadevo v naši državi pošteno urejeno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi, predsednik Državnega sveta, gospod Sušnik. Veljavni zakon je bil pripravljen v sodelovanju velikega števila institucij in strokovnjakov, ki so v veliki meri povezani tako s teoretičnega kot praktičnega vidika s tematiko prevzemov. Takšni načini priprave predpisov nedvomno omogočajo, da so rešitve pripravljene strokovno, dodelano in da so upoštevani vsi vidiki in možne posledice urejanja konkretnega področja. Bistvo veljavnega zakona o prevzemih je bila tudi implementacija evropske direktive o prevzemih in na ta način smo se pridružili dinamično razvitim in učinkovitim trgom kapitala drugih držav. Prepričani smo, da nedavno sprejeti zakon pomeni silovito in sistemsko ureditev prevzemne materije, zato menimo, da predlagatelj dvomi v ustreznost posameznih določil veljavnega zakona, niso dovolj prepričljivi. Tudi večina prevzemov je po uveljavitvi zakona potekala ustrezno in transparentno, skladno s predpisi in tudi ekonomsko učinkovito. Res, bile so tudi izjeme, vendar se špekulacije, obidi zakona in ravnanja na meji zakonitosti tudi ob še tako dobro pripravljenem zakonu prej ali slej pojavijo. Kar se tiče konkretnih predlogov pri sprejemanju nekaterih določb veljavnega zakona, bi bilo zaradi takih sprememb posledično ustrezno spremeniti še drugačne določbe zakona. Ocenjujemo torej, da predlagatelj pri pripravi sprememb in dopolnitev zakona ni zadosti dosledno prestopil, kar je razlog, da odvračamo podporo obravnavani noveli. Iz predloga sicer izhajajo dobre rešitve, ki bi jih bilo ob doslejšnji pripravi zakona vredno podpreti. Tako 1. člen predloga v bistvu želi samo razjasniti položaj, ki nastopi, če v prevzemni nameri ponudnik ne da ponudbe v roku, kar je smiselno, saj po sedanji ureditvi velja sankcija samo za primer odstopa od namere, ni pa predvidene nobene posledice oziroma sankcije, tudi ne v kazenskih določbah, za primer neizstavitve ponudbe. Predlagana možnost pridobivanja vrednostnih papirjev zunaj prevzemnega postopka pomeni popoln odmik od sedanje absolutne prepovedi kupovanja vrednostnih papirjev na tak način in tudi vrnitev v prejšnjo pravno ureditev prevzemov, ki je takšne nakupe dopuščala. Sedanja ureditev je resda nepraktična, ker ne zagotavlja preglednosti, kajti vedno se najdejo "slamnati možje", ki bodo kupovali, kar pa je posledično slabše za male delničarje. Obstoječa določba do prevzemnika tudi ni pravična, ker bodo zunaj ponudbe kupovali drugi. Torej kljub ugotovitvam, da predlog konceptualno ni slab in bi bilo vredno razmisliti o predlaganih rešitvah, bomo podprli sklep odbora, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker glede na ugotovljene nedoslednosti pri pripravi novele ocenjujemo, da veljavni zakon v tem trenutku primerneje ureja področje prevzemov.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo [[...]]Izvolite gospod mag. Cvikl, proceduralno vprašanje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vsebinsko. Poslanska skupina Socialnih demokratov ocenjuje, da gre za pomembno vprašanje. Glede na sam razpored programa dela Državnega zbora, je videti, da se Vlada ni prijavila k besedi. Dobro, tudi poročilo matičnega odbora nismo danes slišali, zato je moj proceduralni predlog naslednji. Da v kolikor tretjina poslancev temu ne nasprotuje, da damo besedo predstavnikom Vlade. Državna sekretarka je tukaj z nami. Ni zelo pogosto, da je z nami, tudi ko so bolj pomembne teme, in mislim, da gre res za pomembno vprašanje. Slovenska javnost mora slišati kaj Vlada meni o tem zakonu o prevzemih. Vemo, da je stališče Vlade negativno, imamo tukaj Državni svet, ki zakon predlaga, imamo Vlado, ki nasprotuje, imamo nekaj različnih mnenj in mislim, da bi pred zaključkom razprave bilo dobro, v kolikor poslanke in poslanci ne bodo temu nasprotovali, da samo besedo predstavnikom Vlade, da tudi oni predstavijo razloge, zakaj ocenjujejo, da ni potrebno iti v spremembo zakona. Namreč, če bi šli v spremembo zakona, bi vsaj en problem rešili. V nadaljevanju pa upamo, da bo Vlada tako ali tako prišla z dopolnjenimi vsebinskimi spremembami zakona o prevzemih, ker praksa prvih šestih mesecev uveljavitve novega zakona in predvsem priprave na prevzeme - včeraj smo na skupščine Istrabenza slišali, sprejeti so bili formalni sklepi, ki pripravljajo prevzem Istrabenza. Ne misliti, da je 400.000 evro nagrade kaj drugega kot depozit na banke za to, da se bo vzel kredit, v narekovaju, prevzem. Malo za šalo, malo zares. Menimo, da so upravičeni razlogi, da nam Vlada predstavi, kaj Vlada meni o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih, in drugo, kako Vlada ocenjuje stanje v pripravi prevzemov, še posebej v luči tega, kar je predsednik Vlade povedal nekaj dni nazaj, da bo v času tega mandata zagovoril to, da v naslednjem mandatu država ne bo več imela pomembnih deležev v podjetjih. To pa je mogoče narediti v skladu s slovensko pozitivno zakonodajo samo tako, da se v letu in pol izvedejo prevzemi v vseh družbah, kjer je država še lastnik, bodisi neposredno ali posredno. To pa, da je prav, da prosimo državno sekretarko, da nam o tem spregovori, je pa še posebej v njeni drugi funkciji. Ona je predsednica nadzornega sveta Kapitalske družbe pokojninskege in invalidske zavarovanja, ne pozabimo, in torej neposredno skrbi za 10% premoženja, ki ga ima ta družba v slovenskih podjetjih, med njimi tudi v Istrabenzu. Včeraj smo na skupščini videli, da vladni predlog ni "šel skozi". Prosim, če ji damo to besedo, če tretjina ne nasprotuje. Hvala.
Hvala lepa. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena Poslovnika je dobil besedo gospod predsednik Državnega sveta Janez Sušnik, ki je dal dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Po istem členu in po poslovniku, ker Vlada ni predlagateljica zakona v zvezi s to točko, nima besede. Prav tako nima besede matično delovno telo. Toliko v obrazložitev. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 18.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O URESNIČEVANJU JAVNEGA INTERESA ZA KULTURO, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospa dr. Jelka Pirkovič, državna sekretarka na Ministrstvu za kulturo.
Spoštovane gospe in gospodje poslanci, spoštovani gospod predsednik! Pred vami je tretja obravnava Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, po skrajšanem postopku. Kot že veste iz prejšnjih krogov in razprave na odboru, je namen Vlade pri tej spremembi zakona, da odpravi nekatere pomanjkljivosti in neskladnosti v matičnem zakonu za področje kulture. Zato tudi gre pri tem zakonu za hitri postopek. Razlogi, ki so vam verjetno tudi že znani, ki so vodili Vlado kot predlagateljico pri predlaganju teh sprememb, so naslednji. Prvi razlog je uskladitev določb Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo z Zakonom o prekrških, Zakonom o dohodnini in Zakonom o davčnem postopku, posredno pa tudi uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča glede 45. člena ZUIK, pa tudi da bi olajšali delovanje vseh resorjev, ki jih zakon zavezuje predvsem v delovanju, kot nas na to opozarja v svojih poročilih Računsko sodišče. Hkrati smo šli nasproti sporočilom reprezentativnih sindikatov na našem področju, predvsem Glose in SVIZ-a, glede vprašanj smiselnosti navezave kulturne sfere na Zakon o javnih uslužbencih, in sicer tako, da smo sledili njihovi pripombi, da bi veljalo bolj natančno določiti pritožbeno instanco v delovnopravnih sporih. Prav tako smo sledili tudi namenu "prijazne uprave", s tem da smo v zakon zapisali bolj jasno, da državna uprava pridobiva uradne podatke za dokazovanje v upravnih postopkih neposredno, ne pa, da jih zahteva od tistih, ki uveljavljajo določeno pravico. Prav tako smo želeli doseči večjo jasnost delovanja na področju mednarodnih odnosov v kulturi, kar je še posebej aktualno sedaj, v času priprav in izvedbe predsedovanja Slovenije Evropski uniji, in pa v večji skrbi za slovenski jezik. In ne nazadnje, da bi izenačili pogoje za razpolaganje z objekti javne infrastrukture na državni in občinski ravni. Skratka, vse te spremembe po našem prepričanju vodijo k skrajšanju postopkov, usklajevanja oziroma reagiranja državnih organov in organov lokalne skupnosti in si to naši predlogi usklajeni v večji meri, kolikor se je le dalo, z obema reprezentativnima sindikatoma na področju kulture. Poglavitne rešitve so seveda naslednje: v 3. členu se črta določba sedanjega 31. člena ZUJIK-a, na podlagi katerega je podlaga za transfer sredstev s strani sveta potrjen program dela javnega zavoda. Takšna določba sicer že obstaja v Zakonu o javnih financah in drugih členih ZUJIK-a. Odstranitev zgoraj navedenega besedila pa pomeni, da Računsko sodišče ne more okvalificirati takega financiranja za prekršek, ker bi to v nasprotnem primeru lahko privedlo do motenj v delovanju oziroma financiranju takšnih javnih zavodov. Že iz druge zakonodaje pa je jasno, da je neposredna podlaga transferju odločba oziroma pogodba in ne sama potrditev programa na svetu javnega zavoda. 4. člen dodaja novo izrecno pristojnost svetom javnih zavodov, ki je sicer določeno v 42. členu ZUJIK-a. Kot prej povedano, gre za možnost odločanja o pritožbah v delovnih sporih, kar se nam zdi, da bo prispevalo k večji jasnosti in pravni varnosti zaposlenih. Takšno pristojnost po našem prepričanju svet tudi že dejansko ima tako, da njeno interpretativno dokazovanje bi bilo zelo zahtevno, zato je bolje, če je ta norma eksplicitno zapisana v zakonu. Dejansko pa predlagatelj ni sledil zahtevam sindikatov, da bi se v tem delu tudi dopolnila sestava svetov v javnih zavodih, ki imajo manj kot 20 zaposlenih. Kot veste, ZUJIK v teh primerih združuje funkcije sveta zavodov in strokovnih svetov oziroma se opravičujem, da bi to ureditev razširili tudi na javne zavode, ki imajo več kot 20 zaposlenih. K takemu ravnanju nas je vodila seveda tudi odprta pobuda SVIZ-a, ki je sprožil ustavni spor in preden Ustavno sodišče ne odloči v tej zadevi, predlagatelj predlaga, da ne spreminjamo te zakonske določbe, ki določa sestavo svetov v zavodih, ki imajo več kot 20 zaposlenih. S tem povezano je tudi vprašanje 45. člena zakona, ki v delovnopravnih zadevah smiselno odkazuje na uporabo določb Zakona o javnih uslužbencih. Sindikata sicer dejansko takšni povezavi nasprotujeta, češ da gre za heterogene vsebine oziroma vidike zaposlovanja v kulturi, ki jih ni mogoče primerjati z delom in položajem javnih uslužbencev, na primer v državni upravi. Predlagatelj je zato najprej nameraval črtati celoten č člen, kar bi bilo sicer po 142. členu Poslovnika Državnega zbora mogoče, ker je bila sprožena ustavna presoja. Toda potem se je Ustavno sodišče izreklo in črtalo le nekaj besed tega člena, kar je mogoče razumeti le tako, da je člen ustavno nesporen. Zato predlagatelj temu predlogu sindikatov v tem delu ni sledil. 8. člen pa dopolnjuje 73. člen ZUIK-a, in sicer dodaja možnost, da država lahko preda občinskemu javnemu zavodu v upravljanje, to seveda ne pomeni v last, svoj del javne kulturne infrastrukture tudi brez javnega razpisa. Doslej je obratno sicer že po sedanjem zakonu mogoče, kar pa ni logično. Načeloma je javni razpis najboljša rešitev, toda v praksi se v določenih primerih pokaže, da gre za zelo zapleten birokratski postopek, ki otežuje izvedbo po zdravi pameti. In takšna rešitev se nam zdi dejansko racionalna. 11. člen ZUIK-a pa dopolnjuje 85. člen, in sicer gre v tem primeru, kot že uvodoma rečeno, za upoštevanje sprememb na področju davčne zakonodaje, ki je bila v prid samozaposlenim, tukaj nujna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo in šport kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora mag. Grimsa, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za kulturo, šolstvo in šport je 16. maja na svoji 23. seji obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Seznanil se je s predlogom in njegovo obrazložitvijo, se pravi, da gre predvsem za usklajevanje z drugimi zakoni in za upoštevanje ostalih pravnih načel, ki so v veljavi. Seznanil se je tudi s stališčem pravne službe ter na tej osnovi sprejel tudi nekatere amandmaje. Najbolj odmevno razpravo je zagotovo imel Doro Hvalica, ki je v imenu Državnega sveta opozoril, da je bil leta 2002 sprejet zelo slab zakon, ki je zaposlene v javnih zavodih na področju kulture postavil v diskriminatoren položaj. S tega vidika je sicer nekatere predlagane spremembe podprl, vendar je bila njegova podpora 4. členu le pogojna, ker je menil, da predlagana rešitev ni najboljša in lahko privede do nekaterih drugih težav. Glede ostalega je bilo že prej pravzaprav predstavljeno bistvo, ki se je odprlo tudi na sami seji, zato naj povem le, da je bil na sami seji predlagan tudi amandma, ki bi pomenil črtanje nekaterih členov, vendar ni bil sprejet. Predlagano pa je bilo tudi podaljšanje časa, ko se ugotavlja za posameznika, ali njegovo delo pomeni poseben kulturni prispevek, in sicer, da bi se ta rok s predlaganih treh let podaljšal na pet let. Tudi ta predlog je bil zavrnjen, in sicer z argumentom, da je triletno obdobje v zakonu predvideno tudi pri nekaterih drugih rešitvah v tem zakonu, in to take narave, ko se lahko pač povezujejo s predlaganim obdobjem, zato je rok treh let ostal. Na koncu so bili sprejeti samo amandmaji, ki so pravzaprav sledili pripombam pravne službe Državnega zbora. Ni bil sprejet vsebinski amandma Poslanske skupine SD k 4. členu, bil pa je potrjen celoten zakon s predlaganim besedilom in sprejetimi spremembami, zato predlagam Državnemu zboru, da to besedilo, ki je bilo oblikovano, tudi sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Samo Bevk v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Glavni povod za novelo Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo naj bi bila po mnenju predlagatelja uskladitev z novo zakonodajo, Zakonom o prekrških, o dohodnini, o davčnem postopku in o splošnem upravnem postopku. Poleg tega naj bi s to novelo odpravili tudi nekatere druge manjše pomanjkljivosti, redakcijske popravke tehnične narave in tako dalje. Poleg tega je bilo posebej izpostavljeno, da ta zakon v praksi povzroča kar nekaj težav, zato ministrstvo napoveduje bolj obsežne spremembe. Dejstvo pa je, da predlagatelj s skrajšanim postopkom novele ne usklajuje samo z novo sprejeto zakonodajo, temveč posega tudi v smeri posameznih izhodišč zakona, dodatnih kulturnih dejavnosti, financiranja, sestave in pristojnosti svetov v zavodih, pristojnosti države in tako dalje. Se pravi, da gre za relativno kar velike spremembe, čeprav v oceni stanja in razlogih za sprejem zakona piše drugače, s čimer je bil tudi utemeljen skrajšani postopek. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo v drugi obravnavi povzeli dopolnilo Državnega sveta in predlagali, da ima javni zavod svet, ki ga sestavljajo v enakem številu predstavniki ustanovitelja, predstavniki delavcev zavoda in predstavniki uporabnikov oziroma zainteresirane javnosti. Po sedanji ureditvi ima namreč javni zavod svet, ki ga sestavljajo izključno predstavniki ustanovitelja, ki jih izmed strokovnjakov s področja dela javnega zavoda, financ in pravnih zadev imenuje ustanovitelj. Socialni demokrati smo z amandmajem, ki pa žal na odboru ni bil sprejet, želeli javnim zavodom s področja kulture zagotoviti tripartitno sestavo svetov, ker to ocenjujemo kot zelo pomembno dejstvo za uresničevanje javnega interesa v kulturi. Tako ureditev že imajo kulturni zavodi z manj kot 20 zaposlenimi in tudi v drugih dejavnostih, če omenim samo šolstvo in zdravstvo. S tem bi se tudi izognili neustrezni rešitvi v noveli zakona, da ustanovitelj preko sveta javnega zavoda sam odloča o pritožbah zoper svoje predhodno sprejete odločitve. Rešitev, kot jo prinaša novela, da se pristojnost pritožbenega organa podeli svetu zavoda, ki ga v celoti imenuje ustanovitelj, je neustrezna, saj bi to pomenilo, da je pritožbeni organ ustanovitelj sam, kar bi bilo zanikanje demokratičnih načel in pozitivne prakse v drugih primerljivih dejavnostih. Seveda podpiramo rešitev v noveli, da se med izhodišče na novo uvrsti tudi uveljavljanje in razvoj slovenskega jezika, kar je v nacionalnem programu za kulturo opredeljeno kot prva naloga kulturne politike. Tu pa so še nekatere druge rešitve, ki niso najbolj pretehtane, ali pa se znajdejo v zakonu zaradi povsem konkretnih problemov, ki jih je potrebno rešiti. Tako naj bi se po novem lahko oddalo v upravljanje del javne infrastrukture brez javnega razpisa. Tu bi konkretno rešili problem blejskega gradu, ki naj bi ga država oddala v upravljanje občini, kot je to pred časom obljubil predsednik Vlade, brez javnega razpisa. Če se bo na ta način dejansko zagotovila najbolj racionalna uporaba javne kulturne infrastrukture, je to lahko dobra rešitev. Obstaja pa ob tej rešitvi tudi velika možnost zlorab. Novela tudi poenostavlja pogoje za sofinanciranje projektov, ki jih ni bilo mogoče vnaprej načrtovati. Ta rešitev naj bi se v zakonu znašla, tako smo vsaj slišali na odboru za kulturo, zato ker je eden od eminentnih slovenskih kulturnih ustvarjalcev pozabil pravočasno prijaviti svoj projekt ustrezni inštituciji. Poslanska skupina Socialnih demokratov zakonu ne bo nasprotovala, saj vseeno prinaša uskladitve in rešuje nekatere manjše nedorečenosti sedaj veljavnega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Školč v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Ta zakon res prinaša niz uskladitev, ki so nujno potrebne, pod pretvezo, da gre za manjše popravke, pa prinaša kar nekaj zelo bistvenih posegov v zakon. O delu tega je govoril ravnokar kolega Bevk in sam bi predvsem povedal, kateri sta tisti dve spremembi, ki pa sta po mojem nedopustni in pomenita korak nazaj, glede urejanja stvari, ki jih je potrebno urejati s tem zakonom. Eno je sprememba 5. člena, o tem danes še ni bilo govora. Z novo ureditvijo, ki jo predlaga ministrstvo in jo odbor podpira, se bo zgodilo to, da se bo nabor izvajalcev kulturnih programov zmanjšal. To je zagotovo slabo. Slabo je zaradi tega, ker ministrstvo in odbor ne zaupata posameznikom, da so v stanju izpeljati tudi kulturne programe in obsežnejše zadeve. Vsa resna kulturna dejavnost pa ne nazadnje temelji na posameznikih, na njihovem delu, invenciji in tako naprej. Ministrstvo s tem v bistvu favorizira institucije, favorizira različna društva in ne vem, kaj še vse, tistih osnovnih subjektov kulture in umetnosti pa ne upošteva kot zmožne organizirati in prevzeti odgovornost za večje projekte. To je izjemno slabo. Druga stvar, ki je po mojem sporna, je sprememba veljavnega 62. člena, tukaj pač v tem zakonu 6. člen. Mogoče je državna sekretarka obrazložila, da gre tukaj za to, kar se imenuje olajšanje delovanja resorja. Jaz pa menim, da s to spremembo, ki jo prinaša ta 6. člen, ta rešitev po svojem bistvu in po vsebini razveljavlja razpis, ker lahko nekomu omogoči, da mimo razpisa, če ima prijatelje na ministrstvu, uveljavi posebne okoliščine in dobi sredstva. To zagotovo ni dobro z vidika enakopravne dostopnosti do javnih sredstev in ni dobro tudi z vidika tega, da se lahko vzpostavi velika samovolja. Sam sem na odboru spraševal ministra, če je res, da je Slovenska matica zamudila s prijavo na ta razpis in da zato praktično vsi do sedaj še niso dobili ustreznih sklepov. Kolikor mi je znano, jih tudi v tem trenutku še nimajo, tisti, ki so se v tem delu prijavili na razpis. Ministrstvo za to novelo dobiva zakonsko podlago, da pokrije tisto, čemur bi se sicer reklo "šlamparija" prijavitelja. Če se bo izkazalo, da bo to podlaga za to, da v tem primeru in v tem razpisu pravzaprav se reši tisto, kar veljavni predpisi do sedaj niso omogočali, bo zdržala tudi ta teza, da pravzaprav minister in njegova ekipa v celoti privatizira sredstva in to na način, da pač za prijatelje veljajo ena pravila, za druge pa druga. To zagotovo ni dobra rešitev in je velik korak nazaj od tega, kar pomeni transparentnost poslovanja in enaka dostopnost do javnih sredstev. V mesecu se bo videlo, ali so bili naši strahovi upravičeni ali ne, in takrat pričakujte, da če bo temu tako, da bomo zahtevali od ministra odgovornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala lepa za besedo, lepo pozdravljeni. Sedanji veljavni zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo iz leta 2002 se je pri izvajanju v praksi izkazal kot pomanjkljiv, hkrati ga je potrebno uskladiti z nekaterimi drugimi zakoni, in sicer z Zakonom o prekrških, Zakonom o dohodnini, o davčnem postopku in Zakonom o splošnem upravnem postopku. Predlagani noveli sta predlagani spremembi Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, ki bodo odpravile nepotrebne težave, ki nastajajo v praksi pri izvajanju tega zakona in se s tem predlogom zakona tudi jasneje in ustrezneje opredeljujejo. Predvsem govorimo o spremembah, ko ministrstvo javnim zavodom za kulturo lahko nakaže sredstva še pred potrditvijo programa sveta zavoda, saj bi se drugače zaradi kakšnega zapleta v svetu zavoda ne mogli izvajati programi, ki so širšega pomena za javnost. Na primer: Slovenska filharmonija ali kakšna podobna institucija ne more delovati brez sredstev, za katere bi bila po veljavnem zakonu upravičena šele po predhodni potrditvi programa sveta zavoda, ki pa je lahko tudi z velikim zamikom. V tem času bi brez sredstev javni zavod že lahko propadel, česar pa seveda ne smemo dopustiti. V Novi Sloveniji se strinjamo, da bi bilo treba Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo bolj sistematično in tudi bolj poglobljeno novelirati, kar pa bo zahtevalo večje spremembe in večjo, širšo razpravo. Tokratne spremembe pa izboljšujejo tisto nujno, da se zakon v praksi pravzaprav lahko izvaja, zato bo Poslanska skupina Nove Slovenije novelo zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Drofenik v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona podpiramo, ker odpravlja nekatere pomanjkljivosti in se ga usklajuje z Zakonom o prekrških, Zakonom o dohodnini in z drugo, spremenjeno zakonodajo, in ob upoštevanju napovedi predlagatelja, da bodo tej noveli sledile bolj poglobljene spremembe in dopolnitve. Podpiramo tudi dopolnila, torej amandmaje štirih poslanskih skupin. V Slovenski ljudski stranki smatramo, da mora slovenska kultura živeti v vsakem slovenskem kraju in ne samo v večjih mestih. Tako tradicionalna kot ljubiteljska kultura pa morata imeti ustrezne pogoje za obstoj in razvoj, prav tako izvajalci le-teh. Zdi se nam vsekakor pozitivno, da so samozaposleni v kulturi varovani v primeru starševskega dopusta ali bolniškega staleža, tako da se lahko pravica do prispevkov za socialno zavarovanje na predlog upravičenca podaljša za čas trajanja starševskega dopusta ali bolniškega staleža nad 30 delovnih dni. Torej, da se triletno obdobje podaljša za čas, ko upravičenec ne more ustvarjati zaradi starševskega dopusta ali bolniškega staleža. Druge možnosti varovanja zaradi okrnjenega ustvarjanja iz drugih nepredvidenih vzrokov pa mora predlagatelj proučiti pri pripravi temeljnih vsebinskih sprememb in dopolnitev zakona. Poslanci Slovenske ljudske stranke še posebej z zadovoljstvom podpiramo novo alinejo 2. člena, ki posebej omenja slovenski jezik pri izhodiščnem navajanju področij javnega interesa za kulturo, saj se moramo zavedati, da je jezik neločljivo povezan z našim javnim interesom in s kulturo, ki je nedvomno tesno povezana z obstojem slovenskega naroda. Zato pozdravljamo tudi novo določbo, da država financira tudi tiste javne kulturne programe in kulturne projekte, ki so posebej namenjeni zagotavljanju intenzivne prisotnosti slovenske kulture v svetu in bogatitvi slovenske kulture z dosežki svetovnih kultur. Strinjamo se z mnenjem Vlade, ki v odgovoru na pripombe Državnega sveta pojasnjuje, da samozaposlenim v kulturi ni onemogočeno, namreč s črtanjem tretje alineje 58. člena zakona, sodelovanje pri izvedbi javnih kulturnih programov, saj le-ti lahko, in dejansko zelo pogosto, sodelujejo pri izvajanju programov, ki jih izvajajo kvalificirani nosilci javnih kulturnih programov. Gre za to, da Vlada ocenjuje, da samozaposleni v kulturi dejansko ne zmorejo prevzeti in izvesti odgovornosti nosilcev javnih kulturnih programov, ki jih ta zakon opredeljuje kot kulturno dejavnost, ki je po vsebini in obsegu zaključena celota, izvaja pa jo kulturni izvajalec, katerega delovanje je v javnem kulturnem interesu, do te mere, da ga država ali lokalna skupnost financira na primerljiv način kot javni zavod. Prav tako menimo, da bi bilo v nadaljnjih spremembah tega zakona dobro preučiti sestavo sveta, ki je predmet ustavne presoje, ker so s sestavo sveta povezane tudi pristojnosti tega organa, kot jih določa zakon. Načeloma sicer zagovarjamo enakopravno sestavo, enako število predstavnikov ustanovitelja, predstavniki delavcev zavoda in predstavnikov uporabnikov oziroma zainteresirane javnosti - enako kot smo to zagovarjali tudi pri javnih zavodih, kot so šole in vrtci. Strinjamo pa se tudi z utemeljitvijo Vlade, ki želi zagotoviti kvalitetno pravno varstvo za kulturne delavce, ob dejstvu, da so zaposleni na področju kulture javni uslužbenci in da so skladno z načelom subsidiarnosti uporabe predpisa zanje uporablja Zakon o delovnih razmerjih in Zakon o javni upravi. Iz razloga, kot to določa 8. člen, najbolj racionalne uporabe javne kulturne infrastrukture in izvajanje javnih kulturnih programov in projektov podpiramo tudi določilo 8. člena novele zakona, da se lahko brez javnega razpisa oddajo v uporabo javne kulturne infrastrukture. Gre le za določbo, ki dopolnjuje v zakonu že vsebovane možnosti za racionalno razpolaganje in poln izkoristek javne kulturne infrastrukture. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani gospe iz ministrstva, spoštovani mladi in ostali. ZUJIK je krovni zakon, tako se mu reče in zato tudi nekoliko bolj krovni pogled in zgodovinski okvir, ki je potreben, da ga omenimo. Namreč, iz dneva v dan se bolj potrjuje verodostojnost, pa tudi upravičenost naših očitkov iz interpelacije zoper ministra za kulturo; boljšega, cenejšega, pa tudi bolj pluralnega programa RTV ni, tudi tretjega programa ni, denar za digitalizacijo se uporablja za licence zabavnih oddaj a la Piramida in za kulise novih, vedno slabše gledanih informativnih oddaj. Kadri so zamenjani, odhajajo ali pa se bojijo in molčijo. Iz naših davkov se plačuje, kot da uravnotežene medije, zapostavlja pa se pomoč avdiovizualni produkciji. Nov način urejanja popravkov ubija uredništva, tudi tista, ki so z njim nekoč se strinjala. Kobilarna Lipica je odgovor dobila na Ustavnem sodišču. Filmski sklad nima ne novega zakona, ne pametnega vodstva in ne programa za letošnje leto, pa čeprav je pol leta že mimo. Bi si kakšna gospodarska družba ali pa javni zavod dovolil, da v juniju ne bi vedel, kaj bo delal do konca leta in kaj bi moral delati že na začetku leta? Skratka, da skrajšam in poudarim to, kar minister s popravki tega zakona, ZUJIK-a, popravlja. Danes namreč popravlja to, kar je včeraj, ko smo mu z interpelacijo očitali, zanikal. Očitali smo mu namreč to, da ni izvedel javnega razpisa za upravljanje blejskega gradu in da je podpisal škodljivo pogodbo z upraviteljem gradu. Takrat je minister rekel, da ni zakona kršil, toda sedaj ga spreminja, in to ravno tam, kjer ga je kršil, saj ni imel osnove, da bi predal blejski grad v upravljanje brez predhodnega javnega razpisa. S tem, ko spreminja ta del ZUJIK-a na način, da ukinja predhodni razpis, če gre za predajo v upravljanje javnemu zavodu, nam minister sporoča, da je takrat postopal v neskladju z zakonom. Zakaj bi sicer zakon spreminjal? Zato, da naj bi mogoče v bodoče naletel na še kakšen takšen očitek, ki bi mu lahko spodnesel mandat. Ta rešitev ni najbolj briljantna, pa čeprav je na videz praktična. Na primer, dve javni instituciji se zmenita in že imata, to se pravi državna in lokalna ali državna in državna, in že lahko preide ta v upravljanje enemu ali drugemu. Toda s tem se lahko izključijo vsi tisti, ki bi lahko tudi kompetentno, gospodarsko in konkurenčno upravljali z javno lastnino. Kdo pravi, da so javni zavodi najboljši? In še nekaj. Popravek tega zakona prinaša tudi možnost, da minister izjemoma lahko financira tudi tiste projekte, ki jih ni bilo mogoče načrtovati in zato niso bili priglašeni na javni razpis. Kaj to pomeni? To pomeni, da lahko minister deli neke vrste interventna sredstva, toda to možnost že ima, ko ima tako imenovano ministrovo rezervo, ne varno. Zagotovo ne varno. Še en tak fond, ne rečem, da je črtni, je bolj javni, pa bo uzakonjen, še en tak fond, pod katerim se lahko skriva samovolja odločanja. Žal mi je, da na matičnem odboru niste prisluhnili mojemu predlogu, da bi za samostojne kulturne delavce, ki so, zagotovo eden najbolj vitalnih stebrov ustvarjalnosti, njihovo izjemnost vrednotili v obdobju petih ne pa treh let, kot zakon prinaša. Zagotovo ne gre za kakšne velike spremembe zakona, sploh pa ne za konceptualne. Pomeni, da je ministrstvo zadovoljno z zakonom, ki je bil sprejet pred petimi leti. Toda v tistih majhnih spremembah so lahko kljub temu dovolj usodni premiki. Osebno bi želela, da bi zakon popravil anomalijo, s katero smo v nekdanji Liberalni demokraciji tudi bili nezadovoljni že ob sprejemu zakona leta 2002, ampak je bila ministrica dovolj trmasta in je vztrajala na svojem. Oblikovanje sveta javnih zavodov ostane torej isto, kot je bilo v premočnih rokah Vlade in brez predstavnikov zaposlenih. Res je, da bi to pomenilo kopico drugih sprememb, ampak če bi ministrstvo imelo dovolj volje, politične in še kakšne druge, bi lahko to naredilo. Toda volje ni. Jasno, zakaj ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane predstavnice Vlade, kolegice in kolegi! Temeljni cilj zakona popraviti tiste zakonske rešitve, ki zaradi pomanjkljivosti ali neprilagodljivosti sprememb zakonodaje na drugih področjih, ki so že nastopile, skratka povzročajo težave pri njihovem izvajanju. Torej, Vlada je sama napisala, da s predlaganimi spremembami želi dopolniti zakon in omogočiti normalno delo, ampak napoveduje tudi celovito rešitev te problematike z novim zakonom. Zakaj torej sprejemamo ta zakon, če pa bomo imeli čez dva meseca, mogoče na teh naših klopeh novi zakon? Mislim! Kako brezvezne zakone sprejemamo v Državnem zboru, dokazuje neživljenjskost tega zakona. In seveda, kar nas najbolj moti, je to, da se postavlja pod vprašanje črtanje, da v bistvu samostojni kulturni izvajalci pri kandidiranju na javnih kulturnih programih ne bodo sodelovali oziroma se jim to onemogoča. Jaz vidim tukaj zopet neko degradacijo ljudi, ki si prizadevajo, da bi kulturni prostor zapolnili s samoiniciativo, ki delajo na tem področju in jim je tudi Vlada priznala status kulturnega delavca. In, če pogledamo zakon v nadaljevanju: zopet si država, kot so že moji predhodniki prej omenili, sogovorniki - v bistvu pridržuje, da bo določene zadeve kar brez javnega razpisa na področju obnavljanja infrastrukture podala z nekim razpisom oziroma podpisom pogodbe v izvajanje tistemu, ki mu bo pač hotela. Mar ne veljajo pri javnih naročilih v Sloveniji neki zakoni, ki se jih moramo držati? Celo večje vrednosti morajo biti podvržene reviziji oziroma revizijskem postopku. Pri tem zakonu si minister dovoljuje, da to ureja po svoje. Seveda, mi temu zakonu ne bomo nasprotovali, vendar pa želimo opozoriti snovalce pri novem zakonu, za katerega napovedujejo, da bo skoraj v klopeh, da to upoštevajo in da te zakonske nepravilnosti in tudi uzakonijo svoj način dela, ki po mojem, kot je že prej gospa Majda Širca povedala, postajajo nezakonite. Enostavno ni osebe v Sloveniji, ki bi lahko dodelila na presoji osebne všečnosti nekomu neko delo; in to minister za kulturo danes bo počel; seveda, ker zakon bo potrjen, kot vsi ostali, ki morajo biti potrjeni. In to, da imamo v tem zakonu izraženo posebno skrb za slovenski jezik! Ja, pa to bi moralo biti osnovno vodilo slovenske vlade, ne da doživljamo danes dejstva, ki so prisotna, da imamo na nacionalni televiziji, na regionalnem programu, katerega plačujemo vsi, 70% italijanskega jezika na programu, ki niti ni podnaslovljen s slovenskimi podnapisi. Večkrat sem opozoril, prosil Vlado, da to stori - vendar noče! Imamo Italijane - včeraj smo govorili o zakonu, ki nam posiljujejo njihovo frekventno oddajanje slike in zvoka na frekvencah, ki so dodeljene slovenskim televizijskim postajam, pa Vlada oziroma ustrezno ministrstvo ne reagira. In seveda na področju kulture imamo tudi druge stvari, katere pričakujemo, da bodo lepše urejene, nacionalne spomenike, kulturno dediščino, Lipica je bila že danes omenjena, ki so sramota Sloveniji. Ta zakon bo pa omogočal še večjo neskladnost, ker vse tisto, kar je podržavljeno in državnega, tudi za kulturne spomenike in kulturno dediščino govorimo, bodo lahko obnavljali tisti, katerim bo minister dodeli to čast. To bo pokazalo tudi v izvajanju tega zakona v bistvu mogoče Ustavno sodišče želi dati presojo na ta člen, ker verjamem, da bo to nezakonito, če boste to sprejeli. Skratka, zakon v določenih spremembah je pozitiven, ker je nujen, zato ker je že toliko novih zakonov, in usklajuje, v bistvu olajšuje delo oziroma odpravlja nesmiselnosti, vendar pri novem zakonu je potrebno to, kar je bilo danes povedano, tudi upoštevati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka, lep pozdrav obiskovalcem na balkonu! Po petih letih veljavne zakonodaje se s predlogom odpravljajo neskladnosti, ki so nastale zaradi sprememb zakonodaja na drugih področjih. Posamezne določbe se spreminjajo in dopolnjujejo iz razloga prilagajanja z Zakonom o dohodnini, davčnem in splošnem upravnem postopku. V vseh teh primerih gre za manj zahtevne vendar nujne popravke. Nekaj sprememb, ki so predlagane, je vsebinsko bolj zahtevnih, kljub temu se lahko obravnavajo in sprejemajo v tem krajšem postopku. Vsekakor nas veseli, da se izhodiščno navajanje področij javnega interesa za kulturo umesti tudi skrb za slovenski jezik, saj je pomembna prvina slovenske kulturne identitete. Absolutno se strinjamo tudi z namenjanjem finančne podpore tistim kulturnim programom in projektom, ki zagotavljajo predstavitev in uveljavitev slovenske kulture v svetu. Glede predvidene nove funkcije sveta zavoda, torej, da svet javnega zavoda postane pritožbena istanca za delovnopravne spore, menimo, da je treba spoštovati odločbo Ustavnega sodišča in njegovo pojasnilo v zvezi z napotilom na uporabo Zakona o javnih uslužbencih in Zakona o delovnih razmerjih, ki se subsidiarno uporabljata, če Zakon o uresničevanju javnega interesa v kulturi kot poseben zakon ne določa drugače. Zakon o uresničevanju javnega interesa v kulturi pa se v zvezi z odločanjem o delovnopravnih razmerjih sklicuje na kolektivno pogodbo za kulturne dejavnosti, po kateri pa svet zavoda dejansko že ima to pristojnost. Mogoče bi bilo bolj smiselno razmišljanje o ustanovitvi posebne nepristranske komisije za pritožbe iz delovnega razmerja, kot so oblikovane pri posameznih državnih organih za javne uslužbence, in sicer zaradi odprte problematike glede sestave sveta zavoda. Naslednja določba predloga, o katerem je tekla prav tako obsežna razprava, se nanaša na možnost, da lokalna skupnost ali država odda del javne kulturne infrastrukture v upravljanje javnemu kulturnemu zavodu s pogodbo, brez javnega razpisa, ob pogoju, da se zagotovi najbolj racionalna uporaba te infrastrukture. Menimo, da sta tukaj pomembni dve vsebinski poanti - to, da gre za čim bolj racionalno uporabo javne kulturne infrastrukture, in to, da se uporablja le skladno z javnim kulturnim interesom. Racionalna uporaba bi se resda lahko najbolje zagotovila z izborom najboljšega ponudnika na trgu, vendar pa se strinjamo s predlagateljem, da se javni kulturni interes lahko v največji meri zagotovi le preko javnega zavoda s področja kulturne in gospodarske ali katere druge dejavnosti. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli, pričakujemo pa, glede na zagotovila Vlade, da se pripravljajo temeljitejše prilagoditve Zakona o uresničevanju javnega interesa v kulturi, da bodo nekatere konkretne pripombe s strani Državnega sveta vključene v obravnavo in tudi upoštevane. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Branko Marinič v imenu Poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani predstavnici Vlade, spoštovane kolegice in kolegi in spoštovani obiskovalci tukaj na tribuni. No, ne želim govoriti in predstavljati Zakona o medijih, kar je spoštovana kolegica Majda Širca storila, tudi ne želim govoriti o Zakonu o varovanju kulturne dediščine, ampak predstaviti Predlog sprememb in dopolnitev zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, ki, kot rečeno, poteka po skrajšanem postopku. Zakonski predlog je predlagan za obravnavo po skrajšanjem postopku in je utemeljen s poslovniškim določilom, da gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, s katerim se odpravljajo predvsem pomanjkljivosti, ki so pri dosedanjem izvajanju zakona v praksi povzročale težave. Glavni povod za spreminjanje in dopolnjevanje zakona je, da se uskladi z Zakonom o prekrških, ki namesto denarnih kazni uvaja globe, z Zakonom o dohodnini, z Zakonom o davčnem postopku in Zakonom o splošnem upravnem postopku. Temeljni cilj zakona je popraviti tiste zakonske rešitve, ki zaradi pomanjkljivosti ali pa neprilagojenosti spremembam zakonodaje in na drugih področjih po nepotrebnem povzročajo težave pri njihovem izvajanju, zato jih je treba jasneje in ustrezneje opredeliti. Glavne rešitve, ki pomenijo manjše popravke, pa so: pri 31. členu ZUJIK-a se črta določilo, da je podlaga za prenos sredstev iz proračuna države oziroma lokalne skupnosti program dela, ki ga potrdi svet, in sicer zato, ker je podlaga za izplačilo iz proračuna v skladu z javnofinančnimi predpisi, odločba Ministrstva za kulturo oziroma pogodba; obveznost, da finančni načrt in program dela potrdi svet javnega zavoda, pa je jasno opredeljena v 26. členu Zakona o javnih financah ter v 35. in 42. členu ZUJIK-a. Zaradi uskladitve z zakonom o dohodnini se dohodkovni cenzus po novem ugotavlja na podlagi odločb o odmeri dohodnine na letni ravni in drugih davčnih odločb ter podatkih iz obračuna davčnega odtegljaja. Ministrstvo za kulturo bo na podlagi pisnega zahtevka navedene podatke pridobilo od pristojnega davčnega organa. Za učinkovito uveljavljanje pravic in dolžnosti samostojnega poklica dela v kulturi in priznanja pravice do plačila prispevkov za socialno zavarovanje iz državnega proračuna ne zadoščajo podatki, ki se zdaj zbirajo v razvidu samozaposlenih v kulturi, kar določa 89. člen. Za nemoteno pridobivanje in pošiljanje podatkov med organi javne uprave je treba vpisati tudi enotno matično številko, za ugotavljanje dohodkovnega cenzusa pa tudi davčno številko. Hkrati je v zakonu opredeljen tudi namen zbiranja podatkov. Zaradi odločitve Ustavnega sodišča, ki je z odločbo z dne 11.1.2007 črtalo del besedila v 45. členu ZUJIK-a, pa bo v Zakonu o spremembah in dopolnitvah ZUJIK-a v 42. členu tudi jasno opredeljena vloga sveta javnega zavoda kot pritožbene instance za delovnopravne spore. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 18.15. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SLUŽBI V SLOVENSKI VOJSKI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom je skupina 14 poslancev s prvopodpisanim gospodom Miranom Potrčem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Lepo pozdravljam predstavnike Vlade! In besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima gospod minister Karl Erjavec. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Predlog zakona o službi v Slovenski vojski pomeni uresničevanje enega od ključnih ciljev v tem mandatu. Z njim želimo izpopolniti ureditev statusa pripadnikov Slovenske vojske. V letih 1999 do 2003 se je radikalno zmanjšala vojska sestava Slovenske vojske, in sicer od 78 tisoč na okoli 14 tisoč pripadnikov. Od naborniškega sistema popolnjevanja smo prešli na poklicno vojsko s pogodbeno rezervo. To je povzročilo proces preoblikovanja vojaške organizacije, ki pa mu ni istočasno sledila tudi zakonodaja o statusu pripadnikov in vojaški službi. Noveli zakona o obrambi 2002 in 2004 sta v zakon vključili preko 50 člen z različnimi delovnopravnimi določbami, ki izhajajo iz posebnih zahtev poklicnega dela v vojski, ki pa še vedno ne zadoščajo. Številna spoznanja, kako posamezna vprašanja poklicne vojske urediti, pa smo pridobili zlasti v zadnjih treh letih, ko dejansko vzpostavljamo poklicno vojsko in ko zakonska ureditev že predstavlja omejitev razvoja Slovenske vojske. V okviru priprave tega zakona smo poskušali uskladiti tehnični prenos delovnopravnih določb iz zakona v obrambi v zakon o službi v Slovenski vojski, in sicer v fazi, ko je bilo opravljeno usklajevanje v okviru Partnerstva za razvoj. Tak zakon bi bil prav gotovo bolj pregleden, tudi tehnično preglednejši, vendar pri tem ni bilo doseženo soglasje. Zato je bil dan v zakonodajni postopek sedanji predlog zakona o službi v Slovenski vojski. Nesmiselno bi bilo namreč predlagati v postopek zakon, za katerega ne bi dobili podpore v parlamentu. Za zakon o obrambi, kot veste, je potrebna 2/3 večina prisotnih poslancev. Spoštovani! V Predlogu zakona o službi v Slovenski vojski smo razdelali ključno vprašanje vojaške službe, upoštevali smo vrsto pobud v okviru projekta Provoj. To je poseben projekt, ki se je začel izvajati ob uvajanju poklicne vojske. Opravili smo tudi več krogov medresorskega usklajevanja, najdaljše je bilo usklajevanje z Ministrstvom za javno upravo, kar je povezano z razmerami pri uveljavljanju novega plačnega sistema v javnem sektorju. Pri usklajevanju v okviru Partnerstva za razvoj sta sodelovala tudi dr. Prebilič in dr. Jelušičeva s Fakultete za družbene vede. Naj povem, da smo večino njunih predlogov upoštevali. Zakon je bil usklajen tudi z dvema reprezentativnima sindikatoma v ministrstvu, en sindikat pa je imel nerealne zahteve. Zahteval je namreč 20% povečanje za vse pripadnike Slovenske vojske. To glede na razmere v tej družbi - vemo, kaj se dogaja pri pogajanjih z ostalimi sindikati - smo ocenili, da so te zahteve nerealne. Zakon predstavlja osnove za urejanje ključnih aktualnih vprašanj v vojski, kar potrjujejo tudi strokovnjaki. Vzporedno smo tudi začeli pripravljati potrebne izvršilne predpise, v naslednjem obdobju pa bomo tudi nadaljevali priprave za spreminjanje Zakona o obrambi. Kaj je v predlogu zakona bistveno? Zakon ureja temeljne odnose v vojaški službi, ki smo jih doslej urejali samo s pravili službe, in sicer tukaj ne gre za nepotrebno poseganje v vojaško avtonomijo, temveč za vlogo in položaj posameznika v vojaški organizaciji, njegove pravice in obveznosti, ki zaslužijo zakonsko ureditev. O pomenu temeljnih službenih odnosov smo se lahko prepričali ob dogajanjih v 18. bataljonu RKB in vojaški policiji. Posebno pozornost smo posvetili načelom enakopravnosti, enake dostopnosti in varovanja človekovih pravic in njegovega dostojanstva. Zakon daje osnove za urejanje enega od ključnih problemov, to so prenizke plače v Slovenski vojski. Tudi v prihodnje bo vojska sestavni del javnega sektorja. Izhodiščni plačni razredi bodo določeni s kolektivno pogodbo za javni sektor. Vlada je že določila, da je to namesto sedanjega 16 in 17 plačnega razreda, to sta najnižja razreda trenutno med uniformiranimi javnimi uslužbenci, in sicer je Vlada določila za vojaka 20. plačni razred, torej enako kot za ostale uniformirane v javnem sektorju, policiste, gasilce, paznike in izterjevalce. Razporeditev formacijskih dolžnosti v plačne razrede bo izvedena z vladno uredbo in ne s kolektivno pogodbo dejavnosti. Možno bo tudi plačevanje enot za povečane obremenitve in povečan obseg dela. Pri določenih, zlasti zahtevnih formacijskih dolžnostih je z zakonom predvideno upravljanje v treh nazivih, kar bo omogočilo ustreznejše plačevanje, zlasti deficitarnih kadrov. Tukaj mislimo tudi na pilote v Slovenski vojski in druge deficitarne kadre, kot so informatiki, da ne naštevam vseh. Prav povečanje plač je ključno za zaustavitev negativnih kadrovskih trendov, ki so se začeli lani pri popolnjevanju enot. Primanjkljaj se v tem trenutku giblje že preko 500 pripadnikov. Zato je vlada v mesecu aprilu že omogočila 18% povišanje plač, in sicer glede na osnovni količnik pripadnikov, ki delajo in delujejo v premestljivih in odzivnih silah. Z Zakonom o obrambi so urejeni posebni pogoji za poklicno opravljanje vojaške službe; na primer delo v posebnih delovnih pogojih, delovni čas, njegovo razporejanje, neenakomerna razdelitev delovnega časa, opravljanje straže, dežurstev in druga delovna pravna vprašanja, ki so specifično urejena zaradi posebnosti zahtev vojaške službe. V zakonu o službi pa so posamezne rešitve, ki sem jih omenil, dopolnjene, kot je delovni čas med vojaško službo izven države, dosegljivost, delo na domu in podobno. Določen je tudi rok, po katerem je vojaška oseba povišana, ko izpolni vse predpisane pogoje. Pomembno je, da z zakonom o službi vzpostavljamo avtonomen štipendijski sistem za popolnitev stalne in pogodbene sestave. Še enkrat ponavljam, tudi za stalno sestavo, ker v javnosti je bilo omenjeno, da bi štipendirali samo pripadnike pogodbene rezerve, kar seveda ne drži. Sistem bo ločen od štipendijskega sistema za državno upravo, pri izobraževanju in usposabljanju se bo štelo usposabljanje na različnih trenažerjih in simulatorjih za sestavni del usposabljanja za opravljanje formacijskih dolžnosti, kar je doslej predstavljalo poseben problem, zlasti pri letalsko-tehničnem in radarskem osebju. Vojak, ki bo dopolnitev starosti 45 let in ne more več opravljati vojaške službe, ima po Zakonu o obrambi pravico do razporeditve na ustrezno delo v ministrstvu ali v drugi državni organ oziroma do preusposobitve za civilni poklic, ki lahko traja do treh let. Z zakonom o službi v Slovenski vojski pa razširjamo te možnosti in omogočamo, da se vojaška oseba zaposli pri kateremkoli delodajalcu, ki ima pravico do refundacije prispevkov za vojaško osebo za prva tri leta, če zaposli vojaško osebo za pet let oziroma za prvih let, če jo zaposli za 10 let. Sredstva prispevkov se lahko vojaški osebi izplačajo neposredno, če bi to omogočilo samozaposlovanje, za tiste vojaške osebe, ki so v ministrstvu najmanj 10 let se lahko dokuoi do 5 let zavarovalne dobe, kot velja za presežne delavce po zakonu, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zakon o obrambi že sedaj omogoča, da se delovni invalidi v vojski do pet let razporedijo izven operativnih enot, nato pa se jih obravnava po splošnih predpisih. V zakonu o službi v Slovenski vojski smo predvideli tudi za invalide vse naštete možnosti prezaposlovanja, ki so predpisane za vojaka, ki je izpolnil 45 let in ne more več opravljati vojaške službe. Zakon o službi v Slovenski vojski tudi prvič celovito ureja celostno skrb za pripadnike in njihove družinske člane med trajanjem vojaške službe in tudi po prenehanju službe. Pri tem gre za zdravstveno, psihološko, socialnovarstveno, duhovno oskrbo in druga področja. Razširili smo tudi zavarovanje pripadnikov zaradi nezgode med vojaško službo v miru za primer začasne izgube delovne zmožnosti. Novost je tudi brezplačna nujna zdravstvena pomoč, ki obsega nujno zdravstveno pomoč med vojaško službo. Pri tem imajo pripadniki pravico do prednostnega zdravljenja in tudi do prednostne rehabilitacije, to bomo zagotovili po potrebi tudi s posebnimi pogodbami z javno zdravstveno službo. Pravico do preventivnih zdravstvenih ukrepov imajo tudi družinski člani, če je pripadnik napoten na službo v skupna poveljstva in enote oziroma mednarodne organizacije. Glede na posebne pogoje dela v premostljivih in odzivnih silah je za pripadnike predvideno tudi ugotavljanje zdravstvene sposobnosti za vojaško službo preko pooblaščenih zdravnikov. Nova je tudi pravica do znižanja neprofitne najemnine za službeno stanovanje oziroma subvencioniranje stanarine, če se pripadnik priseli bližje kraju opravljanja službe, bliže kot 20 kilometrov. Po prenehanju dela v vojski vojaška oseba lahko sklene tudi pogodbo o službi v rezervni sestavi. Zakon posebej ureja pravice upokojenih pripadnikov. Skratka, pri celostni oskrbi gre za razdelavo, ki smo jo pripravili na podlagi dosedanjih izkušenj in videnj potreb, ki izhajajo iz delovanja poklicne vojske in tudi na podlagi izkušenj iz tujih profesionalnih vojsk. Zakon o službi v Slovenski vojski v tem trenutku predstavlja izhodišče za urejanje najbolj aktualnih vprašanj nadaljnjega razvoja Slovenske vojske. Nekateri ocenjujejo, da zakon ne rešuje veliko. Po njihovem bi moral zakon določiti konkretne plače vseh kategorij vojaških oseb, karierno pot in podobno, kar je v popolnem nasprotju z realnimi razmerami in možnostmi v tej državi. Poglejte samo pogajanja o plačnem sistemu. V glavnem isti so pred časom poudarjali nujnost takojšnjega zmanjševanja vojske in uvedbo poklicne vojske. Profesionalizacija Slovenske vojske je proces, za katerega trdim, da ga usmerjamo v pravi smeri, kar potrjuje na primer afirmacija 10. motoriziranega bataljona, ocene, ki jih dobivamo za sodelovanje naših enot in pripadnikov v misijah, v zavezništvu in podobno. Ocenjujem, da zakon o službi predstavlja v tem trenutku nujno podlago, na kateri bo mogoče graditi nadaljnji razvoj vojske. Vsekakor pa bo potrebno nadaljnje dograjevanje zakonske ureditve, vključno z revizijo Zakona o obrambi in pripravo novih izvršilnih predpisov. Ne glede na to pa bo treba nadaljevati tudi z vzpostavljanjem načrtovanih vojaških zmogljivosti in modernizacijo. Spoštovani zbor, zato predlagam, da zakon tudi vi podprete, da bi nadaljevali zakonodajni postopek. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Anton Anderlič v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani! To je zakon, ki je v javnosti vzbujal ogromno pričakovanj, predvsem med pripadniki Slovenske vojske, pa tudi tistih, ki so tako ali drugače povezani s tem. Žal je prinesel ravno toliko ali pa še več razočaranj. Ko poslušamo pripombe pripadnikov Slovenske vojske, ko poslušamo pripombe strokovnjakov, ko beremo nekatere članke, komentarje, je pravzaprav presenetljivo,da se po tolikem času, po več kot dveh letih in pol, po tem ko je minister 30. novembra 2004 rekel: "Ena prvih nujnih in prioritetnih nalog ministrstva in Vlade bo sprejem zakona o službi v Slovenski vojski. Seveda da je takrat rekel tudi to, da bo zagotovil, da vojaki, častniki, skratka uslužbenci v Slovenski vojski, ne bodo javni uslužbenci - da tega ni uspel, da ni držal besede, to tako ali tako ni vredno omenjati. Kajti, to je tako rekoč dnevno spoznanje. To je stališče poslanske skupine. Še več, po tem, da je tudi Vlada imela v programu, da bo to ena od prioritet - ne skrbite gospod Sok, mi bomo zakon podprli zato, ker se zavedamo, da je potrebno nekaj storiti. Nerazumljivo pa je, da očitno vi, SDS, DeSUS in SLS, ne podpirate spremembe Zakona o obrambi. Minister je danes tukaj rekel, da ni pričakovati, da bi dobili dve tretjini v parlamentu. Ali se je posvetoval, mogoče se je s partnerji, se opravičujem, s Poslansko skupino LDS ne in zagotovo bi podprli zakon o spremembah zakona o obrambi, če bi seveda bil predlagan, če bi kdo kakšno iniciativo dal. Ni je bilo. Kar govoriti, da zakon ne bo dobil podpore, najbrž ni na mestu, razen če veš, da nimaš podpore v koaliciji. In to najbrž lahko sklepamo iz tega, ampak to je obrobno. Kot rečeno, zakon je prišel, povzročil je to, da očitno tisti, ki jih bo najbolj zadeval, ne bodo zadovoljni, da ni pričakovati, da se bo negativni trend, ki je več kot očiten, zaustavil in da bomo lahko dosegli cilje v letu 2010, kot je načrtovano. Seveda tudi Vlada več ne vztraja na tem, da bi bili ti cilji doseženi. Načelnik generalštaba je v tedniku Demokracija - ali mesečniku ali vsakodnevniku, niti ne vem, kdaj izhaja - ampak prebral sem ta del, ki me posebej zanima, ta cilj že prestavlja v leto 2012. In če pogledamo samo letošnje podatke do 31. marca, boste videli: ne da je vzpostavljeno neko stanje stabilnosti v vojski in rasti, ki bi morale biti v letošnjem letu glede zaposlovanja, je ta trend negativen in število pada. To, da minister in vsi tisti, ki so se pogajali znotraj Vlade, ni uspel prepričati druge ministre, torej predvsem ministra za javno upravo, da gre pri službi v Slovenski vojski za neko posebno službo, za drugačno službo, za specifično službo in da bi temu primerno morali obravnavati tudi v Sloveniji to vprašanje, tako kot v nekaterih drugih državah. Seveda se omenjajo primerjave. To, da se primerja povsem neprimerljive države z nami in da se navajajo neke izkušnje nekaterih drugih držav, pa se jih ne uvede v zakon - to je samo obrobno vprašanje. Čemu primerjave? Čemu sklicevanje na nekatere primerjave z neprimerljivimi državami in nobene izkušnje iz tistih držav, ki imajo tradicijo, ki imajo urejena ta razmerja in kjer je vojaški poklic cenjen in predvsem nagrajevan? Ni mogoče samo "verbat", agitirati na trgu delovne sile, vključujete se v Slovensko vojsko, kajti to ni samo poklic, je nekaj več. Ja, nekaj več je. Ampak, na začetku je pa tisto, za kar vsi delamo: je plača, je urejen status, ko gre za kariero, je urejen status, ko gre za prevoz na delo, je urejen status, pri vseh vprašanjih. Pogovarjajte se malo, spremljajte malo, kaj je tisto, kar se pogovarjajo, kar priporočajo, kar sugerirajo tisti, ki se s tem ukvarjajo. Tega v tem zakonu žal ni. Upam, da bomo ob drugi obravnavi skupaj z ministrstvom, z generalštabom in z vsemi ostalimi poslušali strokovnjake, poslušali tiste, ki jih to zadeva, in tudi tako popravili zakon. Prav tragično je, da beremo in gledamo skorajda vsak dan prerivanje med posameznimi poklici ali, bom rekel, med posameznimi javnimi uslužbenci. In to je odgovornost Ministrstva za obrambo, odgovornost tistih, ki so služili Slovenski vojski, in tistih, ki so zadolženi za to, da kadrovske resurse krepijo, usklajujejo, jih na tem področju uravnavajo. Res ni prijetno poslušati, ko policisti pravijo, da vojaki ne sodijo tja; ko vojaki pravijo - policisti ne sodijo tja; ko se na drugi strani hoče izločiti zdravnike, ko se hoče izločiti sodnike iz nekega sistema itn. Jaz v tem trenutku verjamem, da je ta zakon šel naprej predvsem zaradi tega, da se nekaj premakne, in to je pohvalno, nikakor pa ne mislim, da bo lahko uredil vprašanja, zaradi katerih je bil tudi predlagan. In ko človek pravzaprav spremlja to področje politike države, potem se odpirajo mnoga vprašanja. Jaz sem trdno prepričan, ko sem pogledal vse primerljive države ali pa tudi neprimerljive; vse države - tiste, ki so v Natu, in tiste, ki niso v Natu, pa sodelujejo v operacijah, recimo, Evropske unije itn. Potem boste videli, da to, da se mi hvalimo s tem, da je 11% vojakov na misiji, za mene ni samo pohvalno vprašanje. Res je, slovenski ambasador pri Natu v Bruslju je rekel: "Ja, saj slovenski vojaki gredo radi." Seveda gredo radi, kajti na nek način je to kompenzacija za slab status doma! Ampak mi vendar izgrajujemo sistem obrambe in varnosti te države na prvem mestu, ne pa da bomo imeli najbolj usposobljene, najbolj, bom rekel, odzivne in pripravljene vojake na misijah zunaj, doma pa tiste, ki bodo mogoče manj usposobljeni in bodo stražili vojašnice in podobno. Seveda, če bi del tistega denarja, ki ga moramo nameniti tudi za stroške, ki jih misije povzročajo, namenili urejanju statusa vojakov in imeli prvenstveno sposobno vojsko doma, zadovoljno predvsem - sem že rekel, žal je nekaj tistega, kar ljudi žene zaradi zavesti, drugo pa je tisto, kar pomeni preživetje samega sebe, družine in tako naprej. Ampak tega posluha seveda ni v ministrstvu za te razmisleke. Od 5 do 7% je povprečje, mnoge države, bogatejše, z daljšo tradicijo, z večjo odzivnostjo državljank in državljanov za poklic v vojskah, ima pač te odstotke tudi od 1 pa do 5, ne pa 11. Odgovori so tudi tukaj. Ampak teh pogovor mi niti v Državnem zboru ne smemo opravljati. Ali si lahko zamislite, da Državni zbor kot najvišji organ, ki sprejema okvire, pravne, sistemske, konec koncev tudi zagotavlja denar, da poslanci vladajoče koalicije izglasujejo, da nočejo, da ne smemo in da ne bomo razpravljali o urejanju statusa vojakov, o urejanju materialnih problemov in tako naprej? Pred štirinajstimi dnevi so to naredili! Poslanci koalicije! Ampak mi smo nadzorniki, mi smo tisti, ki sprejemamo zakone, kot je tale, smo tisti, ki sprejemamo TRP-je, smo tisti, ki sprejemamo proračun, in smo tisti na koncu, ki naj bi sprejemali tudi poročila. Ampak to je edinstven primer, po mojem, v letu 2007 na svetu - Jožef Jerovšek in tisti, ki hodijo na interparlamentarne unije, ali pa tisti, ki hodimo na parlamentarno skupščino Nata -, ni enega zasedanja, kjer ne bi bilo to eno temeljnih vprašanj. Prejšnji teden, recimo, v petek je pravzaprav celo generalni sekretar Nata posebej izpostavil to na Portugalskem, kako pomemben je civilni nadzor nad vojsko, nad službami in tako naprej. Da ne govorim, da Javier Solana na vsakem mitingu, ki ga imajo v Bruslju ali kjerkoli drugje, poudarja o tej dimenziji, potrebni, nujni dimenziji nadzora nad temi sistemi. Ampak ne, pri nas se to preprečuje z vladno večino! Zakaj? Zakaj se to spravlja pod preprogo, jaz ne vem. Ampak, seveda, še enkrat poudarjam, točke, ki se nanašajo na urejanje statusa, na problem negativnih trendov in konec koncev odgovornosti in vloge Državnega zbora pri tem, da pomaga, pri zagotavljanju pogojev, da bo prvo zagotovljena varnost državljanov in državljank Republike Slovenije, da bo Slovenija prispevala svoj delež, ko gre za operacije najsibo Evropske unije ali Nata in ne nazadnje, ko gre za to, da bodo posamezne politike v državi usklajene. Ko gre za to področje, seveda je še toliko bolj pomembno, kot je pomembno tudi za nekatera druga področja. In dokler ne bo v tej državi, v tem Državnem zboru pripoznano in spoznano to, kar je v znameniti Filipiki leta 351 pred našim štetjem rekel Atencem Demosten, ko jim je govoril. Takrat jih je Filip, Aleksandra Velikega ni bilo, Filip je napadal Grke. In je rekel: "Dragi Atenci, nehajte se ukvarjati z nepomembnimi stvarmi, zagotovite sistem, zagotovite vojake, zagotovite denar, pošljite jih na fronto, zagotovite, da bodo tam ostali do izpolnitev vseh nalog, zahtevajte poročilo o porabljenem denarju in poročilo poveljnika vojske, kaj tam počne." 351 let pred našim štetjem! V letu 2007 je v Državnem zboru prepovedano govoriti o teh stvareh, z voljo večine. Meni je žal, jaz verjamem, da je razvoj demokracije tudi v Sloveniji na dobri poti in da slej, ko prej bodo vse te stvari lahko in jih bo nujno tudi obravnavati v Državnem zboru. Kot rečeno, mi bomo zakon podprli, da gre v nadaljnjo proceduro, z željo in ambicijo, da bi vendarle se pogovarjali in poslušali, tako stroko, kot tudi [[...]]Sliši se zelo prepričljivo, pa ni. Ko se reče, dva sindikata sta za, eden je pa proti, ampak morate tudi pogledati, koliko združuje kakšen ta sindikat pripadnikov, koliko članov in katere strukture zastopa. Če se sklicuje, da je eden od tistih dveh sindikatov sindikat uslužbencev na ministrstvu, ki podpira zakon, zakon se pa nanaša prvenstveno na tiste, ki so v službi v vojski, potem se jaz vprašam, ali je podatek, ki je povedan in javno produciran, tudi korekten. Jaz mislim, da ne.
Besedo ima gospa Uhan Marjetka v imenu poslanske skupine NSi. Prosim.
Hvala še enkrat za besedo. v Novi Sloveniji menimo, da je Slovenska vojska na svoji dokaj kratki poti prehodila uspešno pot od osamosvojitve naprej, hkrati se je tudi uspešno prilagajala oziroma izpolnjevala NATO standarde in uspešno včlanila v NATO. Hkrati je šla tudi v profesionalizacijo oziroma v strukturno prilagajanje novim časom, novemu okolju, zahtevam in potrebam in iz tega izhaja tudi današnja potreba po sprejetju tega zakona. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je poklic vojaka zahteven in da vsak vojak opravlja težko, odgovorno nalogo in da vsak, ki se odloči za ta poklic, mora računati tudi na tveganje, na nevarnosti, očitno pa je, da delo vojaka danes ni zadovoljivo ovrednoteno in nagrajeno in verjetno tudi zaradi tega Slovensko vojsko zapuščajo vojaki, pa tudi visoko izobražen kader, kot na primer: piloti, informatiki in podobni. Vemo, da se tega kadra ne da izšolati čez noč, ker je tudi na trgu veliko povpraševanje po njem, je razumljivo, da odhajajo rajši tja, kjer je bolj plačano oziroma jim bolj ustreza. S tem zakonom hočemo urediti manjkajoče statusne stvari v tem poklicu. Zakon o službi v Slovenski vojski določa načela opravljanja vojaške službe ter ureja način izvajanja nalog Slovenske vojske. Ureja posebne pravice, obveznosti in odgovornosti pripadnikov Slovenske vojske med opravljanjem vojaške službe, ki niso urejene z Zakonom o obrambi. Ta del zakona temelji na 22. členu Zakona o javnih uslužbencih, ki določa, da se za poklicne pripadnike Slovenske vojske posamezna vprašanja uredijo z zakonom drugače, kot pa so urejene z Zakonom o javnih uslužbencih, če je to potrebno zaradi specifične narave njihovih nalog oziroma za izvrševanje posebnih dolžnosti in pooblastil. Namen zakona je med drugim urediti tudi temeljne odnose v Slovenski vojski, ki so bistveni za opravljanje vojaške službe, glede na dejstvo, da se Slovenska vojska zapopolnjuje s poklicnimi pripadniki in pogodbeno rezervo, pa takšen sistem popolnjevanja terja tudi ureditev celotne skrbi za pripadnike, tako z vidika pridobivanja kandidatov v času trajanja njihovega dela v vojski kot tudi po odhodu iz vojske. Ena izmed glavnih težav, ki se pojavlja, je, da zaposleni vojaki po 45 letu starosti ne morejo ostati zaposleni v Slovenski vojski in zakon predvideva raznovrstne rešitve pomoči pri prehodu v civilne poklice po prenehanju vojaške službe. Gre tako za refundacije prispevkov civilnim delodajalcem, ki zaposlijo nekdanje pripadnike, kot tudi za omogočanje samozaposlovanja. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je zakon nujen za nadaljevanje razvoja in preoblikovanja Slovenske vojske. Z njim omogočamo nadaljnji proces profesionalizacije in izboljšujemo status vojaka. Zakon je pomemben tudi zaradi izpopolnjevanja obveznosti do mednarodnih organizacij. Prepričani smo, da zakon ureja razmerja tako med državo in vojsko kot tudi notranje odnose v sami vojski. V poslanski skupini bomo predlog zakona podprli kot tudi vse predlagane rešitve, ki ga bodo izboljševale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc v imenu SLS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, načelnik generalštaba, gospod sekretar, kolegice in kolegi, kolikor nas je v dvorani, vsem skupaj en lep pozdrav! Poskusil bom povedati nekaj misli o Zakonu o službi v Slovenski vojski in prebrati nekaj misli, ki sem jih zapisal, o čemu drugemu pa bi mogoče kje na kakšni drugi točki dnevnega reda ali pa na kakšnem drugem organu tega Državnega zbora. V Sloveniji je bila v preteklosti ena ključnih odločitev na področju statusa slovenskega vojaka odločitev za prenehanje naborniškega sistema in prehod na poklicno vojsko. Uvedba poklicne vojske je bila pravzaprav posledica splošnega stanja v družbi in obenem tudi potreba Slovenske vojske, saj je bila za kvalitetno izvajanje nalog nujna večja profesionalizacija vojske. S poklicno vojsko se je tako najprej občutno razširilo pomembnejše oziroma prednostne enote. Pred polnopravnim članstvom Slovenije v zvezi Nato smo sprejeli tudi Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2015. V zadnjih letih je bilo spremenjeno veliko zakonodaje, ki se je nanašala neposredno na Slovensko vojsko oziroma tudi zakonodaje, ki je urejala javno upravo, javni sektor in javne uslužbence, katerih sestavni deli so tudi pripadniki in pripadnice Slovenske vojske. Dejstvo, da smo dobili poklicno vojsko s pogodbeno rezervo, da se ta razvija, da je Slovenija kot članica zveze Nato prisotna v mednarodnih operacijah, da se Slovenija angažira v okviru drugih mednarodnih organizacij, zahteva, da se z enotnim zakonom uredi tudi služba v Slovenski vojski oziroma služenje. Takšna ureditev je glede na specifične lastnosti in potrebe Slovenske vojske smiselna, saj bo zagotovila sistematičnost in preglednost ter uredila vsa vprašanja, ki jih je potrebno rešiti, pa niso vsebovana v drugih zakonih. Zakon mora omogočiti učinkovito opravljanje vojaške službe v Slovenski vojski. Slovenska vojska zadnje čase namenja promociji službe vojaka in vojakinje veliko pozornosti, to je zlasti posledica tega, da ji primanjkuje poklicnih vojakov oziroma vojakinj. Zavedati se moramo, da je poklic vojaka specifičen, zahteven in da je poleg drugega poseben v tem, da mora pri določeni starosti posamezni vojak zamenjati službo. Poleg tega pa je posameznik, ki se odloči za vojaško službo, pri morebitnih odpovednih pogodbe o zaposlitvi bistveno omejen v primerjavi z zaposlenimi na drugih področjih oziroma drugih sektorjih. Zato je načrtno preusposabljanje in prezaposlovanje po končani vojaški službi pomembno področje, ki mora biti tudi učinkovito, da posamezniku dejansko omogoči kasnejšo prezaposlitev na civilnem področju oziroma na civilnem področju dela. Celostna skrb za zaposlene vojake je za uspešno vojsko zelo pomembna. Zakon govori o zdravstveni, psihološki, socialnovarstveni oskrbi, zagotavlja pravno pomoč in pravno svetovanje, religiozno oskrbo in organizirano preživljanje prostega časa. Morda bo v prihodnje potrebno nekoliko več pozornosti nameniti seznanitvi javnosti z vsemi priložnostmi, ki jih nudi zaposlitev v Slovenski vojski, tako pozitivne kot negativne. Ne glede na predlagane zakonske določbe o Slovenski vojski je ključno to, da je delo v Slovenski vojski delo za Republiko Slovenijo, ki se mora opravljati častno, strokovno, zakonito, upoštevajoč zlasti disciplino, eno starešinstvo in obvezno izvrševanje ukazov. Dober vojak je lahko samo nekdo, ki je domoljub in ki želi služiti Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da v Sloveniji poklic vojaka ni prav posebej visoko cenjen. Temu botruje veliko razlogov, med njimi ima pomembno mesto tudi ta, da je poklicna vojska pri nas novost in da seveda brez tradicije sam poklic ne more imeti visokega ugleda. Da poklic slovenskega vojaka ni cenjen, da včasih dobiš občutek, da tudi Slovenska vojska ni cenjena, je odraz naše pripravljenosti na velik zvon obešati napake ali pomanjkljivosti, do katerih prihaja v vsakemu velikemu sitemu. Težko pa nam gre vsem skupaj iz ust pohvala ali uspeh za dobro opravljeno delo. Na tem mestu je treba zopet opozoriti na tako imenovano državljansko in domovinsko vzgojo, če želimo, da bodo naši državljani domoljubni, in ne nazadnje, da si bo več ljudi želelo delati tudi kot poklicni vojak oziroma vojakinja, jih moramo vzgojiti v temu duhu. Pa ne mislim s tem na skrajnosti in državljanska vzgoja sploh ni samo stvar šole, ampak tudi družine. Začne pa se lahko z najbolj osnovnimi stvarmi, kot je na primer izobešanje zastave vsaj za dan državnosti oziroma dan samostojnosti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da predlagani zakon na ustrezen način ureja službo v Slovenski vojski. Je po našem mnenju moderen zakon z vsemi potrebnimi načelnimi rešitvami, ki so predpogoj za oblikovanje dobre, kvalitetne in učinkovite vojske. Pričakujemo pa, da bo z novim zakonom Slovenska vojska postala še bolj uspešna in da bo zlasti v okviru mednarodnih misij dostojno in častno predstavljala državo, ki ji pripada. Menimo torej, da je predlagani zakon primeren za nadaljnjo obravnavo na Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Lep pozdrav! Sedaj se iztekajo prve petletne pogodbe poklicnim vojakom, potem ko je bila sprejeta odločitev, da se bo naša vojska profesionalizirala ali bolje, da bodo vojaki hodili v službo in ne k vojakom, kot se je reklo nekoč. Takrat, ko je padla ta odločitev, je bilo navdušenje nad služenjem za domovino veliko, danes tega zanimanja ni več toliko ali še huje - rapidno upada. Takrat, na začetku, je Vlada odprla vrata približno 1000 javnim uslužbencev, za začetek, vojakom in vojakinjam, danes bi morala še 300, 500-tim, ker jih toliko menda manjka. Da je celotno splošno navdušenje uplahnilo, ni čudno. Zadnje čase se soočamo z velikim odlivom kadrov iz vojske, še posebej najbolj kvalificiranih vojakov in pilotov, soočali smo se s številnimi organizacijskimi in neprofesionalnimi težavami, težavami zaradi neprofesionalnosti, z različnimi ekscesi, tudi z nadlegovanjem pripadnic Slovenske vojske, tudi z zanikanjem teh ekscesov, četudi jih je v tem primeru zagovornica enakih možnosti spodbila. Skratka, kriza rekrutiranja, vidna skozi nezmožnost zadrževanja in pridobivanja kadrov, ni majhna, tudi ni lastna le Sloveniji, priznajmo. A v Sloveniji je še posebej izrazita, pa čeprav ni še dolgo tega, ko se je Slovenska vojska po stopnji zaupanja javnega mnenja v njo merila celo z zaupanjem v evro. Danes je razočaranj več, razočaranj zaradi domnevnih nepravičnosti, nepravilnosti, tudi pri napredovanjih, razočaranj nad organizacijo, nad odnosi v vojaški organizaciji, ki niso dovolj zgledni; tudi razočaranj nad pogoji dela in nad plačilom. A vendarle, vprašanje, kaj se dogaja v vojašnicah, da jih vojaki in vojakinje vse bolj zapuščajo ni nepomembno in snovalci zakona bi morebiti morali razpolagati z globljo analizo tega vprašanja, kot so; še posebej zato, ker nekdanje raziskave, tudi tista raziskava iz Obramboslovnega raziskovalnega inštituta, kažejo, da se posamezniki na začetku ali nekoč niso, mogoče tudi danes, niso odločali za poklic vojaka in vojakinj le zaradi plačila oziroma zaposlitve, temveč tudi zaradi drugih razlogov; zaradi urjenja, spoznavanja moderne vojaške tehnologije, tehnike, zaradi potovanj, možnosti samopotrjevanja in tako naprej. Po novem bo plača boljša, višja. Vojaki bodo izenačeni s policisti, gasilci in cariniki; toda pozor - tukaj je potrebno omeniti, da bo v veliki meri odvisna od podzakonskih aktov, kar pomeni, da se bo potrebno vedno na novo in naknadno o njej pogajati in ne vedno z obrambnim oziroma ne nujno z obrambnim ministrom, temveč s kakšnim drugim ministrom. Višje plače naj bi privabile nove kadre, slišimo danes in tudi piše v zakonu, ki sedaj ne izkazujejo navdušenja nad zaposlovanjem v Slovenski vojski. Res je, gre za specifično služenje, za določene specifike, zaradi katerih se posameznik in posameznica težko odločata, ali vstopiti v profesionalno vojaško službo ali ne. Na primer to, da je služba na razpolago do 45. leta starosti - to se pravi, ne do normalne in klasične upokojitve - in da so ugodnosti, ki so dane drugim javnim uslužbencem, možne le v času trajanja tega obdobja, to je zagotovo določena specifika, ki - mimogrede - je poznana, resda ne na ta način, tudi pri drugih poklicih. Tudi baletniku ali igralcu se po določenem obdobju nekako ne morejo dogajati tiste ugodnosti oziroma tiste specifike, ki se jim v mlajših letih. Tu je seveda še rizičnost, tako na misijah kot drugje. Tu je nenehno psihofizično urjenje, to je stalna napetost pred morebitnimi kriznimi žarišči, malo možnosti morebiti ali ne dovolj možnosti za javno potrditev in tako naprej. In tukaj je še seveda vezanost na voljo Vlade, ki bo, kot sem že prej dejala, kot delodajalka plače določala. Ampak vendarle, vojaki naj bi bili bolje plačani, ker pri svojem delu tvegajo življenje, toda vprašanje je, koliko ta trditev, ki je bila v diskusijah ob tem zakonu večkrat prisotna, če bo nekdo, ki za 500 evrov še ni pripravljen tvegati življenja, potem ko jih bo dobil 580 ali 570, to pripravljen narediti. Skratka, višina plače je pomembna, ni pa tudi najpomembnejša pri odločitvi za vojaško službo. Skratka, nekateri bi tako službo, ki bi jim zapolnila nek smisel, opravljali tudi brez tega, drugi pa vanjo nikoli ne bi stopali. Najbrž enkrat v prihodnosti, če nam bo ta planet prihodnost sploh omogočil, bomo morebiti soočeni z zaposlovanjem tujih vojakov oziroma tudi s kakšno drugo najemniško vojsko. Ta zakon tega vprašanja ni odprl, prihodnost najbrž bo. Naj še pri tem delu opozorim še na to, da velja neko razmišljanje, ki se mu pridružujemo, da ta zakon ne prinaša ravno celovitih rešitev in pričakovanih in želenih, posebej tistih, ki so jih obramboslovci pričakovali, tudi ne razrešuje vseh vprašanj karierne poti vojakov vseh slojev, resda na vprašanje, ko štipendiranje preloži na ministrstvo, ureja to problematiko bolje, ampak vendarle ne vsega štipendiranja urejuje v celoti, še posebej za srednješolski in poklicni nivo. Tudi ni nastal na osnovi poznanih še raziskav, tudi tiste CRP-ove in drugih, in ni nastal s spremembo Zakona o obrambi. In tudi prinaša neke primerjave z ureditvijo statusa vojakov v državah, ki imajo še vojaško obveznost, ne jemlje pa si vedno za vzor ali dovolj za vzor države, ki imajo dolgotrajno tradicijo poklicnega služenja v vojski. Ampak naj na tem mestu postavim in obrnem vprašanje nekako drugače. Ustavila se bom in morebiti zastavila neko smer, o kateri premalo razmišljamo tudi v Državnem zboru, mogoče tudi takrat, ko bi bile te razprave odprte, kot je pred menoj govoril že gospod Anderlič. Ali Slovenci res rabimo tako obsežno obrambo, ali res rabimo tako močno oboroževanje? Seveda, v redu, Zakon o vojaški službi je potreben. Konec koncev, res je, normirano in uokvirjamo že vsako ped našega bivanja, kmalu bomo začeli uzakonjati tudi, kdaj lahko sanjamo, kaj lahko sanjamo in kdaj ne. Uokvirjamo se v norme, v labirinte, v katerih se izgubljamo in zaradi katerih nas vse bolj duši. Recimo, strinjam se, da v tem kontekstu normiranja našega bivanja zakon rabimo; sprašujem pa se, če rabimo tudi toliko vojske, toliko orožja, toliko havbic, toliko tankov, toliko misij in toliko obrambne zaščite. Vem, res je, odpiram druga, že zaprta vprašanja, in vem tudi odgovor na to vprašanje, ki je takoj pri roki: Nato, varnost, nevarnost in tudi mir, ki ga zagotavlja varnost. Ki ga naj bi zagotavljal! Toda ne glede na vse to, ali nismo pri zagotavljanju Natovih standardov v Sloveniji bolj papeški od papeža? Nismo pripravljeni dajati več, kot od nas zahtevajo oziroma kot je treba? Ne mečemo denarja s sumljivo lopato v oborožitev neprimerno več kot v kadre? Zakon predvideva za rešitve in spodbude služenja v Slovenski vojski v letu 2007, 2008, 2009, če sem dobro razumela, le 1,36 milijona evrov, to se pravi, skoraj 330 milijonov starih tolarjev, kar je cca polovico enega oklepnika patria 8 x 8. Če že, zakaj niso osebe vredne več od stvari? Zakaj ni težav za nakupe vojaške opreme, se pa soočamo s težavami za plače in za dodatke ljudi? Bomo imeli tehniko, ne pa ljudi, ki bi jo uporabljali? V prihodnjih šestih letih država načrtuje 755 milijonov evrov nakupov za potrebe Slovenske vojske. Poraba se bo povečala z letošnjih 26 milijonov evrov na 156 milijonov evrov v letu 2022. Je res potrebno, da bomo svetili na vrhu sveta leta 2022 s strelivi in mitraljezi? Premajhno zanimanje mladih za služenje vojske je za moje razumevanje normalno in mogoče na nek način tudi pričakovano, kdo bo rekel celo zdravo. Pa ne le zaradi rizičnosti in zahtev tega poklica, ki sem jih omenila na začetku, temveč tudi zaradi občih nazorov, stanja duha, ki ga tudi najboljša propaganda in novačenje ne more učinkovito spodnesti. Obramba v interesu domovine, zavezništva in določenih drugih standardov mladim pač niso več v prvem planu. Mogoče ne bi bile, četudi bi bile vojašnice opremljene s tako zgledno in urejeno tehnologijo, s tako zglednimi in še tako dobro urejenimi objekti, od vadbišč, bom rekla, do vrtcev. Kajti, tukaj je še en vidik, ki ga omenja tudi ta zakon, Zakon o službi v Slovenski vojski. Najdemo ga v poglavju, ki govori o kritju stroškov pogreba ali stroškov invalidnosti, ki jih mora poravnati država ob eventualni nesreči oziroma ob smrti. Pogreb z vojaškimi častmi ne nadomesti življenja. Ob obisku neke vojašnice na praznični dan Slovenske vojske berem v glasilu Ministrstva za obrambo, nek mladi Domen navdušeno pripoveduje, kako je ob dnevu Slovenske vojske, ko je obiskal vojašnico, se peljal z velikimi vojaškimi avtomobili, verjetno tanki, kako so ga pobarvali po obrazu, kako so mu pokazali otroško kotiček itn. In kako je na koncu dejal: "Ko bom velik, bom vojak." Seveda, bolje bi bilo, če bi obisk take vojašnice zaključil z razmišljanjem, ko bom velik, ne bo potrebno, da bi bil vojak. Ampak civilizacija, toliko letna, vendarle dokazuje, da tega jutrišnjega dne nikoli ni. Naj na koncu povem, ker seveda to predlagano besedilo bomo v naši poslanski skupini podprli z željo, da bodo ušesa, ki danes in še kje drugje, ne samo tukaj, prisluhnila pripombam, dovolj senzibilna. Skratka, v tistemu poglavju, ki s tem zakonom urejuje tudi medsebojne odnose oziroma disciplinske odgovornosti, bi želela, bi želeli, da bi se uredili tudi tisti postopki in tista ravnanja o primerih, ki so se v bližnji preteklosti, to se pravi v primer spolnega nadlegovanja žensk, vojakinj v Slovenski vojski, izkazala kot neprimerna. Ukrepi bi morali biti bolj strogi in bi morali, ko bi prišlo do suma, upam, da boste popravljali v to smer, če bi prišlo in ko bi prišlo do suma, da gre za nadlegovanje, bi morali uvesti takoj začasno odstranitev osumljenega oziroma osumljene in morebiti tudi premestitev tistega oziroma tiste, ki ji je bila nadlegovana oziroma nadlegovan. Skratka, disciplinske odgovornosti niso jasne in upam, da se ne bo nikoli ponovilo tako nespretno mešetarjenje in tudi posredovanje in branjenje in ugotavljanje razlogov, kot je bilo, ki so zagotovo vrgle ne samo slabo luč na celoten kompleks služenja v Slovenski vojski, ampak nedvoumno močno moralno okrnile in degradirale vpletene v ta primer.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči, spoštovani minister s sodelavci! Spoštovane kolegice in kolegi! Res je, da Zakon o službi v Slovenski vojski ureja temeljna organizacijska vprašanja v Slovenski vojski. Res je tudi, da določa načela vodenja in poveljevanja. Res je, da bo uredil disciplinsko odgovornost in seveda odškodninsko, pravno odgovornost zaposlenih. Kar pa mene osebno veseli, je to, da bo v posebnem poglavju uredil tudi delovnopravna vprašanja. Za pripadnike stalne sestave vojske je vpeljal tudi pogodbe o zaposlitvi za določen čas. To je ravno tisto, kar bo nekje zavezalo pripadnike, da se potrjujejo, da bi lahko pogodbo podaljšali. Vendar z vsem dolžnim spoštovanjem do ministra želim poudariti sledeče. Glede na to, da smo za petkrat zmanjšali število sestava v Slovenski vojski, z 87.000 na 14.000, kot je minister poudaril, bi bilo pričakovati, da bi se organiziranost na tem področju močno popravila oziroma da bi imeli možnost videti to, kar je v drugih vojskah normalno. Pri nas - z vsem dolžnim spoštovanjem, še enkrat poudarjam, do ministra in države - imamo vrsto odprtih vprašanj. Jaz pričakujem, da bo minister končno našel čas, da se glede na obljubo tudi sestanemo in pogovorimo o teh odprtih vprašanjih. Številne tožbe so za državo izgubljene. Vojaki so tožili ministrstvo in te tožbe danes to isto ministrstvo niti noče spoštovati. Tožbe se nadaljujejo na višjem nivoju. Za kaj gre? Gre namreč za podpisane pogodbe o prestopu ali formiranju nove vojske ob osamosvojitvi, katere je podpisal takratni minister, danes predsednik Vlade, gospod Janez Janša, ki se enostavno danes ne spoštujejo. Bodisi ali so izgubljene, ministrstvo pravi, da so jih založili, napredovanja po teh pogodbah, takrat podpisanih pogodbah, se ne upoštevajo in pa tudi prestrukturiranje oziroma prerazporejanje delavcev, strokovnjakov, ki so pridobili razna strokovna znanja v prejšnjem sistemu, se ne upoštevajo. Jaz ne bom rekel, da je danes kadrovanje v Slovenski vojski slabo. Kadrovanje danes v Slovenski vojski prav gotovo je strokovno, ampak da se ne upošteva znanja tistih, ki so bili v prejšnjem sistemu usposobljeni po zelo kvalitetnih metodah, in se danes najema celo strokovnjake za nadzor in izvajanje iz sosednje Hrvaške, ki so ravno tako obiskovali te iste tečaje in te iste šole - to pa je sramotno! Naše delavce, pa se razporeja, tako imenovane strokovnjake, na mesto zidarjev, vzdrževalcev in tako naprej. Skratka, za to, minister, vi veste, pričakujem, da se bomo usedli, da boste našli čas, da se bomo o konkretnih zadevah tudi pogovorili. Prevelika neracionalna poraba javnih financ - tudi na to sem opozarjal ministra. Mi imamo na Primorskem primer, ko se iz Prekmurja vozijo vojaki na služenje oziroma v službo na primorski konec; po 4, 5 se jih "nagnete" v avto, vsak dan se vozijo in za to dobivajo še potne stroške. To je ena stvar, ki ni sprejemljiva. Vprašanje je, če so te vojaki psihofizično sposobni, če so resnično sposobni izvajati ta dela in naloge, za katere jih plačamo, po tako dolgi poti. Po drugi strani imamo prazna vojaška stanovanja, ki jih vojska drži za sebe, ki jih ne želi obnoviti ali pa dati v uporabo mladim družinam. Na to je tudi minister bil opozorjen, tukaj so velika materialna sredstva, ki so, ki stojijo in so last Republike Slovenije. Jaz ne vem, zakaj ne moremo doseči v opoziciji stranke to, da če je pripomba dobronamerna, da se ne upošteva. Jaz bom rekel tako: osebno pričakujem, da se bo po sprejemu tega zakona, ki govori o službi o Slovenski vojski, dejansko tudi prenehalo s krajo orožja. Vemo, da smo bili prisotni in smo bili seznanjeni s tem dejstvom, da smo imeli poskus posilstev in da smo imeli tudi uničenje zastave, ki je visela kot simbol Republike Slovenije na drogu v vojašnici. Te zadeve smo imeli prisotne in so nezaslišane. Upam, da bo disciplinsko poglavje, ki ureja tudi odškodninsko odgovornost posameznikov na tem področju, uredilo in odpravilo te nepravilnosti v Slovenski vojski, ki niso v čast Republiki Sloveniji. Vsaj te tri, ki sem jih naštel. In ne nazadnje, ko govorimo o kadrovanju. Kadri, ki so danes na razpolago v Slovenski vojski, so prav gotovo bolj uporabni, kot jih danes izkoriščamo in rad bi poudaril nekaj. Za mene je velik nonsens, da naša vojska, ki je - jaz trdim - strokovno zelo dobro usposobljena, rešuje mejna vprašanja v drugih državah, ki so nerešena, doma nas ta vprašanja ne zanimajo. Jaz ne govorim o tem, da bi morali naše meje nadzorovati z vojsko, ampak bolj pa bi se že morali posvetiti našim nerešenim mejnim vprašanjem. In te vojake, ki jih plačujemo za reševanje teh istih problemov, ki jih doma ne moremo rešiti, je tudi potrebno prvo uporabiti na domačem teritoriju, potem pa jih poslati kam drugam. Trenutno imamo na Kosovu cel bataljon, ki odlično opravlja to delo in ureja ravno ta vprašanja. Kot že rečeno, v Slovenski nacionalni stranki bomo ta zakon podprli z zahtevo po vložitvi novih amandmajev oziroma popravkov na ta zakon, ker smatramo, da ta zakon ni v celoti sprejemljiv. Od ministra bomo zahtevali, da se te sporne zahteve, ki so v postopkih in so sodiščem znane, vsaj tožbe - več tisoč jih je; in to je problem, veste minister, ki ga boste morali rešiti - pred tem ne morete v nedogled bežati. Te tožbe stanejo tudi nas davkoplačevalce in zato bodisi vam svetujem, da greste v poravnave ali pa da dejansko odprete resnično konstruktiven dialog s prizadetimi, ker tudi vojaki so konec koncev ljudje, ki živijo v mestnih jedrih in imajo svoje družine in te družine morajo nekje živeti. Torej, bilo bi pravično, da krivice iz preteklosti, ki jih je povzročila tudi ta naša nova država, na ta način, tudi s tem novim zakonom, odpravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, minister s sodelavci. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo, da je v zakonodajni postopek vložen Predlog zakona o službi v Slovenski vojski, ki po našem prepričanju ureja številna pomembna vprašanja, povezana s statusom vojakov in vojaško službo. Takšen zakon potrebujemo, da bi lahko nadaljevali razvoj Slovenske vojske. Takšen zakon je potreben, da se zaustavi tudi negativne kadrovske trende pri popolnjevanju poklicne vojske. O tem zakonu se pogovarjamo kar nekaj časa, zato pričakujem, da ga bomo v parlamentu tudi čim prej sprejeli. Razumemo pa tudi zahtevna usklajevanja, ki jih je opravilo Ministrstvo za obrambo in ki so bila potrebna pri pripravi predloga zakona, saj se zakon neposredno nanaša tudi na številna izjemno pomembna vprašanja, ki so v zadnjih letih aktualna za celoten javni sektor. Naša poslanska skupina bo zakon podprla. Posebej pomembno, po naši oceni je dejstvo, da zakon ureja tudi temeljna vprašanja službenih odnosov pri opravljanju vojaške službe. Gre za odnose, ki so pomembni tako za položaj posameznika kot za odnose med pripadniki ter nadrejenimi in podrejenimi. Tudi varovanje dostojanstva posameznika, njegovih pravic in obveznosti je mogoče ustrezno zagotoviti, predvsem z zakonsko ureditvijo, ne pa samo s pravili službe, kot se je to urejalo doslej. Pomembno je, da je v predlogu zakona zelo jasno urejen postopek oziroma službena pot za urejanje vseh službenih zadev. Mi smo bili doslej priča, ko so se številna notranja vprašanja vojske, bodisi s pomočjo anonimnih pisem, pisem posameznikov ali na drugi način, poskušala razreševati v javnosti, preko medijev in tudi tukaj v parlamentu. Na drugi strani pa niso bile izkoriščene osnovne možnosti v samih enotah oziroma znotraj vojske. Vojska je specifična organizacija in zato je toliko bolj pomembno, da so odnosi v njej natančno urejeni. Naloga vodstva vojske, zlasti generalštaba in poveljstev je, da zagotovijo, da se ti odnosi tudi v praksi dosledno spoštujejo in uveljavljajo. Delimo mnenje, ki ga je izrazil že minister, da bi bil zakon bolj pregleden, če bi vanj iz Zakona o obrambi prenesli tiste določbe, ki se nanašajo na vojaško službo in delovnopravne zadeve vojaških oseb. Ne glede na to pa tudi Zakon o vojaški službi pomembno dopolnjuje ureditev, za katero so načela predpisana v Zakonu o obrambi. Nekatera področja, kot je celostna skrb za pripadnike, pa se urejajo povsem na novo. Z upoštevanjem ureditve v Zakonu o obrambi in Zakonu o službi v Slovenski vojski je status pripadnikov vojske urejen bistveno drugače kot pa status ostalih javnih uslužbencev. To pa ne velja v celoti za plačilni sistem. Zakon o službi daje možnosti za ustreznejšo in boljšo ureditev plač v vojski, kar je nujno potrebno. Plače v vojski, zlasti vojakov, so v minulem obdobju na žalost realno zaostale in tudi zastoj pri uveljavljanju novega plačilnega sistema, ki traja že vse od leta 2004, je povzročil, da pri plači 500 evrov za 16. oziroma 17. plačilni razred res ne more biti velikega motiva za zaposlovanje mladih vojakov. Zato pozdravljamo prizadevanja obrambnega ministrstva oziroma odločitev Vlade, ki je že določila, da je osnovni plačilni razred za vse uniformirane poklice 20. plačilni razred. Realno je, da plač vojske v naših razmerah ni mogoče ločiti od celotnega sistema plač v javnem sektorju. Treba pa je izpostaviti, da je bil Zakon o plačilnem sistemu v javnem sektorju sprejet leta 2002, ko še sploh nismo imeli poklicne vojske, niti izkušenj pri njenem razvoju. V zadnjih letih smo te izkušnje pridobili in gotovo je, da bi morali tudi pri uveljavljanju enega plačilnega sistema v javnem sektorju v večji meri upoštevati posebne zahteve, odgovornosti in pogoje, ki jih zahteva vojaška služba. Za noben drug uniformiran poklic ne velja omejitev, ki velja za vojaka, to je, da po 45. letu starosti ne more več opravljati vojaške službe. Tudi v nobenem drugem uniformiranem poklicu se zaposlovanje ne ureja s pogodbami za določen čas petih oziroma desetih let kot za vojake. Glede na naloge in namen so med enotami velike razlike. Zavzemamo se za to, da bi po možnosti tudi v okviru tega zakona posebej uveljavili nekatere rešitve tudi na plačilnem področju za opravljanje vojaške službe v tako imenovanih premestitvenih in odzivnih silah. Premestljive sile so ključne enote Slovenske vojske. Za njih veljajo posebni programi usposabljanja. V končni fazi naj bi te enote obsegale okoli 40% celotne sestave vojske, zato je toliko bolj pomembno, da so vojaške osebe motivirane tudi v okviru plačilnega sistema, da delujejo v teh enotah. Ker jih razvijamo skladno z dogovorom v okviru zavezništva, te enote predstavljajo izvajanje prevzetih mednarodnih obveznosti države. To so tudi ključne enote za sodelovanje v misijah, za sodelovanje v kolektivni obrambi in nacionalni obrambi. Prav zaradi dejstva, da vojaki ne morejo več delati v vojski po 45. letu starosti, kot zelo dobre ocenjujemo rešitve, s katerimi se povečujejo možnosti za prezaposlitev vojakov po 45. letu starosti. Še posebej so ustrezne rešitve, ki spodbujajo delodajalce, da zaposluje nekdanje vojake oziroma rešitve, ki omogočajo večje samozaposlovanje. Mislimo, da je treba tudi druge rešitve razvijati v tej smeri, da je zagotovljeno načrtno popolnjevanje vojske, zadrževanje v službi, nato pa kar najmanj kompliciran prehod v civilno službo. Pozdravljamo tudi ureditev celotne skrbi za pripadnike Slovenske vojske med vojaško službo in po njej. Gre za novo področje, ki je vsak dan bolj pomembno, predvsem z vidika učinkovitega in motiviranega dela pripadnikov. Gre za vprašanje, ki jih odpira poklicna vojska in ki zahteva posebno urejanje. Pravice, ki jih prinaša Zakon o službi v Slovenski vojski, so po naši oceni začetek preurejanja tega področja. Upamo in želimo, da tudi te pravice ne bodo doživele kritike v tem smislu, češ, vsi v javnem sektorju so enaki, ni treba, da je vojska nekaj posebnega, in podobno. Pri tem imamo lahko veliko zgledov pri poklicnih vojskah bistveno večjih držav, kot je naša. Gotovo pa teh rešitev, ki jih poznajo ameriška, angleška in francoska vojska, ne moremo enostavno prinašati v naše okolje, pač je treba iskati takšne rešitve, ki jih bo možno tudi dejansko uresničiti in ki jih bo okolje tudi sprejelo. To pa ni vedno lahko v naših slovenskih razmerah. Temu področju oziroma kadrovanju, zadrževanju v službi in celostni skrbi za pripadnike, se bo morala končno prilagoditi tudi reorganizacija Ministrstva za obrambo, ki jo že dalj časa pripravljajo. Gre predvsem za integracijo kadrovske funkcije med vojaškim in civilnim delom, ki je nakazana tudi v predlogu zakona. Spoštovane kolegice in kolegi, kot rečeno, Predlog zakona o službi v Slovenski vojski v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev podpiramo. Prizadevali si bomo, da bo sprejet čim prej in čim boljši, da bi lahko na tej podlagi nadaljevali s preoblikovanjem in razvojem naše slovenske vojske. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Robert Hrovat v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, načelnik, spoštovani visoki zbor! Temeljni cilj zakon, ki ga sedaj obravnavamo, je čim bolj podrobno urediti najpomembnejša vprašanja vojaške službe v Slovenski vojski. Tu je mišljeno v prvi vrsti na poveljevanje in druga vprašanja, ki so podlaga za učinkovito opravljanje vojaške službe. Poleg tega pa je potrebno s tem zakonom urediti še dodatne posebnosti delovnopravnega značaja. Dosedanje izkušnje pri popolnjevanju in delovanju poklicne vojske so pokazale, da so v Zakonu o obrambi določene zadeve urejene in opredeljene preveč splošno. S sprejemom zakona, ki ga obravnavam danes, bo zagotovljena zakonska podlaga za učinkovito delovanje poklicne vojske, njeno kadrovsko popolnjevanje in prehajanje kadrov v civilne poklice po končani vojaški karieri. Prav tako predlagani zakon podrobneje ureja varstvo pravic pripadnikov vojske in uveljavitev načela enake dostopnosti. V Slovenski demokratski stranki upamo, da bo čim prej sklenjena kolektivna pogodba za javni sektor, saj bo to pomenilo celotno sistemsko ureditev plač, torej tudi plače poklicnih vojakov. V predlogu zakona plačo urejata 58. in 59. člen, ki določata, da so sicer vojaki del sistema javnih uslužbencev, vendar Vlada na podlagi uredbe lahko določi dodatke za določene strukture. V sedanjem plačnem sistemu namreč niso vrednotene vse odgovornosti in obremenitve, ki jih zahteva poklicno opravljanje vojaške službe. Z uredbo Vlade se določijo dodatki za delovne pogoje, nevarnost in posebne obremenitve, le da ti ne morejo presegati 20% oziroma 30% osnovne plače. Zaposlovanje v vojski je v zadnjih dveh letih zaradi neustreznega plačevanja nekonkurenčno na trgu delovne sile in edina rešitev je primerno plačevanje poklicnih vojakov, zlasti tistih, ki so izpostavljeni posebnim obremenitvam. S sprejetjem Zakona o službi v Slovenski vojski bo prišlo tudi do ureditev več področij. Povečalo se bo načelo pripadnosti, častno ravnanje, vojaška disciplina, uredilo se bo poveljevanje, natančneje se bo uredilo področje oziroma problematika službenih poti, uredilo se bo povišanje in napredovanje, štipendiranje, plačna politika, vojaško usposabljanje, prehod v civilno življenje po doseženi starosti 45 let, disciplinska odgovornost, izenačevanje med spoloma ter zdravstvena, psihološka in duhovna oskrba ter pravna pomoč. V zakonu ni omenjen varuh vojakovih pravic, saj je temu predlogu nasprotovala varuhinja človekovih pravic. Zakona o službi v Slovenski vojski ni treba usklajevati z evropskim pravnim redom. Vojaško službo urejajo članice Evropske unije in članice zveze Nato različno, glede na njihov zgodovinski razvoj, sistem popolnjevanja, materialne, kadrovske in druge možnosti. Torej ima vsaka država članica Nata možnost samostojnega zakonskega urejanja vojaške službe in tudi določenih omejitev pri opravljanju vojaške službe izven matične države glede na nacionalne omejitve in potrebe. Zakon o službi v Slovenski vojski bo povečal možnosti in interes za zaposlovanje in delo v vojski z možnostjo hitrejšega prehajanja v civilne poklice po končani vojaški službi oziroma večjo varnost po prenehanju dela v Slovenski vojski. Nadaljeval se bo trend zaposlovanja žensk v stalni sestavi, saj zakon pomembno prispeva k uveljavljanju načela enake dostopnosti. Zakon o službi v Slovenski vojski bo celoviteje uveljavil tudi dejavnosti in aktivnosti, potrebne za sistem popolnjevanja vojske s poklicno sestavo in pogodbeno rezervo. Povečal se bo tudi obseg sodelovanja z interesnimi gospodarskimi združenji in gospodarskimi družbami zaradi ustreznega popolnjevanja pogodbene rezerve. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke v prvi obravnavi zaradi vsega navedenega podpira sprejem tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aurelio Juri v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Vsem lep dan! Bom začel tako kot kolega Anderlič; čakali smo ga dve leti in pol. Zadovoljni smo vsi, po dosedanjih razpravah, da je priromal v našo dvorano. Razmere v Slovenske vojski, katere vrste se prej redčijo kot dopolnjujejo, kot vemo, dobesedno kličejo po njem oziroma še bolj po zadovoljivem zakonskemu urejanju vseh pogojev vojaškega službovanja, ki na te razmere vplivajo. In danes je Predlog zakona o službi v Slovenski vojski na naših mizah. Naj bi z njim, ponavljam, naj bi z njim, v skladu z načeli in osnovnimi rešitvami, določenimi z Zakonom o obrambi, podrobneje uredili načine in oblike uresničevanja nalog Slovenske vojske, poveljevanje v njej ter druga vprašanja, predvsem delovnopravnega značaja, ki zadevajo opravljanje vojaške službe. Ker smo sami v naši poslanski skupini in stranki ocenili, da je ta zakon pomemben, smo predlagali in dosegli, da bo o njegovem osnutku spregovorili in ga sooblikovali skupaj, tako kot je sam minister spomnil, znotraj Partnerstva za razvoj, tako kot vrsto drugih zakonov, ključnih za izboljšanje razmer v slovenski družbi in za utrjevanje njene umeščenosti v evropski in širši mednarodni prostor. A ko smo se z vsem strokovnim vedenjem, ki ga premoremo, in z vso konstruktivnostjo seznanili s predlaganimi rešitvami, smo spoznali, da niso obetale učinkov, ki si jih je predlagatelj zaželel oziroma dosegel ciljev, ki si jih je zakon zastavil. Spoznali smo tudi, da ga ni bilo mogoče veliko in zadovoljivo izboljšati, če bi ne šli k izvirni "cokli" iz sedanjih razmer v Slovenski vojski oziroma krovnemu zakonu, to je Zakonu o obrambi. Ta ima že svoja častitljiva leta za dinamiko življenja, ki nas obdaja, 13 let, ki je obdan z mnogimi družbenimi, mednarodnopravnimi, statusnimi, strukturnimi spremembami tako doma kot na tujem in ki je za to potreben temeljitega remonta, če si res želimo izboljšav. Ker bi tak poseg terjal veliko več časa in političnega soglasja, sami ne dvomimo v to, da ga ne bi dosegli, se ga je Vlada ustrašila in se mu odpovedala in tako prihaja v parlament le z Zakonom o službi v Slovenski vojski. Res, da tudi z nekaterimi rešitvami, ki jih je predlagala v okviru usklajevanja znotraj Partnerstva za razvoj naša stranka, a z izdelkom, ki ne obeta veliko, če ne bo še nadalje dodelan oziroma izboljšan. Naj povem, da smo Socialni demokrati zadovoljni, da je bil naš predlog za splošno obravnavo sprejet, in naj že takoj napovem, da sklepu, da je predlog zakona primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, ne bomo nasprotovali, ga bomo podprli, ker vendarle nek premik na bolje prinaša. Ali ta je še daleč od tega kar, po naši oceni, v Slovenski vojski potrebujejo in kar z njo, njeno ustrezno ureditvijo in usposobljenostjo potrebujeta tudi država in vojaško-politično zavezništvo, kateremu Slovenija pripada. Vredna premisleka je tudi zamisel, da bi pred njegovim drugim branjem omogočili širšo obravnavo dejavnosti oziroma javno predstavitev mnenj v upanju, da bo predlagatelj prisluhnil še kakšni pripombi in pametni rešitvi. In kakšne so, po našem mnenju, temeljne težave, ki jih zakon, tak kot je, ne odpravlja? Prva ugotovitev in slabost obstoječega stanja je zakonska zmeda na področju delovanja vojske. To delovanje danes urejuje več kot 130 zakonskih, podzakonskih in drugih aktov. In tu smo že takoj pri nujnosti poenotenja zakonodaje, kar je možno le s posegom, kot sem prej delaj, v krovni zakon, to je Zakon o obrambi. Ta zmeda in razcefranost predpisov močno otežuje delovanje Slovenske vojske ter njeno odzivnost in prilagajanje varnostnim razmeram. Ker pa, kot sem že prej dejal, predlagatelj te poti razreševanja problematike ni izbral, pojdimo k samemu zakonu in poglejmo, kakšne šibkosti ima predlog, ki je pred nami. Prva je ta, da se sklicuje na ureditve v drugih državah, ki pa še daleč niso primerljive z našo, kar zadeva službovanje v vojski. Nemčija ohranja koncept naborniškega popolnjevanja oboroženih sil. Ima 83 milijonov prebivalcev in povsem drug geostrateški položaj. Avstrija ni v Natu, četudi pri mirovnih operacijah sodeluje oziroma je po državni pogodbi iz 1995. leta zavezana k nevtralnosti in ima zato popolnoma drugačen koncept obrambe. Latvija in Estonija kot članici zveze Nato in republiki nekdanje Sovjetske zveze s številno rusko manjšino imata povsem neprimerljivo, geostrateško lego in izzive, ker mejita - ne z lahkoto, kot dobro vemo - z veliko in močno Rusko federacijo. Tretja pomanjkljivost: ne urejuje, po našem mnenju, zadovoljivo notranjih razmer v vojski. Predlog zakona sicer povečuje disciplinske ukrepe in daje možnost dodatnega discipliniranja vojakinj in vojakov, a častnikom ne preprečuje, da bi pooblastila, ki jih imajo, pri vzpostavljanju in vzdrževanju discipline lahko tudi zlorabljali. Tem pojavom, kot vemo, smo kdaj in kdaj tudi priče. Bistveno premalo prostora in vsebine predlog zakona namenja vprašanjem odhoda iz Slovenske vojske. Še vedno ni jasno, kaj dobi vojakinja in kaj dobi vojak, ki zapusti Slovensko vojsko, potem ko je pošteno odslužila oziroma odslužil maksimalno možno število let; torej, ko je stara oziroma star 45 let, še zelo daleč od upokojitve in izjemno težko zaposljiv oziroma zaposljiva. Ta dilema je in ostaja najbolj neprijetna in odbijajoča okoliščina - še bolj kot sama plača -, vse prej kot stimulativna, kot vemo, za nadaljnje zaposlovanje novih pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske. In odgovor, ki ga ponuja zakon, je po našem trdnem prepričanju prešibak. Res je, da država veliko vlaga v izobraževanje vojakinj in vojakov, zavoljo specifičnosti poklica tudi na tujem, ne more pa ta sistem usposabljanja v tujini vključiti v plačni sistem javnih uslužbencev in tudi ta okoliščina ne deluje na zaposlene v Slovenski vojski pretirano ohrabrujoče. Prav tako ni urejen status vojaka, ki tudi v prihodnje ostaja državni uslužbenec, pa čeprav, zlasti ko pomislimo na njegovo udeleževanje na mirovnih operacijah, na pogoje in tveganja takega službovanja, je z nekim uradnikom v pisarni, do katerega gre tudi vse naše spoštovanje, povsem neprimerljiv. To pomeni tudi težavo v sistemu nagrajevanja, saj Zakon o plačah javnih uslužbencev izhaja iz dejstva stopnje izobrazbe. Povedano drugače: vojak ali vojakinja, za katerega oziroma katero se ne predvideva univerzitetna izobrazba, kar je povsem razumljivo, je že v osnovi prikrajšan oziroma prikrajšana pri nagrajevanju. Da ne govorimo o pomanjkanju rešitev, ki bi zadovoljivo uredile karierno pot vseh slojev zaposlenih v Slovenski vojski: vojakov, podčastnikov, častnikov, vojaških uslužbencev, civilnega osebja. In ne nazadnje, kolikor že predebatiran in dodelan znotraj Partnerstva za razvoj, predlog zakona ni povsem usklajen z reprezentativnimi sindikati, to priznava sam predlagatelj oziroma minister. Usklajen je baje le s tistimi, ki od tega zakona nekaj dobijo oziroma s piloti oziroma sindikatom, ki ga je ustanovila Vlada sama. Nezanemarljivo dejstvo je tudi, da ne izhaja, kolikor nam znajo povedati strokovni in vojaški viri, iz ugotovitev mnogih, že opravljenih analiz stanja, ki jih je izdelala sama Slovenska vojska, temveč je bil napisan s strani civilnega dela ministrstva, kar ustvarja dvom v to, ali je res zakon doumel resnične težave in probleme, ki tarejo pripadnice in pripadnike Slovenske vojske. Če sklenem; dobro je, da je Predlog Zakona o službi v Slovenski vojski zagledal luč. Dobro je, da smo se z njim seznanili, slabo pa bo, če bomo z njegovim sprejetjem hiteli, če ne bomo omogočili najbolj prizadetim oziroma njegovim prvim uporabnikom ter strokovni javnosti, da vanj posežejo z rešitvami, ki bodo obče družbeno sprejemljive in nekoliko bolj obetale, da se bo Slovenska vojska kadrovsko in strokovno utrjevala ter se lažje soočala z izzivi, ki so pred njo. Ko smo se že ustrašili posega v sam zakon o obrambi - pa naj tu še enkrat pozovem ministrstvo, naj premisli, ali bi kazalo iti po tej poti -, toliko bolj smo dolžni, predstavniki Vlade, gospod minister, prisluhniti potrebi po širši obravnavi Predloga zakona o službi v Slovenski vojski. Upam, da to potrebo čutijo tudi kolegice in kolegi iz koalicijskih vrst in da bomo na Odboru za obrambo podprli morebiten predlog, da se o tem zakonu pred drugo obravnavo opravi javna predstavitev mnenj, da bodo z nami, ker zagotovo vsi skupaj premalo vemo o tej problematiki, spregovorili tudi tisti, ki vedo veliko več; to so obramboslovna in druga stroka, zaposleni v Slovenski vojski in ne nazadnje tudi zainteresirana civilna družba. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Stane Pajk.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Pozorno sem poslušal razpravo poslanskih skupin, ki so podale svoja stališča. Vse poslanske skupine do sedaj, tako pozicijske kot opozicijske, so zakon podprle. To samo po sebi nekaj pove. To pove, da je zakon dober in da gre v pravo smer. Tudi ko sem bral ta zakon, sem imel sam kakšne pripombe nanj, pa kljub temu, to je velik napredek pri tem zakonu, ki ureja službo v Slovenski vojski. Seveda, s samim zakonom in urejanjem teh pravil ne bomo dosegli tistega človeškega, ki se mora urejati tudi znotraj vojske, zakon je samo okvir. Na vseh je, da se na tisti človeški ravni trudimo še naprej, predvsem tisti, ki so najbolj odgovorni za Slovensko vojsko, in da se vse razmere kar se da rešujejo po maksimalno človeški plati, da so odnosi dobri, takrat bodo tudi navzven vojaki kazali veselje in pripovedovali svojim kolegicam in kolegom, da so razmere v vojski zelo dobre, odlične, in bo tudi manj problemov za vpis ali za služenje v Slovenski vojski. Seveda ima poklic vojaka veliko specifičnosti. Sam poklic vojaka je zelo težaven in odgovoren, je tudi časten in tako ga moramo tudi jemati. Zahteva veliko odrekanja in za poklic vojaka se moraš odločiti, če to čutiš v sebi. In šele takrat, ko čutiš v sebi, vsaj delno v sebi, da si rojen za poklic vojaka, je prav in takrat si dober vojak. S samim zakonom se dobrega vojaka ne da narediti. Seveda se pa da mnogo pripomoči k temu, da se razbere in vse skupaj uredijo v to smer, da bo Slovenska vojska dobra vojska, kar tudi je, in da bo še boljša in da bodo odnosi še boljši. Ne bom našteval, kaj se vse v tem zakonu izboljšuje. Izboljšuje se mnogo stvari. Važno je, da gre zakon v pravo smer, da ga tudi kasneje lahko še popravimo, da ga še izboljšamo in da bo slovenski vojak bolj zadovoljen, kot je bil sedaj, in da bo Slovenska vojska tako učinkovita in bolj učinkovita, kot je sedaj. Hvala.
Besedo ima gospa Majda Širca. [[Se odpovedujete.]] Gospod Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister z ekipo, kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu. Tudi sam zagotovo podpiram Zakon o službi v Slovenski vojski, kajti verjamem, da je to lahko pozitiven korak k nadaljnjemu razvoju Slovenske vojske. Vendar se bojim osebno, da je ta korak malce premalo odločen in prekratek, v cilju, ki si ga želi Slovenska vojska, Vlada, pa nazadnje tudi parlament - moje osebno mnenje, morda me popravite potem. Pa vendarle, zadevo je treba reševati celoto. Verjetno to ni samo stvar Ministrstva za obrambo, ampak celotne družbe, celotnega okolja, ministrstva in vseh ostalih, če želimo to celoto, bom rekel, malce začetniške probleme te slovenske poklicne vojske reševati v korist tistega, za kar se je slovenska država odločila - za to pot poklicnega vojaka, ki seveda v Sloveniji ni tradicionalna in ima porodne krče in verjetno jih bo imela tudi še v bodoče. Kajti ni družba najbolj naklonjena uniformam - žal, takšni smo Slovenci - in da bo verjetno treba nekaj časa v družbi, da se bo ta stvar bolj prijela tudi mladim, predvsem pa tistim, ki se odločajo za ta poklic, ki pač, kot smo slišali danes že, malce specifičen, drugačen, nevsakdanji in tako naprej. Pa še posebno v času, ko živimo, ko je v Sloveniji bistveno večje povpraševanje po delavcih, kot je ponudba. Pa naj bodo to enostavna dela, pa naj bodo to gostinci, zidarji, varilci, če hočete tehniki, inženirji gradbeni, pa do vojaka. Preprosto tega na trgu ni. In ni nič čudno, če tudi vojaka ni. To je sestavni del našega okolja, v katerem smo. Po eni strani hvala bogu, da nam primanjkuje delavcev v tem slovenskem prostoru, po drugi strani pa je seveda težava, da pač moramo ali pa morajo delodajalci iskati zaposlene v tujini, torej pripeljati tujce v naš prostor, da lahko delajo tista dela, za katere Slovenci ne dobimo kadra. To zaenkrat še ne velja za Slovensko vojsko, morda z leti, v prihodnosti se tudi kaj takšnega lahko zgodi tu pri nas. In vse te stvari, ukrepi, ki jih pripravlja ta zakon, so pozitivni, od tega, da se vlije določene odnose v vojski, pa status, pa štipendija za vse kategorije, se mi zdi zelo pozitivno, pa tudi ugodnosti delodajalcem po 45. letu, da ponudijo slovenskemu vojaku možnost, da dobi določene pozitivne učinke za zaposlovanje - seveda, do plač. Plače so pa tista zadeva, za katero - po mojem kot v vsakem poklicu - pravimo najpomembnejša, čeprav nekateri pravijo, da ne, ampak v biti je to tisto, ker zagotovo vsakega iskalca zaposlitve močno pritegne tudi plača. Bodimo iskreni, plače še posebno v Slovenski vojski. Bodimo iskreni. In če družba, če vojska, če država želi, potem preprosto bo morala malce globlje poseči v žep, kot se temu reče - za boljšo plačo. Za boljšo plačo se da danes marsikoga pritegniti tudi v poklice, ki niso tako atraktivni, tako zanimivi, ki so deficitarni in tako naprej - pa naj bo to poklic vojaka, gostinci, če hočete, zidarji ali pa varilca. To je to. Pa naj mi ne zamerijo, da mečem to v eno kategorijo, ampak to so pač iskane službe. In tukaj si bo morala družba, država reči: "Ja, to pa ni dovolj!" Ali je to 16. razred, ki je verjetno bil, po moji oceni, malce sramoten za slovenskega vojaka? Tudi ne vem, če je 20. razred dovolj - najbrž ne. In s tem verjetno ne bomo vseh teh problemov popravili, naredimo pa en korak v pozitivno smer, želimo to urediti. Seveda ta zakon tega še ne urejuje, mislim, da bodo to urejevali podzakonski akti, ki šele sledijo po sprejemu zakona v Državnem zboru. Ampak temu bo sledilo, verjetno se bo to potem preneslo na Ministrstvo za javno upravo, gospodu Virantu, ki bo imel s tem verjetno še kar nekaj težav v prihodnjem času. Ampak celovito gledano, zadeva je pozitivna, je korak naprej, kot sem rekel, morda jaz bi še malo daljšega naredil, ampak vendarle, korak za korakom tudi prideš do cilja, malce dalj časa rabiš. Verjamem, da bo ta smer in ta pot pozitivna, in upam, želim ministrstvu, predvsem pa Slovenski vojski, da bi se s tem zakonom že določeni cilji, potrebe in želje uskladile. Verjamem, da tudi v današnji razpravi v Državnem zboru ni poslanca, poslanske skupine, ki bi temu nasprotoval. Verjetno bo do naslednje razprave še kakšen amandma, mogoče ne bo škode, če bo pozitiven, če bo dodal še kakšne dodatne vrednote temu zakonu, da bo tudi malo bolj posijalo sonce Slovenski vojski, predvsem pa tistim kandidatom, kandidatkam, ki se bodo odločali za to poklicno pot, ki se ji reče Slovenska vojska. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednji ima besedo poslanec Milan Cvikl, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, gospod državni sekretar, gospod načelnik Generalštaba, lep pozdrav! Zakon o službi v Slovenski vojski in prva obravnava je seveda namenjena, da si izmenjamo nekatere poglede, predvsem na stvari, ki mogoče v zakonu niso dovolj natančno zajete, so dvoumne, pa bi jih veljalo vendarle dopolniti. Ne bom ponavljal vsega, kar je bilo povedano v imenu stališč Socialdemokracije, ampak bom izpostavil samo eno temeljno dilemo: nedvomno je bilo prav, da smo se v Sloveniji odločili za profesionalno vojsko. Sam preprosto ne bi želel, da bi tako, kot sem sam moral ali pa smo, kar nas je moškega spola pa tudi nekaj žensk, bili pač dolžni iti v nekdanjo obvezno vojaško službo. Zato mislim, da je dobro, da smo se za to odločili, vendar je seveda potrebno tej profesionalni vojski tudi vzpostaviti profesionalne pogoje. Zakon o službi v Slovenski vojski, če gledamo samo oceno finančnih posledic za javni proračun in druga javnofinančna sredstva, na tej točki ni dovolj ambiciozen. Če skoraj 300 milijonov evrov namenjamo temu, da bomo kupili nekih 110 ali 135 oklepnikov 8 krat 8, ne preseneča, da smo pripravljeni, kot piše na strani 11 zakona, nameniti zgolj eno tristotino ali pa mogoče eno dvestotino teh sredstev za to, da bomo seveda uveljavili v tem zakonu predlagane rešitve. Zakaj je to premalo? Zato ker seveda je vsakomur, ki malo primerja potencialne prihodke naših vojakov z vojaki drugih držav, jasno, da bomo kmalu tiste, ki naj bi te oklepnike vozili, izgubili. Jaz ne bom zdaj šel v detajle, ampak kdorkoli se pogovarja z vojaki, ki so danes na Kosovu in če je res, kar se poroča v medijih, je velika verjetnost, da bodo ti vojaki v skladu s svobodo gibanja oseb kmalu vojaki italijanskega kontingenta in to za razliko 500 tisoč ali 1500 evrov, ker bodo seveda po prenehanju svojega 5-letnega mandata preprosto neobnovili svoje službe. Zato bi veljalo razmisliti, upoštevaje sistem javnih uslužbencev, upoštevaje sistem plač, o tem, kaj je še mogoče narediti. Sam bi predlagal in na Odboru za zadeve Evropske unije smo nekaj dni nazaj imeli o tem razpravo z državnim sekretarjem gospodom Štrovsom, da se pogleda, ali je mogoče - upoštevaje dejstvo, da so ti vojaki zaposleni do svojega 45. leta v sistemu dodatnega pokojninskega zavarovanja - povečati premije, ki upoštevajo, da seveda delajo samo v povprečju 20 let. Mislim, da se to glede na slovensko zakonodajo, glede na evropsko zakonodajo da narediti. To mislim, da bi bilo dobro narediti. To je nekaj, kar seveda nas lahko naredi bolj konkurenčnejše, posebej kadar so ti vojaki doma, v tujini in tako naprej. Na strani 14 tega zakona je zelo natančno razloženo, kakšni so pogoji vojakov v sosednji Avstriji. Jaz tukaj ne plediram zato, da seveda naredite isto, kot, recimo, imajo avstrijski vojaki. Avstrijski vojaki imajo, bom banaliziral, pravico, da plačila, ki pomenijo dodatke, preprosto niso obdavčena. Razmislite o tem, zakaj po Zakonu o dohodnini slovenski državljani, ki delajo v Evropski uniji, niso zavezanci za dohodek, slovenski vojaki, ki pa so na misijah Evropske unije, so pa zavezanci za dohodnino. In seveda pomeni, da plačujejo 42% dohodnino na nekaj, kar je tako ali tako strošek Evropske unije. Ne trdim, da gremo v izjeme, ampak bili so neki argumenti, ko smo pri Zakonu o dohodnini rekli, da je smiselno, da gospod evropski komisar, se opravičujem, član Evropske komisije pa, ne vem, uslužbenci, ki so slovenski državljani in delajo v institucijah Evropske unije, niso zavezanci za dohodnino razen za tisti nujni del, da tega ne naredimo tudi za slovenske vojake. S tem bi zelo veliko problemov rešili, predvsem v smislu konkurenčnosti. Dobro. Potem je dilema: Ali je to zdaj 12 mesecev ali 13 mesecev ali 14 mesecev? Ampak tu je ena bolj pomembna dilema. Jo bom predstavil, ker imamo tu načelnika generalštaba. V Evropi imamo načeloma dva sistema nagrajevanja javnih uslužbencev. Slovenski je tako imenovana piramidna struktura. Na vrhu piramidne strukture je predsednik Državnega zbora pa predsednik Vlade. Odvisno pač, koliko otrok kdo ima. Tako pač to je v neto plači. Potem pa seveda sledijo vsi navzdol. In ker imamo bruto plače za osnovo, je razmerje približno 1 : 7. V angleški strukturi je na vrhu strukture približno 3.000 tako imenovanih "whitehall officials", vključno z načelnikom generalštaba, ki ima približno 400.000 funtov plače. Približno v sredini malo pod tem je pa Tony Blair in njegova premierska ekipa s približno 250.000 funtov plače. Zakaj? Zato, ker teh 3.000 ključnih uslužbencev lahko dobi službo kjerkoli drugje. In verjamem, da načelniki slovenskega generalštaba, direktorji, recimo, sektorja za informacijsko tehnologijo na Sovi, na policiji, na vojski in še kje dobijo mimogrede službo v slovenskih bankah. Zato je treba resno razmisliti o konceptu sistema javnih uslužbencev. Tudi to bo spremenilo in lahko pomembno vplivalo na razmerja in nagrajevanje profesionalcev. Avstrijski primer tudi potem pove, kakšna je ta celostna oskrba za pripadnike zvezne vojske in tako naprej. Ampak, gospodje z Ministrstva za obrambo in generalštaba, če bo vaša usoda odvisna od Ministrstva za javno upravo, potem tega problema pač ne bomo rešili v okviru Zakona o Slovenski vojski. Zato smo predlagali - na nekaterih pripravljalnih sestankih sem bil tudi sam - da bi vendarle razmislili, ali je treba iti v spremembo Zakona o obrambi. Ampak, seveda, tam pa je vezna posoda. Ne moremo Zakona o obrambi spremeniti, kjer tej profesionalni vojski damo, da tako rečem, bom banaliziral, toliko sredstev, kolikor jih potrebujejo, potem pa Vlada sama odloča o njihovi uporabi kjerkoli po svetu. Tega si pa seveda ne more odgovorna država zagotoviti. Zato je sistem treh ključev po mojem pravi sistem, ki bi ga veljalo uporabiti. Vlada se je odločila z Zakonom o službi v Slovenski vojski, da v to kislo ali pa mogoče sladko jabolko ne bo ugriznila. Zato tvegate, da z Zakonom o službi v Slovenski vojski ne boste naredili dovolj. Moj predlog je, da v javni razpravi v nadaljevanju ponovno pogledamo ta vprašanja in se predvsem odgovorno obnašamo do tistih, ki smo jih pet let in nekaj nazaj praktično profesionalizirali, zato ker seveda ti ljudje nosijo svojo glavo na pladnju. In na koncu, da ne bom ostal dolžan. O tem, da sem včasih pač piker, zgodba tako imenovane 6. točke 92. člena skrb za nekdanje pripadnike. Zanima me in razložite mi: Ali je po slovenski Ustavi, Zakonu o Vladi minister za obrambo vrh Slovenske vojske ali je to predsednik republike? Jaz sem do sedaj mislil, da je predsednik republike vrhovni poveljnik. Zakaj to pravi? 6. člen pravi, da vojaške in civilne osebe itn. oziroma nekdanji minister za obrambno in državne sekretarje na ministrstvu se pokoplje z vojaškimi častmi na način in pogoj. Nekako sam mislim, če bi tukaj pisalo predsednik republike, nekdanji predsednik republike ali pa nekdanji vrhovni poveljniki. Ampak, minister pa državni sekretar na ministrstvu je pa po mojem vrh civilne administracije in predstavlja civilno oblast nad obrambnim področjem, kjer je Slovenska vojska. Bom pa analiziral njegovo orodje. Ampak Slovenska vojska in njegovo orodje v skladu s hierarhijo oblasti, na vrhu katere je vrhovni poveljnik, ki je predsednik republike. Zato bi prosil, če v nadaljevanju to anomalijo, razen če kdo tako želi, kot nekdanji minister za obrambo biti - se opravičujem, ne vem, zakaj bi to kdo želel - pokopan z vojaškimi častmi, da seveda popravite zakon. Zakon bom podprl. Podprl bom tudi predlog javne razprave o tem vprašanju in seveda predlagam vam resen razmislek o pokojninskih zgodbah, o davčnih vidikih na enak način, kot je to v Evropski uniji in razmislek o tem, ali je - to je seveda že diskusija z gospodom Virantom in še s kom - ali je obstoječa piramidna struktura nagrajevanja javnih uslužbencev, med katerimi so nekateri izpostavljeni s svojim življenjem, da ne rečem, da konkurirajo drugim v delovanju, recimo, na teh mirovnih operacijah, pravzaprav odgovor na to kar je pred Slovenijo. In pred Slovenijo je to, da ima učinkovito cenejšo državo. Odločili smo se za takšno vojsko, ki naj bo majhna, vendar če vojska ne bo dobro nagrajena, ne bo nikoli učinkovito delovala oziroma bo počela tudi kakšne neumnosti doma, kar pa nihče od nas ne želi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednji na seznamu prijavljenih je poslanec Ivan Jelen. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Marjan Drofenik.
Hvala lepa. Menim, da je predlagani Zakon o službi v Slovenski vojski nujno potreben. Predvsem zato, ker sem mnenja, da prihaja do zastojev pri razvoju in urejanju poklicne Slovenske vojske. Menim, da zaradi neatraktivnih plač ni večjega interesa za zaposlitev. Še posebej zato, ker je čedalje več možnosti in to boljših v drugih sektorjih v gospodarstvu, pa tudi v drugih javne uprave. Ravno tako je zelo pomembno, da se uredijo, ker sedaj niso urejene situacije, ko se poklicni vojak, na primer poškoduje, ko mu eventualno popusti zdravje, seveda pa tudi ko doseže predpisano starost, bomo kmalu prišli v situacijo, ko bo dosegel 45 let, ni definiran sistem, da bi se poklicnega vojaka postopno od samega začetka kariere pripravljalo na zaključek kariere, da se mu omogoči možnost, da bo imel normalno življenje po zaključeni vojaški karieri. Prav je, da se te zadeve v tem predlogu začenjajo reševati. Pomembno je tudi, da se zagotovijo strokovne, pravične in poštene razmere v poveljevanju znotraj enot. Podpiram, da gre zakon v nadaljnjo obravnavo, ker menim, da bo sicer nedokončno, vsaj delno uredil razmere v poklicni vojski, omogočil popolnjevanje, povečal zadovoljstvo vojakov in s tem še povečal učinkovitost Slovenske vojske. Menim oziroma upam, da bodo zaposleni v Slovenski vojski dobili občutek, da so potrebni in da se bo to kazalo v materialnih pogojih poklicnih vojakov kot v odnosu družbe do njih. Prepričan sem tudi, da glede na to, da večina poslanskih skupin podpira zakon in sem prepričan, da bomo v postopku sprejemanja zakona našli najboljše oziroma vsaj dobre rešitve. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim poslanko Majdo Potrata.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod general, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani gospod minister! Oprostite, da sem vas šele na tretjem mestu omenila. Svojo razpravo začenjam z neko nenavadno mislijo. Jaz sem se poklicno do sedaj z vojaki in vojsko ukvarjala samo toliko, kolikor so bili ti ali predmet literarnih upodobitev ali pa so bili sami avtorji literature. Da sem se največ med njimi ukvarjala z Maistrom, je razumljivo samo po sebi. Me je pa to ukvarjanje z literaturo prepričalo o tem, da vojaški poklic ni nezaželen in poklic, v katerem Slovenci ne bi bili v zgodovini uspešni. Prepričalo me je pa še v nečem, da ni samo sedanji čas tisti čas, ko uvajamo ali ko imamo poklicno vojsko, pa ugotavljamo, da vstop v vojsko ni vedno v takem številu, kot bi pričakovali, da je znala oblast ali država vedno poiskati vzvode, kako ta poklic približati ljudem. Mislim na tiste čase brambovskih pesmi - recimo. To govorim tudi zaradi tega, da ne bi posebej utemeljevala ali delala distinkcije med svojimi stališči do vstopa Slovenije v Nato in do vojaškega poklica. Tu bom to govorjenje o vojski s stališča literature nehala in se ga bom lotila s stališča tistega, kar lahko berem dandanes. In če odmislim področje investicij v vojsko, potem je največ mogoče slišati o dveh stvareh, o razmerah v vojski na tej medčloveški ravni in na ravni nadrejeni-podrejeni. To je ena stvar. Druga stvar je vprašanje plač. Pridružujem se stališču tistih strokovnjakov, ki se na to področje dobro spoznajo, da nekaj malega dodatka k plači ne more bistveno vplivati na večje zanimanje za vojaški poklic. Prepričana pa sem, da bi več pozitivnega v odnosih v vojski pa vendarle pripomoglo k temu, da bi se kdo več in lažje odločil za vojaški poklic. Prebrala sem si marsikaj, kar menijo vojaški strokovnjaki o poklicnih tveganjih v vojski, o fluktuaciji, ki je naravna sestavina tega poklica. Zato ne bi o tem govorila, ker nimam jaz kaj bistvenega k vsemu zapisanemu dodati. Bi pa rada k enemu momentu, to je časovni omejitvi ali starostni omejitvi, do katere lahko posameznik opravlja vojaški poklic, pa nekaj rada dodala. Menim namreč, da vojaški poklic ni edini, ki ima to časovno bariero, da obstajajo tudi drugi poklici, pri katerih se morajo posamezniki tudi z velikimi odrekanji in z veliki vlaganji pripravljati za to, da lahko dobro opravljajo svoj poklic. Mislim čisto konkretno. Recimo, na baletke in baletnike, pa še bi se dalo najti kakšen poklic. Zato se mi zdi bolj bistveno to, da je ravnanje usmerjeno v to, da so ohranjeni mehanizmi in spodbude za to, da se vojaki po 45. letu starosti lahko dejavno vključijo v trg dela s kakšno drugo poklicno usmeritvijo in dejavnostjo, ker verjetno imajo težave pri vključevanju v trg dela tudi vsi drugi, ki ne opravljajo takšnega poklica, pa so ravno tako delovali v javnem interesu. Tako, da to se mi zdi, da je področje, ki bi vsekakor terjalo take rešitve, ki bi bile spodbudnejše. Iz vsega tistega, kar spremljam v zvezi z razmerami v vojski, pa bi rada na dva momenta še opozorila. O enem je bilo danes že govora. To je, ob večjem vključevanju žensk - pa jaz še tako zmeraj mislim, da jih je premalo - predvsem vprašanje ohranjanja človeškega dostojanstva v tem poklicu. Tu ne mislim reči, da vodstvo, bodisi minister bodisi načelnik generalštaba in drugi visoki častniki nimajo zelo pozitivnega in dobrega namena pri vpeljevanju ukrepov za zagotavljanje takih razmer. Vseeno pa ne morem mimo nekaterih primerov, ki so bili ugotovljeni ali ki so bili kot nadlegovanje zaznani s strani tistih, na katere so se ta ravnanja nanašala, in na ravnanje tistega, kar zadeva medčloveške odnose ne na tej najvišji hierarhični lestvici, ampak med vojaki. To je seveda stvar vzgoje in stvar stereotipnih predstav. Ampak mislim, da bi ravno zaradi tega, ker se Slovenska vojska že zdaj, še bolj se bo pa verjetno tudi v prihodnje odpravljala v mirovne akcije, v teh mirovnih akcijah pa verjetno ima možnost tudi prenašanja pozitivnih izkušenj na okolje, v katerem Slovenska vojska deluje. In tu se mi zdi, da bi bilo dobro storiti še kaj več. Zdaj pa bi se, glede na to, da stalno sestavo Slovenske vojske predstavlja tudi 528 civilnih oseb po podatkih iz aprila 2007, rada dotaknila še enega problema, ki ga poznam. Denimo, kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. To je vprašanje mobinga. Ne samo en primer, ampak več jih je, ko se posamezniki obračajo po pomoč zaradi zatrjevanega mobinga na delovnem mestu. To je pa zdaj tisti problem ali tista zadeva, ki vpliva tudi na počutje v Slovenski vojski. In meni se poleg tega zdi, da je mobing nekaj, kar ni rezervirano samo za hierarhično urejene strukture, temveč je v različnih delovnih okoljih. In ker o mobingu govorimo pravzaprav v zadnjem času malo več, je to vendar neko področje, o katerem upam, da boste v Slovenski vojski odločilni tudi še razmišljali in ustrezno ukrepali. Posebej takrat, kadar zaradi mobinga tožijo ljudje z najvišjimi akademskimi naslovi. Ker se mi zdi, da je škoda slehernega človeka, ki mu ni dano, da bi v službi, ki jo opravlja, lahko svoje potenciale tudi uveljavil tako. Po tej plati bi seveda želela reči, da je marsikaj v Slovenski vojski, kar jaz ne trdim, da je vedno upravičeno, ampak tiste, ki spremljamo to področje, vendarle ne more navdajati s kakšnimi zelo dobrimi mnenji. Mislim tudi na tiste podatke o ponarejenih spričevalih in vsem tem. Bi se pa verjetno kazalo vprašati, zakaj ravno v Slovenski vojski ta pojav ima take razsežnosti. Ali zato, ker ste bolj natančno pregledovali prepozno ali zaradi česa drugega? Končala pa bi to svojo razpravo s še enim pozivom. Ker smo ob zatrjevanem spolnem nadlegovanju imeli možnost razpravljati tudi o sindikatu v vojski, bi seveda vendarle rekla, da ne glede na vse, kar si kdo misli o delovanju sindikata v vojski, bi bilo dobro, če bi lahko ugotavljali, da je stopnja usklajenosti tega predloga zakona s sindikati večja, kot je mogoče brati ali ugotavljati. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Alojza Posedela - ga ni. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj - ga ni. Besedo ima poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav gospod minister z ekipo. Sicer je bilo danes praktično povedano že vse, vendar glede na to, da se pogovarjamo o Zakonu o službi v Slovenski vojski, bi rad pripomnil sledeče, da trenutna situacija kaže na to, da je Slovenska vojska po profesionalnosti delovanja, organiziranja in izobraževanja ter usposobljenosti kadrov na popolnoma enakopravnem nivoju vseh ostalih vojsk. Po pogojih, v katerih pač deluje osebje, pa očitno tega ne more dosegati in zato prihaja do problema, o katerem pravzaprav danes do strahu, da bo odliv iz te vojske kratkoročno lahko zelo velik. Praktično smo pred dilemo, ali bomo uspeli s to spremembo, ki je seveda pozitivna in ki jo podpiram, še ohraniti ime zakona, ali bo treba ime zakona dolgoročno spremeniti, ali bo to še Zakon o službi v Slovenski vojski ali bo to Zakon o službi v NATO vojski ali, ne vem, kakšni vojski, kjer pravzaprav ne bo več slovenskih vojakov. Mislim, da je treba storiti vse, da bo to postal Zakon o službi v Slovenski vojski. To pomeni, da bo velika večina osebja slovenskega. Glede na to, da na drugih področjih ne moremo zagotavljati primerljivih evropskih plač - če rečem zelo poenostavljeno - kjer trg dela svoje, pa menim, da je dejansko tudi že v duhu nekaterih razpravljavcev pred menoj potrebno s strani države storiti vse, da bi se pogoji dela v vojski približali pogojem, ki jih imajo v ostalih vojskah v okviru Nata. Seveda v soseščini predvsem. Tako, da se nam ne bi resnično zgodilo, da bi ta naslov tega zakona ostal prazen v naslednjih letih. Zato tudi sam predlagam Vladi, ne samo ministrstvu, ki tukaj samo ne moremo storiti vsega, ker gre očitno za malo širši problem kot zgolj problem Ministrstva za obrambo, da razmisli o prihodnosti naše vojaške strukture. Vsekakor osnovno izhodišče pri zagotavljanju naj bo, da tisto, kar imamo, naj bo pretežno slovensko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Josip Bajc. Ga ni. Besedo ima poslanec Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci. Veliko je bilo danes o tej temi že povedanega. Tudi sam naj napovem podporo temu zakonu, ker je boljši od tega, kar imamo sedaj. Torej od situacije, ko se nam kadrovsko vprašanje v Slovenski vojski zaostruje in ko ljudje odhajajo ali pa napovedujejo odhode iz vojaškega poklica. Sicer menim, da bi bilo vredno vse to urediti v Zakonu o obrambi, da bi Vlada oziroma ministrstvo moralo izbrati dovolj poguma in v tem Državnem zboru zagovarjati te rešitve na način, da imajo potrebno večino za sprejem Zakona o obrambi, ki je 2/3. To je večina, ki jo je sicer težko doseči. Bi pa to hkrati pomenilo neko stabilnost tudi pri urejanju teh zadev. Vsakokratna Vlada, vsakokratna koalicija ne bo pred izkušnjami, da zadeve spreminja, če bi to urejali v Zakonu o obrambi. Torej upam, da te spremembe niso zvonjenje po toči, in da bodo te spremembe z vključenimi izboljšavami v drugi obravnavi pripomogle k temu, da se bo kadrovsko stanje v Slovenski vojski izboljšalo. Prav nič nam ne pomeni sodobna oprema, dobra oprema, če ne bo ljudi, ki bi s to opremo ravnali, ljudi ki so prepričani, da svoj poklic opravljajo dobro in ga opravljajo v korist svoje domovine. Naj povem, da sem rahlo začuden, ko gledam vse te napore za to, da bi pridobili ljudi za delo v Slovenski vojski. In ko prebiram, kaj je zapisano pod ugodnostmi, je to skoraj lahko, bi rekel ironično, ko zapišeš, da med ugodnosti sodi to, da se bodo lahko udeleževali mirovnih operacij v Iraku, v Afganistanu, na Kosovu. To verjetno ni kakšna posebna ugodnost. Verjetno pomaga pri tem, da je plača nekoliko višja. Je pa veliko večja verjetnost, da te plače ne dobiš, kot pa če si tu v svoji domovini, ker je tudi osnovni namen obrambe. Potem tudi ko zapišete, da je prednost to, da se bo del dohodka, ministrstvo bo namreč mesečno plačevalo drugi pokojninski steber zato, da se bo pokojnina po upokojitvi povečala. To je že dobro, ampak do upokojitve je treba priti in če sedaj pri 45 letih pade zastavica, jih je še kar nekaj do takrat, ko bo ta upokojenec dejansko pridobil te ugodnosti, ki so tu zapisane. In ko gledamo še plačilo in ko rečemo, da bo pripravnik s srednjo poklicno izobrazbo prejel starih 80 tisoč tolarjev, novih 333 evrov. Saj bi dejal, da se malo šalimo, ko na ta način želimo pridobiti nove ljudi za to, da bi opravljali delo v Slovenski vojski. Mislim, da so potrebni koreniti posegi, da je treba razmišljati tudi v smeri, kot je dejal poslanski kolega mag. Cvikl, glede obdavčenja plač. Verjetno bi bilo smiselno razmišljati tudi v smeri, da bi vojaki bili določena izjema, da bi morda imeli beneficirano delovno dobo ali kaj podobnega. Tudi ta ideja, o kateri pravite, da bi lahko bila zapisana v zakonu, da bodo imeli dodatne možnosti za izobraževanje, kar je seveda prav in je za pozdraviti, zato da bodo lažje kasneje dobili posel kje drugje izven vojske. Pa to seveda tudi pomeni, da, če se nekdo pri 20-tih letih zaposli v Slovenski vojski, pridobi dodatne možnosti za izobraževanje, lahko pomeni, da bo pri 25-tih letih izpolnjeval vse pogoje, da najde boljšo službo kje drugje. In bo to tudi eden izmed prispevkov za to, da jih je nekoliko manj v Slovenski vojski, kot bi jih bilo sicer. Torej, potrebni so koreniti posegi na tem področju. Ne morem mimo tega, da smo v preteklosti velikokrat slišali očitke, kako so nekoč, pa ne tako davno, leta 1990, 1991 podpisovali Deklaracijo o demilitarizirani Sloveniji. Veliko obsojanj in zgražanj je bilo takrat izrečenih nad tistimi ali pa v povezavi s tistimi, ki so to deklaracijo podpisali. Jaz pa danes pravim, da če ne bodo koreniti posegi narejeni na tem področju, bo Vlada, ki je nenaklonjena oziroma katere predstavniki so večkrat opozarjali na skorajda nečastno dejanje takrat podpisovanja te deklaracije o demilitarizirani Sloveniji, pripeljala do tega, da Slovenske vojske enostavno ne bomo imeli. To pa je zaskrbljujoče. Zato je vredno podpreti prizadevanja. Tudi ta, ki jih vlaga Ministrstvo za obrambo v tem trenutku. Res je nekoliko pozno. Kar nekaj let je zamujenih, ampak mislim, da korak gre v pravo smer. Cilj za to, da bi imeli kadrovsko popolnjeno in to kvalitetno kadrovsko popolnjeno Slovensko vojsko, pa je pravi. Težava je v tem, da v tem trenutku poleg tistih, ki so resnično zainteresirani za ta poklic in si želijo ta poklic opravljati že od zaključka osnovne šole, da razmišljajo o tem, da bodo vojaki, da so vsi ostali, ki se v Slovensko vojsko vključujejo, predvsem pred odločitvijo, kako rešiti svoj eksistenčni problem. Zato gredo v vojsko. Pa še pri teh plačah, ki so tu napovedane. Tisti, ki so na Zavodu za zaposlovanje, zelo resno razmišljajo, ali za par evrov več zapustiti Zavod za zaposlovanje in oditi v Slovensko vojsko in se izpostaviti nevarnosti, ki jim je pač vojak priča v svojem vsakdanjem življenju, ali pa ostati na zavodu in iskati neko drugo, ustreznejše mesto pri zaposlovanju. Torej, kot sem že dvakrat, trikrat dejal, potrebni so koreniti posegi na tem področju. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovani predstavniki Vlade in Slovenske vojske! S tem zakonom je prav gotovo storjen pomemben korak naprej. Namreč, gre za izredno pomemben in pa seveda tudi kompleksen zakon, kar seveda tudi pogojuje, da je tudi zapleten. Je dolgo nastajal. O tem smo lahko danes že tudi slišali. To pa pomeni, da vpliva tudi na druga področja in da tudi druga področja vplivajo ali pa imajo vpliv na ta segment in seveda s tem tudi na ta zakon. Poleg tega pa se tudi razmere na tem področju zelo hitro spreminjajo. V uvodu smo lahko slišali, da je še nedolgo tega vsaj za vojsko nedolgo tega, ta sistem štel skoraj 80 tisoč pripadnikov. Danes se je zelo hitro zmanjšal na 14 tisoč. Seveda temu je skušala slediti tudi zakonodaja. Vendar povsod to enostavno ni bilo mogoče zaradi takšnih ali drugačnih razlogov. To se pravi ni še dolgo tega, ko smo imeli naborniški sistem. Sedaj imamo kompletno profesionalno obliko v Slovenski vojski. Poleg tega je tudi tehnika naredila svoje. In glede na naloge, ki jih ima slovenska država in ki pa jih seveda s tem posredno ima tudi slovenska vojska, je bilo potrebno zakonodajo spremeniti. Jaz se strinjam s tistimi, ki pravijo, da bi bilo mogoče potrebno storiti nekoliko več. Ampak žal, zadeva je takšna, kot sem na začetku omenil, da so prepletanja prevelika. To je segment družbe. To je sistem, ki se ne da urediti samo v enem zakonu, ampak na to področje vplivajo tudi zakoni, ki so že napisani, ki so tudi z drugega področja in je popoln medsebojni preplet in pa seveda tudi vpliv. Zato je pač potrebno najti konsenz in to je pač verjetno, kar je nastalo, tisti najboljši, bom jaz rekel, skupni imenovalec razmer, potreb in pa želja. Kot sem dejal, tudi razmere so se skokovito spremenile. Če samo omenim oblike ogrožanja, kjer seveda se uvršča Slovenska vojska, ki ima glavno nalogo, da te oblike ogrožanja izniči, anulira. Po drugi strani pa da jih tudi sproti spremlja. Te oblike ogrožanja, vsaj kar se Slovenije tiče, bom rekel, hvala bogu, niso več tiste klasične vojaške, ampak so nevojaške oblike, kot terorizem, migracija. Če omenim mogoče najbolj aktualnega v tem času, internetni terorizem. In seveda to pomeni tudi prilagajanja Slovenske vojske. Še posebej bi tukaj omenil zavezništvo. Kajti v tem zavezništvu, v katerem Slovenija je, je tudi naša vloga drugačna. Potrebno je priznati, da pokrivamo samo določene segmente. Vendar tiste je potrebno pokrivati 100% in pa tudi širše, ne samo v slovenskih merilih, ampak širše. Tukaj bi omenil samo enote za posredovanje, da smo tukaj uspešni, dokazuje, da na Kosovu celo poveljujemo mednarodnim enotam na področju sever. To je seveda veliko priznanje za Slovenijo. Hkrati pa tudi velika odgovornost. Istočasno to tudi pomeni, odkar smo vključeni v zavezništvo, da nam določenih rodov enostavno ni potrebno imeti, ker jih tudi ne moremo imeti, ali pa bi morali naša sredstva za obrambo izdatno povečati. To pa je verjetno zopet drugo vprašanje. Sem prav gotovo spada tudi, danes že velikokrat omenjen, plačni sistem, za katerega je potrebno povedati, da velja enako, kot za vse ostale segmente naše družbe, da mora biti primeren naši gospodarski moči. Prav gotovo bi bilo tudi, da bi bilo nagrajevanje primerno delu vojakov. Tu mislim celotno strukturo od častnikov, podčastnikov. Govorim o vojakih, da ne ponavljam vse segmente. Treba je priznati, da plače seveda niso nikoli dovolj velike. Isto velja tudi za Slovensko vojsko. V tem trenutku v Sloveniji urejamo sistem plač, recimo, temu javni sektor, kjer do sedaj sistema nismo imeli, ampak je vsak sektor, vsak podsistem je imel svoj sistem, kar pa je seveda velika pomanjkljivost za razliko od drugih držav. Če omenim samo naše severne sosede, kjer so ta sistem plač urejali že od Marije Terezije naprej. Jaz bom rekel, da sem zelo vesel podpore, da bi v sistemu Slovenske vojske imeli zaposleni večjo plačo. Vendar bi vas želel opozoriti, kaj bi bilo potem z drugimi uniformiranimi deli zaposlenih v slovenskem javnem sektorju. Ker že sedaj nekateri govorijo, da so več vredni, kot so vredni vojaki. To so njihove besede. Ker pa mi gradimo sistem plač, s tem se moramo sprijazniti, tudi s takšno obliko. Mogoče, ne vem čez leto, dve, tri bomo lahko tudi ta segment rešili boljše. Prav gotovo je treba pozdraviti, da se v to vključujejo tudi drugi vidiki nagrajevanja, kot so štipendiranje, izobraževanje, tudi zaposlovanje, še posebej skrb za zaposlitev po 45-tem letu, dokler lahko traja aktivna služba v Slovenski vojski, tudi upokojevanje kasneje. Dejstvo je, da ta zakon nekako prikazuje ali izkazuje celovito skrb za urejanje vprašanj s tega področja. Res pa je tudi, da posamezne konkretne zadeve pa v tem zakonu ni mogoče reševati, ampak se rešujejo v specialnih zakonih. Prav gotovo pa je ta zakon dobra podlaga tudi za te specialne zakone ali podzakonske akte, ki rešujejo ostala področja. Veliko je bilo rečeno danes tudi glede stroškov in omenjanja Nata in zavezništva. Rekel bi, da Slovenija nima stroškov za sistem Slovenske vojske zaradi Nata, niti zaradi misij, ampak zaradi zagotavljanja lastne varnosti, varnosti Slovencev in slovenske države. Želel bi poudariti, da se ta varnost zagotavlja tudi tistim, ki to našo varnost preračunavajo demagoško, primerjajo z določenimi dobrinami. Varnost je dobrina. Vemo pa, da dobrine niso zastonj. Marsikdaj tudi niso poceni, verjetno pa je varnost tista vrednota, vrlina in dobrina, ki je najvišje na hierarhiji naših pričakovanj in naših želja. Tudi ta zakon ne more rešiti vseh problemov, ki smo jih tudi danes slišali, nekaterih mogoče tudi ne. Kdor je to pričakoval, bo prav gotovo razočaran. To pa so seveda lahko samo tisti, ki sistema ne poznajo ali pa ga ne želijo razumeti. To pa iz preprostega razloga, ker en zakon seveda na more tega reševati. To tudi ni mogoče. Reševanje problemov Slovenske vojske je, je bila in tudi bo ostala naša skupna skrb, ki pa se kaže ne samo v tem zakonu, ampak tudi v drugih zakonih in podzakonskih aktih. To je seveda naša skupna skrb, ker je Slovenska vojska del naše družbe in ta segment ima svoje potrebe. Tudi težave in zakonitosti, prav tako tudi glede težav s pomanjkanjem kadra. To ni posebnost Slovenske vojske. To je zadeva, ki je širša, ki je nasploh problem v celotni državi. Zato izpostavljati in neprestano poudarjati, kako je tu problem in kako tu ljudje odhajajo, tudi iz drugih segmentov družbe ljudje odhajajo, pa zaradi tega ne delamo takšnega cirkusa. To je pa zakonitost v državi, kajti tudi Slovenska vojska je del države in potem so problemi tudi skupni. Glede na to, da je bilo omenjeno že tudi marsikaj, da ta zakon ne rešuje tega in drugega, bi še enkrat poudaril, da družbe se ne da urejati ali pa segmentov družbe samo z enim zakonom, ampak to je potrebno pač širše. Sem pa prepričan, da je ta zakon dobra osnova za naprej. Prav gotovo boljša kot je bila tista v preteklosti. Zato bom seveda ta zakon podprl. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim poslanca Sama Bevka. Izvolite.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Predlog Zakona o službi v Slovenski vojski bom seveda podprl. Dejstvo je, da je potrebno uskladiti sistem plač v Slovenski vojski, pa ne samo v Slovenski vojski, tudi drugod. Mislim na policijo in druge podobne službe, pa tudi sicer v javnem sektorju. Ko pa sem odprl spletno stran Ministrstva za obrambo in pogledal na spletno stran Slovenske vojske in poklicnega vojaka, sem prebral zelo optimistične napovedi, da bo v naslednjih nekaj letih Slovenska vojska dobila več kot 2000 novih vojakov in da bo to postala največja organizacija v Sloveniji. Najbrž ste mislili na podjetje, kajti tukaj piše Slovenska vojska je podjetje, v katerem je zaposlenih že več kot 6500 državljank in državljanov Slovenije. Ko pa sem potem pogledal geslo poklicni vojak in se sprehodil skozi sprejemne pogoje, sprejemni postopek, prošnjo, usposabljanje, plačila, ugodnosti in obveznosti ter skozi pripravništvo, sem tako laično ugotovil, da boste težko uresničili te optimistične napovedi, če se nekaj ne bo spremenilo. In morda je ta zakon prava smer. Ne vem pa, če bo kljub temu uspelo. Namreč, če pogledamo sprejemne pogoje, niso tako enostavni, tudi vprašanje, zakaj ne smeš biti starejši od 25 let, najbrž imate ali pa imamo rajši tiste, ki so mlajši, ki ne razmišljajo, ki še nimajo tako veliko izkušenj, ampak bi se dalo razmisliti tudi o starostni meji. Potem sem pogledal sprejemni postopek za to, da postaneš poklicni vojak. Je zelo zahteven, traja tri do štiri mesece. Ne vem, če še v kakšni službi je potrebno 3, 4 mesece, ko se prijaviš, da te sprejmejo v službo. Tudi to bi lahko malo preverili in ta postopek časovno skrajšali. Tudi prošnja ni tako enostavna. Imate kar 6. točk na spletni strani zapisanih. In potem pravi še tako: "Obrazce iz točk 5., 6. in 7. lahko dobite tudi na vaši izpostavi." V izpostavah, ki se sedaj ukinjajo in jih boste baje povsod ukinili v vseh upravnih enotah, razen tam, kjer naj bi bili sedeži novih pokrajin. Tudi to ni v prid temu, da bi pridobili nove poklicne vojake. V Idriji imamo samo še enega zaposlenega na izpostavi. Pa še ta bo čez par mesecev izgubil službo ali pa šel na drugo delovno mesto. Naprej. Usposabljanje. No, to je kar dobro zapisano. Pripravništvo. Pripravništvo je sicer 8 mesecev, ampak to kar je že kolega Kontič ugotovil, za 333 evrov pripravništvo neto plače. Danes sem zjutraj poslušal eno oddajo in gledal po televiziji, ko je ena upokojenka vprašala, bila je kontaktna oddaja: "Kako naj preživim s 300 evri pokojnine?" Kako naj preživi poklicni vojak pripravnik s 333 evri plače? O ugodnostih smo tudi že nekaj slišali. Seveda, da je ugodnost udeleževanje v mirovnih operacijah, kakor kje, najbrž ugodnost. Tako, kot je kolega Kontič povedal, služiti Slovenski vojski v Iraku, ni kakšna posebna ugodnost [[...]]Je pa mogoče ugodnost služiti Slovenski vojski v misiji v Bruslju. To verjamem, da je. In pa ravnanje s sodobno vojaško opremo in oborožitvijo naj bi bila ugodnost. To se mi zdi samo po sebi razumljivo. Zato bi jaz predlagal, da malo posodobite to spletno stran. Jo naredite malo bolj atraktivno, da se bo kdo izmed mladih slovenskih državljank in državljanov lažje odločil za služenje v Slovenski vojski. Je pa ključno vprašanje po mojem to in če je res, zatrdite, če ni res, pa povejte - da ima navadni italijanski poklicni vojak približno takšno plačo kot poveljnik slovenske misije na Kosovu. Dokler imamo takšne razlike, se bojim, da uspeha pri tem projektu ne bo. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Jožefa Jerovška. [[Ga ni.]] Besedo ima dr. Mitja Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Tudi sam se strinjam, da smo končno na klop dobili dolgo pričakovani zakon in tudi že dlje časa napovedovan. In veseli me, da nekatere stvari in nekatera razmerja v Slovenski vojski in predvsem status slovenskega vojaka, zdaj končno dobimo urejenega, ga na nekaterih področjih tudi dobro ureja. Skrbi tudi za celovit razvoj Slovenske vojske in slovenskega vojaka. Vendar po drugi strani kot mnogi predgovorniki, sam ugotavljam, da pa so še področja, ki bi jih kazalo dopolniti, dodelati, izpopolniti in predvsem narediti takšna, da bo zakon bolj služil svojemu namenu. Torej, da bo bolj opredelil status slovenskega vojaka in da ga bo opredelil na takšen način, da se bo po eni strani, ne le zaustavil trend zmanjševanja kadrov v Slovenski vojski, ampak da bo res spodbujal tiste mlade, ki imajo afiniteto do tega poklica, da se bodo zanj tudi odločili. Da ne bo tako, da se za poklicnega vojaka pogosto odločajo tisti, ki enostavno nimajo drugih možnosti in ne nazadnje to je tudi geografsko pogojeno. Ni naključje, da je največ pripadnikov Slovenske vojske, da je največ vojakov iz območij, kjer je ekonomska razvitost, ekonomsko stanje nižje od slovenskega povprečja. In po eni strani lahko ugotovimo, da so določene stvari zelo natančno opredeljene, od ekološke osveščenosti vojakov do intimnih razmerij. Po drugi strani pa najdemo tudi kakšne, verjetno, dikcijske nerodnosti, ki jih je prikazalo v nadaljevanju, ko pravite, recimo, skrb za družinske člane, ki so opredeljeni kot otroci ali posvojenci in zakonec ali izven zakonski partner. Pri teh otrocih je zapisano do polnoletnosti. V nadaljevanju se pa potem opredeljuje tudi v času šolanja v enem izmed naslednjih členov. Opozarjam, da velja to dikcijo do polnoletnosti ali dokler se šolajo dopolniti. Prav tako potem tam v 87. členu lahko vidimo namesto "družinski član" dikcijo za konec "in otroci", kar je glede na prejšnjo opredelitev bistveno ožje. In verjetno je takih podrobnosti še več. Ampak generalno pa prav gotovo opozarjam na to, da bi v tem zakonu sam rad videl več upoštevanja tiste specifike vojaškega poklica in da ne bo vojska in vojaški poklic spet samo eden izmed na tisti lestvici, ampak se bo zares poskrbelo za status vojaka. Poudarjam, ne gre samo za plače. Ne gre samo za prejemke, ampak je status vojaka in po drugi strani to, ali se mladi odločijo za vojaški poklic ali ne, odvisno tudi od razmer v sami vojski, odvisno tudi od pogojev dela. Večkrat sem že opozarjal tudi na neurejene zadeve v zvezi s prevozi na delo in nazaj. Pa spet ne gre samo za nadomestila teh stroškov, ampak tudi za način, kako se lahko pripeljejo do svojega delovnega mesta in nazaj. V hecu seveda lahko povemo, da je po eni strani sreča, da smo v Sloveniji in ne v bivši Jugoslaviji. "Kajti potem bi se lahko zgodilo tudi, da bi kakšen Prekmurec v Gevgelijo vozil v službo in nazaj," sem poudaril v hecu. Ampak tudi takšne stvari, takšni prevozi zelo velike razdalje vsakodnevne, ki bi se jim z boljšo organizacijo lahko izognili, se žal dogajajo. Treba je upoštevati to specifiko poklica. Lahko se odločiš za neko službo, za javnega uslužbenca bolj ali manj veš kje boš delal. Samo ena izmed specifik. Ko se odločiš za vojaka, je tvoje delovno mesto potencial celotne Slovenije. To je ena razlika, ena specifika, ki jo je treba upoštevati. In ne samo celotna Slovenija. Zelo velik delež naše vojske sodeluje tudi v misijah v tujini. In tudi ta del, smo že slišali določene predloge, je treba pravilno ovrednotiti, tudi v smislu prejemkov, ki jih dobijo za svoje misije in tudi v smislu tega, da bodo vojaki svoje poslanstvo v tujini opravljali ne le kot del, da si izboljšajo svoje materialno stanje, ampak da bo to razmerje, ki ga imajo potem v Sloveniji napram zunaj, bolj primerljivo. In še zadnja stvar. Prepričan sem, prav gotovo se da tudi v obstoječem sistemu še bolje poskrbeti za možnosti zaposlovanja slovenskih vojakov po 45-tem letu, v večji meri poiskati tiste civilne zadolžitve, ne strogo vojaške znotraj obstoječega sistema, znotraj vojske tako, da bodo vseeno imeli večjo socialno varnost, večjo garancijo zaposlitve, kajti to kljub pohvalnim spremembam oziroma določilom zakona, ki na nek način skrbijo za zaposlovanje vojakov po 45-tem letu. Torej ko ne izpolnjujejo več pogojev, ampak kljub temu to ostaja še zmeraj eden izmed tistih glavnih pomislekov, zakaj se mladi ne odločajo za ta poklic. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Aleš Gulič.
Spoštovani predsedujoči! Gospod minister, predstavniki ministrstva, cenjena kolegica in kolegi! Dve leti smo čakali na tako imenovani sistemski zakon, ki naj bi dokončno ali pa vsaj za silo uredil status poklicnega vojaka. Zdaj imamo pred sabo ta predlog Zakona o službi v Slovenski vojski, ki pa, moram reči, ob vseh dobrih željah, benevolenci, ne izpolnjuje naših pričakovanj, pa žal tudi ne pričakovanj strokovne javnosti. Nerad segam v zgodovino, ampak leto 2004 najbrž še ni tako daleč, da bi ga šteli za zgodovino ampak za sedanjost, ki nas na nek način determinira. Tistega leta 30. novembra je bilo, je gospod Karl Erjavec nekaj obljubil na Odboru za obrambo, ko je predstavljal svoje želje, svojo voljo, svoje veselje do Slovenske vojske. Takole je dejal: "Na področju obrambnega sistema bom vsekakor predlagal sprejem statusnega Zakona o vojaški službi. Menim, da je takšna rešitev ustrezna in da jo tudi pozna večina držav. Tudi večina držav, ki so v zvezi NATO. Gre pa za to, da pač poklicne vojake oziroma vojake, ki imajo pogodbe, ne moremo obravnavati v okviru Zakona o javnih uslužbencih, kot uradnike, ker gre za določeno specifiko." Konec citata, vsaj tistega dela, ki me je zanimal. No, glede na to, da je Slovenska vojska čakala, že vse od ukinitve naborniškega sistema in da je prešla na nek način v poklicno vojsko, da jo ločimo od profesionalne, kot to stori načelnik generalštaba, bi seveda pričakovali, da bi bili storjeni vsaj trije koraki. Se pravi, da bi se spremenil Zakon o obrambi, njegov 88. člen. Ta je sicer načrtovan v normativnem planu Vlade Republike Slovenije. Drugič, da bi izločili pripadnike stalne sestave Slovenske vojske iz sistema javnih uslužbencev. Tretjič, da bi predlog Zakona o službi v Slovenski vojski vseboval ključne elemente, ureditev specifik vojaške službe, kot imajo to v s Slovenijo primerljivih državah, zlasti Nemčija in Združene države. Potem, da bi se spremenila pravila službe v Slovenski vojski in da bi se določilo natančneje sodelovanje oziroma pravila sodelovanja Slovenske vojske v mednarodnih operacijah v posebnem zakonu ali pa s podzakonskim aktom. To je pravzaprav tisto, kar smo pričakovali, kar je bilo na nek način tudi obljubljeno, pa se seveda ni zgodilo. Jaz zelo dvomim, da bo to, kar bomo na nek način spustili zdaj v postopek sprejemanja zakona, pa če bo še toliko amandmajev, kaj pripomoglo k temu, da bi Slovenska vojska bila bolj privlačna za bodoče vojakinje in vojake. Danes - mislim, da brez izjeme nihče ni omenil vojakinj. Tako da zelo dvomim, da smo res na pravi poti. Edina stvar, ki se pa da razvideti iz tega, da je v tem trenutku prva naloga Slovenske vojske, da se bori proti gospodu Virantu, to je edino, kar se da videti, oziroma da je naloga ministra Erjavca, da uredi to znotraj slovenske Vlade in da potem z amandmaji, ki bi to zadevo popravili, šli skozi Odbor za obrambo, da bi šli tudi skozi parlament in da bi bil zakon potem sprejet. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Robert Hrovat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sam za razliko od nekaterih mojih predgovornikov menim, da gre za izredno pomemben zakon in kljub vsemu dober zakon. Pripravljavec zakona kot glavni cilj navaja ureditev temeljnih odnosov v Slovenski vojski. Imamo Zakon o obrambi. Zakon o službi v Slovenski vojski pa ga po mojem mnenju smiselno dopolnjuje. Kljub temu, da je bila debata danes v glavnem ali pa predvsem o plačah vojakov, je po mojem mnenju pomembno poudariti, da je ključno vprašanje, ali sploh želimo profesionalno vojsko ali ne. Če želimo, in mislim, da jo, je treba zagotoviti ustrezne pogoje. Mislim, da so trije ključni elementi, kako bi vojska lahko bolje funkcionirala. In sicer, najprej je treba znati pritegniti Slovenke in Slovence, torej ustrezne kadre. In tukaj je, mislim, da v tem zakonu zelo dobra rešitev. To je štipendiranje, torej se vzpostavlja avtonomen štipendijski sistem za popolnitev stalne in pogodbene sestave. Seveda to je ločeno od sistema javne uprave. Potem je naslednji korak zaposlitev, kjer pa je potrebno zagotoviti delovne pogoje in pa ustrezno plačilo. Naslednja stvar je pa ureditev službe v Slovenski vojski in z zakonom se zadeve urejajo. Po mojem mnenju se urejajo. Ravno tiste zadeve, na katere vojaki sami največkrat opozarjajo. Ureja se področje discipline, poveljevanja, povišanja, napredovanja, prehod v civilno življenje po 45-tem letu, zdravstvena, psihološka, duhovna oskrba. Vse to so ureditve in vse te ureditve so opredeljene v tem zakonu, o katerem danes govorimo. In verjamem, da se bo tudi zaradi teh ureditev kakšen Slovenec ali pa Slovenska odločila za službo v Slovenski vojski in s tem se bo jasno povečal tudi interes za zaposlovanje. Moram povedati, da se kot član Odbora za obrambo zelo velikokrat srečujem s pripadniki Slovenske vojske. Treba je jasno povedati tudi s tega mesta, da ključna zadeva, na katere nas opozarjajo, je prav gotovo plačilo. Torej, plače slovenskih vojakov. Na te zadeve nas največkrat opozarjajo. Sedaj se spreminja na nek način dogovor v javni upravi, da bi slovenski vojak dobil 20. plačni razred, kar pomeni preskok za štiri plačne razrede. Menim, da je to prvi korak, potreben in pomemben korak. Sam pa menim, kljub vsem tem določbam v tem zakonu, da bi bilo mogoče potrebno plačo vojaka še na nek način dograditi, v kolikor bi bilo to možno. Torej vseh tistih pripadnikov, ki imajo povečan obseg dela ali kakorkoli menim da bi bilo to zelo dobro. Veljalo bi razmisliti tudi o obliki in načinu konkurenčnejšega načina nagrajevanja Slovenske vojske. Kljub temu, da gre za javne uslužbence. Sam menim, da gre za izredno specifičen poklic, katerega bi bilo potrebno pošteno nagraditi. Že prej sem omenil, da se srečujemo z vojaki, pogovarjamo z vojaki in njihove izkušnje. Njihovi pogledi na to problematiko so izredno kritični. Na to je treba opozoriti. Menim, da so ureditve v tem zakonu, katerega danes obravnavamo v prvi obravnavi dobre in gredo v smer katere si mislim zaposleni v Slovenski vojski želijo. Bi bilo pa modro mogoče do druge obravnave ali pa naprej razmisliti tudi o tem, da gre kljub vsemu tukaj za specifičen poklic, kljub temu, da so to javni uslužbenci. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Anton Anderlič. Izvolite!
Spoštovani! Prebral bom en citat, in sicer iz dveh let in pol nazaj. Govora je bilo o tem, kako zaključiti proces profesionalizacije v Slovenski vojski. Tukaj zlasti mislim, ko gre za primerjavo in izkušnje na Francijo, Belgijo, ki imajo določene izkušnje, ki bi tudi v našem obrambnem sistemu prišle prav, zlasti kako izpeljati prehod iz sistema zasnovanega na splošni vojaški obveznosti, na vojsko sestavljeno iz profesionalnih vojakov. Naj povem, da je Francija za ta prehod potrebovala 5 let, mi pa bi želeli čim prej kvalitetno to opraviti in zaključiti. Naj povem, da obrambno ministrstvo že sedaj uporablja izkušnje zlasti Belgijcev, ki so imeli hude težave pri tem prehodu in se na podlagi njihovih izkušenj učimo, da ne bi ponavljali teh napak. In potem so se tudi najbrž spremenile ocene, kje smo, na kakšen način bomo hitreje prišli do cilja, nekaj sem že prej diskutiral o tem, kaj meni načelnik generalštaba. Tukaj je še ena zanimiva cvetka. Sam načelnik generalštaba je dejal, da je Slovenska vojska še daleč od profesionalne vojske. Zato sam raje govori o poklicni vojski. Mene preprosto zanima pri tem to; Kako to da ste v prikazu primerjav šli na države, kot so Nemčija, ki ima še vedno nabornike, ne tako kot Slovenija, ki je v začetni fazi, pač jih imela takrat najbrž, ko ste začeli razmišljati o tem, na kakšen način boste to izpeljali? Ali pa recimo Latvija in Estonija, ki sta prav tako kot mi v tej fazi verjetno, ker sta podoben proces šle skozi. In zakaj ne teh dveh držav, na katerih je temeljil program Vlade, na katerih je temeljil konec koncev koncept, ki ga je zagovarjal minister. Ta citat je bil ministrov In seveda, jaz sem že povedal, da na te besede ni kaj veliko za dati, ker se enkrat reče tako, potem se pa pripravi zakon, kjer se pa čisto nekaj drugega govori. Primerjave so popolnoma druge, celo z neprimerljivimi državami. Strokovnjaki na to opozarjajo, beremo v Delu, recimo celo v režimskem Delu, prejšnji teden, 14 dni nazaj je bila kritika tega, da gre za neprimerljive države in podobno. To me je res presenetilo. Ampak, jaz bi rad resnično odgovor na to vprašanje, kajti, ko človek bere, si želi dejansko najboljše ureditve tega sistema, kaj je tisto, kar bi nam bolj koristilo, ali primerjave s tistimi državami, ki že imajo neko tradicijo. V teh dveh letih in pol je bilo mogoče z izmenjavanjem izkušenj tako z vojskami kot tudi z ministrstvi nekaterih držav, jaz sam vem, da je tako bilo pri naši vojski in pri našem ministrstvu cela vrsta predstavnikov od ministrov, načelnikov in tako naprej iz držav, ki so nam primerljive in tudi obiski z naše strani, pa vendarle sedaj se sklicujemo čisto na nekaj drugega. Zakaj pravzaprav ta odstop in zakaj je pravzaprav ta primerjava na tak način podana? Kajti jaz sem prepričan, da bi nekatere stvari, tako kot imajo druge države, o katerih sem sedaj govoril, urejeno sodelovanje svoje vojske na mirovnih operacijah, da bi to veljalo tudi na tak način urediti v naši zakonodaji. In ne morem pristajati na to in na te definicije. Enega sem danes že citiral. Tudi slišim s strani predstavnikov generalštaba oziroma Slovenske vojske in ministrstva, da gredo vojaki radi jasno, zato ker kompenzirajo tisto razliko v plači. Jaz pa mislim, da je treba narediti status, da bo zanimiv za vojake, ki bodo prvenstveno sestavljali obrambni del za slovenske potrebe in seveda posebej nagraditi in nadgraditi vprašanje, ko gre za operacije v tujini.
Hvala. K besedi vabim poslanca Aurelia Jurija. Izvolite!
Hvala, gospod podpredsednik! Jaz bom sam nekaj misli dodal ob tej razpravi. Nedavno je bila delegacija Odbora za obrambo na obisku pri našemu bataljonu na Kosovu. Vtis je dober. Srečali smo se častniki, srečali smo se z lokalnim okoljem. Na kosilu smo bili tudi z našimi vojaki in vojakinjami. Spoznali smo poveljnike tudi drugih vojska. In bili veseli ocen, ki so nam jih dajali, ne iz naših vrst, ampak drugi. Ocene, ki pravijo da, in to je izjemno razveseljivo, da od prihoda naših vojakov in vojakinj so se radikalno zmanjšali incidenti, da odlično sodelujejo z drugimi strukturami znotraj misije. Zelo veseli smo bili tudi priljubljenosti naših fantov in deklet med sprtima stranema. Na eni strani pripadniki albanske skupnosti imajo za svoje, so jim hvaležni, kajti veliko pomagajo tudi z drobnimi rečmi in to ima velik pomen. Po drugi strani tudi pripadniki srbske skupnosti pričakujejo, če jih bo kdo varoval, če že ne Srbija, seveda bodo naši. Res profesionalno in kot že domačini skorajda opravljajo svojo misijo. Mimogrede, tudi zgodba o prehrani, jaz bi jo pohvalil, kajti jedli smo skupaj. Glavni kuhar je Italijan. Potem ni dvoma, da se dobro je. Vsaj tak je moj okus. Ampak, sami veste, da se zdaj pričakuje, kaj se bo zgodilo na koncu. Zaenkrat je situacija mirna, a napeta, v pričakovanju, kaj se bo zgodilo. Zgodilo se bo v nekaj tednih, morda že prihodnji teden, ko bo vrh G8. Ne nazadnje končno, ko bo padla odločitev o statusu Kosovo na varnostnem svetu Združenih narodov. Vsa ta priljubljenost naših fantov in deklet daje upati, da bo tudi v ključnem trenutku, ko bo prišlo, bo padla zastavica, kaj bo v prihodnje Kosovo, se bo to zgodilo brez prelite krvi, česar se seveda tudi mnogi bojijo, da se lahko zgodi najhujše, ampak da bodo naši lahko obvladali to situacijo na območju odgovornosti, ki ga pokrivajo. In zaenkrat, kolikor smo lahko zaznali, je motiviranost naših vojakov in vojakinj velika. Ampak to je pogojeno s situacijo. Če se to spremeni, lahko se zgodi tudi najhuje, ta motiviranost zagotovo ne bo takšna. In mi moramo pogledati zato, da bodo ne samo naši pripadniki in pripadnice Slovenske vojske na tujem, ampak tudi doma stalno motivirani. Kot sem dejal, v imenu poslanske skupine mi verjamemo, da je ta zakon neka ustrezna podlaga za izboljšanje razmer. Ampak pričakujemo, da si bo tudi ministrstvo skupaj z nami in strokovno javnostjo vzelo še nekaj časa, da na osnovi tega, kar smo danes napisali, pogledamo in tudi na osnovi sugestij, ki so bile dane, kaj je možno še izboljšati. Ker, če bomo šli naprej z izdelkom, ki ga imamo danes, brez velikih drugih izboljšav, se nam lahko zgodi, kolikor ga lahko pohvalimo, da jutri učinki želeni in pričakovani, ne bodo takšni. In bomo mi, mi smo še leto in pol skupaj v tem mandatu. Konec leta verjetno bomo tudi povprašali: Kakšno je stanje fluktuacije v Slovenski vojski? Ali se načrti popolnjevanja nadaljujejo, izpolnjujejo, zadovoljivo uresničujejo ali ne? Pa bomo lahko ugotovili že takrat, da bi morali danes morda res prisluhniti pozivom, da se gre v poseg Zakona o obrambi. Kajti, če se ne bodo načrti popolnjevanja uresničevali, pa bo treba realizirati to, kar sem že nekoč ministru sugeriral. Treba je premisliti o tem, da se sprijaznimo z manjšo vojsko, morda bolje plačo. Če že ne bomo mogli imeti 8 500 naših vojakov v tej sestavi, se mora izpeljati z manjšo ali če to ne bo šlo, morda nekdo premišljuje tudi o povratku na naborni sistem. Tudi to je skrajna opcija. Zagotovo pa moramo danes in danes imamo to priložnost izboljšati razmere. Več idej je bilo zelo zanimivih glede davkov, glede beneficiranega staža, glede drugih ugodnosti, ki jih lahko uredimo, tudi če hočemo ob zgodbi, ki nas še čaka, to je Zakon o sistemu plač javnih uslužbencev in bo treba pritisniti tudi s strani Ministrstva za obrambo in s strani celotne Vlade tudi na pristojnega ministra Viranta. Tako, da je še nekaj odprtih vprašanj ampak tudi odprtih možnosti, da se gre v to. Jaz pričakujem, da; kot sem prej dejal, da si vzamemo čas, še nekaj časa ali do počitnic ali po počitnicah, da organiziramo tako razpravo, da bo pod pritiskom javnosti tu spregovorila Slovenska vojska in reprezentativni sindikati in ministrstvo in obramboslovna stroka in druga seveda zainteresirana civilna družba. Tako, da prisluhnimo s strani predlagatelja še nekim sugestijam zato da gremo tokrat v zakon, ki bo dajal učinke, ki si jih želimo. Hvala.
Hvala tudi vam. K besedi pa vabim ministra. Izvolite!
Hvala za besedo. Zelo sem vesel, da so vse poslanske skupine podprle Zakon o službi v Slovenski vojski. Tudi dejansko je bilo izrečenih nekaj dobrih idej, zlasti glede obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja, glede davčnih olajšav. Vendar pa bi rad vseeno povedal, da glede dodatnega pokojninskega zavarovanja, da to ureja 60. člen predlaganega zakona tako, da je ta rešitev v tem zakonu predvidena. Glede davčnih olajšav pa moram reči, da imamo nekaj slabih izkušenj v tem Državnem zboru, in sicer, ko je bila na vrsti obravnava paketa davčne zakonodaje, smo mi takrat predlagali določene olajšave za naše pogodbene vojake. Žal Državni zbor takrat ni imel posluha za to našo pobudo. Enako glede gasilcev, ki se mi tudi zdijo pomemben element nacionalne varnosti. Glede razprave o tem, kje bi moral posamezni funkcionar v Slovenski vojski zasesti mesto, na primer načelnik generalštaba. O tem je govoril gospod Cvikl. Naj povem, da gre tukaj za sistemsko tematiko, da tega ni mogoče urediti z Zakonom o službi v Slovenski vojski. Slišal sem očitek, da končno po dveh letih imamo na mizi Zakon o službi v Slovenski vojski. Naj spomnim, da je bil ta zakon v programu že prejšnjega ministra, da smo takrat štiri leta čakali in da zakona ni bilo. Tako da jaz sem vesel, da mi je uspelo v tem mandatu pripraviti ta tekst, ker gre za zapleteno materijo. Zlasti zato, ker je potrebnega veliko usklajevanja znotraj obrambnega sistema in veliko usklajevanja tudi zunaj obrambnega sistema. Kot veste, se ta zakon tudi v določeni točki dotika plačnega sistema. Meni je žal, da sem bil danes kritiziran, kaj sem obljubljal na Odboru za obrambo, da bomo pač vojake izločili iz javnega sektorja. Dejstvo pa je, da sta ravno ministra Grizold in Bohinc dala vojake v javni sektor in so v okviru Zakona o sistemu plač v javnem sektorju vojaki uvrščeni tam. In mi s tem zakonom tega ne moremo spremeniti. Treba je spremeniti Zakon o sistemu plač v javnem sektorju in takrat se lahko izloči, če bo soglasje v tej družbi za to. Osebno kot minister se zavzemam za to, da vojaki, poklicni vojaki, ki imajo pogodbe in so omejeni do 45-tega leta, da ne bi bili del sistema javnega sektorja, temveč bi imeli poseben položaj. Vendar mislim, da ravno ta zakon daje že prve nastavke in da bo šel razvoj v to smer, da dejansko tisti vojaki, ki so poklicni, ne bodo imeli statusa javnega uslužbenca, pač pa bo pogodba določevala njihov status. Bila je tudi kritika v zvezi s sindikati, da sta pač dva sindikata podprla, sindikat znotraj Ministrstva za obrambo ne, in da je tu zelo pomembno članstvo. Naj povem, da največji sindikat, Konfederacija državnih organov, ki ima 4.000 članov vemo pa, da ima vojska v tem trenutku 7.300 članov je ta zakon podprla. Medtem ko manjši sindikat ni podprl. Vendar so bile pa zahteve po mojem nerealne. Zahtevali so 25% višje plače od javnega sektorja. Mislim, da je jasno, da taka zahteva nima možnosti, da bi uspela, in pa 25% beneficirano delovno dobo. Gospodu Cviklu sem tudi dolžan odgovor glede predsednika države. Naj povem, da pri predsedniku države drugi predpisi urejajo zadevo v zvezi s pokopom z vojaškimi častmi. Zato ta zadeva ni urejena v tem zakonu. Ker v tem zakonu ureja samo za tiste, ki delajo in so delovali v obrambnem sistemu. Glede odhodov iz Slovenske vojske je gospod Juri menil, da je še premalo bilo storjenega. Vendar se meni zdi, da smo našli kar veliko rešitev, vsaj kar se tiče sofinanciranja delodajalca, ki bi zaposlil vojaka, ki ne more več te službe opravljati, ali zaradi invalidnosti ali zato, ker je dopolnil 45. leto. V bistvu bomo na nek način iz obrambnega denarja sofinancirali in spodbujali tudi neko podjetništvo, pa tudi samostojno dejavnost, ker kot je predvidena rešitev, tisti vojak po dopolnjenem 45. letu starosti, ki bi se odločil za opravljanje neke samostojne dejavnosti, bi mu tudi pet let sofinancirali prispevke oziroma bi prejel v tem znesku sredstva za zagon. Gospod Bevk je govoril glede spletne strani. Res, se strinjam, da jo bo treba posodobiti, pa ne samo to. Prepričan sem, da ko bo ta zakon sprejet, bo treba tudi na novo izdelati promocijo za pridobitev novih vojakov. Naj povem, da mi tudi pripravljamo znotraj ministrstva reorganizacijo, ki bi omogočila, da bi se ti postopki skrajšali in hitreje tekli kot tečejo v tem trenutku. Mislim, da se sam zakon spopada s pravimi problemi. To tudi potrjuje predstojnica za obramboslovje dr. Jelušič, ki prizna, da smo se soočali in se spopadamo s pravimi problemi. Res pa je, da sam sprejem tega zakona še ne bo rešil vseh problemov, ampak bo treba takrat v bistvu začeti z uresničevanjem vsega tega, kar je tukaj zapisano. To je pa kar zahtevno delo. Dejansko je tudi res, da zakon daje instrumente za uveljavitev interesov vojakov. Res pa je, da se bo minister moral znotraj Vlade boriti za interese Slovenske vojske, ker bodo uredbe tiste, ki bodo omogočale morda to nadgrajevanje plače, ki bo kot je Vlada že sprejela za vojake, v 20. plačnem razredu, vendar bo treba razdelati vse tiste posebne obremenitve in vse tisto, kar dela to službo specifično in to ustrezno ovrednotiti. Jaz sem prepričan, da minister v Vladi bo lahko uveljavljal te interese. To pa zato, ker je Vlada odgovorna za izvrševanje obveznostih, ki jih ima do mednarodnih organizacij. Že iz tega razloga si Vlada ne bo mogla privoščiti - recimo - pridobivanja kadrov. Pridobivanje vojakov ne bi teklo tako, kot bi si želeli. Če ne bo šlo drugače, bo treba plačati, da bo ta služba tudi bolj atraktivna. Bilo je tudi vprašanje v zvezi s tem, kako je s plačami italijanskih vojakov in pa slovenskih vojakov. Moram reči, da kar se tiče misij, da so plače primerljive. Kar se pa tiče dela doma, je pa težko primerjati, ker je ta davčni sistem malo drugačen. Vendar realno so plače v Italiji oziroma italijanskih vojakov višje. Medtem, ko so na misijah - pa lahko rečem - te plače primerljive. Bilo je tudi nekaj govora v zvezi s temi ponarejenimi spričevali. To je gospa Potrata sprožila. Naj povem, mi smo ugotovili 82 teh primerov. Vendar je treba vedeti, da se je v 15-tih letih sistem na hitro zapolnil. Samo v letu 1991 imam podatek je bilo 131, konec leta 1991 pa 3900 zaposlenih. To se pravi, če noč je ta sistem rasel in danes ima sistem Slovenske vojske 7300 pripadnikov, ministrstvo skupaj z zaščito in reševanje pa 8600 zaposlenih. In tudi v državni upravi ni bila praksa, da se je pregledovala pristnost listin. Mi smo delovali v dobri veri, da je listina, ki je predložena, verodostojna in se ni preverjalo v kadrovskih službah univerz ali pa v šolah ali je bilo res to spričevalo tam izdano. In zdaj to počnemo. Je pa razlika med policijo, ker policija je imela le kadetsko šolo in je bila takšna zloraba malo težja. Ker pri nas so vse te zlorabe na peti stopnji izobrazbe. Mislim, da sta samo dva primera v zvezi z visoko stopnjo. Glede medsebojnih odnosov in tega kar se je dogajalo, moram reči, že v Partnerstvu za razvoj, ko smo se usklajevali na to temo, smo te dikcije skupaj popravljali, ker so bili predlogi dr. Jelušič in dr. Prebeliča dobri. Bomo pa še enkrat pogledali, če se da še karkoli izboljšati. Tako, da jaz mislim, da je ta zakon ena dobra podlaga za nadaljnje delo na tem področju. Ocenjujem pa, da v kolikor tega zakona ne bo, da se bodo lahko problemi, težave v Slovenski vojski lahko samo še poglobile. Tako, da sem vesel podpore poslancev in tudi vesel sem tega, da vidim, da se zavedate, da je prišel en ključen trenutek, ko je treba nekaj korakov narediti. Je pa res, da ko bo ta zakon sprejet, čaka odgovorne na ministrstvu zelo zahtevno in težko delo, vse to implementirati v obrambni sistem. To ne bo lahka naloga.
Hvala. Mi smo z razpravo ministra izčrpali predvidene razpravljavce. Ostali pa sta nam še dve uri in tri minute časa za razpravo k predmetni točki. Torej, na podlagi 71. člena Poslovnika bom prosil za prijavo vse tiste poslance, ki še želijo razpravljati v okviru tega časa. Prosim za prijavo. Izvolite! K razpravi se je prijavilo 5 poslancev. In sprašujem tudi predstavnika Vlade. Molk razumem kot ne. Pet minut na poslanca. Besedo ima poslanec Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Tudi sam menim, da je omenjeni Zakon o službi v Slovenski vojski dobra osnova za to, da se uredijo vprašanja, ki so povezana s služenjem v Slovenski vojski. Gre za izredno pomembno zadevo za slovensko državo in za vsakršno državo. In mislim, da bo celo potrebno v nadaljnji obravnavi nekatere stvari še izboljšati v prid tega, da bo služenje v Slovenski vojski atraktivno in da bodo tam dejansko najboljši pripadniki. Vesel sem, da je napisano, da je temeljno načelo, ki velja za opravljanje vojaške službe, pripadnost Slovenski vojski, slovenski državi. To je seveda popolnoma logično in k temu stremi vsaka država. Pri tem se želim dotakniti tega, kaj pa mi storimo oziroma smo storili v tej državi, da bo zavedanje pripadnosti, nacionalnega ponosa, patriotizma in vsega tega več med našimi ljudmi in da se bodo tudi na podlagi tega povečanega patriotizma bistveno drugačne državljanske vzgoje, pripadnosti, mladi lažje odločali za služenje v Slovenski vojski. Vemo, da kup ameriških filmov narejenih s to noto, da propagirajo in pojejo hvalnice ameriški vojski. Pri nas se pa iz državotvornih struktur praktično v javnosti nonstop norčuje. Vem, da je bil že v prejšnjem mandatu izdelan na obrambnem ministrstvu predlog državljanske vzgoje, pa je v javnosti naletel, predvsem pri levičarjih na odločno zavrnitev, norčevanje, strašen halo efekt. In mislim, da ste tisti, ki ste takrat zavrnili lastnega ministra in mu povzročili takšen sprejem teh predlogov v javnosti, odgovorni za stanje, ki se danes dogaja v Slovenski vojski glede odhajanja ljudi. Vemo, da v prejšnjem sistemu naši nacionalni junaki, slovenski pravzaprav niso bili deležni primerne hvale in primernega povzdigovanja. Bili so samo nekateri, ker zgodovina se je pač začela z nekim datumom. Še danes je klasičen nacionalni junak, kot je Rudolf Maister, praktično za mlade ljudi nepoznan oziroma ga ne poznajo. Če povprečnemu maturantu pokažeš sliko z njegovo podobo, ne ve, da je na sliki Rudolf Maister. To je sramota našega izobraževalnega sistema in vsega drugega. Hkrati mislim, da vsak stoti ve za junaštva slovenskih oficirjev, ki so se zgodila tam, kjer so pač služili vojsko, ker je pač Slovenija pripadala različnim državam. Kdo danes od ljudi ve za junaško dejanje, za samožrtvovanje Sergeja Mašere. Vendar bi te stvari morale biti znane. In če bi bila ta pripadnost državljanov, delo za lastno državo skozi sistem bolj prisotna, če levičarji ne bi vedno in vedno nasprotovali temu, da se lahko tudi slovenske junake, ki so iz slovenske zgodovine, postavi na pravo mesto, bi bilo stanje bistveno boljše. Poglejte, kar naprej se dogajajo neke stvari, ki gredo kontra temu. Ta zarota v zvezi s Sovo, ki je očitno bila pripravljena nekje, izdaja države skrivnosti, ki jih vedo tisti, ki jih ne bi smeli vedeti, ki jih dajejo v medije. To je skrbno napravljen scenarij. Očitno, kako uničevati državo, če sedaj Sova državotvorna institucija bi morala biti ne more več izvajati političnih nalog za neko politično opcijo. Zato, da se bo ta pripadnost slovenski državi med mladimi ljudmi povečala in potem bo tudi stanje.
Kolega Jerovšek vas čas je potekel.
Bo lahko delalo Ministrstvo za obrambo boljše. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Glede razpoznavnosti slovenskih vojakov, generalov, kolega Jerovšek je prej povedal, da Rudolfa Maistra praktično nihče od srednješolcev ne bi prepoznal na fotografiji. Jaz mislim, da bi bil rezultat še slabši, če bi - recimo - šolajoči se mladini pokazali fotografijo slovenskega partizanskega generala Jake Avšiča. Ampak pustimo to ob strani. Jaz sem prej povedal, da ima navadni italijanski poklicni vojak na Kosovu tako plačo kot poveljnik naše misije na Kosovu. Minister pa je povedal, da so plače v misijah primerljive. Seveda so primerljive - recimo, ne vem, - govorim na pamet 1:4, 1:10. Niso pa enake, kar je bistveno različno. Italijanski vojak ima ravno tako štirikratnik svoje plače na misiji v tujini - kakor piše na spletni strani Slovenske vojske - za plačilo za delo v tujini, da se za delo na misijah na tujem plača poklicnega vojaka obračuna glede na vrste in območje dela in da je plača približno štirikrat večja kot plača v domovini. Tudi pri italijanskem vojaku je približno tako, samo da je izhodišče večje. Zato jaz ponovno sprašujem gospoda ministra: Ali je res, da so plače v misijah primerljive recimo z italijanskimi poklicnimi vojaki, ki so ravno tako tam, kajti potem so praktično naši vojaki v misijah zelo zelo dobro plačani? Če pa je razlika med italijanskim vojakom doma v Italiji in slovenskim vojakom tukaj v Sloveniji tako zelo velika. Mislim, da se motite in da so tudi plače v misijah zelo različne med različnimi vojskami EU oziroma, da rečem pravilneje, Nato. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Alojz Sok.
Hvala lepa za besedo. Bil sem prijavljen, ampak nisem bil takrat, ko ste me poklicali, prisoten, pa bi želel čisto na kratko še na eno dilemo, na eno zadevo opozoriti. Ampak začel bi s tem, ker zadevo spremljamo, lahko tudi poslanci, skozi bolj ali manj, skozi medije. Bi rekel, plače, ki so najbolj problematični del tega problema, so pravzaprav problematizirane v tej državi z vseh strani. Torej če poslušate, trdijo sodniki, da imajo premale plače, pravijo zdravniki, da imajo premajhne plače, policaji, vedno glasneje, potem učitelji, na konec koncev delavci tudi še zdaleč niso zadovoljni s plačami. Smo sedaj spremljali to razpravo v zvezi z zakonom, tako imenovanim mali delavski ustavi, kar nas čaka v naslednji rundi tukaj v Državnem zboru. Se pravi, kdo je pravzaprav zadovoljen s plačo? Očitno nihče. Ampak ko ljudje gredo v te poklice, vsaj kar se tiče javne uprave, vsi vedo, kakšna plača jih čaka in kakšne prihodke bodo dobivali, če se za to odločijo. Torej plača ni enormno visoka. Je pa seveda redna, vsaki mesec ob tem in tem datumu, s tem, da delavci po tovarnah marsikdaj ne vedo, ali bo še drugi mesec plača ali ne. To je velika razlika, ampak to ne pomeni, da bi si skupaj ne prizadevali za to, da bi te plače izboljšali pač v skladu z gospodarsko rastjo toliko kot neka država zmore. Sam razumem ta predlog zakona, ki je danes pred nami, kot zakon, ki teži k temu cilju in ima mnoge dobre rešitve. Seveda sem tukaj dopoldne s strani poslanskih skupin poslušal samo številne kritike, pa nobenih avtentičnih boljših predlogov, kar me pa skrbi. Če nekdo kritizira, potem bi pričakoval, da pa naj predlaga, kaj so tiste rešitve, ki pa so absolutno boljše. Bilo je rečeno tudi to, da koalicija ne dovoli razprave o teh problemih. Ja, danes ne delamo tega. O čem pa danes razpravljamo, če ne o tem? In je bilo rečeno, da koalicija ne dovoli te razprave. Seveda, če pa bi izglasovali vse tiste predloge, da o vprašanjih, ki jih postavlja opozicija ministrom, tudi dejansko razpravljamo. Samo na tej zadnji seji je bilo petnajst takih pobud, potem pa bi delo tega Državnega zbora paralizirali, kajti ukvarjali bi se samo s temi temami, ne bi pa delali tistega, kar pravzaprav Državni zbor naj počne. To je v bistvu odgovor na to stalno kritiko, češ da se omejuje neko demokracijo, razprava itn. Sedaj pa tisto na kar bi želel sam opozoriti. Danes je že bilo pokazano na en problem. To je, da se ti naši vojaki zelo daleč vozijo. Bilo je sicer predstavljeno, da to predstavlja velike materialne stroške. To je res, ampak s tem se potem nekako tudi poveča nekoliko plačo, če se štiri, pet z enim avtom peljejo na delo, ampak mene nekaj drugega bolj skrbi. Tukaj gre pretežno za mlade moške. Gre za ljudi, ki so v fazi ustvarjanja družine. Iz severovzhodnega dela Slovenije se vozijo v Vipavo, v Vrhniko, v Ljubljano. To jim vzame vsak dan veliko časa na tem potovanju. So tudi izpostavljeni številnim nevarnostim na tej poti. Jaz mislim, da bi v okviru tega, ker danes ni več tistega, kar je bilo nekoč v Jugoslaviji, da se je vojsko stacioniralo na tiste točke, kjer se je pričakovala neka potencialna nevarnost. Vem, da je bila. Tako se je reklo niška armijska oblast. Tam sem tudi sam vojsko služil - je bila največja, najmočnejša. Torej, ni več te potrebe v Sloveniji, da bi vojsko nekako pozicionirali znotraj slovenskih meja na zahodu države, ker konec koncev smo bili v prejšnjem stoletju napadeni s čisto vseh strani. Torej tudi iz tega, kjer se ni pričakovalo in tako naprej. Tako, da bi v bodoče razmislili, da bi mogoče tudi te razporeditve delali tako, da bi vojaki bili razporejeni čim bližje doma. S tem seveda imeli manj časa za potovanje na delovno mesto in s tem pripomogli k temu boljšemu, večji možnosti za ustvarjanje družin. Na to dilemo sem želel opozoriti, ker se mi zdi, da je zelo, zelo problematična. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim poslanko Bredo Pečan. Izvolite!
Dober dan in hvala za besedo, gospod podpredsednik! Jaz sicer nisem prav nobena, niti občudovalka niti velika nasprotnica Slovenske vojske. Sama sem sicer pristaš demilitarizacije, vendar pa v situaciji, ko smo se pred leti odločili, da bomo profesionizirali oziroma uvedli poklicno vojaško službo v Sloveniji, menim, da bi se morali stvari lotiti tako, da bi funkcionirala in da ne bi prihajalo do takšnih težav, v kakršnih se je naša vojska sedaj znašla. Verjamem, da je ministrstvo in sam minister, da ste optimistično razpoloženi pri tem, da poslanske skupine praktično v celoti zakon podpirajo. Vendar jaz mislim, da je bilo iz razprav, pa tudi v javnosti dovolj jasno povedano, da ta zakon še zdaleč ne obeta bistvenega izboljšanja razmer, zlasti kar se tiče zagotavljanja popolnitve Slovenske vojske in da bomo čez leto dni verjetno ponovno morali razpravljati, kaj storiti, da bomo te razmere uredili. Menim, da je bila sugestija nekaterih poslanskih skupin, pa tudi strokovne javnosti, da se je treba lotiti in revidirati Zakon o obrambi, ki bi za dolgo časa in stabilno zagotovil vse potrebne pogoje za to, da bi vojaki v Slovenski vojski začutili, da so dejansko potrebni in da imajo zagotovljeno neko dolgoročno varnost. Lahko je reči, da saj je vojakom zagotovljeno po zaključenem 45-tem letu - in dajmo reči teoretično bi lahko rekli - v 25-ih letih služenja v vojski, da bodo 5 let dobivali plačane prispevke in verjetno tudi dohodnino. Vsaj upam. Za to da bodo lahko začeli z neko poslovno dejavnostjo. Vendar, ničesar drugega. In veste, zagotovljeno plačilo prispevkov za 5 let še ne pomeni, da je tak človek usposobljen, da ima materialno podlago, da ima tudi znanje, ki je potrebno za to, da se bo lahko ukvarjal z neko poslovno dejavnostjo. Menim, da temu zakonu manjka zlasti neke trdne, trajne, dolgoročne podlage, ki nima nobene zveze s tem, katera politična opcija je trenutno na oblasti, koliko se predsednik Vlade in Vlada sploh zanimata za to, kakšne so razmere v Slovenski vojski, ampak bi to moralo biti določeno z zakonom tako, da ko pride vojak, ko je vojak sprejet v službo v Slovenski vojski, ve, kaj ga čaka naslednjih 5 let, kaj ga čaka naslednjih 25 let in ve, kaj približno lahko pričakuje in predvsem kako zanesljivo je to, kar lahko pričakuje po dokončnem zaključenem službovanju v Slovenski vojski. Torej menim, da govoriti o tem, da je treba povečati domovinsko zavest in graditi kadrovsko popolnitev vojske na tem, da bomo imeli visoko razvito domovinsko zavest, je zame floskula, ki zagotovo ne bo zagotovila večjega priliva kadrov, mladih ljudi v Slovensko vojsko. To je ena stvar. Druga stvar pa je seveda, da je sicer res, da plače niso edini faktor, ki pritegnejo ljudi v določen poklic. Vendar, kadar so tako nizke kot zapisane te, ki smo jih na spletu lahko prebrali, takrat pa so faktor in tak faktor zagotovo, dragi gospodje, ki je odvisen od vsakokratne volje Vlade. Če so ti vojaki vključeni v nabor vseh javnih uslužbencev, kar za moje pojme vendarle ni primerljivo, ker en uslužbenec s 25-timi leti delovne dobe, s srednjo šolo v javni upravi ni primerljiv s Slovenskim vojakom, ki je zaključil 25 let dela v slovenski vojski. Mislim, da ta zakon potrebuje ne samo veliko popravkov, ampak predvsem zelo močne bergle. Hvala lepa.
Hvala lepa. In zadnji razpravljavec. Besedo ima poslanski kolega Anton Anderlič. Izvolite!
Najprej gospodu Soku. Predpostavljam, da ima veliko dela kot župan in da ne ve, kaj njegov vodja poslanske skupine podpisuje, ampak pred 14-timi dnevi je ta vodja skupaj s še ostalimi koalicijskimi vodji podpisal zahtevo, da se umakne točka z dnevnega reda, ki je bila legalno, legitimno in v skladu s programom. Odlokom o ustanovitvi delovnih teles v Državnem zboru uvrščena na dnevni red. Ne eno, štiri točke ste vrgli dol in ne bo diskusije o tem. V redu. Če ne želite, potem samo dokazujete, da vam ni do tega, da bi vprašanja uredili. Sicer pa ni potrebno posebej govoriti, če se ne želite pozanimati. Ampak to sem moral pojasniti, da ne bi ostalo, ker ne verjamem - pravim - da ste hoteli namerno zavajati in govoriti neresnico. Neresnici se lahko reče še kako drugače. Ampak pojdimo k ministru. Na dobri poti ste že krepko v drugi polovici mandata, da boste dosegel status, ki sta ga gospod Grizold in Bohinc. Torej status bivšega ministra. Kaj bi vi počeli pravzaprav na tem mestu, če bi že onadva vse opravila? Verjamem, da veste, da smo zakon spreminjali v 2002 in 2004, ko smo in to so najbrž vam povedali gospod Bogataj, pa še kdo drug. In takrat se je ta status naredil. Sedaj ste vi imeli nalogo nadgraditi sistem in pripraviti tisto, kar je potrebno pripraviti. To, da ste na začetku mandata govorili nekaj, da govorite danes nekaj drugega in to z izgovorom, češ onadva sta nekaj naredila, jaz sem govoril, ampak saj vendarle vsaka vlada ima možnost spreminjati, tako kot je bil takrat Zakon o obrambi spremenjen z veliko večino, ne samo z dvotretjinsko večino, bi bil verjetno tudi sedaj, razen partnerjev vaših, ki so neko skepso izražali, da mogoče bi bilo težje ta zakon spremeniti, ampak jaz kot sem razumel, tudi tam ne bi bila težava. Danes ste gladko rekli, da ga ne greste spreminjati, ker pač ne veste, ali še celo več, postavite trditev, da ne bi dobil podpore. Preverite to podporo, potem pa izjavite. Pridite z rešitvami, s predlogi. Na ministrih, na Vladi je, da prihajajo v vsakem mandatu z rešitvami, ki so za tisti čas potrebne, nujne in tako naprej. Tako kot je bilo nujno po statusu v Partnerstvu za mir pred vstopom v Nato in po vstopu v Nato, sprejemati določene ukrepe, določene spremembe, jih nadgrajevati, tako je treba tudi v letu 2007, ko imamo evidentno določene težave, probleme in tudi cilje, ki jih hočemo uresničiti, pa jih očitno nismo še dorekli na način, ki bi bil učinkovit in da bi tisti, na katere se nanaša, bili zadovoljni s tem statusom. To je vaša naloga, ne pa to, kaj sta Grizold in Bohinc delala - ne vem - kdaj. Dobro, da niste šli do leta 1991, pa v letu 2000, pa še vmes je bil še kakšen minister, ki se je vozil po "žajfnici" in tako naprej. Vsak je nekaj počel. In tudi vi morate nekaj početi. Drugače bi najbrž ne rabili vlade, če bi morali tisti prejšnji vse narediti. Ne vem, do kdaj boste hodili nazaj. Ampak, recimo, tudi ne želite odgovoriti na vprašanje; Zakaj ne primerjate stvari z državami, ki so nam primerljive po strukturi vojske, po prehodu, po času in tako naprej. Ne odgovorite na vprašanje; Zakaj ne želite posebej urediti sodelovanje, torej nagrajevanje in pač statusa za čas sodelovanja na operacijah. Ne želite odgovarjati na vprašanje, ampak to ni nič neobičajnega. No, ampak, seveda. Jaz tu pravzaprav mislim, da bi bila potrebna širša razprava. In o tem sem tudi na začetku govoril, zakaj ostale države od 1,5 do 7%, zakaj mi 11? Tu imam podatke - recimo - kako je z udeležbo, kako je s trendi in tako naprej. In tudi če je Jerovšek govoril o zavesti, o nacionalni zavesti, pojdite pogledat, kdo v Iraku umira na strani ameriških vojakov - Mehičani, tisti, ki jih na hitro naturalizirajo. Pa na strani Špancev, ki pač Afričane naturalizirajo in jih pošiljajo v vojsko. To so razmere današnjega časa v svetu. In tudi mi se bomo najbrž morali soočiti s temi vprašanji, da samo zavest ne bo dovolj, ampak bo treba nagrajevati, urediti status za daljše obdobje.
Hvala lepa! S tem smo zaključili razpravo. Ministru in njegovim sodelavcem se zahvaljujem za udeležbo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O IZBIRI REVIZORSKE DRUŽBE ZA REVIDIRANJE RAČUNOVODSKIH IZKAZOV RAČUNSKEGA SODIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2005 IN 2006. Za obravnavo te točke imamo predvidenih 49 minut razprave. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Zato besedo dajem podpredsednici komisije gospe Bredi Pečan za dopolnilno obrazložitev. Izvolite!
Hvala lepa, gospod podpredsednik! Zelo kratka bom. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je na svoji seji 18. maja 2007 kot matično delovno telo obravnavala predlog za izbiro revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006. Prejela je poročilo oziroma zapisnik o odpiranju ponudb, ki jih je opravila komisija, imenovana s strani generalnega sekretarja Državnega zbora. Ponudbe so bile zbrane z zbiranjem ponudb, ker gre za naročilo male vrednosti. Izbrana oziroma predlagana je bila družba Abeceda Revizija, podjetje za revizijo in sorodne storitve kot družba, ki je ponudila najnižjo ponudbo, ker je bila edino merilo za izbor ponudnika najnižja vrednost ponudbe. Zato komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme sklep, da se za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006 izbere Abeceda Revizija, podjetje za revizijo in sorodne storitve, d.o.o., Dunajska cesta 101, Ljubljana. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Ciril Testen bo podal stališče Nove Slovenije. Izvolite!
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Poslanke in poslanci! Sladno z Zakonom o javnih naročilih in na podlagi 31. člena Zakona o Računskem sodišču je generalni sekretar Državnega zbora izvedel postopek izbire najugodnejšega ponudnika za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo potrdili sklep, ki ga je kot matično delovno telo predlagala Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Strinjamo se, da se za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006 izbere Abeceda revizija d.o.o., Dunajska cesta 101, Ljubljana. Ponudba Abecede revizije je bila izbrana kot najcenejša, saj je bila kot edini kriterij za izbiro najugodnejšega ponudnika cena. Hvala.
Hvala vam. Kolega Rudi Veršnik bo podal stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite!
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem navzočim! Tudi vrhovna revizijska hiša v Sloveniji, kot je Računsko sodišče, mora biti nadzorovano. Zato so službe Državnega zbora pozvale vse registrirane revizijske gospodarske družbe k oddaji ponudb za revizijo Računskega sodišča za leti 2005 in 2006. Odzvalo se je šest družb in poslalo ponudbe. Med šestimi ponudbami je bila najcenejša družba Abeceda revizija d.o.o. in je glede na razpisne kriterije, kjer je odločilna cena, tudi sprejeta na Komisiji za nadzor proračuna kot najugodnejša kot tudi v sami razpisni komisiji. V Slovenski demokratski stranki nimamo pripomb na postopek izbora, niti na sam izbor najprimernejšega ponudnika. Dvomimo pa o kvaliteti same izvedbene revizije, saj je izbrani ponudnik glede na ostale daleč najcenejši in tudi najmanj poznan med vsemi ponudniki, medtem ko sta dva ponudnika z bistveno boljšimi referencami izenačena, vendar nekoliko dražja. Prepričani smo, da najnižja cena ni vedno najbolj primeren kriterij. Večji poudarek bi morali dati tistim kriterijem, ki dvigajo kvaliteto storitve. Za revidiranje tako pomembne revizijske ustanove, kot je Računsko sodišče, bi po mnenju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke morale revidirati poznane in priznane revizijske družbe, ki imajo dovolj verificiranih in predvsem izkušenih kadrov. Pripombe navajamo samo z razlogom, da se pred naslednjim razpisom ponovno proučijo in ustrezno eventuelno spremenijo razpisni pogoji v smislu povečanja kvalitete storitve. Sicer pa Slovenska demokratska stranke podpira izbor družbe Abeceda, revizije d.o.o., kot revizijsko hišo za revidiranje izkazov Računskega sodišča. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Milan Petek bo podal stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite!
Hvala, podpredsednik, za besedo. V Liberalni demokraciji Slovenije ravno tako kot ostali poslanske kolegi in kolegice ne bomo namenili temu sklepu in temu izboru mnogo in velikih besed. Dejstvo je, da smo dolžni sprejeti odločitev o tem, kdo bo za leti 2005 in 2006 revidiral računovodske izkaze Računskega sodišča Slovenije. Vemo, kakšen je postopek, da je ostala z 31. členom Zakona o Računskem sodišču za to pristojna Komisija za nadzor proračuna, ki predlaga Državnemu zboru izbor izvajalca. V tem primeru smo bili seznanjeni, da je prišlo na razpis več ponudb. Med temi ponudniki je bilo tudi mnogo cenovnih razhajanj. Vendar po kriteriju, ki je bil ključen, pravzaprav edini in da je najnižja cena kriterij za izbor izvajalca temu ustreza tudi podjetje Abeceda revizija iz Ljubljane, ki je resnično ponudila bistveno nižjo ceno kot marsikateri oziroma večina ostalih ponudnikov. Vendar je dejstvo, da razpisni pogoji terjajo, da podjetje zaposluje pooblaščene revizorje. Očitno je, da Abeceda revizija v skladu z zakonom izpolnjuje pogoje, da so njeni revizorji uvrščeni na listo revizorjev pri pardon, sedaj sem pozabil institucijo, ampak ni bistveno - torej uvrščeni so na seznam pooblaščenih revizorjev. Te pogoje izpolnjuje pri Institutu za revizijo. Te pogoje izpolnjuje. Zaradi tega menimo, da ni dvoma o tem, da je podjetne sposobno opravljati revizijo. Se pa pridružujemo nekaterim, ki menijo, da bi bilo kriterije morebiti tudi za razširiti, opredeliti še s kakšnim drugim kriterijem. Vendar prepuščamo to nadaljevanju tega postopka. Mislimo, da je možno tudi tukaj kakšne kriterije najti poleg tega, ki je bil v tem primeru edini. Torej, Liberalna demokracija bo podprla predlagane sklepe.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo prijavljenih poslank in poslancev. K besedi vabim poslanca Cirila Testena. Hvala in k besedi vabim poslanca Rudija Veršnika - se odpovedujete. S tem smo izčrpali seznam prijavljenih poslancev in poslank. Sprašujem pa predlagatelja, gospa Pečanova želite spregovoriti? Ne. S tem tudi zaključujem to razpravo. Glasovanje o sklepu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA POSLANSKIH SKUPIN SDS, NSi IN SLS ZA PRIDOBITEV MNENJA PREDSEDNIKA DRŽAVE. Za to točko imamo na razpolago 29 minut. V zvezi s to točko dnevnega reda je bil Kolegij predsednika Državnega zbora na seji 18. maja letošnjega leta seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, da predlagani sklep, ki so ga poslanske skupina SDS, NSi in SLS predložile v zvezi s predlogom za pridobitev mnenja predsednika država, ni dovolj določen oziroma jasen. Zato smo istega dne predlagatelje pozvali, da predlog sklepa, o katerem bo odločal Državni zbor, ustrezno precizirajo. Odgovora poslanski skupin nismo prejeli, zato Državnemu zboru predlagam, da na podlagi prvega odstavka 74. člena Poslovnika Državnega zbora opravi predstavitev stališč poslanskih skupin in odločanje preloži na eno naslednjih sej. O tem predlogu ni možna razprava poslank in poslancev. Besedo pa lahko dobijo predstavniki poslanskih skupin. Prosim za prijavo. V imenu poslanske skupine bo govoril vodja Poslanske skupine Jože Tanko - Poslanska skupina SDS. Izvolite!
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Mislim, da navedba, ki ste jo prebrali, ni natančna. Predlagatelji smo dali odgovor na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe, sicer ustnega, in tudi seznanili, da je po našem mnenju vprašanje tudi zadosti jasno postavljeno. Zato predlagam, da najprej ugotovite dejansko stanje, preden karkoli razpravljamo o tej točki, o tem proceduralnem predlogu, ker odgovor vodij poslanskih skupin treh strank, ki so zahtevale to razpravo, je bil posredovan v kabinet predsednika Državnega zbora in tudi utemeljitev, zakaj predlagamo oziroma vztrajamo, da se tudi tako vprašanje ne popravlja.
Odločitev Kolegija vam je bila podana in jaz se ne bom umikal. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč do proceduralnega predloga. Besedo ima poslanec Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bom predlog, da se odločitev danes preloži, podprl. Menim, da je to možen in korekten predlog, glede na dejstvo, da spoštovani predlagatelji zahteve po obravnavi te točke kljub jasnemu sklepu Kolegija Državnega zbora in kolikor jaz vem, tudi pismu predsednika Državnega zbora, niso oblikovali besedila sklepa, ki bi bil skladen z zahtevo iz Poslovnika Državnega zbora. Jaz sem na to dejstvo opozoril že, ko smo to točko uvrščali na dnevni red. Pojasnilo vodje Poslanske skupine SDS mi ne zadošča. Če - gospod predsedujoči, brez zamere, samo trenutek pozornosti prosim -, če bi želeli, potem moramo najmanj, kar je, zahtevati, da dobimo gradiva, ki so bila posredovana. Poslanke in poslanci moramo dobiti pismo, ki je bilo, če je bilo poslano predsednikom treh poslanskih skupin z zahtevo za dopolnitev, da bomo točno vedeli vsebino. In moramo dobiti odgovor, ki so ga tri poslanske skupine poslale. Zadnjič je bilo povedano, da je bil odgovor pisen. Danes je bilo povedano, da je bil odgovor usten. Jaz sploh ne vem, za kaj gre. V vsakem primeru pa trdim, da je vsebina sklepa, tako kot je bila predlagana, enaka predlogu sklepov, ki smo jih dobili za sejo kolegija. In da je na seji kolegija bilo ugotovljeno, da vsebina ne ustreza. Mislim, da zato iz formalnih razlogov ta točka danes ni sposobna odločanja. Soglašam s predlogom, da se preloži na eno naslednjih sej. Takrat ko bo ustrezen predlog sklepa predložen. Hvala.
Hvala tudi vam. Preden dam besedo kolegu Jožefu Horvatu, dovolite, da še enkrat ponovim. Kolegij Državnega zbora je bil 18.5.2007 seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe glede dopisa. Istega dne, 18.5.2007, je predsednik Državnega zbora pozval predlagatelje zahteve točke k dopolnitvi sklepa, torej gradiva za obravnavo na današnji seji. In ker tega še nismo dobili, je bil vam, poslankam in poslancem, podan predlog, da se zadeva kot sem rekel, preloži na eno naslednjih sej, ko dobimo gradivo. O tem proceduralnem predlogu zdaj razpravljamo. In kot sem rekel, imajo možnost razpravljati samo vodje poslanskih skupin. In zadnji med prijavljenimi je poslanec Jožef Horvat v imenu Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Očitno je prišlo do zapleta, hote ali nehote. Govoriti o tem, da naš sklep, naš predlog sklepa ni natančen, da je premalo določen, je sprenevedanje. Nenazadnje smo dobili pismo od Urada predsednika države, ki pravi, da je za naše pisanje predsedniku Državnega zbora izvedel iz medijev in je pravzaprav podal zelo natančno poročilo o dosedanjih postopkih, ki jih je izvrševal dr. Janez Drnovšek, predsednik države, v smeri izbire kandidata za guvernerja Banke Slovenije. Še enkrat, v imenu poslanske skupine gre za sprenevedanje vseh tistih, ki govorijo o nedoločenem sklepu. Mi tega proceduralnega sklepa danes ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Lahovnik me je zaprosil. Jaz bom dal njegovo prošnjo v obravnavo, v kolikor ne bo nobenega izmed poslancev, ki bi njegovemu predlogu nasprotoval. Njegov predlog je, da še enkrat pozovem tiste poslanske skupine, da se opredelijo do proceduralnega predloga, ki so to zaradi tega ali onega razloga zamudili. Sprašujem; Ali nasprotuje kdo temu predlogu? Nihče. Potem sprašujem preostale vodje poslanskih skupin: ali želijo podati svoje stališče? Ja, odprl bom postopek. Kolega Lahovnik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, ker ste ugodili naši pobudi. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da bi bilo potrebno sklep tak, kakršen je, dopolniti. Najprej preoblikovati vprašanje oziroma pobudo predsedniku države tako kot je bilo tudi argumentirano na seji Kolegija s strani dr. Cerarja, ki so ga povabili na ta kolegij, da pove pravno mnenje. Dr. Cerar je tem izrecno opozoril, da vprašanje ni jasno oblikovano. Če Državni zbor pozove predsednika države, naj poda mnenje o izvolitvi guvernerja, je vprašanje tako splošno oblikovano, da predsednik države nanj drugače kot zelo splošno ne more odgovoriti. To pa bi bilo nesmiselno. Zato, če dejansko želite, potem morate v takem primeru - po moji oceni - dopolniti vprašanje tako, da bo iz njega razvidno, kaj pravzaprav želite natančno vprašati predsednika države. Po Poslovniku je to mogoče, ampak ni pa smiselno seveda, vsaj po naši oceni; postavljati nekih zelo splošnih vprašanj. To je - recimo - kot da bi vprašali o stanju v državi. Če je zelo jasno, na kaj se to nanaša, ali če želimo nek splošen odgovor, potem ja. V tem primeru si jaz težko predstavljam, kako bi lahko predsednik države zelo decidirano odgovoril tudi pri najboljši volji razen, da lahko da nek splošen odgovor. Še posebej je to zelo slabo oziroma otežkočeno, če ni ustreznega gradiva, na kar je bilo tudi opozorjeno s strani pristojnih služb. Tako, da mi v vsakem primeru ocenjujemo, da tako oblikovano vprašanje tako ali tako ni smiselno. V kolikor bo prišlo do takšne razprave, bomo glasovali proti takšni pobudi. Seveda bi pa pričakovali od resnega predloga, da pridobimo vsaj neko gradivo. V tem smislu ocenjujemo, da tako danes razpravljati pravzaprav sploh ni smiselno. Najmanj, kar je, je treba celotno zadevo preložiti, še posebej glede na dejstvo, da smo sredi pogovora o novem kandidatu za guvernerja in danes - recimo - izglasovati, da poziva Državni zbor predsednika države, naj poda mnenje o izvolitvi guvernerja Banke Slovenije. Hkrati pa smo vsi vodje poslanskih skupin povabljeni k temu istemu predsedniku države, da lahko povemo svoje mnenje in vprašamo karkoli želimo, se nam zdi zelo sporno, skorajda že malo neresno. Zato pozivamo tudi mi predlagatelja, da zadevo primerno uredi.
Hvala lepa. Glede na to, da je to zadnja vsebinska točka danes pred glasovanjem in da nas v sejni sobi ni dovolj. V kolikor se nas ne bo dovolj zbralo, bom jaz to glasovanje opravil v okviru glasovanj. Kolega Tanko. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Prej sem v bistvu na vaš predlog, ki je dejansko šel mimo postopkov, dal proceduralni predlog, ki ga zdaj tudi utemeljujem. Mi smo dejansko dobili 18. maja od predsednika Državnega zbora dopis za poziv za dopolnitev. 24. maja smo vodje poslanskih skupin, ki smo bili pozvani, da pripravimo ta predlog, tudi pisno odgovorili. In vam lahko preberem in bom tudi prebral v zvezi z dopisom, ki ste nam ga posredovali 18. maja 2007, v katerem poslanske skupine SDS, NSi in SLS pozivate, da preciziramo vprašanje oziroma sklep za pridobitev mnenja s strani predsednika republike glede imenovanja guvernerja Banke Slovenije. Vam sporočamo, da smo mnenja, da je predlagani sklep ustrezen, dovolj jasen in da ga ni potrebno dodatno precizirati. O slednjem priča tudi odgovor Urada predsednika Republike Slovenije, v katerem so podali odgovore na navedbe zapisane v našem dopisu s 15.5. Se pravi, poslanske skupine so se do poziva, do predloga opredelile, dale ustrezen odgovor. Mnenje oziroma predlog za dopolnitev, ki ga je dala Zakonodajno-pravna služba, pa ne pomeni soglasja k obravnavi točke dnevnega reda, ampak zgolj predlog, ki ga tisti pač, ki smo ga prejeli, lahko upoštevamo ali pa ne. In v tem dopisu je jasno, da se predlagatelji strinjamo, da je mnenje dovolj jasno. Kar zadeva pa časovno dimenzijo obravnave, je bila pa ta zahteva posredovana prej v razpravo Državnemu zboru, preden so stekli ti pogovori. Vendar kljub vsemu mislimo, da je še vedno tematika aktualna, da je o tem potrebno spregovoriti in da zaradi tega, ker smo bili včeraj pač prvič povabljeni po dolgem času na pogovor k predsedniku republike, ni kakšnih pogojev, da bi karkoli sklepali o tem, kako se bo ta situacija rešila. In predlagam, da opravimo razpravo, tako kot je bilo napovedano včeraj v skladu s tem, kar ste nam dali v gradivih za današnji dnevni red. Od včeraj do danes se v tem delu ni spremenilo popolnoma nič. Zato me tudi preseneča, da ste prebrali takšen sklep in takšen predlog za obravnavo te točke. V sklicu včerajšnjem je scenarij napisan popolnoma drugače in predlagam, da se vrnemo na scenarij.
Vodstvo Državnega zbora se je odločilo. Sejo Državnega zbora v tem momentu vodim jaz in spoštoval bom voljo predsednika Državnega zbora. Kot sem rekel, v okviru glasovanj se bo Državni zbor prvo srečal s proceduralnim predlogom, in sicer, da se predstavitve stališč poslanskih skupin in odločanje preloži na eno naslednjih sej. Do takrat sejo zbora prekinjam, ki jo bomo nadaljevali čez pol ure, torej ob 15.55. Do takrat srečno.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s sejo Državnega zbora. In sicer prehajamo na glasovanje o proceduralnem predlogu, da se na podlagi 74. člena Poslovnika zbora obravnava predloga poslanskih skupin SDS, NSi in SLS za pridobitev mnenja predsednika države preloži na eno naslednjih sej zbora. Glasujemo. Glasovanje o proceduralnem predlogu teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev. Za je glasovalo 24, proti 36. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Zato prehajamo na 18. točko dnevnega reda - to je na obravnavo predloga predlagateljev, ki ste ga prejeli na klop. Besedo dajem najprej predstavniku predlagateljev za dodatno obrazložitev. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala za besedo. O teh nepotrebnih zapletih je - mislim - kar primerno, da obravnavamo to točko. Treba je povedati, da se v tem mandatu prvič srečujemo s težavami, ki zadevajo imenovanje na najodgovornejše funkcije v državi. Kajti predsednik republike dvakrat ni dobil podpore na tajnem glasovanju za svoja predloga za kandidata guvernerja Banke Slovenije. Kljub temu, da so se nekatere poslanske skupine jasno opredelile in to javno za podporo obema kandidatom, seštevek glasov ni ustrezal napovedim. Še posebej je bilo to očitno pri glasovanju o drugem kandidatu za guvernerja gospodu Rantu, ki je prejel samo 32 glasov. Tajno glasovanje je še enkrat več pokazalo, da nihče ne more z zagotovostjo trditi, kako bo glasovala njegova skupina. Zato je pomemben pristop in pridobitev širše podpore za kandidate, ki se jih pošlje v postopek imenovanja. V zadnjih dveh mesecih je nekaj kandidatov - tako smo bili tudi seznanjeni - predvsem iz medijev, tudi odklonilo oziroma zavrnilo ponudbo za kandidaturo. To kaže, da se je na relaciji predsednik republike-Državni zbor pojavila ovira. Nastal je zaplet, nastala je situacija, ki ni produktivna, ki ne prinaša rezultatov in prinaša morda tudi nepotrebna osebna razočaranja kandidatov, ki ali niso podpore ali se zaradi nepredvidljivosti postopka niso želeli izpostaviti tveganju ali pa kljub temu, da so se prijavili na razpis, niso bili povabljeni niti na razgovor. Predlagatelji menimo, da je ta situacija rešljiva in da jo lahko rešimo s pogovorom le tisti, ki smo neposredno povezani v teh postopkih kadrovskih imenovanj. To sta v tem primeru predsednik republike in Državni zbor. Tako možnost dopušča Ustava. To omogoča Poslovnik Državnega zbora. Čeprav sta v obeh aktih določili zapisani trdo se pravi pravniško kot zahteva za pridobitev mnenja, jo s predlogom SDS, NSi in SLS razumemo predvsem kot možnost za umirjeno, neposredno in odgovorno iskanje izhoda iz neprijetne oziroma nerodne situacije dveh neodvisnih institucij - institucije predsednika republike in Državnega zbora. Da se odziv predsednika republike pričakuje, je razumeti tudi s pojasnili in komentarji nekaterih pravnikov in bivših politikov, saj predsednik lahko s svojim mnenjem precej pripomore k iskanju najboljše rešitve v postopkih izbire kandidatov in konkretno tudi guvernerja Banke Slovenije. Predlagatelji smo prepričani, da je v tej situaciji to pravi način za reševanje problema in za umiritev razmer in s tem bi tudi trasirali pot in pristop za naslednje kadrovske postopke, ki nam bodo sledili v Državnem zboru in v kateri so soočeni tako predsednik republike kot Državni zbor. Prepričani smo, da bo ponujena možnost in priložnost, da bosta obe instituciji to izkoristili za zbistritev stanja, ki je po mnenju najvidnejših ustavnih pravnikov tudi posledica nejasne, nepopolne, nedosledne, nesistemske ustavne in zakonske ureditve. Pričakujemo, da bo predlog poslanskih skupin SDS, NSi in SLS dobil tudi ustrezno podporo. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Lahovnik v imenu Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite. 3 minute.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, poslanci! V naši poslanski skupini bomo takšnemu predlogu nasprotovali tako iz proceduralnih, kot tudi iz čisto vsebinskih razlogov. Iz proceduralnih zato, ker je nenazadnje sam pravni strokovnjak, ki je bil povabljen na sejo Kolegija, opozoril, da je tako oblikovan poziv nejasen in da predsednik države težko odgovarja na vprašanje oziroma pobudo. Naj predstavi mnenje o izvolitvi guvernerja. To je splošno oblikovan poziv, ki lahko naleti samo na splošen odgovor, in to nima nikakršnega smisla. Posebej pa je treba poudariti, da ravno v tem tednu potekajo pogovori vodij poslanskih skupin s predsednikom države glede izvolitve guvernerja. In pozivati predsednika države po eni strani, naj predstavi mnenje o izvolitvi guvernerja, hkrati pa se vodje poslanskih skupin sestajajo z njim in lahko povedo svoje mnenje, slišijo mnenje predsednika, je malo milo rečeno neresno. In v naši poslanski skupini ocenjujemo, da bi bilo korektno, če bi predlagatelj ta predlog umaknil. O vsebinskih razlogih je pa mogoče razpravljati, ampak dejstvo je, da smo imeli že dva predloga za izvolitev guvernerja o dveh zelo kakovostnih kandidatov, da sta bila oba zavrnjena, da sta se vmes pojavili imeni dveh zelo dobrih kandidatov, dr. Mraka in dr. Mramorja, pa je to spet naletelo na precejšnje neodobravanje s strani nekaterih poslanskih skupin. In dejstvo je, da je zaplet z izvolitvijo guvernerja Banke Slovenije nastal v Državnem zboru in se nam zdi preprosto nehigienično, da Državni zbor sedaj poziva predsednika države, naj zavzame mnenje o zapletu, ki smo ga pravzaprav povzročili tukaj sami v Državnem zboru. Ob tem pa vseskozi potekajo pogovori, v zadnjem obdobju, sreda, četrtek, petek, danes je četrtek; in res ne vidimo nekega smisla, da se hkrati še dodatno predsednika države poziva, naj pripravi odgovor o nečem, na kar pravni strokovnjaki opozarjajo, da sploh ni možno jasno odgovoriti. Za kaj potem tukaj gre drugega kot za čisto navadno politikantsko igro? Menimo, da je to neprimerno, tudi nespoštljivo in neodgovorno do institucije predsednika države. Predsednik države je bil izvoljen na demokratičnih volitvah, neposredno in menimo, da ima Državni zbor precej drugega dela, kot pa se ukvarjati s tako politikantskimi igricami. Zato bomo takšnemu predlogu nasprotovali.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke verjamemo v komunikacijo. Verjamemo v to, da je potrebna komunikacija med različnimi vejami oblasti, in ne nazadnje tudi med predsednikom države in parlamentom, posebej takrat, kadar zasledujemo en in isti cilj. Rad bi verjel, a bojim se, da sem naiven, če bi rekel, da je cilj slovenske politike, da najde novega, kvalitetnega guvernerja Banke Slovenije. Rad bi verjel, ampak verjetno sem naiven, če si to želim ali če to verjamem. V Poslanski skupini Nacionalne stranke ocenjujemo, da je poskus, ki ga vpeljujejo v Državni zbor SDS, NSi in Slovenska ljudska stranke, poskus po eni strani diskreditacije predsednika države, po drugi strani pa pripis odvisnosti Državnega zbora v ekskluzivo Vladi Republike Slovenije. In seveda, tovrstnim težnjam v Nacionalni stranki ne moremo dati svojega glasu. Verjamemo, da je Državni zbor avtonomen, in verjamemo v to, da bi moral biti vsak, sleherni izmed vas, spoštovane poslanke in poslanci vladajoče stranke, pri svojih odločitvah vezan izključno na sebe, ne pa na željo predsednika Vlade. Vnaprej vem, da v kolikor bo prišlo do realizacije nevsebinskega sklepa, kot ga predlagate danes v sprejem, bo imelo to za posledico oziroma je le-ta uperjen v negativno reklamo. Temu dejstvu pa smo bili v preteklosti mnogokrat priča, ne samo v naši državi, predvsem v Sovjetski zvezi in poimenovali so ga agitpropovstva. Ni vredno, da Državni zbor imenuje sebe, svojo vejo oblasti, v kolikor bo resnično v vseh elementih odločanja upošteval izključno voljo predsednika Vlade. Moj namen danes je samo en samo ta, da poskušate po dveh in pol letih se zavedati, da ste bili vi, spoštovane poslanke in poslanci vladajoče večine, kakor tudi seveda opozicije, izvoljeni na volitvah, da ste vi dobili zaupanje volivcev in volivk in da je predsednik Vlade bil voljen v Državnem zboru, ne pa na volitvah. In celotna odgovornost in kredibilnost je danes na vas jaz ne verjamem v tovrstne prepire, kot smo jim danes priče v naši državi, pred nami je mnogo pomembnejših izzivov in pred nami je mnogo pomembnejših projektov, torej pred nami, pred državo, Republiko Slovenijo, da bi lahko Državni zbor stopil v to bitko ali boj, ki ne bo obrodil ničesar dobrega. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. Odločali bomo o sklepu, ki zahteva od predsednika države, da nam v 15 dneh sporoči svoje mnenje. To dopušča ustava, to dopušča tudi poslovnik, vendar v Poslanski skupini DeSUS sodimo, da je med dopustnim in modrim dobro ločevati. Vse, kar je dopustno, ni "eo ipso", samo po sebi že tudi dobro, in ocenjujemo, da je ta poziv poziv, ki nervozo, ki jo je nekoliko čutiti, samo še stopnjuje. Zato, jasno, ne bomo podprli tega predloga, kakor nismo podpirali predloga oziroma prvega poziva, pod katerega so nas najprej podpisali, pa potem s korekturnim lakom zbrisali, in kakor nismo podpirali uvrstitve te točke na dnevni red seje. Ocenjujemo, da je predsednik Drnovšek svoja stališča jasno posredoval in tudi obrazložitve. Seveda je obrazložil tisto, kar je bil dolžan obrazložiti - obrazlagal je, zakaj meni, da je kakšen kandidat primeren. Ni najti kakšnega posebnega določila, v katerem bi pisalo, zakaj mora obrazlagati stališče do kandidatov drugih oziroma do tistih, ki jih ni uvrstil kot potencialne kandidate. Zato tudi menimo, da ga "cukamo za rokav," ne da bi ga pravzaprav smeli. Tisto, kar je bil dolžan napraviti, je napravil, in mi v Poslanski skupini DeSUS spoštujemo to suverenost, tako funkcije predsednika države kakor spoštujemo predsednika države tudi osebno, ne oziraje se na to, da kdaj pa kdaj tudi mi s kakšno njegovo potezo ali kakšno njegovo gesto morebiti nismo najbolj zadovoljni, ampak predsednik je bil izvoljen, predsednik uživa v javnosti velik ugled, ima tudi veliko podporo v javnomnenjskih raziskavah in ni nobenega razloga, da bi mu jo skušali s posebnimi parlamentarnimi procedurami zrušiti. Ker, ponavljam za drugimi pravzaprav, je pričakovati večinsko soglasje za to, da bi se kandidat, ki se sedaj pojavlja, vendarle imenoval, izvolil v Državnem zboru sodimo, da bi bilo pametneje ugasniti ogenj in se zadovoljiti s tem, da dobimo to, kar želimo, da dobimo torej guvernerja, ki ga bo predsednik, ki ima ves čas afirmativen odnos do tega, predlagal, in morebiti pozabimo na pretekle spore, ki bi jih nekateri kar neradi pozabili. Torej, Poslanska skupina DeSUS zagotovo ne bo podprla tega poziva oziroma predloga sklepa o zahtevi, da v 15-ih dneh predsednik sporoči svoje stališče.
Hvala. Gospod Jože Tanko bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Dve neodvisni instituciji, ki sta vključeni v postopek imenovanja guvernerja Banke Slovenije, to sta predsednik republike in Državni zbor, nista uspeli pravočasno zaključiti postopka, ki bi omogočil imenovanje guvernerja in tudi prevzem obveznosti in funkcij oziroma tudi pooblasti. Vzrok, zakaj je nastalo takšno stanje, ni enoznačen in ga ni možno pripisati le eni ali drugi strani, kajti vsaka od teh dveh strani je delovala v okviru svojih ustavnih in zakonskih pooblastil in pristojnosti. Kljub temu da sta obe delovali na osnovi teh kriterijev, rezultata ni bilo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predpostavljamo, da je vzrok najverjetneje v izbrani tehnologiji dela, da ni bilo zadosti komunikacije med obema institutoma, med katerima tudi ni bilo pravočasno vzpostavljenega kontakta. Poslanska skupina je večkrat dala tudi pobudo, da bi se zahtevna, predvsem pa občutljive kadrovske zadeve, v katerih na osnovi pravne ureditve lahko prihaja do kolizije med institucijami, lotili drugače. In menimo, da je potrebno bistveno več napora vložiti v postopke pred formalnim predlaganjem, v katerem se izoblikujejo predlogi, s tem pa se tudi bistveno izboljša možnost za izvolitev kandidatov. Ta zahteva za razpravo je tudi priložnost, da se spregovori oziroma tudi opravi razprava o zakonski ureditvi, tudi o razmejitvi med pristojnostmi, ki jih prinaša zakon tako na predsednika in Državni zbor, in mislim, da lahko na osnovi te razprave bomo lahko potegnili dobre zaključke, tako za področje ravnanja v bodoče kakor tudi za eventualno spremembo oziroma popravo nekaterih zakonskih rešitev. V poslanski skupini bomo navedeni predlog podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Socialni demokrati predloga sklepa ne bomo podprli. V formalnem smislu so že bila povedana vsa utemeljena mnenja, zakaj predlog sklepa ne izpolnjuje pogojev, in k tem bi rad dodal samo še eno, uveljavlja se nova praksa, po kateri avtoriteta predsednika do treh največjih poslanskih skupin ne velja. Če namreč predsednik Državnega zbora napiše, da "vas pozivam in zahtevam, da dopolnite", potem neizpolnitev te zahteve pomeni, da sklep in priprava sklepa, gradivo ni sklepčno in o njem ni mogoče odločati. To velja za vse nas druge, ki moramo spoštovati odločitve predsednika, razen za tri največje stranke. Mnogo bolj bistveno od tega pa je, da je predlog vsebinsko nesmiseln. Zahteva naj se od predsednika mnenje glede imenovanja guvernerja. Jaz mislim, da bo mnenje o imenovanju guvernerja ta moment moral dati Državni zbor. Imamo namreč predlog - ali pa bomo imeli, po posvetovanjih, predvidevamo - za novega kandidata za guvernerja Banke Slovenije in mi bomo tisti, ki bomo o tem morali dati pozitivno ali negativno mnenje in ga imenovati ali ne. Ob tem spraševati, kakšno je mnenje predsednika republike, je čisti nesmisel in tega ne morem razumeti. Da ne povem o tem, da je mnenje glede tega, kako so potekali doslej postopki, javnosti v celoti znano, temu Državnemu zboru oziroma poslanskim skupinam pa še toliko bolj, saj so službe predsednika dale dovolj temeljito pojasnilo, kako so doslej tekla imenovanja, kakšni so bili predlogi, zakaj ni prišlo do uspešnega rezultata. Gre torej samo za to, da ni problem, ker kolegice in kolegi iz koalicije ne bi vedeli, kakšna so stališča Urada predsednika, vam gre za prestiž, vam mora ta odgovor dati z imenom in priimkom predsednik države, potem ste eventualno zadovoljni. Gre torej za prestižne bitke med dvema institucijama, v katerih koalicijski poslanci, razen DeSUS-a, želite razkazovati svojo moč, pri tem pa pozabljate, da vam med ostalim, ne samo vsebinsko, ampak tudi politično, to ni v korist. Spor, ki ga s predsednikom države ne samo predsednik Vlade, ampak zdaj tudi vladajoča koalicija povzroča, je v škodo vam, ker kaže na nesposobnost upravljanja in na ustvarjanje vedno novih konfliktov. Hvala.
Hvala. Gospod Aleš Gulič bo predstavil stališč Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. V Liberalni demokraciji Slovenije smo seveda svoje mnenje o tej zahtevi po mnenju povedali že s tem, ko smo predlagali, da se to umakne z dnevnega reda te seje. Razlogi so dvoji: eni so formalni, ker v bistvu se zahteva zadevo, ki se je ne more zahtevati, ker ni vezana na nobeno točko dnevnega reda; drugi, seveda pomembnejši, pa je vsebinski. Vsebinski v tem, da res predsednik mora povedati mnenje o čem, kar je storil prav gotovo pa mu ni treba razlagati mnenja o tem, česar ni počel, ne česar ni storil. To so bistvene razlike. Tukaj imamo sedaj pravzaprav boj med dvema stranema. Ena je vladna, ki jo zastopa, očitno, koalicijski del parlamenta, in drugi je predsednik, ki so ga izvoli na neposrednih volitvah volivci. Kljub temu da ta zadeva ne poteka samo tukaj v parlamentu, ampak tudi v javnosti, in da je v javnosti pravzaprav podoba predsednika tudi zaradi tega vsak dan boljša, bolje sprejeta, pa se še vedno nadaljuje poskus anatemizacije na ta način, da se pravzaprav išče drobnarije, ki bi lahko umazale njegovo ime. Nobenega spoštovanja do instituta predsednika ni več tukaj. Po drugi strani pa se sedaj že sliši, da bi se pa ob tem dalo izvedeti še kaj ali pa popraviti kakšno drugo razmerje. Torej, kot da so zakoni pisani na imena ali pa kot da bi morali biti popravki pisani zaradi imen, ki v tem trenutku zasedajo kakšno od funkcij v Republiki Sloveniji. To je pa zelo daleč od demokracije, od urejene države. Veliko stvari se je pokazalo v teh drobnih predstavitvah in mislim, da to prav gotovo ne dviga ugleda ne države, ne državnih institucij, ne parlamenta. Seveda, v Liberalni demokraciji bomo tej čudni zahtevi nasprotovali. Tudi zaradi tega, ker konec koncev pogovori potekajo in pametno vrtnar, kadar začne deževati, neha zalivati.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil Stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Mi, v Poslanski skupini Nove Slovenije bomo podprli predlog sklepa, ki smo ga podpisniki oblikovali. Ta na osnovi Ustave Republike Slovenije in Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije zahteva od predsednika republike, da Državnemu zboru posreduje, način je predsednikova izbira, mnenje glede imenovanja guvernerja Banke Slovenije. V včerajšnjem pogovoru pri predsedniku države, predsednik ni izpostavil vprašanja nejasnosti tega sklepa. Pisali smo tudi v naši zahtevi o prijavljenem kandidatu iz prvega kroga izbire, dr. Jazbecu. Sedaj že vemo za stališče gospoda predsednika. To je, da je kandidat premlad in ga predsednik ne bo predlagal. To je predsednikova legitimna ocena in jo gre absolutno spoštovati. Naj pa samo spomnim, da smo bili Slovenci v prejšnjem tisočletju, v neki drugi državi seveda, izjemno ponosni, da smo imeli iz vrst Slovencev rekordno mladega predsednika Predsedstva SFRJ in rekordno mladega viceguvernerja Narodne banke Jugoslavije. Če je naše pisanje, naša zahteva spodbudila predsednika republike k temu, da je predsednik republike le pozval poslanske skupine na pogovor glede podpore kandidatu, ki ga je sedaj izbral, potem zaključujemo, da zadeva sedaj gre končno v pravo smer. Mi si želimo več komunikacije med predsednikom republike in med Državnim zborom Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa, ki ste ga danes prejeli na klop in ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije zahteva od predsednika republike, da v roku 15 dni Državnemu zboru Republike Slovenije posreduje mnenje glede imenovanja guvernerja Banke Slovenije." Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 30. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 3. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod Cvikl, izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo glasovali proti predlaganemu sklepu. Ocenjujemo namreč, da bi bilo potrebno sprejeti tako to, kar predlaga Državni svet, kot tudi bi v nadaljevanju predvsem pričakovali od Vlade Republike Slovenije, da bo razširila problematiko na področju prevzemne zakonodaje. Gre za to, da se v zadnjih mesecih, v zadnjih tednih, v zadnjih dnevih napovedujejo jasni prevzemi v slovenskem gospodarstvu. Zakon, ki je predlagan skupaj z ostalimi potrebnimi dopolnitvami, bi to področje gotovo bolje uredil. Zato v Socialdemokraciji ocenjujemo, da ima Vlada odgovornost, da ustrezneje regulira področje prevzemov, da preprečuje financiranje prevzemov s strani prevzemnega podjetja, tako da se oddajajo v bodisi garancijo delnice podjetja, ki bo šele prevzeto, in na ta način imamo situacijo, ki na Slovenskem predvsem pomeni, da bo v tako imenovani tretji fazi privatizacije prišlo do, kot pravi gospod Janša, čim hitrejšega, zato pa tudi čim cenejšega prevzema. Če se bo afera Mercator ponovila na aferi Istrabenz in na drugih aferah, ki se pripravljajo, bodo stroške nosili na eni strani mali delničarji, na drugi strani pa upokojenci, ki iz Kapitalskega sklada pokojninskega in invalidskega premoženja ne bodo dobili to, kar bi lahko dobili, in seveda tudi za denacionalizacijske upravičence bo potrebno v Slovensko odškodninsko družbo dodajati iz državnega proračuna. Gre za resno vprašanje, zato menimo, da bi bilo seveda smiselno ta zakon sprejeti in hkrati ob tem v nadaljevanju razpravljati tudi, kako še dopolniti prevzemno zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala. Kakšen interes za obrazložitev v svojem imenu? Ne. Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 19. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili vloženi amandmaji, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - to je s prvo obravnavo predloga zakona o službi v Slovenski vojski. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o službi v Slovenski vojski, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Gospod Aurelio Juri, izvolite.
Hvala, predsednik. Še enkrat naj ponovim to, kar smo ob obravnavi točke že povedali. Socialni demokrati kot predstavniki levičarjev, ki so za mnoge včasih kar težak zalogaj v želodcu, sporočam, da bomo mi zakon podprli. Sodelovali smo, kot je sam priznal gospod minister, v okviru Partnerstva za razvoj pri sooblikovanju - nismo najbolj zadovoljni s tem, kar je predlagatelj sprejel iz paketa naših sugestij -, in bomo sodelovali tudi v nadaljnji obravnavi. Kot levičarji pričakujemo, da bo v nadaljnji fazi tudi večina v koaliciji podprla predlog, če bo ocenila, da je to potrebno, da se opravi tudi širša javna obravnava, zato da bo stroka in nenazadnje najbolj prizadeti, to je Slovenska vojska, več povedali o tem predlogu zakona in prispevali k njegovi izboljšavi. Hvala.
Hvala. Je kakšna želja po obrazložitvi glasu v svojem imenu? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo predlog zakona dodeljen Odboru za obrambo kot matičnemu delovnemu telesu v drugo obravnavo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - obravnava Predloga sklepa o izbiri revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2005 in 2006 se izbere Abeceda Revizija, podjetje za revizijo in sorodne storitve, d.o.o., Dunajska cesta 110, Ljubljana." Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI NOTRANJEGA SPORAZUMA MED PREDSTAVNIKI VLAD DRŽAV ČLANIC, KI SO SE SESTALE V OKVIRU SVETA, O FINANCIRANJU POMOČI SKUPNOSTI V OKVIRU VEČLETNEGA FINANČNEGA OKVIRA ZA OBDOBJE 2008-2013, V SKLADU S SPORAZUMOM O PARTNERSTVU AKP-ES IN O DODELITVI FINANČNE POMOČI ČEZMORSKIM DRŽAVAM IN OZEMLJEM, ZA KATERA SE UPORABLJA ČETRTI DEL POGODBE ES. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMOV O RAZVOJNEM SODELOVANJU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE MOLDOVE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 1. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradni prečiščeni besedili je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in jo zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o sodnem registru." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrjeno. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 20. točke dnevnega reda, in sicer na Mandatno-volilne zadeve Imate proceduralni predlog. Izvolite, gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V skladu s 74. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se točka 20G in točka 20H, to je Predlog sklepa o imenovanju člana Programskega sveta RTV Slovenija, obe sta enake vsebine, naslova točke, sta enake vsebine, da odločanje o tem sklep opravimo na eni od naslednjih sej. Hvala lepa.
Slišali ste proceduralni predlog, in sicer da se glasovanje pod točko G in H prenese na eno od naslednjih sej. Želi katera od poslanskih skupin predstaviti stališče? Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Nobene obrazložitve ni dal gospod kolega Presečnik. Jaz sem tudi član Mandatno-volilne komisije in vem, da smo, gospod predsednik, dvakrat, trikrat, skratka nekajkrat imeli v proceduri ustrezne predloge in dosegli tokrat na Mandatno-volilni komisiji potrebno absolutno večino, ki zagotavlja dopolnitev programskega sveta. Zato ne vidim in ne razumem razloga, zakaj bi to točko odložili.
Hvala. Želi še katera od poslanskih skupin? Gospa Širca v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Jaz bi opozorila, da se ta agonija pri izpopolnjevanju štirih, sedaj nekaj manj, izpraznjenih mest v programskem svetu vleče že toliko časa, da razumem, da je namenoma tako, kot je. In ta situacija zagotovo zelo kritična in tudi se vrti v zelo čudnih konstelacijah. Sedaj ko ni več potrebno "plonk listkov" pri podpori članov programskega sveta, konec koncev, kandidatov je vse manj, saj si vse manj upajo sploh stopiti v te kandidature. Sedaj se dogaja neka povsem nenormalna situacija, ko se kar naprej predlaga kandidate, ki jih Državni zbor na koncu zavrne. Pravzaprav bi lahko postavila eno določeno analogijo. Če bi predsednik države kar naprej ponavljal in predlagal Mitja Gasparija, ki ga je enkrat Državni zbor zavrnil, bi nam očitali, da ni prišlo do posvetovanj in da ni prišlo do konsolidacije in tudi bi rekli, kaj se pač gre in kako je čuden ta predsednik države. Sedaj imamo predlog. Kviaz je določilo dva predloga. Mi smo na Kviazu tudi povedali, kaj menimo o teh predlogi. In več kot normalno je, da se ta agonija zapolnjenja programskega sveta enkrat zaključi in ne vidimo razlogov, zakaj ne bi tega naredili danes.
Hvala. Prehajamo na glasovanje o proceduralnem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 15. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je proceduralni predlog sprejet. Zato bomo glasovanje pod točko G in H opravili na eni od naslednjih sej. Prehajamo na razpravo in odločanje o naslednjih predlogih [[...]]Najprej prehajamo na obravnavo Predloga sklepov o imenovanju predsednikov in podpredsednikov delovnih teles Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog so v obravnavo zboru predložile poslanske skupine SDS, Poslanski klub LDS, Nepovezani poslanci. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu o imenovanju predsednikov in podpredsednikov delovnih teles Državnega zbora Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o izvolitvi predsednika in dveh članov komisije državnega zbora republike slovenije za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb. Predlog sta v obravnavo zboru predložili poslanski skupini SDS in NP. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o izvolitvi predsednika in dveh članov Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb. Ob tem vas obveščam, da bo na podlagi 10. člena Zakona o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi člana in izvolitvi dveh članov komisije državnega zbora republike slovenije po zakonu o preprečevanju korupcije. Predlog sta v obravnavo zboru predložili poslanski skupini LDS in NP. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o razrešitvi člana in izvolitvi dveh članov Komisije Državnega zbora Republike Slovenije po Zakonu o preprečevanju korupcije. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga varuhinje človekovih pravic za imenovanje namestnice varuhinje človekovih pravic predlogom sklepa. Varuhinja človekovih pravic je Državnemu zboru predložila predlog za imenovanje mag. Kornelije Marzel za namestnico varuhinje človekovih pravic za dobo šestih let. Besedo dajem varuhinji človekovih pravic, dr. Zdenki Čebašek Travnik za obrazložitev predloga kandidature. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci! Najprej bi rada poudarila, da je celoten postopek za imenovanje kandidatke potekal zakonito. Ne glede na to, da mi zakon tega ne predpisuje, sem se odločila za javno vabilo kandidatom. Odziv je bil velik. Med prijavljenimi je pa veliko dobrih strokovnjakov, zato je bila odločitev o imenovanju ene same osebe zelo težka. V zaključni fazi izbire sem se odločala med tremi zelo različnimi kandidati, od katerih je vsak ponujal drugačno perspektivo, akademsko znanje in reference, ali dolgoletne izkušnje na področju človekovih pravic, ali neposredne izkušnje pri reševanju problemov ljudi. Idealno bi bilo, če bi bilo vse to združeno v eni osebi, a med prijavljenimi takšnega kandidata ni bilo. Iz svojih dosedanjih izkušenj, jutri bo 100 dni na mestu varuhinje človekovih pravic, ocenjujem, da je zelo pomembno na tem položaju imeti človeka, ki zelo dobro pozna operativno delovanje, v katerem je ključ do reševanja konkretnih življenjskih problemov ljudi. Ko sem sama sprejela odločitev, da za kandidatko imenujem mag. Kornelija Marzel sem se o njej pozanimala tudi pri ljudeh, ki njeno profesionalno delo zelo dobro poznajo. Vsi so mi enoglasno pritrdili, da gre za sposobno, delovno in odločno osebo, kateri lahko zaupam. Nihče od njih ni vedel o njej povedati ničesar, kar bi pri meni vzbudilo dvom o njeni strokovnosti ali osebnostnih lastnostnih. Tudi različne provokacije, ki so jo poskušale diskreditirati, posredno pa tudi mene kot predlagateljico, je sprejela s pravo mero kritičnosti in samokritičnosti ter osebne zrelosti. Na seji Mandatno-volilne komisije je bila njena kandidatura potrjena brez glasu proti. Poslanske skupine niso predlagale dodatnih pogovorov ali predstavitev, zato menim, da glede kandidatke ni ostalo veliko nejasnosti. Spoštovane poslanke in poslanci, cenim, da ste zaupali meni, zato vas prosim, da zaupate tudi mojemu predlogu za namestnico.
Hvala. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala ter predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa varuhinja človekovih pravic, spoštovane poslanke in poslanci! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo kandidatko za namestnico varuha človekovih pravic mag. Kornelijo Marzel podprli. Upamo, da bo tokrat praksa delovanja Državnega zbora drugačna kot je bila pri dveh kandidatih, ki smo ju pred nekaj meseci zavrnili in s tem povzročili, da je v Uradu varuha človekovih pravic že več mesecev en sam namestnik, čeprav Zakon o varuhu človekovih pravic določa, da ima varuh človekovih pravic najmanj dva in največ štiri namestnike. Spoštujemo namreč določila Zakona o varuhu človekovih pravic, ki dajejo varuhu pravico predlagati Državnemu zboru namestnike. Sklicevanje na to, da bi bila gotovost izvolitve večja, če bi bilo opravljeno predhodno posvetovanje s poslanskimi skupinami, pa je glede na siceršnje izkušnje z napovedljivostjo izidov izvolitev kljub obljubljeni podpori neprepričljivo. Nam je sicer še vedno žal, da odličen in izkušen kandidat, ki je bil tudi tokrat med več kot 20 prijavljenimi, gospod Jernej Rovšek, ni bil predlagan, vendar, kot rečeno, spoštujemo suveren izbor dr. Zdenke Čebašek Travnik. Varuhinja človekovih pravic si je z veliko podporo, ki jo je dobila ob svoji izvolitvi, nedvomno naložila veliko odgovornost, da pretehtano odloča o tem, kdo ji bo pri njenem delu pomagal. V Poslanski skupini Socialnih demokratov želimo, da bi imela ob tej in ob vseh naslednjih izbirah srečno roko, predvsem v korist vseh tistih, ki se bodo na institucijo varuha človekovih pravic obračali po pomoč. To je še toliko bolj pomembno v trenutku, ko se z zahtevami po instituciji varuha človekovih pravic oglaša vse več skupin, pa je zaradi utrjenega položaja institucije varuha človekovih pravic, tako kot je zapisana v že omenjenem zakonu, in ob splošnem stališču, da ne kaže pristojnosti drobiti, pričakovati, da bi ta institucija ostala tako zastavljena, da bi tudi posamični namestniki lahko varuhinji človekovih pravic v najboljši možni meri asistirali pri njenem odgovornem delu. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in ker prijavljenih k razpravi ni, jo zaključujem in prehajamo na odločanje. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju mag. Kornelije Marzel za namestnico varuhinje človekovih pravic za dobo šestih let. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 8. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zbor je mag. Kornelijo Marzel imenoval za namestnico varuhinje človekovih pravic, zato prosim, da priseže pred Državnim zborom.
Prisegam, da bom opravljala svojo nalogo na podlagi ustave in zakona, da bom varovala človekove pravice in temeljne svoboščine, da bom opravljal svoje delo vestno in nepristransko ter pri tem spoštovala načela pravičnosti in dobrega upravljanja. [[Aplavz.]]
Gospe Korneliji Marzel želimo uspešno delo. Prehajamo na obravnavo Predloga sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo. Sodni svet je Državnem zboru predložil 14 predlogov za izvolitev kandidatk in kandidatov v sodniško funkcijo za sodniška mesta sedmih okrajnih sodnic in okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Celju, Mariboru, Okrajnem sodišču v Slovenskih Konjicah, izvršilni oddelek Šmarje pri Jelšah, Velenju in Murski Soboti, štiri okrožnih sodnic in okrožnega sodnika na Okrožnem sodišču v Celju, Novi Gorici, Kopru ter Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani ter vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Predloge je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala ter predložila predloge sklepov. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Alenke Karlaš na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Celju. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcije gospe Alenke Golčar na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Darinke Kobalej Šteharnik na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Klavdije Prah na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenskih Konjicah, izvršilni oddelek. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Aleksandre Petrovič na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Šmarju pri Jelšah. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Danice Vezočnik Kranjc na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Velenju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Dušana Erjavca na sodniško mesto okrožnega sodnika na Okrožnem sodišču v Celju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Silvane Pavlin Kuščer na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Novi Gorici. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Aleksandre Hočevar Vinski na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Andreja Šramla na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Jolanke Horvat na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Murski Soboti. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Petre Leskovic Potočnik na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tatjane Stojković Pavlovec na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Marka Prijatelja na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sodnega sveta za imenovanje na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije s predlogom sklepa. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za imenovanje gospoda Petra Goloba na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala ter predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o imenovanju gospod Petra Goloba na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Pod točko G in H bomo odločali na eni od naslednjih sej. Zato prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika in podpredsednika ter članov in namestnikov članov preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi nakupa lahkih oklepnih kolesnih vozil 6x6, vladnega letala, havbic 155 milimetrov, sistema za upravljanje ognja ACCS, letal Pilatus in obnovi tankov T55-S, financiranih v okviru temeljnih razvojnih programov obrambnih sil Republike Slovenije v letih 1994 do 2007, zaradi suma, da so bili posli politično dogovorjeni, vodeni netransparentno in da so negospodarni ter zaradi suma o prisotnosti klientalizma in korupcije in za ugotovitev suma odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri razorožitvi nekdanje teritorialne obrambe. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Besedo dajem besedo Jožetu Tanku za predstavitev stališča Poslanske skupine SDS. [[Se odpoveduje.]] Drugih prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo Predloga zakona o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami. Državni zbor je v sredo, 30. maja 2007, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnikom zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-prav služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 28. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lep dan vam želim še naprej!