Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 18. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanka in poslanci: gospa Iva Dimic od 12. ure dalje, gospod Roberto Battelli, gospod Robert Hrovat, gospod Štefan Tisel in gospod Ivan Vogrin. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO 18. REDNEGA POROČILA O DELU VARUHA ČLOVEKOVIH PRAVIC REPUBLIKE SLOVENIJE V LETU 2012. 18. redno poročilo je v obravnavo zboru predložil varuh človekovih pravic. Ob tej priložnosti dajem besedo najprej varuhinji človekovih pravic gospe Vlasti Nussdorfer za dopolnilno obrazložitev poročila.
Spoštovani predsednik Državnega zbora gospod Janko Veber, spoštovani poslanke in poslanci! V prvih dneh julija sem 18. poročilo o delu Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2012 izročila predsedniku Državnega zbora, predsedniku republike in predsednici Vlade. Državni svet Republike Slovenije je nato 18. 9. 2013 podprl prizadevanja varuha in njegove predloge ter priporočila Vladi Republike Slovenije ter predlagal, da jih ta upošteva v največji možni meri. Vlada Republike Slovenije je 3. 10. 2013 podala svoje odzivno poročilo na naše letno poročilo in tudi informacijo o realizaciji priporočil Državnega zbora ob obravnavi prejšnjega, 17. letnega poročila. Izčrpna obravnava poročila je bila 4. 10. 2013 na naši matični Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti pod predsedstvom poslanke Eve Irgl. Danes se Državnemu zboru zahvaljujem za izredno hitro obravnavo obširnega poročila varuha za minulo leto, leto 2012, pri čemer ste v začetku leta, januarja, obravnavali še eno, za leto 2011. Z namestnico in tremi namestniki sem se ga lotila takoj po prevzemu funkcije, saj gre za poročanje o delu varuhinje dr. Zdenke Čebašek Travnik. Smo v izjemno pomembnem letu, ko praznujemo 20-letnico Zakona o varuhu človekovih pravic. Prihodnje leto, ki se zaključi z obletnico začetka delovanja prvega varuha mag. Bizjaka, bi želeli pripraviti pregled uresničevanja vseh dosedanjih priporočil varuha. Le tako bo jasna prehojena pot varovanja človekovih pravic v Republiki Sloveniji in usmeritve za tretje desetletje delovanja varuha. Čeprav statistični podatki niso edini kazalnik dela, pa ni moč spregledati kar 3722 obravnavanih zadev v minulem letu, kar predstavlja 21-odstotno povečanje. Iz različnih razlogov, predvsem zaradi krizne situacije, tudi letos sledimo trendu povečevanja tako pobud kot tudi klicev, ki so že do letošnjega septembra dosegli celotno lansko raven. Povečalo se je tudi število poslovanj zunaj sedeža, kar je za varuha izjemnega pomena. Zakon mi nalaga, da poročam spoštovanemu zboru o delu, ugotovitvah, o stopnji spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter o pravni varnosti državljanov v Republiki Sloveniji. Ugotovim lahko, in to sem zapisala v uvodu poročila, da je pravna država ta hip, danes, to leto na veliki preizkušnji, kajti mnogim so v Sloveniji kršene pravice tudi do učinkovitih pravnih sredstev. O pravicah ljudi se na slovenskih sodiščih še vedno kljub res zaznavnemu napredku ne razsoja vedno v razumnem roku. Ne spoštuje se načela dobrega upravljanja. Avtoriteta državne oblasti in krizna razmerja niso vedno zadosten razlog za sprejemanje predpisov in zakonov mimo stroke in civilne družbe, večkrat tudi z zavestnim kršenjem temeljnih standardov varovanja človekovih pravic. Varuh je večkrat v svojih letnih poročilih izpostavil dolgotrajnost upravnih, zlasti pritožbenih, postopkov, ter mnogokrat tudi odsotnost pojasnilne dolžnosti upravnih organov. Na tem področju še ni zaznati pomembnega napredka, ga pa vsekakor pričakujemo. Socialno državo je načela erozija. Socialna varnost se zmanjšuje, tudi zaradi preteklih napak države in bohotenja neustavljivega pohlepa korupcije ter nedopustne in mnogokrat nekaznovane kraje družbenega premoženja. Sprejeti zakoni opredeljujejo tudi nadzorne mehanizme, vendar ti niso dovolj učinkoviti ali sploh ne delujejo, ljudje pa to zahtevajo. Če se osredotočim na poročilo za leto 2012, prva tri mesta med prejetimi obravnavanimi pobudami zasedajo področje socialne varnosti, sledijo sodni in policijski postopki in nato pobude s področja ustavnih pravic. Na področju ustavnih pravic smo se ukvarjali predvsem s sovražnim govorom, pri čemer smo vsem, ki sodelujejo v javnih razpravah, medijih in na sploh javnosti, priporočili, da ne spodbujajo sovraštva in nestrpnosti na osnovi katerekoli osebne okoliščine. Na tem področju je sicer nujno tehtanje med več človekovimi pravicami, tudi tiste do svobode izražanja, ki uživa posebno varstvo skladno z ustaljeno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Treba je poudariti, da varuh ne more presojati – to se od nas večkrat pričakuje –, ali so v posameznem primeru podani tudi znaki kaznivega dejanja. Pojavljajo se številne dileme, povezane s sovražnim govorom na forumih in v zvezi z anonimnostjo avtorjev. Varuh je Vladi priporočil, da prouči možnost, da se javno spodbujanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti sankcionira kot prekršek. Varuh predlaga, da se resno razmisli o možnosti uzakonitve civilne kazni oziroma odškodnine zaradi neupravičenega posega v zasebnost z javno objavo. Na področju volilne pravice smo ugotavljali odsotnost učinkovitih pravnih sredstev, zato varuh priporoča Vladi, da prouči možnost postopkov za potrditev nadomestnih članov občinskih svetov, še posebej sodnega varstva kandidatov za nadomestnega člana v primerih nedejavnosti ali obstrukcije župana in drugih organov občine, ter predlaga takšne spremembe zakonodaje, ki bodo preprečile ugotovljene nepravilnosti, zlorabe volilnih postopkov in neučinkovitost pravnih sredstev v postopkih volitev predstavnikov lokalnih interesov v Državni svet. Na področju varstva zasebnosti in osebnih podatkov smo ugotovili, da zlorabo arhivskega gradiva omogoča tudi neupoštevanje Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. Varuh je na Ustavno sodišče vložil zahtevo za presojo ustavnosti Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, ker ne ureja izročitve in dostopnosti gradiv psihiatričnih ustanov, ki vsebujejo občutljive osebne podatke o zdravljenju posameznikov. Sledi področje diskriminacije, kjer opozarjamo na nujnost vzpostavitve neodvisnega zagovornika, ki bo skladno s pravnim redom EU zagotavljal nepristransko, učinkovito in neodvisno obravnavo primerov kršitev prepovedi diskriminacije na vseh podlagah in na vseh področjih. Priporočamo tudi oblikovanje neodvisne institucije za varstvo in promocijo človekovih pravic, ki bi delovala na podlagi tako imenovanih pariških načel. V poročilu namenjamo pozornost nacionalnim in etničnim manjšinam ter vprašanjem, povezanim z madžarsko, italijansko in romsko skupnostjo, ter njihovim posebnim, v ustavi zagotovljenim pravicam. Posebej želim izpostaviti, da je varuh izdal posebno poročilo o bivanjskih razmerah Romov na območju jugovzhodne Slovenije. Pričakujem, da bo Vlada oblikovala strategijo za reševanje tega vprašanja in razbremenila lokalne skupnosti in civilno družbo. Razmere v okoljih, kjer skupaj sobivata romska skupnost in večinsko prebivalstvo, ogrožajo uresničevanje človekovih in posebnih pravic romske skupnosti, pa tudi uresničevanje človekovih pravic prebivalcev iz okolice teh skupnosti. Ugotovili smo kršitev pravice dostopa do pitne vode in sanitarij. Lokalne skupnosti, oblasti ter država so dolžne sprejeti ukrepe za odpravo teh kršitev. Menimo, da se država ne sme izogniti odgovornosti za odpravo kršitev človekovih pravic, kadar odpovedo lokalne skupnosti. Prehajam na področje omejitev osebne svobode, kjer smo obravnavali pobude pripornikov, obsojencev, pa tudi nekaj mladoletnih oseb iz prevzgojnega doma. V oči bode prostorska stiska v nekaterih zavodih, njihova prezasedenost. Skrbi poročilo o pomanjkanju finančnih sredstev in tudi strokovnega kadra. Ko govorimo o osebah, ki jim je odvzeta prostost, nikakor ne moremo mimo vloge varuha kot posebnega državnega preventivnega mehanizma. Po Zakonu o ratifikaciji Opcijskega protokola h Konvenciji proti mučenju in drugim krutim, nečloveškim ali poniževalnim kaznim ali ravnanju varuh ob sodelovanju z nevladnimi organizacijami in eksperti izvaja nadzor krajev, kjer je ljudem odvzeta prostost ali omejeno gibanje, ter druge naloge iz mandata. Opravili smo 46 obiskov, od tega 37 nenapovedanih. Letos smo predsedujoči za jugovzhodno Evropo, kar je zagotovo priznanje za naše dosedanje delo. V juniju 2012 smo pozdravili odprto enoto za forenzično psihiatrijo v Mariboru, ki je bila ustanovljena tudi na pobudo varuha. Ukvarjali smo se z osebami z motnjami v duševnem razvoju, osebami v socialnovarstvenih zavodih, pa tudi s posebnimi varovalnimi ukrepi v zdravstvenih in socialnih zavodih, opozorili na izvajanje vzgojnega ukrepa oddaje v zavod za usposabljanje. Na teh področjih še vedno ugotavljamo kršitve človekovih pravic. Na področju pravosodja smo izpostavili dva bistvena problema: sodne zaostanke in kakovost sojenja na prvi stopnji. Sojenje v razumnem roku je ena izmed temeljnih človekovih pravic. Sproti smo opozarjali na probleme sodnih izvedencev in brezplačne pravne pomoči, ki je za mnoge zaradi nekaj kvadratnih metrov zemlje ali nekaj evrov preveč nedostopna, zanje pa prepotrebna. Veliko pozornosti smo namenili tudi problemom izvršb in proste izbire izvršilnih sredstev ne glede na višino upnikove terjatve. Glede na prejete pobude smo se pri delu srečali tudi s prekrški, novelo Zakona o prekrških, nadomestitvijo globe z nalogami v splošno korist, pa tudi z odločanjem o zahtevah za sodno varstvo, kjer je treba spoštovati človekove pravice. Na področju delovanja tožilstva ni bilo zamud pri tožilskem delu, kar je spodbudno, spraševali pa smo se o učinkovitem pravnem sredstvu oškodovanca v primeru nestrinjanja z odločitvijo državnega tožilca. Menili smo, da mora vsak vlagatelj prejeti vsaj prvi odgovor na svojo prvo vlogo, zlasti če je zadeva v tožilstvu arhivirana in dana ad acta. Na področju odvetništva se je število pobud sicer zmanjšalo, še vedno pa ostajajo očitki nevestnega zastopanja, nevrnitve dokumentacije, pa tudi plačil stroškov in obračunov v nasprotju z ustnim dogovorom. Disciplinski postopki so še vedno predolgotrajni. Mnogi pobudniki so bili razočarani tudi nad odgovori zavarovalnice, ki je zahtevke za plačilo odškodnine pogosto zavračala. Na področju notariata ni bilo pobud, prihodnje spremembe te ureditve pa morajo še povečati pravno varnost uporabnikov. S področja policijskih postopkov ni bilo zaznati povečanja pobud. Policija je izvedla mnoge dejavnosti za debirokratizacijo postopkov in razbremenitev dela policistov, kar je nujno. Spremljali smo ukrepanje policije v protestih konec leta 2012 in opozorili na dolžnost ustreznega ukrepanja, a doslednega spoštovanja dostojanstva pridržanih. Policija se je vedno odzivala na priporočila varuha, ki so bila usmerjena v dosledno spoštovanje človekovih pravic. Prehajam na upravne zadeve. Tu je nespoštovanje rokov postala praksa številnih organov javne uprave. Ministrstvu za notranje zadeve in javno upravo smo v priporočilu predlagali, naj zagotovi, da bodo vsi organi javnega sektorja skladno z določili Uredbe o upravnem poslovanju spoštovali svojo pojasnilno dolžnost in bodo strankam odgovarjali v roku 15 dni. Enako naj omenjeno ministrstvo vzpostavi vzvode za spoštovanje vseh instrukcijskih rokov pri odločanjih v upravnem postopku. Obravnavali smo pobude, ki so se nanašale na postopke v zvezi s pridobivanjem pravic iz javnih sredstev, pa tudi na prepočasno in neučinkovito vodenje inšpekcijskih postopkov. Opozorili smo na problematiko tujih državljanov, področje mednarodne zaščite in odpravo brezplačne pravne pomoči za prosilce za mednarodno zaščito. Še vedno ostajajo odprti postopki denacionalizacije, in ne vidimo razlogov, da se ta proces končno ne zaključi. Tudi na področju davkov in carine ni doslednega spoštovanja rokov za odločanje o pritožbah. V oči bodejo nekatere nerešene premoženjske zadeve z občinami, saj so posamezniki dovolili, da po njihovem zemljišču poteka javna cesta ali pot, občina pa ne zagotovi odmere prizadetim, ne ponudi odškodnine ali pa je ta zelo nizka. Poprava krivic se je nanašala tudi na uveljavitev ZUJF. Ustavno sodišče je pritrdilo našim argumentom, da so nekatera določila 143. člena ZUJF v nasprotju z Ustavo. Zahtevo za oceno ustavnosti smo vložili takoj po njegovi uveljavitvi na podlagi pobud številnih združenj in društev upokojencev, pa tudi več kot 250 ogorčenih posameznikov. Ustavno sodišče je neustavne določbe ZUJF razveljavilo. Ponovno opozarjam na posledice nesprejemljivega spreminjanja predpisov ter finančne posledice neustavnih aktov. Samo pomislite, spoštovani poslanke in poslanci, koliko časa so in se še bodo različni organi ukvarjali, porabili za odločanje o vloženih pritožbah, pri čemer ni treba posebej omenjati izgubljenega časa in prizadetosti ter dostojanstva posameznikov in njihovih družin. Obravnavali smo problematiko urejanja vojnih in prikritih grobišč, kjer gre za pomanjkanje sredstev in je zato zastalo tudi delo komisije vlade. Probleme bo treba rešiti. Varuh na tem področju predlaga Vladi, naj zagotovi ustrezna finančna sredstva za odkritje prikritih vojnih in povojnih grobišč, pri že odkritih pa ustrezen simbolni pokop žrtve, spominska znamenja in dostop sorodnikov žrtev do kraja pokopa. Na področju družbenih dejavnosti smo se ukvarjali tako s predšolsko vzgojo kot tudi z višjimi in visokimi šolami, spremembami standardov in normativov in tudi z zmanjšanjem sredstev za visoko šolstvo in znanost. Predlagali smo, da Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pri morebitnem združevanju, zapiranju in pri drugih reorganizacijah srednjih šol ter pri zmanjševanju vpisnih mest te postopke izvaja na podlagi objektivnih analiz, z vključenostjo vseh zainteresiranih, predvsem pa pregledno, tako da v javnosti ne bo občutka arbitrarnosti ter zapostavljenosti določenih regij pri izobraževanju. Vsem pristojnim priporočamo, naj se morebitnih sprememb na področju izobraževanja, znanosti in športa lotevajo zelo premišljeno in odgovorno ter naj imajo pri tem pred seboj daljnosežne posledice morebitnih prehitrih odločitev. S številnimi nevladnimi organizacijami s področja okolja in prostora se sprašujemo, kakšno zemljo bomo zapustili zanamcem in ali ima kapital res prednost pred zdravjem. Nujno je sodelovanje javnosti pri posegih v okolje in prostor, urejeno podeljevanje koncesij, dosledno delo inšpekcijskih služb, prepoznavanje hrupa, smradu in onesnaženja z nevarnimi delci PM10. Merila za določitev vrstnega reda obravnave posamezne prijave oziroma prioritete dela inšpekcij morajo biti jasno določena. Na področju komunalnega gospodarstva je bilo največ pobud zaradi plačevanja in cen storitev za oskrbo s posameznimi komunalnimi storitvami, pa tudi glede izvajanja dimnikarske službe in pravice do vode kot univerzalne človekove pravice. Nujna je sprememba Zakona o pokopališki in pogrebni dejavnosti ter o urejanju pokopališč. Ljudje so žal izgubili zaupanje v državo in tiste institucije, ki imajo pooblastila, pristojnosti in odgovornosti. Socialno stanje se slabša. Stanovanjske zadeve so v tesni povezavi s premoženjskim stanjem in socialnim položajem posameznika. Nujna je ureditev stanovanjske politike države in občin ter sprejetje nacionalnega stanovanjskega programa. Še vedno v oči bode kršenje pravic najemnikov denacionaliziranih stanovanj in nespoštovanje ugotovitev Evropskega odbora za socialne pravice pri Svetu Evrope. Na področju delovnih razmerij smo obravnavali neizplačila plač, neplačevanje prispevkov za socialno varnost, trpinčenje, nadlegovanje, šikaniranje, volontersko pripravništvo, veriženja agencijskih delavcev, upokojitve in tudi štipendije. Med drugim smo zahtevali, da se zaostrijo pogoji za delovanje agencij za zagotavljanje dela ter vpis v evidence pristojnega ministrstva. Poostriti je treba inšpekcijski nadzor, kršilce pa strožje kaznovati. Zakon za uravnoteženje javnih financ je bil in je še delno v ustavni presoji, kar vse kaže, da je treba pred spremembo zakonodaje, ki posega v pravice ljudi, predvideti vse možne posledice, zlasti delovanje v praksi in izdajo vseh podzakonskih aktov, ki običajno prihajajo s predolgotrajno zamudo. Še vedno ni nove zdravstvene zakonodaje. V predlagane rešitve je nujno vključiti zainteresirano strokovno javnost in uporabnike storitev. Ne morem spregledati vse večje finančne in gospodarske krize, ki spreminja zakonodajo, posledično pa kaže na vse večjo ogroženost ljudi. Varuh vseskozi opozarja na kršene pravice socialno najšibkejšim, od otrok do najstarejših. Nujna je aktivna politika zaposlovanja, hitrejši odziv na potrebe brezposelnih in tistih, ki še imajo delo, priprava programov, ki bodo omilili vse večji porast socialnih transferjev, ki predstavljajo gašenje mnogih požarov. Vlagati je treba v razvoj in znanje, in dati prednost človeku in kvaliteti njegovega življenja. Človek je namreč naše edino bogastvo, ne finančne institucije, ki so ta hip rak rana naše družbe. Na tem področju smo veseli vseh pozitivnih odzivov ministrstva, ki bi ljudem olajšali krize. Naše družbe in njenega napredka ne bo brez otrok, ki ne smejo deliti usode staršev, ki ne zmorejo preživeti meseca brez pomoči države in dobrodelnih organizacij. Posvetili smo pozornost vsem otrokom, vsem njihovim problemom. Imeli smo konferenco tudi na to temo in opozorili tudi na otroka v medijih. Smo v mesecu, ko smo beležili, in tako zaključujem, dan starejših, teden otroka, dan boja proti trgovini z ljudmi, dan bele palice. Vsi ranljivi si zaslužijo pozornost. Hvala lepa za vašo pozornost. Marie Curie je zapisala: "Naučili so me, da pot napredka ni ne lahka in ne kratka, vendar bom s svojimi sodelavci vestno stopala po njej." Hvala lepa.
Hvala tudi varuhinji za podano dopolnilno obrazložitev poročila. Razpravo nadaljujemo s poročilom Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, ki je obravnavala poročilo kot matično delovno telo in je pripravila tudi predlog tega poročila. Besedo dajem predsednici gospe Evi Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana varuhinja človekovih pravic, spoštovani poslanke in poslanci! Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti je na 14. seji obravnavala 18. redno letno poročilo varuha človekovih pravic za leto 2012. Predstavnica predlagatelja, gospa varuhinja Vlasta Nussdorfer, je podala dodatno obrazložitev k poročilu, v katerem je uvodoma predstavila njegovo strukturo in statistiko, sodelovanje z nevladnimi organizacijami in obiske na terenu. Največ zadev v letu 2012 je bilo s področja socialne varnosti, sledili so sodni in policijski postopki ter ustavne pravice. V kontekstu sovražnega govora se je veliko pripomb nanašalo na žaljenje verskih čustev državljanov. Ob tem je poudarila pomembno vlogo organov odkrivanja in pregona. Varuh tudi priporoča proučitev možnosti, da se javno spodbujanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti sankcionira kot prekršek. Opozorila je na možnosti zlorabe arhivskega gradiva, ki jih omogoča tudi neupoštevanje Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. Varuhinja tudi opozarja, da je bil ukinjen urad za enake možnosti ter razpuščena medresorska delovna skupina za človekove pravice. Odzvala se je na pobude glede pisem, v katerih se žali madžarsko narodno skupnost, svojo pozornost pa je namenila tudi bivanjskim razmeram Romov v jugovzhodni Sloveniji, invalidski problematiki, pravicam otrok in še vsemu ostalemu, o čemer je že uvodoma spregovorila danes. Predstavnik Državnega sveta je na kratko predstavil pisno mnenje sveta k poročilu, ki ga je ocenil kot preglednega in dobro strukturiranega s podanimi priporočili in predlogi. Med drugim se je dotaknil področja volitev predstavnikov lokalnih interesov v Državni svet oziroma pomanjkljivosti zakonodaje, ki organom lokalnih skupnosti ne preprečuje možnosti zlorab volilnih opravil. Opozoril je tudi na dolgotrajne in zapletene postopke kategorizacije občinskih cest, na pravico do sojenja v razumnem roku na področju socialne varnosti, sodne in policijske postopke. Predstavnik Ministrstva za pravosodje je v krajši predstavitvi poudaril, da Vlada Republike Slovenije obravnava poročila varuha in ceni njegovo delo. Ministrstva in vladne službe so odzivne pri odpravljanju kršitev. V odzivnem poročilu Vlade na redno letno poročilo varuha človekovih pravic za leto 2012 so predstavljeni konkretni odzivi na obravnavane primere ter predlogi za implementacijo priporočil. Predstavnik Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je poudaril, da se ministrstvo skuša odzivati na stiske ljudi glede na trenutne razmere ter ob tem sodeluje z varuhom, katerega priporočila so temeljito preučili. S pomočjo različnih oblik pomoči skušajo pomagati ljudem v socialni stiski, ob čemer je pojasnil, da bo ob tem omogočeno večje črpanje evropskih sredstev. Potem so spregovorili še predstavnik Vrhovnega državnega tožilstva, predstavnik Vrhovnega sodišča in predstavnik Urada Vlade Republike Slovenije za narodnosti. V razpravi v nadaljevanju so članice in člani komisije podali svoja mnenja in ugotovitve k vsebini poročila, na katere so se odzvali tudi posamezni predstavniki institucij, vabljenih na sejo. Med drugim je bilo rečeno, da se nekatere ugotovitve varuha še vedno ponavljajo. Razpravljavci so se med drugim dotaknili problematike etike javne besede. V tem kontekstu varuhovo priporočilo sodelujočim v javnih razpravah predstavlja nadaljevanje opozoril, ki so že bila posredovana, na primer, s strani Evropske komisije za boj proti rasizmu in diskriminaciji. Med drugim je bilo v razpravi opozorjeno tudi na neodzivnost nekaterih organov. Beseda je tekla o strpnosti do drugače mislečih, o kršitvah pravice do zdravega življenjskega okolja. Izpostavljeno je bilo tudi področje gospodarskega kriminala v povezavi s kršitvami človekovih pravic. Pozornost je bila v razpravi namenjena tudi pieteti do žrtev povojnih pobojev in ustreznega skupinskega spominskega obeležja ter sredstvom za urejanje prikritih grobišč. Glede na aktualno situacijo se je govorilo tudi o naraščajoči brezposelnosti in socialnih stiskah ljudi. Članica in člani komisije so glasovali o predlogu priporočila k poročilu varuha in ga sprejeli s 6 glasovi za in nobenim proti. Na glasovanje je bilo dano še besedilo predloga priporočila v celoti s preambulo in obrazložitvijo, ki so ga članice in člani komisije sprejeli. Sestavni del tega poročila je predlog priporočila, ki ga je pripravila komisija kot matično delovno telo, danes pa ga bo obravnaval tudi Državni zbor. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem predstavnici Vlade gospe Tini Brecelj, državni sekretarki Ministrstva za pravosodje.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa varuhinja, spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije pozdravlja in sprejema priporočila varuhinje za izboljšanje in ugotavlja, da so ministrstva in vladne službe kljub gospodarski in finančni krizi odzivna in zavzeta pri odpravljanju kršitev. V mnenju Vlade so predstavljeni konkretni odzivi na obravnavane primere, ki jih je izpostavila varuhinja, ter predlogi za implementacijo priporočil, ki se deloma pokrivajo tudi z ukrepi, ki so bili že sprejeti za implementacijo priporočil iz lanskega poročila. Naj nekaj konkretnih odzivov na kratko predstavim. Prišlo je do podpisa zaveze državljanom med sodstvom in izvršilno oblastjo, ki vsebuje konkretne ukrepe in obveznosti tako sodne kot izvršilne veje oblasti s ciljem skrajšanja sodnih postopkov in zagotavljanja sojenja v razumnem roku. Tudi upravni organi si aktivno prizadevajo za pospešitev reševanja upravnih postopkov in za spoštovanje instrukcijskih rokov pri odločanju. Z namenom racionalizacije in bolj učinkovitega odločanja ter delovanja inšpekcijskih služb je prišlo do reorganizacije dela nekaterih organov ali celo do združitve v enotne službe, na primer v Upravo Republike Slovenije za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin. Pripravljajo se rešitve za ustreznejšo ureditev institucije zagovornika načela enakosti. Ponovno je bila ustanovljena Medresorska komisija za človekove pravice. Ministrstvo za pravosodje intenzivno rešuje problematiko prenapolnjenosti zaporov in splošnega izboljšanja razmer v zaporih. V pripravi je novela Zakona o brezplačni pravni pomoči s ciljem poenostavitve in pospešitve postopka za pridobivanje brezplačne pravne pomoči ter novela Zakona o izvršbi in zavarovanju s ciljem povečanja učinkovitosti izvršilnih postopkov. V pripravi je že nov predlog družinskega zakonika, pri čemer so celovito upoštevane koristi otrok. Ratificirana je bila Konvencija Sveta Evrope o zaščiti otrok pred spolnim izkoriščanjem in spolno zlorabo. Ministrstvo za zunanje zadeve si prizadeva za čimprejšnjo ratifikacijo Opcijskega protokola h Konvenciji ZN o otrokovih pravicah, konvencij ZN o prisilnih izginotjih in konvencije Sveta Evrope o nasilju nad ženskami. Vlada Republike Slovenije bo za zaščito romske skupnosti organizirala javno razpravo kot izhodišče za pripravo novele zakona o romski skupnosti. Na novo sprejeti Zakon o delovnih razmerjih in novela ZFPPIPP krepita določene pravice in položaj delavcev v primerih kršitev s strani delodajalcev. Decembra 2012 je bil sprejet nov zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katerim je bila v celoti realizirana odločba Ustavnega sodišča. Ministrstvo za zdravje pripravlja novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, novelo Zakona o pacientovih pravicah ter tri nove zakone – Zakon o zdravstveni dejavnosti, Zakon o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja in Zakon o zdravilih. Pripravljeni so ukrepi, ki bodo poenostavili in pospešili postopke v zvezi z izdajo vodnih dovoljenj, ukrepi za izboljšanje kakovosti zraka in ureditev področja ravnanja z odpadki. Ministrstva so k izvajanju poročil varuhinje pristopila s konkretnimi ukrepi, hkrati pa pojasnila, s katerimi priporočili se morebiti ne strinjajo oziroma ocenjujejo, da so zadovoljivo urejena že v pozitivno-pravni zakonodaji. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa varuhinja, njena namestnica, ministrica in minister, državni sekretarki in državna sekretarja, poslanke in poslanci! Poročilo varuha človekovih pravic je za Poslansko skupino Socialnih demokratov vedno znova trenutek za razmislek o stanju človekovih pravic v Sloveniji. Če sodimo po 18. poročilu varuha človekovih pravic, potem moramo ugotoviti žalostno dejstvo, da število vlog pri varuhu narašča. To ni presenetljivo glede na razmere, v kakršnih živimo, ko se socialne stiske povečujejo, prav tako pa nezadovoljstvo ljudi z družbenimi in političnimi razmerami. Ko govorim o stanju človekovih pravic v Sloveniji, se tudi sprašujem, katere inštitucije so tiste, ki morajo bdeti nad uresničevanjem in varovanjem človekovih pravic. V prvi vrsti sta zagotovo ustava in Ustavno sodišče. V zvezi s tem naj posebej poudarim, da smo Socialni demokrati zahtevali, da pri spremembi referendumske zakonodaje ostaja izrecno zapisano, da referendum ne more biti razpisan, če bi referendumska odločitev posegala v človekove pravice. Potem je tu zagovornik načela enakosti. Kot varuha človekovih pravic štejemo celoten pravosodni sistem in nenazadnje tudi komisijo za peticije Državnega zbora. Če gledamo na evropski ravni, so to zagotovo Svet Evrope, ECRI – Evropska komisija za boj proti rasizmu in nestrpnosti, evropski center za človekove pravice na Dunaju, komisija za peticije v Evropskem parlamentu, in kot krona vsega tega – Evropsko sodišče za človekove pravice. K temu dodajmo še Organizacijo združenih narodov, mednarodne institucije, konvencije, listino o človekovih pravicah. Če bi gledali, kakšni mehanizmi za varovanje človekovih pravic obstajajo, potem bi se moralo število kršitev človekovih pravic zmanjševati. Žal ta svet do ljudi ni prijazen, in kršitve so pogosto tako zelo drastične v svetu, da jemljejo tudi človeška življenja. Ne smem pozabiti na specializirane mednarodne institucije, ki razvrščajo države na lestvici spoštovanja človekovih pravic. Tukaj je treba omeniti tudi vsakokratni indeks človekovega razvoja, ki meri zlasti nediskriminatornost v urejanju javnih zadev. Če vse to pregledamo, se nam takrat, kadar nas tuje oči presojajo, kot najpogostejši problemi pojavljajo Romi, izbrisani, najemniki v denacionaliziranih stanovanjih, sodni zaostanki, in še bi lahko govorili o posamičnih primerih, ki so obravnavani pred institucijami. Zato ni nepomembno, koga Slovenija delegira v posamezne evropske institucije, in Socialni demokrati nismo bili zadovoljni z izbiro predstavnikov in predstavnic v ECRI in v dunajski center za človekove pravice. Gre namreč za to, da v Sloveniji obstajajo kompetentni posamezniki, ki so se izkazali v svojem boju proti kršitvam človekovih pravic, pa niso dobili priložnosti, da bi delovali tudi v mednarodnih institucijah. Izmed vseh problemov, ki jih je gospa Vlasta Nussdorfer v dopolnilni obrazložitvi jasno in sistematično navedla, se naj dotaknem zlasti problema etike javne besede. Drugih področij se bodo dotaknili še moji kolegici in kolegi. Dejstvo je, da je največ zadev v letu 2012 res bilo s področja socialne varnosti, sodnih in policijskih postopkov ter ustavnih pravic, da je urad varuha za 25 % obravnavanih pobud ocenil, da so utemeljene. To je izredno visok odstotek utemeljenosti pobud. Ne gre samo za zatrjevanje, ki ga z ničemer ni mogoče dokazati. Ko omenjam ustavne pravice in zlasti etiko javne besede, se kršenje etike javne besede kaže kot povečan problem že kar nekaj let zapored. Število prejetih pobud na tem področju se je v letu 2012 krepko povečalo – iz 353 pobud se je za več kot 3-krat povečalo, in je indeks tako 330. Pri tem je treba upoštevati, da se število novih pobud na področju etike javne besede povečuje, kot rečeno, v vseh zadnjih letih. Je pa res treba v istem hipu tudi dodati, da gre tako veliko povečanje pobud tudi na račun večkratnih obravnav ali pritožb ob istih dogodkih. Gre predvsem za tiste zadeve, za katere vlagatelji pobud menijo, da žalijo njihova čustva in terjajo zato odziv državnih organov. Naj spomnim, da v Državnem zboru obstaja načelno soglasje za sprejetje etičnega kodeksa, katerega priporočila bi določala tudi etična načela, po katerih bi se morali ravnati poslanke in poslanci pri opravljanju funkcije poslanca. Dosti bolj zaskrbljujoče pa je, da je Poslanska skupina SDS med priporočili predlagala, da bi se iz priporočila varuha opustilo ravno tisti del, ki k spoštovanju etike javne besede poziva zlasti nosilce političnih funkcij. Posebej gre opozoriti tudi na sovražni govor. Pri tem znova opozarjamo, da vsako drugačno stališče, ki ga naslovnik ne more sprejeti, še ni sovražni govor, in da je zadnje čase mogoče opaziti tudi veliko prizadetost ob sprejemanju drugačnih stališč, kar seže tudi v omejevanje svobode umetniškega ustvarjanja. Omenjeni so bili neupravičeni posegi v zasebnost in javno objavo. Tu je treba računati tudi na vse tisto, kar je mogoče zaznavati v medijih. Pritrjujemo varuhu človekovih pravic, da bi morali tudi v vodstvu RTV Slovenija razmisliti o natančnejših pristojnostih varuha gledalčevih in poslušalčevih pravic. S strani vodstva RTV je zagotovljeno, da se bo to zgodilo. Zdaj se bom dotaknila samo še enega vprašanja oziroma enega problema, to je problem diskriminacije. Neenakost oziroma diskriminacija je bila v preteklem letu najbolj zaznavna pri zmanjšanju pokojnin na podlagi Zakona za uravnoteženje javnih financ. Dejstvo je, da je tu varuh človekovih pravic pokazal svojo odzivnost in na Ustavno sodišče vložil vlogo za presojo ustavnosti, s katero je tudi uspel. Dosegel je oceno ustavnosti 143. člena ZUJF, začasno zadržanje in absolutno prednostno obravnavo te zahteve. Varuh že več let opozarja, da zakonski okvir in institucionalni mehanizmi za odpravljanje diskriminacije niso ustrezni in v skladu z zahtevami pravnega reda Evropske unije. V zadnjem poročilu so spet priporočili sprejetje zakonskih rešitev, ki bodo skladne s pravnim redom Evropske unije in bodo zagotovile nepristransko, neodvisno in učinkovito obravnavo primerov kršitev prepovedi diskriminacije na vseh podlagah in vseh področjih. Po varuhovem priporočilu je zato treba vzpostaviti neodvisnega zagovornika, ki bi imel pooblastila za preiskavo primerov kršitev prepovedi diskriminacije in za sankcioniranje kršitev tako v javnem kot zasebnem sektorju. Tega dela, zasebnega sektorja, varuh namreč ne more pokrivati. Za leto 2012 varuh ne ugotavlja le, da Vlada in Državni zbor tega priporočila nista upoštevala, ampak da so se razmere glede tega še poslabšale. Med vladnimi uradi je bil ukinjen tudi Urad za enake možnosti, v okviru katerega je deloval tudi zagovornik načela enakosti, ki se je po reorganizaciji utopil v službah Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Na ta problem Slovenijo že opozarjajo v Evropski uniji. Tudi varuh je v zvezi s tem prejel pismo predsedujočega evropskega združenja antidiskriminacijskih teles. 20. decembra 2012 je bilo to pismo naslovljeno na matično ministrstvo, ki opozarja na nezadostno operativno zmožnost zagovornika ter na njegovo strukturno in finančno neodvisnost. Vlada je julija letos ponovno ustanovila Medresorsko komisijo za človekove pravice, na kar je varuh tudi opozarjal. Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je v odgovoru na ustno poslansko vprašanje poslanke odgovorila, da ministrstvo pripravlja zakon o zagovorniku. Zavedam se, da nimamo ne poslanke ne posamične vlade enakega pogleda na to vprašanje, ampak odzivnost te vlade kljub slabim ekonomskim razmeram vendarle kaže na to, da so storjeni koraki v smeri izboljševanja razmer. Ko govorimo o diskriminaciji, bi zagotovo bilo treba omeniti še vprašanje romske skupnosti, in to na vlaganje obeh strani problema, tako romske skupnosti kot neromskega okolja, ki zahteva drugačno obravnavo pri razporejanju sredstev za urejanje neurejenih romskih naselij in črpanje evropskih sredstev. Dovolite, da za konec odgovorim na vprašanje, ki sem si ga v začetku zastavila in ga prihranila za konec – kakšni sta moč in učinkovitost varuhovega dela? Marsikdaj manjši od pričakovanj ljudi zaradi tega, ker varuh nima izvršilnih pristojnosti. Ko pa tehtamo, ali bi bilo treba Zakon o varuhu človekovih pravic po 20 letih spreminjati v smeri povečevanja pristojnosti, ravno v tej smeri, v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da ne, ker je treba zagotoviti neodvisnost te institucije. Sodimo, da si je v 20 letih utrdila ugled, da se ljudje na varuha človekovih pravic vse bolj odzivajo, da pa je k sreči vse bolj odzivna tudi izvršna veja oblasti. Nenazadnje je vlada Boruta Pahorja prvič sprejela varuhovo poročilo in je varuhinja človekovih pravic, tedaj dr. Zdenka Čebašek Travnik, na vladi predstavila poročilo. Lani je bila ta tradicija prekinjena, ampak letos je Vlasta Nussdorfer Vladi predstavila 18. poročilo. Prisotnost ministrske ekipe in državnih sekretarjev kaže na to, da si je mogoče obetati to, da bodo priporočila varuha človekovih pravic iz 18. poročila tudi upoštevana. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Branko Kurnjek bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa varuhinja s sodelavci, ministrica, minister, ostali predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Da naša država ni le v veliki finančni, temveč tudi v družbeni in moralni krizi, zgovorno priča podatek, da je institut varuha človekovih pravic v letu 2012 obravnaval 3722 zadev. Ta podatek sam po sebi kaj dosti ne pove, če pa vemo, da je bilo obravnavanih zadev 21 % več kot leto poprej, je pa ta podatek zaskrbljujoč. Kakor je na odboru rekla gospa varuhinja, se ta trend v tem letu, v katerem živimo, žal še ni začel spreminjati – ravno obratno. Čeprav lahko na srečo zaenkrat še brez večjih pomislekov trdimo, da smo kljub krizi še vedno socialna in tudi pravična država, pa takšno dolgo trajajoče obdobje vedno bolj posega tudi v varovanje človekovih pravic. Vsakoletno poročilo varuha človekovih pravic natančneje popisuje posamezna področja, na katerih prihaja do kršitev pravic. Ne bi jih posebej našteval, ker jih je varuhinja natančno opisala, vendar pa pravo težo in obvezo predstavljajo predlogi in priporočila varuha za odpravo zatečenega stanja. Prav posebej bi želel pozdraviti napoved oziroma razmišljanje varuhinje, da bi drugo leto ob 20. obletnici varuhovega delovanja pripravili pregled vseh dosedanjih predlogov in priporočil. Takšen dokument bi lahko bil odlično izhodišče za ugotovitev dejanske uspešnosti vseh deležnikov, ki jih poročila varuha zadevajo. Zdaj imamo namreč občutek, da se priporočila po večini iz leta v leto ponavljajo, z leti pa ni možno spremljati dejanskih odklonov na dolgi rok. Primerjamo lahko le dve zaporedni leti. Tako pa bi s takšnim poročilom, ki zajema 20 let, to lahko bila natančna analiza daljšega obdobja in bi omogočila dejanski vpogled v uspešnost oziroma neuspešnost delovanja organov pri odpravi pomanjkljivosti. Ker smo funkcionarji v prvi vrsti odgovorni za varovanje človekovih pravic, bi želel predstaviti stališče Državljanske liste do tega vprašanja. V bistvu bom ponovil tisto, kar sem povedal že ob poročilu za leto 2011. Za kaj se v Državljanski listi zavzemamo na tem področju? Zavzemamo se za uveljavljanje občih človeških in družbenih vrednot. Zagovarjamo pravico slehernega posameznika do svobode ravnanja in razvoja. Ta svoboda je lahko omejena le s pravicami drugih. Prav tako zagovarjamo spoštovanje drugačnosti, svobodo govora, spoštovanje drugačnih svetovnih in verskih nazorov. Med vrednote, ki jih v Državljanski listi visoko cenimo, štejemo tudi strpnost, strpnost v dialogu, strpnost v ravnanjih. To vrednoto pojmujemo kot najbolj civilizirano in demokratično obliko komuniciranja z drugimi, tudi drugače mislečimi. Cenimo tudi odgovornost. Posebej izpostavljam odgovornost vseh, ki odločamo, kajti mi moramo prevzeti odgovornost za svoje odločitve. Teh vrednot in tudi drugih se na različnih področjih dotika tudi poročilo varuha človekovih pravic. V Državljanski listi podpiramo priporočilo Državnega zbora, ki vsem institucijam in funkcionarjem na vseh ravneh, tudi nam poslankam in poslancem, nalaga, da upoštevajo oziroma upoštevamo priporočila varuha človekovih pravic iz letnega poročila. Naj na koncu dodam še, da cenimo in podpiramo delo varuhinje z ekipo, ki bdi, opozarja in po svojih močeh tudi rešuje stiske, v katerih se znajdejo ljudje. Institut varuha človekovih pravic v praksi vidimo kot enega izmed najbolj pristnih vezi med vzvodi oblasti in tistimi ljudmi, ki so jim bile zaradi različnih dejavnikov kršene temeljne človekove pravice. Gospa varuhinja, v Državljanski listi si želimo, da bi bilo poročilo za leto 2013 bolj spodbudno, kot je bilo letošnje. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Prav lep pozdrav, gospod predsednik. Gospa varuhinja človekovih pravic s sodelavci, ministri z ostalimi sodelavkami in sodelavci Vlade Republike Slovenije, kolegice in kolegi! 18. redno poročilo o delu Varuha človekovih pravic Republike Slovenije v letu 2012 – spoštovani kolegice in kolegi, sploh ne vem, kje bi naj začel. Tukaj ne gre le za poročilo Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za lansko leto. Jaz bi ga imenoval bolj žalostna knjiga, v kateri so zapisna grozodejstva, ki jih doživljajo naši državljani zaradi žal napačnih vladnih politik in tako imenovanih vladnih ukrepov vrsto let. Če začnem na začetku, kjer je varuhinja človekovih pravic zapisala takole: "Pravna država je na veliki preizkušnji, kajti mnogokrat so kršene pravice do učinkovitih pravnih sredstev." Tukaj se moramo strositi. "O pravicah ljudi se na slovenskih sodiščih ne razsoja vedno v razumnem roku." O socialni državi je zapisala takole: "Socialno državo je načela erozija, socialna varnost se zmanjšuje, tudi zaradi preteklih napak vodenja države in bohotenja neustavljivega pohlepa, korupcije ter nedopustne in mnogokrat nekaznovane kraje družbenega premoženja." Vse to, pravi, v tem poročilu temelji na podatkih za lansko leto in podatkih do maja letošnjega leta, ko se je poročilo pripravljalo. Ali povedno drugače: v takšnem položaju smo zaradi tajkunov, z eno besedo povedano, zaradi tistih, ki so državo okradli, lopovov, ki so pokradli premoženje slovenske države. To poročilo je tudi dokaz, da imamo prav tisti, ki opozarjamo, da živimo v družbi, ki preživlja krizo vrednot, saj je v tej pokvarjeni družbi prevladal pohlep. Spoštovani predstavniki Vlade, vladne koalicije, sprašujem vas, kako dolgo si boste še zatiskali oči pred realnim stanjem v državi. To danes ni poročilo opozicije, ampak poročilo varuhinje človekovih pravic. Zato bi vladna koalicija morala to poročilo temeljiteje prebrati, se usesti skupaj in se odločiti, ali je sposobna temu kriminalu stopiti na prste, če ni, pa jasno povedati, da tega enostavno ne zmore. Ve se, kaj za tem sledi. Ali vas ne ganejo besede varuhinje, ki je že v uvodu zapisala: "Kakor ugotavljamo, čedalje večje težave ljudi, tistih, ki se borijo za preživetje, so na robu družbenega dogajanja, nemočni, razžaljeni, ponižani in utrujeni." Tudi v nekaterih stališčih poslank in poslancev poslanskih skupin v tem tednu sem slišal prav to o razžaljenosti, ponižanosti in utrujenosti ljudi od potovanj od inštitucije do inštitucije, kjer naj bi kot hlapci Jerneji iskali svoje pravice. Socialna povest slovenskega pisatelja Ivana Cankarja žal ni več samo povest, ampak resničnost, v kateri gre za spopad med pravico lastnine in pravico dela. Velik del slovenskih državljanov enako kot hlapec Jernej ne razume, kako se jim lahko godi takšna krivica, a je nihče ne vidi ali pa noče videti. Na tem mestu moram tudi jasno povedati, da bi tistim, ki pošteno delajo, spoštujejo pravice delavcev, plačujejo davke, morali danes dati nagrado, predvsem zato, da ločimo seme od plevela. Spoštovani kolegice in kolegi, srčno upam, da bodo tudi ljudje, ko bo za to čas, možnost in priložnost, spoznali, kdo jih potiska v stiske in da bodo tudi takrat znali ločiti seme od plevela. Varuhinja je zapisala tudi takole: "Zagotovo bo poročilo pritegnilo tudi pozornost predsednika Republike Slovenije, ki Državnemu zboru predlaga v izvolitev kandidata ali kandidatko za varuha ali varuhinjo človekovih pravic." Upam, da se bo predsednik države Borut Pahor, ki je bil pred nedavnim tudi predsednik vlade, vprašal, kako je v njegovem času zadolžitev države za 7 milijard evrov vplivala na poglavje delovno razmerje, neplačilo za opravljeno delo – in veliko je bilo takrat govora prav o ohranjanju delovnih mest –, kako je teh 7 milijard vplivalo na problematiko volonterskega pripravništva v javnem sektorju, štipendije, na odzivnost pravosodnih organov, kaj je z zdravstveno reformo, kje se vidi teh 7 milijard tu notri, kako z brezposelnostjo. Pri pripravi in porabi 7 milijard, ko je bil zdajšnji predsednik države predsednik vlade, je bil nekdo direktor Direktorata za proračun Republike Slovenije. Taista oseba je danes predsednica slovenske vlade. Upam, da se bo tudi nje to dotaknilo in se bo vprašala, kaj smo delali takrat, kam pluje naša barka. Če pogledamo področje delovnih razmerij, so ključne vsebine, s katerimi so se ukvarjali, neizplačane plače, neplačevanje prispevkov za socialno varstvo, trpinčenje, nadlegovanje in šikaniranje na delovnem mestu, prisiljevanje zaposlenih, da začnejo poslovati v lastni organizacijski obliki, težave agencijskih delavcev, neuspešnost inšpekcijskih postopkov in tako dalje. Še enkrat, to niso besede opozicije, ampak citati iz poročila varuhinje človekovih pravic. V Slovenski ljudski stranki imamo edino orodje, da to jasno in glasno ponovimo in povemo. Mogoče se bo koga kdaj tudi kaj dotaknilo. Varuhinja ponovno predlaga Vladi, da sprejme vse ukrepe, da bodo postopki pri nadzornih inštitucijah potekali hitro in da bodo končani v razumnih rokih, in še predlaga prerazporeditev javnih uslužbencev. Spoštovana koalicija, ali boste upoštevali mnenje varuhinje? Če vam iz opozicije govorimo o teh rečeh, pravite, da nagajamo. Ali boste še naprej govorili o brezglavem varčevanju in novih davkih? Predlagam, da si vsi tisti, ki veliko govorite o novih davkih, preberete poglavje 2.13 Socialne zadeve, kjer v prvem odstavku piše, da se je število pobud na področju socialnega varstva povečalo, kar je posledica vse večje finančne in gospodarske krize. "Podatki kažejo, da se socialna problematika še poglablja, k temu pa precej pripomore tudi nepripravljenost države, da bi pravočasno in učinkovito izvedla vse ukrepe, ki jih sprejema," v poročilu ugotavlja varuhinja in nadaljuje: "Prihodki socialno najšibkejših so že bili pod življenjskim minimumom, zato teh ljudi ni mogoče obravnavati kot nekoga, ki mora z zategovanjem pasu prispevati k izboljšanju ekonomskega položaja v družbi." Najverjetneje so svoj pas zategnili že pred ekonomsko krizo oziroma se je za njih ekonomska kriza začela že prej, s propadanjem podjetij in s tajkunskim pohlepom. Nadaljnje zategovanje si je mogoče privoščiti pri tistih, ki imajo še določene rezerve, ne pa pri tistih, ki so zaradi revščine vsak dan bolj odrinjeni na rob družbe. Pri tistih, ki so v milijardah evrov odpeljali premoženje ven. Tukaj je naša naloga, tako Vlade, Državnega zbora kot tudi tretje veje oblasti, da končno stopi tem na prste. Veliko zakonodaje je v pravi smeri in pripravljene, vendar je žal ne izvajajo. Nam v opoziciji ne verjamete. Na vprašanje, kaj si varuhinja misli o novih davkih – mislim, da je bilo v poročilu dovolj jasno povedano. Enako jasna je varuhinja tudi na področju brezposelnosti, kjer je zelo vprašljivo delovanje pristojnih organov, saj varuhinja Vladi priporoča, da med drugim analizira učinkovitost služb Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje. Na strani 259, ko sem prebiral dolgotrajno odločanje Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve o pritožbah zoper odločbo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, nisem mogel verjeti, da kaj takšnega pri nas obstaja. Na varuha človekovih pravic se je obrnil pobudnik, ki je bil z odločbo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje izbrisan iz evidence brezposelnih oseb. Zoper odločbo je vložil pritožbo, o kateri Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve 2 meseca in pol po prejemu njegove zadeve v reševanje še ni odločilo. Ko je pobudnik vprašal, kdaj lahko pričakuje odločitev, je izvedel, da je nerešenih pritožb veliko in da ne vedo, kdaj bo njegova na vrsti za obravnavo. Pobudnik se bo v evidenco brezposelnih oseb lahko znova prijavil 6 mesecev po dokončnosti odločbe. Do danes menda, tako piše, odločba še ni rešena. To pomeni, da zanj še ni začel teči ponovni 6-mesečni postopek, da se bo lahko prijavil v evidenco. Zato me ne čudi zapis, mislim, da včeraj v Financah, ki se sprašuje, kje je 70 tisoč brezposelnih, ki so črtani iz evidence. Namesto 120 tisoč kot uradno kažejo statistike imamo cca 180 tisoč brezposelnih ljudi. Zato me žalosti, da je res, da je preko 270 tisoč ljudi pod pragom revščine, da jih je 120 tisoč socialno izključenih. Vsi ti več novih davkov ne zmorejo in ne bodo preživeli zategovanja pasu. Spoštovani! V poročilu sem prebral, da varuhinja enkrat letno organizira neformalno srečanje z novinarji in uredniki medijskih hiš pod naslovom Malica z mediji. Mogoče naj varuhinja razmisli še o malici s predstavniki Vlade, ker ti očitno ne razumejo stiske malega človeka, ker če bi ga razumeli, potem ne bi predlagali takšnega proračuna in novih davkov. Žalostno in sramotno za Slovenijo, predvsem pa za Vlado, je to, na kakšni stopnji smo, kam plujemo. Zato se v Slovenski ljudski stranki bojimo poročila varuhinje človekovih pravic za naslednje leto. Kakšna je moč varuhinje človekovih pravic? Samo javna beseda. Kakšna je moč opozicije? Samo javna beseda. Kakšna je moč koalicije in sodstva? Neomejena. Ali jo izkoriščajo? Žal ne. Kaj nam ostane? Opoziciji in varuhinji človekovih pravic ostane le vztrajanje in poziv v javni besedi. Ali nam lahko še kdo pomaga? Sprašujem se, ali je bog tisti, ki lahko vse to obrne. Bojim se, da tudi on ne.
Hvala. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovana varuhinja gospa Vlasta Nussdorfer, spoštovana namestnica varuhinje, spoštovana ministrica in minister, spoštovana državna sekretarka gospa Tina Brecelj in spoštovani ostali člani Vlade, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, vsem lep pozdrav! Varstvo človekovih pravic je v času gospodarske krize v vseh delih sveta pogosto nehvaležna naloga. Usihajoča finančna zmožnost države neposredno in posredno vpliva na uresničevanje državljanskih in političnih človekovih pravic ter tudi ekonomskih, socialnih in kulturnih pravic. Delo varuhinje človekovih pravic je v času gospodarske krize, za katero se zdi, da čedalje bolj kaže svoje zobe, postalo vse težje in z vidika ohranjanja človekovega dostojanstva tudi občutljivejše. Zaradi naraščajoče brezposelnosti in posledično večje revščine se ljudje počutijo ponižani in osramočeni. Pogosto se znajdejo v brezizhodnem položaju, k čemur vsekakor prispeva tudi naša zakonodaja. Naj navedem primer, na katerega v uvodu svojega poročila opozarja tudi varuhinja. Ljudje niso upravičeni do brezplačne pravne pomoči, ker so lastniki nekaj kvadratnih metrov podedovane zemlje, od katere nimajo posebne koristi, ni je pa mogoče prodati, niti oddati. Nekateri za malenkost presegajo cenzus, do katerega jim je brezplačna pravna pomoč omogočena, so pa močno zadolženi in si plačila pravne pomoči preprosto ne morejo privoščiti. Poročilo varuhinje odseva realno sliko naše družbe danes: mobing na delovnem mestu, trpinčenje in nadlegovanje, neplačevanje prispevkov za socialno varnost, položaj agencijskih in tujih delavcev, sovražni govor, dolgotrajnost postopkov pred sodišči, diskriminacija in tako naprej. Pri tem bi želela še posebej izpostaviti položaj najranljivejših skupin prebivalstva, ki se pogosto ne morejo sami boriti za svoje pravice. To so starejši, otroci, predvsem tisti otroci s posebnimi potrebami. Pred kratkim je primer agresivnega otroka opozoril na dejstvo, da v naši državi že 20 let nismo sposobni ustanoviti oddelka v obliki kriznega namestitvenega centra, v katerem bi primerno diagnosticirali in zdravili otroke z duševnimi motnjami. Ti otroci so tako, ko gre za neobvladljiva stanja, hospitalizirani na zaprtih oddelkih psihiatričnih bolnišnic skupaj z odraslimi bolniki. Leta 2010 je bilo tam pet otrok, starih od 10 do 14 let, in kar 80 starejših od 15 do 19 let. Takšno ravnanje je skrajno neprimerno in izjemno zaskrbljujoče. Z odrekanjem ustrezne strokovne pomoči namreč tem otrokom odrekamo še tako majhno možnost za normalno življenje v odraslosti. Sprašujem se, kaj se bo moralo zgoditi, da se bodo stvari dejansko premaknile. Položaj starejših v naši družbi se kljub vsem opozarjanjem še naprej vidno poslabšuje. Skromne pokojnine in omejevanje socialnih transferjev jih vse bolj pritiska v revščino in na rob družbe. Že nekaj časa je opazno upadanje zasedenosti domov za starejše. Razlogov za to je več, najpogostejši pa je nezmožnost plačevanja storitve oskrbe v domu. Zaradi krize čedalje večkrat prihaja do primerov, ko svojci jemljejo starejše iz domov, potem pa jim doma ne morejo zagotoviti ustrezne pomoči in oskrbe. Vzroki za to so največkrat tudi njihove slabe gmotne razmere. Starejši se v teh dneh pogosto znajdejo v situaciji, ko se morajo odločiti, ali bodo jedli ali se bodo greli oziroma ogrevali svoja bivališča, ali bodo plačali položnice ali pa bodo pristali na ulici kot brezdomci. Ko se po dolgih letih trdega in poštenega dela na jesen življenja znajdejo v tako nemogočem položaju, se upravičeno počutijo ogoljufane, razočarane in ponižane. Slabih 30 % vseh upokojencev prejema pokojnino, nižjo od 500 evrov, kar pomeni, da vsi ti upokojenci živijo pod pragom revščine. Situacijo jim vsaj delno olajšuje dejstvo, da so v 80 % lastniki nepremičnin, v katerih živijo. Z uvedbo nepremičninskega davka pa se bo breme reševanja krize še dodatno naložilo na njihova ramena. Lastništvo njihovih domov je za starejše nekaj neprecenljivega, saj so za ta dom v veliki večini trdo garali in se marsičemu tudi odpovedali. Nepremičninski davek pa bo povzročil, da si ti ljudje niti svojih domov več ne bodo mogli privoščiti, s čimer jim bomo odvzeli še zadnji kanček dostojanstva. V Poslanski skupini DeSUS bi ponovno želeli opozoriti tudi na naraščajoče nasilje nad starejšimi in pogosto neupoštevanje njihove volje, kar smo v naši poslanski skupini izpostavili že lani. O tem bi več spregovorila, pa mi čas tega ne dopušča. Marsikatero priporočilo varuhinje se ponavlja iz leta v leto. Med taka sodita, na primer, prav pedopsihiatrično zdravljenje otrok in diskriminacija starejših. Očitno je, da na omenjenih področjih priporočil ne jemljemo dovolj resno, kar pomeni, da s tem teptamo osnovne človekove pravice prizadetih v naši državi. Za to početje v zadnjem času za izgovor pogosto uporabljamo krizo in trenutno stanje naše države. Menim, da kriza ne sme biti opravičilo za to, da teh problemov ne jemljemo resno in jih ne rešujemo tako, kot bi jih morali. Poslanska skupina DeSUS podpira priporočilo, ki vsem institucijam in funkcionarjem na vseh nivojih priporoča, da upoštevajo priporočila varuhinje človekovih pravic Republike Slovenije, zapisana v 18. rednem poročilu Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2012. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi! Institucija varuha letos praznuje polnoletnost in je pred nami obravnava 18. letnega poročila Varuha človekovih pravic Republike Slovenije. Kako smo v Sloveniji zadovoljni z uresničevanjem človekovih pravic oziroma katera so tista področja, ki iz leta v leto izstopajo, pa se nič ne zgodi? Varuh človekovih pravic ostaja tako za nekatere prebivalce še zadnji izhod v sili, zadnje upanje, da se bo kaj premaknilo. Poročilo daje pregled, na katerih področjih vladavina prava najbolj odpoveduje. Med prebivalci se vedno bolj krepi občutek, da pred zakonom nismo vsi enaki in da se nekaterim zaradi političnih in kapitalskih povezav preprosto ne zgodi nič, so nedotakljivi. Iz obširnega varuhovega poročila bomo v Novi Sloveniji izpostavili svobodo vesti, zaskrbljujoče socialno stanje in nerazumno dolge sodne postopke. Pri podrobnejšem pregledu poročila smo v Novi Sloveniji zaskrbljeni, da je največji porast pobud ravno na področju zagotavljanja ustavnih pravic. Pripad novih zadev na tem področju znaša dobrih 175 % več kot v letu 2011. V tej kategoriji izstopajo primeri svobode vesti in etike javne besede. Pri tem naj še posebej izpostavimo porast primerov razžalitve verskih čustev. Ustrezen je odziv varuhinje glede ponovnega zažiga križa v Strunjanu, na kar smo poslanci Nove Slovenije že opozarjali. Pobudniki so menili, da gre pri požigu križa za kaznivo dejanje javnega spodbujanja sovraštva, nasilja, nestrpnosti ter so pričakovali ukrepanje državnih organov. Varuhinja je pobudnikom pritrdila in izrazila razumevanje, da je to dejanje povzročilo razžalitev verskih čustev ter da bosta policija in tožilstvo primerno, ustrezno obravnavala in ukrepala. V odzivnem poročilu Vlade Republike Slovenije pa beremo, da je policija primer obravnavala kot sum storitve kaznivega dejanja poškodovanja tuje stvari z določbami Kazenskega zakonika ter kot sum storitve kaznivega dejanja javnega spodbujanja sovraštva, nasilja ali nestrpnosti. Na podlagi zbranih obvestil in ocene, da ni podlage za kazensko ovadbo, je bilo na pristojno državno tožilstvo poslano poročilo. Letošnjega aprila je tožilstvo obvestilo, da za obravnavno dejanje ne obstajajo znaki kaznivega dejanja. Verjetno bi bil zanimiv podatek, koliko sumov kaznivih dejanj s tega področja je bilo obravnavnih in koliko sankcioniranih. Verjetno dlje od navedbe kazenske določbe v teh letih samostojne države nismo prišli. Žalosti nas, da pristojne institucije pritrjujejo domnevni umetniški svobodi, ki se je v tem primeru izkazala nad svobodo vesti. Osrednji slovenski dnevnik je novico o ponovnem zažigu križa objavil v rubriki Kultura. Seveda je to uredniška izbira, vendar ljudje še zdaleč nismo slepi, da je v imenu svobode dovoljeno vse. Ali je to umetnost, kako zaobiti svobodo vesti? Strinjamo se s priporočilom glede preučitve obstoječe zakonodajne ureditve z vidika ustreznosti pravnega sredstva ob tožilskem zavrženju kazenske ovadbe oziroma odločitve, da ne začne kazenskega postopka. Naslednje poglavje, ki je že nekako stalnica vsakokratnih varuhovih poročil, je področje socialne varnosti, kjer je bilo obravnavanih največ zadev. Poročilo varuhinje pritrjuje ugotovitvam, na katere Nova Slovenija že dalj časa opozarja. Nova ureditev uveljavljanja pravic iz javnih sredstev, ki velja od 1. januarja 2012, in tako imenovani Svetlikov zakon sta močno posegla v pravico socialno najšibkejših in jim povzročata izjemne težave pri zagotavljanju normalnih življenjskih razmer, predvsem za mladoletne otroke. Dodatno resno težavo na tem področju je povzročalo nedelovanje informacijskega sistema, ki je pomembno posegel v pravice več posameznikov. Navkljub zagotovilom ministrstva, da so težave odpravljene, je treba budno spremljati to področje. Še pred dobrim tednom smo se seznanili s primerom, kjer so bili pri odločanju upoštevani prihodki, ki jih dejansko ni bilo. Pri prosilcih iz javnih sredstev gre ponavadi za ljudi, ki so funkcionalno nepismeni, ki jim je že uveljavljanje pravice težko, kaj šele, da bi se pritožili, saj so obrazložitve v odločbah še povprečnim državljanom nejasne. Povsem nesprejemljivi so izgovori, da jim informacijski sistem ne dopušča druge rešitve, čeprav so napako delavci centrov za socialno delo tudi sami ugotovili, vendar je niso odpravili ali stranke nanjo opozorili. Posameznikom se tako nalagajo vedno nove in nove obveznosti, vendar že malenkostno odstopanje pomeni izgubo določene pravice. Celotno tveganje je tako na posamezniku, kot z zaskrbljenostjo ugotavljamo tudi sami. Naj iz tega mesta izpostavim še en primer, ki je omenjen v poročilu, in sicer s področja pravosodja, kjer je bilo za končanje zapuščinskega postopka potrebnih več kot 15 let. Pobudnik se je na varuhinjo obrnil glede zapuščinskega postopka v zadevi Okrajnega sodišča v Mariboru, ki po več kot 15 letih še ni bil končan. Na končanje tega postopka sta čakala še dva sodna postopka. Sodišče se ni odzvalo na opominjanje pobudnikovega odvetnika. Skrajno nesprejemljiv je v teh razmerah tudi odgovor sodnika varuhinji, ki je razloge za dolg postopek utemeljeval s tem, da je zadevo obravnavalo več sodnikov, da je postopek zapleten in strokovno zahteven, da je bil sam dalj časa odsoten in je zaradi kadrovskih težav sodišča preobremenjen z drugimi prednostnimi zadevami. Sprašujem se, ali je to dostojen odgovor nekoga, ki ga Državni zbor zaradi naše ustavne ureditve imenuje v trajni mandat. Je lahko trajni mandat potuha za nedelo? Menimo, da bi poskusni mandat sodnikov pospešil marsikateri proces. Nerazumno dolgi postopki in neodločitve sodnikov imajo čisto konkretne posledice za državni proračun. Kakšno je stanje v pravosodju in nasploh, v kakšnem stanju je naša pravna država, več kot zgovorno kažejo primeri v poročilu. Naj na tem mestu zaključim, da bomo zagotovo še na kakšen primer, ki ga v poročilu varuhinje ni zaslediti, v nadaljnji razpravi poslanci Nove Slovenije opozorili, med drugim tudi na odnos do polpretekle zgodovine. Hvala.
Hvala tudi vam. Dr. László Göncz bo predstavil stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, ministrice, člani Vlade, spoštovana gospa varuhinja človekovih pravic s sodelavci! Uvodoma naj poudarim, da je Letno poročilo Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2012 pregledno, vsebinsko in tematsko dokaj ustrezno pripravljeno gradivo, za kar gre priznanje ustanovi še toliko bolj, ker je vmes prišlo do zamenjave mandatov prejšnje in sedanje varuhinje. Iz splošnega uvodnega dela želim opozoriti zgolj na dve mnenji oziroma stališči varuhinje za človekove pravice. Tudi v naši poslanski skupini menimo, da je upravičena njena zaskrbljenost zaradi spoznanja, da so do določene mere ogrožene pridobitve sodobne slovenske države na področju varovanja človekovih pravic, in tudi zato je pravna država na veliki preizkušnji. Kot drugo, zelo pomembno je, da varuh nedvoumno obsoja vse oblike javno izraženega sovraštva in nestrpnosti narodnega, rasnega, verskega ali drugega značaja in poziva k temu, da je treba o tem pojavu govoriti ter mu nameniti več aktivnosti na področju vzgoje in izobraževanja. Predvsem pa morajo biti vzor akterji javnega življenja na vseh področjih, kar je še predvsem pomembno. Glede na čas, ki ga imam na razpolago, se bom prvenstveno osredotočil zgolj na podpoglavje Nacionalne in etnične manjšine v okviru poglavja Diskriminacija. V poročilu se navaja, da na ustanovi varuha človekovih pravic v letu 2012 niso prejeli pobud, ki bi zatrjevale neposredno kršitev z ustavo in zakoni zajamčenih posebnih pravic avtohtonih narodnih skupnosti in njunih pripadnikov. Pri tem moramo opozoriti, kar sicer omenjajo tudi v poročilu, da je žal do tovrstnih kršitev prihajalo, podobno kot v prejšnjih letih, vendar pa prizadeti največkrat o tem ne obveščajo pristojnih organov in služb. Po našem mnenju je razlog za to delno v sistemski nedorečenosti, kajti ko so nekajkrat v preteklosti na določene kršitve opozarjale organizacije avtohtonih narodnih skupnosti, so se pojavljale dileme, kot je na primer ta, ali kršitev kolektivnih pravic sploh sodi v kontekst ukrepanja ustanove varuha. Prihaja tudi do primerov, ko se pri zaposlovanjih na delovna mesta in funkcije, kjer je predpisano znanje jezikov avtohtonih narodnih skupnosti, ta pogoj spregleda in se izbere kandidata, ki ne izpolnjuje pogojev. V zvezi z omenjenimi in podobnimi vprašanji bi bilo nedvomno treba opraviti nadaljnje strokovne pogovore, da bi se morebitne sistemske nedorečenosti razjasnile. Neobveščanje pristojnih organov in varuha človekovih pravic s strani prizadetih pripadnikov narodnih skupnosti lahko do določene mere pripisujemo tudi psihološkemu pritisku pripadnikov omenjenih skupnosti, ki verjetno še vedno temelji na določenih negativnih stereotipih iz preteklosti, ko o zatiranju na narodnostni osnovi ni bilo zaželeno govoriti. Obstajajo lahko tudi drugi razlogi. Kot tudi v poročilu navajajo in sem skupaj s pristojnimi narodnostnimi organizacijami na to tudi sam opozarjal, je v letu 2012 konstantno prihajalo do sovražnega govora v obliki pisem in elektronskih sporočil, ki so bila javna ali anonimna, na račun madžarske narodne skupnosti in njenih pripadnikov ter tudi Madžarov nasploh. Pristojni organi so v zvezi s tem večinoma ukrepali. Bilo je tudi nekaj javnih obsodb s strani predstavnikov državnih in lokalnih ustanov, vendar je žal ta negativna tendenca še vedno prisotna. Zaskrbljujoče je, da se morda celo nekoliko širi. Tovrstnim pojavom nestrpnosti zelo ugaja tudi sedanja težka gmotno-socialna situacija v naši družbi, ki je na pomurskem območju še nekoliko hujša od povprečne ravni, zato bo treba v naslednjem obdobju tovrstnim pojavom posvetiti še večjo pozornost. Predvsem mislimo na bolj celovit in objektiven način osveščanja in obveščanja celotne družbe o življenju in specifikah narodnih skupnosti in drugih ranljivih manjšinskih skupin ter o vrednotah sožitja na narodnostno mešanih območij. Namreč, nestrpnosti na narodnostni, rasni ali verski osnovi se lahko najlažje preprečijo s pravilnimi pristopi in programi na področju vzgoje in izobraževanja, medijske in informativne dejavnosti v najširšem pomenu besede – tako, da se ustvarja še primernejši milje z vidika sprejemanja drugačnosti. Na koncu menim, da je sodelovanje z ustanovo varuha pomembno. Treba je popestriti, razmisliti morda o njenem enkratnem sodelovanju letno na seji Komisije za narodni skupnosti. Ker mi zmanjkuje časa, naj zgolj najavim, da bomo dali podporo poročilu. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Mag. Lejla Hercegovac bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana varuhinja človekovih pravic, spoštovani ministri in sodelavci, spoštovani kolegice in kolegi! Zakon določa, da se varuh pri svojem delu ravna po določilih Ustave in mednarodnih pravnih aktov o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah in je pri svojem delu neodvisen. Če izhajamo iz tega, da je varuh neodvisna, avtonomna institucija, ne bi smeli nikoli posegati v priporočila varuha glede na to, kako so nam všeč, čemur smo na žalost bili priča v preteklosti. Zato moram danes izraziti zadovoljstvo, da so članice in člani Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti poročilo in vsa poročila varuha za leto 2012 v celoti podprli. Med tistimi najbolj perečimi opozorili, ki izhajajo iz poročila, bi najprej omenila etiko javne besede, ker se le-ta tiče tudi nas poslancev in poslank. Varuhinja opozarja na množične pritožbe v zvezi z nekaterimi odmevnimi zadevami oziroma izjavami, ki žalijo čustva marsikoga in terjajo odziv. Zato se mi zdi pomembno, da v Državnem zboru obstaja načelno soglasje za sprejetje etičnega kodeksa, katerega priporočila bi določala etična načela, po katerih bi se morali ravnati poslanke in poslanci pri opravljanju funkcije poslanca. Varuh že več let opozarja tudi na pomanjkljiv zakonski okvir za odpravljanje diskriminacije in priporoča sprejetje zakonskih rešitev, ki bi zagotovile nepristransko, neodvisno in učinkovito obravnavo primerov kršitev prepovedi diskriminacije. Po varuhovem priporočilu je treba vzpostaviti neodvisnega zagovornika. Ravno nasprotno od priporočil pa smo po reorganizaciji državne uprave leta 2012 ob našem nasprotovanju in nasprotovanju številnih drugih doživeli ukinitev Urada za enake možnost, znotraj katerega je deloval tudi zagovornik načela enakosti. Na to se odziva tudi Evropska unija. Je pa Vlada julija letos ponovno vzpostavila Medresorsko komisijo za človekove pravice, na kar je varuh tudi opozarjal. Na številna ponovljena opozorila varuha je Vlada že odreagirala. Če omenim le nekatera: na primer, glede zagotavljanja dela delavcev drugemu uporabniku in posredovanja zaposlitve je pristojno ministrstvo že pripravilo ustrezne spremembe zakonodaje. Prav tako ima Komisija Vlade Republike Slovenije za zaščito romske skupnosti v svojem načrtu dela potrebne spremembe Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji. Tudi na področju izenačevanja možnosti invalidov in ob pozivu varuha Vladi za čimprejšnje sprejetje podzakonskih aktov ter ukrepov iz odzivnega poročila Vlade izhaja, da bo sprememba zakonodaje sprejeta še to leto. Ministrstvo za kulturo je letos sofinanciralo dopolnjevanje slovarja slovenskega znakovnega jezika. Že sprejeta je Resolucija o nacionalnem programu za jezikovno politiko 2014–2018 in med drugim predvideva tudi mnoge cilje za razvijanje sporazumevalne zmožnosti v slovenskem znakovnem jeziku. Varuh ne prvič opozarja tudi na ureditev možnosti lastnega varstva arhivskega gradiva za javnopravne osebe, pri čemer gre predvsem za občutljiva gradiva psihiatričnih bolnišnic. Kot izhaja tudi iz odzivnega poročila Vlade, je Ministrstvo za kulturo pripravilo ustrezne spremembe Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. Ko bomo naslednje leto ob 20. obletnici delovanja varuha človekovih pravic v Sloveniji morebiti obravnavali vsa izdana priporočila doslej, predvsem tista še neuresničena, upam in si želim, da bomo v skladu z etiko javne besede skupaj iskali rešitve in se ne bomo ulovili v nekoristen začaran krog iskanja krivca za neopravljeno delo. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija bomo predlog priporočila v celoti podprli. Ob tem želim še izkoristiti priložnost, da se varuhinji in njeni ekipi zahvalim za dobro opravljeno delo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Eva Irgl bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana varuhinja človekovih pravic z namestnikoma, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Kot že rečeno, imamo pred seboj 18. redno letno poročilo varuha človekovih pravic za leto 2012. Kot je uvodoma pojasnila že varuhinja gospa Vlasta Nussdorfer, je tokrat kot varuhinja prvič v vlogi, da predstavlja poročilo, ki je sicer nastalo pod okriljem prejšnje varuhinje, gospe Zdenke Čebašek Travnik. Vendar pa mi dovolite, da preden se osredotočim na samo vsebino poročila, pojasnim, da je prav funkcija varuha človekovih pravic tista, ki je izjemnega pomena za dobro delovanje pravne, predvsem pa pravične države in družbe. Varuh človekovih pravic je tisti, ki je poklican, da varuje človekove pravice in temeljne svoboščine v razmerju do državnih organov, organov lokalne samouprave in nosilcev javnih pooblastil. Varuh človekovih pravic je prva oseba in avtoriteta v državi, ki se mora v skrbi za spoštovanje človekovih pravic pri varovanju le-teh odločati na podlagi ustave. Odločati se mora na podlagi deklaracij in resolucij o človekovih pravicah, na podlagi mednarodnih aktov, konvencij, zakonov, nikakor pa se ne sme nikoli in nikdar o tako občutljivih vprašanjih, ki največkrat posegajo tudi v človekovo integriteto in dostojanstvo, odločati ali presojati politično. Ko začne svoja opažanja glede kršitev človekovih pravic presojati politično, ne pa po načelih varovanja človekovih pravic, potem je bolje, da svoj položaj prepusti nekomu drugemu. V Slovenski demokratski stranki stojimo na stališču, da se mora varuh človekovih pravic jasno zavzeti tudi do stališč, vezanih na aktualne dogodke, če zazna, da so kakorkoli bile na preizkušnji človekove pravice. Zakaj to govorim? V preteklosti smo večkrat opažali, da varuhi človekovih pravic, tudi takrat, ko so bili s strani različnih institucij, tudi Državnega zbora, pozvani, da se opredelijo do določenih vprašanj kršenja človekovih pravic, tega niso storili. Varuh človekovih pravic mora po našem mnenju povzdigniti glas, ko je na preizkušnji pravna država. Varuh človekovih pravic mora povzdigniti svoj glas takrat, ko je na preizkušnji socialna država. Danes je veliko problemov, ki izhajajo ravno iz preizkušnje socialne države. Varuh človekovih pravic mora povzdigniti svoj glas takrat, ko je na preizkušnji pravična država. Žal pa v preteklosti varuh ni vedno deloval v skladu s temi načeli, ampak vse prevečkrat politično. Vsakoletno poročilo varuha človekovih pravic predstavlja pomemben dokument s področja spoštovanja in varovanja človekovih pravic. Varuhinja gospa Vlasta Nussdorfer, v svojem uvodu ugotavlja, da v 25 % pobude, ki prihajajo na njihov naslov, ocenjujejo kot utemeljene. Ob tem dodajajo, da gre za velik delež glede na to, da je varuh le dodatno sredstvo za varstvo človekovih pravic in svoboščin. Poročilo varuha človekovih pravic vsako leto opisuje probleme, s katerimi se soočajo posamezniki, ko menijo, da so jim bile kršene človekove pravice. Na urad varuha se obračajo takrat, ko se soočajo s tem, da jim institucije države ne prisluhnejo v taki meri, kot bi si želeli. S tem problemom, da določene institucije ne opravljajo dovolj dobro svojega dela, se soočamo, recimo, tudi na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, ko velikokrat tudi po več urgencah bodisi ne dobimo določenih odgovorov bodisi jih dobimo v zakasnelih časovnih okvirih. S tem problemom se soočamo tudi poslanke in poslanci, ko postavljamo, recimo, poslanska vprašanja ministrom. Nekateri čakajo na njihove odgovore tudi po štiri mesece. Razumem, da na vsa vprašanja ne moreš odgovoriti takoj, vendar pa se je treba držati nekaterih rokov. Neodzivnost nekaterih organov je zato zaskrbljujoča. Še vedno imamo prepočasno odzivnost s strani inšpekcijskih služb, na kar iz leta v leto opozarja varuh človekovih pravic, tudi v poročilu za leto 2012. Odgovori inšpekcijskih služb so pogosto nevsebinski, neredko pa tudi medsebojno nasprotujoči. Ponavlja se dolgotrajnost postopkov in neodgovarjanje pobudnikom. Zaradi tega se pojavlja vprašanje določitve prioritet pri delu inšpekcijskih služb. Zato varuh v letošnjem poročilu meni, da bi morala biti merila za določitev vrstnega reda obravnave določena v predpisu, saj bi bila le tako zagotovljena preglednost, obenem pa bi se povečalo zaupanje v delo inšpekcijskih služb. V Slovenski demokratski stranki to pozdravljamo in to pripombo, priporočilo vidimo kot dobro. Poročilo varuha predlaga tudi določene rešitve, ki jih vsako leto potem ponuja v razmislek vladi in tudi ostalim institucijam, nazadnje pa o teh priporočilih govorimo tudi v Državnem zboru. Obenem varuh opozarja, da velikokrat s svojimi opozorili naletijo na gluha ušesa, zato tudi nekatera svoja priporočila iz leta v leto ponavljajo. V Slovenski demokratski stranki tudi opažamo, da varuh večkrat kakšna priporočila ponovi, pa čeprav so v tem času že bila implementirana v zakonodajo ali pa na nek drug način upoštevana. Ravno iz tega razloga v Slovenski demokratski stranki večkrat predlagamo še paket svojih priporočil k letnemu poročilu varuha. Varuhovo poročilo nam vsako leto prikaže tudi vsaj delni prikaz, kako strpna družba smo, koliko strpnosti dejansko premoremo do drugače mislečih, koliko v resnici damo na varovanje in spoštovanje človekovih pravic, predvsem pa, kakšen odnos imamo kot družba, kot posamezniki do najšibkejših, najranljivejših skupin. Skozi poročila varuha lahko vidimo, da so ljudje vedno znova v vedno hujših stiskah, predvsem socialnih, in to še posebej danes, ko je država v hudi finančni in gospodarski krizi, pa tudi krizi vrednot. Zato je nerazumljivo, da vlada Alenke Bratušek s svojimi ukrepi še bolj posega v socialno državo in jo ruši. Zaradi tega je še toliko bolj nerazumljivo, da tiste, ki že tako komaj preživijo, potiska na rob preživetja, tudi s tem, da uveljavlja nepremičninski davek, da zvišuje cene vinjet, da dodatno obremenjuje predvsem družine z več otroki, da povišuje cene prevozov otrok, poleg tega pa bodo morali danes državljanke in državljani zaradi odločitve Vlade, da gre v nenadzorovano likvidacijo dveh zasebnih bank, plačevati še tajkunske kredite. Vlada Alenke Bratušek na drugi strani ohranja privilegije nekaterih posameznikov preko ekstremno visokih pokojnin. V Sloveniji je veliko ljudi, ki so jim kršene človekove pravice, ki so v hudih stiskah in potrebujejo pomoč, ki že leta in leta opozarjajo na krivice, tako kot na primer oškodovanci po drugi svetovni vojni ali pa posamezniki, ki že vrsto let opozarjajo na anomalije v pravosodnem sistemu – o tem več kasneje – ali pa ljudje, ki jim je že leta kršena ustavna pravica do zdravega življenjskega okolja. Tukaj govorimo, recimo, o hrupu, smradu, onesnaževanju z nevarnimi delci PM10. Varuh ugotavlja, če pogledamo samo hrup, da se vsakoletno pojavlja večje število pobud o motečem hrupu. Problemi nastajajo, ker se kršitve predpisov glede hrupa ugotavljajo zgolj z meritvami, pri čemer pa se meritve hrupa največkrat izvajajo takrat, ko ni prekoračitev. Ko govorimo o smradu iz različnih virov, od kompostarn, čistilnih naprav, prašičjih farm, farm puranov – tudi sama sem že večkrat opozarjala na te stvari. Nekoč pred leti smo celo na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti imeli sejo na to temo in obravnavali to točko dnevnega reda. Tudi to je pogost razlog za pobude in ukrepanje. To opozarja predvsem na nujnost sprejetja predpisa o emisiji smradu v okolje, saj tega ne ureja noben predpis, kar pomeni, da tudi nadzor ni mogoč. Težave se kažejo tudi na področju merjenja izpustov, kjer so normativi sicer določeni, vendar pa bi morali meritve izpustov izvajati pooblaščenci, ki bi bili povsem neodvisni od upravljavcev. Varuh človekovih pravic v svojem poročilu tudi ugotavlja problematiko onesnaževanja z nevarnimi delci PM10, predvsem v Mežiški dolini, Celjski kotlini in Zasavju. Izboljšanje kakovosti zraka zaradi presežnih delcev zahteva ukrepe, ki jih je Evropska komisija že zahtevala, vendar pa realizacije v našem prostoru do sedaj še ni bilo. Tudi čisto zadnje raziskave študij, če pogledamo, kažejo, da je kar 90 % meščanov Evropske unije izpostavljenih najmočnejšim onesnaževalcem zraka, in sicer na ravneh, ki močno škodujejo zdravju. Poročilo, ki ga je sprejela Evropska agencija za okolje in ga je objavila prav v tem tednu, kaže, da sta dva glavna onesnaževalca zraka, ozon in trdi delci, še vedno vzrok težav z dihanjem ter povzročata kardiovaskularne bolezni in krajšata življenjsko dobo. Nova raziskovanja tudi kažejo, da že manjše koncentracije onesnaževalcev v zraku vplivajo na zdravje. Slovenija je po podatkih evropskega statističnega urada Eurostat iz leta 2011 po onesnaženosti s trdimi delci na 10. mestu v Evropski uniji, po onesnaženosti z ozonom pa kar na 3. mestu. Vsi ti podatki, ki sem jih zdaj povedala, kažejo na to, da je pravica do zdravega življenjskega okolja v tem času še posebej na preizkušnji in zahteva večjo skrb vseh nas, da prostor, v katerem živimo, bolj varujemo, tudi zaradi prihodnjih generacij. Naslednja tema, ki se je želim dotakniti, nanjo opozoriti, je področje pravosodja. Tudi v tokratnem poročilu varuha človekovih pravic, 18. rednem letnem, varuhinja ugotavlja, da je na veliki preizkušnji pravna država, predvsem zaradi kršenja pravice do učinkovitega pravnega sredstva ter sojenja v razumnem roku. Prav tako varuhinja človekovih pravic ugotavlja, da bi morala država omogočiti bolj kakovostno in širše dostopno brezplačno pravno pomoč, ki mora biti strankam na voljo pravočasno. Naj pojasnim, da se na nas poslance v Slovenski demokratski stranki, in verjetno tudi na druge, obračajo posamezniki, ki niso upravičeni do brezplačne pravne pomoči, in to, tako kot tudi varuhinja opisuje v svojem poročilu, samo zaradi tega, ker za malenkost presegajo cenzus, do katerega jim je brezplačna pravna pomoč še omogočena, si pa zaradi situacije, v kateri se je znašla ta država, in zaradi osebnih stisk, tudi zaradi tega, ker so morda močno zadolženi, plačila pravne pomoči ne morejo privoščiti. Vendar vlada Alenke Bratušek za nameček še povišuje sodne takse in tako še dodatno omejuje posameznikom dostop do iskanja pravice in do sodnega varstva. Na področju sodnih postopkov je varuh v letošnjem poročilu obravnaval 460 zadev. Od tega jih je bilo največ vezanih na civilne in kazenske postopke. Poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke prejemamo različne pobude posameznikov zaradi nezadovoljstva z delovanjem sodišč, zaradi dolgotrajnosti sodnih postopkov ter zaradi dvomov o nepristranskosti sodnikov. Veliko pobud se nanaša tudi na pričakovanja pobudnikov po vsebinski presoji na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. V zvezi s tem moramo pobudnikom večkrat pojasniti, da nimamo pristojnosti za ocenjevanje pravilnosti in zakonitosti sprejetih sodnih odločb in njihove vsebine, jim pa zato razložimo, kakšna pravna sredstva so jim na voljo. Vendar bi kljub temu, da ne smemo posegati v sodno vejo oblasti kot zakonodajna veja oblasti, želela pojasniti, da nam vse več ljudi poroča, da so bili ali pa so žrtve napak v pravosodju. Več sej je bilo sklicanih na temo anomalij v pravosodju, in takrat sem večkrat pojasnila, da v Slovenski demokratski stranki že vrsto let opozarjamo na neučinkovitost pravosodnega sistema, da opozarjamo na dolgotrajnost stečajnih in drugih postopkov. Že vrsto let odpiramo vprašanja trajanja sodniškega mandata. To, kar je v tem trenutku verjetno najbolj ključno, najbolj pomembno – odpiramo tudi vprašanja, vezana na sprejemanje odgovornosti v sodniških in tožilskih vrstah. Opozarjamo tudi na izrazito solidarnost, ko se posamezniki v sodstvu medsebojno ščitijo, za napake pa navadno ravno zaradi tega ne odgovarja nihče. Poglejmo samo prikaz glede izrečenih sankcij zoper sodnike v Sloveniji v primerjavi z nekaterimi drugimi evropskimi državami. To smo že večkrat povedali, tako iz tega mesta kot iz klopi. Kolega Gorenak je nekoč imel natančno razdelano analizo stanja v pravosodju. Ampak dovolite mi, da še enkrat ponovim nekatere podatke, ker so izjemno pomembni. Podatki kažejo, da ima Slovenija tudi po trikrat več sodnikov in tožilcev v primerjavi z nekaterimi drugimi članicami Evropske unije na 100 tisoč prebivalcev, vendar pa je njihova učinkovitost bistveno manjša, prevzemanja odgovornosti za napake v postopkih pa skorajda ni. V Italiji je bilo, recimo, tako v letu 2006 izrečenih 51 sankcij zoper napake sodnikov, v Nemčiji 25, v istem obdobju v Sloveniji pa zgolj ena sama sankcija. To nam verjetno nekaj pove. Najbrž to ne pomeni, da so sodniki pri nas nezmotljivi. Kaže pa na to, da ne sprejemajo odgovornosti oziroma da se medsebojno ščitijo po tem, ko pride do neke napake. Tukaj mi dovolite, da najprej spomnim na primer Fojkar. Že večkrat sem ga omenila in ga bom verjetno še večkrat. Gre za zelo tragično zgodbo, sicer, hvala bogu, s srečnim koncem, vendar za zgodbo, ki potrjuje, da pri nas pravna država še zdaleč ne funkcionira tako, kot bi morala. Predvsem pa ta zgodba potrjuje, da nihče ne odgovarja zaradi procesnih in vsebinskih napak v postopku. Večkrat sem se tako kot poslanka kot tudi kot predsednica komisije za človekove pravice srečala z gospodom Fojkarjem, ki mi je zaupal svojo kalvarijo in pred leti želel, da mu pomagamo. Na njegovo zgodbo sem takrat opozorila vse ustrezne državne organe, tudi varuhinjo človekovih pravic. Moram reči, da se je zavzela za ta primer, prav tako tudi Ministrstvo za pravosodje in Vrhovno državno tožilstvo. Gospod Fojkar je bil zaradi dolgotrajnega kazenskega postopka stigmatiziran in tudi njegovo zdravstveno stanje je bilo zaradi vseh teh dolgih postopkov zelo slabo. Posledice čuti še danes. Šlo je za sporen način dela okrožne državne tožilke, ki je z vlaganjem obtožb in pritožb zoper oprostilne sodbe ravnala nestrokovno in morda celo nezakonito, na kar je v obrazložitvi oprostilne sodbe opozoril tudi okrožni sodnik. Ampak tožilki se v tem primeru ni zgodilo nič. Nikoli ni odgovarjala za storjene napake. Tukaj bi se želela ponovno zahvaliti poslanskemu kolegu, v tistem času ministru za notranje zadeve, kolegu gospodu Gorenaku, ki se je skupaj z ministrom za pravosodje gospodom Pličaničem v imenu države opravičil gospodu Fojkarju za 11 let trajajočo osebno kalvarijo. Poglejmo še en primer, ki je vezan na primer gospe Franje Šilih. Zelo dobro poznate ta primer, vsaj upam, ker je bil tudi že nekajkrat v javnosti, pa vendarle mogoče potrebuje še dodatne razjasnitve in pojasnitve. Primer gospe Franje Šilih je takšen, da se postopki na sodiščih glede smrti njenega sina vlečejo že celih 21 let. Leta 1993 se je zgodila zdravniška napaka. Tožilstvo kljub do potankosti narejeni preiskavi in postavljenim sumom pregona ni hotelo izvesti oziroma prevzeti. Upam, da mi gospa ne bo zamerila, če povem, kaj je na enem od večkratnih obiskov pri zdaj žal že pokojni generalni državni tožilki gospe Zdenki Cerar le-ta dejala. Dejala je, da ni še takšna klima, da bi se lahko borili proti zdravniškim napakam. Zaradi tega sta z možem zadevo prevzela sama kot subsidiarna tožilca in zbrala dovolj dokazov, da je obtožnica postala s sklepom leta 1999 pravnomočna. Takrat se je zgodila prva, vendar ne zadnja sodna napaka. Obtožnica obdolženki namreč ni bila vročena. Zakaj? Najverjetneje zato, ker so se takrat s strani obdolžene zdravnice in bolnišnice pričele pritožbe, in na koncu je bila zadeva kot neutemeljena in brez dovolj dokazov ustavljena. Dve leti po smrti sta nato zakonca Šilih vložila tudi odškodninsko tožbo. Vse je bilo zavrnjeno. Ampak kasneje sta se odločila za tožbo proti državi Sloveniji in uspela na Evropskem sodišču za človekove pravice zaradi kršitve konvencije, in sicer v členu pravice do življenja in ker Slovenija nima instituta za ugotavljanje zdravniških napak. V Sloveniji sta nato uspela tudi na Vrhovnem sodišču, Ustavnem sodišču, in zadeva je bila po tem, ko sta že vse to naredila, vrnjena nazaj na prvostopenjsko sodišče, Okrožno sodišče v Mariboru, kamor gresta zakonca Šilih tokrat že tretjič, da ne govorim o tem, da jim ne dovolijo zaslišati izvedenca. Zato se ob takšnih zgodbah lahko upravičeno vprašamo, ali se vam zdi to pravična in pravna država. Gre za vnebovpijočo krivico, ki jo je Evropsko sodišče za človekove pravice ugotovilo, pri nas pa še vedno tečejo postopki, ker se več kot očitno ščiti določene ljudi, morda tudi v neki spregi zdravstvo–pravosodje. Ljudje zaradi takšnih ravnanj pravosodja zbolijo, materialno bankrotirajo, predvsem pa zaradi vedno novih in predolgo trajajočih postopkov ne morejo najti notranjega miru, da bi lahko končno kljub bolečini, ki ostaja za vedno, bolj svobodno in neobremenjeno zadihali. Ko govorimo o pravosodju, tudi ne moremo mimo pregona kaznivih dejanj s področja gospodarskega kriminala. Že na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, ko smo obravnavali letno poročilo, sem povedala, da je tudi zaradi gospodarskega kriminala pri nas veliko kršitev človekovih pravic. Naj tukaj omenim lažne stečaje, oškodovanje upnikov, poslovne goljufije, preslepitve pri pridobitvi posojil ali ugodnosti, utajo davkov, prikazovanje napačnih podatkov davčni upravi, pranje denarja, sumljive transakcije in tako naprej. Iz vseh teh naštetih kaznivih dejanj izvirajo mnoge kršitve človekovih pravic, ki jih nad zaposlenimi izvajajo posredni ali neposredni lastniki podjetij, do katerih pa so mnogi prišli na sumljiv način. Na tem mestu v Slovenski demokratski stranki pričakujemo, da varuh ob tako grobih kršitvah človekovih pravic, ki se kažejo zlasti v zlorabljanju delavcev, reagira bolj samoiniciativno in ne zgolj na podlagi prijave ali pobude. Moramo se zavedati, da se posamezniki bojijo spregovoriti na glas zaradi strahu pred morebitnimi, recimo temu, povračilnimi ukrepi. Varuh pa je tisti, ki ima možnost, da na podlagi 9. v povezavi s 26. členom Zakona o varuhu človekovih pravic lahko začne postopek tudi na lastno pobudo in ne le tako, da čaka na prijave in pobude posameznih prizadetih. V tem trenutku iz pravosodja prehajam na področje socialnih zadev, natančneje na dve ključni vprašanji tega časa, v katerem smo, sploh v naši državi – na brezposelnost in vprašanje revščine. Veliko je bilo že povedanega o tem, še posebej v stališču Slovenske ljudske stranke, pa vendarle mi dovolite, da tudi sama povem nekaj o tem. Brezposelnost skokovito narašča že vse od začetka leta 2009. Zaradi posledic stečajev podjetij je vedno več ljudi v tako težki socialni situaciji in osebnih stiskah, da preprosto ne vidijo več izhoda iz začaranega kroga. Tako se nemalokrat soočajo z brezupom, malodušjem, pesimizmom, kar pa lahko žal vodi tudi do najhujših posledic, ko ne vidijo več smisla v življenju. Nezaposlenost, iz katere izhajajo finančna stiska, osamljenost, izolacija – vse to je postalo stalnica v naši družbi. Še posebej so temu izpostavljeni invalidi, dolgotrajno brezposelni, starejši od 55 let in težje zaposljive osebe. Prav tem kategorijam je namenjen nov Zakon o socialnem podjetništvu iz leta 2011, ki žal v praksi še ni popolnoma zaživel. V Sloveniji je danes registriranih samo 14 socialnih podjetij, medtem ko je sektor socialnih podjetij v Evropi vse večji in predstavlja že 10 % vseh evropskih podjetij ter zaposluje več kot 11 milijonov ljudi. Zato bi tudi pri nas bilo potrebno, da čim prej zaživi socialno podjetništvo, ki, kot vidimo v Evropi, nedvomno pomembno vpliva tudi na stanje zaposlenosti. Pri nas je žal število brezposelnih iz dneva v dan večje, kar povzroča negativno vzdušje tako v lokalnih okoljih kot na nacionalni ravni. Zbrani statistični podatki Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje kažejo, da se je stopnja brezposelnosti po posameznih območnih službah zavoda do letošnjega leta dvignila na 13,4 %, medtem ko je za primerjavo, recimo, v letu 2008 v povprečju znašala 6,7 %. Ko govorimo o brezposelnosti, ne moremo mimo revščine. Tudi te je v Sloveniji iz leta v leto več. Varuhinja človekovih pravic gospa Vlasta Nussdorfer opozarja, da se pri svojem poslovanju na terenu, ko se sooča, srečuje z ljudmi, povsod in velikokrat sooča z revščino in socialnimi stiskami. Pri tem še posebej izpostavlja položaj otrok iz revnih družin, ki po njenem prepričanju ne bi smeli deliti usode svojih staršev. Ugotovitve varuhinje človekovih pravic kažejo, da zakonodaja žal pogosto odpove v praksi, ko se ljudje soočijo z revščino in so nemočni. Pri tem je iz civilne družbe slišati tudi opozorila, da prizadevanja nevladnih organizacij, ki v pomembnem delu prispevajo in gasijo posledice krize, ne smejo biti potuha državi, da ne opravi svoje naloge v boju proti revščini. Kot opozarjajo psihologi imajo otroci, ki živijo v revščini ali pa na robu revščine, z vidika razvojne psihologije zelo slabo perspektivo. Kot so pred časom povedali v UNICEF Slovenija – citiram: "Smo na točki, ko lahko v prepad revščine izgubimo cele generacije otrok." Treba se je zavedati, da se bodo posledice slabih odločitev čutile ne le v zdajšnjem kriznem obdobju, temveč šele mnogo kasneje. Gospa Anita Ogulin – vsi jo poznamo kot borko za to, da pomaga revnim, najrevnejšim. Sekretarka Zveze prijateljev mladine Ljubljana Moste–Polje poudarja, da je v Sloveniji revščina postala problem številka 1. Iz podatkov Statističnega urada Republike Slovenije izhaja, da je bilo lani pod pragom tveganja revščine ali socialno izključenih 392 tisoč ljudi oziroma 14 %. To pomeni, da je bil njihov dohodek nižji od 606 evrov na osebo na mesec. Da še bolj plastično ponazorim: 4-članska družina z dvema odraslima otrokoma in dvema otrokoma, mlajšima od 14 let, je morala imeti vsaj 1273 evrov razpoložljivega neto dohodka na mesec, 2-člansko gospodinjstvo brez otrok pa vsaj 909 evrov na mesec, da sta se dvignila nad prag revščine. Tudi slovenske humanitarne organizacije, in tukaj jim gre vsa zahvala, opozarjajo na velik problem revščine. V oktobru je bil izpeljan kongres, kjer so opozorili na probleme revščine in socialne izključnosti v Sloveniji ter na hkrati vedno bolj nepogrešljivo vlogo humanitarnih organizacij pri blažitvi omenjenih stisk in težav. Namen kongresa je bil opozoriti na socialno izključenost, ki je tudi posledica revščine, in da se pove, da podatki raziskave, ki jo je forum opravil lani, kažejo, da je 744 tisoč prebivalcev Slovenije lani vsaj enkrat potrebovalo pomoč humanitarnih organizacij. Zdaj pa bi se na kratko dotaknila še dveh tem, in sicer teme, ki se pojavlja znotraj varuhovega poročila ne samo v tem poročilu, ampak praktično vsa leta, odkar ga spremljam – to je vprašanje senzacionalističnega poročanja. Varuhinja opozarja, da mediji vse prevečkrat dajejo prednost senzacionalizmu. Opozarja tudi, da je nedopustno, da se v medijih razkriva identiteta otrok. Tisto, kar je še posebej zaskrbljujoče, pa je podatek, da se tovrstne kršitve, ko se senzacionalistično poroča o družinskih tragedijah, zraven pa razkriva identiteta in zasebnost otrok, kljub opozarjanju še vedno dogajajo. V zvezi z zakonodajo o zaščiti otrok v medijih je treba reči tudi to, da je hvala bogu pred leti bil sprejet Zakon o preprečevanju nasilja v družini, in poseben člen ureja prav to navedeno problematiko. O žrtvah ali povzročiteljih nasilja ne smejo biti javno posredovani podatki, na podlagi katerih bi bilo mogoče prepoznati žrtev ali njeno družino. Posredovanje podatkov je mogoče le ob soglasju polnoletne žrtve. Z omenjenim zakonom je naložena odgovornost staršem, otrokovim skrbnikom, rejnikom ali pa posvojiteljem, da otroka v okviru izvajanja skrbi zanj varujejo pred izpostavljanjem javnosti. Kazenski zakonik pa kot kaznivo dejanje opredeljuje objavo osebnih podatkov otroka, ki je udeleženec v sodnem, upravnem ali kakršnemkoli drugem postopku ali pa objavo druge informacije, na podlagi katere bi bilo mogoče prepoznati njegovo identiteto. Sankcija je denarna kazen ali kazen zapora do treh let. Varuhinja v svojem poročilu ponovno opozarja tudi na mobing oziroma trpinčenje na delovnem mestu. Tega je vedno več. Tudi na Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti dobivamo takšne pritožbe. Večkrat smo tudi že obravnavali to temo, tudi skupaj z Odborom za delo, družino, socialne zadeve in invalide, je pa nekaj bistvenega, kar je treba povedati, in sicer da je bil v času prve Janševe vlade sprejet Kazenski zakonik, kjer se je opredelilo kaznivo dejanje mobinga po 197. členu, ki se ga kaznuje z zaporom do dveh let. Ravno tako 6. člen Zakona o delovnih razmerjih prepoveduje spolno in drugo nadlegovanje ter trpinčenje na delovnem mestu. Tudi Ustava Republike Slovenije natančno določa, da ima vsakdo pravico do osebnega dostojanstva in varnosti, kar pomeni, da morajo državne oblasti in vsi posamezniki spoštovati pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Posledice mobinga se dobro zaveda tudi Evropska unija, ki opozarja, da je tretjina vseh delovnih dni izgubljena prav zaradi bolezni in odsotnosti, ki so žal vse prevečkrat prav posledica mobinga. Stroški, ki nastanejo zaradi tega manka, pa gredo v tisoče milijard evrov. To je dovolj zgovoren podatek, ki kaže na to, da se moramo o tem še več pogovarjati, da bi morda lahko v nadaljevanju kdaj naredili še kakšno sejo na to temo tudi z varuhinjo človekovih pravic, kajti gre za pojav znotraj delovnega okolja, ki ga moramo jemati sila resno. Lahko bi še govorila o takšnih in drugačnih kršitvah človekovih pravic in temeljnih svoboščin, na katere opozarja tudi varuhinja znotraj poročila varuha človekovih pravic za leto 2012, vendar bodo določene teme v nadaljevanju razprave odprli še moji poslanski kolegi ter tudi sama. Sicer pa bo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podprla poročilo in priporočilo varuha človekovih pravic. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava o poročilu in o predlogu priporočila. Ker je nekaj sprememb pri prijavljenih razpravljavcih, ima prva besedo gospa Ljudmila Novak. Za njo se pripravita gospa Janja Klasinc in potem dr. Vinko Gorenak. Izvolite, gospa Ljudmila Novak.
Spoštovana predsedujoča, spoštovana varuhinja, vsi prisotni lepo pozdravljeni! Poročilo varuhinje človekovih pravic je obširno, temeljito in tudi dobro predstavljeno – hvala lepa. To poročilo pa je tudi žalostno ogledalo naše družbe. Res, vsi smo zaskrbljeni nad tem, kar smo slišali, in zaskrbljeni nad tem, da se to poročilo iz leta v leto stopnjuje po tem, kaj se je slabega zgodilo v naši družbi. Vendar ko ugotovimo diagnozo, potem lahko začnemo tudi zdravljenje, zato jemljem to poročilo tudi kot ogledalo oziroma diagnozo, na podlagi katere bomo lahko izboljšali prihodnje zdravljenje, da bomo nekoč lahko rekli, da napredujemo tudi v smeri izboljšanja človekovih pravic, v smeri izboljšanja spoštovanja vrednot, ki so nekoč bile odlika Slovenca in slovenske družbe. Tudi sama bi se ustavila pri etiki javne besede. Tukaj zagotovo poslanci nismo vedno zgled. Velikokrat mi predvsem starejši ljudje povedo, da gledajo tretji program, da spremljajo naše razprave, in da se ob tem jezijo, včasih tudi ugasnejo televizor. Naloga vlade, vladnih strank, opozicije je v tem, da se tudi kritiziramo, da izmenjamo mnenja, vendar tudi sama menim, da ta naša izmenjava mnenj zagotovo ni vedno na primernem nivoju, tako da moramo pomesti najprej pred lastnim pragom, ko se spuščamo v kritiko vseh drugih. Želela bi opozoriti tudi na sodobne medije. Na forumih se piše toliko slabega, več kot v katerikoli gostilni, tako da mislim, da bi tudi tu morali sprejeti neke ukrepe. Tam se lahko napiše vse, anonimno reče vse, pljuva čez vsakogar, nobena avtoriteta ni pomembna, laži pa ogromno. Tudi nekateri rumeni tiski niso nič boljši, in ko te do konca osramotijo, osramotijo ime, pišejo "naj bi", "pravijo", "iz anonimnega pisma smo nekaj izvedeli" in tako naprej. Avtorja ni, ko daš pritožbo za popravo objave, pa napišejo: "Niso bile trditve, bili so pogojniki." Na tak način lahko vsak blati vsakogar. Tudi mi politiki smo žrtev tega. Tudi če želiš delati dobro, učinkovito, pametno, si deležen zmerljivk, da si lopov in tako naprej. To poročilo tudi dokazuje, da imamo vse institucije v državi še veliko dela za izboljšanje stanja. Parlament sem že omenila, tudi vladna stran, tudi vlada pri izvrševanju zakonodaje – pa ne govorim o trenutni vladi. Žal se vedno problemi nalagajo tako kot vodni kamen, potem pa se obmetavamo, katera vlada je več naredila, katera manj, katera je za kaj kriva, ponavadi pa je to seštevek vseh napak preteklosti, in smiselno je, da te napake čim bolj učinkovito rešujemo. Tudi sodna veja oblasti, o kateri smo že veliko govorili v našem parlamentu – in vedno pravim, da tako kot v vsakem poklicu, tudi tam niso sami slabi in sami dobri –, se čedalje bolj zaveda napak, ki jih je sama storila, in tudi sokrivde za obstoječi položaj v družbi. Upam, da to priznanje vodi tudi k nadaljnjim korakom do izboljšave. Nestrpnost do verskih skupnosti, do vernikov – vedno pravim, zakaj nam je tega treba. Jaz sem verna, ti nisi – ni problema. Zakaj se moramo obmetavati, zakaj si moramo to očitati? Še posebej boleče pa je, ko neka neprimerna, sramotna dejanja označimo kot izraz kulture oziroma svobode umetniške ustvarjalnosti. Na koncu nekdo ob vsej nestrpnosti dobi še celo naziv častnega občana. O imenih ne bom govorila; primer je zelo znan in v preteklosti obžalovanja vreden. Sama se večkrat sprašujem, zakaj smo kristjani deležni tolikšne nestrpnosti, tolikšne propagande proti Cerkvi. Ima svoje napake – vemo, jih nič ne opravičujem. Po drugi strani je pa vendar to del naše kulture. Naša vera je oblikovala slovensko kulturo, do katere smo tako nestrpni. Na nekem drugem koncu sveta vsi skočijo v zrak, če nekje žalijo to kulturo, mi pa še sami pomagamo pljuvati po njej. Počasi svoje kulture, ki je zrasla tudi na podlagi krščanstva in naše vere, ne bomo več razumeli. Naj mi bo oproščeno, če spomnim na to, da je pred kratkim nekdo omenil, da je bila velika noč julija. Ne bom o imenih govorila, ne želim nikogar izpostavljati, ampak to je samo eden izmed primerov, kam bomo prišli, če ne bomo spoštovali svojih korenin, svoje tradicije, svoje kulture ali pa to celo zagovarjali. Zadovoljna sem, da je tudi varuhinja to izpostavila, kajti v preteklosti sem imela večkrat občutek, da se ta del nestrpnosti z veseljem spregleda, in nismo imeli oziroma nimamo enakih vatlov za vse. Spregovorila bom tudi o pokopu žrtev. Nekateri pravijo: pustimo zgodovino, danes imamo veliko problemov. Res je, veliko problemov imamo, veliko denarja potrebujemo, veliko dolgov imamo in tako naprej. Vendar sama to področje razumem kot potreben korak k spravi, potreben korak k razumevanju naše zgodovine, potreben korak k večji strpnosti. Če naša kultura temelji tudi na tem, da si vsaka žrtev zasluži grob, dostojen pogreb, spoštovanje, potem moramo tudi na tem področju narediti korak naprej. Mislim, da bomo tudi vsi bolj zadovoljni, če se ne bomo vedno vračali nazaj k istim problemom, ker se vedno vračamo nazaj zato, ker teh problemov nismo očistili oziroma nismo sprejeli pravih odločitev. Opozorila bi še na nekaj, kar zelo boli naše državljane. Ko gledamo, kako se porablja državni denar – na drugi strani bomo še dodatno obdavčili tiste, ki že sedaj komaj zmorejo plačevati davke, pri čemer se povečuje revščina –, vedno znova opažam, kako smo razsipni pri velikih državnih projektih. Zadnji primer: gradnja drugega železniškega tira. Kako je mogoče, da je bila prvotna ocena milijardo 400, sedaj pa kar naenkrat lahko to zgradimo s 600 milijoni? Ali pa pri TEŠ, pri drugih velikih projektih, pri investicijah v zdravstvo, kjer so nerazumne cene, pri avtocestah, kjer je naš kilometer avtoceste trikrat dražji kot v Avstriji in podobno. Vsak lahko začne sam pri sebi, kje hoče ogoljufati državo. V službi hočem ogoljufati državo, kjer kot institucija, posameznik hočem ogoljufati državo. Vse te majhne goljufije na koncu naredijo velike luknje v državno blagajno, veliko krizo, in to vodi tudi k velikemu pesimizmu, s katerim se danes soočamo v Sloveniji. Mnogi ne vidijo izhoda, ne vidijo tiste svetle luči na koncu tunela. Ne želim biti pesimistična, in pravim, da je to poročilo lahko tudi začetek zdravljenja naših težav, da se vsi skupaj zavedamo, da je vsak izmed nas kot državljan odgovoren. Kot institucija smo odgovorni, kot delavci smo odgovorni, kot delodajalci smo odgovorni, če hočemo to stanje v naši državi spremeniti. Morda bi samo še na en primer opozorila – politično kadrovanje. Razumem, vsaka oblast mora imeti na pomembnih mestih tiste, ki jim zaupa. Pa vendarle vedno znova slišim primere, ko je nekdo odstranjen, čeprav dobro dela, čeprav ima vizijo, čeprav ve, kaj je treba spremeniti, ker je postal moteč, ker je ovira, da bi se nekaj delalo na nepošten, nezakonit način, ker je nekdo ovira, ker hočemo tja postaviti nekoga, ki nima ne primernega znanja ne primerne kvalifikacije. Na ta način ne bomo mogli reševati svojih težav in država ne bo mogla napredovati. Hvala za poročilo. Upam, da moja razprava ni zvenela kot pridiga, ampak samo kot želja, da je vsak izmed nas odgovoren tudi za to stanje, v katerem smo, in da lahko vsak izmed nas tudi nekaj spremeni. Ko mi ljudje rečejo, kako hudo je, pravim, da imam neko načelo v življenju – da se ne sekiram za tiste stvari, ki jih ne morem spremeniti, se pa sekiram za tiste, ki jih lahko spremenim, in potem se tudi moram truditi, da jih bom res spremenila.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Klasinc, za njo dr. Vinko Gorenak in potem gospod Samo Bevk.
Hvala, gospa podpredsednica. Lep pozdrav varuhinji človekovih pravic, predstavnikom Vlade, vsem vam! Začela bi tam, kjer je končala kolegica. Ko poslušam današnjo razpravo, vidim, da vsi približno enako razmišljamo o tem, kako popraviti stanje, ki v državi je. Problem je v tem, da vsi mislimo, da je prav samo tisto, tisti zorni kot, skozi katerega gledamo sami. To je problem spoštovanja človekovih pravic. Človekove pravice so po mojem mnenju največkrat kršene prav s strani oblasti. Samo, da si povprečen človek, ne samo v Sloveniji, ampak tudi v svetu, predstavlja, da je oblast samo politika. Ne, oblast ni samo politika, oblast je tudi pravo. To so sodišča, to so tožilstva, to so vse veje oblasti, ki lahko kršijo človekove pravice. Zelo redko en človek, ki nima moči v sebi, ki ni na pomembni funkciji, ki nima instrumentov, s katerimi bi komurkoli lahko škodil, krši človekove pravice. Posameznik lahko naredi kaznivo dejanje, lahko naredi kaj drugega. Kršenja človekovih pravic so lahko problematizirana takrat, kadar postajajo sistemska. Povedala vam bom, glede na to, da aktivno spremljam politiko, prej kot novinarka, zdaj kot političarka, že več kot 20 let, da je bilo moje največje razočaranje v življenju na tem področju, ko smo dobili svojo državo, ki smo jo ustvarili prav na velikem spoštovanju človekovih pravic in borbi zanje v prejšnji državi, pri čemer ostali deli Jugoslavije niso tako težili k temu, in na tej borbi Slovencev, da bi bolj upoštevali pravice vsakega posameznika in temeljne človekove pravice – ko smo prišli v svojo državo, smo jih začeli pa kršiti. Zato z veseljem ugotavljam, da poročilo, ki ga imamo tokrat pred seboj, v zadnjih letih namenja najmanj prostora problemu izbrisanih. Še vedno ga omenja, ampak hvala bogu se ta naša velika sramota zmanjšuje, in vesela sem, da bomo, kot kaže, s to vlado problem rešili do te mere, da se bomo vsaj simbolično opravičili in povrnili prizadejane krivice vsem tistim ljudem, za katere sem na svoje oči večkrat spremljala, kako se je oblast te demokratične države Republike Slovenije grdo obnašala do njih. Zakaj sem omenila izbrisane? Zaradi tega, ker v Državnem zboru delujem precej na področju mednarodnih odnosov, ker so izbrisani ena od tistih točk, ki so Slovenijo pripeljale v slabo luč tudi v mednarodni skupnosti. Tega se ne da popravljati za nazaj. Prepozno popravljamo to, ampak toliko bolj moramo biti pazljivi, in to je odgovornost vseh nas politikov in sodstva, da tega v prihodnje ne bo. Hvala bogu smo sproti obveščeni. Za razliko od nekaterih, ki so razpravljali pred mano, ne mislim, da so prejšnji varuhi človekovih pravic omenjali naše pomanjkljivosti politično. Zdaj se mi je pridružil kolega Kavtičnik, s katerim sva med razpravo klepetala in rekla, kako žalostno je, da politiki ocenjujemo, kaj je politično. Saj to je absurd. Mi dajemo politične ocene. Ko spremljam zadnjih, recimo, 10 let ta poročila, nikoli nisem zasledila neke politične pristranskosti. Je pa res, da lahko pride iz poročila vtis o politični pristranskosti, ker se je morda v tistem letu storilo več takšnih dejanj, na katere je opozoril varuh, da je bila bolj prizadeta ena politična opcija kot druga. Ne čutim tako zelo teh občutkov, recimo, da smo Slovenci nenaklonjeni kristjanom. Mogoče to čutim manj, ampak zato, ker nisem osebno tako zelo prizadeta na tem področju, in mogoče bolj čutim kakšno drugo krivico, krivico iz enega dela politične opcije, ki je storjena partizanom, ljudem, ki so osvobajali ta narod in omogočili, da smo kasneje končno prišli tudi do tega, kar imamo danes. To je tisto, kar sem povedala v prvem stavku. Vsak gleda iz svojega zornega kota. Mi tukaj in pravna država pa smo odgovorni, da bo poskrbljeno za človekove pravice vseh ne glede na to, kako jaz ali kdo drug to občuti. Med branjem poročila bi omenila samo en primer, ki mi je padel posebej v oči. To je primer v zvezi z neplačevanjem že obračunanih premij dodatnega zdravstvenega zavarovanja. V poročilu se govori o večjem gradbenem podjetju. Predvidevam, da gre za Vegrad. Zelo sem zadovoljna, da je varuhinja človekovih pravic opozorila državno tožilstvo, da bi moralo tukaj reagirati. Potem pridemo do bistva, ki je bilo v nekaterih razpravah danes že omenjeno – kje je težava? Državno tožilstvo je čakalo, da bo nekdo poslal na državno tožilstvo ovadbo. Kako? Nemogoče. To ni njegova edina naloga. Seveda mora reagirati takrat, kadar pride ovadba, ampak pri nas državno tožilstvo – tako pod tem državnim tožilcem kot pod vsemi prejšnjimi, ko ni bilo prav nič boljše – ne reagira takrat, ko se problem zazna v družbi. Poglejte, v tujih državah je povsem normalno, da ko, recimo, mediji na dolgo in široko pišejo o nekem problemu, državno tožilstvo, če gre res za pomemben problem, takoj reagira in začne preiskovati ta problem. Pri nas pa čakajo vse postopke in ovadbe in vse te zadeve. Tukaj se lahko strinjamo tudi z opozicijo. Mislim, da tu ni težav. Vesela sem bila, ko sem prebrala, da varuh s to razlago ni bil zadovoljen, in tudi ne sme biti zadovoljen. Na koncu bi rekla še nekaj o etiki javne besede. Sovražni govor in ta etiketiranja in nasprotovanja brez pravega razloga zastrupljajo ta narod. Za to smo krivi mi. To, kolegice in kolegi, počnemo mi in nihče drug – v Državnem zboru se to dogaja. Če mi ne bomo na to pazili, potem ne bo nikoli boljše. Rada bi vas opozorila samo na to, da socialne stiske, o katerih je bilo danes tudi govora, in za katere si vlada Alenke Bratušek v nasprotju z mnenjem nekaterih zelo prizadeva, da ne bi bile še večje, zaradi tega, ker s svojimi ukrepi ni prizadela nobenih socialnih transferjev, ampak obdavčuje tiste, ki imajo lastnino in ki imajo premoženje oziroma imamo – tudi sama sem med tistimi, in verjamem, da je večina med nami takih. Veste, takrat ko je takšna težka situacija, kot jo živimo mi v Sloveniji, hitro pride do ekstremizmov. Mi smo jim že priča v tej državi. Nestrpnost je prva stopnica do tega, da bi lahko prišla na naslednjih volitvah, pa naj bodo izredne, redne ali kakršnekoli, kakšna grška Zlata zarja v parlament. Tega si res ne želim. Za to smo odgovorni mi. Mi moramo pozivati k razumu, ne pa spodbujati k temu, da se razum v tej državi izgublja. Hvala za dobro poročilo.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Še dobro, da sem na vrsti za gospo Klasinc. Najprej nekaj odzivov na njen del sovražnega govora v Državnem zboru, potem pa o poročilu samem. Poglejte, gospa Klasinc, trdite, da so se masovne kršitve človekovih pravic, kar je delovno področje varuha, začele po letu 1991 – tako ste rekli, to boste lahko videli v magnetogramu –, in da je tisto prej bilo nekaj boljšega. Naj vas spomnim, da od leta 1945 do leta 1990 ni bilo volitev. Naj vas spomnim, da je od leta 1945 do leta 1990 vladala ena partija, da smo bili de facto nedemokratična in totalitarna država. Če v tisti državi vidite nekaj boljšega kot v državi, ki je nastala po letu 1990, potem bi bilo dobro, da nekaj ukrenete, mogoče kaj pametnega, ne pa da govorite tako, kot govorite. Naj vas spomnim, da so v tisti državi jemali doktorate, diplome, in jih niso priznali, zato so nekateri šli v Nemčijo in jih tam še enkrat naredili – govorim o Pučniku. Naj vas spomnim, da so nekaj tisoč državljanom v tisti državi odvzeli državljanske pravice in so jim rekli: nimate invalidskega, pokojninskega, zdravstvenega zavarovanja, nimate pravice do službe, torej lahko samo še umrete – govorim o Angeli Vode. Če je to za vas boljša država, in če je tista država bolje spoštovala človekove pravice, potem ne vem, kam smo prišli. Nadalje ste zapeli slavospev gospe Bratuškovi, kako jemlje tistim, ki nekaj imajo in skrbi za socialno šibke. Dal vam bom naslednji primer, ki dokazuje, da to ni res. Vzel bom primer moje sosede – ni nujno, da povem ime –, ki bo po novem plačevala tudi davek na nepremičnino, ki jo ima. Ker ima 300 evrov ali nekaj čez pokojnine, tega ne bo zmogla. Zato ste predvideli – kaj? Da se bo država vpisala na lastnino, ji nekega dne to hišo odvzela in bo to sosedo s 300 evri vrgla na cesto. Hkrati pa ta vlada, ta država, ta koalicija in ta predsednica Vlade ščitijo privilegije. Naj navedem samo dva imena. Bivši predsednik države Milan Kučan, ki ima tisoč 600 evrov pokojnine, tiste redne, normalne in zaslužene, in tisoč 400 evrov šenkanega zakonsko dodeljenega dodatka. Naj grem naprej, recimo, na kakšno kulturnico, ki je spisala neko Muco Maco ali Maček Muri ali kaj je že bilo, in ima zato 2 tisoč evrov pokojnine. Poglejte, ti ljudje bodo lahko plačevali vse davke, ne bo nobene težave. Ampak to ni skrb za revne. To je skrb za privilegije, to je skrb za bogate. Toliko, kar se tiče vašega nastopa, ki sodi v neko drugo obdobje in nek drug čas, in ne v leto 2013. Kar se tiče poročila [[...]]
Dr. Gorenak, samo trenutek, se opravičujem. Vljudno bi prosila, če bi se držali točke, 18. poročila varuhinje človekovih pravic, in predvsem, da ne bi uporabljali imen – ker ste povedali, da ne želite povedati imena sosede –, če je možno na korekten način razpravljati, da ne bi nikogar žalili. Vljudno prosim za upoštevanje tega.
Gospa podpredsednica, hvala lepa. Prvič prosim, da mi vrnete čas, in drugič prosim, da ste do vseh enaki. Gospa Klasinc je grobo žalila ljudi na najbolj grob način, vendar niste odreagirali. Jaz sem pa omenil dve imeni, ki sta v javnosti znani, nisem pa omenil sosede. Upam, da ste mi čas vrnili. Kar se tiče poročila varuha človekovih pravic, pa naslednje. Temeljito sem se poglobil v celo poročilo, ampak še posebej natančno pa v tisti del od strani 61 do 185, ki predstavlja približno polovico poročila. Gre za poglavja Omejitev osebne svobode, Pravosodje, Policijski postopki, Upravne zadeve. To je nekako pol poročila, in treba je reči, da je to pomemben del poročila. Treba je reči še nekaj – da gre za poročilo vaše predhodnice in ne vaše poročilo. Ste formalno podpisani pod to, ampak obdobje, ki ga to poročilo obravnava, je obdobje vaše predhodnice. Zato bom rekel takole. Naj vam na začetku, glede na to, da vas je podprla tudi moja stranka in tudi sam ob izvolitvi v Državnem zboru, zaželim veliko uravnoteženega dela v vašem mandatu. Poseben poudarek je na uravnoteženem delu, ker tega s strani vaših predhodnikov ni bilo, zlasti če vzamete, recimo, enega od vaših predhodnikov, gospoda Hanžka, ki danes demonstrira po Ljubljani, je vodja neke politične stranke, ki ji je ljudstvo na volitvah ob vstopu v parlament reklo ne, in se gre prvovrstno politiko. Tega od vas ne pričakujem, temveč pričakujem, da bodo poročila, ki sledijo, ki bodo poročila vašega obdobja, čim bolj uravnotežena in korektna do vseh strani. Na nek način je to moje pričakovanje upravičeno glede na funkcijo, ki ste jo prej opravljali – tožilsko funkcijo. Želim si sprememb, ampak nekatere stvari, ljudje, ki so v vaši okolici, me ne navdušujejo oziroma mi ne dajejo upanja, da bi lahko bilo bolje. Mislim na gospoda Rovška, o čemer bom govoril na koncu. Novinarstvo, recimo, je ena od stvari, kjer bi človek pričakoval nek uravnotežen medijski prostor. Zato pričakujem, da tudi o tem področju v bodoče rečete kakšno besedo. Kot sami veste, novinarji izginjajo, tako kot so tisti leta 1945 v rovih. Danes ne v rovih, ampak ne smejo več delati, recimo gospod Kovač, Slak, Traven. Upam, da boste kaj rekli o tej zadevi v poročilu, ki bo sledilo. Na strani 64 poročilo govori o višini plačila za obsojence. To je že v redu, da so obsojenci plačani tako, kot so po zakonu, če delajo, ampak se mi zdi bolj pomembno, da bi se ukvarjali z delavci, ne pa z obsojenimi osebami. Obsojene osebe imajo pogosto vsaj hrano, stanovanje in vse ostalo v zaporu, česar nekateri, tisti, bom rekel, ki hodijo v službo, nimajo. Tako da bi se bilo po mojem mnenju bolj pametno ukvarjati s temi. Na strani 80 pozivate k zagotovitvi sredstev za investicijsko vzdrževanje v zaporih. Vse lepo in prav, ampak vseskozi sem imel občutek pri poročanju vaše predhodnice – in vidim, da je to letos spet v poročilu –, kako se zavzema za zapornike, za zaprte osebe. Vendar je treba opozoriti, da imamo še nekatere druge osebe oziroma državne uslužbence, ki delajo v bistveno slabših prostorih – recimo policisti, cariniki in še kdo –, kot so prostori v nekaterih zaporih, ali pa se vozijo v 8 let starih avtomobilih, ki so že smrtno nevarni. Tako bi kazalo v bodoče dati pozornost tudi tem osebam oziroma tem državnim uslužbencem. Stran 82. To, da je bilo obsojencu vzeto držalo metle, se mi ne zdi vredno mesta v poročilu. Obsojencu so vzeli držalo metle in je moral pometati samo z metlo. To se mi ne zdi vredno, da najde mesto v poročilu. To je res nekaj precej nenormalnega, da je pritožba upravičena. Od strani 92 dalje govorite o sodnih postopkih. Tu pa zagotavljam, da imate vso mojo podporo za vse, kar piše o delu sodišč in vsem ostalem, za kar sem tudi vašo predhodnico pohvalil. Tu imate vso podporo – upam, da ne samo moje, ampak tudi stranke, ki ji pripadam. Za kaj gre? Ostro govorite o sodnih postopkih, opozarjate na napake in tako dalje. V Državnem zboru je neko razpoloženje v smislu, da je to tretja veja oblasti, da so to dalajlame, ki jim ne sme nihče ničesar reči, da so neodvisni in tako dalje, kar je samoomejitev Državnega zbora, ki je neumnost, ampak tako je. Ste neodvisni državni organ, tako kot Državni zbor, in kritizirate sodstvo. To je vprašanje za poslance, zakaj mi ne smemo sodstva kritizirati in zakaj ga varuhinja lahko. Menim, da ga varuhinja lahko in da ga lahko tudi mi. To je jasno kot beli dan. Upam, da boste glede na to, da poznate pravosodje, da ste velik del svojega življenja, delovne kariere preživeli v pravosodju, lahko s svojimi stališči, s svojimi mnenji pomembno prispevali k spremembam v pravosodju, ki je enako, kot je bilo pred letom 1991, da ne poudarjam vsega tistega, o čemer je govorila gospa Irgl – da dela krivice, da nad njim ni nadzora, da jih je preveč, da jih preveč plačujemo, o čemer sem tudi sam že govoril. Ne morem mimo tega, kar je rekel gospod Göncz. Tu se kaže ena velika neučinkovitost pravosodja v tej državi. Madžarska narodna skupnost je dve leti nazaj – spomnim se, ker so se obračali tudi name – doživljala grozovite, žaljive obdolžitve. Poglejte, kaj se dogaja. Nič. Tožilci so neodvisni, kot minister jih nisem smel vprašati nič. Do sodišča tudi nič ni prišlo, ampak madžarska narodna skupnost je kar naprej tarča nekih oseb, ki to skupnost grobo žalijo. To je dejstvo. Tu se mi zdi in bi želel, da vendarle pospešite te postopke in tudi vi s svojo avtoriteto še kaj poveste, zlasti zaradi posebnega položaja, ustavnega položaja madžarske narodne skupnosti. Gospa Irgl je govorila o gospodu Fojkarju. To je tipičen primer zlorabe tožilske funkcije. Ponovil bom, ker nekateri to težko slišijo, ker so advokati te tožilke, pa postavljajo tudi poslanska vprašanja. Je treba ponoviti. 11 let je tekel sodni postopek zoper to osebo. 11 let se je tožilka pritoževala. 11 let so vsa sodišča na vseh stopnjah rekla: ne, tožilka, nimate prav. Na neki stopnji je sodnik zapisal približno naslednje: "Tožilka, nimate nobenih dokazov, izrabljate svoj položaj in nehajte to početi." To je sodnik napisal. Ta tožilka je kljub temu nadaljevala. Po 11 letih sva z gospo Irgl, ona v vlogi predsednice Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti v preteklem mandatu in tudi danes, jaz takrat v vlogi ministra, vendarle uspela ta aparat kljub nasprotovanju, in to velikemu nasprotovanju posameznih uslužbencev pravosodnega ministrstva, pripeljati do konca in mu izplačati 5 tisoč evrov. Ali si zamislite? 5 tisoč evrov je človek dobil za 11 let žalitev in trpljenja. Mimogrede, vlada je, recimo, odobrila na predlog pravobranilstva neki drugi osebi, ki je bila osumljena umora in potem ni bila obsojena, četrt milijona. Ta gospod je dobil pa 5 tisoč evrov. Ko se gospa Irgl zavzema za zaščito njegovih pravic in ko poudarja te zadeve, je napadena s strani nekaterih poslancev. Brundajo in ne vem kaj vse počno. Treba se bo odločiti ali za zaščito privilegijev ali za to, da se postavite na stran pravice, in nič drugega. Celo vprašanje sem dobil, zakaj je bila na novinarski konferenci, kot da ne bi smela biti. Na novinarsko konferenco bom vabil tiste, ki jih bom hotel, tiste, ki so kaj pripomogli k zadevi. Naj vas spomnim, gospa varuhinja, da ista tožilka vodi nekatere druge postopke. Mislim, da je ista. Gre za osebe iz območja Nove Gorice, kjer je šlo za to, da je nek mladoletnik objavil oziroma opozoril na neko pornografsko sliko svoje učiteljice. Potem je prišlo do postopkov tožbe, pritožbe in tako dalje, in potem so starši in ta mladoletnik prosili časopis: dovolite, prosim objavite naše podatke. Starši in ta mladoletnik, ki je že polnoleten, so prosili: objavite vse naše osebne podatke. Zdaj so pa dobili 3 tisoč evrov kazni, ker so objavili te osebne podatke. Ali vidite to neumnost? Mislim, da gre za isto tožilko. Kar se tiče sodišč – bom še v nadaljevanju rekel –, imate absolutno podporo, da greste naprej po neki poti, ki je deloma bila začrtana že prej. Stran 115. Gospa varuhinja, jaz se bi izogibal političnim ocenam. Prenos tožilstva pod notranje ministrstvo je dosti politična ocena. Ustavno sodišče je potrdilo, da s tem ni nič narobe, tako da se nima smisla iti tovrstnih političnih stvari. 115. stran govori tudi o politiki pregona, ki jo je sprejel generalni državni tožilec. Mimogrede, sprejel je zmazek s 6-mesečno zakonsko zamudo, nek izdelek, ki ne pomeni nič, ki ga lahko obesite v nek javni vece in bo čisto v redu, ker je neuporaben. Mogoče bi bilo dobro, da se kot bivša uslužbenka malo pozabavate s tem, kar smo lahko brali tudi v medijih, da en dan na teden ne hodi v službo. Mislim, da več. Konec koncev sama veste, zakaj ga kličejo turist – ker ga tam ni. Pa bi moral biti. Ta gospod uporablja tudi dvojna merila. Meni je pošiljal ne vem kakšne urgence, ker neka tožilka – gre za vodjo tožilstva v Kranju – ni bila imenovana v dveh mesecih. Ta vlada imenovanje te tožilke za višjo ali vrhovno tožilko, ne vem točno več, zavlačuje že sedem mesecev. Sedem mesecev ima zadevo v predalu. Meni je poslal tri urgence za dva meseca, tej vladi pa še po mojem mnenju nič, se še ni oglasil. Ali vidite njegova dvojna politična merila? Čista! Zelo vesel bom, če boste nadaljevali tisto, kar ste začeli v tem poročilu, kjer ste se dotaknili področja, ki ga odlično poznate. To je področje dokončnosti tožilskih odločitev. Danes je jasno, da imate nad sodnikom prve stopnje višje sodišče, vrhovno sodišče, ustavno sodišče in še Strasbourg, kjer se lahko odpravijo neke napačne odločitve. Nad tožilcem ni nikogar. Ko tožilec reče, da nekaj ni umor ali pa da nekaj ni kaznivo dejanje, da tega ne bo preganjal, je nad njim samo še bog in ničesar drugega. Če se boste tega področja lotili in kaj rekli na to temo, bi bilo to izjemno dobro. Generalni državni tožilec reče: saj je lahko on tisti, ki meni, da je kaj oškodovan, lahko gre v zasebno tožbo. Seveda lahko gre, ampak to ni pravo pravno varstvo. Na noben način ni zadeva adekvatna, zlasti zato, ker sami ugotavljate, da pogosto sploh ni obveščen tak človek, da je postopek končan in da je ovadba zavržena. Stran 120 – govorite o odvetništvu, zaračunavanju storitev in nepravilnostih. Na tem področju imate vso podporo. Na straneh od 125 do 146 pa so sodišča. Zelo jasno sem že rekel: neodvisnost sodstva – da, ni nobene težave, nobenega problema, ker so to evropski standardi in tako tudi mora biti. Toda ne to, kar si sodstvo predstavlja pod tem, in ne to, kar si poslanci politične levice predstavljajo pod tem. Nedelo ali slabo delo ni neodvisnost. Parlament jih lahko kritizira in jih mora kritizirati. Parlament mora celo poseči in narediti operacijo, učinkovito operacijo, ki potem pomeni zdrav organizem za naprej, ne pa mrtvaka, ki nič ne počne. Na straneh od 145 do 156 govorite o policijskih postopkih. Nimam nobenih pripomb na ta del. Policija se vsa leta na varuha odziva izjemno dobro – tako ugotavljate tudi zdaj –, medtem ko se mnoge druge inštitucije, recimo, odvetniki ali pa okoljsko ministrstvo in drugi, sploh ne odzivajo, sploh ne odgovarjajo varuhu. Zelo vesel sem bil tudi, ko ste oziroma so vaši sodelavci lansko leto preverjali masovna pridržanja po demonstracijah v Mariboru in so imeli nekatere kritične pripombe – v redu, ampak sem vesel tega, da so tam bili in da so povedali svoje mnenje. Zadovoljen sem tudi s tem, kar so rekli, ker smo bili prvič v neki situaciji, ki je ni bilo mogoče predvidevati vnaprej. Zelo bi pa bil vesel, če bi se lotili še kakšnega primera. Priporočam vam, da se lotite primera policista Bobere. Za kaj gre? Od leta 1997 do danes, 16 let, čaka na svojo pravico. Kako naj človek dela?! Kako naj opravlja zahteven policijski posel, če je 16 let pred sodiščem in 16 let ni odločitve? Prepričan sem, da mu sodstvo krši njegove elementarne človekove pravice. 16 let ne odloči. Gre za znan primer, ko je ta policist v policijskem postopku ubil neko osebo. Sodišče ga je oprostilo, ker je streljal v samoobrambi. Potem je bila zasebna tožba, in ta zasebna tožba se odvija 7 let in se ne zgodi nič. Dobro bi bilo, če bi se posvetili kakšnemu takšnemu primeru. Še na eno stvar bi rad opozoril in bi vas prosil. V postopku je zakon o arhivskem gradivu, vsaj na Vladi, tako je bilo zaslediti. Vlada se namerava, vsaj sodeč po medijih, ponovno postaviti nad ljudsko voljo. Ljudska volja je bila jasna. Nekaj nad 70 % ljudi je odločilo, da morajo biti arhivi izpred leta 1990 odprti za javnost. Ko smo takrat v opoziciji nasprotovali, je vaš namestnik gospod Rovšek zelo jasno podprl udbovska prizadevanja. Vidite, tega me je strah. Podprl je vsa udbovska prizadevanja po zaprtju arhivov. To je povsem nenormalno stališče varuha človekovih pravic. Takrat sem ga označil za gnojno bulo, kot veste. Ni normalno, da bi se varuh človekovih pravic postavil na stališče, da je treba neke arhive izpred leta 1990 zapreti za, ne vem, 100 let ali 80 let ali 60 let, in iskati neke primerjave z angleškim, nemškim ali z ameriškim sistemom, kjer gre za stoletno demokracijo, pri nas pa gre za nekaj povsem drugega. Prosim vas in vam predlagam, da se sami angažirate, ko bo treba zavzeti stališče do tega vprašanja in da ravnate tako, kot je za pričakovati od varuha človekovih pravic in ne tako kot je za pričakovati od tistih, ki so kršili zakone in ki so kršili človekove pravice in svoboščine pred letom 1990. Prav bi bilo, da imate ta del, bom rekel, pod strogim nadzorom. Za zaključek samo to. Predvsem zaradi tega, ker izhajate iz službe, ki ste jo prej opravljali, ki je blizu pravosodju – bili ste tožilka na vseh nivojih, mogoče tudi sodnica, tega ne vem –, pričakujem, da boste resnično uravnoteženo, korektno nastopali do vseh problemov, ki v tej družbi so. Hvala lepa. Srečno vam želim!
Hvala lepa. Za repliko je zaprosila gospa Janja Klasinc.
Gospa podpredsednica, replika je instrument v Državnem zboru, ki ga uporabimo takrat, kadar smo napačno razumljeni. Prepričana sem, glede na to, da dr. Gorenaka poznam že dolga leta in da ima tudi akademski naziv, da je nemogoče, da bi me napačno razumel, ampak da me je namenoma povzemal in mi pripisoval neke jugonostalgične težnje. To rad ob več priložnostih počne samo zaradi tega, ker sem bila v tistih časih dopisnica Republike Slovenije iz Beograda. Naj še enkrat pojasnim, kaj sem res rekla. Rekla sem, da smo bili Slovenci v tistih časih, in tukaj se z gospodom Gorenakom strinjava, nedemokratične družbe, nedemokratične države, tisti, ki smo najbolj glasno pozivali k spoštovanju človekovih pravic v bivši Jugoslaviji. Zato mi je bilo žal, da se je potem, ko smo dobili svojo državo, ko smo uspeli ustvariti svojo stoletno željo, zgodilo to, da smo jih začeli kršiti tudi mi. Nič drugega. Na vse druge stvari pa niti nima smisla odgovarjati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Samo Bevk, pripravi naj se dr. Ljubica Jelušič in za njo gospod Dragan Bosnić.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Poročilo podpiram. Je zelo obsežno. Oglašam se samo v zvezi z enim segmentom tega poročila. Glede na peticijo, ki smo jo prejeli v Poslanski skupini Socialnih demokratov, se bom dotaknil zgolj enega problema s področja stanovanjskih zadev. To so problemi, ki jih imajo stanovalci v večstanovanjskih zgradbah z upravniki. Na splošno lahko rečem, da varuh s stanjem na področju stanovanjskih razmerij ni zadovoljen, ker ni nikakršnega napredka. Priporočila iz leta v leto ostajajo neuresničena. Iz zadnjega odzivnega poročila vlade še za poročilo za leto 2011 izhaja, da so stanovanjske zadeve primerno urejene, da je zakonodaja ustrezna, in da ni potreb po spreminjanju. Temu je sledil Državni zbor, ki na navedenem področju ni sprejel nobenega priporočila varuha za izboljšanje stanja. Toda že v poročilu za leto 2011 je varuh opozoril na nujnost sprejetja Nacionalnega stanovanjskega programa za obdobje 2012–2021, ki pa je še vedno v pripravi. Zanimivo je, da varuh v letu 2012 s področja stanovanjskih zadev obravnava le 44 pobud, kar je bistveno manj kot leto poprej, ko je bilo takih pobud kar 93. Po mnenju varuhinje človekovih pravic je lahko tak upad povezan tudi s tem, da so ljudje izgubili zaupanje v državo in tiste institucije, ki jim lahko pomagajo. V poročilu za leto 2012 ni zadev, ki bi se nanašale na problematiko upravljanja v večstanovanjskih stavbah in težavah, ki jih imajo stanovalci v odnosu do upravnikov. To pa še zdaleč ne pomeni, da ti problemi v državi ne obstajajo. Tako so se na nas obrnili predstavniki stanovalcev iz Bežigrada, Mesarske, Novih Poljan in dveh sosesk iz Šiške v Ljubljani. Ker imajo resne težave z upravljavci, so predstavili pobudo za spremembo veljavnega stanovanjskega zakona, na podlagi katere bi bilo možno lažje zamenjati upravnika v večstanovanjskih stavbah. Po sedanji ureditvi sodi določitev upravnika med posle rednega upravljanja. To pomeni, da takšne odločitve sprejemajo lastniki večstanovanjske stavbe, katerih lastniški deleži na tej nepremičnini skupaj presegajo 50 %. Posledično je zamenjava upravnika izrazito težavna v večstanovanjskih stavbah, kjer je veliko število solastnikov. Pobudniki predlagajo določitev mandatne dobe upravnikov stavbe na 4 do 5 let, za nov mandat pa bi se moral potruditi upravnik in pri solastnikih stavbe v ta namen pridobiti več kot 50-odstotno soglasje – obratno, kot velja danes. Takšna ureditev bi silila upravnika, da bi postal bolj vesten upravljavec, da bi svoje delo opravljal bolj transparentno in bolj gospodarno. Kakšne težave imajo stanovalci? Tako je bila, na primer, ena izmed pogodb o soupravljanju oziroma o upravljanju soseske podpisana kar med izvajalci gradnje samih sosesk še preden so bila stanovanja sploh prodana novim lastnikom. Take pogodbe so podpisane tudi za 8, 10 let vnaprej, tako da lastniki dejansko niso imeli in nimajo nobenega vpliva na izbiro upravnika soseske. Pri tem so opozorili na možne provizije upravnikov s strani izvajalcev samih del, kot na primer za določena popravila, do zavarovalnic in podobno. Gre za enormno velika sredstva, ki jih upravniki poberejo od stanovalcev. Podpisniki te peticije so ob tem opozorili, da obstaja sum neracionalnega in nenamenskega razpolaganja s sredstvi, ki jih vplačujejo v rezervne sklade. Tako so stanovalci v enem primeru zbrali kar 80 % podpisov za zamenjavo upravnika, pa še vedno niso dosegli zamenjave, ker se stalno nekaj zapleta in se jih z zavlačevanjem izčrpava. Tudi na vladnem portalu Predlagam vladi je moč zaslediti podobne iniciative. Skupni imenovalec teh iniciativ je predvsem poziv k učinkovitejši zaščiti manjšinskih solastnikov v večstanovanjskih stavbah, ki praktično nimajo zagotovljenega varstva v primerih, ko upravniki svojega dela bodisi ne opravljajo bodisi ga ne opravljajo vestno in gospodarno, kot to predvideva zakonodaja. Varuhinji človekovih pravic predlagam, da se pri svojem nadaljnjem delu posveti tudi reševanju problemov stanovalcev v večstanovanjskih stavbah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, za njo gospod Dragan Bosnić, potem pa gospa Janja Napast.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica, in lepo pozdravljena med nami po dolgem času. Lep pozdrav tudi vsem predstavnikom Vlade in predvsem spoštovani gospe varuhinji človekovih pravic, Vlasti Nussdorfer, s sodelavko! V obravnavi imamo poročilo varuha za leto 2012. To pomeni, da smo na poseben način poročilo za leto 2013 že napisali. Vi ga boste dokončali v vašem uradu, ampak javni sektor, nosilci javnih funkcij in vsi tisti, ki običajno sodijo v nabor kršiteljev človekovih pravic, s katerimi se ukvarja varuh človekovih pravic, pa so svoje napake v letošnjem letu 10 mesecev že delali. Pripombe in priporočila, ki jih dajete na podlagi pobud, ki so prišle v vaš urad leta 2012, so opozorila za delovanje Vlade in tudi vseh ostalih, ki jih naslavljate, za prihodnja leta. Res je, da pobude, ki so prišle v vaš urad leta 2012, niso samo odraz stanja v tistem letu, ampak so običajno odraz dolgoletnih kršitev in neurejenih razmer na področju varovanja človekovih pravic pri nas. Vendarle se moramo zavedati, da ko opisujemo sedanje stanje v družbi in govorimo o poročilu iz leta 2012, da poskušamo na nek način spoštovani varuhinji in sodelavcem že svetovati, na kaj naj bodo pozorni v prihodnosti, in manj v teh razpravah, ki jih imamo danes, govorimo o tem, kar je bilo ugotovljenega v letu 2012. Rada bi izpostavila eno vprašanje, ki je prisotno v poročilu iz leta 2012, in sicer gre za vprašanje etike učiteljskega poklica. V uvodu je varuhinja napisala, da je pravna država na preizkušnji v kriznih razmerah. Tukaj ugotavljamo, da je tudi socialna država na preizkušnji, in moramo dodati tudi, da je tudi etika poklicev, javnih poklicev, v javnem sektorju, tistih, ki delajo z ljudmi v javnem sektorju in so odgovorni tudi za rast naših bodočih aktivnih državljanov, na preizkušnji. Gre za primer številka 75 na strani 183, v katerem ugotavljate, da učiteljica po tistem, ko šola pomaga eni od desetletnih šolark, o njenem finančnem stanju in finančnem stanju njene družine govori pred drugimi učenci. Tu gre za vprašanje sposobnosti varovanja osebnega dostojanstva vsakega človeka v naši družbi, tudi otrok. Čeprav so otroci tisti, ki se morebiti tega najmanj zavedajo v nekih globalnih besedah oziroma terminih, kot jih uporabljamo, pa so tisti, ki takšno krivico prepoznajo, jo začutijo zelo hitro in se po njej kasneje v svojem življenju tudi ravnajo. Zato mislim, da bi bilo treba z vidika etike učiteljskega poklica še marsikaj, zlasti sedaj, v kriznih časih, narediti v smislu pouka, učenja, dodatnega izobraževanja učiteljev in učiteljic ter tudi vzgojiteljev v vrtcih, da so pozorni na to, kako ravnajo z otroci, ki prihajajo iz različnih socialnih okolij. To je povezano tudi z eno zanimivo idejo, ki se je pojavila v letošnjem letu v naši državi, in sicer da naj bi otroci zato, da socialne razlike ne bi bile vidne navzven, nosili šolske uniforme. Mislim, da ta vaš primer, ki ste ga izpostavili, zelo dobro kaže, da z uniformami ni mogoče prikriti socialnih razlik, ker socialne razlike poznajo učitelji, in če učitelji niso sposobni varovati dostojanstva otrok na način, da ne govorijo o tem, kaj se skriva pod tisto haljo, potem halja oziroma šolska uniforma tega dejstva v ničemer ne more pokriti. To si upam govoriti tudi zato, ker pripadam generaciji, ki je v inkriminiranem režimu, kot je bilo prej povedano, nosila uniformo. Tista uniforma v naših časih ni v prav ničemer prikrivala našega socialnega stanja, ampak ga je kvečjemu še bolj razkrivala. Ne samo, da bi bilo treba učitelje poučiti o spoštovanju osebnega dostojanstva otrok, ko gre za njihov socialni položaj – mislim, da bi bilo treba učitelje tudi izobraziti oziroma usposobiti v odkrivanju različnih oblik pedofilskih obnašanj v njihovih vrstah ali s strani ljudi, ki so v bližnjem okolju otrok, in tudi, da bi morali biti bolj pozorni na morebitne neposredne ali posredne spolne zlorabe otrok v vrtcih ali šolah. Nenazadnje smo verjetno to vsi skupaj dolžni storiti tudi ob razmisleku glede pedofilskega obnašanja enega od znanih slovenskih pisateljev. Druga stvar, na katero bi rada opozorila, pa je vprašanje, ki je odprto v tem poročilu. Sicer se imenuje Vodna pravica, vendar bi jaz obrnila to v pravico do vode, in sicer pravico do zdrave pitne vode. To vprašanje odpiram zaradi tega, ker ni vezano samo na ravnanje organov v naši državi, ampak bi se morebiti v prihodnosti lahko zgodilo, da bi bile naše človekove pravice kršene tudi zaradi institucij, ki so izven naše države. Tudi na te institucije oziroma na njihovo ravnanje kaže biti pozoren v prihodnosti. Imeli smo opravka s predlogom direktive o koncesijah glede dostopa do infrastrukture bodisi za vodo bodisi za energetiko in še nekatere druge. Ta direktiva je nastajala v Evropski komisiji. Na podlagi več kot milijona podpisov vseh državljanov Evropske unije, torej državljanov Evropske unije iz vseh držav Evropske unije, je prišlo do zaustavitve postopka sprejemanja te direktive in do ponovnega proučevanja tistega, kar ta direktiva o koncesijah predvideva, v Evropski komisiji. Šlo pa je za vprašanje, ali ljudje imamo zagotovljeno zdravo pitno vodo zdaj in v prihodnosti in ali ne bi lahko na račun nedostopa do zdrave pitne vode nekdo nekega dne koval dobičke. Na to opozarjam tudi zaradi primera, ki smo ga imeli v naši državi, ki je bil tudi medijsko znan, in sicer podnajemnice, ki so ji lastniki hiše odklopili vodo zato, da bi se izselila, ker so nameravali hišo prodati. Vidimo, da se na nek prikrit način počasi tudi v naši družbi pojavljajo poskusi posegov v pravico ljudi do vode. O tej pravici govorim tudi zato, ker smo pred nedavnim zaključili razpravo, sicer ne uspešno, v Državnem zboru o pobudi Državnega sveta, da bi pravico do zdrave pitne vode zapisali tudi v ustavo, in sicer kot eno od temeljnih človekovih pravic. Tretja stvar, na katero bi še opozorila oziroma se mi zdi po svoje zanimiva, je dejstvo, da v letu 2012 razen s področja policijskih pooblastil iz naslova represivnega aparata države ni bilo toliko pobud oziroma toliko različnih obravnavanih primerov kot v preteklih letih. Ali je to izjema? Ali se bo v prihodnjih letih število teh pobud spet povečevalo, bomo videli. Razlogov za to, zakaj, denimo, s področja obrambe in varnosti v zadnjih letih ni večjega števila pobud, ne vemo iskati. Morda so v samem sistemu, ki hitro odgovarja na te pobude, lahko pa tudi v tem, da se problemi v tem sistemu še nabirajo in se bodo izpostavili tudi v prihodnjih letih. To se mi zdi pomembno izpostaviti zato, ker se je pred leti govorilo o možnosti, da bi urad varuha človekovih pravic imel nekoga, ki bi bil posebej specializiran za področje obrambe in varnosti oziroma da bi za to področje celo obstajal nek poseben ombudsman oziroma varuh človekovih pravic. Te ideje smo počasi zavrgli, mislim pa, da se je urad varuha človekovih pravic pri nas odločil bolj za prvo možnost, in sicer da se s temi vprašanji znotraj urada nekateri strokovnjaki posebej poglobljeno ukvarjajo, kar mislim, da je za organiziranost slovenskega urada za človekove pravice, varovanje človekovih pravic primerno. Pozdravljam poročilo za leto 2012 in zlasti vsa priporočila. Upam, da bodo naletela na odprta ušesa in pripravljenost vseh vladnih organov in drugih agencij, da se ta priporočila uresničijo tako, da jih varuhu v prihodnjih letih ne bi bilo treba več ponavljati. Najlepša hvala za priporočila in vse dobro naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dragan Bosnić, za njim gospa Janja Napast in potem gospod Ivan Simčič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, varuhinja s sodelavci, vsi prisotni! Ne bi delal obnove poročila, saj sem že slišal interpretacije, ampak bi neke stvari izpostavil, tiste, ki se mi zdijo dobre, in tiste, ki se mi ne zdijo slabe, ampak se mi zdijo takšne, da se jih da popraviti. Všeč mi je bila tudi predhodna razprava, ker gre v smer nekih konkretnih rešitev. Prvo področje, ki bi ga izpostavil, je področje diskriminacije. Kadar so ljudje v stiski, se odzovejo na dva načina: ali so solidarni ali pa diskriminirajo drug drugega. Presedan se je zgodil lani pri ZUJF pri 143. členu zakona, kjer je ena kategorija ljudi znotraj sebe nekatere diskriminirala. To je bilo zame alarmantno dejanje. Vaša predhodnica se je odzvala in potem je prišlo do presoje in do rezultata, ki je meni osebno dober. To je eno področje, kjer se diskriminacija da v tem času stopnjevati, zato bi posebej na to opozoril in tudi na rešitev, ki je bila dobra. V začetku, ko sem vzel poročilo, sem bil najprej vesel, ker je približno 100 strani manj kot lani, ampak sem potem videl, da je vsebinsko precej več. Tudi odzivna poročila Vlade na določenih segmentih niso zadovoljiva, ampak o tem mogoče v nadaljevanju. Druga stvar: varovanje pravic otrok. Tukaj so neke težave, ki jih vidim, in sicer dejstvo, da Slovenija niti deklarativno ni pristopila k prepovedi telesnega kaznovanja otrok. 24. 10. 2013, današnji datum – to je malo hudo. Mogoče bi v tem kontekstu dodal to, da ne gre zgolj za telesno kaznovanje. Mogoče bi kazalo to razširiti na neprimerno kaznovanje. Otroci so žal deležni različnih kazni, fizičnih, psihičnih. Težko bi zdaj, v tem času debatirali o tem, katere od teh so hujše. Pomembno poslanstvo opravlja Zagovornik – glas otroka, kar smo že enkrat pozdravljali, ampak še vedno ostaja kot nek pilotski projekt, in ta pilotski projekt se bo enkrat tudi upokojil kot pilotski projekt, kar ni dobro. Imam težavo z razlago Komisije za medicinsko etiko v tisti postavki, kjer gre za spolno nadlegovanje oziroma trpinčenje otrok. To moram prebrati, ker gre za citat: "Zdravnika ni mogoče vključiti v represivni sistem, ker bi to ogrožalo njegovo poslanstvo." Če zdravnik identificira neko spolno nasilje nad otrokom, potem ga zavezuje molčečnost. S tem se ne morem strinjati. Prioriteta je interes otroka. Sicer ne vem, kako spijo ti zdravniki, kakšne so njihove težave, ampak ena stvar je vključiti v represivni sistem, ena stvar pa v detekcijo neke težave, ki je zelo huda, saj se v končni fazi dostikrat zgodi, da je to ravno prvi kontakt oziroma ugotovitev neke nepravilnosti. Tako da mislim, da bi v tej smeri kazalo razmišljati in iskati neko rešitev, ki bi bila, ponavljam, v prid otroka, ker gre za varovanje pravic otroka. Pravica do vode? Super bi bilo, če bi ljudem napeljali vodo, preden dočakajo zapis pravice v ustavo. Vaše poročilo sem tehtal tudi skozi prizmo poročila Amnesty International in njihovih aktivnosti na tem področju. Namenoma govorim ljudem, ne katerim, ampak ljudem. Vsi ljudje to pravico imajo, ampak, kar je zanimivo – nimajo pa vode. Ustava tudi vsem zagotavlja stanovanje, ampak ga nimajo. Ta zadeva je rešljiva. Počutil bi se zelo neprijetno, če bi naslednje leto videl Angelino Jolie, ki bi nekje na svoji poti med nerazvitimi eno pipo odprla in bi nato prišla tudi sem in napeljala, pripeljala vodo tistim, ki je ta trenutek nimajo, pa mogoče bi še koga posvojila. Hvala.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje, gospa Tina Brecelj, želi besedo.
Hvala lepa za besedo. Ker je bil danes v razpravi večkrat izpostavljen domnevni problem nezadostne normiranosti odgovornosti sodnikov, bi vendarle rada povedala nekaj dejstev. Prvo od njih je, da se v skladu s priporočili Greca za to področje pripravlja etični kodeks. Poleg tega bi rada poudarila, da rešitev ni v dodatnem normiranju. Ključ je v izvajanju določb, ki so v Zakonu o sodiščih in v Zakonu o sodniški službi že zapisane. V povezavi s tem bi rada poudarila, da v zadnjem času prihaja do pomembnih premikov. V manj kot letu dni so bile izdane štiri negativne ocene sodniške službe. Beležimo tudi kar nekaj primerov odhodov iz sodniških vrst, poleg tega pa je nekaj postopkov o oceni sodniške službe trenutno tudi še v teku. Zdi se, da kolegialnost za vsako ceno ni več pravilo, intenzivnost zavedanja o pomenu prečiščenja lastnih vrst in doseganja standardov kvalitete dela, pa v sodstvu vendarle intenzivno narašča. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Napast.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovana varuhinja z namestnikoma, predstavniki Vlade, kolegi in kolegice, lepo pozdravljeni! Obravnava priporočila varuha človekovih pravic ob zaostrovanju socialnih razmer kaže na paradoksalni fokus besede pravica, ki izhaja iz nenehnega upoštevanja načela "kar je prav", torej delati, govoriti, misliti, kar je prav. Na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti smo člani skupaj z varuhinjo opozarjali na neuslišane poudarke v družbi, katerim zaradi najbolj ranljivih oziroma občutljivih skupin v slovenski družbi zmanjka zakonskih izhodišč oziroma realizacij zaščite pravic. Doslednost institucij do konfliktov včasih spominja na oddaljevanje ničelne tolerance vseh vrst nasilja, zlorab, kršitev in nespoštovanja človeka samega, na žalost. Glede na obseg poročila so človekove pravice še vedno problematična zadeva. Zanimiv je podatek, da v okviru kategorije ustavne pravice po številu obravnavanih zadev izstopata etika javne besede in svoboda vesti, na drugem mestu pa problematika omejitve osebne svobode, kjer beležijo povečanje za 7,5 % glede na leto 2011. Civilno družbene skupine so ob zaostrovanju socialnih razmer in razlik v materialnih dobrinah občutljivo pozorne tudi na možnosti večjih zlorab zaradi vseh vrst oblik nasilja in zlorab ter težav pri vprašanju duševnega stanja še posebej otrok. Ob tem bi rada opozorila na v prejšnjem mandatu zastavljen projekt, ki ni bil realiziran – center za človekove pravice kot nova oblika nacionalne institucije. V letu 2011 naj bi bila imenovana tudi delovna skupina za prenovo ureditve področja varovanja duševnega zdravja otrok in mladostnikov s pripravo Resolucije o nacionalnem programu duševnega zdravja. Prenos priprave predloga bi moralo verjetno slišati tudi Ministrstvo za zdravje. Naj še dodam, da ko govorimo o psihiatriji v bolnišnicah in na domu, ni zakonske osnove za varovanje oseb. Na primer, fiksiranje oseb v bolnišnicah je brez zakonske osnove. Poročilo, ki ga je pripravil varuh človekovih pravic, predstavlja tudi delovanje pilotskega projekta Zagovornik – glas otroka in nekako dokazuje, da je varuh s tem projektom prebil led zagovorništva. Zastavil je temelje zagovorništva otrok na tak način, da se otroka poskuša postaviti v vlogo subjekta v vseh postopkih. Projekt, ki je potekal v zadnjih treh letih, ste razširili za 10 otrok zunaj prvotnih območij. Zanimiv je podatek, da so do leta 2012 zagovornika postavili 237 otrokom, in če primerjamo s problematiko in številom primerov, je skoraj 5 tisoč otrok, starih do 18 let, ki so žrtve različnih dejanj, obravnavanih primerov pa je približno za 20 % več. Tako poroča tudi Policija. Zaradi stisk otroka ali odnosov v družini je Policija v letu 2011 evidentirala 115 primerov begov otrok od doma. Nadalje je Policija v letu 2010 ugotovila 7 tisoč 615 kazenskih ovadb za kazenska dejanja z elementi nasilja v družini. Imamo sicer tudi podatke Skupnosti centrov za socialno delo, ampak podrobneje tega ne bom predstavljala. Vsako leto lahko v Sloveniji še vedno spremljamo zgodbe samomorov in poskusov samomorov otrok. Na tem mestu lahko povem, da vsaj mi, ki smo mlajša populacija, opažamo vse tanjšo mejo ugotavljanja vzrokov za le-te. Možne so tudi najhujše oblike zlorab z različnimi vrstami izolacij, tudi neodzivanje ali nezaznavanje socialnih služb. Recimo, v Sloveniji se kar nekaj tisoč otrok ne more zanesti na svoje starše, in ti otroci vsekakor potrebujejo še bolj intenzivno zagovorništvo. Dosedanje stanje in delo oziroma projekt potrjuje, da je potreba po nadaljevanju projekta zagovornika več kot upravičena in da otrokovim zagovornikom omogočimo aktivno vlogo pri reševanju vprašanj, povezanih z njihovimi pravicami in njihovimi koristmi. Da ne bom dolgovezila glede tega projekta. Ob svetovnem dnevu varovanja človekovih pravic so slovenski strokovnjaki na posvetovanju izpostavili, da zagovornik prihaja v konflikt z drugimi institucijami. Zato potrebuje podporo, ki mu daje legitimnost, da je glas otroka, ki ni slišan, slišan. Recimo, izpostavili so, da ima otrok najmanj moči oziroma da je sploh nima. Psiholog Zoran Pavlović med drugim vidi zagovorništvo kot najpomembnejši projekt otrokovih pravic v sedanjem času. Visoka komisarka Združenih narodov za človekove pravice gospa Pillay je ob svetovnem dnevu varovanja človekovih pravic v svoji izjavi zapisala, da množice po svetu v zadnjem času na ulicah zahtevajo več kot le svobodo govora, vendar se mora njihov glas slišati, in da sooblikujejo odločitve, ki vplivajo na razvoj njihove skupnosti. To je zapisano tudi v 13. členu Konvencije o otrokovih pravicah. Da se mora glas civilnega človeka in otrok ohraniti in najti dodatne ukrepe k približevanju ničelne tolerance nasilja, ter da se mora moralni kot v sodobnem času med otroci, mladostniki in odraslimi obrniti, kaže tudi to poročilo. Tudi jaz bi rada opozorila na kratek stik med sovražnim govorom in svobodo govora. Zato pozivam vse, da razmislimo o etiki javne besede, etiki moralnosti in višini človekove nestrpnosti. Naš pogled v komunikacijo pri posredovanju vsebin človekovi naravi se razlikuje, zato bi bilo bolje, da se začnemo o tem odkrito, vendar prijazno pogovarjati. Nakazala bi na problem prilagoditev analitičnega pristopa do statističnih podatkov in načela enake obravnave. Na primer, vsako leto urad evropskega varuha človekovih pravic sprejme okrog 2 tisoč 500 pritožb od državljanov, podjetij, nevladnih organizacij, univerz, občin in drugih fizičnih ali pravnih oseb. Urad začne na letni ravni več kot 450 preiskav. Mnoge preiskave zadevajo pritožbe o pomanjkanju preglednosti v institucijah Evropske unije, vključno z zavrnitvijo dostopa do dokumentov ali informacij. Drugi primeri, na primer, zadevajo težave pri programih in projektih Evropske unije, diskriminacijo ali nasprotje interesov v upravi Evropske unije. Tudi evropska varuhinja človekovih pravic je ob začetku nastopa svojega mandata, 1. oktobra, poudarila, da bo ena od njenih ključnih nalog v času, ko se Evropa srečuje tako z gospodarsko krizo kot krizo politične legitimnosti, zaupanje državljanov v evropske institucije pa upada, dati poudarek temam, ki so pomembne za državljane, in pomagati premostiti širok prepad med državljani in institucijami, državnimi in evropskimi. Del političnega dialoga in nadzora je v veliki meri odvisen od delovanja nacionalnih sodišč. Skupnost prava pa je tista, na kateri temelji unija. Ob tem bi rada zelo jasno opozorila na pobudo Komisije Vlade Republike Slovenije za izvajanje Zakona o popravi krivic iz maja lanskega leta, da se za učinkovito kulturo temeljnih pravic na ravni Evropske unije razvija skozi pokazatelju učinkovite necentralizirane listine v nacionalnih ustavnih redih. To je poseben korak do bolj usklajenega sistema za varstvo temeljnih pravic, ki zagotavlja enako raven pravic in zaščite v vseh državah članicah pri izvajanju prava Evropske unije. Dovolite mi, da tudi jaz izpostavim razvoj slovenske zavesti, ki jo včasih, tako se mi zdi, načrtno kreiramo v smer proti evrokontinentalni filozofiji, ki je v nasprotju z našo zgodovino. Govorimo lahko o uničujočih posledicah totalitarizmov, zato bi bilo treba na novo kreirati potrebne obče civilizacijske norme. Da argumentiram. Ohranjanje slovenskih običajev med mladimi bo z razpetostjo med dvema svetovoma vse težje. Svet je postal ruleta. Sedanjega kritičnega stanja niso povzročili samo politiki. Ampak je pomembno. Šibkejša je namreč civilna zavest občanov, rahlejši je državljanski čut, zato so tudi plodnejša tla za zla dejanja. Zlo je v svojem bistvu banalno. Bolj kot so etične in moralne meje rahle, več je opravičil in slabih zgledov, z lažjo dušo pa se človek prepusti živalskim strastem, čeprav uboge živali nimajo čisto nič pri tem. One ubijajo za preživetje, človek pa zato, da prednjači drugim. Na tem mestu ne pogrevam dejstev, ampak je to le nekako izpostavljanje stvarnih problemov. Kakšen je tloris današnjega človeka – včeraj, danes, jutri. Obstaja ločnica, omenjena v antičnih spisih, ločnica med naravnim in umetnim spominom. Naše dojemanje sveta in naša dejanja so posledica tega, kako in kaj si zapomnimo. Vlade bi torej morale investirati v sisteme in strukture, ki temeljijo na človekovih pravicah in vladavini prava. Eden od čarov oziroma od čudes sodobnega časa je, da je v vsem hrupu, v katerem živimo, tišina postala slišna. Zato se varuhinji in sodelavcem zahvaljujem za poročilo in vse delo in jim želim uspešno delovanje še naprej. Da zaključim malce bolj pozitivno, bi želela Evropsko unijo primerjati z ostalimi velesilami. Na primer, Evropska unija se še naprej spopada s kršenjem pravic Romov in migrantov, sploh tistih iz Afrike. Naraščata tudi ksenofobija in rasizem. V Belorusiji se povečuje število aretacij mirnih protestnikov in zatiranje opozicije. V Iranu se lahko beležijo številne usmrtitve disidentov, blogerjev in aktivistov. Imajo največ smrtnih kazni na število prebivalcev in represije nad politično opozicijo. Malce tudi za zabavo primerjam. V Kongu vojska izvaja mučenje civilnega prebivalstva ter narašča število smrtnih kazni in število beguncev. V Rusiji kršitve pravic opažajo pri svobodnem izražanju in pravici do zbiranja. Mogoče pa samo še to, da zaradi oboroženega nasilja vsak dan umre tisoč 500 ljudi, in vsako leto je proizvedenih 12 milijard nabojev, kar je skoraj dovolj, da vsakega prebivalca Zemlje ubijemo dvakrat. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Simčič, za njim se pripravi gospod Branko Smodiš.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani člani urada, spoštovani kolegi! Spregovoril bi, in sicer o prvi točki oziroma o ustavnih pravicah. Kot ste videli iz zapisa iz poročila za leto 2012, so bile v naši občini kršene ustavne pravice biti voljen, in sicer za nadomestnega člana občinskega sveta. Kar me zelo skrbi, je naslednja ugotovitev – da višje sodišče nekako ni dalo pozitivnega mnenja do nižjestopenjskega sodišča in je omenjeni osebi kršilo pravico, da postane občinski svetnik. Poraja se mi vprašanje, ali je Vrhovno sodišče legaliziralo županovo nezakonito dejanje. To se je dogajalo ne mesec, dva, ampak skoraj leto in pol. Pobude so bile s strani varuhinje človekovih pravic, da se stvari uredijo, in glede Ministrstva za pravosodje ravno tako. Vse to si lahko preberete v zapisu varuhinje na straneh od 27 do 33. Kar pa je malo večji problem, pa je sledeče – da smo bili prikrajšani tudi za volitve v Državni svet, saj ni bilo izvedenih volitev, ker župan ni imel časa, in je imel opravičilo, ima dva podžupana. Ni šlo skozi. Mnenje podžupana do urada varuhinje človekovih pravic si lahko preberete na strani 32, predzadnji odstavek. On bi ukinjal občinski svet in vse, kar je v zvezi z varuhinjo. To vse si lahko preberete. Imamo dva podžupana. Ali opravljata svoje delo davkoplačevalcev – to je spet vprašanje. Sem mislil, da tega ne bom povedal, pa moram zaradi ljudi, ki jih predstavljam v občini, bivših članov SD. 12 članov občinskega odbora je izstopilo. Ti so člani že 40, 50 let, ki so zavezani socialdemokraciji in so se nekako distancirali od omenjenega župana. Na drugi strani imamo podžupana, ki prihaja iz SDS. To je slovenska folklora in neupoštevanje pravne države. Za nameček naj povem še sledeče. Vsi si lahko ogledate na računalnikih, ki jih imate pred seboj – na YouTube si poglejte nagovor župana Ilirske Bistrice iz leta 2013. Obenem pozivam urad varuhinje, da si to ogleda in se vpraša o temeljih demokracije, katero je že stara Grčija sprejela in na kateri temelji Evropska unija. Prvi link je, oglejte si in poslušajte nagovor župana. Ni fotomontaža, je realnost. Moramo se zavedati, da ta družba ni v finančni krizi – številka ena je družbena kriza. Za konec nekaj pozitivnih misli. Zelo bom vesel, ko bo to poročilo nekoliko tanjše in ljudje zadovoljni. Kdaj bomo to dosegli in kako, je pa na nas in na državljankah in državljanih. Obenem bomo nekoliko pripomogli k delu varuhinje. Srečno! Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu razpravljavcu, gospod Borut Ambrožič [[...]]Se opravičujem, gospod Branko Smodiš ima besedo, za njim naj se pripravita gospod Borut Ambrožič in gospod Jožef Jerovšek.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni, dober dan! Hvala za poročilo. Poročilo varuha človekovih pravic je ogledalo države. Tudi Državni zbor je ogledalo države, pa se je treba tudi včasih zamisliti. Na žalost si poročila, kakršnega imamo, nismo želeli. Gospodarska in finančna kriza je pokazala vse slabosti in nemoč držav ter da je v svetovnem merilu na prvem mestu denar, kapital, in ne ljudje, človek. Zato, kaj bi šele bile človekove pravice! Ne bom se ponavljal za drugimi in tudi iz poročila ne bom zajemal podatkov, saj je bilo večinoma že vse povedano. Kaj je narobe, pa tako vemo vsi. Bi pa rad opozoril na problem, ki ga je izpostavila že gospa Novak – informacijska tehnologija, splet. To je problem 21. stoletja. Poglejmo komentarje, forume, objave – tu je res dovoljeno vse. Opozoril bi, da varuhinja že v uvodu ugotavlja, da se še vedno dan za dnem srečujemo z vprašanjem etike v javni besedi. Ranjena čustva posameznikov in celo skupin segajo na različna področja razdvajanja ljudi med naše in vaše, verujoče in ateiste in tako dalje. Vzrok številnih prenagljenjih in s čustvi obarvanih nastopov je tudi sovražnost, prek nje pa je pot v sovražni govor kratka in za mnoge žal prelahka. Pot nazaj je skoraj nemogoča, saj pogosto vodi prek spleta. Na žalost je, kar je na spletu zapisano, skoraj za vekomaj. Tukaj bi prosil varuhinjo za večjo pozornost glede tega. Na koncu pa bi še dodal: upam in želim si, da bo poročilo za leto 2013 bolj optimistično in da se bo negativni trend ustavil. Optimizem mi daje tudi poročilo predstavnice Vlade in nekatera upoštevana priporočila, ki jih je Vlada že realizirala. Na koncu gre pohvala varuhinji in celi ekipi za kvalitetno narejeno poročilo za leto 2012. Želim vam še uspešno delo naprej! Hvala.
Hvala lepa. Gospod Borut Ambrožič ima besedo.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lepo pozdravljam varuhinjo človekovih pravic, njene sodelavce in vse ostale prisotne v dvorani! Dovolite, da že na začetku izrazim podporo posredovanemu poročilu, ki ga z vsemi priporočili instituta v celoti podpiram oziroma ga bom podprl. Sicer pa mi dovolite, da v nadaljevanju preberem 25. člen Splošne deklaracije človekovih pravic, po kateri se zgleduje tudi institut varuha človekovih pravic, ki v prvem odstavku navaja: "Vsakdo ima pravico do takšne življenjske ravni, ki zagotavlja njemu in njegovi družini zdravje in blaginjo, vključno s hrano, obleko, stanovanjem, zdravniško oskrbo in potrebnimi socialnimi storitvami; pravico do varstva v primeru brezposelnosti, bolezni, delovne nezmožnosti, vdovstva ter starosti ali druge nezmožnosti pridobivanja življenjskih sredstev zaradi okoliščin, neodvisnih od njegove volje." Tako je napisano na papirju, in marsikaj je tudi napisano v Ustavi Republike Slovenije, kot se je pred kratkim pošalil štajerski komik Toš, ki je takrat v svojem izvajanju navajal, da je vzel v banko s seboj Ustavo Republike Slovenije, kjer piše, da ima vsakdo pravico do stanovanja, in na podlagi tega zahteval stanovanjski kredit. To je črni humor, ki nekako ponazarja žalostno realno sliko, ki ga odraža tudi poročilo varuhinje človekovih pravic s situacijami, s katerimi se posamezniki soočajo na terenu. Prav zato so to poročilo in vsa bodoča poročila nuja našega slovenskega prostora, saj se le varuhinja in njeni sodelavci ter sorodni instituti, kot je varuh človekovih pravic, na terenu soočajo z osebnimi zgodbami posameznikov, ki iščejo pravico v okviru tega instituta. Predvidevam, da je poročilo nekoliko tanjše tudi na področju zdravstva oziroma pacientovih pravic prav zato, ker je v veliko pomoč varuhu človekovih pravic tudi institut Zastopnika pacientovih pravic oziroma zastopnikov in zastopnic, ki regijsko od leta 2008, ko je zaživel Zakon o pacientovih pravicah, skrbijo tudi za to, vedno bolj, sem prepričan, na žalost pereče področje, in h katerim se bodo obračali pacienti, ki s spremembo zdravstvene zakonodaje, ki je pred nami, in tudi z realno finančno situacijo v zdravstveni shemi Republike Slovenije ne bodo znali naprej. Absolutno podpiram tudi mnenje, kot je danes marsikdo že povedal, oziroma priporočilo varuha, da mora projekt Zagovornik – glas otroka prerasti v normativni okvir oziroma zakon, ki bo uredil to področje. Ob tem je treba nujno poudariti tudi demografsko dejstvo, ki govori o starajoči se slovenski družbi, ki le-tega ne upošteva v vsakdanjem ali normativnem življenju. Mogoče je prav zato čas za razmislek tudi o projektu zagovornik – glas starejšega odraslega. Namenoma sem uporabil to definicijo, kajti stroka, ki se ukvarja s področjem gerontologije oziroma starajoče se družbe, namenoma išče nova izrazoslovja, ki bi nekako postavila v bolj enakopraven položaj tudi starostnika oziroma starejšega odraslega. Ob zaključku želim varuhinji človekovih pravic in njeni ekipi uspešno delo še naprej in, kot rečeno, poročilo podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek ima besedo. Za njim se pripravita gospod Srečko Meh in gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, gospa varuhinja s sodelavci! Moram reči, da vsako leto z zanimanjem spremljam poročilo varuha in delo varuha skozi leto. Moram reči, gospa varuhinja, da od vas veliko pričakujem, zato sem vas tudi podprl na volitvah, ko se je izbiralo varuha. Zavedam se, da ste nasledili dva, bom rekel milo, ponesrečena mandata, ko se gospod Hanžek, moram reči, očitno sploh ni zavedal, da je bil izrazito pristranski v številnih zadevah. Vaša predhodnica se od tega nekako ni upala oddaljiti, kajti v slovenski družbi, v slovenski državi, o čemer je ena kolegica že tukaj govorila, ampak iz drugega vidika, si nekateri ne upajo, kajti so določene kategorije ljudi, ki so sistemsko zapostavljene. V takšnih razmerah se je malo težje zavzeti za tiste skupine ljudi, ampak upam, da se je s tem to končalo. Ko berem vaš uvod, moram reči, da ste dali tiste poudarke, da sprašujete tudi v tem uvodu, ali je Slovenija še pravna država. Vesel sem tudi, da je bilo rečeno, da ste dali nekje pobudo tožilstvu, pravi gospa Klasinc v zvezi z Vegradom, da mora tožilstvo reagirati. Prejšnja varuhinja ni reagirala v celem mandatu glede tega, kaj se je pri nas dogajalo – rop države, ki je rop ljudi, zaradi katerega so kršene temeljne človekove pravice številnih družin, ljudi do enakih izhodiščnih možnosti. Upam, da boste vi reagirali na to, da tožilstvo in pravosodje nočeta začeti izvajati Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Ta glas je potreben. Kot je bilo tudi omenjeno, morajo tožilci po dolžnosti sprožiti postopke, če zaznajo kazniva dejanja v javnosti, po uradni dolžnosti. Tudi za nas to velja. Ko, omenjam večkrat, je gospod Tajnikar govoril na Odmevih, da je bilo iz podjetij preko bank prelitega v tujino, ukradenega 11 milijard evrov denarja, pa noben tožilec še ni, vsaj proti neznanemu storilcu, vložil ovadbe. Ko je bila, recimo, zloraba notranjih informacij. To, da so si lastniki Factor banke v mesecu avgustu izplačali dividende [[...]]
Gospod Jerovšek, poročilo.
Ja, to je del poročila. Pravosodje zelo obravnava in je tudi pri eni stvari bilo opozorjeno tožilstvo, sem to pohvalil. Izplačali so si dividende v milijonskih vsotah ob tem, da so vedeli, da je tik pred bankrotom. To je ropanje. To je zloraba notranjih informacij. Upam, da boste opozorili tožilce, da naj ukrepajo. Gospa varuhinja, imate priložnost, da postanete na področju človekovih pravic slovenski papež Frančišek, ki ga sedaj vsi upravičeno občudujemo, ne glede na verska čustva, kajti to, kar se je zgodilo pred dnevi, ko je sankcioniral limburškega škofa, ki se je šel razsipnost – nikjer nisem zasledil, da je bilo kaj ukradenega denarja, ampak to po njegovem ni v skladu z moralnimi, etičnimi načeli. Zato vas prosim, da v Sloveniji opozarjate, kam je odšla ta družba, da se eni mastijo, se vozijo z jahtami, ne vem kaj, z ukradenim denarjem, pa nihče ni pripravljeni sprožiti postopkov. Sedaj imate v tem papežu svetel primer, kako se da, ko naletite na splošno odobravanje. Nenazadnje tudi to, kar je naredil v primeru slovenskih nadškofov, ki so samo objektivno krivi po mojem mnenju – česa takšnega v civilnem življenju v Sloveniji ni bilo! Nihče se ni pripravljen ograditi od teh veljakov, teh centrov moči, te oligarhije, ki je ropala in kradla. Ko smo pri tem, kaj lahko varuh stori, bi vam želel, ko sem vam zdaj že dve pobudi dal, dati še tretjo. Od začetka septembra so bila v Delu objavljena pisma bralcev, ki so se nanašala na razvpito zadevo v zvezi z Rovtami. Še prej moram en stavek reči. Kolegica Klasinc je rekla, da ne čuti, da bi bili pri nas katoličani manj vredni, ampak da večkrat vidi, da se godijo krivice partizanom. Mislim, da se jim godijo, avtentičnim partizanom, takšnim kot sem jaz, njihov potomec. Kajti avtentični partizani se niso ukvarjali z revolucijo in z revolucionarnim nasiljem, in je krivica, da se nihče v tej državi ne zavzame, da bi tisti, ki so zlorabili partizanstvo in okupacijo, stopili pred obličje pravice. Pa nisem za to, da bi bili zaprti. Tu lahko sprejmemo, enkrat sem že predlagal, akt o aboliciji po izpeljanih sodnih postopkih. Naj bo nekdo, če je bil zločinec v vojni ali v povojnem hudodelstvu, spoznan za krivega, naj ga sodišče obsodi, pa mu mi dajmo milost in sprejmimo akt o aboliciji, da bo živel, da se bo razbremenil svojih grehov. Ampak nihče noče v tej državi v to smer delovati. V Delu sem zasledil dve pismi: Judite Treven iz Rovt in generala Janeza J. Švajncerja, znanega generala slovenske teritorialne obrambe, sedaj upokojenega vojnega zgodovinarja, ki pritrjuje gospe Treven o tem, kakšni zločini so se dogajali v letu 1942 in po vojni, ko je bilo v Rovtah 218 ljudi umorjenih, vsega skupaj pa 300. To, kar govorim, je v prid slovenskih partizanov in partizanščine. Gospod Švajncer – sem mislil, da bom kje zasledil kakšno reakcijo na to – ni kdorsigabodi. Je general, je osamosvojitelj, je tudi znan levičar med drugim, in pravi: "Prav bi bilo, da bi pismo Judite Treven služilo kot ovadba za policijsko preiskavo in predlog za zgodovinsko raziskavo dogajanja v Rovtah in Dolomitih leta 1942." Nadalje pravi, da je komandant Dolomitskega odreda Rado Pehaček – mislim, da je bil po vojni razglašen za heroja in je imel vse privilegije – sistematično delal proti propartizanskim čustvom domačinov, da jih je odvrnil od partizanstva, zato so pobijali – v tem članku z dne 5. septembra to vse piše –, in da so takratni partizani delali pod komandantom Radom Pehačkom, ki je na spomenikih, po navodilih italijanskih agentov obveščevalnih služb, pri čemer navaja celo imena. In da je bil osnovni cilj, kako ljudi odvrniti od osvobodilne fronte in okupatorja. To so neverjetni zločini, saj so ob tem množično morili ljudi. Upam, da bova skupaj naredila nekaj, jaz s svojo debato, v zagovor partizanstva, avtentičnega partizanstva, ki se mora ločiti od revolucije. Pozivam vas tudi, da ko bo v naših medijih kar naprej – pa nisem odvetnik – govora vsepovprek, kako je Rimskokatoliška cerkev kolaborirala, in sta ob tem omenjeni tudi Gorenjska in Štajerska, da reagirate, ker je to strašna krivica za Štajersko. Vsi duhovniki so bili zaprti in izseljeni, pa ni bilo dveh izdajalcev, dveh kolaborantov med njimi. To se posplošuje, in je na podlagi tega bila pred leti v nekem štajerskem mestu narejena anketa, ali je Cerkev na Štajerskem kolaborirala z okupatorji, in je 70 % ljudi reklo, da je, so bili pa prej vedno najbolj zavedni ob okupaciji. Takrat so tisti, ki so to sprovocirali, da je takšno mnenje, komunisti, res kolaborirali z okupatorji in hodili po ulicah v pozdrav Hitlerju z dvignjeno roko. To sem omenil. Pričakujem, da bo to narejeno. Gospa varuhinja, povzemate poročilo, ki ga je vaša predhodnica delala in se nanaša na njeno obdobje. Tu pravite tudi: "Še vedno se dan za dnem srečujemo z vprašanjem etike v javni besedi ..." – se absolutno strinjam –" ...in z že znano mislijo, da je izgovorjena beseda tvoj gospodar, neizgovorjena pa suženj." Pri tem bi zagotovo veljalo zlasti v hramu demokracije, pri nas, na prireditvah, v medijih, na spletu in še marsikje mnoge zasužnjiti. Vem, da tu prihaja do sovražnega govora ali pa neetičnega izražanja, hkrati pa se bojim, da smatrate, da je parlament vir tega. Verjamem, da poznate parlamente po svetu in veste, da je ta eden izmed najbolj nežnih, blagih in neaktivnih na tem področju in da se ne zavzemate za to, da bi zavezali usta poslancem. Tu kaj veliko pravega sovražnega govora oziroma tega, kar je zdaj definirano, ne zaznam. Resda odnese. Kolegico je zadnjič zaneslo ali pa lani enkrat nas je imela za pujse, ampak to ji odpustim iz ideološkega razloga. Ni se mogla kontrolirati. Sem pa proti temu, da se govori, da je pri nas parlament vir. Parlament je takšna inštitucija, ki mora imeti klic, ki mora biti ostra. Lahko govorim ostro, ker mi ne more nihče evra očitati. Lahko sem oster in bom oster. Kolegica Klasinc je prej rekla, kako žalostno je, da politiki ocenjujemo, kaj je politično, da je to absurd. Ne vem, kaj je imela v mislih, ker sem danes zamudil, saj sem imel drug opravek, ampak mislim, da se je nanašalo na kolegico Kociper, ki mi dostikrat neformalno očita, da o vsaki točki politično govorim. Verjetno tega ne bo več nikoli rekla, ker smo bili skupaj v delegaciji predsednika na uradnem obisku v britanskem parlamentu. Ko smo pol ure poslušali razpravo, je ena od sekretark, ko smo šli ven, rekla – niti besedice ni bilo o zakonu ali amandmajih, sama politika. Tudi minister je senčnega ministra nagovoril tako, da je rekel: "Me veseli, da ste se začeli za to zanimati. Uživajte na položaju senčnega ministra – čeprav je opozicija sprožila debato – in vam želim še mnogo srečnih let na tem položaju senčnega ministra." Vedno se zbadajo malo politično, pa imajo parlamentarno demokracijo ne vem, kako dolgo, in to ni greh, to je normalno. Tudi ko smo bili pri vodji poslanske skupine v spodnjem domu, gospe Eagle, je predsednik Veber vprašal, kaj pa opozicija. Gospa je bila 8 let ministrica v Blairovi vladi in je rekla: "Ja, normalno, tako kot vedno – koalicija ima večino, ima svoje projekte, ima svoje načrte in jih uveljavlja skozi parlament, ampak naša naloga, naloga opozicije pa je ... – točno s temi besedami je rekla – ... da jo pri tem oviramo in temu nasprotujemo." Pomislite – da bi v Sloveniji kdo kaj takšnega rekel, bi bilo nekaj groznega. Zaradi tega mislim, da Maša Kociper s temi svojimi zgrešenimi pogledi ne bo več hodila na dan, tudi ne v osebnem stiku z mano, čeprav sem ji večkrat dopovedoval, da nima prav, da je parlament mesto, kjer se ravsamo, dobesedno, in je to dobro, ker se marsikaj odpre, ker se marsikaj vidi, in opozorimo takšne institucije, kot je varuh in druge, da začnejo ukrepati ali pa da ukrepajo vsaj v skladu s svojimi pristojnostmi. Izražate tudi zaskrbljenost, da so ogrožene pridobitve sodobne slovenske države na področju varstva človekovih pravic. Tudi jaz sem zaskrbljen, in mislim da so. Eno je to, da skrunijo to slovensko državo kot nebodigatreba. Tudi po medijih včasih prepričujejo, da je napaka, da imamo svojo državo. Za razliko, ko sem bil zadnjič v Litvi: ponos na vsakem koraku, da imajo spet svojo neodvisno državo. Zadnjič mi je celo nek bivši funkcionar iz prejšnjega sistema, ko me je ustavil kot poslanca v mojem mestu, rekel, da je to velika napaka, da bi rajši bili pod Avstrijci, saj nismo sposobni imeti svoje države. Pomislite! Pa je iz nasprotne opcije. V tej državi je marsikaj ogroženega, in moram reči, da je edino, glede česar moram biti kritičen, vaše pisno opravičilo zadnjič, ko smo imeli namen obravnavati zlorabo otrok na nekem odboru, kar je bilo preprečeno. Mislim, da ste rekli, da se ne boste vmešavali v politiko javnega medija. Mislim, da mora varuh tam, kjer se obravnava zloraba otrokovih, človekovih pravic, še posebej otrokovih [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Zdaj ima besedo gospod Srečko Meh, pripravi se gospod Mirko Brulc.
Spoštovana gospa varuhinja, gospe in gospodje! Vmes sem trikrat zamenjal koncept, kako bi danes govoril tukaj, ker bom potem zapadel v način, ki ga ne odobravam, pa kljub temu. Najprej bi rekel to, da se mi zdi izjemno dobro, da je na vaše poročilo in na predlog priporočil Vlada naredila odzivno poročilo. To se mi zdi izjemno pomembno zaradi tega, ker je Vlada razumela vaš institut in ker je na osnovi tega že povedala, kaj je naredila, kaj dela in kaj bo naredila. To se mi zdi bistveno. Če bi danes o tem govorili, bi naredili en korak več pri tistem, za kar se trudite vi, za kar se trudi institut varuha in vaši sodelavci. Pa tega nismo naredili. Zdi se mi primerno povedati, da poročilo leta 2011 ni bilo sprejeto v takšni vsebini, kot ste jo predlagali. Takratna koalicija, ki je danes opozicija, vsaj v dobršni meri, je takrat spremenila vaša priporočila in sprejela svoja, češ da so ta odraz dejanskega stanja. S tem je grobo posegla v sam institut, in mislim, da je prav in potrebno, da govorimo o priporočilih, da pogledamo, kaj je Vlada naredila in da na osnovi tega naredimo maksimalno, kar moramo narediti, tudi mi v parlamentu. Rad bi rekel tudi to, gospa varuhinja, in se vam danes zahvalil, da ste pomagali tistima dvema nesrečnikoma pred Državnim zborom, ki sta protestirala in ju skoraj nihče ni pogledal, in ministrstvo za delo. [[oglašanje iz dvorane]] To ste imeli pravico povedati in možnost povedati, če bi se vam zdelo pomembno! Ker zelo radi rečete, naj ne funkcioniramo in komuniciramo tako, vas prosim, da tega ne govorite. Govorim o tistem, kar je naredila varuhinja, kar je naredilo ministrstvo, in pri tem nisem povedal, kaj sem sam naredil, ker se mi to ni zdelo pomembno. Pomembno se mi je zdelo, da tisti v naši državi, ki so odgovorni za to, da ljudem pomagajo, svoje naredijo – varuhinja, ministrstvo –, in da sta ta dva na koncu dobila tisto, do česar sta bila upravičena. V tej povezavi se mi zdi, gospe in gospodje, izjemno pomembno, da nekaj rečemo, predvsem pa veliko naredimo na tem, da ljudi, ki niso dobili plačanih prispevkov, ki niso dobili plač, zaščitimo na eksakten in zelo operativen način, tudi s primerno zakonodajo, ki jo moramo pri nas sprejeti. Zato je moj predlog danes gospe varuhinji, ministrstvom, vsem ostalim: naredimo nekaj, da se tem ljudem ne bo zgodila takšna krivica, kot se jim godi danes, da jim magari država izplača manjkajoče dohodke in da jih potem takoj vzame tistim, ki so to zakrivili z raznimi mahinacijami. To se mi zdi, da bi bilo najbolj primerno in najbolj prav. Strinjam se s tistim, kar ste govorili glede cest. Odmera cest je ena od velikih krivic. Je pa problem, ker je naložena občinam. Problem je zato, ker te ceste pred tem niso kategorizirane, ko pa jih odmerimo, pa so kategorizirane – bistveno večje, bistvene dimenzije. Ko so ljudje delali hiše tako, kot smo jih delali – takrat smo si ceste naredili za svojo uporabo, kasneje pa je ta cesta postala občinska oziroma krajevna, sistemizirana, in zato je to problem. Je pa problem, ki bi ga morali v državi eksaktno rešiti, magari z enotno odškodnino, z enotnim kakršnimkoli pristopom. Mislim, da je tu resnično treba nekaj narediti. Da pa bi vendarle ne mogel mimo vsega tega, o čemer je danes tukaj bilo govora, se mi zdi, da bom zaključil drugače, kot sem začel. Zagotovo gospa Janja Klasinc ni imela sovražnega govora. O tej problematiki danes je govorila tako, kot je mislila, da je prav. In tako jo jaz razumem. Mislim, da je legitimno, da se tukaj "klopfamo", kot se je izrazil predhodni govorec. Ni pa prav. Nismo zato tukaj. Tukaj smo zato, da bomo izražali mnenje državljank in državljanov, svoje mnenje, sprejemali v dobro državljank in državljanov tudi primerne zakone. Zato se mi zdi prav, da govorimo o tem, kar se je zgodilo lansko leto, ker se poročilo nanaša na leto 2012, in leto 2012 je bilo tisto leto, ki ga sicer lahko primerjamo z letom 2011, pa žal priporočila niso bila sprejeta. Ampak bi bilo prav, da danes rečemo operativno, da za tisto, kar smo na nek način zadolžili Vlado, potem tudi kontroliramo, ali bo Vlada to res naredila, ker se mi zdi zelo pomembno, da se ta priporočila udejanjajo tudi v življenju. Zdi se mi pa nehigienično, da bivši policijski minister danes kot poslanec tukaj govori o tem, kaj bi naj delala varuhinja, da govori o tem, kaj bi naj naredili na policijskem ministrstvu, kaj naj dela sodstvo in kaj naj dela kdorkoli drug. Ne jemljemo te pravice, ni pa higienično. Bistveno bolj prav bi bilo, da bi govorili o tem, kar se je lani zgodilo, in ne o tistem, kar se je zgodilo pred 5, 10 ali 20 leti. Mu nič ne negiram tistega, kar je delal v onem sistemu, česar jaz nisem delal, in kaj je bil po poklicu – oba sva bila v tistem sistemu. Gospe in gospodje, tisti sistem je bil slab za marsikoga, za večino pa dober. Še nekaj. Ko govorite o tem, kaj piše v kakšnem članku in kaj bi tožilstvo moralo narediti – zakaj tožilstvo ni reagiralo na knjige o orožju? Koliko knjig je bilo napisanih? Zakaj tega nihče ne pove? Zakaj danes ne govorimo o tem, kdo je kriv za luknjo v Zvonu? Ko smo papeža Frančiška tolikokrat tukaj omenjali, pa naj bo miren, bi rekel, zakaj ne pokrije tiste luknje, ki jo bomo davkoplačevalci in davkoplačevalke poravnali za tisto, kar sta naredila Zvon in mariborska škofija! O tem je tudi treba tukaj govoriti. Še enkrat pa se mi zdi izjemno pomembno, gospe in gospodje, da danes sprejmemo priporočila varuhinje in odgovore slovenske vlade. To nam daje upanje, da bomo reagirali vsak po svojih sposobnostih in za tisto, za kar smo odgovorni in plačani. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima gospod Mirko Brulc, za njim pa je želel besedo predstavnik Vlade.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Razpravo kolega Jerovška nikar ne jemljite kot mobing na delovnem mestu, ker se poznava in veva, kakšen dialog vedno vodite. To je malo za šalo. 18. redno poročilo je takšno, kot sem ga pričakoval. Tisti, ki idealizira stvari, je lahko razmišljal drugače. Porast problemov, ki kaže na to, da je ta vsemogočna kriza neuničljiva tudi v Sloveniji in da rastejo krivice, ki jih doživljajo občani in občanke – to je logično, ni pa sprejemljivo. Pozitivno ocenjujem, da smo ob izvolitvi prejšnje varuhinje, gospe Zdenke Čebašek Travnik, in tudi ob izvolitvi gospe Vlaste Nussdorfer imeli srečno roko, da imamo vsaj v teh dveh zadnjih primerih dobre varuhinje in dobre varuhe. Če pa gospod Hanžek hodi z demonstranti po ulici in ustanavlja stranko – to je njegova pravica, je svoboden državljan. Zakaj tega ne smel? Pohvalo zasluži tudi cela ekipa, ki dela na tem področju, in to poročilo je odraz tega garanja. Pozitivno ocenjujem tudi to, da je bila podana ocena, da se policija vedno ustrezno odziva na priporočila varuhinje. To je dobro, dober znak. Zaradi omejenega časa ni mogoče našteti palete problemov, ki so tukaj navedeni, pa naj omenim vsaj nekatere. Spodbujanje nestrpnosti, sovražnega govora, javnega spodbujanja sovraštva in tako dalje. Sprašujem: ali je še kje v Evropi možno združevanje kvizlingov, domačih izdajalcev, oblačenje v uniformo, in ali ni to spodbujanje sovraštva zelo nevarno? Ali ni volontersko delo suženjsko delo? Kdo danes dela zastonj? To je suženjsko delo, prosim lepo. Izgovor pa je: boš dobil prakso in potem dobiš službo. Eno figo! Zaradi prenatrpanih zaporov so kršene človekove pravice ne samo zapornikom, ampak tudi pravosodnim policistom, ki tam delajo v nemogočih pogojih. Se v Državnem zboru zavedamo svoje odgovornosti, ko sprejemamo neustavne zakone, ki potem prinašajo zelo negativne finančne učinke? Na to je bilo opozorjeno v tem poročilu. Imamo oceno, kakšno bi bilo življenje, pa ne samo Slovencev in Slovenk, ampak vseh Evropejcev in Evropejk, če ne bi dajali groznega denarja v sanacijo grehov bankirjev in bi to namenjali izobraževanju, zdravstvu, socialnemu varstvu, novim delovnim mestom, kulturi in še čemu? Te ocene nimamo. Kaj naj ob tem še rečem? Samo to, da, gospa varuhinja, bodite s svojo ekipo ostri do vseh nas, do vseh tistih, ki prispevajo k pojavljanju krivic. Nisem optimist, da bom rekel, da bo prihodnje leto to poročilo dosti tanjše, lahko pa sami k temu prispevamo marsikaj. Prejšnji režim je bil v tem parlamentu neštetokrat omenjen. Res pravim, da je krivičen. Mnogi so si zgradili velike stavbe – hudiča, zdaj bo pa treba davke plačevati. Gradili so jih v prejšnjem sistemu, in so si pridobili visoke pokojnine v prejšnjem sistemu in tako dalje, zdaj pa tak udarec – kar naenkrat obdavčitev premoženja. To je krivica. Ampak to ni res – to je prav. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo je želel predstavnik Vlade, za njim pa mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Ker tudi na ministrstvu jemljemo poročilo, in ne samo poročilo, ampak tudi priporočila varuhinje, zelo resno, je prav, da se tudi oglasimo in povemo, kaj mislimo narediti na tem področju, da bi nekoliko zmanjšali negativne posledice, ki se nam dogajajo v družbi, kaj bomo naredili, kaj je bilo narejeno. Zdi se mi pomembno, da vsi, ne glede na to, kdo upravlja z vlado, katera vlada, pravno varnost in varovanje človekovih pravic jemljemo zelo resno, in da takrat, ko ima nekdo priložnost, ko upravlja z državo, tudi naredi vse za to, da zaščiti najbolj ranljive skupine, pa ne samo teh, da ščiti pravno varnost preko ukrepov, ki jih znotraj ministrstev lahko izvaja. Slišali smo, na katero obdobje se poročilo nanaša, kaj vse je narobe, kje, na katerih področjih moramo stvari popravljati. Čakamo na poročilo, kaj se nam bo dogajalo v letu 2013 in kaj lahko naredimo preventivno. Moramo vedeti, kdo je takrat, ko je imel možnost, karkoli spreminjal. Zelo natančno smo pogledali priporočila varuhinje. Nekatere stvari smo že začeli izvajati, nekatere so v postopku, nekatere pa še bomo. Če grem nekoliko po vrsti, glede na omejen čas, smo pregledali predvsem, kar se nam dogaja pri prvi točki na področju revščine. Vemo, da je številka, da okrog 270 tisoč ljudi v Sloveniji živi pod pragom revščine, zato v proračunu nismo pristali na zmanjševanje socialnih transferjev, nismo pristali na debato o znižanju minimalne plače, ker se nam zdi to izjemnega pomena, ker je minimalna plača glede na košarico tveganja revščine manjša od tistega, kar povzroča, da je nekdo pod tistim, kar pomeni biti reven. Zato je pomembno skozi ukrepe, ki jih imamo, narediti vse za to, da pomagamo tisti skupini ljudi, ki živi pod pragom revščine, kljub temu, da imamo po nekaterih statističnih podatkih nižjo stopnjo tveganja revščine. Je pa res, da se s tem ni za zadovoljiti zaradi tega, ker so ti podatki, če govorimo o Eurostatu, iz leta 2011. Takrat je bilo materialno stanje prebivalstva nekoliko drugačno. Zaradi tega smo tudi na matičnem odboru govorili o stanju revščine v Sloveniji in se strinjali, da pregledujemo kazalnike na letni ravni, da vidimo, kaj se nam dogaja. V to smer je tekla debata tudi na ravni Evropske unije. Je pa dejstvo, da smo dobili eno oceno, glede na to, da je večkrat očitek tudi s strani evropskih institucij, da Slovenija da veliko v socialno državo, da veliko transferjev nameni v socialno državo, ampak dejstvo je, da v primerjavi z drugimi državami Slovenija daje manj za socialne transferje, daje pa jih zelo učinkovito. Smo med državami, kot sta Avstrija in Luksemburg, ki jih ciljamo, te socialne transferje, ki jih imamo. Na ministrstvu verjamemo, da manevra za zniževanje socialnih transferjev enostavno ni več. Argument imamo, da nismo v tisti skupini držav, ki daje največ za socialne transferje, jih pa dajemo zelo učinkovito. Problem imamo pri brezposelnosti v Sloveniji. V letu 2012 nam je brezposelnost med mladimi rekordno zrasla. Za 10 % se nam je povečala brezposelnost med mladimi. Sicer nam od letošnjega januarja brezposelnost postopoma pada. Padla je za približno 7 do 8 tisoč, čeprav se s tem tudi ne moremo zadovoljiti, ker vemo, da moramo na drugi strani gledati zaposljivost, koliko delovnih mest je bilo ustvarjenih in koliko mladih se nam je izselilo iz Slovenije. Tako da ta podatek, tudi zaradi nekaterih, ki so šli iz evidenc, ker tukaj govorimo o registrirani brezposelnosti, ne sme biti zadovoljiv, in moramo še vedno gledati številko kot zaskrbljujočo ter na podlagi tega sprejemati tudi določene ukrepe. Zato smo znotraj ministrstva pripravili konkreten plan na področju aktivne politike zaposlovanja. Tu smo naredili že veliko. Imamo konkretne rezultate, ker v letošnjem letu smo vključili v aktivno politiko zaposlovanja več kot 100 % ljudi. Okoli 7 % več mladih se nam je zaposlilo v letošnjem letu. Poleg tega pripravljamo mentorske sheme, ker želimo skupaj s finančnimi sredstvi, ki jih imamo – teh je manj, kot jih je bilo v preteklosti –, usmerjati finančna sredstva v takšne ukrepe, da bodo na dolgi rok omogočali mladim neko delovno mesto. Mentorske sheme torej zato, da bodo lahko mladi vstopali na tista delovna mesta, ki so sedaj zasedena z ljudmi, ki so pred upokojitvijo in zelo veliko znajo. S spodbudami bomo omogočili, da se to znanje prenaša in da mladi na teh delovnih mestih ostajajo. V novem proračunu povečujemo sredstva za javna dela. Za 17 milijonov več bo teh sredstev, kar pomeni, da bo v letu 2014 9 tisoč novih vključitev v javna dela, kar je enkrat več kot do sedaj. Želimo si v sklopu projekta Jamstvo za mlade narediti velik nabor ukrepov, ki se že izvajajo znotraj ministrstva, in priti do večje številke vključenosti mladih v aktivno politiko zaposlovanja. Pa ne samo to, z interventnim zakonom smo že sprejeli zakon, ki bo omogočal delodajalcem spodbude pri prispevkih za zaposlovanje mladih. S 1. novembrom to začne veljati. Še nekaj je takšnih ukrepov, kjer skušamo v okviru svojih pristojnosti na ministrstvu narediti vse, da omilimo situacijo, ki se nam pojavlja. Je pa res, da brez gospodarskega razvoja dodane vrednosti delovnih mest več ne bo oziroma ne bo več delovnih mest na trgu, in v to moramo usmeriti svoj fokus. Dobili smo tudi pobudo. Uspeli smo s pobudo na evropski ravni, kjer bo Slovenija upravičena do od 8 do 10 milijonov sredstev, ki jih bomo lahko prav tako usmerili za zaposlovanje mladih v vzhodni slovenski regiji, ki je ta segment gospodarske in finančne krize utrpela še nekoliko več. Ne samo to, poznamo tudi posledice ZUJF, ki je bil sprejet v letu 2012, poznamo analizo inštituta, ki je govoril, kakšne anomalije je na nekaterih področjih prinesel del socialne zakonodaje. To odgovornost smo sprejeli in bomo šli v spremembe socialne zakonodaje, ki so že v proceduri, in jo bomo po novembrskih praznikih tudi obravnavali na matičnem odboru. Smo pa velikokrat radi kritični samo do tistih, ki v nekem trenutku upravljajo z državo. Recimo, spremembe ZUJF se nismo lotili, se ga je težko lotiti, ampak smo veliko stvari odvzeli določeni skupini prebivalstva. S socialno zakonodajo pa bomo znotraj ministrstva poiskali tisti del sredstev in z manjšimi spremembami skušali te probleme nekoliko omiliti. O mladih sem že povedal, kaj vse se nam obeta. Na ministrstvu smo prioriteto usmerili tudi v preprečevanje sive ekonomije ter bolj konkretno osredotočili svoje področje na preprečevanje dela in zaposlovanja na črno. Tu so štirje konkretni zakoni: Zakon o urejanju trga dela, kjer govorimo o omejevanju agencijskih delavcev – to je zelo pomembno. Vemo, da je v mnogih poročilih to bilo predstavljeno, a žal neurejeno. Sedaj končno prihajamo do regulacije tega. Manj agencij, ki se bodo morale profesionalno s tem ukvarjati. Zelo pomembno je, da prvič po dolgem času rešujemo izkoriščanje delavcev in jim s tem zagotavljamo tudi pravno varnost. Matična evidenca – zelo pomembno –, da bo moral delodajalec na dan začetka dela prijaviti delavca v zavarovanje, ne pa v roku 8 dni, kot je bilo to doslej. Če je inšpektor takšnega delavca našel na gradbišču, je delodajalec rekel, da je komaj začel, in spet smo bili v krogu kršenja različnih pravic. Zakon o inšpekciji dela je v proceduri, kjer krepimo inšpekcijsko službo, prenašamo nekatere pristojnosti na Carinsko upravo, in zakon o preprečevanju dela na črno, kjer ne samo sankcioniramo, ampak tudi z nekim [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa tudi vam. Mag. Barbara Žgajner Tavš, za njo pa gospod Janez Ribič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana varuhinja s sodelavko, spoštovani predstavniki ministrstva! Žal je vsepovsod tako, da tam, kjer se kapital vzpenja po lestvici vrednot, izgublja človekovo dostojanstvo. Ne samo v Sloveniji. Slovenija je vpeta v evropski prostor, ki mu žal vlada kapital. Četudi se trudimo in si včasih mečemo pesek v oči, da Evropa vendarle ni taka celina. Upam, da bomo kot družba, in verjamem, da še vedno ostajamo na dobri poti, ohranili občutljivost za posamezne usode oziroma zgodbe ljudi. Nenazadnje nas na to opozarja vsakokratno poročilo varuha oziroma varuhinje človekovih pravic. Poročilo za lansko leto je po moji oceni dober presek aktualnega stanja v naši družbi. Daleč od tega, da bi bilo vse idealno. Pa vendarle ne bom govorila vsevprek, ker sem tudi sama časovno omejena. Morda bi nadaljevala samo na enem segmentu, ki ga osebno bolj spremljam in na katerega je opozorila tudi varuhinja človekovih pravic v poročilu, ki napeljuje resorno ministrstvo te vlade, vlade Alenke Bratušek, naj preuči ugotovitve Inštituta Republike Slovenije za socialno varstvo, o katerem je na kratko govoril pred menoj že državni sekretar. Vlada Alenke Bratušek je preučila poročila, in je na naših mizah zadeva koalicijsko že usklajena. Je vrsta ukrepov, učinkov pretekle socialno varstvene zakonodaje, ki je nedvomno pokazala določene pomanjkljivosti, ki pa jih, verjamem, bomo v prihodnjem tednu – če se ne motim, je 6. novembra seja matičnega delovnega telesa – v veliki meri odpravili. Upam, da s podporo vseh političnih strank v Državnem zboru. Če se res na kratko dotaknem tega, kaj vse bo prinesla nova socialno varstvena zakonodaja oziroma popravki te zakonodaje, pa je to istočasno odgovor na nekatere obtožbe, ki so bile dane – da vlada Alenke Bratušek posega v socialno državo in jo ruši. Res samo na kratko nekaj ključnih poudarkov, da boste videli, katera so tista področja, kjer se stanje najšibkejših z novo zakonodajo izboljšuje. Kar se tiče enostarševskih družin, uvajamo povišanje dodatka za enostarševsko družino na otroka pri denarni socialni pomoči s 26,52 evra na 53 evrov. Uvajamo upoštevanje samo dela otroškega dodatka pri drugih pravicah po Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, na primer pri subvenciji vrtca. Sedaj se kot dodatek upošteva celoten otroški dodatek, po predlogu pa se ne bo upošteval dodatek za enostarševsko družino in 20 % otroškega dodatka za prvega otroka v prvem razredu. Če grem naprej na področje starejših prejemnikov socialnih transferjev. Pri osebah, ki so trajno nezaposljive, trajno nezmožne za delo ali so nezaposlene – ženske, starejše od 63 let oziroma moški, starejši od 65 let – oziroma pri družinah s takšno osebo uvajamo, da se kot premoženje ne upoštevajo denarna sredstva samske osebe v višini do 2 tisoč 500 evrov. Sedaj je ta cenzus 795,66 evra oziroma pri družini do 3 tisoč 500 evrov, pa ne bom več naštevala. Cenzusi se povečujejo, kar verjamem, da je absolutno pozitiven ukrep v teh kriznih časih za tiste, ki so socialno najbolj ogroženi. Veliko posameznikov se je odločilo za odpoved pravici do varstvenega dodatka zaradi zaznambe prepovedi odtujitve in obremenitve nepremičnine. V zvezi s tem uvajamo, da se omejitev dedovanja premoženja osebe, ki je prejemala varstveni dodatek, lahko omeji samo do višine dveh tretjin vrednosti prejete pomoči. Uvajamo dostop do invalidskih komisij ZPIZ za pridobitev mnenja o trajni nezmožnosti za delo in posledično upravičenost do varstvenega dodatka. Tudi na področju družin s šolajočimi otroki se izboljšuje položaj. Uvajajo se državne štipendije za mladoletne dijake, ohranjamo pa tudi višji znesek otroškega dodatka za mladoletne dijake, ki do državne štipendije niso upravičeni. Ostajajo tudi subvencionirane malice pod določenimi pogoji. Na področju velikih družin uvajamo, da se kot premoženje pri ugotavljanju upravičenosti do denarne socialne pomoči ne upoštevajo več prihranki v višini treh minimalnih dohodkov družine. Tudi tukaj zvišujemo cenzus. Uvajamo upoštevanje samo dela otroškega dodatka pri drugih pravicah po Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Sedaj se, recimo, kot dohodek upošteva celoten otroški dodatek. Izboljšujemo pogoje za pridobitev izredne denarne socialne pomoči. Na primer, uvajamo pridobitev izredne denarne socialne pomoči za upravičence do varstvenega dodatka, ki bodo lahko po novem upravičeni do te pomoči tudi, na primer, za nujno popravilo strehe, ogrevanje, plačilo položnic. Trenutno so lahko upravičeni do te pomoči samo za plačilo stroškov, nastalih zaradi naravne nesreče, poplav in tako dalje. Uvajamo spremembo upoštevanja dohodkov pri otroškem dodatku, državni štipendiji in znižanem plačilu vrtca za osebe, ki prejemajo denarno socialno pomoč. Tudi tukaj želim posebej izpostaviti, da je bilo upoštevano opozorilo, da se dohodki ne bodo več upoštevali za eno oziroma dve leti nazaj, ampak se bodo upoštevali aktualni dohodki in s tem aktualno stanje družine, ki se znajde v neki krizni situaciji. Uvajamo ugodnejše upoštevanje priložnostnih dohodkov, kamor se šteje tudi študentsko delo. Uvajamo prosti preudarek pri denarni socialni pomoči in varstvenem dodatku. Uvajamo ugodnejše upoštevanje spremembe periodičnih dohodkov, širimo krog upravičencev do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka s tem, da zvišujemo znesek premoženja, ki se ne upošteva za pridobitev denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka. Pri plačilu socialno varstvenih storitev in družinskem pomočniku naj bi se po novem upošteval dohodek samo zadnjih treh mesecev. Vrsto pozitivnih ukrepov bo sprejela vlada Alenke Bratušek, in verjamem, da je vsakršen očitek, da ta vlada sprejema posege v socialno državo in ruši socialno državo, neutemeljen. Verjamem, da so bile v preteklosti storjene napake in, saj pravim, če bomo ohranili občutek empatije, da bomo sproti popravljali napake, ki so bile storjene, četudi je kriza – vsaj toliko, da ne bomo posegali v tiste res minimalne standarde socialno najbolj občutljivih ljudi. Toliko, ker nekaj sekund pa vendarle moram še pustiti kolegici za menoj, absolutno. Poročilo oziroma priporočila varuhinje bom tudi sama podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič, za njim gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo. Spoštovana varuhinja človekovih pravic s sodelavci, spoštovani gospe in gospodje, poslanke in poslanci! Danes je vsak v imenu svoje poslanske skupine povedal oceno o tem poročilu, zato glede na to, da imam zelo malo časa, o tem ne bom govoril. Bi pa opozoril na dve, tri stvari, ki so se mi zdele pomembne, ko ste poročilo sami predstavljali. Ena takšnih je povezana z ljudmi, ki dajejo zemljišča ob obnovi občinskih, lokalnih, krajevnih cest. Tukaj se mi zdi, da so nekako v položaju, ko se občina odloči, da obnavlja neko cesto – s tem dela, bi rekel, na nek način dobro delo za tistega, ki je ob tisti cesti doma. Dobi, ne vem, nov asfalt, dobi pločnik, urejeno komunalno infrastrukturo od vodovodov do kanalizacije, tudi telekomunikacijskih napeljav in tako naprej. Zdi se mi, da je s tem ta nepremičnina dobila veliko večjo vrednost, kot jo je imela pred tem. Zato se mi zdi prav, da bi bilo treba tudi to upoštevati, ko se pogovarjamo o plačilih za takšna zemljišča. Sem pa za to, da naj bi bila, ko se obnavljajo regionalne in magistralne ceste, in ko se gradijo avtoceste, to enotna odškodnina, o kateri bi morda govorili tukaj in jo tudi tukaj določili. Druga zadeva, ki se mi zdi pomembna. Recimo, nekdo se odloči in predlaga svoje kmetijsko zemljišče preko občine, da bi se spremenilo v gradbeno. Izpolniš formular in si to zaželiš, občina prične s postopkom, ga morda pripelje tudi do kraja skupaj z ustreznimi ministrstvi, in se lahko zgodi, da je nekemu posamezniku uspelo, da je takšno kmetijsko zemljišče uspel spremeniti v gradbeno. Ko ga je začel spreminjati, je bilo zemljišče vredno, recimo, en evro, ko pa se je to zemljišče spremenilo v gradbeno, pa 50 evrov in več. Potem neka mlada družina želi kupiti parcelo in mora plačati na to davek – ta mlada družina, ne pa tisti, ki je to dobil na nek način podarjeno s strani države. Tudi o tem bi bilo treba razmišljati. V zadnjih časih se velikokrat dogaja, da se manjša podjetja z 10, 20 zaposlenimi srečujejo s problemom pridobitve dela na trgu, ker vemo, kje in kako država funkcionira ali pa gledamo tudi na ta podjetniški del – velikokrat se zgodi, da bodisi ne dobijo dela bodisi je delo na trgu podcenjeno, da ga niti ne morejo vzeti. S svojimi 10, 20 ljudmi iz dneva v dan bolj tonejo. Odpustiti si nikogar ne upajo, ker morajo plačati odpravnine, za kar nimajo ustreznih sredstev. Zanima me, kaj lahko tukaj naredimo oziroma pravim, da moramo biti pozorni tudi na takšne stvari. Spoštovana varuhinja človekovih pravic, želim vam veliko modrosti pri obdelovanju takšnih tem in vse dobro. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj ima besedo gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem, lep pozdrav varuhinji s sodelavko! Glede na to, da sem zelo omejen z mojo razpravo, sem moral nekatere zadeve izpustiti iz tega, kar sem hotel povedati. Bi pa vseeno rad povedal in pozval še posebej varuhinjo, da poskrbi za položaj starejših državljanov in državljank. Veste, celotna stopnja tveganja revščine v Sloveniji za leto 2012 znaša 13,5 %, za starejše od 65 let pa celo 19,6 %. Pri moških je nekaj nižja, pri ženskah pa celo zelo visoka, 25-odstotna. Pri enočlanskih družinah oziroma gospodinjstvih, starih nad 65 let, je stopnja 33,3-odstotna pri moških, pri ženskah pa celo 44-odstotna. To daje signal, da je treba skrbeti za to populacijo. Poglejte, upadanje zasedenosti domov za starejše je zaradi nezmožnosti plačevanja vedno večje. Mlajši jih vzamejo in jih pripeljejo nazaj na svoj dom, tam pa za njih ni poskrbljeno z ustrezno zdravstveno in oskrbno pomočjo. Lani se je varstvenemu dodatku odpovedalo celo 33 tisoč 730 upokojencev. To daje nek signal, da je revščina v Sloveniji vedno večja. Ne dvomimo v to [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospoda Franca Pukšiča ne vidim v dvorani, tako da je naslednja razpravljavka mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa varuhinja človekovih pravic! Ne bom vam solila pameti, kaj morate delati in kaj mora biti v naslednjem poročilu zaradi tega, ker menim, da je inštitucija varuha človekovih pravic avtonomna, neodvisna, in da je to, kar nam v poročilo zapiše, rezultat tistega, kar so povedali ljudje, ki so se čutili prikrajšane za svoje človekove pravice. Bi si pa želela, ko vam izrekam priznanje za zelo korektno povzeto poročilo, ki ni nastalo ob vašem sodelovanju – nastalo je ob sodelovanju vaših namestnikov, namestnice in treh namestnikov –, da se vam ob izteku vašega mandata ne bi dogajalo tisto, kar se je danes slišalo o delu preteklih dveh varuhov. Moj spomin seže k obravnavi prvega poročila, ki ga je zagovarjala dr. Zdenka Čebašek Travnik. Takrat je bilo tisto poročilo povzdignjeno v primerjavi z vsemi prejšnjimi in deležno vsesplošne hvale. Upam, da ob koncu vašega mandata ta hvala ne bo zdrsnila na raven kakšnih drugih sodb in da ne bova skupaj z žalostjo ugotavljali, da se na tem svetu dogaja, tako kot pravi latinski pregovor: sic transit gloria mundi. Sedaj pa k tistemu, kar je bilo rečeno. Ne znam si predstavljati, kakšno naj bi bilo uravnoteženo poročilo varuha človekovih pravic. Morebiti si kdo to predstavlja tako: če zaznamo desni ekstremizem, o njem ne govorimo toliko časa, dokler ne odkrijemo še levega. Morebiti si kdo to tako razlaga. Nekateri naši evropski poslanci v Evropskem parlamentu tudi zadeve tako razlagajo. Tisto, kar se meni zdi v poročilih varuha človekovih pravic posebna vrednota, in je to tudi v vaših priporočilih zapisano, je to, da zelo spoštljivo ravnate z osebnimi podatki in da v enem od priporočil tudi zahtevate, da morajo biti vsi postopki pred varuhom človekovih pravic varovani. Niso dovoljeni posegi v osebne podatke. To je zelo pomembno zaradi tega, ker smo v razpravi slišali številna imena, številne konkretne primere, tudi imena že umrlih, in ko hkrati zahtevamo pietetno ravnanje, se sami v svojih besedah te pietete in te zahteve ne držimo. Soglašam s priporočilom, ki nalaga nosilkam in nosilcem političnih funkcij zelo odgovorno ravnanje z javno besedo, ampak zato ne smemo posegati v zasebne pogovore in se do njih ravnati enako, kot se ravnamo do javno izrečene besede. V vašem poročilu sem zasledila, recimo, posebej tudi tisto, kar se nanaša na demonstracije ob koncu lanskega leta. Čakam na poročilo varuha človekovih pravic. V svojem poročilu ste se zavezali, da boste s posebno skrbnostjo preučili poročila komisij, ki so se ukvarjala s tem, kaj se je v policijskih postopkih in ob demonstracijah dogajalo. To se mi zdi izrednega pomena. Rekla bi, da v celoti podpiram priporočila. Bi pa predlagala ob končni redakciji sklepa, ki ga bo Državni zbor sprejel v zvezi s priporočili, da neko redakcijsko pomanjkljivost, ki je sedaj nastala, odpravimo. Namreč, zadnji dve priporočili iz sklopa ustavnih pravic, zapisani pod številkama 12 in 13, bi morali biti uvrščeni [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Sedaj ima besedo mag. Lejla Hercegovac. Za njo bom dala besedo še predlagateljici gospe Vlasti Nussdorfer.
Časa je malo. Spoštovani! Urad varuha človekovih pravic je naredil veliko v Republiki Sloveniji. Dela mu za naprej ne manjka, in to je tisto, kar me skrbi. Vsi bomo s pravno državo, etiko, moralo in človeškim odnosom doprinesli v Državnem zboru, da bo dela manj. Vlada spremlja delo varuha in v največji možni meri spremlja zakonodajo ter jo v tej luči tudi spreminja z določenimi priporočili. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Še gospa Vlasta Nussdorfer.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka! Vsem bi se rada ob koncu zahvalila za zelo izčrpne prispevke, vaše misli, sugestije, ideje o poročilu, ki sem ga predstavila na začetku in je plod dela številnih strokovnjakov, namestnikov in tudi svetovalcev pri varuhu – celotne ekipe, ki jo je v minulem letu vodila prejšnja varuhinja, dr. Zdenka Čebašek Travnik. Ker ste tisti, ki boste in ste že v preteklosti spreminjali zakonodajo, sem kot varuhinja vesela, da se je katero izmed priporočil med tem, ker gre za preteklo leto, že uresničilo, da se je tudi Vlada opredelila do mnogih priporočil in podala svoje mnenje. Polagam vam na dušo in srce, da ko boste spreminjali zakonodajo, ki se v teh časih običajno spreminja tudi v škodo najšibkejših, to storite s tresočo roko, da vedno pomislite na tiste, ki jim ne smemo in ne moremo nič več jemati, ker so že na robu preživetja. Varuh se vseskozi bori za najšibkejše – otroke, starejše, invalide, otroke s posebnimi potrebami, vse tiste, ki si sami ne zmorejo ali ne znajo pomagati. Varuh dela na podlagi pobud, ki jih prejme. Lahko odpira tudi širše teme takrat, kadar zazna, da je v družbi nekaj narobe, da je treba o neki temi širše spregovoriti. Brez pristanka posameznikov ne more odpreti teme, ker se ti morda ne bi strinjali. Tako je bilo danes tu in tam že izpostavljeno – kakšna krivica, ki se komu godi tudi zaradi dolgotrajnega sojenja, vendar se te zadeve rešujejo na podlagi pobud. Govora je bilo tudi o brezplačni pravni pomoči. Vidim, da ste zaznali problematiko na tem področju. Zaznava jo tudi ministrstvo. Varuh si v letošnjem letu močno prizadeva, da bi se brezplačna pravna pomoč razširila tudi na tiste, ki jo nujno rabijo, vendar dejansko ne izpolnjujejo vseh pogojev, da bi jo lahko pridobili, bodisi zaradi, kot je bilo zapisano, nekaj arov, metrov zemlje preveč bodisi zaradi dohodka, ki sicer presega cenzus, vendar je žal v teh kriznih časih v družinah pogosto obremenjen s številnimi krediti. Na tem področju smo že naredili nekaj tudi v sodelovanju z Odvetniško zbornico Slovenije, ki je pripravljena nuditi za take primere, ki bodo širšega pomena za javnost in ne samo za konkretnega pobudnika, brezplačnega odvetnika. To je velik napredek. Na področju stanovanjske problematike je bilo tudi danes veliko govora o tem, kako jo zaznavamo, kako je nujno, da se sprejme politika za celotno državo. Tukaj lahko opozorim, da smo ravno včeraj na našo spletno stran dali anketo in njene rezultate. Kajti ko potujemo po terenu, ugotavljamo, da v mnogih občinah nimajo urejene stanovanjske problematike za ljudi, tudi ne najnujnejših bivalnih prostorov, kajti vemo, s kakšnimi stiskami se srečujejo ljudje, ko morajo iz lastnega doma, nekatere pa imajo to dobro urejeno. Zato smo opravili temeljito anketo. Dobili smo samo del odgovorov – rabili bi celotno sliko v državi –, vendar že na podlagi tega lahko ugotavljamo, da je treba na tem področju nujno nekaj narediti za naše ljudi, ki lahko ostanejo z otroki, z družinami predmet stiske, ki so izjemno velike. Opozorila bi tudi na posvet, ki bo v Državnem svetu, ker je bilo govora o okolju, kaj zapuščamo otrokom, kakšna bo zemlja jutri, kako je s hrupom, smradom, PM10 delci. Prav tukaj, v Državnem svetu, v tej stavbi bo 27. novembra posvet o okolju, kajti pri varuhu čutimo in nismo zaman vseskozi opozarjali, da je to prioriteta in nujna tema. V največji meri moramo opozarjati na strpnost – o tem govori varuhovo poročilo –, in sicer na drugačnost ljudi glede na spol, vero, premoženje, tudi glede na spolno usmerjenost. Vsi si zaslužijo enako pozornost, enako obravnavo, brez žaljenja čustev teh ljudi. Tu so tudi mediji. Preko medijev varuh opozarja, vstopa v vse domove, na različne načine opozarja na kršitve, in nekatere se lahko celo ali odprejo ali pa s pomočjo medijev kasneje zaprejo. Zato si želimo takšnega sodelovanja. Delujemo odprto in transparentno tudi v sodelovanju z ministri – mnogo jih je bilo tudi že letos na pogovorih –, tudi s predstavniki vseh drugih služb v državi, ki so bile danes tu omenjene kot takšne, kjer se kaj zatika ali dela prepočasi. Zagotovo smo lahko ugotovili, da smo si povsem edini, da želimo pravno državo, ki deluje, deluje hitro, deluje učinkovito, in tudi ohranitev socialne države. Ko je bilo govora o obsojencih – za osebe, ki jim je vzeta prostost, skrbi naš državni preventivni mehanizem. Moram poudariti tudi veliko skrb varuha za vse, ki so zaposleni v teh ustanovah, bodisi da gre za policiste, ki so jim ravno tako včasih kršene pravice na delovnem mestu, tudi zaradi pomanjkanja denarja, zaradi nemogočih razmer, v katerih nekateri živijo, sredstev, s katerimi delajo, kot tudi za obsojence in tiste, ki skrbijo zanje. Varuh je na tem področju opozoril na prezasedenost zaporov in tudi na to, da za tiste, ki skrbijo za obsojence, paznike in zaposlene v naših zaporih, ni najbolje poskrbljeno. Sodelujemo tudi s sindikatom, dogovarjamo in pogovarjamo se tudi z Upravo za izvrševanje kazenskih sankcij. Spolno nasilje nad otroki. Tu ni izjeme, ko gre za zdravnika. Dolžnost zdravnika je ravno tako prijava kaznivega dejanja, če ga zazna – tu ni nobene molčečnosti. Vse službe, ki se ukvarjajo z odkrivanjem kaznivih dejanj na škodo otrok, so dolžne o tem poročati. To nalaga Zakon o preprečevanju nasilja v družini in tudi številni sprejeti protokoli, ki zavezujejo tako šolstvo kot tudi zdravstvo. Govora je bilo o pravici do vode. Zagotovo se tega zavedamo in v našem poročilu kar na dveh mestih govorimo o pravici do zdrave pitne vode. Tudi o tem bo govora na posvetu o okolju. Želimo si še kako tanjšega poročila in upamo, da bo kdaj. Vsi mi, vsa država, vse službe – za vse, na kar smo naslovili priporočila, smo odgovorni, da se bo to nekega dne zgodilo, da bodo spoštovana priporočila varuha in da bodo ljudje kdaj, upam, prihajali k nam tudi s poročili, da so njihove pravice uresničene, prinašali lepe želje in ugotovitve, da je marsikaj bolje. Kdaj bodo ti časi? Lahko si v težkih časih zadamo novo nalogo, tako kot je Brasch povedal: "Kakor se papirnat zmaj dvigne v veter, nam lahko tudi največje težave dajo novih moči." Če smo v težavah, in zagotovo smo v tem trenutku, lahko dobimo novo moč in nov zagon, da naredimo več, kajti takrat, ko je lepo, varuh nima veliko dela, in tudi v državi lahko rečemo, da ni treba spreminjati zakonodaje. Zakonodajo je treba spreminjati tudi glede na aktualne razmere, ki so krizne, kritične, kakor jim radi rečejo tudi v Evropi in kakor poslušamo v medijih. Vendar jaz sem večni optimist in upam, da bom lahko vsako leto ugotovila, da je mnogo priporočil realiziranih in da bomo pri varuhu ob 20-letnici prvega varuha – to je bil mag. Ivan Bizjak, ki je svoje delo nastopil pred 20 leti, 1. 1. 2015 bo 20 let – pripravili poročilo o tem, kako so bile realizirane pobude varuha in njegova priporočila, in takrat bomo rekli: varuh je deloval in varuha so spoštovali. Hvala vam za ves vaš prispevek k temu, predvsem pa tudi k strpnosti v naši družbi, kajti zagotovo ste ogledalo za vse, tudi za mlade, ki vas spremljajo in vse nas gledajo ter se od nas učijo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem ste vsi razpravljavci, ki ste to želeli, dobili besedo. Ker pa nam je ostalo nekaj časa, bi vprašala, če bi še kdo želel razpravljati. Bomo dali na razpravo. Prijavljenih je 12 razpravljavcev, kar pomeni minuta in 56 sekund na razpravljavca. Kot prvi je k besedi prijavljen gospod Srečko Meh.
Hvala lepa. Pri vsem tem, kar smo danes v Državnem zboru govorili, verjamem, da tudi povedali, se mi zdi sporočilo varuhinje najpomembnejše – da razumemo vsak svojo nalogo, da naredimo na svojem področju maksimalno, kar lahko naredimo, da smo strpni in da ne dajemo negativnih predznakov tistim, ki nas gledajo in poslušajo. Če bomo to delali, potem bomo zagotovo opravili vse tisto, kar moramo narediti. Tudi pravica do vode je lahko pravica čisto vsakega prebivalca. Žal pa se včasih srečamo tudi s situacijo, da imamo vodo pred hišo, pa se nekateri nočejo priklopiti, v zelo majhnem primeru. Skoraj vedno obstajata dve plati medalje, kjer bi morali najti pravo rešitev, na kakšen način vendarle zagotoviti tistemu občanu ali državljanu vodo – za to je običajno odgovorna občina –, da lahko to zdravo, čisto in pitno vodo tudi dobi. Zato se mi zdi, da je tako pazljivo treba govoriti z vami, z vsemi tistimi, ki so civilna družba in civilna iniciativa in ki poskušajo povedati, kaj je treba narediti in razumejo tudi to, zakaj se kakšna stvar ne more narediti. Sicer pa vam želim še veliko strpnosti in uspeha. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Malo odziva na nekatere nastope. Zakaj tožilstvo ni reagiralo na knjige o orožju, ste spraševali, gospod Meh. Lepo vas prosim, seveda je, samo morate malo brati, pa boste videli, da je tožilstvo vse opravilo do leta 1996 in da Barbara Brezigar ni imela nič zraven. Tožilstvo je vse raziskalo in je vse tudi zavrglo zato, ker je bilo vse v redu. Tako je reklo tožilstvo brez Barbare Brezigar, da ne bo pomote, ker boste kar prilimali zraven, tako kot je vaša navada. Sistem pred letom 1990 je bil dober za veliko večino. Če te niso ubili, potem je bil pa dober, ja, gospod Meh. Nekaj deset tisoč ljudi so ubili, to je treba povedati. Za tiste sigurno sistem ni bil dober. Nekaj tisoč ljudem so odvzeli državljanske pravice, zato sistem ni bil dober. Bil je pa dober za privilegirance in vas. Kaj bivši policijski minister govori varuhinji? Po vaši logiki torej jaz kot bivši minister za notranje zadeve – policijskih ministrov nimamo in jih tudi včasih nismo imeli, tudi to bi lahko vedeli – ne smem več govoriti zato, ker sem bil minister, ali kako? Če prihajaš iz desne, ne smeš več govoriti, ker si bil minister. Sprevržena logika in poveličevanje. Vi bi radi šli nazaj v čas pred letom 1990, saj razumem. Tudi gospod Hanžek ima pravico hoditi po ulici, ampak treba je pa tistim, ki so hodili po ulici, in njihovim organizatorjem povedati to, kar je včeraj rekel gospod Lubej: "Demonstracije so dosegle svoj namen. Kanglerja, Janše in Gorenaka ni več." Ali vidite? Treba je to povedati, in to je treba povedati tudi gospodu Hanžku, da ker ga ljudstvo ni poslalo v parlament, ampak ga je poslalo iz parlamenta, ima pravico hoditi po ulici, ne pa, bom rekel, se kot organizator postaviti na to, da vrže demokratično izvoljeno oblast. To pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosila bi za mir v dvorani, da zaključimo to razpravo. Gospa Marjana Kotnik Poropat je naslednja razpravljavka.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Želela bi čisto na kratko še enkrat poudariti, da je to poročilo varuhinje pedantno sestavljeno in opozarja na vsa tista vprašanja in stanja v naši družbi, ki se nanašajo na kršitve človekovih pravic. Veseli me tudi, da je Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti potrdila vsa priporočila varuhinje. Sama pa, ker mi čas ne dopušča, da bi kaj več povedala, bi se želela navezati oziroma osredotočiti na probleme kršitev pravic iz delovnega razmerja, ki se mi zdijo v naši družbi predvsem v zadnjem času zelo pomembne in zelo pereče. Tako se mi zdi, da je treba opozoriti na to, da se kršijo človekove pravice, ko se ne izplača delavcem plač, ki si jih zaslužijo, da se kršijo človekove pravice, ko se ne plačajo prispevki iz socialnega zavarovanja, da se kršijo človekove pravice zaradi raznega trpinčenja na delovnem mestu, zaradi mobinga in tako naprej, da je problem tudi nepošteno delo agencij za zaposlovanje, veriženje. O tem je varuhinja danes že govorila. Zato apeliram na inšpekcijske službe, da res poostrijo nadzor in da ustrezno oziroma strogo ukrepajo. Varuhinji in vsem sodelavcem pa želim uspešno delo še naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Mirjam Bon Klanjšček, izvolite.
Spoštovana gospa varuhinja človekovih pravic, najlepše se vam zahvaljujem za vaše izčrpno poročilo. Vaš trud in delo kažeta na to, da se v Republiki Sloveniji zavzemamo za enakost vseh državljank in državljanov. Še posebej želimo varovati človekove pravice, strpnost med ljudmi, in se še posebej zavzemati za ranljive skupine ljudi, kot so otroci, invalidi, starejši, bolni in nemočni ljudje, ki se sami ne morejo boriti za svoje pravice. Vaša preventivna vloga je izjemnega pomena, saj je lažje preprečevati, kot pa zdraviti, ko se človek znajde v stiski in ko trpi bolečine, tako fizične kot psihične. Ne morem si zamisliti, kaj danes pomenijo sodobni interaktivni mediji, kot je na primer Facebook. Pred kratkim sem prebrala, da je mlada najstniška deklica naredila samomor, ker ni mogla prenesti psihičnih pritiskov in poniževanj svojih vrstnikov, ki jih je bila deležna preko tega interaktivnega medija. Danes poleg pomanjkanja neposrednih in osebnih kontaktov mladih vidim večjo nevarnost v brezosebni internetni komunikaciji, saj lahko to, kar je zapisno, mladostniku deluje tako prepričljivo, da ga spravi v obup in ne vidi več smisla v življenju. Če starši in tudi vsi tisti, ki v svojem poklicu delajo z otroki, ne poudarjajo velikega pomena človekovih vrednot, kot so spoštovanje drug drugega, spoštovanje različnosti in tako naprej, potem ne moremo preprečevati nasilja in drugih vedenjskih motenj. Menim, da bi na področju osveščanja mladih lahko naredili še veliko več. O tem bomo morali govoriti v medijih in v večji meri mlade spodbujati tudi v šolah. Ker mi zmanjkuje časa, bom rekla samo še to. Spoštovana gospa varuhinja človekovih pravic s sodelavci, prepričana sem, da boste še naprej tako uspešni pri reševanju problemov ljudi, in lajšali njihove stiske ter se še naprej zavzemali za dobrobit vseh tistih, ki potrebujejo pomoč. Poročilo, ki ste ga podali, bom podprla. Še enkrat hvala in pogumno naprej!
Hvala lepa. Gospod Mirko Brulc je naslednji.
Bom zelo kratek. Vesel sem, da tudi filmska industrija v Sloveniji posname nekaj filmov oziroma vsaj dva sem zadnji čas gledal, ki veliko prispevata k temu, da bi se odnosi med nami popravili. Čefurji raus je en tak film, ki zelo natančno o tem govori, in na koncu ostanemo brez besed, kajti perspektiva teh mladostnikov v slovenskem okolju je nula. Drugi film je Razredni sovražnik, ki kaže odnose v neki razredni skupnosti, problem družine in tako dalje, da ne razlagam. Dvakrat sem si ta film ogledal – nabito polna dvorana. Kako to ljudje sprejemajo – brez posmeha, brez komentarjev, s tišino, in to je dobro. Mislim, da, gospa varuhinja, tudi taki filmi prispevajo k temu, da se zavedamo, da je vaše delo in delo celotne ekipe izjemno pomembno. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Jožef Jerovšek je naslednji.
Če hvalimo filme, je v kontekstu človekovih pravic verjetno treba dodati še dokumentarni film Otroci s Petrička režiserja Zupaniča, ki bi verjetno res moral biti na nek način obvezno čtivo, da bi se lahko zavedali, da so mnogi ljudje po nedolžnem trpeli. Meni je žal, da danes, ko govorimo o poročilu varuha, ko nekako čutimo novo energijo in novo upanje, da bo ta institut deloval, kot se spodobi, da nekateri ob tem, ko je omenjeno več deset tisoč nedolžnih žrtev, ubitih ljudi, vzdihnejo: "A dajte no, dajte no!" Hudo mi je ob takem vzdihu. Mislim, da bi to empatijo morali vsi kvalificirani ljudje čutiti. Moram reči, da ko sem prej govoril o gospodu Hanžku, da je videl pristransko, da je tak po duši, da se verjetno ni zavedal, da je zelo pristranski, nisem govoril, da danes ne sme ustanavljati strank in demonstrirati. Absolutno ima pravico. Hvala bogu, da to dela, ker zdaj njegovo pozicijo ljudje boljše vidijo in opazijo, in bodo tudi takratno delo znali ocenjevati s pravimi vatli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala. Vsem dosedanjim varuhom človekovih pravic sem iz srca hvaležna za delo, ki so ga opravili. Če je pri tem vsak imel svoj slog, je to njegova osebna pravica. Raslo je tudi število sodelavcev in sodelavk, in prav tako, kot so opravili posamezni varuhi pomembno delo, so opravili tudi sodelavke in sodelavci. Želim si, da bi ohranili svojo neodvisno pozicijo in tudi vnaprej kazali ogledalo tej družbi, ker edino tako smo na pravi poti, da se medčloveški odnosi izboljšujejo. Tukaj moramo ohraniti občutljivost za težave, probleme, kršitve slehernega med nami, kakorkoli je že to včasih težko. Če verujoči zahtevajo, da se spoštujejo njihove pravice, potem enako pričakujem, da se spoštuje pravica avtonomnosti šolskega prostora. Sklicujem se na primer srednje gozdarske šole v Postojni, kjer je bil organiziran posvet, in je ta primer tudi opisan. Rada bi pa te zadnje sekunde porabila za zahvalo vsem avtoricam in avtorjem poročila varuha človekovih pravic, jim zaželela, da bi tudi v prihodnje s tako natančnostjo in obzirnostjo obravnavali zelo osebne probleme posameznikov in da bi zdržali v ne vedno prijazni poziciji, ko se morajo postaviti za brezpravne nasproti dobro utečenim mehanizmom. Hvala še enkrat vsem.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Branko Kurnjek, izvolite.
Hvala za besedo. Tri kratka mnenja bi podal. Prvič, danes se je v Mariboru zgodil tragični dogodek, pri čemer so umrle tri osebe v streljanju. Po neuradnih podatkih naj bi bili žrtvi delodajalec in bivši delojemalec. Predvidevamo lahko, da je šlo za neporavnane račune, in takšnih tempiranih bomb je v teh kriznih časih v Sloveniji najverjetneje še kar nekaj. Delati moramo, mi in tudi vi, spoštovana varuhinja s sodelavci, na tem, da se takšne zgodbe preprečijo. Na vse možne načine moramo to preprečiti. Naslednja stvar, na katero bi želel opozoriti, je mobing. Torej to je na nek način trpinčenje ljudi, ki ga je zelo težko dokazati in ponovno v teh težkih časih lahko le predvidevamo, ko dnevno izgubimo povprečno 81 delovnih mest, da se delavci, ki so podvrženi mobingu, ne upajo sprožiti postopkov proti svojim delodajalcem. In še zadnja stvar, ki bi jo želel povedati glede senzacionalističnega poročanja medijev. Ni problem samo v tem, da mediji dajejo senzacionalistične izjave, problem so tisti, ki jih lansirajo, torej te osebe, ki lansirajo senzacionalistične izjave, in jih medijo potem le povzemajo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Katarina Hočevar, izvolite.
Lepo pozdravljeni! Danes je že bilo rečeno, da je poročilo ogledalo družbe, sama pa pravim, da je še boljše ogledalo državnim institucijam in državnim organom, da ga bodo vzeli resno in pri svojem delu tudi upoštevali. Veseli me, spoštovana varuhinja, da ste ponovno opozorili na presežene mejne vrednosti prašnih delcev PM10 tudi v Zasavju. Že od leta 2006 bi morala država ukrepati. Vlada v odzivnem poročilu navaja, da so načrti v usklajevanju, da se pripravljajo, vendar Zasavčani počasi izgubljamo potrpljenje in žal mi je, da danes ni tukaj ministra, pristojnega tudi za okolje, in ponovno pozivam Vlado, da načrte končno da na mizo oziroma jih udejanji v praksi. Če omenim delno še otrokove pravice. Veseli me, da je v zadnjih letih trend to, da ima otrok pravico do obeh staršev. Da tudi preživnino dobiva čedalje več otrok. Kljub vsemu pa bi rada opozorila na povečan trend dvojnega skrbništva in dala v razmislek to – kaj pa če bi se starši vsak drugi teden selili k otrokom? Predvsem mislim na to, da otroci živijo en teden pri enem staršu, en teden pri drugem, pa raje recimo, da otroci živijo v enem stanovanju, pa se starši selimo. Enkrat en starš, enkrat drugi, to se pravi, da večkrat dajemo večji poudarek roditeljskim pravicam, pozabljamo pa na otrokove pravice. Tudi tiste v rejništvu Pri tem bi spomnila tudi na področje regresov, o katerih veliko govorimo, ampak naše rejnice pa jih ne dobivajo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kot zadnji dajem besedo Alenki Pavlič.
Hvala lepa. Spoštovana gospa varuhinja! Jaz bi opozorila na dve stvari. Nisem se imela niti namena oglašati, pa vseeno. V vašem poročilu je bilo zaznati tudi problem pomanjkanja stanovanj. Enako poročilo oziroma mogoče malo boljše je predstavila varuhinja, ki je opravljala delo pred vami. Iz tega razloga sem se skupaj s kolegico odločila vložiti v parlamentarno proceduro zakon, ki bi to omogočil predvsem ranljivim in socialnim skupinam, mlajšim in tudi starejšim, ki težko pridejo do stanovanj, da bi lahko prišli do najemnega stanovanja. Žal je bil ta zakon s strani opozicije, ki ima danes polna usta sočutnih besed, zavrnjen. Mi smo želeli ta zakon spraviti po skrajšanem postopku in preko tega zakona bi se lahko pospešeno začela graditi nova stanovanja in tudi na ta način bi se reševal ta stanovanjski problem. Nikakor ne, da bi imeli kakšne goljufive ali ne vem kakšne druge namene. Pa še to. Kadar boste naslednjič z mediji na zajtrku, vam toplo priporočam, da medijem polagate na srce in položite na srce, naj poročajo o več pozitivnih novicah, kajti te populistične novice in slabe novice predvsem na dveh komercialnih televizijah in rumenih medijih povzročajo depresijo pri ljudeh, posledično slabo zdravstveno stanje, obremenjevanje zdravstvene blagajne, v skrajni sili tudi samomore. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Malo sem bila prehitra, tako da imamo še dva razpravljavca. Gospod Jožef Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa. Obravnavamo letno poročilo varuha, ki je kvalitetno, vendar to je šele začetek. Delo sledi. In prav je, da je varuh opozoril na določene pomanjkljivosti. Predvsem pa me veseli, da je varuh v poročilu ocenil dobro delo, dobre rezultate mednarodne primerjave znanja otrok, kar pomeni, da šole delajo dobro. Istočasno pa je opozoril tudi na to, da se v normativne dele ne more kar tako posegati brez strokovnih analiz in neke postopnosti. Varuh še posebej obravnava otroke, starostnike in invalide. Tu bi rad opozoril, da je nujno treba sprejeti zakon o osebni asistenci. Seveda je pri tem predvsem teža na nas v Državnem zboru in na Vladi, ki mora ta zakon pripraviti. Ko govorimo o otrokovih pravicah in zlorabi, spolni zlorabi otrok, pa moramo tu imeti ničelno toleranco. Zato bi varuhinjo opozoril, da je bilo že leta 2012 opozorjeno na določene vsebine, neprimerne vsebine ali vprašljive vsebine literarnih del, ki vsebujejo elemente otroške pornografije, mučenja živali in podrobne opise nasilnih dejanj. Zato apeliram, da bi pri izboru literature za osnovno šolo morali sodelovati tudi strokovnjaki s področja razvojne psihologije. Sprašujem varuhinjo, kakšno je njeno mnenje glede tega. Urediti pa bi bilo treba tudi odnos do avtorjev, ki so bili pravnomočno obsojeni zaradi dejanj, povezanih z zgoraj omenjenimi vsebinami. Tu govorim o spremembi 107.a člena, ki govori o tem, da se osebe, ki so bile pravnomočno obsojene, ne bi smele več približevati otrokom ali delovati v nekaterih dobrodelnih ali drugih dejavnostih, kjer so [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Zdaj pa res počasi končujemo. Še gospa Sonja Ramšak, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana varuhinja s sodelavcema! Žal mi čas ne bo dopuščal, da bi se dotaknila vseh področij, pa vendar. Glede na poročilo, vaša priporočila in vaš uvod danes, lahko ugotavljamo, da Slovenija še zdaleč ni pravična in ne pravna država. Žalosti pa me, da ste lahko danes spoznali, da tudi strpna država nismo oziroma da je nestrpnost zelo velik problem, čemur smo bili danes v teh prostorih tudi priče, kar me seveda žalosti kot poslanko. Dotaknila bi se vprašanja, ki ga tudi vi obravnavate, in sicer problematike gluhih in naglušnih študentk in študentov. Sama se srečujem s študentko Visoke zdravstvene šole iz Novega mesta. Moram reči, da ni problem samo pri vavčerjih oziroma zagotavljanju tolmačev, ampak žalostno je, da tudi izobraževalni sistem ne prisluhne tem osebam, ne prilagodi programov oziroma jim omogoči, da bi se lahko kvalitetno vključili v program, pa čeprav sami so sposobni in imajo izredne rezultate. Naslednja stvar so deložacije. Res je, da se ti ljudje, ki se soočajo z deložacijami, srečujejo z zelo težkimi problemi. Ravno danes mi je neka gospa na Facebook sporočila, kako se izvršitelji obnašajo do nje. In tu res gre za kršenje pravic. Naj zaključim z mislijo: "Ne poslušajte tistih, ki vam govorijo, kaj morate narediti, ampak poslušajte tiste, ki vas spodbujajo, da naredite tisto, kar čutite v srcu, da je prav." To so besede gospoda Zig Ziglarja. Hvala.
Hvala lepa. S tem je razprava zaključena. K predlogu priporočila ni bilo vloženih amandmajev. O predlogu priporočila bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Imamo še proceduralni predlog. Gospa Majda Potrata, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, jaz upam, da ste zaznali tisto mojo pripombo, da bi bilo treba priporočili številka 12 in 13 dati pod poglavje Diskriminacija. Saj to je redakcija, ne kaj drugega. Ni treba nič besedila spreminjati, samo zato, da ne bi bilo narobe, ker sta to priporočili, ki se nanašata izrecno na poglavje Diskriminacija. Hvala.
V redu, smo vzeli na znanje. Bodo strokovne službe proučile vaš predlog. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SOCIALNEM VARSTVU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina sedmih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Brankom Kurnjekom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo pa dajem predsednici odbora dr. Andreji Črnak Meglič za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje na podlagi 88. člena Ustave in 19. člena Zakona o poslancih predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Brankom Kurnjekom. Pri delu odbora so sodelovali predstavnica predlagateljev, predstavniki ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnica Državnega sveta in predstavniki zainteresirane javnosti. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika in nanj ni imela pripomb. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Vlade, ki predloga zakona ne podpira. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide v svojem mnenju prav tako ni izrazila podpore zakonu. V poslovniškem roku kvalificirani predlagatelji niso vložili amandmajev. Predstavnica predlagateljev je v uvodni obrazložitvi povedala, da so v Državljanski listi ta predlog vložili v dobri veri, da s spremembami odpravljajo še eno od nepotrebnih ovir, ki omejuje gospodarstvo. Sprememba, ki jo je predlagala, odpravlja ureditev, ki širi veljavnost plačnega sistema javnega sektorja tudi na zasebne izvajalce. S Predlogom zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu bi v 46. členu zakona, ki govori o sami vsebini javnega razpisa za dodelitev koncesije za opravljanje javne službe, črtali osmo alinejo v prvem odstavku. Ta govori o sami vsebini javnega razpisa, ki naj bi moral vsebovati tudi navedbo, da se delovna razmerja zaposlenih urejajo v skladu s kolektivnimi pogodbami, zakoni in drugimi akti, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva. Po vložitvi zakona so se na podlagi vseh pridobljenih informacij in strokovnih argumentov posvetovali in odločili, da pri zakonu ne bodo vztrajali. Kot predlagatelji so prisluhnili vsem strokovnim argumentom in ugotovili, da kljub temu da bi želeli gospodarstvo nekoliko razbremeniti, predlog prinaša tudi določene nevarnosti, ki so ta trenutek prevelike, da bi pri predlogu vztrajali. Glede na uvodno obrazložitev predstavnice predlagateljev je odbor sprejel sklep, da Predloga zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu ne podpirajo oziroma da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem še predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Branku Kurnjeku za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, poslanci! V mnenju kot predlagatelj bom povedal tudi hkrati stališče naše poslanske skupine, ker smo bili edini predlagatelji spremembe tega zakona. S predlogom spremembe zakona, ki smo ga vložili v Državljanski listi, bi v 46. členu Zakona, ki govori o vsebini javnega razpisa za dodelitev koncesije za opravljanje javne službe, v prvem odstavku črtali osmo alinejo. Osma alineja vsebuje navodilo, da mora vsebina javnega razpisa vsebovati tudi navedbo, da se delovna razmerja zaposlenih urejajo v skladu s kolektivnimi pogodbami, zakoni in drugimi akti, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva. Na kratko to pomeni, da bi bila s predlogom spremembe zakona odpravljena ureditev, ki širi veljavnost plačnega sistema javnega sektorja tudi na zasebne izvajalce. Predlog spremembe zakona smo v poslanski skupini vložili z dobrimi nameni, da bi odpravili še eno od nepotrebnih ovir, ki omejujejo gospodarstvo, z njim pa bi zasledovali tudi načelo svobodne gospodarske pobude iz 74. člena Ustave Republike Slovenije. Po vložitvi predloga sprememba zakona smo s strani zainteresirane javnosti pridobili pridržke in opozorila predvsem na to, da bi lahko zakon prinesel dodatne pritiske na delavce z morebitnim znižanjem plač. Naj povem, da je bil naš namen ravno obraten, saj je sistem plač v javnem sektorju rigiden. Prav tako pa bi naj ta sprememba zakona močno vplivala na neizpolnjevanje standardov in normativov. Želim jasno poudariti, da smo bili v Državljanski listi skeptični glede tega, saj so predpisani standardi in normativi ločeni od plačnega sistema, a smo se kljub temu odločili, da pri spremembi zakona ne bomo vztrajali, da s tem resnično ne bi posegli v omenjene kategorije. Zavedali ali bolje rečeno zavedli smo se tudi tega, da bi lahko sprejetje takšnega zakona prineslo domino efekt recimo v šolstvu, zdravstvu in še kje. Naša družba pa na to očitno žal še ni pripravljena. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Za predstavite stališča do predloga matičnega delovnega telesa ima besedo tudi predstavnik Vlade, vendar v tem trenutku ne vidim v dvorani nikogar od predstavnikov Vlade. Torej gremo naprej na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva pa bo stališče predstavila Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in v njenem imenu gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ne podpiramo tega predloga zakona in podpiramo sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Enako smo tudi ravnali na seji matičnega odbora. Zakonu v poslanski skupini nasprotujemo zaradi načela enakopravnosti vseh poslovnih subjektov, ki delujejo v javni mreži socialnega varstva. Koncesionarji s pridobitvijo koncesije postanejo del javne mreže. Torej niso zasebniki, kot se zmotno misli, zato morajo spoštovati pogoje in predpise, ki določajo poslovanje v javni socialni mreži, tudi glede urejanja delovnih razmerij v skladu s kolektivnimi pogodbami in drugimi akti, ki veljajo za zaposlene v javni mreži. Delovati morajo torej pod enakimi pogoji, v nasprotnem primeru bi lahko govorili celo o nelojalni konkurenci. Določila po kolektivnih pogodbah, obvezno plačevanje plač in izpolnjevanje pravic delavcev nikakor ne pomenijo omejevanja svobode poslovanja oziroma omejevanje gospodarske pobude, ampak pomenijo enakopravno spoštovanje pravic vseh zaposlenih, ki izvajajo tovrstne storitve. Prav tako se je mogoče strinjati s predstavniki delavcev, da morajo za vse v isti mreži veljati enaki standardi in normativi ter stroški dela. Pozdravljamo odločitev predlagateljev, da so upoštevali strokovne utemeljitve ter na odboru sami predlagali zavrnitev predloga zakona. Tudi zato bomo v poslanski skupini SLS glasovali za sklep odbora, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa tudi vam. V imenu poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče predstavila gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Matično delovno telo je potem, ko je predlagatelj tega zakona sam tako rekoč odstopil od predloga zakona, sprejelo sklep, da Predlog zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Torej je razprava o sami vsebini zakona danes pravzaprav brezpredmetna, saj predlagatelj ne izkazuje več interesa, da bi se ta zakon sprejel. V poslanski skupini DeSUS ne moremo kar tako mimo same vsebine tega predloga zakona, saj je slednja zelo pomembna za delovanje socialnovarstvenih zavodov, še posebej zavodov s področja delovanja domov za starejše občane. Poslanska skupina Državljanske liste je predlagala, da kolektivne pogodbe, zakoni in drugi akti, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva, za zaposlene, ki delajo pri koncesionarjih, ki opravljajo tovrstne storitve, ne bi več veljali. Ko gre za izvajanje dejavnosti, ki spadajo pod okrilje javne mreže storitev s področja zdravstva in socialnega varstva, torej ko gre za izvajanje storitev v javnem interesu in so nujne in potrebne za življenje, zdravje in bivanje ljudi, ki so odvisni od tuje pomoči, je pomembno, da so te storitve zagotovljene v enakem obsegu in kvaliteti, ne glede na to, ali jih je posameznih deležen v javnem zavodu ali pri zasebniku koncesionarju. Zato je pomembno, da so zaposleni pri obeh vrstah delodajalcev tretirani enako, saj gre praktično za opravljanje dela enake vrste. V primeru, da lastnikom zasebnih domov za ostarele s koncesijo ne bi bilo treba več plačevati zaposlenih po kolektivnih pogodbah za področje zdravstva in socialnega varstva, bi lahko izplačevali delavcem le minimalno plačo. Ne samo da bi to na račun zaposlenih pomenilo nelojalno konkurenco javnim zavodom, saj bi z dumpinškimi cenami lahko prevzeli starejše iz javnih domov, zgodilo bi se zelo verjetno tudi to, da bi kvaliteta storitev padla. Vsekakor je nujno, da so zaposleni v tej dejavnosti javnega pomena ne glede na to, ali delajo v javnem zavodu ali pri koncesionarju, obravnavani enako, saj opravljajo enako vrsto del. Delo s starostniki v domu za ostarele s koncesijo je enako zahtevno kot delo, ki poteka v javnem domu za ostarele. Menim, da je prav, da je predlagatelj ocenil, da bi s sprejetjem predlagane spremembe zakona nastale nesprejemljive posledice za kvaliteto opravljenih storitev. V Poslanski skupini DeSUS bomo glasovali za sklep odbora, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani! V Poslanski skupini Nove Slovenije ne bi mogli podpreti predloga zakona, ki prinaša številne nevarnosti tako za zaposlene v socialnem varstvu kot tudi zavarovance. Predlog predvideva, da zasebnikom, ki imajo koncesijo za opravljanje storitev na področju socialnega varstva, ne bi bilo treba urejati delovnih razmerij zaposlenih v skladu s kolektivnimi pogodbami, zakoni in drugimi akti, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva. Po mnenju Nove Slovenije bi to bilo nesprejemljivo, saj bi javne zavode s področja socialnega varstva postavilo v neenakopraven položaj v primerjavi s koncesionarji. Oboji so namreč del javne mreže zavodov in posledično morajo tudi vzdrževati enak nivo ureditve delovnih razmerij kot tudi strokovnih smernic pri svojem delu. Predlog zakona bi lahko prizadel nivo socialnega varstva zavarovancev v zasebnih zavodih s koncesijo, saj bi slabše plačilo zaposlenih v takšnih zavodih lahko pomenilo tudi bolj nezadovoljne zaposlene in posledično tudi nižji nivo storitev. Dodaten argument, ki ga v Novi Sloveniji izpostavljamo, pa je, da gre v teh primerih za javni denar in pri tem morajo veljati enaki visoki standardi pri vseh izvajalcih. Predlogu zakona močno nasprotuje strokovna in širša javnost in tudi predlagatelj se je odločil, da pri njem ne bo vztrajal. Poslanci Nove Slovenije bomo podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija bo predstavila mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovane kolegice, kolegi! Jaz bom rekla, da poslovni subjekti na področju socialnega varstva in področju zdravstva s sprejetjem koncesije postanejo del javne mreže. V slovenskem sistemu imamo pač takšno ureditev in hvala bogu, da imamo takšno ureditev, da koncesije postanejo oziroma so dopolnitev javne mreže. S tem padejo pod regulativo države in mislim, da skoraj da ga ni človeka v tej dvorani, ki bi nasprotoval temu, da se uvede regulativa v tistih primerih, ko gre za storitve, ki so namenjene širši potrošnji oziroma ki se ne nazadnje financirajo iz javnih sredstev. Novela zakona, kakršna je predlagana in ki ne bo dobila podpore, kar je pokazala tudi razprava na matičnem delovnem telesu, in v tem kontekstu seveda pozdravljam tudi odločitev predlagatelja, ki je prisluhnil vsem pripombam in opozorilom tako politike kot tudi strokovne javnosti in je umaknil, kolikor se po poslovniku da v tej fazi umakniti zakon. Omenjena novela pomeni poseg v sistemsko ureditev in povzroča v samem sistemu nedopustno anomalijo, vsaj po naši oceni, kajti pomenila bi neenakost pred zakonom in lahko, kot smo danes že slišali, tudi nelojalno konkurenco na področju storitev socialnega varstva oziroma skrbstva. Rekla bom morda smo še to, da verjamem, da se vsi skupaj danes lahko strinjamo, da stanje na področju socialnega varstva, pa če se dotaknem, ker je bilo danes tudi že omenjeno, varstva starejših, ni urejeno na zavidljivi ravni. Daleč od tega. Niti ni primerljivo s standardi oziroma ureditvami v drugih evropskih državah, zato res upam, da bomo konec letošnjega leta, takšna je tudi zaveza iz koalicijske pogodbe, dočakali obravnavo zakona o dolgotrajni oskrbi, ki bo dal odgovor na marsikatero vprašanje, ki se ga lahko dotika tudi vsebina zakona, ki jo danes obravnavamo. Kot rečeno, nikakor pa ne smemo iti v smeri, kot jo predlaga vsebina novele zakona, koi je danes pred nami. Morda samo za konec na kratko. Predlagatelj se v vsebini zakona sklicuje na nepotrebno omejevanje svobodne gospodarske pobude, jaz pa ob tem pravim in želim zaključiti, da obvezno plačevanje plač in izpolnjevanje pravic delavcev iz delovnega razmerja nikakor ne more pomeniti omejevanja oziroma omejitev svobodne gospodarske pobude. Plačevanje davkov, prispevkov in plač pomeni spoštovanje socialne in pravne države in ne nazadnje ko govorimo o javnem sektorju, tudi na področju koncesijske dejavnosti, verjamem, da je sistem, kakršnega imamo danes, sistem, ki pomeni spoštovanje socialne in pravne države in ne nazadnje omogoča enako dostopnost vsem, ki potrebujejo storitve javnega sektorja, naj si bo na področju javnega ali na področju zasebnika, ki ima podeljeno javno koncesijo s strani države. Kot rečeno, vsebine zakona v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije ne podpiramo, zato pa bomo podprli sklep, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa tudi vam. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke pa bo predstavila gospa Irena Tavčar.
Hvala. Predloga zakona o spremembi zakona o socialnem varstvu, ki ga je predlagala Poslanska skupina Državljanske liste in za katerega je pristojni odbor soglasno odločil, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne podpiramo. Predlog navaja črtanje obveznosti javnih zavodov za pridobitev koncesije, da bi se še naprej delovna razmerja urejala v skladu s kolektivnimi pogodbami, zakoni in drugimi akti, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva. S črtanjem te obveznosti javnih zavodov s področja socialnega varstva bi se odpravilo izvajanje javne storitve socialnega varstva v zavodih s koncesijo pod minimalne standarde in normative. Kvaliteta javne storitve bi se tako zmanjševala na račun povečanja dobičkov ter zmanjševanja kvalitete opravljanja storitev. Prav tako bi ti isti zavodi delavkam in delavcem lahko zagotavljali manjše pravice kot v ostalih javnih zavodih. Koncesionarji imajo že zdaj možnost, da del storitev opravljajo brez koncesije, torej po izključno tržnih principih. Predlagana rešitev je parcialna in bi imela izključno negativne posledice na socialno oskrbo starejših. V zvezi s tem je potrebna nova sistemska ureditev, ki bo pripomogla k večji učinkovitosti sistema socialne oskrbe. Predlog zakona tudi ni bil usklajen v okviru socialnega dialoga. Na predlog zakona so podali številne pripombe v Sindikatu delavcev v zdravstveni negi in Sindikatu zdravstva in socialnega skrbstva Slovenije. Negativno mnenje je podala tudi Komisija za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide Državnega sveta Republike Slovenije. Na podlagi navedenega bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke glasovali za sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Še stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov, ki ga bo predstavila dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala. Ponovno lepo pozdravljeni! V Predlogu zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu se predlaga črtanje določbe, ki zahteva, da koncesionar uporablja predpise in kolektivne pogodbe, ki veljajo za zaposlene v javnih zavodih s področja socialnega varstva. To seveda pomeni, da bi črtali obveznost, da zaposleni pri koncesionarjih prejemajo enako višino plačila, kot le-ta pripada zaposlenim v javnem sektorju. Socialni demokrati se ne strinjamo s predlagano spremembo zakona. Menimo, da bi s črtanjem te določbe lahko prišlo do pomembnih razlik pri izvajanju javne službe in v okviru tega tudi do neustrezne zasedbe delovnih mest in plačila zaposlenih, ki opravljajo enako oziroma primerljivo delo v okviru javne službe. Koncesionarji v primeru sprejetja tega zakona ne bi mogli izvajati storitev v skladu z veljavnimi standardi in normativi za opravljanje socialnovarstvenih storitev. Skladno z Zakonom o socialnem varstvu je dejavnost socialnega varstva opredeljena kot nepridobitna dejavnost. Storitve, ki jih zakon določa kot javno službo, lahko opravljajo v okviru mreže javne službe tako javni socialnovarstveni zavodi kot tudi druge pravne in fizične osebe, ki pridobijo koncesijo na javnem razpisu za opravljanje socialnovarstvenih storitev. Ker koncesionarji lahko izvajajo tudi druge dejavnosti, ki pa niso predmet podeljene koncesije, oziroma koncesionar zaradi svoje osnovne dejavnosti lahko uporablja druge kolektivne pogodbe, mora biti poslovanje koncesionarja na področju socialnega varstva, za katerega je sprejel koncesijo, ločeno od ostalega poslovanja koncesionarja. V kolektivnih pogodbah, ki jih mora koncesionar upoštevati pri izvajanju podeljene koncesije in veljajo za javni sektor, so zajeta delovna mesta, ki pa v ostalih kolektivnih pogodbah niso zajeta ali niso primerljiva, so pa nujno potrebna za izvajanje socialnovarstvenih storitev. V primeru, da koncesionarji ne bi upoštevali tako določenih kadrovskih pogojev, bi prihajalo do pomembnih razlik pri obsegu in kakovosti storitev kakor tudi pri višini njihovega financiranja. Poudariti je treba, da obveznost enakega plačila za javne zavode in koncesionarje določa tudi krovni zakon za vzgojo in izobraževanje. Socialni demokrati predlagamo, da se enaka obveznost plačila določi tudi v nastajajočem novem zakonu o zdravstveni dejavnosti, kar pomeni, da bi tudi zaposleni pri koncesionarjih v zdravstvu morali prejemati enake plače in druge dohodke iz dela, kot to velja za zdravnike, medicinske sestre, laborante in druge javne uslužbence, zaposlene v javnih zdravstvenih zavodih. Zato še enkrat poudarjam, da se s predlogom zakona ne strinjamo in menimo, tako kot je sklenil tudi matični odbor, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O VARNOSTI V ŽELEZNIŠKEM PROMETU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil poslanec Danijel Krivec. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predlagatelju predloga zakona gospodu Danijelu Krivcu.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav kolegicam in kolegom, državnemu sekretarju. Državni zbor je 15. 7. 2011 sprejel novelo Zakona o varnosti v železniškem prometu, ki v četrtem odstavku 71. člena določa, da morajo imeti vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, na sprednji strani vozila v smeri vožnje nameščene in prižgane stroboskopske luči. Te luči pa morajo biti pri vožnji po progah, za katere veljajo pogoji za zagotovitev interoperabilnosti, izključene. Poudariti moram, da je bilo že v fazi sprejemanja omenjene novele izpostavljenih veliko pomislekov v zvezi s to dopolnitvijo, še zlasti ker uporaba stroboskopskih luči na vlečnih vozilih ni predpisana v nobeni članici Evropske unije oziroma jih ne uporablja noben evropski prevoznik. Prav tako bi namestitev stroboskopskih luči pomenila velik dodaten strošek za Slovenske železnice. Obvezna uporaba teh svetil pa je lahko predpisana samo za prevoznike na neinteroperabilnih, torej stranskih progah oziroma regionalnih progah. Oprema železniških vozil, ki je definirana z mednarodnimi predpisi, zadošča vsem varnostnim standardom, uvedba posebnih luči za domača vozila pa predstavlja korak nazaj od tehnične enotnosti v železniškem prometu, povzroča dodatne stroške in zmedo, ki lahko ogrozi celo varnost v železniškem prometu. Zaradi omenjenih razlogov se v predlogu zakona predlaga črtanje vseh določb, ki urejajo opremo vlečnih vozil s stroboskopskimi lučmi. Zakonodajno-pravna služba k predlogu zakona nima nobenih pripomb. Predlog podpira tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Na podlagi vseh dodatno pridobljenih informacij pa predlog zakona podpira tudi Vlada. Kot rečeno, vgradnja stroboskopskih luči bi bila unikum v Evropski uniji, zato je nujno to rešitev odpraviti, preden se izteče dveletni prehodni rok, ki opredeljuje uveljavitev tega zakona. Na Odboru za infrastrukturo in prostor je bila novela zakona o varnosti v železniškem prometu soglasno podprta, zato pričakujem podporo predlogu zakona tudi na današnjem glasovanju.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Samu Bevku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Odbor za infrastrukturo in prostor je na 11. seji 10. oktobra kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah zakona o varnosti v železniškem prometu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložil poslanec Danijel Krivec. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 62. seji 10. septembra 2013 sprejel odločitev, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. V poslovniškem roku k predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev. V dopolnilni obrazložitvi je predlagatelj, poslanec Danijel Krivec, poudaril, da novela Zakona o varnosti v železniškem prometu določa, da morajo imeti vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, na sprednji strani vozila v smeri vožnje nameščene in prižgane stroboskopske luči. Poudaril je, da je bilo že v fazi sprejemanja omenjene novele izpostavljenih več pomislekov v zvezi s to dopolnitvijo, še zlasti ker uporaba stroboskopskih luči na vlečnih vozilih ni predpisana v nobeni državi članici EU oziroma jih ne uporablja noben evropski prevoznik. Predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor Bojan Babič je izpostavil, da zadnja novela zakona o varnosti v železniškem prometu v 54. členu določa uvedbo stroboskopskih luči najkasneje v dveh letih po pridobitvi pozitivnega mnenja Evropske železniške agencije ERA. Ministrstvo je za pridobitev mnenja ERA pooblastilo Javno agencijo za železniški promet, ki formalnega mnenja še ni prejela. Pridobila pa je preliminarno informacijo, da določilo o gradnji stroboskopskih luči ni skladno z veljavnimi in predvidenimi spremembami tehničnih specifikacij za interoperabilnost za vozna sredstva v železniškem prometu. Posledično pozitivnega mnenja glede vgradnje stroboskopskih luči s strani ERA ni pričakovati. Poudaril je, da na podlagi omenjenih pridobljenih informacij Vlada predlogu zakona ne nasprotuje in posledično nadomešča prvo mnenje z dne 9. septembra letos. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Mira Palhartinger je poudarila, da so predlog zakona proučili in k predlaganemu besedilu nimajo pripomb. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Jernej Verbič je poudaril, da je komisija podprla predlog zakona, hkrati pa izrazil zadovoljstvo, da je pozitivno stališče v svojem drugem mnenju do njega zavzela tudi Vlada. V razpravi so vsi razpravljavci, člani in članice odbora, izrazili podporo k predlogu zakona. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za infrastrukturo in prostor predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah Zakona o varnosti v železniškem prometu sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Za uvodno obrazložitev mnenja pa dajem besedo predstavniku Vlade mag. Bojanu Babiču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah Zakona o varnosti železniškega prometa, ki ga je Državnemu zboru predložil poslanec gospod Danijel Krivec, obravnava občutljivo področje varnosti. Obveznost gradnje stroboskopskih luči, ki je bila uveljavljena s spremembo zakona v letu 2011, je bila namreč uveljavljena z namenom, da bi izboljšala varnost na prehodih čez železniško progo. Uveljavljena bi bila na regionalnih progah, kjer imamo največ prehodov označenih samo s prometnim znakom Andrejev križ in je tveganje, da pride do hudih nesreč zaradi trka vlaka z motornimi vozili, največje. Določilo je bilo uveljavljeno kljub nasprotovanju strokovnih organov s področja varnosti v železniškem prometu. Ne glede na to, je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor iskalo odgovore, ali poznajo takšno rešitev v drugih državah in kako na njo gledajo njihovi strokovnjaki. Ministrstvo je pooblastilo Javno agencijo za železniški promet, da njeni predstavniki na delovnih odborih Evropske železniške agencije sprožijo vprašanje o ustreznosti ukrepa in njihovih možnih učinkih na varnost železniškega prometa kakor tudi na varnost udeležencev cestnega prometa pri prečkanju cest z železniško progo. Javna agencija za železniški promet je Evropski železniški agenciji poslala s tem v zvezi tudi uradno prošnjo za pridobitev mnenja, ki ga je 9. 10. tudi prejela. Iz mnenja Evropske železniške agencije je razvidno, da vgradnja dodatnih stroboskopskih luči na vozna sredstva v železniškem prometu v tehničnih specifikacijah za interoperabilnost lokomotiv in potniških garnitur tega ne opredeljuje, niti to ni obravnavano v predlogih sprememb le-teh. ERA posebej poudarja, da tako določilo nikakor ne sme biti pogoj za dovoljenje za obratovanje voznih sredstev. Trenutno bi to bilo dopustno le na neinteroperabilnih progah, vendar pa bodo z novo zakonodajo vse proge morale zagotoviti standarde interoperabilnosti. Prav tako določilo ne sme biti pogoj za dostop prevoznikov do javne železniške infrastrukture. Na osnovi vseh teh mnenj je Vlada sprejela sklep, da predlaganemu zakonu ne nasprotuje. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi bo stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora, predstavniki ministrstva za infrastrukturo, spoštovane gospe in gospodje poslanci! V zvezi s spremembami Zakona o varnosti v železniškem prometu, ki ga danes obravnavamo, velja izpostaviti, da gre v resnici zgolj za črtanje nekaterih členov oziroma odstavkov zakona, ki pa v resnici pomenijo bistven prihranek pri stroških slovenskih železnic. Vprašanje določbe obvezne uporabe stroboskopskih luči na vlečnih vozilih, ki je bila v Zakon o varnosti v železniškem prometu uvedena v letu 2011, je ne le vprašanje edinstvene zakonske ureditve, ki je nima nobena druga članica Evropske unije, ampak tudi smiselnosti skoraj milijonske investicije v nakup in vzdrževanje teh luči. Utripajoče luči na vlečnih vozilih so, kot v gradivu navaja tudi predlagatelj, sporne tudi zato, ker v praksi ni razjasnjeno, kakšen je njihov vpliv na železniško osebje, ki dela ob progi, na potnike na postajališčih, pa tudi na druge udeležence v prometu, na primer na voznike cestnih motornih vozil, ko se ponoči vozijo po cestah blizu železnice. V Slovenski ljudski stranki smo veseli, da je svojo zmoto spoznala tudi Vlada Republike Slovenije, ki je s pisnim mnenjem sprva nasprotovala tej noveli, na eni od kasnejših sej pa vendarle spremenila mnenje in podprla predlagane spremembe Zakona o varnosti v železniške prometu, čeprav prihajajo iz vrst opozicije. Seveda bodo predlagane spremembe zakona deležne tudi podpore Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednje stališče bo predstavila gospa Marjana Kotnik Poropat. To je stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Julija 2011 smo v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o varnosti v železniškem prometu, ki med drugim določa, da morajo imeti vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, na sprednji strani vozila v smeri vožnje nameščene in prižgane stroboskopske luči. Te luči pa morajo biti pri vožnji po progah, za katere veljajo pogoji za zagotovitev interoperabilnosti, izključene. Že v fazi sprejemanja omenjene novele je bilo izpostavljenih več pomislekov v zvezi s to dopolnitvijo, še zlasti ker uporaba stroboskopskih luči na vlečnih vozilih ni predpisana v nobeni članici Evropske unije oziroma jih ne uporablja noben evropski prevoznik. Prav tako bi namestitev stroboskopskih luči pomenila velik dodaten strošek za Slovenske železnice. Uvedba stroboskopskih luči prinaša Slovenskim železnicam finančne posledice v višini okoli 800 tisoč evrov, pri čemer niso vključeni stroški rednega investicijskega vzdrževanja, hkrati pa takšna rešitev nima strokovne podlage, da zagotavlja večjo varnost v železniškem prometu. Vsi pa dobro vemo, kaj takšen strošek pomeni za Slovenske železnice. Seveda pričakujemo, da bodo Slovenske železnice namenile denar za povečanje varnosti v železniškem prometu predvsem pri zavarovanju nezavarovanih prehodov ceste preko proge in s tem prispevale k zmanjšanju števila smrtnih žrtev, ki so posledica nesreč na nezavarovanih prehodih. Obenem pa v poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da ne gre le za stroške, ki bi jih imeli prevozniki, če bi morali vlečna vozila opremiti s stroboskopskimi lučmi, temveč bi realizacija teh določil povzročila neenakopraven položaj prevoznikov glede na to, ali vozijo po progah, za katere veljajo pogoji interoperabilnosti, ali ne. V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli Predlog zakona o spremembah Zakona o železniškem prometu. Hvala.
Hvala lepa. V imenuPoslanske skupine Nova Slovenija ima besedo gospa Ljudmila Novak.
Hvala za besedo. V Novi Sloveniji bomo predlog novele podprli, saj menimo, da je bila odločitev o namestitvi stroboskopskih luči na vlečna vozila, ki vozijo po regionalnih oziroma stranskih železniških progah, pravzaprav neumnost. Toliko bolj, ker bi bila ta ista vlečna vozila morala na interoperabilnih oziroma glavnih železniških progah stroboskopske luči izključiti. Namestitev stroboskopskih luči bi v evropskem prostoru pomenila tudi unikum, saj jih Evropska unija nikjer ne predpisuje. S temi hitro utripajočimi lučmi bi v Sloveniji kršili vsaj dve načeli, ki jih Evropska unija zasleduje v vseevropskem železniškem sistemu. To sta primerljivost in medsebojna združljivost posameznih železniških podsistemov. Prav je, da pri obravnavi te novele izpostavimo tudi vlogo Vlade, ki je svoje stališče do novele v roku meseca dni povsem spremenila. Najprej je noveli nasprotovala in tako zagovarjala namestitev stroboskopskih luči, po pridobitvi informacij, da tudi ustrezni organi na ravni EU ne podpirajo vgradnje teh luči, pa je svoje mnenje spremenila. Pozdravljamo to odločitev, ki bo prihranila državi skoraj milijon evrov. Toliko bi namreč po grobi oceni stala namestitev teh luči na vlečna železniška vozila. Novelo zakona bomo v Novi Sloveniji podprli, hkrati pa menimo, da bi z malo več zdrave pameti in dolžno skrbnostjo do sredstev lastne države lahko še marsikje prihranili kak milijon. Očitno pri nekaterih državnih investicijah tudi več sto milijonov in tako lažje preživeli čase, ki so pred nami.
Hvala lepa, gospa Novak. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija ima besedo gospa Alenka Pavlič.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija je že ob sprejemanju dopolnitev Zakona o varnosti v železniškem prometu v mesecu maju 2013 želela vložiti amandma glede namestitve stroboskopskih luči na vlečna vozila, vendar to žal ni bilo mogoče. Zato smo v razpravi opozorili na dejstvo, da vozilo ne more biti hkrati opremljeno s stroboskopskimi lučmi za vožnjo po progah, ki niso interoperabilne, in nato z običajnimi lučmi za vožnjo po interoperabilnih progah izven Slovenije. Oprema železniških vozil je namreč natančno določena z mednarodnimi predpisi, ki zadoščajo zahtevanim varnostnim standardom tudi po državah Evropske unije. Državni zbor je 15. julija 2011 sprejel Zakon o dopolnitvah Zakona o varnosti v železniškem prometu, ki določa, da morajo imeti vsa vlečna vozila, se pravi lokomotive, na lokalnih progah vgrajene led bliskavice v roku dveh let od njegove uveljavitve. Natančneje, 71. člen v četrtem odstavku določa, da morajo imeti vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, na sprednji strani vozila v smeri vožnje nameščene in prižgane stroboskopske luči. Stroboskopske luči morajo biti pri vožnji po progah, za katere veljajo pogoji za zagotovitev interoperabilnosti, izključene. Veljavna zakonodaja Evropske unije tega ne predvideva, zato morajo biti luči, kot sem že dejala, izključene, cilj sprejetega zakona pa je zmanjšanje števila nesreč na železniških tirih in povečanje varnosti udeležencev v prometu. Naj opozorim na žalostno statistiko, da se je več kot 27 % železniških nesreč zgodilo na aktivno zavarovanih nivojskih prehodih, kjer so zapornice ali signalne luči z zvočnim signalom. Zato se sprašujem, ali bi bolje osvetljene lokomotive odvrnile ljudi od kršenja zakona in prečkanje tirov ob spuščenih zapornicah. Statistika kaže, da žal ne. Zato pozdravljam predlog opozicije, ki bo pri sprejetju predloga zakona združil politično modrost opozicije in koalicije. Pozitivna Slovenija bo zanj glasovala, saj bo prihranil veliko denarja, ki ga bomo lahko tako koristneje uporabili drugje.
Hvala lepa, gospa Pavlič. Gospod Danijel Krivec v imenu Poslanske skupine SDS, izvolite.
Hvala za besedo še enkrat, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi! Vesel sem, da je tako enotno stališče glede tega zakona, ki je dejansko anahronizem v tem prostoru in tudi na prometnem področju, in vesel sem, da s tem odpravljamo tudi nevarnost, ki bi se lahko povzročila, če bi ta zakon po dvoletnem prehodnem obdobju začel veljati. Vsa strokovna javnost je že ob sprejemanju povedala, da ta zakon ne prinaša večje varnosti, kvečjemu prinaša zmedo v ta sistem. In že takrat je bilo stališče tudi v naši poslanski skupini in tudi v pretežnem delu poslancev, da je ta zakon treba zavrniti in je bil z minimalno večino takrat izglasovan s tem dveletnim prehodnim obdobjem, ki se izteka. Zato je pomembno, da ta zakon, ki bi pomenil kvečjemu večje ogrožanje v prometu, poleg tega pa tudi bistveno povečane stroške na področju železnic, odpravimo s to novo novelo. Vesel sem, da je tudi vlada na osnovi dejstev, ki jih je pridobila v tem umestnem obdobju, spremenila svoje stališče in da vlada v tem krogu enotna podpora, zato vsem kolegicam in kolegom hvala za izraženo podporo. Jasno, da bomo tudi v naši poslanski skupini ta predlog zakona podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima besedo gospod Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Prav bi bilo, da bi opozicija in koalicija stopili skupaj tudi pri kakšnem bolj pomembnem projektu ali zakonu, kot je to zakon, ki ga ravnokar obravnavamo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlagano novelo Zakona o varnosti v železniškem prometu. Ko je bila namreč sprejeta ena izmed novel zakona v juliju 2011, je zakon predvidel, da se morajo na vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, namestiti stroboskopske luči, ki pa morajo biti izključene pri vožnji po progah, za katere veljajo pogoji za zagotovitev interoperabilnosti. Po izračunih bi namestitev stroboskopskih luči obremenila Slovenske železnice za okoli 800 tisoč evrov. K temu pa moramo prišteti tudi stroške za vsakoletno vzdrževanje opreme. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju zapisala, da noveli zakona ne nasprotuje, to mnenje je sprejela tudi na podlagi informacij iz Evropske agencije za železniški promet, ki ne bo dala pozitivnega mnenja k členom glede vgradnje stroboskopskih luči. Glede na razpravo na Odboru za infrastrukturo in prostor v Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlagani zakon. Tudi zaradi zagotovila predstavnikov Ministrstva za infrastrukturo in prostor, da neuvedba stroboskopskih luči ne bo zmanjšala varnosti v železniškem prometu, predvsem ne v nivojskih križanjih železnice in ceste predvsem na prehodih, ki so opremljeni samo z Andrejevim križem. Najboljša rešitev za zagotavljanje varnosti je uvedba izvennivojskih prehodov, česar se Vlada zaveda, in tudi v proračunih za leti 2014 in 2015 ohranja projekt zagotavljanja varnosti in odprave nevarnih križanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospa Kristina Valenčič v imenu Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegi in kolegice! Zadnjo novelacijo Zakona o varnosti v železniškem prometu je Državni zbor sprejel maja letos. Že takrat se je ob obravnavi predloga na matičnem delovnem telesu odprla razprava o smiselnosti in učinkovitosti uvedbe stroboskopskih luči, kot je določal takrat veljavni zakon. Vse poslanske skupine smo soglašale, da uvedba posebnih stroboskopskih luči le za domača vlečna vozila, ki vozijo po progah, za katere ne veljajo pogoji za zagotavljanje interoperabilnosti, ni smiselna. Evropska unija je namreč za celotni železniški sistem uveljavila enotne predpise in standarde na področju varnosti v železniškem prometu z namenom, da se zagotovi doseganje skupnih varnostnih ciljev. Glede na odprtost evropskega prostora je uvedba stroboskopskih luči v Sloveniji smiselna, ko bodo le-te standardizirane za vse države Evropske unije. Trenutno namreč noben evropski prevoznik za prevoz tako znotraj Evropske unije kot izven ne uporablja stroboskopskih luči. Kot rečeno, smo že maja letos sprejeli začasno rešitev, ki je bila edina možna glede na upoštevanje poslovniških določil, in sicer je rešitev predvidevala, da se uvedba stroboskopskih luči izvede najkasneje v dveh letih po pridobitvi pozitivnega mnenja Evropske železniške agencije o skladnosti in ustreznosti te zahteve. Novela, o kateri bomo danes odločali, pa predlaga dokončno rešitev, in sicer črtanje vseh določb, ki se navezujejo na uvedbo stroboskopskih luči. V Državljanski listi smo prisluhnili zadnjemu mnenju Vlade, ki predlogu zakona ne nasprotuje, saj Ministrstvo za infrastrukturo in prostor kot tudi Javna agencija za železniški promet ugotavljata, da je Evropska železniška agencija ne bo dala pozitivnega mnenja glede vgradnje stroboskopskih luči. Čeprav razumemo dobre namene slovenskega inovatorja, ki želi z uvedbo stroboskopskih luči zmanjšati število tragedij na železniških tirih in pripomoči k večji stopnji varnosti, pa ne gre spregledati, da ta rešitev nima strokovne podlage, z njo ne soglašajo tako varnostni organ kot prevozniki, upravljavec železniške infrastrukture in tudi pristojna inšpekcija. V današnjih razmerah pa ne gre zanemariti tudi finančnih posledic takšne uvedbe, ki bi za Slovenske železnice pomenile tudi dodaten strošek v višini 800 tisoč evrov. Zgodba torej zelo spominja na primer prometnih nalepk, ki so voznikom povzročile dodatne stroške in smo jih kasneje tudi ukinili. Naj torej še enkrat ponovim, da Slovenija oziroma Slovenske železnice stroboskopskih luči kljub zakonski obvezi v praksi še niso nameščale, kar pomeni, da črtanje teh določil ne bo znižalo obstoječi nivo varnosti v železniškem prometu, zato bomo poslanke in poslanci Državljanske liste predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa, gospa Valenčič. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI STVARNOPRAVNEGA ZAKONIKA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina sedmih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Rihardom Branisljem. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku predlagatelja. Izvolite, gospod Braniselj.
Hvala lepa. Zemljiški dolg nastane na podlagi enostranskega pravnega posla v obliki notarskega zapisa z vpisom v zemljiško knjigo in z izstavitvijo zemljiškega pisma. Ustanovi ga lahko samo lastnik nepremičnine kot tudi hipotekarni upnik, na primer banka, ki spremeni v soglasju z lastnikom obremenjene nepremičnine s svojo hipoteko v enega ali več zemljiških dolgov. Zemljiški dolg je neakcesoren kar pomeni, da je neodvisen od kakršnega koli obstoja terjatev oziroma pravnega posla. Prenaša se skupaj z zemljiškim pismom. Vse od uvedbe tega instituta, najbolj intenzivno pa od leta 2011 dalje je javnost ne toliko obveščena o domnevnih uporabnih prednostih tega instituta, temveč o vse večjih zlorabah oziroma uporabi, ki ne služi svojemu namenu, zaradi česar je bil omenjeni institut sploh uveden v slovenski pravni sistem. V medijih je mogoče zaslediti presenetljivo veliko primerov, ko so posamezniki, med njimi nekateri vplivni gospodarstveniki, z namenom da bi državi ali drugim upnikom preprečili ali otežili izvršbo nad svojimi nepremičninami, slednje obremenili z domnevno fiktivnimi zemljiškimi dolgovi z vrednostmi, ki so tudi nekajkrat presegale vrednost zastavljenih nepremičnin in z izjemno dolgimi roki zapadlosti obveznosti zemljiškega dolga. Na podlagi tega se lahko utemeljeno sklepa, da gre za tako imenovane fraudulozne goljufije, goljufive zemljiške dolgove. Zanje je značilno, da lastnik nepremičnine, ki mu grozi izvršba za poravnavo njegovih dolgov ali celo zaplemba nepremičnine, z ustanovitvijo zemljiškega dolga mobilizira njegovo ekonomsko vrednost v zemljiškem pismu, ki ga z izstavitvijo prenese na povezano osebo. Imetnik zemljiškega pisma ni pravi lastnik oziroma upravičenec iz zemljiškega pisma, ampak je le slamnati mož, fiduciar, ki v svojem imenu, a za račun lastnika obremenjene nepremičnine izvršuje pravice iz zemljiškega dolga. Cilj takšnega manevra je, da na koncu vsaj izplen od prodaje nepremičnine pristane v rokah lastnika oziroma ustanovitelja zemljiškega dolga in ne pri državi oziroma pri drugih upnikih. V slovenskem pravnem prostoru se institut zemljiškega dolga v pošteni poslovni praksi sploh ni uveljavil. Od uveljavitve tega instituta leta 2003 pa tja do leta 2011 je bilo na letni ravni povprečno 50, 60 vpisanih zemljiških dolgov v zemljiško knjigo. Iz podatkov Vrhovnega sodišča Republike Slovenije pa izhaja, da je do odstopajočega porasta vpisanih zemljiških dolgov v letu 2013 opazno občuten porast vpisov, in sicer prva polovica leta 2012 326, samo v pol leta, v letu 2012 kar 730 in v letu 2013 do tega trenutka okoli 3 tisoč. Glede na dejstvo, da je Združenje bank Slovenije posredovalo informacijo, da se njegove članice, torej banke, za zavarovanje svojih terjatev ne poslužujejo zemljiškega dolga oziroma da za ta namen prvenstveno uporabljajo maksimalno hipoteko in je pri vseh zavarovanjih kreditnih poslov delež zemljiškega dolga v skupni kvoti zgolj dober procent, ugotavljamo, da ta institut ne služi svojemu namenu, pač pa služi nečemu drugemu. Nekateri poznavalci ocenjujejo, da je fiktivnih zemljiških dolgov ta trenutek v Republiki Sloveniji vsaj tri četrtine. Iz zgoraj navedenega izhaja, da je nujno treba ta trenutek sprejeti edino dobro odločitev, da ta institut, ki nikoli ni zaživel in ki se je sprevrgel v navadno goljufanje in zlorabo pravic, preprosto ukinemo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Braniselj. Predlog je obravnavalo matično delovno telo Odbor za pravosodje. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku odbora mag. Branku Grimsu.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav v imenu Odbora za pravosodje, ki je na svoji 14. seji 8. oktobra 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Stvarnopravnega zakonika. Seznanjen je bil tako z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, Vlade, Komisije Državnega sveta in drugih, ki so predlagali svoja stališča. V obrazložitvi je poslanec Rihard Braniselj povedal, da gre za ukinjanje rešitve, ki se zlorablja, kar je bilo predstavljeno že sedaj v uvodnem delu. Predstavnica Vlade je dejala, da je Vlada ob porastu števila ustanovljenih zemljiških dolgov po letu 2011 s strani Ministrstva za pravosodje in Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru opozorjena na sume zlorab tega instituta oziroma o sumih njegove ustanovitve zgolj z namenom otežiti poplačilo terjatev upnikov oziroma onemogočiti odvzem nezakonito pridobljenega premoženja. Zaradi tega obstaja močan dvom, da povečana uporaba kaže, da bi ta institut izpolnjeval svoj namen. Nasprotno, kaže v smeri, da gre dejansko v večini primerov za zlorabe in zaradi tega se podpira predlagani zakon in ukinitev tega instituta. V razpravi so poslanci potem podprli predlagani zakon, in sicer predvsem zato, da se v bodoče preprečijo zlorabe in izrazili so skrb, da predlagani zakon ne ureja problematike že obstoječih zemljiških dolgov. Predstavniki Vlade pa so zatrdili, da se spremembe zakonodaje tudi v tej smeri že pripravljajo predvsem na področju izvršbe in zavarovanja ter odvzema premoženja nezakonitega izvora. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel in predlaga Državnemu zboru, da jih sprejme. Sprejel pa je še dodatna sklepa, in sicer predlog Vladi, da v roku dveh mesecev v zakonodajni postopek vloži zakonske rešitve, s katerimi bo mogoče preprečiti zlorabe instituta tudi v tistih primerih, ko je ta že ustanovljen, torej v tistih, ki jih ta zakon ne zajema. Odbor za pravosodje predlaga Vladi, da v roku enega meseca v zakonodajni postopek vložili novelo Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora.
Hvala lepa, gospod Grims. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo še državni sekretarki z ministrstva gospe Tini Brecelj.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Lepo pozdravljeni! Predlagane rešitve oziroma spremembe Stvarnopravnega zakonika, ki jih je v Državni zbor vložila skupina poslancev, s prvopodpisanim gospodom Rihardom Branisljem, Vlada Republike Slovenije podpira. Kot je bilo uvodoma že povedano, zemljiški dolg za namen, ki je bil razlog njegove ustanovitve, v slovenskem prostoru v bistvu ni zaživel. Povedano je tudi že bilo, da je bilo Ministrstvo za pravosodje s strani okrožnega državnega tožilstva v Mariboru tudi konkretno opozorjeno na sume zlorab tega instituta. V svoji predstavitvi ne bom ponavljala, ker so bile tudi že povedane, številk, kako je dinamika uporabe zemljiškega dolga z leti naraščala. Bi pa rada povedala naslednje. Sodno ugotavljanje zlorabe instituta zemljiškega dolga oziroma sodno ugotovljene zlorabe po naših podatkih zaenkrat še ni. Vendar obstaja več indicev, da se institut zemljiškega dolga predvsem v zadnjem obdobju uporablja v nasprotju z njegovim poslovnim namenom. Povedati je tudi treba, da zloraba zemljiškega dolga tudi ni edina zloraba stvarnopravnega instituta, ki se pojavlja. Zaznati je namreč tudi fiktivne prepise premoženja, ustanavljanje fiktivnih hipotek, veljavni pravni red pa upnikom omogoča, da se takšne zlorabe sanirajo preko vložitve ustreznih ničnostnih in izbrisnih tožb. No, in prav tu, ko je govora o zemljiškem dolgu, pa nastopi razlika. Pri zemljiškem dolgu je, ko je govora o sodnih postopkih, dokazovanje oškodovanja upnikov oziroma fiktivnosti ustanovitve oteženo prav zaradi temeljnih lastnosti tega instituta. To je anonimnost imetnika zemljiškega pisma, ki jo zahteva lažja prenosljivost in neakcesornost zemljiškega dolga. Prav zaradi teh vodilnih atributov instituta so sodni postopki, ki bi jih bilo možno sprožiti, vendarle zelo zahtevni in samo dokazovanje izjemno oteženo. Povedati bi želela, da je Ministrstvo za pravosodje proučilo možnost, da se spremenijo materialnopravne določbe Stvarnopravnega zakonika v smeri, da institut vendarle ohranimo, predvsem v smeri, da bi postal transparentnejši. Vendar glede na dejstvo, da bi takšne spremembe pomenile izgubo ene izmed osrednjih lastnosti te pravice, to je prenosljivost zemljiškega dolga, in bi institut zelo približali institutu maksimalne hipoteke, ki pa se ga bančni sektor že znatno poslužuje, taka sprememba oziroma taka prilagoditev ni potrebna. Zato zaradi vsega navedenega, kar je bilo povedano tudi že v predstavitvah pred menoj, Vlada predlog v celoti podpira. Glede že ustanovljenih zemljiških dolgov pa delovna skupina na Ministrstvu za pravosodje, zadolžena za pripravo novele Zakona o izvršbi in zavarovanju, pripravlja rešitve, ki bodo v izvršilnem postopku onemogočile obstoječo anonimnost imetnika zemljiškega pisma in s tem odmik oziroma podaljšanje poplačila preostalih upnikov. Rešitve, ki jih bo prinesla novela Zakona o izvršbi in zavarovanju glede obstoječih zemljiških dolgov, gredo namreč v smeri hitrejšega razkritja imetnika zemljiškega pisma in izboljšanja položaja preostalih upnikov v izvršilnem postopku glede njihovih možnosti uveljavljanja fiktivnosti zemljiškega dolga in posledično neveljavnosti vpisanega zemljiškega dolga. Predlog, kot je bil predstavljen, Vlada podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospe državni sekretarki. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva je na vrsti Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev in gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lepo pozdravljena tudi državna sekretarka gospa Brecelj! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Poslanski skupini DeSUS predlog za ukinitev zemljiškega dolga soglasno podpiramo. V to odločitev, da brez kančka dvoma podpremo predlagateljeve spremembe Stvarnopravnega zakonika, so nas prepričala vsa dejstva in okoliščine, ki so v zadnjem času pokazale, da je s tem institutom, torej z zemljiškim dolgom, nekaj hudo narobe. Naj povem, da sicer ne dvomimo v to, da je leta 2002, ko smo v našo zakonodajo vpeljali ta institut, bil namen zakonodajalca dobronameren. Ampak očitno ima slovenski institut zemljiškega dolga nekatere pomanjkljivosti in njegovi snovalci niso preigrali vseh možnih kombinacij, zato da bi bila njegova raba poštena oziroma da bi bile preprečene možnosti njegove zlorabe. Priznajmo si tudi, da so tisti, ki imajo namen nepoštenega ravnanja, žal vedno in povsod korak pred roko pravice. V zadnjem času je zemljiški dolg namreč postal zelo priljubljen med kroničnimi dolžniki in takimi osebami, ki so se zaradi svojih ravnanj znašle v postopkih, za katere je država ali pa so organi pregona sprožili določene postopke za ugotavljanje odškodninske oziroma kazenske odgovornosti. Dejstvo je, da je sprva, točneje leta 2010 zemljiški dolg kot instrument zavarovanja dolga bil uporabljen v zanemarljivem obsegu. Povprečno število vpisov na letni ravni je v letih 2003–2010 bilo od 60 do 90 primerov. Leta 2011 pa je bilo teh vpisov že 326, v letu 2012 pa se je število celo podvojilo. V letošnjem letu je do prvega oktobra bilo vpisanih že tisoč 452 primerov zemljiškega dolga na nepremičninah. Ob tem dejstvu, da je zgolj 1 do 2-dstotni delež uporabe teh vpisov na strani bank, pove vse. Naš pravni sistem bo brez instituta zemljiškega dolga zagotovo preživel. Njegova ukinitev pa bo marsikomu prekrižala nepoštene načrte. Zagotovo pa bomo s tem, ko bomo z ukinitvijo preprečili nadaljnje zlobe tega instituta, prispevali k temu, da bo v naši državi več poštenosti in več pravičnosti. Ker predlog zakona ne rešuje problema obstoječih zemljiških dolgov, namreč zemljiških dolgov, ki so že ustanovljeni, ne ukinjamo, saj retroaktivni poseg ustavnopravno verjetno ne vzdrži, v poslanski skupini DeSUS menimo, da je nujno treba, da Vlada v najkrajšem možnem času pripravi takšne zakonodajne rešitve, na podlagi katerih bo možno hitro in učinkovito preučiti ta obstoječa razmerja zemljiškoknjižnega dolga z vidika domnevne fiktivnosti in zlorabe ter vzpostaviti primerne ukrepe, da bodo ustanovitelji nosili posledice, resnični in pošteni upniki pa, da bodo lahko uveljavili svoje pravice. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da je Ministrstvo za pravosodje že pristopilo k reševanju tega problema, zato verjamemo, da bo sklep, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu, zagotovo kmalu realiziran. To je danes tudi povedala generalna sekretarka. Kot že rečeno, v Poslanski skupini DeSUS bomo spremembe Stvarnopravnega zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupin Nove Slovenije in gospa Ljudmila Novak.
Še enkrat lep pozdrav! V Novi Sloveniji podpiramo Predlog sprememb in dopolnitev Stvarnopravnega zakonika, ki ukinja institut zemljiškega dolga. Zemljiški dolg je bil v naše stvarno pravo uveden v leto 2002 z uveljavitvijo stvarnopravnega zakonika po vzoru nemškega prava. V našem pravnem redu ni nikoli prav zaživel. To dokazujejo podatki Združenja bank Slovenije. Od institutov zavarovanja terjatev s stvarno pravico na nepremičnini, čemur je zemljiški dolg dejansko namenjen, je bil v prvih 10 letih po njegovi uveljavitvi zemljiški dolg uporabljen le v 1 % do 2 %. Ves preostali delež zavarovanj zavzemajo hipoteke. Velik porast zemljiških dolgov pa je bilo zaznati po letu 2011, zlasti pa v prvem polletju letošnjega leta, ko je bilo ustanovljeno skoraj toliko zemljiških dolgov kot prej v osmih letih. Državni organi, davčna uprava, policija in tožilstvo, pa so začeli opozarjati na sume zlorabe tega instituta z namenom otežiti poplačilo terjatev upnikov in države in oteževanja izvajanja Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. V časopisih smo brali, da so zemljiške dolgove na svojem premoženju ustanavljale znane osebnosti iz gospodarstva in politike, ki so sicer v kazenskih postopkih in je zelo evidenten namen, ki so ga zasledovali s tem. Predvideno pravno varstvo za takšne zlorabe se je v praksi izkazalo za neučinkovito. Zoper imetnika zemljiškega pisma je sicer teoretično mogoče pravno varstvo preko ničnostne ali izbrisne tožbe. Postopek pa je praktično nemogoče izvesti, saj je imetnik zemljiškega pisma anonimen in tožene stranke v takšnem postopku ni mogoče določiti. Ukinitev tega instituta je po prepričanju poslancev Nove Slovenije ustrezen ukrep, da se preprečijo njegove nadaljnje zlorabe. Problem pa ostajajo že obstoječi zemljiški dolgovi. V Novi Sloveniji pričakujemo, da bo Vlada v kratkem pripravila ustrezne zakonodajne podlage, ki bodo omogočile upnikom zlasti pa davčnemu organu učinkovito izterjavo dolgov od dolžnikov, ki so svoje premoženje že zavarovali na tak način. V zvezi z že obstoječimi zemljiškimi dolgovi pa moramo izpostaviti tudi področje odgovornosti notarjev. Notarji so osebe javnega zaupanja. Notarski zapis za ustanovitev zemljiškega dolga je bil predpisan kot varovalka za to, da se prepreči zloraba tega instituta za onemogočanje upnikov, zlasti v primerih, ko je upnik država zaradi neplačanih davkov in prispevkov. Žal pa ugotavljamo, da delujejo notarji večinoma kot podjetniki, ki opravijo naročeni posel in zanj dobro zaračunajo, ne da bi za svoje, lahko rečemo, nezakonito delo ali opustitve tudi kaj odgovarjali. Nadzor nad delom in odgovornostjo notarjev bo treba zaostriti. Kot že uvodoma rečeno, bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije zakon o spremembah in dopolnitvah Stvarnopravnega zakonika podprli.
Hvala lepa. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija in gospa Maša Kociper.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka, lep pozdrav! V Pozitivni Sloveniji smo prepričani, da je bil institut zemljiškoknjižnega dolga, ki je bil uveden leta 2003, uveden v naš pravni sistem z najboljšimi nameni, to je z namenom poenostavitve zemljiškoknjižnega oziroma poslovanja s prometom z nepremičninami. Žal po nekaj letih uporabe tega instituta, kot so povedali že govorci pred nami, ugotavljamo zlasti zlorabe tega instituta in sorazmerno majhno uporabo tega instituta v bančnem sektorju. Banke, kot kažejo podatki, ki so jih prav tako navajali že kolegi iz Združenja bank, in druge statistike, še vedno v največjem delu za zavarovanje nepremičninskih poslov uporabljajo hipoteke, medtem ko se zemljiškoknjižni dolg uporablja samo v enem do dveh odstotkih zadev. Ne glede na povedano, v Pozitivni Sloveniji nismo naklonjeni nekim populističnim in hitrim načinom reševanja problemov z ukinitvijo posameznih v Evropi in svetu uveljavljenih institutov. Tudi pri problemu zemljiškoknjižnega dolga smo si v Pozitivni Sloveniji najprej želeli prizadevati v smeri iskanja rešitve, da se ta dolg ne bi mogel več zlorabiti in da bi se v zakonodajo vgradile varovalke v smislu vpisa v zemljiško knjigo in drugih načinov, ki bi zlorabe onemogočali. Žal zadnji podatki, s katerimi nas je seznanilo tudi ministrstvo, kažejo, da bi lahko tak postopek trajal predolgo in bi škoda, ki nastaja, bila težko popravljiva. Institut, za katerega sem malo prej povedala, da se praktično ni uporabljal in se je v 10 letih uporabil v 60 do 90 primerih, se je v zadnjem času začel uporabljati v zelo velikem številu zadev. Po letu 2011 je bilo tako vpisanih že čez 2 tisoč zemljiških dolgov, v obdobju od avgusta letos pa do oktobra pa že kar 429. Spremembe tega instituta in spremembe Stvarnopravnega zakonika, ki bi takšne zlorabe onemogočile, bi šle v smeri, ki sem jo prej naštela, in se s tem zelo približale maksimalni hipoteki, kar po drugi strani pomeni, da bi imeli v Sloveniji dva zelo podobna instituta, kar prav tako ni smiselno. Problem pri zemljiškoknjižnem dolgu je namreč v tem, da imamo enostranski pravni posel, pri katerem lastnik nepremičnine preprosto gre k notarju in ustanovi zemljiški dolg za svojo nepremičnino. Ustanovi ga v obliki notarskega zapisa, pri tem pa notarju ni dolžan razkriti kakršnihkoli podatkov o tem, zakaj ga želi ustanoviti, niti ga notar o tem nima pravice spraševati. Notar v tej fazi torej nima možnosti preverjati, kaj je želja in namen nekoga, da je ustanovil zemljiškoknjižni dolg, seveda pa nikakor ne more tudi že vnaprej predvidevati, da je njegov namen izigravanje upnikov ali zaščita premoženja pred morebitnim odvzemom. To bi bilo možno le v nekaterih ekstremnih primerih, ko bi bilo nesorazmerje med zemljiškoknjižnim dolgom in višino nepremičnine res v nebo vpijoče. Drugi problem zemljiškoknjižnega dolga je ta, da je potem, ko pride do prenosa te listine na novega imetnika, kar pa se seveda ne zgodi pri notarju, novi imetnik tega pisma anonimen. In če je res prišlo do prenosa samo z namenom zlorabe, je izpodbijanje takšnega prenosa in takšnega akta s strani tistega, ki je upnik tega dolžnika, zelo, zelo zahtevno in gre za zelo dolgotrajne postopke. Na civilnem področju je to potrebno, kot je bilo to že povedano, narediti z izbrisno tožbo, na kazenskopravnem področju pa so potrebni zapleteni in dolgotrajni postopki tožilstva, za katere nekateri tožilci opravičujejo oziroma razlagajo v medijih, da bi lahko trajali tudi do petnajst let. Vse to so razlogi, da je po nekem političnem premisleku tudi v Pozitivni Sloveniji prišlo do spoznanja, da je smiselno zlorabe zajeziti in zaenkrat zemljiškoknjižni dolg ukiniti. Naj pri tem povem, da je za takšno odločitev soodgovorno tudi naše pravosodje, ki prepočasi odreagira na nekatere probleme. Seveda pa smo na Odboru za pravosodje pozvali Ministrstvo za pravosodje, da čim prej izpolni svojo obljubo, da že obstoječe zemljiške dolgove rešuje s spremembo Zakona o izvršbi in zavarovanju, kjer pa bodo sankcionirani tisti, ki so se tega instituta že poslužili in ga želeli zlorabiti. Ministrstvo je obljubilo, da bo ta zakon v proceduri najkasneje [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]] Zakon bomo v Pozitivni Sloveniji podprli.
Hvala lepa, gospa Kociper. V imenu Slovenske demokratske stranke ima besedo gospod Jožef Jerovšek.
Spoštovana gospa predsedujoča, poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka! Čeprav je bil institut zemljiškega dolga v slovenski pravni red uveden s spremembo Stvarnopravnega zakonika v letu 2002, in to po nemškem zgledu, se tega instituta do leta 2011 tako rekoč nismo zavedali. Uvedbi tega instituta namreč ni sledila ustrezna pravna praksa. Zato Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju ugotavlja, da bi zgledovanje po nemški pravni ureditvi narekovalo tudi zgledovanje pri zakonodajnih rešitvah in sodni praksi pri preprečevanju nedopustne uporabe zemljiškega dolga. Pri nas je žal v zadnjem času prišlo do nedopustnih zlorab tega stvarnopravnega instituta, posebej v zadnjih treh mesecih je zemljiški dolg postal zgolj sredstvo, ki upnikom otežuje poplačilo njihovih terjatev. Postal je pripomoček navidezno padlih tajkunov in menedžerjev. Zemljiški dolgovi niso bili ustanovljeni in izvršeni z dopustnim poslovnim namenom. Če se ob tem spomnimo samo imen, ki so bila v naših medijih objavljena, kdo se je poslužil tega instituta, in se spomnimo samo Boška Šrota, Bineta Kordeža, Zdenka Pavčka, Marka Jakliča, Dragana Tošića, vidimo, da preko teh oseb in imen pridemo do zanimivih koincidenc, kajti že od daleč se nepoučenemu zdi, da je to nek institut, ki je izum upravljavcev Factor banke oziroma Foruma 21. Te osebe se niso želele upreti pisanju zemljiških pisem in s tem njihovim zlorabam. S tem so oškodovali številne upnike, tudi Republiko Slovenijo oziroma otežili poplačilo terjatev upnikov in države ter s tem tudi onemogočili odvzem nezakonito pridobljenega premoženja. Glede na vse navedeno smo v Poslanski skupinil Slovenske demokratske stranke tako na matičnemu delovnemu telesu kot bomo tudi na današnji seji Državnega zbora predlog zakona podprli. V poslanski skupini tudi menimo, da je treba pri že ustanovljenih zemljiških dolgovih, ki gredo v milijone, ugotoviti, ali so bile za te vrednosti dolga oziroma premoženja plačane davčne obveznosti. Prav tako bomo v Slovenski demokratski stranki skrbno sledili sklepoma, ki smo ju tudi podprli na odboru, in sicer da Vlada v roku dveh mesecev vloži zakonske rešitve, s katerimi bo mogoče preprečiti zlorabe instituta zemljiškega dolga v tistih primerih, ko je ta že ustanovljen, ter da Vlada v roku enega meseca v zakonodajni postopek vloži novelo zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Če se to ne bi zgodilo, potem ne bi naredili nič, potem bodo vsi, ki se tega inštituta poslužujejo, na varnem in bi bila ta epizoda zgolj propagandni manever. Kot pravimo, podpiramo to in Vlada naj svoj del naloge izpolni čim prej. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Gospod Mirko Brulc v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! Od leta 2002, ko je bil sprejet Stvarnopravni zakonik, se o novem pravnem institutu, zemljiškoknjižnem dolgu, ni nikoli toliko pisalo, kot se o njem piše zadnje leto. Žal negativno. Zemljiški dolg se od izvajanja zakona v praksi praktično ni uporabljal. Morda le v nekaj deset primerih na leto. V zadnjih dveh letih pa je uporaba tega instituta v porastu. Gre tako rekoč za množično rabo zemljiškega dolga. Predvsem gre za zlorabo tega – podatek, ki ga je predlagatelj navedel v predlogu zakona, gre za 730 primerov v letu 2012, v letošnjem letu pa že presegamo številko tisoč 400. Ta institut se uporablja oziroma izrablja predvsem za zaščito lastnine tistih posameznikov, zoper katere je sprožen civilni ali kazenski postopek. Nekateri posamezniki pa se tega instituta poslužujejo predvsem iz preventivnih razlogov. Morda so ocenili, da bi zaradi preteklih ravnanj lahko bil tudi zoper njih sprožen postopek, zaradi katerega bi jim lahko bila odvzeta lastnina. Ne predlagatelj in ne zakonodajalec leta 2001 in 2002, ko je ta pravni institut bil umeščen v naš pravni red, si zagotovo nista predstavljala, da bo zemljiški dolg omogočal izigravanje upnikov in izmikanje odvzemu nezakonito pridobljenih premoženjskih koristi. V razmislek in morda res tudi preveč poenostavljeno, ampak vseeno. Zemljiški dolg je enostranski pravni posel in mora biti sestavljen v obliki notarskega zapisa. Notarski zapis pa mora vsebovati ime ustanovitelja, zemljiškoknjižno označbo, obremenjene nepremičnine in višino ter pogoje zapadlosti zneska. Tako pravi Stvarnopravni zakonik. Notarske zapise pravnih poslov o ustanovitvi hipoteke iz zemljiškega dolga na nepremičninah sestavi notar, ki ima sedež notarske pisarne na območju okrajnega sodišča, kjer nepremičnina leži. Če je predmet obremenitve s hipoteko ali zemljiškim dolgom več nepremičnin, je pristojen notar s sedežem pisarne na območju tistega okrajnega sodišča, kjer leži glavna nepremičnina. Tako pa navaja Zakon o notariatu. Menim, da bi ob navedenem lahko o velikem porastu rabe tega pravnega instituta nekdo moral opozoriti na ta pojav. Iz tega izhajam, da bi izvajalci in uporabniki zakonov morali na to pravočasno opozoriti ustrezne institucije in skupaj pregledati, ali se z obstoječo zakonodajo lahko prepreči nadaljnja raba oziroma zloraba zemljiškega dolga. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog zakona, ki ukinja zemljiškoknjižni dolg, podprli. Se pa tudi zavedamo, da z uveljavitvijo obravnavanega zakona ne bomo rešili tistih tisoč 400 že vpisanih zemljiških dolgov. Od ministrstva oziroma od Vlade pa pričakujemo, da čim prej v Državni zbor prinese predlog zakona, s katerim se bo poseglo tudi v že ustanovljene zemljiške dolgove in se jih ustrezno sankcioniralo ali pa vsaj preprečilo zlorabo le-teh. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Brulc. V imenu Poslanske skupine Državljanska lista ima besedo gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Da nadaljujem tam, kjer sem prej končal. Če gremo gledat Poslovnik Državnega zbora iz leta 202, ko je bil Stvarnopravni zakonik pravzaprav v pripravi in sprejeman, lahko ugotovimo, da institut, ki je bil na novo uvajan, zemljiški dolg, skoraj ni besedice obrazložitve, zakaj ta institut uvajamo. Jaz ne bi ugibal, da je bil ta institut zanalašč uvrščen ravno zaradi tega, da bo omogočil zlorabe, vendar pa trdim, da je bil ta institut prehitro in prenaivno pravzaprav uvrščen v pravni red Republike Slovenije. Če bi šli zdaj ta trenutek prognozirat, kakšna je pot pravnega varstva oziroma izpodbijanja pravnega posla upnika, ki se čuti ogoljufanega, ker ne more poplačati svoje terjatve, ki je lahko fizična oseba, firma ali davčna uprava, kako priti do tega izpodbijanja in do dokončne anulacije tega zemljiškega dolga, zemljiškega pisma, je to praktično misija nemogoče. Tudi do 10 let sodnih poti bi potrebovali, da bi prišli do končnega izida, če bi bil ta sploh uspešen. Da ne govorim o tem, da bi moral upnik pri tem izpodbijanju pravzaprav sfinancirati kompleten izvršilni postopek, kompletne cenitve, in ko bi ugotovil po petih letih, kdo je imetnik zemljiškega pisma, tudi izpodbijati pravni posel, če ne bi ta stvar že zastarala, financirati sodno takso, ki bi bila nekaj deset tisoč evrov in potem v negotovih sodnih postopkih to tudi izvesti. Praktično gre skoraj za misijo nemogoče, zato je nujno potrebno, da se ta stvar pravzaprav za naprej onemogoči. Za nazaj pa je že državna sekretarka omenila, da na Ministrstvu za pravosodje intenzivno pripravljajo zakonodajo, ki bo olajšala izvršbo in olajšala pravzaprav izpodbijanje pravnih poslov. Zakaj je pravzaprav simbolično in nujno potrebno, da institut zemljiškega dolga pravzaprav vržemo ven iz našega pravnega reda? Mi smo danes, ga bomo, upam, sprejeli, zakon o davčnem postopku, kjer uvajamo obdavčitev premoženja neznanega izvora. Tudi s tega naslova bo verjetno v tej državi cela vrsta davčnih dolžnikov, ki so prišli do premoženja na sporen način, in bo pravzaprav država, Durs preko davčne izvršbe želel dobiti ta sredstva nazaj v proračun. In če bomo omogočali v takih primerih, da se premoženje skriva, zaščiti z davčnim zemljiškim pismom, potem nismo naredili nič. Da ne govorim o problemih odvzema nezakonito pridobljenega premoženja v kazenskem pravu, odvzema protipravne premoženjske koristi in pa seveda odškodninske odgovornosti. Odškodninska odgovornost uprav in nadzornih svetov gospodarskih družb – in kar je posebej pomembno in kar bo aktualno, odškodninska odgovornost uprav in nadzornih svetov bank, državnih bank. Minister za notranje zadeve je na tiskovni konferenci skupaj z direktorjem Policije povedal, da je cela vrsta kazenskih ovadb za gospodarski kriminal vložena. Vse te kazenske ovadbe bodo verjetno v določenem delu pripeljale do procesov, do kazenskih procesov in do nekih odškodninskih in kazenskih odgovornosti, kjer bo ponovno država tista, kjer bo nujno treba povrniti povzročeno škodo državnemu proračunu. Jaz močno upam, da bomo danes ta zakon izglasovali. Za naprej je pa cela vrsta drugih pravnih institutov, pravnih poslov, ki znajo biti sporni, vendar ne tako sporni, kot je zemljiški dolg. Jaz bi omenil samo zaznambo vrstnega reda za pridobitev lastninske pravice, ki je trenutno v 68. členu Zakona o zemljiški knjigi. Tudi to je institut, ki ga bo treba prevetriti, in tudi to je institut, ki omogoča zlorabe. Zato tudi pričakujem od Ministrstva za pravosodje, da bodo tudi to prevetrili in po potrebi predlagali ustrezno zakonodajo. Državljanska lista bo zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Braniselj. Še gospa Jasmina Opec v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Pravo bi moralo v osnovi skrbeti za pravičnost in zato naj bi zaščitilo šibkejše napram močnejšim, vendar se vse pogosteje dogaja ravno obratno. Pravo vse bolj postaja legalno orodje za uresničevanje lastnih interesov, ne glede na ceno in ne glede na vse druge posledice. Žal se je v naši državi povsem enako zgodilo z institutom zemljiškega dolga. Gotovo je bil institut zemljiškega dolga ustanovljen za druge namene, ne pa za zaščito nezakonito pridobljenega premoženja in za izmikanje roki pravice. Gotovo ni bil ustanovljen zato, da si nekateri menedžerji, ki so v preiskavah zaradi zlorab ali so bile vložene tožbe proti njim, na svoje premoženje, hiše, stanovanja, pravočasno vknjižijo zemljiške dolgove, s čimer zaščitijo svoje premoženje ne samo pred upniki, ampak tudi pred organi pregona. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlog, da se ta institut spremeni tako, da ga ne bo moč več zlorabljati. Vendar pa v predlagani ureditvi opozarjamo na pomembno odprto vprašanje. Z ukinitvijo instituta zemljiškega dolga ne bomo rešili bistvenega, kar bi morali v naši državi narediti – odpraviti že obstoječe zlorabe zemljiškega dolga in popraviti krivice vsem izigranim upnikom in delavcem. Glede na problematiko zlorabe tega instituta bi pričakovali, da bi ministrstvo samo hitreje ukrepalo in poslalo v postopek nek predlog, ki bi bolj celovito in v skladu z ustavo urejal to področje, vendar se dolgo ni zgodilo nič. Še več. Kljub pozivom državnih tožilcev že na začetku tega leta, naj ministrstvo pripravi ustrezne rešitve tudi na področju že obstoječih zlorab tega instituta, se ni premaknilo nič. Zlorabe zemljiškega dolga so se dogajale naprej, okoriščanje na račun upnikov in delavcev je postalo vsakdanja praksa. Zlasti ko gre za izigravanje zakonskih določb, bi morala ministrstva hipoma pripraviti ustrezne rešitve, namesto da se vsi sprašujemo, ali ne vedo, ne morejo, nočejo ali ne smejo ničesar storiti. Resnično upam, da tokratna zaveza koalicije tudi v obliki sklepov, ki jih je sprejel matični odbor, da ministrstvo v kratkem pripravi rešitve tudi za že obstoječe zlorabe zemljiškega dolga, obrodi sadove in ne bo ostalo samo pri praznih obljubah. Zamujenega je bilo že zelo veliko, zato poslanci Slovenske ljudske stranke kljub odprtemu vprašanju, ki ostaja, in kljub temu, da ne gre za celovito rešitev, predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi gospe Opec. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev tudi na seji zbora ni možno vlagati. S tem zaključujemo drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O NOTARIATU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo gospe državni sekretarki Tini Brecelj.
Lepa hvala za besedo. Republika Slovenija mora v skladu s sodbami sodišča Evropske unije čim prej odpraviti pogoj vzajemnosti pri dostopu do poklica notarja za državljane držav članic Evropske unije, EGS in Švicarske konfederacije, saj pomeni veljavna ureditev v Zakonu o notariatu diskriminacijo na podlagi državljanstva, ki je v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije prepovedana. Pred vami je torej manjša novela področja notariata. Republika Slovenija, če povem še nekaj več, je bila s strani Evropske komisije 11. aprila letos ponovno opozorjena k poročanju, ali smo pogoj državljanstva pri opravljanju notarskega poklica že odpravili. Prav tako je potrebno vedeti, da je Republika Slovenija v pristopnem procesu Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj sprejela zavezo, da bo v skladu s svojimi pristojnostmi prilagodila zakonodajo tako, da pogoja vzajemnosti ne bo uporabljala za državljane držav članic OECD. Ker so določila veljavnega zakona o notariatu v nasprotju s temeljnimi načeli in principi Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj je treba takšno diskriminacijo na podlagi državljanska odpraviti tudi za vse države članice te organizacije. Predlagana ureditev pa, in to je treba poudariti, ne velja za državljane tretjih držav, zanje ostanejo pogoji, ki so določeni v veljavnem Zakonu o notariatu nespremenjeni. Opisano je bistveni cilj, ki ga novela zasleduje. Poleg navedena pa se s predlogom zakona usklajuje dosedanja določba o pridobljeni izobrazbi z veljavno ureditvijo visokošolske izobrazbe, konkretneje z Zakonom o visokem šolstvu ter z Zakonom o vrednotenju in priznavanju izobraževanja. Hvala lepa.
Hvala lepa državni sekretarki. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku mag. Branku Grimsu.
Spoštovani, še enkrat lep pozdrav v imenu Odbora za pravosodje, ki je na 14. seji 8. oktobra 2013 obravnaval tudi Predlog zakona o spremembah Zakona o notariatu. V postopku je predstavnica predlagatelja, državna sekretarka opozorila, da gre za uskladitev z ureditvijo oziroma zahtevami Evropske unije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe pa je povedala, da z vidika svojih nalog nimajo posebnih pripomb. Večina razprave je potekala predvsem o enem amandmaju, ki ga je dr. László Göncz v imenu skupnosti vložil k temu zakonu, in sicer se dotika zahteve, da bi na območjih, kjer živijo predstavniki narodnih skupnosti, moral notar obvezno obvladati tudi njihov jezik. Predstavnica predlagatelja, torej državna sekretarka je temu amandmaju nasprotovala z utemeljitvijo, da je že sedanja ureditev v zakonu ustavno ustrezna in opozorila na možnost, da bi v primeru, da bi bil sprejet, prišlo lahko do pomanjkanja tistih, ki bi izpolnjevali pogoje za opravljanje notarskih storitev, kar pomeni da bi bil dostop do teh storitev otežen. Na koncu je za amandma poleg predstavnikov italijanske in madžarske narodne skupnosti glasovala opozicija, koalicija pa proti in torej amandma ni bil sprejet. Potem pa je odbor v skladu z 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga skupaj in jih sprejel. Odbor torej predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah Zakona o notariatu sprejme v predloženem besedilu.
Hvala lepa, gospod Grims. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva je na vrsti gospa Ljudmila Novak v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija.
Naj že uvodoma pojasnim, da bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije podprli spremembe in dopolnitve Zakona o notariatu, ki ga obravnavamo danes, z nekaterimi pripombami, ki bodo predstavljene v nadaljevanju stališča. Predlagane rešitve zagotavljajo enakopraven dostop do opravljanja notarskega poklica vsem državljanom držav Evropske unije, Švicarske konfederacije, Evropskega gospodarskega prostora in OECD. Izenačujejo se možnosti teh državljanov z državljani Republike Slovenije glede dostopa do poklica notarja. Navedena novela Zakona o notariatu pomeni uskladitev s sodbo sodišča Evropske unije, ki je presodilo, da notarski poklic ni povezan z izvajanjem javne oblasti v smislu prvega odstavka 45. člena pogodbe EU oziroma sedaj 51. člena pogodbe o delovanju EU. Notarji namreč opravljajo večinoma dejavnost potrjevanja, ki ni v neposredni zvezi z izvajanjem oblasti. Zato omejevanje dostopa do notarskega poklica na podlagi pogoja državljanstva ni utemeljen. V Novi Sloveniji nismo naklonjeni stalnemu spreminjanju zakonodaje, saj tak način otežuje njeno izvajanje. Če pa so posegi v zakon res potrebni, naj se z eno novelo zaobsežejo vse potrebne spremembe. Minister za pravosodje je že pred enim letom napovedal zakonodajne spremembe na področju notariata in posebej izpostavil odpravo sistema numerus clausus. To je omejevanja števila notarskih mest. Takrat je bil minister še član prejšnje vlade in ta njegov predlog smo pozdravili. Zato smo v Novi Sloveniji pričakovali, da bo v tej noveli zakona zaobsežena prav ta novost, ki je po našem mnenju zares nujna in potrebna. Številne evropske države nimajo omejenega števila notarskih mest, in s to spremembo bi se približali ureditvi primerljivih držav članic Evropske unije. Vsak, ki izpolnjuje zakonske pogoje za imenovanje na notarsko mesto, lahko postane notar. In kar je pomembneje, med notarji bi ustvarili konkurenco, ki je potrebna, da se zagotavlja višja kakovost storitev in tudi nižje cene. Po prepričanju Nove Slovenije so storitve notarjev v Sloveniji bistveno predrage in precenjene. Kljub temu da so se cene nekaterih njihovih storitev že znižale. Poleg tega pridobivajo notarji dodatne pristojnosti. Zadnja taka novost je notarska prodaja nepremičnin, zavarovanih s hipoteko na podlagi neposredno izvršljivega notarskega zapisa. Ti postopki bodo zahtevni, obsežni in tudi dragi. Številni notarji pa so že sedaj preobremenjeni. Ohranjanje sistema omejenega števila notarjev je nasprotno ciljem, ki jih zasleduje Vlada z novelo Zakona o finančnih zavarovanjih, to je krajše postopke. V Novi Sloveniji pričakujemo, da bodo v kratkem v parlamentarno proceduro vložene spremembe in dopolnitve Zakona o notariatu v smeri, ki jo je minister že prej sam napovedal.
Hvala lepa, gospa Novak. Dr. LászlóGöncz v imenu Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Uvodoma naj izrazim obžalovanje, da predlagane spremembe zakona, ki jo glede vsebine, ki jo je predstavila gospa državna sekretarka, podpiram, iz načelnih razlogov ne bom mogel podpreti, ker v Državnem zboru danes zamujamo priložnosti, da v duhu slovenske ustave in zakonodaje primerno uredimo tudi vprašanje pogojev zasedbe delovnega mesta notarjev na narodnostno mešanem območju. V Poslanski skupini italijanske in madžarske narodne skupnosti obžalujemo, da predlagatelj zakona in večina v matičnem delovnem telesu niso prepoznali pomena našega amandmaja k odprtemu členu zakona o spremembah Zakona o notariatu. Ker je v bližnji preteklosti na tem področju prihajalo do konkretnih težav in smo se tudi v preteklih mescih pogovarjali o možnosti omenjene nadgradnje zakona, smo legitimno vložili amandma v dobri veri, da se tudi ta pravnoformalna vrzel preseka. Amandma se je glasil, ker je samo en stavek, tako, da v 7. točki omenjenega 8. člena se besedilo nadgradi tako, da na območju, kjer živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, poleg slovenskega jezika obvlada notar tudi ta dva jezika. Kot utemeljitev upravičenosti našega amandmaja naj poudarim, da javno in uradno rabo italijanskega oziroma madžarskega jezika na narodnostno mešanem območju v prvi vrsti določa 11. člen Ustave. To pravico pa je mogoče povezati s 64., 5. in 62. členom Ustave in jo najdemo tudi v osamosvojitvenih aktih z zakonoma o ratifikaciji evropske listine o regionalnih ali manjšinskih jezikih in okvirni konvenciji za varstvo manjšin, v posebnem statutu k londonskemu sporazumu in v drugih zakonskih aktih o rabi jezika. Ker je notariat javna služba, kar nedvoumno določa tudi 1. člen Zakona o notariatu, bi ta pogoj moral veljati tudi za notarje. Zaradi občutljivosti nekaterih osebnih in drugih primerov v okviru notarske službe je reševanje zadev s prevajanjem lahko zgolj izjemni primer, nikakor pa pravilo, kot so to nekateri razlagali. Ne bi smelo biti vprašljivo, da bi morali notarji za zasedbo delovnega mesta na narodnostno mešanih območjih izpolnjevati tudi pogoj znanja italijanščine oziroma madžarščine. Protiargument, da bi lahko prišlo do situacije, ko ne bi imeli primernega kandidata, ki obvlada tudi jezik avtohtonih narodnih skupnosti, po našem mnenju ne sme biti razlog, da se v področni zakonodaji zmanjšuje ustavna raven pravic avtohtonih narodnih skupnosti. Za pomanjkanje kadrov, kar žal beležimo, verjetno ni kriv posameznik niti narodna skupnost, zato tovrstne razlage vsebinsko ne zdržijo. Interpretacija, da bi s predlaganim pogojem v amandmaju kršili pravico do svobodne gospodarske pobude, ker se osebe, ki sicer izpolnjujejo ostale pogoje za opravljanje notarske funkcije, zaradi morebitnega neizpolnjevanja tega pogoja ne bi mogle zaposliti, preprosto negira osnovna načela dvojezičnosti in dvojezičnega poslovanja na narodnostno mešanem območju. Takšna razlaga ni v duhu zaščite pravic narodnih skupnosti, ki je v Sloveniji sicer na zelo visoki ravni. Bistvo doslednega dvojezičnega poslovanja bi bilo prav v tem, da tisti, ki se odloča za delovno mesto na tem območju, zadosti tudi temu pogoju. Za to območje veljajo specifike, ki so zgodovinsko pogojene in ustavno primerno urejene. V nasprotnem primeru celotni model dvojezičnosti in multikulturnosti, ki velja seveda zgolj za konkretno določeno območje v državi oziroma za dve območji, na Primorskem in pa v Prekmurju, je dejansko negiran. Po takih primerih se bodo lahko začeli upravičeno spraševati tudi drugi javni uslužbenci, zakaj oni morajo zadostiti tovrstnim pogojem. Zelo nam je žal, da pri tem vprašanju ni bilo razumevanja niti konsenza, ampak kljub vsemu pričakujem, da pristojno ministrstvo, ki je mimogrede pravosodno, in pri tem dvakrat poudarjam, pravosodno, pri takih vprašanjih v najkrajšem možnem času poišče rešitev za popravo po naši presoji nedvoumno narejene napake oziroma delno tudi krivice. Hvala lepa.
Hvala lepa, dr. Göncz. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, katere stališče bo predstavil gospod Jerič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane, spoštovani! Predlog zakona o spremembah Zakona o notariatu je posledica sodbe sodišča Evropske unije, skladno s katerim mora Republika Slovenija čim prej odpraviti pogoje vzajemnosti pri dostopu do poklica notarja za državljane držav članic EU, EGS in Švicarske konfederacije. Trenutno veljavni zakon o notariatu omogoča tujim državljanom dostop do poklica notarja le pod pogojem vzajemnosti, takšna ureditev pa po mnenju sodišča EU pomeni diskriminacijo na podlagi državljanstva, ki pa je s pogodbo delovanja Evropske unije prepovedana. Aprila letos je bila Slovenija tako s strani Evropske komisije ponovno opozorjena, da je treba čim prej sprejeti novelo zakona, s katero se bo pogoj vzajemnosti odpravil. Na seji odbora smo obravnavali tudi predlog amandmaja, ki ga je vložila Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti. Z amandmajem je bilo predlagano, da se med pogoj za imenovanje za notarja poleg pogoja, da aktivno obvlada slovenski jezik, doda še pogoj, da mora na območjih, na katerih živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, kandidat aktivno obvladati tudi italijanski oziroma madžarski jezik. V Pozitivni Sloveniji takšne rešitve nismo mogli podpreti iz dveh razlogov. Prvič, ker menimo, da je trenutna ureditev ustavno ustrezna, saj Zakon o notariatu v 13. členu določa, da na območjih, kjer je uradni jezik tudi italijanščina oziroma madžarščina, notar sestavlja notarske listine, če stranka uporablja italijanski ali madžarski jezik, v obeh uradnih jezikih. Če stranke oziroma drugi udeleženci pri sestavljanju takšne listine ne razumejo jezika, v katerem je listina sestavljena, pa mora listina vsebovati klavzulo, da jim je bila njena vsebina v celoti prevedena. Prevaja notar ali na zahtevo stranke sodni tolmač. Drugič, ker menimo, da bi tako strog pogoj lahko pripeljal do situacije, ko na posameznem območju takšnega notarja sploh ne bi bilo, kot vemo, pa je država dolžna zagotavljati tovrstne storitve občanom. Predlog zakona o spremembah Zakona o notariatu bomo v Pozitivni Sloveniji podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl v imenu Slovenske demokratske stranke, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana državna sekretarka! Pred nami je torej novela Zakona o notariatu, ki je posledica sodbe sodišča Evropske unije, s katerim je sodišče odločilo, da je treba odpraviti pogoj pravne in dejanske vzajemnosti, ki je pogoj za opravljanje notarskega poklica za državljane držav članic Evropske unije, Evropskega gospodarskega prostora, Švicarske konfederacije in Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Novela prav tako sledi uskladitvi z reformo visokošolskega izobraževanja, ki temelji na bolonjski deklaraciji. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo v okviru razprave na Odboru za pravosodje prisluhili tudi opozorilu predstavnika narodne skupnosti, gospodu Lászlu Gönczu, ki je povedal, da bi moral biti na območjih italijanske in madžarske narodne skupnosti pogoj za opravljanje notarskega poklica tudi znanje madžarskega oziroma italijanskega jezika, saj gre za javno službo. Prav tako smo prisluhnili tudi mnenju predstavnice predlagatelja novele zakona o notariatu in menimo, da bi Vlada Republike Slovenije morala podrobneje proučiti navedeno vprašanje in morda v nadaljevanju ali enkrat v prihodnje predlagati tudi ustrezne rešitve. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da bi moral notar kot oseba javnega zaupanja in kot nepristranski pravni svetovalec z vso dolžno skrbnostjo vestno in pošteno vsem udeležencem posameznega pravnega posla svetovati pravilno pot in zagotoviti pravno varnost. Na področju opravljanja notarske službe smo bili žal nemalokrat priča, da odgovornost notarjev ni bila zagotovljena v zadostni meri. Pomanjkanje odgovornosti je marsikje pripeljalo do površnosti in napak. Spomnimo se na primer nekaterih primerov oderuških posojilnih pogodb, ki bi jih morali notarji zaznati ter stranke tudi nanje opozoriti. Opozoriti bi morali na neustrezna in škodljiva določila, pa ne le v primerih kot sta Orion in Zbiljski gaj, v katerih so bili nekateri posojilojemalci bili potisnjeni na rob preživetja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospod Mirko Brulc ima besdo v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. S predlagano novelo Zakona o notariatu sledimo sodbam sodišča Evropske unije glede diskriminacije na podlagi državljanstva. Obenem pa sledimo tudi dani zavezi republike Slovenije Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Republika Slovenija se je namreč zavezala, da pogoja vzajemnosti ne bo uporabljala za državljane držav članic OECD. Če na kratko povzamem vsebino novele zakona, gre torej za spremembo oziroma za dopolnitve 8. člena Zakona o notariatu, v katerem so navedeni pogoji, ki jih mora kandidat za zasedbo notarskega mesta izpolnjevati. Dopolnjuje se prva točka 8. člena, in sicer tako, da bo lahko notarsko mesto poleg slovenskega državljana zasedel tudi državljan držav članic EU, Evropskega gospodarskega prostora, državljan Švicarske konfederacije ali pa državljan države članice Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj. V 3. točki istega člena pa se besedilo enega od pogojev usklajuje z zakonodajo, ki ureja področje visokega šolstva ter vrednotenja in priznavanja izobraževanja. Nanaša se na poimenovanje nazivov, pridobljenih v Sloveniji in v tujini po končanem študiju prava oziroma primerljivega izobraževanja s področja prava. Ne glede na to, kdo bo notar ali od kod bo prihajal, od notarja pričakujemo, da bo deloval v skladu z zakoni in pravili ter sledil temeljnemu načelu, to je, da je notar oseba javnega zaupanja. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Socialnih demokratov bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa, gospod Brulc. Poslanka skupina Slvoenske ljudske stranke in gospa Jasmina Opec.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ugotavljamo, da je zakon, ki je pred nami, spet eden od zakonov, ki prinaša nedodelane rešitve, saj namesto vseh potrebnih členov spreminja na hitro samo nekaj določb. Spet moramo poslanci na hitro odločati o slabih predlogih pod izgovorom pritiska Evrope oziroma implementacije direktiv, kot se dogaja s pomembni zakoni na dnevnem redu te seje v kar nekaj primerih. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zato sprašujemo, ali ne bi bilo bolj modro zakon zavrniti in pripraviti celovite rešitve v vseh potrebnih členih, saj prepogosto spreminjanje istih zakonov in še celo z nepopolnimi hitrimi rešitvami vnaša samo zmedo v pozitivno zakonodajo, sploh če se pripravlja novela, ki bo celovito urejala tudi področje notarskega dela. Zakon po vsebinski plati prinaša le odpravo pogoja pravne in dejanske vzajemnosti kot pogoja za opravljanje notarskega poklica za državljane držav članic Evropske unije, Evropskega gospodarskega prostora, Švicarske konfederacije in organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj ter manjšo korekcijo glede poimenovanja nazivov zaradi uskladitve z reformo slovenskega visokošolskega izobraževanja na podlagi bolonjske deklaracije. Ker gre za spremembo, ki se v pretežni meri navezuje na sodbo sodišča EU, poslanci Slovenske ljudske stranke ne bomo nasprotovali noveli zakona, pričakujemo pa, da ministrstvo v skladu z napovedmi čim prej predstavi poslancem celovito novelo Zakona o notariatu, ki se napoveduje že kar nekaj časa. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Opec. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije in gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo. Spoštovane in spoštovani! Poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o notariatu podprli. Predlog te kratke novele vsebuje dve spremembi. Prva vsebinska sprememba Zakona o notariatu se nanaša na uskladitev našega pravnega reda s pravom Evropske unije, in sicer gre za uresničevanje načela vzajemnosti pri dostopu do poklica notarja. V tem delu spremembe sledijo sodbi sodišča Evropske unije, tako da se odpravlja pogoj vzajemnosti pri dostopu do poklica notarja za državljane držav članic Evropske unije, Evropske gospodarske skupnosti in Švicarske konfederacije ter držav članic Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Črta se pogojevanje izključno slovenskega državljanstva za opravljanje notarskega poklica v Republiki Slovenji. Glede tega je bila Slovenija že decembra 2011 pozvana, naj sporoči ukrepe ali vsaj roke za sprejetje te spremembe. Druga predlagana sprememba je posledica uskladitve z zakonodajo, ki ureja visokošolsko izobraževanje ter vrednotenje in priznavanje izobraževanj, pridobljenih v tujini.Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Marjana Kotnik Poropat. S tem smo končali tudi s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji Državnega zbora ni mogoče vlagati. Zato zaključujemo z drugo obravnavo predloga. Odločanje o predlogu pa bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili v okviru glasovanj čez približno pol ure. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda in prekinjam tudi sejo Državnega zbora za pol ure, ki jo bomo nadaljevali z glasovanji. Nadaljevanje bo ob 17. uri.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Ugotavljam, da to uspešno poteka. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je z obravnavo 18. rednega poročila Varuha človekovih pravic Republike Slovenije v letu 2012. Prehajamo na odločanje o tem poročilu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog priporočila k 18. rednemu poročilu Varuha človekovih pravic Republike Slovenije v letu 2012 sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 7. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o socialnem varstvu ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Lahko pridemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 1. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembi Zakona o varnosti v železniškem prometu po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti 1. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Stvarnopravnega zakonika po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o notariatu po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti 1. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to so Vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanke Romane Tomc bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednice Vlade mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje Romane Tomc v zvezi z enako in pravično obravnavo državljanov. Obrazložitev glasu. Romana Tomc, izvolite.
Obrazložitev v imenu poslanske skupine. Hvala lepa za besedo. Jaz sem predsednico Vlade spraševala, ne, ali imamo še socialno državo, ampak sem jo vprašala, ali imamo še pravično socialno državo. Namreč vsi podatki kažejo, da ta država ni enako pravična do vseh. Nekateri dobivajo visoke prejemke iz javnih sredstev, pa zato ne utrpijo nobene hipoteke na svojo nepremičnino, medtem ko drugi državljani, ki dobivajo socialno pomoč in so nekako na svoje življenjskem robu ekonomskega preživetja, pa jim država njihovo premoženje še obremeni s hipoteko. Ker oboji prejemajo sredstva iz javnih sredstev, iz državnega proračuna ali iz drugih javnih blagajn, bi seveda morali biti oboji obravnavani enako – pa niso. Zato bomo mi v nadaljevanju tudi podali nekaj predlogov za spremembo socialne zakonodaje in druge zakonodaje, ki bo omogočila, da bodo naši državljani in državljanke uživali enako stopnjo zaščite v tej socialni državi. Z novimi davki, z novimi obremenitvami vlada vse bolj duši to državo, državljane, državljanke in seveda tudi gospodarstvo. In predsednico Vlade sem spraševala, ali se ji zdi pravično, da tisti, ki prejema tisoč 800 evrov izjemne pokojnine, je tretiran kot enakopraven državljan tistemu, ki živi s 400 evri pokojnine, zraven dobi varstveni dodatek recimo v višini 150 evrov, pa še tega bo moral nekoč vrniti – če ne on, pa njegovi potomci. Socialna pomoč v tej državi namreč ni več prava socialna pomoč, varstveni dodatek ni več niti del pokojnine niti socialni dodatek, pač pa je to navaden kredit, ki ga je treba nekoč vrniti državi. Zato je bilo moje vprašanje najprej usmerjeno v vprašanje pravičnosti. Ne, ali imamo še socialno državo kot takšno, ampak ali je ta država pravična, enako pravična za vse. Predsednica Vlade mi je odgovarjala na vse drugo, samo na to vprašanje ni odgovorila. Ne vem, ali ga ni razumela ali pa se je zaradi pomembnosti tega vprašanja, ker se zaveda, da prizadene prav vse v tej državi, temu odgovoru namerno izognila. Menim pa, da je ta problematika tako pereča in tako pomembna za cel naš prostor, da je prav, da o tem opravimo širšo razpravo. Hvala.
Hvala tudi vam. Lahko preidemo na glasovanje? Ne. Še je interes za obrazložitev glasu, tako da vas vabim k prijavi. Obrazložitev glasu ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. Neverjetna je različnost pogledov, ko se nahajamo v različnih situacijah. Nesporno dejstvo je, da socialna zakonodaja, ki je bila sprejeta v Svetlikovem času, je prinesla določene izboljšave, prinesla pa je tudi določene pomanjkljivosti, ki jih sedaj z novimi spremembami, ki jih bomo obravnavali 6. novembra letos, tudi popravljamo v precejšnji meri, ne pa v celoti, kajti nahajamo se v določenih finančnih težavah, kot vemo vsi. Po drugi strani je treba povedati tudi to, da je sistem, ki smo ga vpeljali, vendarle pomenil neke vrste noviteto posledic, ki jih nismo mogli predvidevati v celoti. In že tedaj, ko so se sprejemale, smo napovedali, da v primeru poslabševanja položaja bomo sprejeli tudi korekture. Kar pa zadeva izjemne pokojnine, pa kot da ne bi doživeli 143. člena Zujfa, razveljavitve tega člena pri Ustavnem sodišču, kot da se ne bi vi pri sprejemanju pokojninskega zakona umaknili pri 307. členu pokojninskega zakona. Lepo vas prosim, nehajte nabijati z zgodbami o krivičnih in ne vem kakšnih pokojninah. Bile so pridobljene na podlagi kriterijev, ki so veljale v Republiki Sloveniji [[...]]
Dr. Andreja Črnak Meglič, prosil bi zaradi tega, ke bomo imeli težave pri nadaljnjih, da ne polemiziramo.
Ne glede na to velja povedati, da so bili očitki, ki so bili izraženi kot podlaga za zahtevo za razpravo, nepravični in neustrezni in zaradi tega razprave tudi pod razno ne bom sprejela. Bodo imeli pa kolegi vsekakor možnost o socialni zakonodaji razpravljati na seji odbora. Hvala.
Hvala. Naslednji bo obrazložil glas gospod Jerko Čehovin.
Hvala. Predloga ne bom podprl iz enostavnega razloga, ker aludira na to, da bi morala Vlada kršiti ustavo in ustavne odločbe, ki so bile v tem pogledu že izdane. Ne nazadnje krši tudi ustavno listino in ustavni zakon in nikakor ne morem pristati na to, da bi glasoval proti tistim kategorijam ljudi, ki so z ustavo dobili zagotovljene pravice v državi, ki je nastajala. Poleg tega se mi zdi zelo neprimerno, da obračunavamo s kategorijo prebivalcev, ki se počasi poslavlja, in sporočamo, da so oni razlog za problem javnih financ. Takšnega predloga zato ne morem podpreti.
Hvala lepa. Naslednji bo obrazložil glas gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani, jaz bom seveda ta predlog o razširjeni razpravi glede odgovora predsednice Vlade podprl. Kolegica Romana Tomc je predsednico Vlade vprašala dvakrat izrecno: "Ali se vam zdi pravično, da tisti, ki so najšibkejši, plačujejo bremena, ki so bremena sedanje krize, drugi, ki pa prejemajo izjemne bonitete, izjemne dodatke, pa ne?" In temu vprašanju se je predsednica Vlade zavestno izognila. Sploh se ga ni dotaknila, kar se mi je zdelo frapantno in osupljivo. Predsednica Vlade je v tem tednu, žal, večkrat pokazala, da ji vrednota pravičnosti ni preveč pri srcu, da se nekako ne more vživeti v položaj tistih, ki so tako imenovani mali ljudje in so v tem trenutku že pod pragom revščine. Vprašanje, ki ga je postavila kolegica Tomc, je za predsednico Vlade očitno tabu. Izjemni privilegiji so tabu, nekateri trdite, da je to v ustavi in ne vem kaj, kar ni res, noben tabu niso. In se sprašujem, kako bo predsednica Vlade, ki je danes v Bruslju na Evropskem svetu ona v neki taki vlogi kot predstavnica države, ko predstavlja bolj šibek člen – ali se bo tam takoj predala, sploh ne bo zagovarjala interesov Slovenije, glede na to, da je v Državnem zboru pokazala popolno odsotnost občutka za to, kar pritiče predsedniku Vlade. Da ima še danes 18 tisoč ljudi privilegirane pokojnine, pa bi naj bile zaslužene pred 70 leti. To je nenormalno! Zato je treba to razpravo odpreti. Hvala.
Hvala. Naslednja ima besedo mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Želim si, da bi znali ohraniti sočutje do sočloveka. Tudi zato upam in pričakujem, spoštovane kolegice in kolegi iz opozicijskih vrst, da boste z veseljem 6. novembra na matičnem delovnem telesu podprli spremembe socialnovarstvene zakonodaje. Zakaj? Zato ker ta nova socialnovarstvena zakonodaja popravlja nekatere napake, ki so bile storjene v preteklosti s prejšnjo socialnovarstveno zakonodajo in Zujfom, ki ga je sprejela prejšnja vlada. Zato ker popravki socialnovarstvene zakonodaje omogočajo socialno vzdržnost za tiste, ki so socialno najbolj ogroženi v naši državi. Tudi zato jaz tega predloga, ki ga je dala kolegica Tomc, ne bom podprla, ker ocenjujem, da je zgolj cenen populizem in čisto nič drugega. 6. novembra boste imeli na realni podlagi možnost razpravljati o aktualnih zadevah. Mimogrede, pri eni od točk sem naštela, kaj vse prinaša sprememba socialnovarstvene zakonodaje. Izboljšuje se materialni položaj enostarševskih družin, in to bistveno. Izboljšuje se položaj starejših prejemnikov socialnih transferjev. Tudi na področju varstvenega dodatka se izboljšuje položaj upokojencev. Izboljšuje se položaj družin s šolajočimi otroki, velikih družin. Izboljšujemo pogoje za pridobitev izredne denarne socialne pomoči. Ker časa ni dovolj, bom na tej točki zaključila. Imam štiri strani natiskanih pozitivnih sprememb, ki govorijo v prid vladi Alenke Bratušek, da ohranjamo socialno državo navkljub kriznim časom. Ne samo ohranjamo, šli smo korak naprej, ker se zavedamo, kakšna je stiska naših družin.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovane gospe poslanke in poslanci! Z razmišljanjem gospe Romane Tomc se popolnoma strinjam, zato bom predlog sklepa o razpravi v Državnem zboru tudi podprl. Hvala.
Hvala. Še je želja po razpravi. Vabim vas k prijavi za obrazložitev glasu. Gospa Romana Tomc, izvolite, še v svojem imenu.
Še v svojem imenu. Verjetno ni potrebno, da rečem, da bom svoj predlog podprla, ampak bom še enkrat obrazložila, ker očitno ni bilo razumljeno, kakšen moj predlog sploh je. Predlog bom podprla zato, ker želim, da se opravi razprava ne o tem, ali se spreminja nova socialna zakonodaja in kakšne vse predloge bomo imeli v tej novi socialni zakonodaji. Jih podpiram. Jih bom verjetno podprla tudi v bodoče. Ampak jaz sem spraševala o tem, ali imamo pravično socialno državo, socialno državo, ki je enaka za vse – ne, ki je za ene bolj socialna in ki je za druge manj socialna. In spoštovani kolegi in kolegice, nekateri ste aplicirali tudi na to stran, pa jaz sedaj apliciram nazaj, niste razumeli ali pa ste se zavestno želeli izogniti temu vprašanju, kajti to vprašanje oziroma odgovori na ta vprašanja so izredno boleči. Še vedno prejema 18 tisoč ljudi borčevske pokojnine. V večini tisti, ki jih prejemajo za pravimi upravičenci, to se pravi vdove ali družinski člani. Še vedno damo iz državnega proračuna 62 milijonov evrov za te namene. Na vseh drugih koncih nam zmanjkuje denarja. Država se usede na premoženje tistih, ki jim na eni strani nudi socialno pomoč – gospa Potrata ali dovolite – če država podeli socialno pomoč, v bistvu podeli kredit, ki ga je treba nekoč vrniti. Jaz trdim na podlagi vseh podatkov, ko pogledamo proračun, ko pogledamo statistiko, ko poslušamo ne nazadnje tudi varuhinjo človekovih pravic, ki je danes to isto rekla, Slovenija ni enako socialna država za vse. In prav je, da ko bomo spreminjali socialno zakonodajo, mislimo tudi na to.
Hvala. Gospa Sonja Ramšak ima besedo.
Hvala za besedo. Bom nadaljevala z besedami kolegice Tomčeve – ali je Slovenija pravična socialna država? Jaz menim, da ni, zato bi bilo prav, da spoštovane kolegice in kolegi podprete zahtevo kolegice Tomčeve, da se opravi splošna razprava. Tisti, ki ste danes bili prisotni ob poročilu varuhinje človekovih pravic za leto 2012, ste lahko videli, da Slovenija je še daleč od pravične, pravne in socialne države. Če se zavzemate za pravično in socialno državo, potem boste ta predlog tudi podprli. Seveda če ne podpirate neke druge države, se pravi, da ne podpirate bolj tajkunov [[...]]
Gospa Ramšak, moram vas opozoriti, da v obrazložitvi glasu ni primerno polemizirati. Povedati morate, kako boste vi glasovali, drugi se bodo odločili tako, kot bodo povedali.
Gospod predsednik, niste prekinil drugih, ki niso govorili o tej temi, in drugič, ko me prekinjate, vas lepo prosim, da veljajo merila za vse enako. Bi pa še enkrat rekla, podprla bom predlog poslanke Tomčeve, ker se mi zdi, da je Slovenija daleč od pravične in socialne države. Hvala.
Hvala. Mag. Andrej Vizjak ima besedo.
Spoštovani! Jaz bom podprl razpravo glede odgovora predsednice Vlade, ali imamo še pravično socialno državo. Namreč številni ukrepi in neukrepi utemeljujejo potrebo po razpravi o tem. Poglejte, tukaj v parlamentu imamo predloge, na primer predlog o izvrševanju proračunov za prihodnji dve leti, kjer predlagate, da se ne socialni transferji in ne najnižje pokojnine ne bodo usklajevali z inflacijo, to je z rastjo cen življenjskih stroškov, naslednje dve leti. To se pravi, tisti pravzaprav, ki živijo dejansko iz rok v usta, ki jim je vsak evro pomemben, tistim se ne bo njihov prihodek prilagajal, pa čeprav je tudi težko zaslužen, ko govorimo o najnižjih pokojninah, ne bo dohodek prilagajal z rastjo cen, ki vemo, da so tudi zaradi ukrepov te vlade višje zaradi recimo dviga DDV, vinjet in podobnega. Potem imamo tudi zanimivo ilustracijo te socialne države in novih sprejetih ukrepov na podlagi tako imenovanega zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, nove socialne zakonodaje. Vi pravite oziroma govorijo in govorite, koliko bo prineslo to novih boljših socialnih pravic – v proračunu pa ni nič denarja za to. Znesek proračuna za socialne transfere ostaja praktično enak, kot je ocena porabe za letošnje leto. Če boste to pogledali, je to res, kljub temu da se nam zaostruje socialna slika in da bo upravičencev do tega vse več. Po drugi strani pa nekateri privilegirani sloji niso deležni. In ni res, da Ustavno sodišče ni dovolilo posega v privilegije. Ustavno sodišče je dovolilo poseg v privilegije, vendar je oporekalo kriterijem oziroma da so le-ti kriteriji, in zakaj smo izbrali samo te kategorije, nezadostno utemeljeni. To je vse. In če bi se potrudili te kriterije izostriti, bi lahko tudi posegali v te pravice. Vendar, to ni vaš cilj, kajti ščitite privilegirane [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Franc Breznik. Se opravičujem, dr. Gorenak. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom podprl, kar je predlagala gospa Tomčeva. Obrazložitev pa je naslednja. Od predsednice Vlade do koalicijskih poslancev, vsi po vrsti, ker to slišim tudi na terenu, pravijo, ja, Zujf je posegel v pokojnine, grda Janševa vlada, ki je to storila, ampak imamo Ustavno sodišče, ki je to odpravilo. Glejte, jaz bom podprl to, kar predlaga gospa Tomčeva, iz razloga, ker je to, kar pravite vi in gospa premierka, navadna laž. Prvič, kar je, zakon ni posegel v pokojnine in ni znižal niti ene pokojnine, ki je dobljena za poln čas zavarovanja in niti ene invalidske pokojnine ali kakršnekoli druge pokojnine. Zakon je znižal privilegirane pokojnine, dobljene "na lepe oči" v prejšnjem sistemu ali kasneje. Tudi če je nekdo napisal pesem o Muci Copatarici in je dobil 2 tisoč evrov. To, kar predlaga gospa Tomčeva, je treba podpreti iz temeljnega razloga, ker torej to ni res. Ustavno sodišče pa ni odpravilo tega zakona oziroma tega dela, ampak je zelo jasno povedalo, da lahko zakonodajalec, torej parlament poseže v privilegirane pokojnine, vendar mora to opraviti na nek drug način. Problem, ki ga imamo in na kar predlagateljica opozarja, je ta, da leva politična opcija ne želi poseči v privilegirane pokojnine. Govorimo o tistih tisoč 600 evrov in več. O njih govorimo. In to je treba slovenski javnosti tudi sporočiti. Človek bi pričakoval, da bi tiste stranke, ki najbolj gradijo na upokojencih, tudi to zelo jasno povedale. Ne gre za pokojnine slovenskih upokojencev, ampak gre za privilegirane pokojnine, ki nimajo podlage v delovni dobi. In na to opozarja gospa Tomčeva in zato je treba to podpreti. Jaz bom to naredil. Hvala.
Postopkovno. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik! Jaz od predsednika Državnega zbora ali tistega, ki sejo vodi, pričakujem, da bo posegel v razpravo in opomnil poslanca, ki se iz političnega funkcionarja spreminja v literarnega teoretika. Uporabljati naslove literarnih besedil za argumentacijo nevzdržnih stališč je najmanj, kar lahko rečem, neokusno. In bi prosila, da bi nekatere opozorili na to. Jaz zdaj razumem, da mogoče kdo v svoji odraslosti ni presegel estetskih vrednot mladinske literature, ampak Muca Copatarica po vseh kriterijih velja za kakovostno mladinsko besedilo. Hvala.
Hvala tudi vam. Jaz upam, da smo razumeli to postopkovno opozorilo in da se bomo tega poskušali držati. Naslednji, ki ima besedo, je gospod Franc Breznik.
Jaz o leposlovju ne bom govoričil, ker se ne spoznam preveč, bom pa vseeno z nekaj podatki, da se bodo državljani in državljanke lahko zavedali, o čem govorimo. Kolegico Tomčevo bom podprl s svojim glasom predvsem zaradi tega, da se bomo zavedali. Prvič, Ustavno sodišče je povedalo, da smo se nekako premalo omejili v Zujfu in da bi lahko te privilegije odpravili, če bi šli širše. Mi potrebujemo v tem primeru, kolikor je politična volja, za tiste privilegirane pokojnine nek širši spekter teh ljudi in potem to ne bo ustavno sporno. Zdaj pa, da bomo kar konkretni. Izplačanih je bilo v tem zadnjem obdobju, govorim z lanskim podatkom, 25 tisoč borčevskih pokojnin, 24 tisoč 834 pokojnin, od tega je dejansko živih 7 tisoč 100 borcev. Vse ostalo prejemajo tako imenovane družine borcev. Nekateri so se upokojili takrat v tridesetem letu do petintridesetem letu. Tudi tisti, ki so živi borci, so bili rojeni recimo leta 1939 in tukaj je v zadnjih desetih letih za te pokojnine iz proračuna šlo 660 milijonov evrov. Da bo ljudem in državljanom in državljankam jasno, kaj to pomeni. Mi ne osporavamo tudi pokojnine borcev, ki so živi, naj to dobivajo, ampak da bo še tretja generacija uživala te pokojnine, pa mislim, da je potreben zdrav razum. Predvsem v obdobju, kjer ljudje si dobesedno prikrajšajo, so lačni. In še ena zadeva, mi si sposojamo skoraj 2 milijardi denarja na tujih trgih. Neko zdravo razumsko razmišljanje je, to ni neka ideološka tema, ampak gre za tiste, ki so leta in leta, desetletja uživali privilegije v tej družbi in mislim, da se ti privilegiji nekako morajo zaključiti. Najlepša hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Jaz bom seveda podprl, kar je Romana, moja poslanska kolegica predlagala, iz prepričanja in tistega, kar sem slišal od predsednice Vlade. Predsednica Vlade je odgovarjala po moji osebni oceni sramotno. Njeni odgovori so bili vprašanja, vprašanja, iz katerih je sledilo, kaj je počenjala prejšnja vlada. Nikakor pa ni odgovarjala na temeljna vprašanja, ki so bila postavljena s strani Romane Tomc. In to se mi zdi zaničevalni, podcenjevalni in absolutno nesramni odnos do Državnega zbora. To vprašanje je bilo dobronamerno, zelo jasno postavljeno in od predsednice Vlade bi slovenski narod in vsi tisti, ki sedimo v parlamentu, pričakovali, da bo na to odgovarjala kvalitetno. Ko govorim o tej temi, se sprašujem, ali govorimo o isti socialni državi. Ali govorimo o isti socialni državi, ko na eni strani imamo veliko večino upokojencev, ki imajo višino pokojnine 300, 400 pa 500 evrov. Na drugi strani imamo pa 18 tisoč ljudi, ki prejemajo letno 65 milijonov evrov. Letno se toliko porabi za teh 18 tisoč pokojnin. Ali je to prava socialna država? In na drugi strani sem izračunal, če bi teh 65 milijonov delili s 500 bi iz teh 65 milijonov lahko dali 130 tisočem upokojencem 500 evrov na mesec pokojnine. In zdaj imamo na eni strani res katastrofalne pokojnine, tam od tisoč do tisoč 800 evrov, na drugi strani pa 300, 400, 500. In vi govorite nam in poskušate slovenski narod prepričati, da je to pošteno, da je to socialna država. Lepo vas prosim, ali govorimo o isti socialni državi?! Ste si kdaj dovolili vprašati upokojence, ki imajo 300, 400 evrov in na drugi strani zagovarjate te privilegirance in privilegirane pokojnine. Kdo vam je dal to pravico, se sprašujem.
Hvala. Naslednji ima besedo mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Navedeno vprašanje, ki ga je postavila kolegica Tomčeva, je danes še posebej aktualno. Najbolj je aktualno za 115 tisoč brezposelnih, še bolj je aktualno za 100 tisoč upokojencev, ki imajo manjšo pokojnino od 500 evrov, kakor tudi za 50 tisoč zaposlenih, ki dobivajo minimalno plačo. In za te ljudi, ki so naši sodržavljani, sokrajani, je še kako pomembno, ali imamo enako pravično socialno državo za vse. Glede na ukrepe, ki jih predlaga Vvlada Alenke Bratušek, ki se nanašajo na neusklajevanje dohodnine, kar seveda pomeni, da bodo tudi ti ljudje z najnižjimi prejemki plačevali več dohodnine, na primer štiričlanska družina s povprečnimi dohodki 330 evrov več dohodnine letno, prav tako bodo plačevali več dohodnine tisti, ki imajo minimalno plačo, skratka vsi. Glede na ukrepe, ki se predlagajo z obdavčitvijo premoženja oziroma nepremičnin, za katerega je jasno, da obstajajo zaradi specifičnosti gradnje v Sloveniji pred 20 in 30 leti velik razlike med vrednostjo premoženja in dohodki, kar pomeni, da bodo ti ljudje z najmanjšimi dohodki še dodatno obdavčeni s tem davkom, je to vprašanje oziroma neodgovor predsednice Vlade na to vprašanje še kako pomembno in zaskrbljujoče za slovensko državo in za slovenske ljudi. Če bodo morali ljudje dejansko biti nacionalizirani zaradi tega davka, je pa to še bolj zaskrbljujoče.
Hvala tudi vam. Še je interes za obrazložitev glasu. Vabim vas k prijavi. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Jaz bom podprl predlog kolegice Romane Tomc. Prvič zato, ker Romana Tomc ni predlagala kar nekaj. Drugič zato, ker Romana Tomc ni kdor si ga bodi, glede na njene dosedanje izkušnje v politiki, na ministrstvih, drugih inštitucijah in tako naprej. In tretjič zato, ker pozna problematiko, o kateri govori. Prihajam iz podeželske občine, kjer je stopnja registrirane brezposelnosti približno 20 %. Na našem pomurskem podeželju mi vemo, kaj pomeni za neko družino en evro ali 10 evrov ali 50 centov. Zato smo tudi poslanci Nove Slovenije predlagali izredno sejo pristojnega odbora, ko smo govorili o revščini. Danes tu ne govorimo o rešitvah, mislim pa, da bi bilo dobro, da o tej problematiki, ki jo predlaga kolegica Romana Tomc, spregovorimo in poskušamo najti v okviru možnosti boljše rešitve za boljšo, pravičnejšo socialno državo. Ja, privilegirane pokojnine niso tiste pokojnine, ki so rezultat vplačanih prispevkov, kot zelo dobro pove naš spoštovani kolega, prav tako iz Pomurja. Ampak če povprečno privilegirano pokojnino letno poskušam razdeliti, lahko ugotovim, da bi za kakšno skromno družino, ki zna skromno živeti, zadoščala tam nekje za štiri mesece. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Tudi sama bom podprla razpravo o odgovoru, ki ga je dala predsednica Vlade na vprašanje moje poslanske kolegice. Predsednica Vlade je namreč rekla, da je proračun socialen, v isti sapi pa vsi skupaj seštevate milijone, ki jih boste pobrali z novimi davku, da jih boste veselo netransparentno trošili naprej. V tem letu ste pripravili posebna darila za davkoplačevalce. Vsak bo moral prispevati 200 evrov za sanacijo dveh zasebnih bank, v katerih se najdejo predvsem prijatelji iz Foruma 21, ki se vsem skupaj smejijo iz svojih vil, bazenov, jaht in stanovanj na Floridi. Podražili ste vinjete, podražili prevoze za osnovnošolce oziroma dijake in študente, spreminjate dohodnino, da boste tudi iz tega naslova nekaj več potegnili iz žepov praktično vsakega državljana in jim na ta način zmanjšali plače, dvignili ste DDV, danes nam pa na odborih razlagajo, koliko bomo za to imeli manj sredstev v zdravstvu in vsepovsod, ker so to nove obremenitve. Obenem so to nove obremenitve predvsem za davkoplačevalce, čeprav je takrat premierka rekla, da minimalno 3 evre bodo dali več. Vprašajte jih, koliko dejansko dajo več. Zaradi vseh teh razlogov bom podprla razpravo o odgovoru.
Hvala. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Nekateri med vami ste leta 2010 glasovali za Svetlikov zakon, ki je ukinili državne pokojnine. 17 tisoč kmetov ali pa kmečkih zavarovancev je v trenutku ostalo brez 170, 190 evrov neke državne pomoči. In to je šlo za ljudi, ki pravzaprav večinoma svojega življenja niso mogli vplačevati v pokojninski sistem, ker jim je bilo to preprečeno. Nihče takrat ni protestiral, ne varuhinja človekovih pravic, ne vi, ki se imate tu za varuha pravičnosti. In ta ukrep ste pospremili z besedami, da gre za pravično porazdelitev bremen. Kot kompenzacijo temu ukrepu ste potem ponudili varstveni dodatek s klavzulo, da tisti, ki se bo odločil, da ga bo prejemal, se mu usede na hipoteko, na premoženje. To je bil kompenzacijski ukrep. Istočasno prejema iz državnega proračuna cel kup oseb velike dodatke k pokojninam, ki so večje od tisoč evrov. V pravice nikogar od teh niste posegli ne leta 2010, ne leta 2011, ne leta 2012 in tudi sedaj ne posegate. In kar je najhuje, nikomur od teh se država ne usede na premoženje. In ko govorite o pravični socialni državi, je morda najprej treba zagotoviti socialne pravice tistim, ki komaj z državno pomočjo vred skladajo konec s koncem, potem pa pridejo na vrsto tisti, ki imajo tisoč ali tisoč 200, tisoč 500 evrov pokojnine. Mi želimo o tem razpravo in zato jo bom podprl, ker je treba te temeljne dileme družbe enostavno rešiti. Mi podpiramo bogate in omejujemo pravice revnim. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Še gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi jaz bom obrazložil svoj glas. Jaz podpiram to razpravo, ker mislim, da je ta problematika izredno pomembna in si zasluži razpravo na naslednji seji oziroma odgovori na vprašanja si zaslužijo širšo razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Moram pa reči, da so bili mnogi ukrepi v preteklosti sprejeti, bili so tudi nekateri poskusi, da se zadeve popravijo, pa so žal propadli. Na primer zdaj omenjena državna pokojnina, za katere smo se mi borili pred 13 leti, je bila povožena z enim od zakonov, vendar je tudi takratna koalicija sprevidela, da je bila to napačna odločitev in smo jo pripeljali nazaj pri prvi spremembi pokojninskega zakona, ki je pa bil potem na referendumu ob pomoči mnogih zrušen. To izredno obžalujem in mislim, da bi to ljubo državno štipendijo, ki so jo dobivale takrat predvsem starejše ženice kmečkega in obrtniškega ceha, tiste, ki se niso mogle zavarovati v svojem času, ki so dobivale nek ubogi denar – 188 evrov. Na področju sociale je ogromno problemov in zato podpiram to, da o tem problemu opravimo splošno razpravo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Še je interes za obrazložitev glasu. Gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa. Danes smo slišali, da kolegica Romana Tomc ni kar tako nekaj. Tudi mag. Alenka Bratušek, predsednica Vlade, ni kar tako nekdo. Jaz sem poslušal njen odgovor in sem bil z odgovorom zadovoljen. Če pa govorimo o pravični in socialni državi, pa moramo vedeti, da je ta padla pred več kot dvajsetimi leti z izbrisom več kot 25 tisoč ljudi. In teptanje človekovih pravic se tukaj v Državnemu zboru nadaljuje. Ne nazadnje je uvertura v simfonijo tega bila napisana z Zujfom. Na žalost tistih, ki so to napisali, in na srečo ljudi, se to ni uresničevalo, kajti Ustavno sodišče je preprečilo nadaljevanje pisanja te simfonije. Zato seveda pri temu početju ne bom sam sodeloval. Z odgovorom mag. Alenke Bratušek sem zadovoljen, zato ne bom podprl tega predloga. Hvala.
Hvala. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 45. [[za je glasovalo 32.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jakoba Presečnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednice Vlade mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje Jakoba Presečnika v zvezi s strategijo razvoja letalskega prometa v primeru prodaje osrednjega slovenskega letališča. Obrazložitev glasu ima v imenu poslanske skupine gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa. Najprej se naj popravim na moje prejšnje izvajanje, baje da sem rekel državna štipendija, prav je državna pokojnina. Se opravičujem. Vsi se gotovo zavedamo, da za gospodarsko sodelovanje s tujino, investicije, za potrebe domačega prebivalstva, je seveda potrebno kvalitetno osrednjeslovensko letališče. Zagotovo se tega vsi zavedamo. Pri tem so mali delničarji, kot smo slišali če ne drugače iz medijev, pred tedni gladko zavrnili, povozili investicijo v drugo fazo izgradnje potniškega terminala. Vlada pa po moji oceni in tudi po oceni poročil iz medijev, jaz drugih poročil nimam, ni storila dovolj, da bi dobila nazaj glasovalne pravice, ki so ji bile odvzete, mislim da že lansko leto. Pri tem naj pripomnim, da so za to investicijo odobrena evropska sredstva v višini okoli 15 milijonov evrov, da ima aerodrom lastnih sredstev, namenjenih za ta namen, okoli 35 milijonov in da bi bilo za zapiranje finančne konstrukcije potrebnih samo okoli 5 milijonov kredita. Mislim, da lahko iz tega vidimo, ne samo kako pomembna investicija je to pri nedograjenem potniškem terminalu, ampak da je to investicijo tudi na lahek način možno izvesti. Drugo vprašanje, pri prodaji ali oddaji koncesije pričakujem, da ta ne bo potekala v smeri, da bo aerodrom prodan nekemu bližnjemu letališču, s katerim bi bilo povezano, kot jaz temu pravim z nekim zračnim trolejbusom, kamor bi vozili potnike z našega letališča na to tuje letališče. Moje vprašanje je bilo, kakšne načrte ima Vlada z osrednjim slovenskim letališčem. V poslanski skupini bomo podprli predlog, da o odgovorih predsednice Vlade opravimo širšo razpravo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 45. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 45.]] Sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Mateja Tonina bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednice vlade mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje mag. Mateja Tonina v zvezi z izvajanjem Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Obrazložitev glasu ima v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije mag. Matej Tonin.
Spoštovani! Predsednico Vlade sem spraševal o učinkih, o rezultatih Zakona o odvzemu premoženja, pridobljenega na nezakonit način. Rezultati so po dveh letih klavrni. Minister za pravosodje je sporočil, da v dveh letih veljavnosti tega zakona ni bilo po tem zakonu odvzeto niti eno premoženje. Izjemno slabo sporočilo za državljane, odlično sporočilo za tajkune. Mene resnično zanima, v čem je problem, da ta zakon ni učinkovit. Zanima me zakaj pri nas nezakonito pridobljenega premoženja ne moremo odvzeti, medtem ko to lahko storijo v Srbiji, in so ga samo v prvem letu veljavnosti odvzeli za 100 milijonov evrov, medtem ko to lahko naredijo v Italiji, ko to lahko naredijo v Nemčiji in še kje. Zanima me, v čem je problem. Ali je problem v ljudeh ali je problem v zakonodaji? Če je problem v ljudeh, torej v sodstvu, potem imamo širši in težji problem. Če pa je problem v zakonodaji, potem pa smo mi, ki sedimo v parlamentu, zato tukaj, da ta problem rešimo. In ta razprava, ki sem jo predlagal, bi definitivno pripomogla k temu, da pridemo do dna, v čem je problem. Zato kdorkoli mu je vsaj do kančka pravičnosti v tej družbi, bi to razpravo moral podpreti.
Hvala. Naslednja, ki želi v imenu poslanske skupine obrazložiti glas, je gospa Maša Kociper.
Hvala lepa. Glasovala bom proti takšnemu predlogu gospoda Tonina, pa ne zato, ker si ne bi želela, da ne bi bilo tistim, ki so to zaslužijo, odvzeto nezakonito pridobljeno premoženje. Absolutno nasprotno. Tudi v Pozitivni Sloveniji smo ogorčeni nad tem, da se to doslej še ni zgodilo. Ampak za razliko od tistih, ki bi se o tem pogovarjali, mi reagiramo. Kot, gospod Tonin, dobro veste, na predlog Pozitivne Slovenije je bil tudi na Odboru za pravosodje pred 14 dnevi sprejet sklep, da bo Vlada v roku enega meseca predložila v proceduro novo spremenjeno novelo tega zakona in takrat bo na voljo veliko, veliko legitimnega časa v skladu z zakonodajnim postopkom, da se o tem podrobno pogovorimo. Očitno je, da je nekaj s tem zakonom narobe. To ugotavlja tudi stroka. Pozitivna Slovenija je spremembo tega zakona dala kot eno od ključnih točk v koalicijski dogovor. Odkar smo prišli na oblast, na tem zakonu intenzivno delamo in čez 14 dni, čez tri tedne bo ta zakon v proceduri. Bi pa, če sem že pri besedi, povedala, da gre pri vseh posegih v lastniško pravico, eno takšno debato smo imeli včeraj na Odboru za finance, za izjemno zahtevna pravna vprašanja. V Sloveniji je lastninska pravica izjemno zaščitena – bolj kot v nekaterih državah. In tudi v tem primeru gre za poseg v lastninsko pravico. Tako kot v drugih podobnih primerih je treba ta poseg znati dobiti na ustrezen način v skladu z načelom sorazmernosti, v skladu z drugimi ustavnimi pravicami, in to je nekaj zelo zahtevnega, zato je tudi Ministrstvo za pravosodje do sedaj delalo na tem zakonu. Bo pa zakon zdaj pripravljen in upajmo, da bo imel pozitivne učinke. In ko bo zakon v proceduri, gospod Tonin, bo res veliko časa, da se pogovorimo o tem in da, upam, da tudi vaša poslanska skupina kakšno konkretno rešitev, kako je ta poseg v lastninsko pravico mogoče lažje izpeljati. Sami tožilci so opozorili, da na način, kot je bil zakon napisan sedaj, pravzaprav tega obrnjenega dokaznega bremena ni bilo mogoče uveljavljati, in tudi oni so klicali na pomoč po novem zakonu in žal, da ni bil ta zakon sprejet že v vašem mandatu. Hvala.
Hvala tudi vam. Še je interes za obrazložitev glasu. Tokrat vas vabim k prijavi, ker vas je več. Besedo ima gospa Romana Tomc. Ne. Gospod Marjan Pojbič. Ne. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. V uvodu je treba povedati, da je to treba podpreti. Zakaj je treba podpreti? Ker ne gre samo za neke navadne spremembe zakona. Ne gre za to vprašanje. Tiste spremembe bodo ali pa ne bodo, ker rezultat bo čez eno leto isti. Tukaj gre za eno drugo temeljno vprašanje in v tem kontekstu je treba razpravo, ki jo predlaga gospod Tonin, podpreti. Gre za vprašanje tega, da nočejo delati. Pravosodje noče delati! Za to vprašanje gre. Gre za vprašanje, da preprosto tožilska organizacija, ki jo vodi, vemo kdo, vemo tudi kam paše politično, enostavno noče nič narediti na to temo. V tem je vprašanje. Tudi ne gre samo za izvajanje tega zakona. Gre recimo za vprašanje Ljubljanske banke. Leto in nekaj ima gospod tožilec stvari na mizi in do danes ni narejeno nič. Določil je enega tožilca, ki ima stvar v predalu. Sam je povedal, da se ta tožilec ukvarja s temi vprašanji Ljubljanske banke, ker vemo, da imamo milijardno luknjo, pol delovnega časa. Torej nobena sprememba zakona, ki jo boste predlagali, ne more prinesti nekaj, kar bi želeli. To je navadna farsa. Treba je narediti nekaj: treba je poseči tudi v tožilsko organizacijo. To je temeljno vprašanje in okoli tega bi lahko stekla razprava v okviru predloga gospoda Tonina. Drugega se ne more zgoditi nič. Hvala.
Hvala. Besedo ima mag. Matej Tonin.
Zakaj bi bilo še smiselno podpreti to razpravo? Če bomo čakali na prenovljeni predlog Vlade, potem tisti, ki ste že v tem parlamentu dolgo časa, veste, da se bo vsa razprava vrtela o točno določenih členih, ali je ta člen boljši, kako bi zadevo tako ali drugače uredili, ne bomo pa opravili generalne razprave, na kakšen način si sploh želimo opraviti oziroma na kakšnih načelih si želimo opraviti poseg v lastninsko pravico. Ali zagovarjamo italijanski model, ki pravi, da najprej kriminalcu zasežejo premoženje, potem pa šele v postopku, ki teče, se pokaže, ali mu bodo to premoženje vrnili, če se bo izkazalo, da je nedolžen, ali bo to premoženje dokončno odvzeto. Pri nas imamo pa za enkrat zadevo tako urejeno, da mora najprej naše sodstvo pokazati, da je nekdo dobil na nezakonit način določeno premoženje, in potem šele ta dokazuje, na kakšen način je do tega premoženja prišlo. To so generalni koncepti, o katerih bi moral ta parlament govoriti in temu se ne bi smeli izogibati in reči, to pa ni stvar debate, o teh stvareh se bomo pa kasneje pogovarjali. Če hočemo kakšno stvar tukaj na tej točki premakniti naprej, potem je treba to razpravo podpreti.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Seveda bom podprl to razpravo. Nujna je, zelo nujna, kajti dve leti, ko pravosodje ne izvaja zakona o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja, kažeta na to, da gre za sabotažo. Gre za klasično sabotažo. In jaz ne morem pritrditi temu, češ, zdaj smo pa naročili in sprejeli sklep, da bo prenovljen zakon. Ta sklep sem jaz na odboru predlagal in iz taktičnih razlogov ga je Pozitivna Slovenija prevzela potem pred mano, ker sem ga jaz predlagal v debati. Ampak pri njih gre za zavlačevanje. Jaz jim verjamem in jih razumem, da jim je naročeno, da morajo storiti vse na taktični osnovi, kako bi preprečili to, da bi sodišča razsojala o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja. Pred enim letom, ko smo obravnavali poročilo tožilcev, sem generalnega državnega tožilca spraševal, zakaj se ne izvaja ta zakon in sem rekel, naj da v predlog načrt pregona. In me je zavrnil: "Mi se bomo že sami odločali, izbirali, kaj bomo preganjali." Torej gre za zavestno ignoriranje pregona. In zaradi tega mora Državni zbor, kolegice in kolegi, tisti, ki ste zavezani temu, da bomo Slovenijo uredili, da bomo vrnili zaupanje v to državo, da bomo vrnili upanje za mlade generacije, nemudoma sprejeti to razpravo. Če v Srbiji, na Hrvaškem in v Italiji lahko preganjajo, potem moramo tudi mi imeti take pravnike, ki so tega sposobni. Ne pa da se pravniki izgovarjajo, da gre za izredno zapletena pravna vprašanja. Če bi se mi ,laiki, na to izgovarjali, bi bilo nekako logično, pravniki pa se na to izgovarjati ne morejo. Zaradi tega podprite, tisti, ki ste za to državo, to razpravo. Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev glasu ima še gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda bom podprl predlog, ki ga je podal kolega Matej Tonin. Mislim, da bi to morala biti pravzaprav naša praksa – da za ključne zakone po nekem obdobju, recimo dveh let, opravimo analizo, ali ta zakon deluje ali ne deluje. To bi morala biti praksa. In mi zdaj vidimo, da ta zakon ne deluje. Ker, poglejte, kaj se zgodi – Državni zbor zakon sprejme in potem se nam, torej zdi se, da se nam fučka, kako se ta zakon v praksi izvaja. In hvala bogu, da je kolega Tonin ugotovil frapantne podatke, da se ta zakon ne izvaja, je pa ključen. Zdaj boste tisti, ki mislite in verjamete enemu od ministrov te vlade, ki pravi, da nedotakljivih ni več, da svetih krav ni več, seveda glasovali proti, ker boste rekli, s tem glasovanjem "proti" je Slovenija super pravna država. Jaz pa v to ne verjamem, zato bom glasoval "za".
Hvala. Še gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom ta predlog za razpravo podprl. Zakon o zaplembi premoženja nezakonitega izvora je predlagala Pahorjeva vlada. V njenem imenu so glavno vlogo igrali iz Poslanske skupine Zares. Če držijo trditve, ki jih je povedala gospa Kociper, potem je ta zakon napisan namensko tako, da se ne more izvajati. In zdaj samo sprašujem, kako bo ta koalicija, ki je zelo podobno sestavljena, popravila ta zakon tako, da bo operativen. Najbrž nikakor. Bi pa rad povedal še to, da posegi v lastninsko pravico so ponekod zelo enostavni, celo na podlagi enakih ali podobnih odločb. V Triglavskem parku imate odločbe o rušenju objektov, neki starejši gospe so ta objekt porušili, pa je v njem bivala, ne vem, 20 let, Marku Jakliču pa na osnovi enake odločbe tega niso uspeli v 7 letih. In če tako deluje in se tako izvršuje Zakon o zaplembi premoženja nezakonitega izvora, če se pričakuje, da bodo na osnovi tega se izvršili neki posegi pri tistih, ki so si to privoščili ali pa to storili, potem najbrž čakamo zaman – tudi z novelo, ki jo verjetno pripravljate – ker bo to samo še nadaljnja dodatna zaščita, da se ne bo ničesar storilo. Ključen problem je v pravosodju. Na osnovi prijav, najbrž jih je enormno pri vseh teh zgodbah, se da narediti izjemno veliko. Stvari so najbrž zelo enostavne, ker do podatkov ni težko priti, ampak nič se ne stori. Zakaj stvari stojijo, je treba vprašati tudi na takšen način: z razpravo, če drugače ne bo šlo, pa najbrž na kakšen drug način tudi spremeniti zakonodajo glede meritev učinkovitosti dela v pravosodnem sistemu. Treba pa je to diskusijo po mojem mnenju odpreti in zato jo bom tudi podprl.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev. Za je glasovalo 34, proti 49. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Roberta Hrovata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Roberta Hrovata v zvezi z nepremičninskim davkom. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 33, proti 48. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Tomaža Lisca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor Sama Omerzela na poslansko vprašanje Tomaža Lisca v zvezi s tretjo razvojno osjo. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 48. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Dragutina Mateja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje Dragutina Mateja v zvezi s čakalnimi dobami v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 49. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Horvata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje dr. Senka Pličaniča na poslansko vprašanje Jožefa Horvata v zvezi s pripravo ustreznih zakonodajnih rešitev za razkritje in pregon oseb, ki so odgovorne za razkroj slovenskega bančnega sistema. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije ima gospod Jožef Horvat.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta moj predlog seveda podprla. Poslansko vprašanje, ki sem ga naslovil na ministra za pravosodje dr. Senka Pličaniča, je pravzaprav nastalo po tretji seji preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu, ki je bila že 2. julija letos, in ko smo ob prisotnosti članov Komisije za preprečevanje korupcije obravnavali oceno stanja Komisije za preprečevanje korupcije, ta dokument ima datum marec 2013, je predsednik gospod Goran Klemenčič, če sumiram razpravo, povedal, da so za barabije, oprostite izrazu, v slovenskem bančnem sistemu krive sive eminence slovenskega bančnega sistema in da jih, ker mu to zakonodaja preprečuje, ne more identificirati oziroma poimenovati z imeni in priimki. Tako da, kolegice in kolegi, ta razprava oziroma glasovanje o tem predlogu sklepa se lahko prevede tudi na odločanje o vprašanju, ali ste za to, da z zakonskimi rešitvami Državni zbor čim prej omogoči pristojnim organom, da identificiramo sive eminence slovenskega bančnega sistema. Torej tiste, ki so dejansko krivi za razkroj slovenskega bančnega sistema. Ali na drugi strani, da bom še bolj razumljiv.: gre za odločanje o tem, ali podpiramo, podpirate ministra dr. Senka Pličaniča pri njegovih prizadevanjih, da pred roko pravice čim prej pripelje sive eminence slovenskega bančnega sistema. Toliko govorimo o bančnem sistemu, to je rak rana naše države. Kolegice in kolegi, mislim, da je dobro, da tukaj podpremo ministra, ki si iskreno prizadeva za to, da ugotovimo, kdo je kriv, kdo z imenom in priimkom je kriv, da so nam propadle in še naprej propadajo slovenske banke in da jih pripeljemo pred roko pravice. Na štiri oči pa vam bo tudi gospod minister povedal, kakšne težave ima pri tem svojem prizadevanju. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 49. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Vizjaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razprav o dogovoru ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta na poslansko vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z reorganizacijo upravnih enot ter carinske in davčne uprave. Obrazložitev glasu ima v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Vizjak.
Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki bomo ta predlog podprli. Slovenija je trenutno regionalno razdeljena na 12 statističnih in razvojnih regij. V okviru teh regij so formirane tudi določene inštitucije in tudi država ima v okviru teh 12 regij takšno in drugačno organiziranost. Ima razne izpostave, urade. Ta teritorialna razdelitev državne uprave zagotavlja pomemben servis ne samo ljudem, temveč tudi lokalnim skupnostim in vsem razvojnim faktorjem v tistem okolju. Zato pomenijo pomembno podporno okolje za delovanje in funkcioniranje teh razvojnih ambicij posamezne regije v smeri zmanjševanja razvojnih razlik. V javnost in tudi sicer so prišle informacije, da se pri združevanju carinske in davčne uprave v tako imenovano finančno upravo dela na projektu, da poslej ne bo več 12 teh teritorialnih enot, temveč zgolj 8. Prejudicira se neka nova regionalna delitev Slovenije in se zmanjšuje vpliv nekaterih regij, ki so do sedaj imele vse regijske komponente. Mimogrede, med njimi je Posavje, Koroška, Zasavje in še katera regija. In s tem se krni tudi življenje in ne nazadnje tudi možnost razvoja teh regij. Naj samo omenim, v Posavju imamo 32 regijskih inštitucij, ki zaposlujejo okoli 2 tisoč ljudi. Po tej delitvi naj ne bi bilo več konkretno v Brežicah ne carinske ne davčne uprave, temveč bi bila ta v Novem mestu in bi v Brežicah imeli neke vrste vložišče te davčne uprave. Podobno se dogaja na Koroškem, podobno se dogaja v Zasavju. Jaz mislim, da je to slabo. Da je to neko prejudiciranje bodoče pokrajinske ureditve. Enako se, spoštovani, dogaja, ko želi minister Virant uvesti upravne okraje in izpostave namesto sedanjih upravnih enot. Tudi tu je dal kar v izhodišče že številko 8. To se pravi, da bo teh okrajev poslej 8 in izpostave. Jaz mislim, da to ni prava pot. In da je prav, spoštovani poslanci, da odločitev o tem, kakšna bo bodoča regionalna delitev, opravimo tu v parlamentu ne pa pod krinko raznih reorganizacij državne uprave. To delajo posamezni ministri, in še to neusklajeno eden od drugega. Zato, spoštovani, predlagam to javno razpravo in prosim zlasti tiste poslance, ki prihajate iz prizadetih regij, pa tudi širše, da jo podprete, ker mislim, da bodo to pozitivni signali za bodoče rešitve.
Hvala. V imenu poslanske skupine gospod Franci Bogovič, imate besedo.
Z velikim veseljem bom ta predlog za razpravo v Državnem zboru podprl. Verjamem, da tako, kot je dejal mag. Vizjak, nas je, ne glede na to, kdo je v kateri poslanski skupini, ali smo v koaliciji ali opoziciji, odgovorni za to, da bo Slovenija dobro in učinkovito organizirana. To, kar se počne v zadnjem času, ko se iz rokava stresajo predlogi enkrat za ukinitev občin, drugič za ustanovitev nekih upravnih okrajev, tretjič nekdo združuje institucije regijskega pomena, govori o tem, da v Sloveniji nimamo jasne strategije na tem področju. Razprava v Državnem zboru je nujna in mislim, da je eden od ključnih problemov Republike Slovenije danes, da enostavno nismo nikoli sprejeli principa subsidiarnosti in ugotovili, ne katerem nivoju bi se katera funkcija najbolje opravljala. Vemo vsi, da je tudi ureditev lokalne samouprave invalidna v tem delu, da nimamo druge ravni lokalne samouprave in da je treba na tem področju nekaj postoriti. To, da prihajajo takšni neusklajeni, iz rokava streseni predlogi v parlament, in potem glodamo te kosti je neprimerna pot, zato v Slovenski ljudski stranki podpiramo, da se opravi razprava v Državnem zboru. Ali bo ta predlog danes izglasovan, je to dobra osnova, sicer pa bomo tudi v Slovenski ljudski stranki že v zelo kratkem postorili to, da bo razprava v Državnem zboru o tem potekala. Mislim, da je nujna in da je prav, da resnično naredimo to, kar državljanke in državljani od nas pričakujemo, da nas ne bodo potem cukali, če je nekdo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije ali pa Državljanske liste, pa ti tvoji ministri ukinjajo tvoje inštitucije in imamo lokalno zelo velike probleme. Zato je prav, da naj bo sprejeta neka strategija, kjer ne bo to stvar niti posameznega ministra, niti lobiranja v poslanskih skupinah in domena neke koalicije. To presega te meje, presega čas neke koalicije, ampak je treba po teh letih, po letu 1995, ko je bila lokalna samouprava prvič uvedena v Republiki Sloveniji, pa nekajkrat dopolnjena, se usesti in jasno izdelati strategije. Na to nas opozarjajo tudi pravni strokovnjaki in strokovnjaki s tega področja in resnično tako kot se lotevamo in tako kot se minister Virant loteva te zadeve, je učni primer, kako se takšnih stvari ne smeš lotevati.
Hvala. Obrazložitev glasu, gospod Kavtičnik. V lastnem imenu?
Hvala. Tudi v koaliciji se zavedamo tega problema, vendar ga ne mislimo reševati na tak način, da bi s poslanskim vprašanjem potem odprli javno razpravo. To je preveč pomembna in zahtevna materija, ki jo bo treba reševati drugače. Minister oziroma Vlada bo morala priti z določenim predlogom, ne tako, da češ nekdo govori, nekje se sliši in tako naprej. Vlada bo morala priti z določenim predlogom, ki ga bomo potem morali seveda temeljito predebatirati in opraviti neko poglobljeno debato in razpravo. V to je treba vključiti tudi predstavnike občin, lokalnih skupnosti in tako naprej. S samim poslanskim vprašanjem oziroma z odgovorom na to vprašanje ne bomo mogli tega rešiti, ampak je za to potrebna temeljita in poglobljena razprava. Sam tega predloga trenutno ne bom podprl. Bom pa si prizadeval in podprl vse tiste predloge, da bo Vlada čim prej prišla s temeljito rešitvijo. Hvala.
Hvala. V lastnem imenu ima besedo mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani! To poslansko vprašanje ni bilo postavljeno na podlagi nekih indicev ali pač nekaterih informacij ali medijskih zapisov temveč zelo konkretnih dokumentov dveh ministrstev. Tako na Ministrstvu za finance, kjer so že pripravili uredbo o formiranju novih finančnih uradov, osem plus ena. To je konkreten dokument, ki je že v medresorskem usklajevanju, kot tudi delovno gradivo na Ministrstvu za notranje zadeve, kjer se usklajuje tekst in pristojnosti, ki jih bodo izgubile upravne enote in ki bodo prenesene na upravne okraje. Vse to je že napisano. To so dokumenti, vladni dokumenti, ki nastajajo. Jaz menim, da način, da nastajajo prikrito parlamentarcem, torej na nivoju vlade in ministrstva, ni pravi. Da je prav, da o tako pomembnih vprašanjih, ki se nanašajo tudi na bodočo regionalizacijo te države, spregovorimo v tem parlamentu. Če na žalost Vlada ne pride v Državni zbor s tem generalnim predlogom, ga moramo izsiliti poslanci. Ne gre drugače. Reorganizacija upravnih enot, finančne uprave bo tlakovala reorganizacijo tudi vseh ostalih inštitucij, kot so zavodi za zaposlovanje, zavodi za zdravstveno zavarovanje, zavodi za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zavodi za gozdove. Tudi pri zavodih za gozdove se obeta regionalizacija oziroma krčenje območnih enot zavoda za gozdove. Jaz mislim, da je to, kar se dogaja, en presedan bodoče regionalne razdelitve, ki se bo zgodil potihoma z odločitvami pristojnih ministrov ali še huje – z reorganizacijo zavodov. Pri Zavodu za gozdove sploh ni potrebno imeti nikakršne odločitve vlade, temveč zgolj reorganizacijo ene konkretne inštitucije. In to je nevarnost, spoštovani, zato jaz mislim, da je prav, da tukaj parlamentarci le kaj rečemo.
Hvala. Obrazložitev glasu gospod Franc Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Pravzaprav se nocoj nisem oglašal pri obrazložitvah glasu, ker vem, kako to žal zgleda. Predlog za kakršno koli razpravo s strani opozicije je v veliki meri s strani opozicije povožen. To je pač takrat, ko je leva opcija na oblasti. Ko je bila naša opcija na oblasti in je bil kakšen pameten predlog iz takratne opozicije, je kakšen Pukšič pa Jerovšek celo to podprl in smo imeli razpravo v Državnemu zboru in ni bilo nič narobe. Danes pa to, kar slišim s strani koalicijskih poslancev, da je sicer dobra materija, da bi morali o tem razpravljati, da tudi vas skrbi, pa skrivate pred opozicijo, pred javno razpravo v Državnemu zboru, je pa seveda sramotno. Prav eden od takšnih poslancev, ki je imel takrat v opoziciji predlog, je bil podprt. Zato pa, kolegice in kolegi, vam ne verjamemo, nič vam ne verjamemo, ker sami med seboj si ne zaupate in očitno si lažete. Zato se dogaja to, kar se dogaja z Zakonom o nepremičninah. Najprej sprejmete proračun, potem pa vsak po svoje skačete okoli. Rekli bi kot opice na gmajni. Zato imamo danes to, kar imamo v državi. Včeraj so v Financah zapisali, kje je Slovenija danes. Številke so grozljive. To ni moja ocena, to je ocena nekoga, ki se tudi na ekonomijo spozna. Gospodarska aktivnost še vedno upada, mladi odhajajo, perspektive in upanje za boljši jutri ni. To je vaša koalicija. In tudi sedaj si ne upate, da bi o tako pomembni zadevi, kot je reorganizacija Slovenije, razpravljali v Državnemu zboru. Res mi je nerodno, kje sem.
Hvala. Lahko glasujemo? Še mag. Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Kar nekaj očitkov je bilo ne nazadnje tudi na koalicijske poslanke in poslance ali pa apelov, da ne bomo glasovali napak, ker je to tema, ki se dotika pravzaprav vseh nas, ki ne prihajamo iz velikih centrov. In kolega Vizjak, vi veste, da jaz prihajam iz tiste regije, ki je nedvomno v preteklosti izgubila največ, kar se tiče inštitucij, državnih inštitucij na lokalnem oziroma regijskem nivoju. Pa se boste spomnili, spoštovani kolegi iz opozicije, razprav, ki smo jih imeli v Državnem zboru pred dobrim letom, ko je bilo na dnevnem redu vprašanje ukinjanja regijskih centrov za obveščanje. Takrat smo imeli podobno poslansko vprašanje opozicijski poslanci in vas prosili, da ne kar tako čez noč ukinjati tako pomembnih inštitucij, kot so regijski centri za obveščanje. Prosil smo za javne razprave, nismo bili uslišani. In jaz moram reči. ja, hvala zdajšnjemu ministru Jakiču, da je prisluhnil našim zelo utemeljenim predlogom takrat in opozorilom in vzpostavil nazaj vse regijske centre, tudi v tistih regijah, ki so bolj oddaljene oziroma ogrožene. Tudi centri za socialno delo so ena tem, ki se bo verjetno ali bo podvržena regionalizaciji. Tudi vi to veste, kolega Vizjak, ker so se začele razprave še v vašem mandatu. Ampak da ne bom zdaj predolgo razpravljala o tej temi, jaz verjamem, upravnih okrajev za enkrat ni na dnevnem redu vlade. In predlogi, kakršni so bili dani, absolutno tudi za poslance, ki prihajamo iz, kot sem dejala, ogroženih regij, kar tako ne bomo pristali na neke insinuacije, ki se pojavljajo v javnosti, ampak bomo zahtevali takrat, ko bo čas za to, utemeljeno razpravo, ki bo temeljila na dejstvih. Še enkrat, v preteklosti je Zasavje utrpelo veliko škodo, preveliko škodo tudi zato, ker so bile razprave onemogočene navkljub prošnjam poslank in poslancev, ki prihajamo iz tistih krajev. Ampak kot rečeno, jaz takšnega predloga ne bom podprla, verjamem, da je časa dovolj, in verjemite, stali bomo za tem, da bomo dosegli tisto, kar je prav.
Hvala. Gospod Franci Bogovič ima besedo.
Bom pomagal, da ne bo tako težko glasovati. Prej sem napovedal, da bomo v kratkem o tem spregovorili v parlamentu. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke jutri vlaga predlog za nujno sejo odbora, na katerem bomo govorili o lokalni samoupravi in o financiranju lokalne samouprave, tako da mi je čisto vseeno, kako danes glasujete. V parlamentu bomo v kratkem o tem govorili.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 46. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 46.]] Sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihaela Prevca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor Sama Omerzela na poslansko vprašanje Mihaela Prevca v zvezi z gradnjo in vzdrževanjem državnih cest. Lahko glasujemo? Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Sonje Ramšak bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje dr. Senka Pličaniča na poslansko vprašanje Sonje Ramšak v zvezi s stečajnimi postopki. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospa Sonja Ramšak.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ne zato, ker bi ne bila zadovoljna z odgovori ministra Pličaniča, želim, da podprete splošno razpravo o mojem poslanskem vprašanju. Gre za izredno pomembno tematiko. Kot ugotavljam, danes Vlada tudi ni potrdila nove insolvenčne zakonodaje, kar je slabo tudi v vidu današnjih tragičnih dogodkov v Mariboru. Neustrezna insolvenčna zakonodaja povzroča travme ljudi. V svojem poslanskem vprašanju sem opozorila na nekatere nepravilnosti oziroma nedoslednosti, ki so predvsem vezane na lizinške pogodbe, neprerekanje terjatev in pa menične spore. Mislim, da je to zelo pomembno vprašanje tudi za razvoj gospodarstva in za dobro ljudi in državljank in državljanov, zato upam, spoštovane kolegice in kolegi, da boste predlog za splošno razpravo tudi podprli. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 49. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Jerovška bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi z nakupom opreme v Domu dr. Jožeta Potrča. Lahko glasujemo? Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 49. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Andreja Čuša bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta na poslansko vprašanje Andreja Čuša v zvezi s projektom ustanavljanja pokrajin. Lahko glasujemo? Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 49. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Alenke Jeraj bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala na poslansko vprašanje Alenke Jeraj v zvezi z imenovanjem direktorjev direktoratov. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala. Ob nastopu svojega mandata je 27. februarja letos predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek dejala: "Eden izmed ciljev, ki izboljšujejo naše razmere, je pritegnitev in upoštevanje stroke. Od vrhunskih slovenskih strokovnjakov ljudje pričakujejo, da politiki pomagajo voditi to državo, od nas politikov pa upravičeno pričakujejo, da znamo te vrhunske strokovnjake poiskati in prisluhniti, nato pa njihove ideje strniti v izvedljiv načrt upravljanja s to državo. Zato bo nova vlada v svoje delo skušala pritegniti strokovnjake in jim pozorno prisluhnila." Vlada je res imenovala dve v. d. direktorici, in sicer v.,d. generalno direktorico za vrtce in osnovno šolo mag. Vlasto Poličnik in v. d. generalno direktorico za srednje in višje šolstvo Elviro Šušmelj. Nobena od teh kandidatk ni prestala pozitivno preizkusa na uradniškem svetu, ki ugotavlja strokovnost takšnih direktorjev oziroma kandidatov. Jaz se zavedam, da minister lahko izbere svojo ekipo in tega nikomur ne oporekamo, vendar pa sem želela od ministra izvedeti, katere posebne pogoje, če teh, ki jih zahteva uradniški svet, omenjeni gospe nista izpolnjevali, kateri od pogojev voditeljskih kompetenc, kvalitete ali česarkoli že so botrovali temu, da jih je izbral za svoje sodelavke. Ali je bil edini kriterij politična pripadnost oziroma prava stran ali kaj drugega? Tega odgovora nisem dobila, zato predlagam, da glede na to, da je premierka zagotovila, da bomo na vseh mestih imeli same strokovnjake, da o tem opravimo razpravo. Namreč izobraževanje in področja vrtcev, osnove šole, srednjih in višjih šol zagotovo niso nepomembni, celo več, v zadnjem času lahko spremljamo marsikaj, kar po mojem mnenju v šolstvo ne sodi. Kar nekaj težav imamo na teh področjih. Ali bodo ta področja utrpela škodo in kdo jih bo vodil, če so na čelu direktorata ljudje, za katere je uradniški svet ugotovil da niso strokovnjaki.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 49. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Dragutina Mateja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor Sama Omerzela na poslansko vprašanje Dagutina Mateja v zvezi s sporazumom med Slovenijo in Italijo glede plinskega terminala v severnem Jadranu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 47. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti 1. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor sprejel sklep, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz tretjega okvirnega kredita, ki ga najame Eco sklad, Slovenski okoljski javni sklad pri Evropski investicijski banki za financiranje okoljskih projektov v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejet. Predlog zakona bo dodeljen v obravnavo Odboru za finance in monetarno politiko kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o prenehanju veljavnosti Zakona o kozmetičnih proizvodih po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga resolucije o nacionalnem programu za mladino 2013–2022. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu resolucije. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog resolucije neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospod Andrej Čuš.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Število mladih v Republiki Sloveniji zelo hitro pada. Recimo v prejšnjem desetletju je število mladih v Republiki Sloveniji padlo za 11 %, v tem desetletju pa lahko pričakujemo kar 20-odstotni upad mladega prebivalstva v naši državi. Število starejših prebivalcev se bo tako do leta 2050 v Sloveniji predvidoma skorajda potrojilo. Slovenija je na prvem mestu v Evropski uniji po začasnih zaposlitvah, kar je zaskrbljujoč podatek. Zaskrbljujoč je tudi podatek, da smo v Sloveniji v samem vrhu Evropske unije, ko govorimo o deležu mladih, ki živijo pri svojih starših. Delež takšnih je kar dve tretjini mladih v starosti med osemnajst in štiriintrideset let. Vse to so razlogi, da smo tudi mi morda v preteklosti tukaj naredili kakšno napako, zato je položaj mladih iz dneva v dan slabši. Kot sem že enkrat rekel, za to smo odgovorni vsi: mladi, politika, šolstvo, vsi. In floskul, da na mladih svet stoji, se nam v poslanski skupini več ne da poslušati. Dovolite mi, da citiram enega mojega dobrega prijatelja Žana: "Radi rečemo, da na mladih svet stoji, a meni se zdi, da na mladih stojijo krediti, ki jih bodo vračale prihodnje generacije." Resolucija o nacionalnem programu za mladino 2013–2022 je dobro pripravljena, žalosti nas edino dejstvo, da koalicija ni bila pripravljena podpreti amandmaja Poslanske skupine SDS, ki bi v medsektorsko oblikovanje mladinskih politik bolj vključil tudi predstavnike gospodarstva in obrti. Ob tem tudi pozivamo vlado Alenke Bratušek, da preneha z ustvarjanjem fiskalnih ukrepov ki mlade dobesedno silijo v tujino. V prihajajočih dneh nas čaka tudi obravnava sprememb Zakona o dohodnini, ki bo dodatno obdavčil mlade migrante, namesto da bi jim priznali trud, da gredo v tujino in se potrudijo, namesto da bi doma molzli socialno državo, jih bomo kaznovali. Resolucijo bomo v Poslanski skupini SDS podprli, obenem pa ministra seveda opozarjamo, če se bo zamujalo s konkretnimi ukrepi in aktivnostmi, bomo primerno ukrepali. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 79, proti 3. [[za je glasovalo 79.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v republiki Sloveniji za obdobje 2013–2020. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu resolucije. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog resolucije neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Resolucija o programu za mladino in resolucija o izobraževanju odraslih sta pravzaprav komplementarni resoluciji, ker tudi pri tej resoluciji o izobraževanju odraslih je mogoče elemente, ki odpirajo možnosti za tiste mlade ljudi, ki so predčasno izstopili iz rednega izobraževanja. Prav kakovostno izobraževanje za odrasle in iskanje neformalnih poti izobraževanja omogočajo mladim, srednji generaciji in starejšim, da dejavno preživljajo življenje v vseh svojih starostnih obdobjih in da sledijo tistemu znanemu reklu, da za učenje človek ni nikoli prestar. V Poslanski skupini Socialnih demokratov obe resoluciji podpiramo. Smo dejavno sodelovali tudi pri njunem nastajanju in upamo, da te razpoke v pogledih na stvari, ki se kažejo v užaljenosti, če kakšen amandma ni bil sprejet, ne morejo zamegliti pozitivnih ciljev, namenov in učinkov, ki jih bosta ti dve resoluciji prinesli. Seveda bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi to resolucijo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospod Jožef Kavtičnik.
Tudi v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija bomo podprli to resolucijo, kot smo podprli tudi resolucijo o nacionalnem programu mladih. Resolucija sledi usmeritvi na temo, o čemer vlada že dalj časa govori – govorim o tej vladi – da je naša družba družba, ki temelji na znanju. Resolucija sledi vseživljenjskemu izobraževanju in nekako vključuje neformalno izobraževanje ki je nadgradnja ali nadaljevanje formalnega izobraževanja. Tako je resolucija dober temelj za vse akte, izvedbene načrte, ki bodo temu sledili. Je nadgradnja že obstoječega sistema izobraževanja in presega dnevno politiko in dnevnopolitično razmišljanje, kajti izobraževanje je nekaj, kar mora imeti daljši rok in daljše obdobje načrtovanja. V Pozitivni Sloveniji bomo to resolucijo podprli.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO SRBIJO O IZROČITVI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO SRBIJO O MEDSEBOJNEM IZVRŠEVANJU SODNIH ODLOČB V KAZENSKIH ZADEVAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandma, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO RUSKE FEDERACIJE O VOJNIH GROBIŠČIH Predloga zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandma, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO MANDATNO-VOLILNIH ZADEV. Najprej prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je na podlagi tretjega odstavka 8. člena zakona o Računskem sodišču z dopisom 16. oktobra 2013 predlagal Državnemu zboru, da za drugega namestnika predsednika Računskega sodišča imenuje Sama Jereba. V skladu z določbo prvega odstavka 7. člena zakona o Računskem sodišču je član Računskega sodišča imenovan za dobo 9 let od dneva, ko nastopi funkcijo. Predlog zakona je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Matjaž Han v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Se opravičujem, sprememba. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! Čeprav bomo o kandidatu za drugega namestnika predsednika Računskega sodišča Republike Slovenije odločali s tajnim glasovanjem, pa naj vseeno takoj na začetku povem, da bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla predlog predsednika republike, da se na omenjeno funkcijo imenuje Samo Jereb. Želeli bi poudariti, da smo v tem kandidacijskem postopku v poslanski skupini opravili razgovore z večino prijavljenih kandidatov, ki so podobno, kot predlagani kandidat praviloma izkazali visoko stopnjo strokovne usposobljenosti za morebitno opravljanje funkcije drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. Verjamemo, da je bila ob relativno velikem številu prijavljenih kvalitetnih kandidatov odločitev predsednika republike toliko težja, vendar zagotovo skrbno pretehtana, zato jo bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika republike Slovenije za imenovanje drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. V skladu s četrtim odstavkom, 8. člena Zakona o računskem sodišču o imenovanju državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so mi že posredovali predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so mag. Mirjam Bon Klanjšček, Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospod Zvonko Lah, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospod Branko Kurnjek, Poslanska skupina Državljanske liste, in gospod Jožef Horvat, Poslanska skupina Nove Slovenije. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke Jerneja Bergoč. Sprašujem, če kdo nasprotuje predlogu komisije. Če ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslancem vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda "za" ali beseda "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s četrtim odstavkom 8. člena Zakona o računskem sodišču bo predlagani kandidat imenovan, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim, poslanko in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo začelo ob 19.10 uri ter bo trajalo do 19.25 ure. Po končanem glasovanju prosim poslanko in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam 21. točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 19.40 uri.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno obravnavo Predloga za imenovanje drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. Dovolite mi, da preberem zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 24. 10. 2013. Razdeljenih je bilo 83 glasovnic, oddanih je bilo 83 glasovnic. Neveljavnih je bilo 15 glasovnic, veljavnih je bilo 68 glasovnic. Za je glasovalo 46 poslancev, proti je glasovalo 22 poslancev. Na podlagi izida glasovanja je bil Samo Jereb z večino glasov vseh poslancev imenovan za drugega namestnika predsednika Računskega sodišča. Prosim gospoda Sama Jereba, drugega namestnika predsednika Računskega sodišča, da se nam pridruži v dvorani. Gospod Samo Jereb, prosim, da prisežete pred Državnim izborom.
Prisegam, da bom opravljal svoje delo skladno z ustavo in zakonom, pošteno, vestno in nepristransko.
Drugemu namestniku Računskega sodišča čestitam in mu želim veliko uspeha pri njegovem delu. Če želite nagovoriti Državni zbor, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Zahvaljujem se vam za izraženo podporo in jo razumem v prvi vrsti kot podporo dosedanjemu delu, ki velja ne samo meni, ampak tudi mojim sodelavcem, in seveda v drugi vrsti kot precejšnjo zavezo dodatnemu in še večjemu trudu pri delu v prihodnjem mandatnem obdobju in v tem mandatnem obdobju upam tudi na uspešno sodelovanje z vami. Sam bom vložil veliko energije, truda in vsega znanja, ki ga imam in s katerim razpolagam, da bom to funkcijo opravljal dobro. Hvala vam še enkrat. / aplavz/
Hvala tudi vam in srečno! Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi Natalije Horvat Pasar v sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter Državnemu zboru predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Jaz bom kar zdaj povedal tudi za naslednjo točko dnevnega reda oziroma za naslednjo izvolitev kandidata za sodnika oziroma sodnice. Poslanska skupina SDS ne bo prispevala glasov za izvolitev, ne samo tega sodnika, sodnice, to lahko računate tudi v bodoče. Ne gre za vprašanje nasprotovanja konkretni osebi, ki ima konkretno ime in konkreten priimek, tudi v bodoče ne bo šlo za to, gre za nasprotovanje sistemu. Mi imamo sistem voljenja sodnikov tu v Državnem zboru in smo ena redkih držav, ki to počne na tak način. Voljenje sodnikov v Državnem zboru je na nek način ostanek preteklosti in do tega so se vsi državni zbori do zdaj obnašali kot peki, ki pečejo žemljice. Mi smo enostavno preprosto glasovali, vsa glasovanja do zdaj, kolikor se jih spomnim, po nekem avtomatizmu in s tem pritiskom na gumb, tu pa tam se je včasih kdo celo zmotil in je bil proti, ampak to je bilo zelo malo, ampak 20 in več let potekajo v tem državnem zboru vsa glasovanja na nek tak avtomatičen način in seveda avtomatično s tem glasovanjem podelimo tudi t. i. trajni mandat. Slovensko sodstvo od leta 1991 do danes ni doživelo preobrazbe, ki bi jo moralo doživeti. Nikoli. Slovensko sodstvo tudi danes deluje v nekem sarkofagu, deluje v nekem vakumu, deluje v nekem imaginarnem svetu, ki ni svet realnosti. Zlasti pa ne svet realnosti z vidika učinkovitega pregona kriminala. Slovensko sodstvo je tudi na nek način z akti, ki jih je samo sprejemalo in jih še sprejema, ali z zakoni, ki jih je sprejel ta državni zbor, zavito v vato. Slovenski državljani nimajo pravice videti obraza sodnika, ki sodi v imenu teh istih državljanov. Naj pa vas spomnim, da smo lahko na televiziji – in še danes imate, na Youtubu lahko pogledate razglasitev sodbe Berlusconiju in imate tam vse tri sodnice, ki so takšno odločitev sprejele v imenu italijanskega naroda. Če greste na Hrvaško, ste lahko videli sodnika, ki je sprejel odločitev o Sanadarjevi obsodbi, torej nekdanjega predsednika vlade, je iz spoštovanja do ljudi, do sodišča in vse ostalo stal in je stoje bral sodbo v kamero. V slovenskem prostoru se to ni zgodilo. Slovenski sodniki sprejemajo odločitve v imenu slovenskega naroda in slovenski narod ne sme videti, kdo so ti sodniki. Če pa kakšna revija ali kakšen portal objavi kakšen obraz sodnika, pa to sodišče prepove. Nadalje je treba povedati še to, da ne gre, še enkrat ponavljam, za nasprotovanje konkretnim osebam, ki jih imamo na dnevnem redu, ker te osebe ne nazadnje niso krive ničesar, ampak gre za to, da Slovenija ne potrebuje toliko sodnikov. Zakaj Italijani plačujejo 11 sodnikov na 100 tisoč prebivalcev, Avstrijci 18, Nemci 23, Slovenci pa 50. Zakaj recimo nemški državljani dajo 22 evrov na leto po državljanu za sodni sistem? Zakaj slovenski državljani plačujejo v letošnjem letu 89 evrov za delovanje sodnega sistema? Z rebalansom oziroma s proračunom, ki ga bomo obravnavali, pa 82 evrov. In zakaj je povprečje EU 42 evrov? Torej, gospe in gospodje, čas je, da izpeljemo reformo sodnega sistema. Čas je, da se zamislimo, zakaj nam en steber hiše, če vzamemo, da je sodstvo steber države, kar tudi je in bi moralo biti, po 22 letih strohnel. Zakaj se država seseda tudi zaradi tega, ker nima tega stebra. In ta steber ne deluje. Gospe in gospodje, glasov Slovenske demokratske stranke ne bo. Ne zaradi nasprotovanja kandidatom, ampak zaradi tega, da vas opozorimo, da je treba mnogo stvari spremeniti v sodnem sistemu. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanske skupine. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi Natalije Horvat Pasar v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi Novice Tadića v sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi Novice Tadića v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 3. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o imenovanju članov Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Tudi pri tem glasovanju glasov Slovenske demokratske stranke ne bo. V čem je razlog? Razlog je preprosto v tem, da Državni zbor dela krivico. Čisto krivico. Naj vas spomnim, da sta bila v Svet Fundacije FIHO z voljo tega Državnega zbora, še predhodno pa Mandatno-volilne komisije, imenovana gospod Juhart in gospod Pegan. To sta dva gospoda, ki jih je Državni zbor zakonito imenoval v Svet FIHO. Kaj se je zgodilo potem? Prišlo je na Mandatno-volilno komisijo pismo, pismo uradnika Komisije za preprečevanju korupcije gospoda Kečanovića. Torej ne pismo predsednika komisije ali pismo vodstva, ampak pismo uradnika na komisiji gospoda Kečanovića. Kaj je pisalo v tem pismu? Pisalo je, da je Mandatno-volilna komisija opustila dolžno ravnanje in da ima glasovanje Mandatno-volilne komisije znake koruptivnega ravnanja. Vsi tisti, ki ste takrat bili v tej komisiji – sam nisem bil, ste bili obdolženi koruptivnega ravnanja. Verjamem, da vas je kdaj kak sosed vprašal, če vam kakšna kuverta gleda iz žepa ali kaj podobnega ali morda delate kakšen prizidek ali kaj takega. Ker koruptivno ravnanje pomeni za preproste ljudi, da si dal kakšno kuverto v žep. Ampak poglejte, kaj se je zgodilo v nadaljevanju. Na Mandatno-volilni komisiji, takrat sem že tudi kot član sam sodeloval, smo opozorili, da ni dopustno, da bi uradnik Komisije za preprečevanje korupcije obdolžil poslance Državnega zbora, člane Mandatno-volilne komisije koruptivnega ravnanja, ker so glasovali tako, kot so glasovali, in da Ustava Republike Slovenije jamči vsakemu poslancu pravico, da glasuje po svoji vesti, in da je pismo gospoda Kečanovića popolnoma brez vsake pravne osnove, in da nima nobene zakonite podlage. On je namreč v pismu trdil, da sta omenjena gospoda odgovorni osebi v organizacijah, kjer delata. Kot odgovorni osebi pa ne bi smeli kandidirati. Tudi če bi temu bilo res tako, pa temu ni bilo tako, ne more katerikoli uradnik te države Državnemu zboru in poslancem ukazovati, kako bodo glasovali. Ni nobene možnosti za to. Ustava namreč to jamči. Mi smo opozorili na Mandatno-volilni komisiji tudi predsednika Komisije za preprečevanje korupcije na ta dopis gospoda Kečanovića in ga pozvali, da se do tega izjasni. Kolikor se spomnim, predsednika Komisije za preprečevanje korupcije gospoda Klemenčiča ni bilo, prišel pa je gospod Praprotnik, se pravi namestnik. Ta se je distanciral z besedami, to lahko vidite v magnetogramu, češ, da to ni mnenje Komisije za preprečevanje korupcije, ampak je to mnenje člana komisije. Seveda stopil je korak nazaj. V akcijo sta stopila tudi oba omenjena gospoda, Juhart in Pegan. Mimogrede vsaj eden od njuju, pa da ne bo pomote, ga celo osebno poznam in vem, da zapriseženo paše k levi politični opciji. Pa ne, da bi zagovarjal, nimam nobenih razlogov, da ga zagovarjam, vendar želim zagovarjati resnico. Ta dva gospoda sta oba predložila potrdilo upravne enote, v katerem je pisalo, da nista bila odgovorni osebi. Pa vendarle se je zgodilo – kaj? Mandatno-volilna komisija je potrdila nov postopek. Ta novi postopek je danes končan in pred nami sta dva nova kandidata. Jaz menim oziroma menimo v poslanski skupini, da je storjena prejšnjima zakonito izvoljenima kandidatoma – gospodu Juhartu in Peganu krivica. In pri krivicah ne bomo sodelovali. Zato ne morete pričakovati naših glasov k temu sklepu. Pa še nekaj je treba povedati. Državni zbor je kot samostojna veja oblasti pokleknil kot kokoška pred petelinom pred Komisijo za preprečevanje korupcije. Tisti, ki ste s podeželja doma, veste. Namesto da bi se Državni zbor postavil na svoje noge in rekel: ne, nezakonitosti ne bomo podpirali. Nam je žal, da je do vsega tega prišlo, in naših glasov ne bo. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališča poslanske skupine. Sledi še razprava poslancev. Besedo ima gospa Sonja Ramšak.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Mislim, da je prav, da danes razpravljam tukaj pred tem državnim zborom. Do glasovanja o tej točki danes sploh ne bi smelo priti, če poslanke in poslanci na eni od prejšnji sej tako Mandatno-volilne komisije kot tudi Državnega zbora ne bi neopravičeno razrešili gospoda Juharta in gospoda Pegana. Vsi postopki na Mandatno-volilni komisiji v lanskem letu so bili korektno izpeljani, vendar že takratna opozicija, sedanja koalicija je velikokrat v tem zboru govorila o tem, da so bila imenovanja nezakonita, protiustavna in podobno. Naj spomnim tudi na razrešitev članov nadzornega sveta RTV, pa so potem sodni postopki pokazali, da Mandatno-volilna komisija in tudi Državni zbor ni naredil niti nič nezakonitega in tudi ne protiustavnega. Ko ste izglasovali na prejšnji seji razrešitev gospoda Juharta in gospoda Pegana, mislim, da bi si oba zaslužila opravičilo Državnega zbora, kajti nista naredila nič nezakonitega, ampak nekdo se je odločil, da ju je treba razrešiti in iti v nov postopek razpisa. Vsi ste namreč zelo dobro vedeli, da ta dva kandidata ne moreta ponovno kandidirati, ker bi bil to že njun tretji mandat, kar pa je v skladu z zakonom nezakonito. Žal mi je, da je prišlo do tega in mislim, da se lahko tudi gospodu Peganu in Juhartu na ta način zahvalimo za njuno dosedanje delo. Hvala.
Hvala. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Precej na kratko, tam, kjer sem sem se prej moral ustaviti zaradi časa. Še vedno menim, da je Državni zbor tisti, ki je samostojna veja oblasti, in to zakonodajna. In Državni zbor bi se mogel in moral postaviti po robu ljudem ali inštitucijam, ki v tej državi kršijo zakonodajo. In Komisija za preprečevanje korupcije jo v tem primeru absolutno je. In namesto da bi Državni zbor bil tisti, ki bi dvignil ugled svoje lastne inštitucije, dvignil ugled poslancev, mirno reče, ja, Komisija za preprečevanje korupcije ima prav. Jaz mislim, da Državni zbor tega ne bi smel narediti na noben način. Že izglasovati razrešitve omenjenih dveh gospodov ne bi smel. Ni čudno, da imamo torej v javnosti eno takšno mnenje o poslancih, da so poslanci preprosto neke barabe, ki "filajo" svoje žepe, to velja za vse poslance, ki gledajo na svoje koristi, ki nič ne delajo, ki jim je treba dati minimalca. Saj imamo tudi predlog za minimalca tukaj v Državnem zboru. Poglejte, pri takšnem načinu delovanja Državnega zbora se lahko verjetno vsi strinjamo, da bo funkcija poslanca prej kot slej poslala nezaželena zadeva. In prej kot slej bomo imele vse politične stranke težave s tem, kako priti do dobrih kandidatov, ker konec koncev bomo imeli lahko na kandidatnih listah še kakšne klošarje ali tiste, ki so nezaposleni. Ker nekdo ki ima neke normalne redne dohodke, ne bo hotel več kandidirati. Ampak poslanci bi morali biti tisti, ki bi rekli zelo jasno in glasno: inštitucijam, ki nas neupravičeno obdolžijo neke korupcije, kar se je v tem primeru zgodilo, bi morali dati jasen signal ne in bi jih morali ustaviti. Ampak Državni zbor jih v tem primeru ni ustavil. Državni zbor je dovolil, da nek uradnik skupino poslancev razglasi za koruptivno, da je z glasovanjem ravnala koruptivno. In mi to potrdimo. In poslanci to potrdimo. Ali sami sebi pljunemo v žep, če želite. To je način, bom rekel, samoobglavljenja. To je način, s katerim poslanci sami prispevamo k takšnemu mnenju, kot v javnosti o naš velja. Ker konec koncev z odločitvijo prejšnjič in z današnjo odločitvijo bo Državni zbor v bistvu potrdil tisto, kar piše v tistem mnenju. Potrdil bo to, da je ravnal koruptivno. Namreč to piše v tem mnenju. Jaz mislim, da Državni zbor niti Mandatno-volilna komisija nista ravnala koruptivno, na noben način. Niti ta dva organa, torej komisija in državni zbor nista tista, ki bi preverjala, kaj je z dokumenti, ki jih je nekdo v kandidacijskem postopku predložil. Za to imamo strokovne službe Državnega zbora in za to je odgovoren vsak posameznik. Če nekdo predloži napačne dokumente, se ve, koliko je ura, je pač predložil ponarejene dokumente, kar je kaznivo dejanje. Nič od tega ni bilo v tem primeru. Nič od tega. Celo dokumenti obstajajo, dokumenti. potrdila upravne enote, da nista bila funkcionarja organizacij, kjer sta sicer v službi. Ne. Z glasovanjem očitno dajemo prav Komisiji za preprečevanje korupcije, pravzaprav ne komisiji, ampak enemu uradniku, ki nas je razglasil, da ste, takrat mene še ni bilo, ravnali koruptivno. Ni prav, da podlegamo tovrstnim insinuacijam, ki jih Komisija za preprečevanje korupcije počne. Hkrati pa Komisija za preprečevanje korupcije, kot veste, že približno pol leta preverja šest letalskih kart, pa še ni nič našla. Pa ni treba nič kaj pogledati, šest računov je treba pogledati, cenik je treba ven vzeti za nazaj in je vse jasno. To je pa politično delovanje komisije. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem zaključujem razpravo. Proceduralno gospod Srečko Meh, izvolite.
Protestiram proti temu, da je poslanec Gorenak omalovažujoče govoril o ljudeh, ki sami niso krivi. Govoril je o klošarjih, da oni tukaj ne morejo biti. Zakaj pa ne, gospe in gospodje? Kdo si lahko drzne, da tu, v hramu demokracije, etablira in nekoga izločuje. To je sovražni govor, zaradi tega imamo takšen red, kot ga imamo. Kaj ima zdaj pet kart opraviti s tem, kar tukaj delamo? Protestiram tudi proti temu, da sem se odločil in se bom odločil po svoji vesti. Ne tako, kot je rekla komisija, in ne tako, kot je rekel Vinko Gorenak ali kakor je rekel kdorkoli. In to je moja pravica in tako bom tudi naredil. Še enkrat protestiram. Ni bilo pri tej točki govora o petih kartah.
Hvala. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o imenovanju članov Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, s katerim se za članici imenujeta Petra Zajc in Aleksandra Rijavec Škern. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Statističnega sveta Republike Slovenije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o imenovanju člana Statističnega sveta Republike Slovenije, s katerim se za člana imenuje dr. Janez Balkovec. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Krpan. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Obvestila Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca mag. Ivana Vogrina. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Mariboru, Preiskovalni oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije in 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, številka I-KPR-48063/2012-281 z dne 26. 9. 2013, o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca mag. Ivana Vogrina zaradi suma storitve kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika v zvezi s 54. členom Kazenskega zakonika ne prizna imunitete poslancu mag. Ivanu Vogrinu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Zahteve Okrajnega sodišča v Mariboru o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper sodnika Milka Škoberneta. Obvestilo je v obravnavo Državnemu zboru posredovalo Okrajno sodišče v Mariboru. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala, zato prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi drugega odstavka 134. člena Ustave Republike Slovenije in 99. člena Zakona o sodniški službi v zvezi z zahtevo Okrajnega sodišča v Mariboru številka II K 32088/2011 z dne 24. 9. 2013 o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper sodnika Okrožnega sodišča v Celju Milka Škoberneta zaradi suma storitve kaznivega dejanja krive izpovedbe po tretjem v zvezi s prvim odstavkom 289. člena Kazenskega zakonika ne prizna imunitete sodniku Milku Škobernetu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 18. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala za danes in nasvidenje jutri.