Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 28. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Franc Pukšič, dr. László Göncz, Roberto Battelli, mag. Andrej Vizjak, Vili Trofenik, Franc Bogovič in Marijan Križman. od 17. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predsednika Sodnega sveta k 28. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 28. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 9. 5. 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga Državnemu zboru, da dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o malem delu, ki je bil 10. aprila 2011. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 13. 5. 2011. Želi besedo predstavnica odbora, predstavnik predlagatelja širitve? Ne želi. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagateljice zakona? Ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Državni zbor bo navedeni predlog zakona kot 26.a točko dnevnega reda obravnaval jutri, v torek, 17. 5. 2011. Vlada je v obravnavo Državnemu zboru predložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu, po nujnem postopku. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora dne 13. maja 2011 predlagam, da se dnevni red 28. seje razširi z obravnavo navedenega predloga zakona. Predlog za širitev ste prejeli z dopisom z dne 13. 5. 2011. Želi besedo predstavniki polanskih skupin? V imenu Poslanske skupine SD ima besedo Janko Veber. Prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. V naši poslanski skupini bomo podprli razširitev dnevnega reda s točko Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. Gre namreč za priložnost, da čim prej obravnavamo oziroma še na majski seji obravnavamo ta zakon, ki smo ga sicer želeli uvrstiti na dnevni red v skladu s postopki, ki veljajo, in tudi če bi bila opravljena uspešna razprava na Odboru za promet, bi ta zakon seveda danes bil na dnevnem redu. Gre za pomemben zakon, kajti nekonkurenčnost naših prevoznikov zaradi strožjih predpisov v naši državi, kot sicer veljajo v ostalih državah Evropske unije, in tudi sicer zaradi protikriznega ukrepa, ki ga vidijo prevozniki v 30-dnevnem plačilnem roku, in tudi sicer dejstva, da v Sloveniji vse manj uporabnikov cestnega prometa uporablja javni potniški promet, moramo in želimo s tem zakonom odgovoriti na način, da čim bolje organiziramo tako avtobusni kot tudi železniški javni potniški promet. Z ustanovitvijo direkcije, ki bo združila vse organe, ki danes delujejo na tem področju, bo prišlo do učinkovitejšega in racionalnejšega organiziranja javnega potniškega prometa, s tem pa predvsem tudi za kvalitetnejše opravljanje te storitve. Ne nazadnje gre tudi za izjemno pomembno dejstvo, ko se srečujemo s podatki, ki govorijo o tem, da zgolj na prometu ne dosegamo zmanjšanja onesnaževanja okolja. Ta zakon je tudi po tej plati izjemno pomemben za sprejem in obravnavo na tej seji Državnega zbora, zato bomo razširitev dnevnega reda podprli. Hvala.
Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Že na Kolegiju sem povedal stališče stranke. Mi smo v dilemi. V dilemi smo zaradi tega, ker po eni strani priznavamo in vemo, da lahko nastanejo težko popravljive posledice predvsem zaradi napovedanih dejanj avtoprevoznikov, če ta zakon ne bo sprejet. Že v osnovi nas je motil nujni postopek. Tisto, kar nas še bolj skrbi pri obravnavi tega zakona, je, da se bodo pojavile tudi druge strukture, ki so, z vsem spoštovanjem do avtoprevoznikov, enako upravičene do čim krajših plačilnih rokov, da lahko vzdržujejo enostavno reprodukcijo, nekateri pa, če bo bog dal, tudi razširjeno reprodukcijo. V Slovenski nacionalni stranki nas skrbi, da se bo pojavilo več interesnih skupin z enakimi zahtevami. In takrat, ocenjujem, bosta Vlada in Državni zbor pravzaprav porušila tisti osnovni postulat, ki ga učijo na fakulteti za pravosodje. To je, da imamo zakone zato, da je zakon jasen in splošen za celotno materijo, vse spremembe ali drugačnosti, ki so zahtevane znotraj nekega zakona, pa naj bi urejali podzakonski akti. Za nazaj, če se spomnimo, smo imeli dvakrat prakso, ko smo sprejemali tako imenovane lex specialise, torej zaradi ene majhne vsebine v okviru krovnega zakona smo šli spreminjat eno drugo vsebino. Mislim, da takšno delo ni dobro, da se moramo držati kot zakonodajalci pravila, da je zakon splošen. Imamo zakon o javnih financah, imamo zakon o lokalni samoupravi, imamo zakon o financiranju občin in tako naprej. Omenil sem tiste zakone, ki smo jih mi spreminjali. In ta je kroven in naj bi v vsebini v celoti pokrival celotno dogajanje. Seveda smo po drugi strani zaskrbljeni za posledice, ki bi lahko nastale, zato bo v Slovenski nacionalni stranki vsak od naših članov o tem zakonu odločal po lastni vesti.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima besedo Jože Tako.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, kolegice! Pred seboj imamo tipičen primer dela koalicije v tem mandatu. Ta zakon je bil na dnevnem redu prejšnje seje Državnega zbora, ker pa koalicija na delovnem telesu ni zmogla zbrati dovolj glasov, čeprav ima v tem delovnem telesu večino, zakon na delovnem telesu ni bil sprejet in je bil zakonodajni postopek končan. Sedaj to isto stvar ponovno ponavljamo. Zaradi zgodbe v koaliciji, ker se ne znajo zbrati takrat, ko je treba in odločati o vsebini, ki je na dnevnem redu. Druga stvari, kar je pravzaprav problem tega zakona, je, da ureja nekaj, kar je že urejeno. Kot je povedal kolega Barovič, mislim, da v vsakem področnem zakonu ni treba napisati ponovno plačilni rok, ki je že urejen v splošnem zakonu o teh stvareh. In tu se dejansko koalicija pravzaprav izgublja. Tretja stvar, ki je problem, je Agencija za javni potniški promet. Mislim, da je v tem mandatu že dovolj ustanovljenih agencij in podobnih organov, ki predstavljajo pravzaprav smo dodatno obremenjevanje proračuna. Namesto varčevalnih ukrepov, namesto racionalizacij, namesto učinkovitosti se v tem mandatu kljub vsem tem težavam, ki so pri izvrševanju proračuna in tudi v javnih financah, ustanavljajo nove in nove agencije, ki prevzemajo neke kvazi pristojnostijih od nekje prenesejo, nekaj novega nastane in povzročajo samo dejanski strošek. Tretja stvar, kar je problem tega zakona, pa je ureditev, ki določa področje dovolilnic za mednarodni tovorni promet. Mislim, da ta ureditev, ki jo predvidevate z zakonom in je nastala na osnovi pogovorov z dvema zbornicama, ni primerna. Najbolj objektivno bi bilo, da bi dovolilnice delili Carinski uradi Republike Slovenije, ki so na vseh mejnih prehodih. Tako pa bo zdaj to zelo centralizirano, dovolilnice se bodo delile na mestih, kjer imajo sedeže, recimo, Obrtno-podjetniške zbornice ali pa Gospodarske zbornice, in to predstavlja neko oviro v tovornem prometu. Ne vem, zakaj koalicija podpira komplikacije, če bi lahko to uredili mnogo preprosteje, mnogo ceneje, uporabili državni aparat, ki ga že imamo, in bi tam tudi dovolj kvalitetno potekal nadzor nad podeljevanjem dovolilnic. Tako pa je pravzaprav vse razpršeno. In enostavno je problem, kadar prihajate s takimi zakoni, da bi te rešitve podprli, tudi takrat, kadar se uvrščajo na dnevni red sej Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev dnevnega reda sprejet. Zbor bo navedeni predlog kot 4.a točko dnevnega reda obravnaval v torek, 24. maja 2011. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 103. seji dne 6. 5. 2011 sklenil, da se Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice, [[EPA 1783 /V]] , obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora prehajamo na obravnavo zahteve skupine 27 poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice, [[EPA 1783 /V]] , obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve za predstavitev stališča. Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Poslovnik Državnega zbora določa razloge, zaradi katerih se lahko določen zakon sprejme po nujnem postopku. To je možno takrat, kadar gre za interese varnosti ali obrambe države, zaradi odprave posledic naravnih nesreč ali pa zato, da se popravijo težko popravljive posledice za delovanje države in tako naprej. To so razlogi. Na seji Kolegija pa je generalna sekretarka Vlade dejala, da finančne posledice v tem trenutku še ne nastopijo, bodo pa nastopile v naslednjih štirih letih, vsako leto v višini nekaj čez 20 milijonov evrov, in jih bo treba poravnati iz proračuna. Tudi v obrazložitvi zakona je napisano, da bodo finančne posledice lahko nastale šele takrat, ko bo sprejet rebalans proračuna Republike Slovenije. Rebalansa proračuna Republike Slovenije še ni nikjer na dnevnem redu, niti o tem Vlada nič kaj posebej ne razpravlja. In tako ni tudi nobenih razlogov, da ta zakon sprejmemo po nujnem postopku. Prav tako ni nikjer ustreznega pojasnila, zakaj je Vlada vzela iz revizije revizijske hiše, ki je ocenila, da je potrebnih za sanacijo železnic med 86 in 134 milijonov evrov, zakaj je vzela zgornji znesek iz tega revizijskega poročila. Nobene utemeljitve za to ni. Revizijska hiša je jasno povedala, kaj je treba v tem primeru narediti, da je treba pač to zagotoviti. Dala je interval, ki je dovolj velik, Vlada pa je vzela zgornji znesek. Ocenjujem, da gre pri tem zakonu po nujnem postopku izključno za to, da se ne opravi razprava o stanju na Slovenskih železnicah, da se ne opravi razprava o vlaganju v železniško infrastrukturo, da se zapre ta problem na način, ko se bodo vse stvari zminimalizirale. Kot rečeno, nobenih razlogov ni za nujni postopek, ker dokler ni sprejet rebalans proračuna za letošnje leto, tudi ne more nastati noben finančni učinek, ni možno nič plačati, nič poravnati. Tudi posledice tega zakona so dolgoročne, to se pravi, da se bodo poplačevale v naslednjih štirih letih. Mi tega predloga Kolegija, odločitve Kolegija, da se ta zakon obravnava po nujnem postopku, ne bomo podprli, ker absolutno ni nobenih korektnih razlogov za to. Predlagam pa tudi za naprej, da Vlada in pa tudi Državni zbor, tudi tisti, ki o teh stvareh odločamo na Kolegiju Državnega zbora, resno presodimo, ali obstajajo razlogi za odločanje po nujnem postopku ali skrajšanem postopku, kajti v tem mandatu se je nabralo na tem področju toliko zlorab, da je pravzaprav skoraj nemogoče to vse prešteti. Predlagam, da prisluhnete razlogom za to, da se ta postopek ne potrdi in se omenjena novela zakona obravnava po rednem postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa. O tej zahtevi ni razprave niti ni obrazložitev glasu. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o dopolnitvi zakona o družbi Slovenske železnice se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 29. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku v okviru predvidene 2. točke dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter sprejetima dopolnitvama. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 28. seje zbora določen. Prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, Vprašanja poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, spoštovani predsednik Vlade in predstavniki Vlade! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA NA: VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za finance dr. Franc Križanič, minister za zdravje Dorijan Marušič in minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan od 16.45 dalje. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva tri vprašanja, kot sem že omenil, bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Prvo poslansko vprašanje mu bo zastavil Jože Tanko iz Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Vlade! Vlada in koalicija sta si nakopali že več nepotrebnih referendumov, ker zaradi arogance in nekooperativnosti nista bili pripravljeni sprejeti prav nobenih tehtnih predlogov in opozoril civilne družbe, socialnih partnerjev ali opozicije, predvsem SDS. Nekatere referendume ste že prepričljivo izgubili, nekatere najbrž še boste. Najverjetneje tudi najpomembnejšega – o pokojninski reformi. V nacionalnem reformnem programu 2011/2012, ki ga je sprejela Vlada in ga je 19. aprila poslala Državnemu zboru, je na strani 10 navedeno, da bo učinek pokojninske reforme v letošnjem letu 0,1 BDP, to je približno 30 milijonov evrov, čez 2 leti, leta 2013, pa 0,2 BDP, to je 60 milijonov evrov. Glede na hrup, ki se dogaja okrog tega, je ta prihranek pravzaprav izredno majhen. 4. maja pa je Vlada kot uvod v referendumsko kampanjorazpravljala o ostrih varčevalnih ukrepih, ki bi jih sprejela v primeru, da bi 5. junija izgubila boj z nezadovoljnimi državljani. Z ukrepi bi posegla v plače javnih uslužbencev, socialne transferje in še kam. Ministri, Svetlik, Križanič in Gaspari, pravijo, da bo učinek teh ukrepov med 250 do 300 milijoni evrov. Vsak minister pove svojo številko, vsekakor pa bi bila ta interventna kazen kar 10-krat večja, kot je učinek pokojninske reforme po reformnem programu. Naj vas spomnim, da je minister Svetlik jasno povedal, da bi ta denar v pokojninsko blagajno dobili že, če bi brezposelnost samo prepolovili. S tem pa je posredno priznal, da dosedanji ukrepi Vlade niso bili uspešni. Sam še dodajam, da bi podoben znesek pritekel tudi v zdravstveno blagajno, najmanj toliko pa bi bilo tudi prihranka na socialnih transferjih. Sprašujem vas: Zakaj strašite z interventnim zakonom in grozite s posledicami, če je minister Svetlik jasno povedal, katere kratkoročne ukrepe potrebujemo? Se pravi, potrebujemo ukrepe za nova delovna mesta, teh ukrepov ni in ni, in ne potrebujemo ukrepov za jemanje, teh je tako ali tako že preveč in z njimi Vlada še močno pretirava. Prosim za odgovore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Visoki zbor! Najprej naslednje, da kasneje ne pozabim. Namen Vlade ni, da se sprejme interventni zakon. Želja Vlade je, da bi javnost prisluhnila razlogom, zakaj je potrebna pokojninska reforma, da bi se ti razlogi upoštevali in da bi ljudje zaupali pri presoji, da je to koristna odločitev kratkoročno in dolgoročno. Pokojninsko reformo potrebujemo zaradi nas samih. Ne skrivam pa, da so okoliščine v mednarodni situaciji take, da jih je treba upoštevati. Vendar, kot rečeno, pokojninsko reformo izvajamo zaradi preprostega dejstva, ker vse manj zaposlenih dela za vse več upokojenih. Kar se tiče spremembe pokojninskega sistema, je tudi treba reči, da je ne delamo zato, ker smo se znašli v krizi. Še enkrat ponavljam, glavni razlog za pokojninsko reformo je podobna demografska slika kot v ostalih primerljivih državah. Tudi zaradi sodobne medicine, zaradi drugih razlogov, ki podaljšujejo delovno dobo, ki podaljšujejo življenjsko dobo ljudi, se daljša potreba po tem, da ljudje tudi dlje časa delajo. To je edini pravi način, da zagotovimo solidarnost med generacijami, sicer se bo zgodilo, da bomo zaradi daljšega obdobja, ki ga mladi preživijo pri starših, in daljšega obdobja, ki ga preživijo ljudje v jeseni svojega življenja, v bistvu v službi samo tretjino našega življenjskega obdobja, medtem ko bomo prvo in zadnjo tretjino tako ali drugače na ramenih staršev ali ramenih družbe in države. Rad bi povedal, da je v to pokojninsko blagajno, ki prav gotovo potrebuje temeljitejše reforme, že sedaj treba dotočiti, da tako rečem, iz proračuna približno 30 %. Če bi bilo ta delež treba povečevati, bo zmanjkalo sredstev za druge socialne programe in zlasti za investicije, sčasoma tudi za plače, seveda pa bi se hkrati zniževala tudi višina pokojnin. Kaj torej lahko storimo? Kot pravim, enostavno in edino sprejemljivo je, da v krizi ali brez nje, ampak zlasti zdaj, v njej, ko je ena od zahtev tudi za druge države članice evroobmočja in Evropske unije prilagoditev, modernizacija pokojninskih sistemov zaradi staranja evropskih družb, tudi slovenske, da upokojevanju pri višji starosti z daljšimi prehodnimi obdobji in bonusi za tiste, ki so začeli delati zgodaj, upokojevanje preselimo za nekaj let navzgor. In to prinaša predlagana pokojninska reforma, postopno in brez radikalnih sprememb. Zadnje, kar bi si želel v tej razpravi, je, da bi bilo treba kogarkoli strašiti s posledicami tega. In tudi danes o interventnem zakonu ne mislim govoriti. Mislim še vedno do konca tega referendumskega ciklusa pojasnjevati ljudem, zakaj je koristno, da to odločitev sprejmemo zdaj. Rad bi izkoristil to priložnost, da v tem smislu nagovorim vse naše državljanke in državljane, ali je v naši domovini resnično potrebno, da vsak problem dobi tako, skorajda že nerazrešljivo, razsežnost, da dejansko ta problem rešimo šele takrat, ko ni druge alternative in ne prej, ko bi ga lahko lažje, enostavneje in pravičneje. Zdaj imamo to priložnost, da ga rešimo zdaj, ko stvari še niso prišle do vrelišča. Zdaj imamo to priložnost in nikar je ne zamudimo. Naj nas raziskave o priljubljenosti, nepriljubljenosti vlade ne zavedejo. Prvi dan sem povedal, da bo vlada nepriljubljena. Je to kakšno presenečenje? Vlada je med drugim nepriljubljena tudi zato, ker sprejema nekatere ukrepe, zaradi katere je, prvič, Slovenija še vedno država, v kateri se glavne performanse počasi, vendar vse bolj, tudi glede konkurenčnosti, krepijo, v kateri smo še vedno kljub krizam v posameznih državah na varni strani radarja, v evro coni, in država, ki postopoma, a za sigurno s strukturnimi reformami počasi odpravlja težave, zaradi katerih smo tako globoko prišli v krizo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora predsednika Vlade? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Drzen je predsednik Vlade, ko pravi, da na moje vprašanje o interventnem zakonu ne bo odgovarjal. Jaz sem ga namreč samo to vprašal, zakaj straši s posledicami interventnih zakonov, če je učinek pokojninske reforme po vladnem reformnem programu 10-krat nižji, kot so učinki interventnega zakona. Tukaj bi samo opozoril, da so polovico teh učinkov pokojninske reforme izničili že vaši ministri. Polovico Svetlik, ko je doživel že dva referenduma in tretji se obeta o družinskem zakoniku. Svoje je dodala še ministrica Širca, in to je več kot 15 milijonov evrov, polovico tistega zneska, ki je predviden pri vaših skupnih učinkih o pokojninski reformi. Tudi druge stvari so problematične. Govorimo lahko o MPU, govorimo lahko o državnem premoženju, o falconu, ki ga najedajo miši na Brniku. Mnogo teh ukrepov imate predvsem v svojih rokah, da bi lahko napolnili in kompenzirali ta učinek teh 30 milijonov, ki ste jih predvideli za pokojninsko reformo. Da ne govorim o tem, kako poteka upravljanje z državnim premoženjem. Najbrž nas ti vladni prepiri glede upravljanja z državnim premoženjem stanejo več kot učinki vseh reform, ki ste jih predlagali in jih še boste do konca mandata. Recimo samo zadnji primer NKBM. Sicer pa spoštovani predsednik Vlade predlagam, da namesto interventnega zakona, ki bi ga vložili v primeru, da ne boste na referendumu uspeli, predlagate in podprete stresni test za koalicijo, to se pravi predčasne volitve. Hvala.
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Tako kot sem prosil za razumevanje javnosti, da pred referendumom ne bi želel govoriti o ukrepih, elaborirano govoriti o ukrepih Vlade po morebitnem padcu pokojninske reforme, ker verjamem v neko intuicijo ljudi, da ne bodo – zaradi sebe, ne zaradi Vlade, zaradi sebe, svojih otrok, zaradi njihovega občutka, kaj je prav in kaj je razumno, glasovali morda proti pričakovanjem za pokojninsko reformo. Zato tudi ne mislim govoriti o drugih političnih dogodkih, ki bi morda sledili temu, da pokojninska reforma pri nas ne bo sprejeta. Dve stvari bi rad rekel, da ne bom nanje pozabil. Najprej iz vašega uvoda je bilo razbrati, da smo priča tako številnim referendumom tudi zato, ker se Vlada ni znala pogajati s socialnimi partnerji. Nobena vlada in noben predsednik vlade se ni toliko pogovarjal s socialnimi partnerji, kolikor sem se jaz. Dejstvo pa je, da je bodisi s strani socialnih partnerjev ali zainteresirane skupine državljanov, ki se ne strinjajo s predlaganimi spremembami – in za spremembe gre, ker so te potrebne, ker s statusom quo ljudje niso zadovoljni – vedno mogoče zbrati takoj 40 tisoč podpisov ali zadostno število poslancev v Državnem zboru in priti do referenduma. Instrument referenduma zaradi zelo lahke poti, kako se v Sloveniji pride do njega in se ga razpiše prav o vseh vprašanjih, je postal način izsiljevanja v pogajanjih. In dokler se ne sprejme neka odločitev, ki jo želi ta ali oni socialni partner, do takrat visi grožnja z referendumom. Vlada je morala presekati gordijske vozle na mnogih področjih – in jih je – in je zato prevzela tudi odgovornost: odgovornost za spremembe, kolega poslanec Tanko. Kaj bi pomenilo, če pokojninska reforma ne bo uveljavljena? Pustimo strateške reperkusije, povejmo zdaj samo nekaj podatkov, da bo jasno, ker so preverjeni, kaj pomeni to z vidika javnih financ. Gre za približno 300 milijonov evrov letno ali skoraj procent odstotka bruto domačega proizvoda izpadov. 220 milijonov evrov letno za potrebni vsakoletni prihranek za doseganje srednjeročnega javnofinančnega cilja. To je prihranek zato, da bi lahko v prihodnosti izplačevali pokojnine po veljavni zakonodaji, najmanj 50 milijonov evrov letno na potrebne prihranke v drugih javnofinančnih odhodkih, ki bi bila posledica višje stopnje rasti upokojencev ob ne uveljavitvi novega pokojninskega sistema. 30 milijonov evrov letno predstavljajo višji stroški servisiranja dolga države zaradi pričakovane slabše bonitetne ocene.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Glede na to, da predsednik Vlade niti v drugem poskusu ni odgovoril na postavljeno vprašanje, v skladu s poslovnikom zahtevam, da se opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade. Koliko je Vlada in predsednik Vlade imel pogovorov z ekonomsko-socialnimi partnerji, je manjši problem. Večji problem je v tem, da so bili ti pogovori neučinkoviti, da ni prišlo do dogovora, da ni prišlo do nekih usklajenih rešitev in posledice tega so referendumi. Vse ključne referendume predlagajo sindikati ali druge institucije civilne družbe. To se pravi tisti, ki so bili v tem izigrani. Drugo, kar se kaže iz teh odgovorov predsednika Vlade, pa je ta neusklajenost. Jaz sem se oprl v celoti na vladni dokument, ki smo ga dobili 19. aprila v Državni zbor, naslov ima Nacionalni reformni program. Tu ste na strani 10 jasno zapisali, da bo učinek 0,1 BDP, to je približno 30 milijonov evrov. Vsi govorite potem o nekih drugih številkah, ne o učinkih. In zato predlagam, da o teh diskrepancah pri teh politikah, pri tem, ko govorite vsak o svoji številki, da o tem opravimo razpravo in enkrat dejansko razčistimo, ali je to 30 milijonov, tako kot piše v uradnem vladnem dokumentu, ali je to toliko, kot govori vsak minister, kadar ima čas. In tudi vi ste zdaj povzeli del tega. Veliko teh prihrankov, ki predstavljajo te skupne učinke ali pa te številke, o katerih vi govorite, je možno dobiti že v tekočem poslovanju Vlade. Pri Nacionalnem preiskovalnem uradu se da veliko privarčevati, se da pri TEŠ-u, se da pri teh nesmiselnih in neobvladljivih pomočeh Grčiji, Irski in ostalim državam, ker tudi tu dobivamo različne komentarje. Minister Križanič je dejal, da bo država tu še nekaj zaslužila ob tej pomoči, vi ste nedavno dejali, da se lahko za te denar, ki smo ga dali Grčiji, obrišemo pod nosom, če zelo poenostavljeno povem. Gre za vrsto kolizij. Samo minister Zalar se je s tem, ko je dal javno pooblastilo pri izvajanju storitev zemljiške knjige, odpovedal cca 30 milijonom evrov letno taks, ki so prihajale v državni proračun, zdaj bodo pa z njimi zaslužili notarji in odvetniki. To je bilo povedano, ko smo obravnavali ta zakon. Mislim, da ima Blaž Kavčič, ki kandidira za predsednika LDS, povsem prav, tu je treba zaustaviti boj proti tem plenilskim elitam. In prav ima tudi gospod Kumer, ki je dejal, da bi gospa Kresalova in tudi gospod Golobič lahko že zdavnaj odstopila, takrat ko se je zgodila afera NPU, takrat ko se je zgodila afera bulmastifi. In to ima Vlada v svojih rokah, zato ni treba stiskati državljanov z nekimi hudimi ukrepi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožeta Tanka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil mag. Radovan Žerjav iz Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, v Sloveniji se še vedno soočamo, žal, s težko gospodarsko krizo. Veliko naporov in ukrepov Vlade je bilo usmerjenih v blaženje socialne stiske ljudi, torej v ohranjanje socialnega miru. Veliko manj pa je bilo storjenega na področju spodbuditve gospodarstva in gospodarskega razvoja, kar je v zadnjih časih jasno razvidno iz primerjav gospodarske aktivnosti Slovenije z drugimi evropskimi državami. Ne samo to, da ni bilo dovolj aktivnih ukrepov za zagon in razvoj gospodarstva, po vrhu vsega tudi sami s svojo lastno zakonodajo še vedno dodatno omejujemo razvoj gospodarske pobude. Mnogo prevečkrat smo seznanjeni s težavami slovenskih in tujih podjetij, ki želijo investirati v Sloveniji, pa jih omejuje zapleteno in dolgotrajno pridobivanje dovoljenj, ki traja več mesecev, če ne celo več let. Tuja podjetja hitro obupajo. Domači podjetniki pa se tudi zaradi takšnih administrativnih ovir selijo v tujino. Vsaka gospodarska naložba, naj gre za gradnje novih objektov in zmogljivosti ali za nov začetek izvajanja gospodarske dejavnosti, mora na poti do realizacije preskočiti nešteto administrativnih ovir, ki jih narekuje država. Med drugim jih veliko potrebuje tudi različna dovoljenja oziroma soglasja Agencije Republike Slovenije za okolje. Na podlagi podatkov, ki sem jih prejel iz Ministrstva za okolje in prostor, pa je razvidno, da samo na Agenciji Republike Slovenije za okolje na presečni datum 1. april na rešitev čaka 2 tisoč 234 zapadlih zadev oziroma več kot 30 % vseh zadev, ki so bile 1. aprila na agenciji v obdelavi. Potrebne investicije v slovensko gospodarstvo, ki so nujen predpogoj za povečanje produktivnosti in zmanjšanje nezaposlenosti, stojijo, ker država ni sposobna v rokih, ki si jih je sicer sama zadala, odločiti o odprtih zadevah. Za trenutne krizne časa so ti postopki absolutno preveč dolgotrajni in zapleteni. Spoštovani predsednik Vlade, kaj konkretno boste storili tudi v zvezi z nerešenimi vlogami v pristojnosti Arsa, da državni aparat pri izvajanju svojih nalog ne bo še dodatna zavora, da ne rečem celo ovira, gospodarskemu razvoju Slovenije? Kakšna je po vašem mnenju odgovornost vodilnih kadrov inštitucij, ki svojega dela ne uspejo opravljati v okviru zakonskih določil? Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsednik Vlade gospod Borut Pahor, izvolite,.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, podatek, ki ste ga navedli, je, ne samo na prvi, tudi na drugi pogled, zaskrbljujoč. 2 tisoč 234 zapadlih zadev je vsekakor stvar, ki jo je treba vsaj pojasniti, če že ne opravičiti. Približno 20 % teh zadev, od vseh teh omenjenih, je vezanih na investicije v slovensko gospodarstvo. Prva stvar, ki jo lahko ugotovimo, kar je seveda samo deloma obliž na to rano, je, da je samo v petini zapadlih zadev stvar povezana z oživljanjem in krepitvijo slovenskega gospodarstva. Pri preostalih 80 % gre za fizične osebe in v pretežni meri, recimo, za predmet za gradnjo stanovanjskih hiš. Dejstvo je, da se je od leta 2002 do leta 2010 število postopkov na agenciji povečalo skoraj za trikrat. Kadrovski viri so pri tem bistveno zaostajali, in tudi v bodoče bodo, dokler bo tukaj ob meni sedela ministrica za javno upravo, kolegica Krebsova. Na agenciji se rešuje več kot 250 vrst postopkov. Večina postopkov je zelo zahtevnih postopkov s področja varstva okolja, ohranjanja narave in upravljanja z vodami. Poleg tega je treba povedati, da skladno z Aarhuško konvencijo in evropskimi direktivami mora agencija v največji možni meri vključiti v svoje postopke tudi javnost, ki ima pravico do pritožbe. Vendar in prav zaradi tega podatka, ki ste ga omenjali, je Agencija za okolje sprejela nekaj ukrepov, ki nameravajo v prihodnje zmanjšati zaostanke. Prvič. V letnem programu dela Inštituta za vode je opredeljena strokovna premoč pri reševanju prostorskih aktov in analizah hidrološko- hidravličnih študij. Učinek bo viden v treh do šestih mesecih. Drugič. Pri reševanju prostorskih aktov in vodnih soglasij za objekte državnega pomena postavljajo nove razdelitve dela znotraj Urada za upravljanje z vodami in širše. Tretjič. Za reševanje postopkov pridobivanja pravica graditi, se razporejajo uslužbencih iz drugih agencijskih enot znotraj Arsa. Četrtič. Intenzivno se sodeluje z upravnimi enotami in se skušajo preprečiti nepotrebna procesiranja zahtevkov za vodna soglasja. Govorim o odpravljanju administrativnih ovir. Zavračajo se nepopolne vloge projektantskih organizacij in zahtevajo, da izdelajo ustrezno dokumentacijo. S sklepom ministra je bila v letošnjem letu ustanovljena tudi projektna skupina za pospešeno zmanjšanje zaostankov na vodovarstvenem področju. Glede na navedeno, je, spoštovani gospod poslanec, jasno, da morajo biti nadaljnje aktivnosti poleg gotovo možnih organizacijskih ukrepov za povečanje učinkovitosti dela v prvi vrsti usmerjene v spremembe in poenostavitve zakonodaje v kontekstu izvajanja programa odprave administrativnih ovir. Tukaj moram še enkrat povedati zelo po domače, kakšen je bil moj vtis pri zadnjem obisku na Ministrstvu za okolje in prostor, na ministrstvu, ki zaposluje tisoč 500 ljudi. Mi ne moremo biti dvolični. Ne moremo enkrat od istega ministrstva zahtevati, da je izredno pedantno, ko mora ščititi raznovrstnost vrst, deželno krajino, naravno dediščino in tako naprej, hkrati pa od njih pričakovati, ko bomo recimo umeščali nek projekt v prostor, da takoj pozabijo na vse te zahteve, ki smo jih izrekli pod točko 1, in upoštevajo samo tisto pod točko 2, in to je, da se čim prej umesti projekt v prostor. Pri čemer je treba upoštevati, spoštovani gospod poslanec, da je tukaj zaradi vrste mednarodnih konvencij in po mojem mnenju tudi razumnih, do določene mere nujnih administrativnih ovir, ki jih mora nekdo preskočiti, če želi poseči v prostor, treba tukaj najti neko pravo mero med tistim, kar okolje varuje, in tistim, kar nam omogoča, da bo v tem okolju, ki bo podarjeno in dano tudi v skrb generacijam za nami, možno živeti z višjo stopnjo kakovosti življenja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, ampak v tem primeru, ko imamo 2 tisoč 200 zadev zapadlih, najbrž takšen odgovor, kot sem ga zdaj slišal, po moji oceni ni na pravem mestu. Takšen odgovor bi jaz pričakoval od denimo direktorja Arsa, Agencije Republike Slovenije za okolje, ki gre v smeri, zakaj se to ne da, kaj so razlogi, da se ne da: pa nimamo zaposlenih, pa nimamo dovolj računalnikov, pa imamo premalo pisalnih miz, pa imamo ne vem kaj še vse, skratka, zakaj se nekaj ne da. Mi se pa pogovarjamo o ukrepih, kako bomo spodbudili gospodarstvo. Tukaj pa neka administracija zaradi različnih zadev, ne bomo rekli da zaradi nesposobnosti, ampak preprosto ni v stanju opraviti svojega posla. Ni v stanju opraviti svojega posla. Oni so krivi, ki tam sedijo, da nekatere investicije ne tečejo. Prekoračili so zakonski roke in nikomur nič. Gre za investicije. Spoštovani, gospod predsednik, poglejte, v tej analizi, ki sem jo dobil, primer IPPC direktiva, to gre izključno za investicije, okoljevarstveno soglasje na osnovi IPPC. 86 primerov imajo, od tega 70 zapadlih. V primeru SEVESO direktive, kar je nekaj podobnega, ampak gre za nesreče, od 44 primerov jih je vseh 44 zapadlo, tudi investicije. Torej, če ne drugega, ukrep, ja, triizmensko delo je treba uvesti, če drugače ne gre. Turnus, to je treba narediti, da bo gospodarstvo lahko gradilo investicije, ni drugega.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade gospod Borut Pahor, izvolite.
Kot veste, sem se bil kot predsednik Vlade odločil, da prosim sedanjega ministra dr. Žarnića, da opravlja do nadaljnjega svoje dolžnosti. Eden od razlogov, da sem se tako odločil, je dejstvo, da je ena od njegovih nalog v tem mesecu, da do konca maja pripravi program, kjer bo pri vprašanju, ki ga zastavljate, za približno četrtino zmanjšal administrativne ovire, ki preprečujejo boljšo in uspešnejšo regulacijo tekočih in zapadlih zadev. Ampak še enkrat vam povem, spoštovani gospod poslanec, ker se bo delno pri tem vprašanju ukrepanje vnašalo tudi na zakonodajni postopek, ko bodo stvari prišli pred ta visoki dom in bo Vlada predlagala, da se morda v postopku recimo umeščanja v prostor umakne ta ali oni postopek, ki je poskušal, morda upravičeno, morda pa tudi ne, doslej disciplinirati Vlado ali občine ali drugega, ki je posegel v prostor, da ta poseg ne bi bil brez posledic za varstvo okolja, me zanima, ali bo ta visoki zbor brez diskusije tak predlog podprl ali ne. Ne govorim o morebitni malomarnosti uradnikov, o tem, koliko je tega, bo moral v tem poročilu prav tako zapisati minister Žarnić. Ta ni opravičljiva in tukaj ne nastopam zaradi nje. Če je tukaj vprašanje prezasedenosti, mora tako kot vsi tudi dr. Žarnić kot minister prerazporejati tako, da bomo lahko v času te krize s približno enakim volumnom zaposlenih opravili nekaj več dela, kot ga je imela administracija doslej. Tretjič. Tukaj bo šlo za konceptualno vprašanje in takrat bomo rabili tudi vašo podporo. Treba bo, verjetno, po mojem mnenju, deregulirati nekatere postopke, ki bodo pripeljali do hitrejšega umeščanja projektov v prostor. Če s tem ne jemljem samo ozko umeščanja osi ali kaj takega, ampak sploh poseganja v prostor. Takrat bomo potrebovali podporo poslank in poslancev, da bomo približno, verjetno v okviru predlogov, ki jih bo minister do konca tega meseca dal, lahko zmanjšali tako imenovana administrativna bremena. Manj bo zapadlih zadev in tiste, ki so v reševanju, bodo tudi zaradi posega v zakonodajno rešitev toliko lažje.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Mag. Žerjav, prosim.
Hvala lepa. Jaz bi vendarle prosil, da v skladu s poslovnikom opravimo o tej temi malce širšo razpravo. Gre za 30 % zapadlih zadev na Agenciji Republike Slovenije za okolje, ki jih obravnavajo in jim je potekel zakonski rok, da bi morali sprejeti tako ali drugačno odločitev, prej izdati soglasje, izdati dovoljenje itd. To je na eni strani. 2 tisoč 200 pa še nekaj, kot sem dejal, na presečni datum 1. april čaka na ta dovoljena. Nekateri z denarjem v žepu, da bodo šli v investicije, da bodo gradili, pa čakajo nekoga tam, na dobro voljo nekoga na agenciji, da bo napisal pravočasno, v zakonskem roku neko dovoljenje, neko soglasje. To je nevzdržno in jaz mislim ter sem prepričan, da se da z organizacijskimi prejemi, da se tudi nekateri postopki prenesejo na upravne enote ali karkoli že. Prej sem malo v šali rekel tri izmene, ampak poglejte, to je ukrep, ki nič ne stane. Skoraj nič ne stane, pa bi v gospodarstvu naredili velik korak naprej. To bi bil pravi ukrep za to, da se pospešijo investicije. Menim, da je problem akuten, da je grozna anomalija, zato je prav, da o njej v Državnem zboru spregovorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Radovana Žerjava, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Zmago Jelinčič Plemeniti iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Slovensko manjšino na Avstrijskem tlačijo že od ustanovitve zadnje avstrijske republike naprej. Vlade vseh časov, vseh obdobij in vseh barv niso storile ničesar, da bi se to prekinilo. Zato vas gospod predsednik sprašujem: Kaj nameravate storiti v zvezi s tem? Treba se je namreč zavedati, da je Moskovska deklaracija, podpisana 30. oktobra 1943, v svojem tretjem delu, v deklaraciji o Avstriji, zapisala, da bo Avstrija lahko republika zgolj in samo, če bo lahko dokazala svoj protifašistični boj v drugi svetovni vojni. Dejstvo je, da po, kakor pravijo, Anschlussu ali aneksiji Nemcev 15. marca 1938 je takrat Avstrija pozdravila nacizem in se priključila nacistični Nemčiji in delovala proti Slovencem zelo močno. V bistvu večina teh, bi rekel kar, zločincev na našem teritoriju v nemško govorečih so bili Avstrijci ne Nemci. Zakaj država ne odpre vprašanja spoštovanja teh določil? Zakaj država ne odpre vprašanja spoštovanja 7. člena Pogodbe o Avstriji? Nič nismo naredili na tem področju. Imamo možnost, da odpremo vprašanje pri Združenih narodih, imamo možnost, da odpremo vprašanje na Svetu Evrope, vendar se naša vlada priklanja "jodlarjem" do tal, in ne naredi nič za svoje ljudi. Še huje, nekdanja predsednica parlamenta Plasnikova se je zahvalila slovenskemu narodu na Ljubelju, kjer je bila izpostava lagerja Mauthausen in je povedala o slovenskih žrtvah in slovenskih ljudeh, ki so nekaj naredili za avstrijsko državo. Naša stran tega niti omenila ni. Nikdar do danes ne. Imamo ministrstvo za Slovence po svetu. In kaj je naredilo to ministrstvo? Pristaja na neke parcialne dogovore z avstrijsko stranjo. In vendar imamo mi na oni strani bistveno drugačne pravice. Te pravice, ki nam jih zagotavlja ta listina in še marsikatera listina, obenem pa tudi ustava sosednje Republike Avstrije. Ali smo res Slovenci takšni hlapci, da si ne upamo zahtevati tistega, kar nam gre?! Gospod predsednik, jaz sprašujem: Kdaj bo Vlada kaj naredila? Kdaj bo zbrala korajžo? Kdaj bo dejansko odprla ta vprašanja in jih potem tudi zaprla, kajti enkrat se s temi zadevami pač mora nehati?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor, izvolite.
Nikakor ne želim, spoštovani gospod poslanec, podceniti interne, domače, notranjepolitične volje v Republiki Avstriji za rešitev njihove notranje pravne obveznosti, vendar prosim, da tudi vi ne podcenite nalog, ki smo jih bili opravili, tudi v tem mandatu, da bi Avstrija te obveznosti razumela tudi kot njihove mednarodnopravne obveznosti. Od leta 2002 do leta 2011, od leta 2002, ko je prvič prišla Vlada Republike Avstrije s predlogom vladne uredbe o, mislim, da takrat 149 tablah, smo zdaj prišli do tega, da avstrijski zvezni parlament z ustavnim zakonom sprejme odločitev za 164 tabel, kar bi prav gotovo pomenilo – ne dokončno, a vendarle en velik korak naprej k uveljavitvi 7. člena avstrijske državne pogodbe iz leta 1955, katere naslednica sopodpisnice je Slovenija. Da je naslednica, sem povedal tudi ob obisku zveznega kanclerja Faymanna avgusta lani. Kancler temu ni ugovarjal. Razumela sva, da je treba v bilateralnih pogovorih, in imela sva jih veliko, v pogovorih med zunanjima ministroma, in bilo jih je veliko, pri delovnih obiskih našega ministra za Slovence po svetu, in ni jih bilo malo, na avstrijskem Koroškem doseči med manjšinskimi krovnimi organizacijami konsenz, kaj je v tem primeru mogoče doseči znotraj notranjepravne in mednarodnopravne obveznosti Republike Avstrije, kje je mogoče manjšino glede tega poenotiti in kje lahko ter kako lahko Slovenija pomaga pri tem. Pravim, ko bo Republika Avstrija pričakovano z ustavnim zakonom sprejela odločitev o postavitvi 164 tabel, ne bo izčrpana njena obveznost, da omogoči vse pravice, ki izhajajo Slovencem na avstrijskem Koroškem iz 7. člena Avstrijske državne pogodbe, katere naslednica je tudi Republika Slovenija. Vendar pa je to, kolega Jelinčič, korak naprej, ki doslej ni bil storjen. Nekateri menijo, da bi morali ta kompromisni predlog zavreči. Jaz pa pravim, sprejmimo ga, ker utrjuje dvostransko sodelovanje, spoštovanje in zaupanje. To je korak naprej, je korak v pravo smer, je korak v smer spoštovanja avstrijske državne pogodbe, je korak v smeri krepitve pravic Slovencev na avstrijskem Koroškem, je korak v smer zaupanja med dvema narodoma in državama, in to je za nas pomembno. Ni pa konec obveznosti, ki jih ima Avstrija s 7. členom avstrijske državne pogodbe. Zato bi želel, spoštovani kolega Jelinčič, reči, da je ta vlada opravila veliko dela, da smo skupaj z manjšinskimi organizacijami na avstrijskem Koroškem in z zvezno avstrijsko vlado na Dunaju prišli tako daleč, da je zdaj tik pred durmi glasovanje v avstrijskem zveznem parlamentu. Jaz bom konec tega vikenda tudi na avstrijskem in na mednarodnem forumu, srečal se bom z visokimi predstavniki avstrijske države, in to bo še zadnja med neformalnimi oblikami srečanja, ki so v zadnjih letih zdaj končno le obrodila ta dogovor, ki ga štejem, kot rečeno, za korak v pravi smeri, za korak naprej in za korak, ki ne s tem dokončno odveže Avstrije njenih obveznosti pri spoštovanju in uveljavljanju 7. člena avstrijske državne pogodbe.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora predsednika Vlade? Prosim, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Gospod predsednik, da ne poznate teme, govori že to, da govorite o avstrijski državni pogodbi. To je državna pogodba o Avstriji, ne pa avstrijska, kajti ni bila podpisnica Avstrija. Sicer se pa ne morem čuditi pri vaših silnih mednarodnih pravnikih, ki jih imate – bi jih lahko kaj naučili. Nekaj vam bom prebral, in sicer Befreit von "Vaterlandsverrätern" der vergessene Widerstand in Kärnten in naprej piše v nemščini, da je bila v 40. letih Koroška edina regija nekdanjega nemškega rajha, ki se je v velikem stilu in v velikem številu uprla nacionalsocializmu, približno 500 Avstrijcev, v glavnem pripadnikov slovenske manjšine, se je borilo v dolinah okoli Karavank, južno od Celovca proti vermahtu. To je sicer v nemščini. Kaj je to? To je posnetek oddaje, ki je bila leta 2010 na berlinskem radiu in se začne s slovensko partizansko koroško pesmijo. In Nemci govorijo o tem, da morajo biti Avstrijci hvaležni Slovencem, da sploh imajo državo. Kaj pa pri nas? Kdo od vas tam, ki sedite na vladi, je bil kdaj na Dunaju v vojnem muzeju, kjer bi si lahko ogledal tisto salo s slovenskimi napisi, s slovenskimi čitankami iz časa druge svetovne vojne? Nihče. In to je vaš odnos do domovine. Na tak način pač ne morete narediti česarkoli. Še enkrat vas sprašujem: Kaj boste naredili? Ne, kaj bi radi in kaj mislite, da je prav. Prav je samo eno: treba je iti na mednarodne forume. In če tega ne bo storila naša vlada, in mislim, da ne, bo to storila Slovenska nacionalna stranka. Prosim za ta odgovor.
Prosim, predsednik Vlade.
Jaz ne pravim, kaj bom naredil. Jaz sem vam povedal, kaj sem naredil s svojimi ministri. To, da ta hip čaka pred avstrijskim zveznim parlamentom potrditev ustavnega zakona, ki prinaša Slovenkam in Slovencem na avstrijskem Koroškem prvič ustavno zagotovljene pravice do topografije. To ni konec poti, ki jo začrtuje 7. člen avstrijske državne pogodbe, vendar je pravi korak v pravi smeri. In to je bilo storjeno, spoštovani gospod poslanec, ne da je tu nek program, kaj bo storjeno. Kaj bomo delali v prihodnje? V prihodnje bomo poskušali nadaljevati s politiko korakov v pravi smeri, ki krepijo, kot sem rekel, spoštovanje manjšin, ki krepijo strpnost in multikulturnost. Danes bolj kot kadarkoli potrebujemo to, danes bolj kot kadarkoli prej potrebujemo kompromise v pravi smeri, ki gredo naprej. Kompromise zato, ker je – danes o tem ne bom govoril, govoril bom ravno prihodnji teden v Avstriji, na Dunaju, ki ga omenjate, o tem, v katero smer se utegne zasukati ta svet in kako se lahko tem spremembam, ki jih ne želimo videti, izognemo. Zaradi vseh teh stvari smo v tem mandatu storili zelo veliko za to, da smo utrdili in okrepili odnose s sosednjimi državami, da smo zavarovali svoje nacionalne interese, da smo zavarovali interese naših ljudi, ki živijo izven naših meja. Da smo s socialno politiko doma in gospodarsko doma in v svetu še vedno v tisti valutni skupini, kjer želimo ostati tudi po koncu teh sprememb, ki utegnejo biti naprej. Smo država, ki ima nek ugled, neko spoštovanje tako pred svojimi ljudmi kot pred ljudmi v mednarodni skupnosti. Brez tega spoštovanja, gospod Jelinčič, in vi ste ga deležni, ko greste po svetu, niste deležni pogledov v tla, ko spregovorite o tem, da ste Slovenec. Tega spoštovanja ste deležni, ker spoštujejo uspehe te dežele in naših ljudi, ne samo v teh 20 letih, tudi sicer. In ker gremo naprej po tej poti, sem prepričan v to, da se da s tako politiko postopnih, zanesljivih, a tudi kdaj velikopoteznih korakov priti do tistih ciljev, ki jih vidite vi, ki jih vidim jaz. Včasih so različni, dostikrat so pa enaki, vidimo pa različne poti do njih.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Glede na to, da predsednik Vlade ne pozna notranjega ustroja federalne avstrijske države, kajti to je država dežel, je treba povedati, da ne gre tu za notranjepolitično zadevo Avstrije, ampak za mednarodne pogodbe, ki jih je treba spoštovati. Tega tudi vaši silni pravniki ne vedo. Človek se vpraša, če bi toliko naredili za naše Slovence, zakaj potem v slovenskem Pliberku stoji ustaški spomenik z ustaškim grbom. Po vseh evropskih državah EU so nacistični simboli prepovedani, Avstrija jih dovoljuje, Slovenija je tiho. Tudi ko so šli Hrvatje čez Slovenijo, so z ustaškimi zastavami vihrali čez Slovenijo, naša policija jih je še spremljala, da ne bi bilo kaj narobe. In s slikami hrvaškega ustaškega poglavnika Anteja Pavelića. Zelo zanimivo. In kot kaže, se nacistična obeležja nekje lahko vlečejo ven, kadar ne gre za Slovenijo, kajti Slovenci bodo tiho. In dejansko smo vedno tiho. In dejansko ničesar ne naredimo in tudi niste ničesar naredili. Dejstvo je, da drugi več naredijo za nas, kot naredimo mi sami. Mislim, da nekateri res lahko hodimo z glavo pokonci po svetu, nekateri, večina pa ne. Večina pa ne! Na žalost je to tako. Presnel vam bom ta cede, da si boste poslušali, sicer je v nemščini, vam bo že kdo prevedel, morda kdo tudi zna, morda se zdaj na hitro učijo, ne vem, vam pa tega ne dam, ker se bojim, da bi ga kakšen vaš dušebrižnik pomotoma izgubil, da ne bi bilo še kakšnega dokaza, pa tudi če mi naredite preiskavo doma, imam še kje drugje kakšne cedeje, veste. Spoštovani gospod predsednik, človek bi pričakoval, da boste več naredili za svojo in tudi mojo domovino, ampak če nič drugega, še vedno vztrajate s tisto avstrijsko državno pogodbo. Res je smiselno, da si vaši pravniki pogledajo, pa če tudi pri Hrvatih, so dosti bolj koncizni in eksaktni, kar se prava tiče. Mi tega znanja žal nimamo. Zato v zvezi s tem predlagam v skladu s poslovnikom, da opravimo širšo razpravo o tej tematiki. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 27. seji zbora. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo najprej odgovoril na vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi z izvajanjem zakona o železniškem prometu. Prosim.
Hvala, predsednik. Spraševali ste me, kako poteka izvajanje določil Zakona o dopolnitvah in spremembah Zakona o železniškem prometu z vidika vodenja investicij v javni železniški infrastrukturi. Poteka v redu. Mislim, da smo znotraj rokov, ki jih zakon določa. Ta zakon določa, da moramo izbrati gospodarsko družbo v stoodstotni državni lasti, ki bo opravljala investicije v javno železniško infrastrukturo. Vlada je 21. aprila tudi izbrala takšno družbo. To je bivša DDC, po novem se bo imenovala DRI, edini ustanovitelj in družbenik te družbe je Republika Slovenija. Za nemoten prenos in nadaljevanje del na investicijah je bila imenovana skupina za prenos del iz direkcije za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo na DRI, in to delovno skupino vodi v skladu s sklepom, ki sem ga jaz sprejel na ministrstvu, direktorica Direktorata za železnice in žičnice. 22. aprila je bil sklican prvi sestanek, s čimer se je začel dejanski operativni prenos del iz DŽI, iz direkcije, na DRI, torej na družbo. Ta je tudi nemudoma imenovala skrbnika za projekt nove proge Divača–Koper, ki je pravzaprav ta trenutek edini projekt, edina novogradnja, ki je predmet tega prenosa iz DŽI na DRI. Skladno z določili zakona ministrstvo tudi izvaja in zagotavlja preostale naloge, da bodo pravočasno izvedene. Družba za vodenje investicij mora prevzeti naloge od DŽI v šestih mesecih od uveljavitve, to je 10. 7. 2011. Pričakujem, da se bo to zgodilo že pred tem rokom, ki nam ga zakon določa. Potem imam še eno obveznost, in sicer moramo določiti vsebino in način vodenja informacijskega sistema. Gre za pravilnik, pri katerem so dolžni tisti, ki vodijo investicije, za vsak gradbeni dogodek neposredno omogočiti dostop Ministrstvu za promet, tako imenovani on-line tehnologiji. Pravilnik je že pripravljen in je v medresorskem usklajevanju, in sem prepričan, da bo pred 10. 7. tudi sprejet. Za vzpostavitev informacijskega sistema imamo dve leti, vendar se bomo potrudili, da bomo to naredili bistveno prej, zlasti v času, ko bo že potekala ta investicija. Glede položaja delavcev. Ta trenutek potekajo razgovori. Z delavci se bom tudi osebno pogovoril, da vidimo, kateri bodo prešli neposredno na DRI in kateri bodo ostali na ministrstvu. Manjše število bo šlo na to družbo, ostali bodo ostali na ministrstvu in opravljali naloge za ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor, gospod Jerovšek? Prosim.
Hvala lepa, gospod minister. Imeli ste pripravljen odgovor, ki je veliko govoril o tem, kako izpolnjujete zakonske obveznosti, kako je z informacijskim sistemom, zelo malo pa o pravicah in o bodočnosti delavcev, ki so tu zaposleni. Vendar dejstvo je, da se je 11. aprila iztekel zakonski rok za določitev gospodarske družbe, ki opravlja dejavnost vodenja investicij v javno železniško infrastrukturo, in da je popolna anarhija na sedanji Direkciji za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo. Saj to je logično, januarja je bil sprejet zakon, ki je rekel, da bo 11. aprila določena nova struktura, pa se to ni zgodilo. In navzven zgleda, kot da je ta anarhija planirana. Ko smo januarja sprejemali zakon, zakaj niste predložili osemmesečnega roka ne pa trimesečni rok, gospod minister. In še drugo. Očitno tečejo ta prizadevanja, kako negirati določilo 13.a člena, ki predvideva sedež te nove gospodarske družbe v Mariboru. Po mojih informacijah prinašate vse v Ljubljano, tam bo morda visela še tabla, kot je bil nekoč Dars v Celju. In gospod minister, prosim, da daste konkretne odgovore: Zakaj niste izpolnili zakona v nobeni odločbi? Zakaj v tej državi, ko gre že vse narobe, se mora tudi ta pomembna družba, ki bo imela dela nad investicijami v Slovenskih železnicah, ki so nujno potrebne, prenesti v center, v Ljubljano, pa tudi če bo navzven zgledalo drugače? Prosim, da daste jasne odgovore. Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Nikakršnega kaosa ni tam, kjer vi govorite, pri investicijah v javno železniško infrastrukturo imamo en velik projekt, ki se prenaša. Mislim, da se bo v novi gospodarski družbi vodil bolje iz enostavnega razloga, ker je toliko več ljudi, ki bodo lahko opravljali naloge, ki jih v tej direkciji enostavno niso mogli. Še enkrat ponavljam, da smo 21. aprila to družbo določili, sedež te družbe bo v Mariboru, tako kot piše v zakonu, in nikakršne drugačne intencije nimamo, da bi to spremenili. Drugače bi že prišel pred vas s predlogom spremembe zakona. Tako glede tega ne vidim nikakršnih težav. Jaz mislim, da mora ta direkcija dejansko izvajati svoje naloge v Mariboru, jaz sem pristaš tega, da se Slovenija v tem smislu decentralizira, da se ne opravljajo vse naloge v Ljubljani. Ker se že večji del železniških zadev koncentrira v Mariboru, sem za to, da se tudi ta gospodarska družba, čeprav bo opravljala kar številne druge naloge poleg omenjenih novogradenj v železniško infrastrukturo, ampak sem prepričan, da je treba v Mariboru ta center za nekakšne recimo železniške dejavnosti ustvarjati naprej. Tam že imamo direkcijo, že zdaj je bila, ki bo ukinjena, že zdaj je agencija, tako da mislim, da je treba iti v to smer naprej in ni treba razumeti tega zgolj kot formalno prenašanje sedeža v Maribor.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim.
Železniška infrastruktura je ključna infrastruktura in ključno ožilje slovenskega gospodarstva. Ravno zaradi svoje tranzitne in infrastrukturne vloge so bile železnice v Sloveniji stalno gibalo napredka gospodarstva. Sedaj pa zaradi odlašanja, nejasnega koncepta ministrstva in tudi nepopolnih odgovorov zgleda, da bo Slovenija lahko posledično postala železniški prometni otok. Da investicije v železniško infrastrukturo nimajo dovolj prioritete in nimajo jasnega koncepta znotraj slovenske vlade. To lahko posledično pomeni tudi bankrot Slovenskih železnic, uničenje slovenskega gospodarstva, propad Luke Koper in cel kup hudih posledic. Zaradi slabega odgovora ali nepopolnega in neprimernega odgovora gospoda ministra predlagam, da se o njegovem odgovoru na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi splošna razprava. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožefa Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Dr. Patrick Vlačič, minister za promet bo odgovoril tudi na vprašanje dr. Luka Jurija v zvezi s sklepanjem aneksov pri gradnji avtocest. Prosim, gospod minister.
Hvala predsednik. Spoštovani poslanec, sklepanje aneksov je bil en velik problem pri gradnji avtocest. Jaz si želim, da bi bilo pri železnicah drugače, zato smo tudi popolnoma na novo zastavili sistem, o katerem sem vam prej govoril. Čeprav morda nekateri menijo, da tečejo investicije v zvezi z železniško infrastrukturo zmanjšano, to sploh ne drži. Kaže se to tako po absolutnih številkah v proračunu kot tudi po tem, koliko novih projektov smo predlagali v času, odkar sem jaz minister, od umestitve v prostor do dejanskih projektov, ki so ta trenutek v teku, kar se seveda lahko vsak trenutek pokaže. Sklepanje aneksov je pri Darsu raznoliko. Eni so takšni, ki podaljšujejo čas za izvedbo. Poznate primer izgradnje dolenjskega kraka, kjer je prišlo do podaljšanja aneksov za izvedbo zaradi počasnosti razlastitev. Potem imate anekse, ki so povezani s tekočim vzdrževanjem in sanacijo občinskih cest. Problematični so aneksi povečanja tistega, kar je bilo v javnem naročilu izbrano kot cena, za katero je treba nekaj narediti, in se potem sklene ta dodatni aneks zaradi tega sistemskega problema. Mi pravzaprav kot ministrstvo zdaj nismo več zadolženi neposredno za nadzor aneksa od ustanovitve AUKN naprej. Zaradi teh sistemskih težav smo mi pravzaprav predlagali spremembo zakona o Darsu. Dars je zdaj popolnoma drugačna družba, kot je bila pred tem zakonom. Dars je prava gospodarska družba, praktično popolnoma depolitizirana, ker Vlada ne izbira več ne direktorja, ne nadzornikov, to za Vlado upravlja AUKN. Poleg tega pa je možno, kar je zlasti zanimivo, dajati koncesije za izgradnjo avtocest v Sloveniji po novem drugače, kot je bilo do zdaj. Imamo dve možnosti. Lahko neposredno podelimo Darsu in potem mora on z razpisom priti do tistega, za katerega meni, da bo izpolnil pogoje za razpise, in potem z njim skleniti pogodbe. Imamo pa drugo možnost, da na razpisu podelimo koncesijo. In če bi Dars na razpisu dobil koncesijo, bi lahko gradil neposredno, kar bistveno po mojem izboljšuje njegovo pozicijo pri gradnji, ker so bila pogosto ravno javna naročila izvedena, kot ste vi v vprašanju povedali, to je, da nekdo z nižjo ceno pride notri in potem z aneksi pride do prave cene. Tega problema smo se zavedali in smo naredili sistemske spremembe. Jaz se bom res trudil, da bo tega, kolikor je v moji moči, zlasti na železniški infrastrukturi čim manj ali pa, če je le mogoče, nič.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Samo mi morate dati vedeti, ker ni samo po sebi nujno. Prosim, dr. Luka Juri.
Imate prav, predsednik. Minister, hvala lepa za odgovor. Mene samo še zanima, če lahko dopolnite, da poveste konkretno: S kakšnimi dodatnimi ukrepi bi bilo mogoče bolje nadzirati tudi preko delovanja AUKN takšne posege, o katerih govorimo, da se ne bi dogajalo tisto, kar se dogaja v bistvu še v tekočih mesecih? Kdaj mislite, da bo lahko država drugače začela nadzorovati to, kar v bistvu že sami priznavate, in me zelo vesli, da ne samo priznavate, ampak že nakazujete določene ukrepe? Vendarle me pa zanima čisto na konkretnem področju: Ali bo mogoče anekse, ki so bili doslej podpisani na način, ki daje misliti, da so bili podpisani s takšnimi vsotami, ali vendarle ne bi bilo treba priti do več nadzorov ali soglasij, na primer nadzornega sveta Darsa, in po drugi strani, da bi vendarle lahko tudi od Darsa zahtevali določeno odgovornost, določena pojasnila, zakaj so bili ti aneksi šele kasneje ugotovljeni kot potrebni?
Gospod minister dr. Vlačič, prosim.
Hvala, predsednik. V spremembi sistema gre za to, da pravzaprav Dars kot pravi koncesionar ne bo več dobil državnih sredstev za gradnjo cestne infrastrukture. Se pravi, če bo sklepal anekse, jih bo sklepal v svojo škodo. Tudi državnih garancij ne bo več dobil. Bistvena sprememba, ki jo morda niti nismo vsi dovolj hitro zaznali, je v tem, da on pravzaprav sedaj ne bo več vlagal državnega denarja, ampak kot gospodarska družba, ki se bo na neki točki verjetno tudi privatizirala. Jaz mislim, da bomo v zelo kratkem objavili razpis, kaj naj pravzaprav z Darsom naredimo, da dobimo določene modele, kam naprej z Darsom, da pravzaprav postaja to vprašanje s stališča državnih financ irelevantno. Se pravi, če bodo oni slabo delali, bodo slabo delali za svoj račun, pravzaprav jim ne bomo več dajali denarja za to, da bodo gradili avtoceste, ampak bo država naredila vse, kar je do gradbenega dovoljenja, oziroma Dars za njo. To pomeni, odkupi zemljišč, se pravi vse, kar je do gradbenega dovoljenja, projektiranje in podobno – tam niso bili aneksi problematični. Kar se pa gradnje tiče, pa pravzaprav to za državo ne bo več irelevantno vprašanje. Če bodo delali slabo, bodo delali v svojo škodo. Če bo to neka družba, ki bo imela notri enega partnerja, verjemite, da bo ta partner imel tudi zelo, zelo pomembno vlogo pri tem, da bo preprečil, da ne bi do tega prihajalo. Se pravi, da gre za bistveno spremembo. Do sedaj nas je to skrbelo, ker je bil to državni denar. Sedaj ne bo več, ampak to ne pomeni, da nas ne skrbi, je pa bistvena sprememba v tem smislu, da morajo oni sami prevzeti bistveno več odgovornosti, kot so jo do sedaj. Sama uprava Darsa mora skrbeti za to, da bo družba sploh normalno funkcionirala naprej. Kar se pa za nazaj tiče, je pa seveda vsako moje mnenje najbolj razvidno iz tega, da smo bistveno spremenili sistem, drugače je pa zadolžen nadzorni svet za to, da je spremljal vsa ta ravnanja. Jaz mislim, da bo ta sprememba bistveno spremenila stvari in bo dobrodošla. Ker je pa nekoliko drugače pri železniški infrastrukturi, smo pa uvedli tisti sistem, pri katerem bomo lahko on-line spremljali, kot jaz vedno rečem, vsako vrečo peska in lahko nadzirali na terenu kadarkoli.
Hvala. Dr. Patrick Vlačič, minister za promet, bo odgovoril tudi na vprašanje Ivana Grilla v zvezi s protihrupnimi ograjami. Prosim, gospod minister.
Hvala, predsednik. Spremljanje obremenitev s hrupom in izvajanje ukrepov varstva pred hrupom v Republiki Sloveniji urejajo Uredba o ocenjevanju in urejanju hrupa v okolju, Uredba o mejnih vrednostih kazalcev hrupa v okolju in Pravilnik o prvem ocenjevanju in obratovalnem monitoringu za vire hrupa ter pogojih za njegovo izvajanje. V skladu z določili predpisov se obremenitve s hrupom zaradi novega vira hrupa preverijo v okviru prvega ocenjevanja hrupa po pričetku njegovega obratovanja, kasneje pa se spremljajo v okviru obratovalnega monitoringa hrupa, ki se za ceste izvaja enkrat v obdobju petih let. Sistematični pristop k ocenjevanju obremenitev in izvajanju sanacij v obstoječih virih hrupa ureja Uredba o ocenjevanju in urejanju hrupa v okolju, ki v naši red prenaša določila direktive Evropskega parlamenta in Sveta, s 25. 6. 2002, o ocenjevanju in urejanju hrupa v okolju. Ta uredba določa, da je treba za vse pomembne ceste izdelati strateške karte hrupa in na njihovi podlagi operativni program varstva pred hrupom, ki mora vsebovati načrte ukrepov za obvladovanje problemov, ki jih povzroča zunanji hrup. Operativni program pripravi Ministrstvo za okolje in prostor v sodelovanju z Ministrstvom za promet in upravo mestne občine v primeru poselitvenega območja, ki izpolnjuje pogoje iz uredbe. Sprejme ga Vlada RS. Strateške karte hrupa in operativni program varstva pred hrupom je treba pregledati zaradi eventualnih popravkov, najmanj vsake pet let. Monitoring obremenitve s hrupom je bil v letu 2007 izveden za vse pomembne ceste, na katerih so prometne obremenitve presegale 6 milijonov vozil letno, to je skupno 311,6 kilometrov cest v upravljanju Darsa. V okviru tega monitoringa, ki je bil podlaga za pripravo strateških kart hrupa, je bilo ugotovljeno, da hrup zaradi prometa pri velikem številu objektov presega mejne ravni, kar je bilo dejansko pojasnjeno, ko sem vam enkrat na to že odgovarjal. Takšno prvo ocenjevanje in obratovalni monitoring hrupa izvajajo neodvisne institucije, pooblaščene s strani Ministrstva za okolje in prostor. Ministrstvo za okolje in prostor je s sklepom 27. 12. 2010 ustanovilo delovno skupino, katere naloga je priprava medresorsko usklajenega predloga operativnega programa varstva pred hrupom. Priprava operativnega programa čaka oziroma pravi odgovor za to je Ministrstvo za okolje in prostor, jaz vam samo posredno lahko posredujem te informacije. V skladu z določili Uredbe o mejnih vrednostih kazalcev hrupa v okolju se morajo obstoječe ceste v zvezi z mejnimi vrednostmi prilagoditi zahtevam najpozneje do rokov, ki so določeni v operativnih programih varstva pred hrupom. Glede na obseg problematike prekomernih obremenitev s hrupom in s tem povezanimi obsežnimi ukrepi, ki zahtevajo visoka finančna sredstva, se ukrepi usmerjajo na območja, za katera je ugotovljeno, da so le-ti najbolj potrebni. Tako je izvajanje ukrepov glede na operativni program, ki je v pripravi, predvideno na odsekih, kjer je število preobremenjenih prebivalcev na kilometer odseka največje, in za tiste objekte, kjer obremenitve dosegajo najvišje vrednosti. Seveda pa je izvedba ukrepov odvisna od finančnih sredstev, ki bodo v ta namen zagotovljena. Ker je v lanskem letu prišlo do manjše porabe evropskih sredstev na dolenjskem kraku, ker so razlastitve potekale počasi, smo večji del teh sredstev usmerili v protihrupne ograje za potrebe Darsa. Tako imamo, mislim, da se ne bom veliko zmotil, da je namenjeno več kot 30 milijonov evrov za protihrupne ograje iz evropskih sredstev do konca te finančne perspektive.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora ministra gospod Grill? Prosim.
Hvala lepa. Glejte, spoštovani gospod minister, tako na pisno poslansko kot tudi zdaj me žal odgovor ne more zadovoljiti, predvsem pa tiste krajane, ki so prizadeti. Njim, da je bil monitoring narejen leta 2008, da takratne meritve niso pokazale prekomernega hrupa, to nič ne pomaga. Danes je tam hrup dejansko za njih nevzdržen. Kvaliteta življenja je resnično zelo poslabšana, ponoči ne morejo ob odprtih oknih niti spati. Zakaj? Od leta 2008 do leta 2011, to so tri leta, in krajani so mi povedali konkretno, da v tistem času se skozi naravne nasipe ni videlo avtomobilov, ki so vozili po avtocesti. Hrib se je posedel in zdaj je neposreden vidni koridor in seveda tudi hrupni. Pomeni, da oni pač nimajo več ustreznega hrupa. Naslednji korak, ki ga je zopet naredil Dars, je, da je naredil samo na eni strani avtoceste protihrupno ogrado, ampak ne takšno, da bi absorbirala zvok, ampak takšno, da odbije zvok nazaj, kar pomeni, da se jim je še dodatno podvojil. In tak odnos Darsa do ljudi, ki se pritožujejo, kaže na njihov nepravilen odnos. Kljub temu da ste vi rekli, da to ni več zdaj pod Ministrstvom za promet, da je samostojna institucija, to ne sme biti razlog, da oni ne služijo v interesu vseh teh ljudi. Zato bi pričakoval, da v primeru, ko se ljudje upravičeno pritožijo, prosijo, rotijo, da pridejo tja, da se z nekimi minimalnimi sredstvi, v to sem prepričan, skušajo te zadeve sanirati. Strinjam se s tem, da se neke sistemske meritve in ta koncept izdela, da se to tudi opravlja, ampak tam, kjer pa so urgentne situacije, bi pa Dars moral delati v smeri, da se tem ljudem skuša nekako ustreči. Seveda pa tudi vi kot avtoriteta za to področje bi verjetno lahko prispevali k temu, da bi jim, če ne formalno, pa vsaj neformalno pozvali, da naj to zadevo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Patrick Vlačič.
Strinjam se z vami. Da je Dars postal zelo samostojna institucija, ne kolidira s tem, da mora te stvari urediti, to je popolnoma jasno, zato ker mu to predpisi določajo. Dejstvo je edino, da mora ta operativni program biti končan, ker subjektivne percepcije niso nujno tisto pravo merilo, kje so bolj potrebne ali hitreje potrebne protihrupne ograje, zlasti zato, ker vsak, ki živi ob avtocesti in ima hrupne emisije, čuti tiste svoje kot najhujše, in to mu tudi verjamem. Dejstvo pa je, da verjetno nekatera območja v državi zahtevajo bolj prioritetno obravnavo, kot sem prej povedal, kjer je več prometa in kjer je ta hrupna obremenitev hitrejša. Jaz nimam druge informacije kot te, da je ta skupina bila ustanovljena, ker jo vodi Ministrstvo za okolje in prostor. Zapisal si bom in bom z ministrom tudi rekel nekaj besed na to temo, da vidimo, kdaj lahko pričakujemo rezultate, da se čim prej začne ta ograja postavljati. Kar se mi zdi zelo pomembno, česar prej ni bilo, je, da smo denar zagotovili, to je velik korak naprej, kar veliko sredstev. Jaz sem glede tega optimist, da bomo čim prej začeli postavljati ograje.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. V skladu s poslovnikom predlagam, da se na to temo, ki je zagotovo pereča za številna področja v Sloveniji, opravi splošna razprava. Tudi tisti odgovor, ki ga je prej gospod minister dal enemu izmed poslank in poslancev o Darsu, nas lahko prepričuje ali se nam lahko poraja dvom, ali je Dars sedaj, ko se je ta zakon o Darsu spremenil, lahko resnično v korist ljudem v Sloveniji. Ne glede na to, da ste, gospod minister, omenili, da so oni sedaj samostojni, da morajo sedaj sami skrbeti, kako bodo poslovali, kako bodo stroškovno učinkoviti, to preprosto ne drži. Oni opravljajo s sredstvi, ki jih je zagotovila država Slovenija, pomeni davkoplačevalci, ceste smo zgradili s pomočjo davkov in tudi tam se morajo zbirati sredstva za protihrupne ograje, za sanacijo avtocest, za sanacije protihrupnih ograj in tako naprej. In sedaj govoriti, da je Dars samostojen, da mora delati tako, kot mu narekuje država – to ne drži. Računsko sodišče je pozvalo, naj predsednica uprave odstopi, pa sploh ne registrira tega. Pozvali smo jo na Odbor za nadzor proračuna in javnih financ v Državni zbor, pa se enostavno ne odziva. Nadzorni svet ravno tako "ne šljivi", po domače, niti Računskega sodišča, niti Državnega zbora in verjetno tudi Ministrstva za promet. In to kljub temu, da je predsednik nadzornega sveta član SD, ravno tako je članica SD ali vsaj iz teh vrst gospa Duhovnikova, torej ne govoriti, da ne gre za neko politično sprego. Je pa res, da ste sedaj z zakonom skušali zadevo zaviti v celofan, aha, to je sedaj samostojna institucija, njej nič ne moremo. Ampak to preprosto ne sme biti res. In zato bo ena splošna razprava v Državnem zboru o vseh teh nepravilnostih ali pomanjkljivostih, predvsem pa o nekorektnem odnosu Darsa do tako perečega vprašanja, kot je tudi hrup, koristna, zato upam, da bodo tudi koalicijski poslanci ta predlog za splošno razpravo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Ivana Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo odgovoril tudi na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi s sanacijo ob gradnji avtocest uničenih lokalnih cest. Prosim, minister.
Hvala, predsednik. Po končani gradnji avtoceste mora gradbeni izvajalec sanirati vse, kar je bilo iz naslova uporabe občinskih cest poškodovanega in je pogodbena obveza z investitorjem. V ta namen so bili izvajalci s pogodbo zavezani, da pred pričetkom del z lokalnimi skupnostmi popišejo sporazume o koriščenju lokalnih cest, ki jih je kot garant sopodpisal tudi Dars. Posneti pa je bilo treba tudi ničelno stanje lokalne cestne infrastrukture pred pričetkom investicijskih del za izgradnjo avtocestnih odsekov. To je bilo razen z občino Beltinci z vsemi ostalimi občinami tudi storjeno. Stroške za sanacijo teh cest je moral izvajalec v svoji ponudbi za gradnjo avtoceste vračunati v enoto cene. Glede obnove vozišč na državnih cestah pa vse postopke vodi Direkcija Republike Slovenije za ceste, DRSC, ki pri tem v določenem deležu sodeluje tudi kot sofinancer. Zadeve so v teku oziroma se urejajo v skladu z zagotavljanjem proračunskih sredstev. V razpisni dokumentaciji Dars prenese obveznosti sanacije na izvajalca del. Pred začetkom del so se praviloma sklenili dogovori med izvajalcem del in lokalno skupnostjo ob sopodpisu Darsa in s tem je bilo tudi definirano ničelno stanje. Po končanju gradnje avtoceste se ponovno ugotovi dejansko stanje lokalnih cest in določi obseg sanacije. Na relaciji Maribor–Pince so dela v večji meri zaključena oziroma se zaključujejo, razen v občini Beltinci, kjer ni bilo mogoče doseči dogovora o obsegu sanacije. Pred kratkim je med občino in izvajalcem del SGP Pomgrad podpisan dogovor, pod kakšnimi pogoji in kdaj bo mogoče cesto sanirati. Glede na to, da je bil celotni pomurski avtocestni krak predan prometu že leta 2008, so izvajalci z ukrepi, ki so jih lokalne skupnosti upravičeno zahtevale, kot smo že navedli zgoraj, v večini primerov fizično že zaključili. Niso pa še predali vse s pogodbo zahtevane dokumentacije, kar zadržuje izdajo uporabnih dovoljenj.
Hvala lepa. Ker je minister za zdravje Dorijan Marušič odsoten, bo na poslansko vprašanje mag. Štefana Tisla, ki ga je postavil na prejšnji seji, odgovarjal na naslednji seji. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Zvonko Černač bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Francu Križaniču, ki je sicer odsoten.
Hvala lepa. Glede na odsotnost ministra bi prosil za odgovor na naslednji seji Državnega zbora. V zadnjem času je veliko govora o tem, ali se bo Slovenija pridružila nemško-francoskemu oziroma francosko-nemškemu vlaku. Zdi se, da pri tem za vladajočo politiko ni pomembno, kakšna bo cena vozovnice, saj jo bodo itak v celoti plačali naši državljani, v glavnem delavci in upokojenci. Je pa Slovenija v času sedanje vlade trdno usidrana na vlaku, ki zagotavlja izdatno pomoč nekaterim prezadolženim državam evroobmočja, najprej Grčiji, potem Irski in sedaj še Portugalski. Za Grčijo bo Slovenija namenila skoraj 400 milijonov evrov, za ostale države pa je bil sprejet finančni okvir slovenske pomoči v višini preko 2 milijard evrov. Zneski torej, ki bistveno presegajo učinke katerekoli od tako imenovanih reform sedanje vlade in vsi po vrsti povečujejo javni dolg, ki ga želi Vlada zmanjšati prek tako imenovane pokojninske reforme. Poenostavljeno povedano, naši upokojenci bodo odplačevali dolg drugih držav, ki imajo bistveno višje pokojnine oziroma višji standard. Slovenska vlada tako pomaga državam, ki so bogatejše od nas. Ljudje v teh državah imajo boljši standard, istočasno pa slovenska vlada terja varčevanje pri domačih prebivalcih, najbolj pri tistih z najnižjimi prejemki, in išče prihranke za vedno bolj potratno državo pri upokojencih prek tako imenovane pokojninske reforme. Ugotovimo lahko, da ne bi bila potrebna nobena pokojninska reforma, če javnih financ ne bi dodatno obremenili s finančno pomočjo državam, ki so po različnih kazalcih in parametrih bogatejše od nas. Ministra za finance zato sprašujem: Zakaj slovenska vlada takrat, ko so se ti mehanizmi sprejemali, ni predlagala izključitve držav, ki imajo nezdrave javne finance, iz evroskupine? Sprašujem ga: Zakaj ni predlagala drugačnih ukrepov, ki ne bi bremenili naših javnih financ na plečih upokojencev? In ne nazadnje ministra za finance sprašujem: Zakaj morajo naši davkoplačevalci, predvsem tisti z nižjimi plačami in pokojninami, financirati javne blagajne držav, kjer so plače in pokojnine bistveno višje od slovenskega povprečja? Glede na odsotnost ministra pričakujem, da bom odgovore na ta vprašanja dobil na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andreja Rihter bo postavila vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Draga ministrica, spoštovani minister! Na dnevnem redu te seje Državnega zbora je Resolucija o nacionalnem programu visokega šolstva za obdobje 2011/2020, pa mogoče že za pripravo, podrobno pripravo na to razpravo moje vprašanje, ki je namenjeno posebnosti, ko govorimo o regionalizaciji in ko govorimo o decentralizaciji tudi na področju izobraževanja. Sama resolucija namenja velik poudarek sodelovanju in povezovanju visokošolskih zavodov, kar se mi zdi zelo dobro in je edina pravilna pot za prihodnost. Sama strategija pa v določenem delu razvoja visokega šolstva nekako izvzema univerzitetna središča, ki niso v polju poudarka. Dosedanja praksa in vsa sprejeta dokumentacija oziroma predlogi govorijo o regionalizaciji, decentralizaciji visokega šolstva, ki je povezana z dostopnostjo vsem in vseh na enakem položaju na področju visokega izobraževanja. Nekateri, ki ne živimo v velikih središčih, razmišljamo, da je v skladu z enakim regionalnim razvojem ne nazadnje treba imeti v mislih, da če je na terenu podpora gospodarstva ali potreb gospodarstva, razmislek, da se ustanavljajo v prihodnosti, pa ne bom govorila o izjemah, ampak poudarkih, nova visokošolska središča, po možnosti seveda tudi tista omejena številka, ki govori o novih univerzah v Sloveniji. Zavedanje o pomenu razvoja visokega šolstva posameznih regij predvsem z vidika tvornega sodelovanja med visokim šolstvom in gospodarstvom je danes široko razširjeno, vsaj v tisti regiji ali na tistem območju, iz katerega tudi prihajam, saj spodbuja prenos znanja v obe smeri, odpira nove možnosti, dolgoročna partnerstva, študente za prihodnje zaposlovanje. Zato spoštovanega ministra Golobiča sprašujem: Kakšno je stališče kljub tej resoluciji, ki jo imamo na dnevnem redu, o ustanavljanju novih visokošolskih zavodov oziroma predvsem programov, zlasti v tistih okoljih, kjer obstaja nedvoumen interes tako lokalne skupnosti, mladine in predvsem tudi gospodarstva o razvoju in ustanavljanju teh središč v prihodnje?
Prosim, minister Gregor Golobič, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Lepo pozdravljeni! Sem vesel, da teden začenjamo s to temo, ker ga bomo tudi končevali v petek popoldan z obema resolucijama. Verjamem, da bo razprava, kot je bila v zadnjem letu dni, pravzaprav precej zanimiva, dinamična, vsekakor pa se bo dotaknila pomembnih vprašanj. Problem, ki ga izpostavljate v vašem vprašanju, je prisoten. Kar nekaj poslanskih vprašanj v tem mandatu se je zvrstilo na to temo. Največ jih je bilo v smislu, kdaj bomo razpisali nove koncesije. Kot veste, nismo v tem mandatu doslej razpisali nobene nove koncesije. Razlog je preprost. Najlažje bi nanj odgovoril ta hip odsoten finančni minister. To je po eni strani. Na drugi strani bi lahko rekli dramatično povečevanje izdatkov za financiranje obstoječih koncesij in obstoječih javnih visokošolskih ustanov. Tretji razlog pa je tudi v preteklosti zelo stihijsko, nedomišljeno, tudi nekorektno do posameznih okolij, podeljevanje, če lahko tako rečem, pravic iz naslova izgradnje visokošolske mreže v Sloveniji, ki v tem smislu zanesljivo ni, če uporabim blag izraz, optimalna. Jaz bi opozoril najprej na en pomemben detajl. Pogosto se v javnih razpravah, tudi v vprašanjih se je to pojavilo, referira na dokument nacionalni Program razvoja visokega šolstva na dikcijo, češ da naj bi predvideval, da finančni, kadrovski, prostorski in drugi resursi te države ne omogočajo, da bi v Sloveniji, v obdobju, ki ga ta nacionalni program zajema, torej do leta 2020, ustanavljali dodatne javne univerze. Govorimo torej o treh javnih univerzah ne pa o univerzah na sploh. Vi veste, da v Sloveniji imamo trenutno štiri univerze, v razvidu je vpisanih pet, če štejemo sem tudi EMUNI, na nek način bi ga morali, in obstajajo pobude za dodatne zasebne univerze, kot je univerza v Novi Gorici na primer, četrta nedvoumna univerza v Republiki Sloveniji obstaja. In ta dokument, ne samo da tovrstnih prepovedi ne vsebuje, nasprotno, vsebuje vrsto določil, ki omogočajo pod določenimi pogoji, ključni, najpomembnejši tako rekoč, kot mora biti na tem področju, pa je kakovost, torej pod temi pogoji, s kakovostjo na čelu in tudi dostopnostjo, ki je ne reduciramo samo na lokacijsko dostopnost, ampak predvsem na socialno dostopnost, za možnost prestopov tistih bregov, ki so zakoličeni z omejitvami, ki izhajajo iz družinskega okolja, iz preteklosti pravzaprav, iz neke tradicije, to je zelo pomemben vidik. Sam nacionalni program, dovolite, bom nekaj točk naštel, ki na nek način odgovarjajo na vaše pobude in vprašanje, torej so eksplicitno navedeni elementi, s katerimi smo izkazali pripravljavci tega dokumenta, in tudi javna razprava je temu pritrdila, pozornost razvoja visokega šolstva izven obstoječih univerzitetnih središč. Govorimo o tem, da naj se okrepi podpora kakovostnim visokošolskim institucijam, ki trajno sodelujejo s potencialnimi uporabniki njihovega znanja, zlasti iz gospodarstva, in temeljijo na potrebah regije, v kateri delujejo, zagotavlja resolucija dodatnih 55 milijonov evrov do leta 2020 za vzpostavitev kakovostnih politehnik, torej konglomeratov visokošolskih strokovnih programov, ki so zdaj razločene, zato da pridobijo kritično maso, da sodelujejo in morebiti v nadaljevanju, to je spet v kontekstu prej omenjenih pogojev, v prihodnosti prerastejo tudi v, bom rekel, univerzitetno ustanovo, v odvisnosti seveda doseganja teh ciljev in v odvisnosti od mnogih resursov, ki so za to potrebni. Dovolite, da na tem mestu omenim enega, ki nas mora vse skrbeti, kakorkoli že, vzeti ga moramo v obzir, to pa so demografski kazalci. Mi vemo, da nas v prihodnjih desetih letih čaka upadanje generacij srednješolcev, ki so seveda tisti bazen, iz katerega se napajajo visokošolske ustanove, in to moramo pri dimenzioniranju mreže vzeti v obzir. Dodatno govorimo o potrebi po diverzifikaciji visokošolske ponudbe tudi v kontekstu regijske perspektive in dodatno tudi o potrebi, da so visokošolske ustanove odzivne glede na potrebe okolja, v katerem delujejo. Odgovor je, naše mnenje je pozitivno. Hvala lepa.
Hvala. Jožef Jerovšek bo postavil vprašanje ministrici za obrambo. Prosim, gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, drugi ministri, kolegice in kolegi! Včeraj, 15. maja, smo z državno proslavo praznovali dvajseto obletnico delovanja Slovenske vojske. Namesto priznanj pa je vojaška stroka dobila hudo klofuto. Ob takšnih priložnostih se povsod po svetu opravi tudi slovesnost napredovanja v najvišje čine. Pri nas so bila povišanja s strani predsednika Vlade in vrhovnega poveljnika v zadnjem trenutku zavrnjena. Tako so poročali mediji. Slovenska vojska ima sedem pozicij, ki predvidevajo generalsko mesto, generalski čin in zasedbo. Od tega so dejansko operativno zasedena samo tri mesta. Generalsko nepopolnjena mesta pogosto postavljajo Slovensko vojsko v neenakopraven položaj z drugimi primerljivimi vojskami, saj zaradi nižjih paralelnih činov izgleda, da Slovenska vojska ni profesionalno in avtoritetno enakovredna oziroma izgledajo naši častniki v zavezništvu profesionalno pritlikavi. To je slabo. Zato je zavrnitev strokovno usklajenega predloga, verjamem, da je bil, vašega ministrstva za napredovanje velik škandal in velika nezaupnica Slovenski vojski. Da ne omenjam in se ne bom ukvarjal z nezaupnico, gospa ministrica, ki ste jo dobili od vrha države, saj se zavrača upoštevanje strokovnih referenc za najvišje čine. To predstavlja hudo politizacijo kadrovske politike v Slovenski vojski. Ta neznosni pritisk politike. Ta nevarna politizacija je lahko katastrofalna, zato vas sprašujem: Kateri očitno politični razlogi so bili vzrok za umik napredovanja v zadnjem trenutku? Kakšne pripombe sta imela predsednik Vlade in predsednik republike? Ali se državni vrh ne zaveda, da take častniške čistke v zadnjem trenutku pred očmi mednarodne javnosti hudo škodujejo splošnemu ugledu države? Tudi na boniteto države to vpliva in vidimo, da se bonitete naših bank rušijo. Sprašujem tudi: Kakšne osebne karakteristike in reference oziroma prioritete zahteva državni vrh od najvišjih častnikov?
Hvala lepa. Ministrica dr. Ljubica Jelušič, prosim za odgovor.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Poslanci in poslanke! Hvala za vprašanje, ki je v bistvu za tistega, ki je postavil predloge, težko, kajti jaz vam ne morem razložiti oziroma povedati, za kakšne razloge je pri umiku predloga, ki sem ga pripravila, šlo, ker jih ne poznam. Moram pa reči, da je Slovenska vojska vesela, da je ob 20. obletnici delovanja v samostojni državi dobila pomembno visoko priznanje s strani predsednika republike in ta je tudi pristojen po zakonu o obrambi, da povišuje brigadirje v generale oziroma generale v višje čine. Ko gre za poviševanje v generalskih činih, je treba upoštevati, da je z zakonom o obrambi in pa tudi uredbo o činih in poviševanjih v Slovenski vojski predpisan postopek, po katerem minister za obrambo na predlog načelnika Generalštaba pripravi predlog povišanja iz brigadirskih v generalske čine za vse tiste ljudi, za katere presodi, da strokovno ustrezajo in pa tudi formalno izpolnjujejo vse predpisane pogoje za tovrstna povišanja. Stvar Vlade je, da k temu da soglasje, vendar je končna odgovornost oziroma zadnja pristojnost glede povišanj v rokah predsednika republike. Kar se tiče primerljivosti z drugimi državami, lahko rečemo, da imajo države različne pristope pri tem, ko se opredeljujejo glede povišanja v generalske čine. Pravilo pa je, da v razvitih državah z razvito vojaško kulturo in tudi z razvitim odnosom politike do vojaške kulture generale napredujejo glede na njihove vojaškostrokovno kvalitete, profesionalne kvalitete in glede na njihove dosežke v vojaški karieri. Običajno ni, da bi se v generale poviševalo na podlagi političnih kriterijev oziroma kriterijev, ki bi kazali na upoštevanja nekih političnih preferenc pri posameznih kandidatih. Jaz pričakujem oziroma upam, da je tudi pri slovenski politiki že nastopilo tisto obdobje, ko lahko pričakujemo, da bodo ljudje povišani v generalske čine zaradi svojih vojaškostrokovnih kvalitet in sposobnosti in ne zaradi tega, ker bi kdorkoli hotel med profesionalci delati kakršnekoli politične razlike oziroma jih celo politizirati. O tem, kakšne so bile pripombe na predloge, ki sem jih jaz pripravila na Ministrstvu za obrambo, ne morem govoriti,, ker teh pripomb ni bilo oziroma meni niso bile sporočene. Smo pa, kot osebno ocenjujem, zelo korektno ta predlog pripravili na Ministrstvu za obrambo, kajti po naših pravilih je, kot ste že ugotovili, v Slovenski vojski 7 generalskih položajev, pred mojim prihodom na Ministrstvo za obrambo jih je bilo več kot 10, vendar smo ocenili, da je prav, da tako majhna vojska, kot je slovenska, in v situaciji tudi reorganizacije, ki je bila potrebna v okviru Slovenske vojske, ohranimo kot generalska mesta samo tista, ki so dejansko operativno generalska mesta in za to tudi primerljiva s tujimi državami. To pa so mesta načelnika Generalštaba, njegovega namestnika, potem direktorja štaba v Generalštabu, poveljnika sil, v našem primeru poveljnika Poveljstva sil, potem poveljnik Poveljstva za doktrino, razvoj, izobraževanje in usposabljanja, kar je tudi primerljivo v tujih državah, da tovrstni poveljniki imajo generalske položaje, in pa običajno je generalski položaj tudi položaj predstavnika v zavezniških državah, seveda, ki zastopajo državo pri zvezi Nato in Evropski uniji. Mi smo ohranili še en generalski položaj v naši strukturi, in sicer položaj obrambnega predstavnika pri organizaciji Združenih narodov v New Yorku, in sicer zaradi zgodovinskih okoliščin, kar je na tistem položaju, v trenutku, ko smo delali reorganizacijo, bil človek s činom generalmajorja. Toliko je v tem trenutku jasnega, torej na teh sedmih položajih bi morali biti generali, kajti opravljajo generalska delovna mesta, imajo generalske pristojnosti. V Natovi klasifikaciji imajo tudi čine officer-6, kar pomeni general z eno zvezdico.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora ministrice? Prosim, gospod Jerovšek.
Gospa ministrica, zaznal sem stisko ob odgovoru, tudi sami ste priznali, da je težko odgovarjati na vprašanje, kakšni razlogi so bili pač na terenu, da so se ti predlogi, strokovno ustrojeni, zavrnili, ker pripomb, kot ste povedali, ni bilo. Meni se zdi, da državni vrh ne želi imeti strokovno usposobljenega vrha Slovenske vojske. Da Slovenski vojski ne privošči avtoritete, da bi ta država delovali tudi na področju vojske normalno. Zavrnitev brez pripomb deluje – ne vem, kakšen izraz naj uporabim –, ampak v slučaju najvišjih častnikov v državi, da se njihovo povišanje, ki bi bilo primerljivo, ki bi pomenilo zasedbo mest, ki so predvidena za generalske funkcije, da se zavrne brez vsake pripombe, in to v zadnjem trenutku pred očmi mednarodne javnosti, je slabitev slovenske države in Slovenske vojske. To prav gotovo. Mi bi morali biti vsi zainteresirani za notranje močno, strokovno in s strani poveljevanja delujočo vojsko. Očitno to ni prvi kriterij. Bojim se oziroma sem prepričan, da vsaj v Slovenski vojski ne morete zadostiti nekaterim kriterijem, ki so bili na pohodu v tej državi pri kadrovanju v pravosodnem ministrstvu: kršenje človekovih pravic, nasprotovanje osamosvojitvi. Upam, da takih visokih kadrov v Slovenski vojski ni. Ali pa – prepričan sem. Ampak: Ali to pomeni, da potem bomo od vrha navzgor v državi rušili Slovensko vojsko?
Hvala lepa. Želite odgovoriti, dr. Jelušič, čeprav mislim, da vprašanje ni bilo namenjeno vam? Prosim, izvolite. Vprašanje ni bilo namenjeno njej, a ne?
Prav zaradi tega je prav, da še enkrat povem, da je po Zakonu o obrambi pristojnost glede poviševanja v generalske čine vendarle deljena med Vlado in predsednikom Republike Slovenije. V tem trenutku moramo pač ugotoviti, da je za povišanje v generalske čine potrebno soglasje vseh teh nivojev, se pravi, minister za obrambo, Vlada in pa predsednik Republike Slovenije. Jaz razumem, da so bila pričakovanja ob 20. obletnici osamosvojitve, da bo prišlo do povišanja v generalskih činih, ne nazadnje tudi zaradi tega, ker je v teh zadnjih dveh letih Slovenska vojska šla skozi eno svojih najtežjih obdobij. Nikoli doslej se ni zgodilo, da bi v teh 20. letih tako zelo zmanjšali sredstva, s katerimi bi morala delovati. Prvič se je zgodilo, da so se sredstva za njeno delovanje zniževala. Kljub temu je bilo treba ohraniti visoko stopnjo pripravljenosti. Bilo je potrebno delati na tem, da je vojska pripravljena za sodelovanje v sistemu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami in to tudi dokazati v realni situaciji. Vendar pa kljub vsem tem prizadevanjem in zavedanju in seveda tudi pričakovanjem, da bodo vsa ta prizadevanja nekako nagrajena, se naši profesionalci zavedajo, da je treba delati dalje, da ni mogoče vedno za vse, kar opravijo za dobro ljudi, pričakovati tudi nagrade in da je pravzaprav to, da so lahko v službi domovine, da so ponosni na svojo domovino, tudi sestavni del nagrade, ki jo dobijo za svoje korektno in lojalno delo. Naši profesionalci, pripadniki in pripadnice Slovenske vojske so bili vedno lojalni vsaki vladi in vsaki oblasti, ne glede na to, kako je ta ravnala z njimi, kajti zavedajo se, da so del te družbe in da so odgovorni slovenski družbi. Jaz tudi ne bi tako zelo tragično jemala situacije, ki se je zgodila ob letošnjem dnevu Slovenske vojske, kajti priložnosti za povišanja bodo tudi v prihodnosti; in če ne letos, pa v prihodnjih letih bo verjetno prišlo tudi do povišanja še kakšnega brigadirja v generala ali pa kakšnega generala ali admirala v kakšen višji čin. Skratka, priložnosti bodo še, ljudje se bodo še dokazovali in ob spoju in soglasju politike se bo najbrž tudi v prihodnosti zgodilo tudi še kakšno ustrezno povišanje.
Hvala lepa. Alojz Posedel bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav, spoštovani gospod minister! Moje poslansko vprašanje je ponovno delno povezano s predvideno pozidavo najboljših kmetijskih zemljišč na trasi tretje razvojne osi, in sicer na odseku Šentrupert–Velenje. Spreminjanje namembnosti kmetijskih zemljišč in pozidava le-teh je v zadnjih letih tako po obsegu kot po vsebini postala resen in zaskrbljujoč problem v Sloveniji. In tudi zato je bila tako nerazumljiva odločitev vlade pred leti za pričetek aktivnosti za izgradnjo priključka od avtoceste Šentrupert do Velenja. Trasa cesta je kljub velikemu nasprotovanju stroke in prebivalcev Savinjske doline umeščena skoraj po sredini braslovškega polja in ob njeni izgradnji bo uničenih mnogo najboljših kmetijskih zemljišč prve kategorije. Tam pa so tudi zgrajeni namakalni sistemi in ogromno je trajnih nasadov hmelja. Civilna iniciativa Braslovče in drugi že od leta 2009 opozarjajo, da je predlagani odsek ceste najslabša možna rešitev in da obstajajo tudi druge variante, ki so bil predlagane in so prostorsko, prometno in ekonomsko učinkovitejše oziroma boljše. Svoje trditve so člani Civilne iniciative Braslovče dokazovali s študijami uglednih strokovnjakov. In tudi na nedavnem zboru strokovnjakov v Braslovčah aprila letos so se ponovno zelo kritično opredelili do strokovnih podlag, ki so bile osnova za izbiro sedanje trase hitre ceste. Ob dejstvu, da so se v času od izbire trase do danes cene za izgradnjo te hitre ceste vrtoglavo dvignile od 198 milijonov evrov na 490 milijonov evrov in da so se ocene izgube kmetijskih zemljišč dvignile najprej z 20 hektarjev na celo 105 hektarjev kmetijskih zemljišč, so te strokovne podlage, ki so bile podlaga za odločitev vlade, imenovali za kvazi strokovne in tudi kritizirali vaše skrivanje za takšnimi študijami. Zato vas, gospod minister za okolje in prostor, sprašujem: Zakaj kljub razkritim dejstvom o predvidenih izgubljenih površinah kmetijskih zemljišč še vedno vztrajate na ovrženih strokovnih podlagah? Zakaj ne razkrijete avtorjev omenjenih spornih študij in tudi ceno teh študij? In: Ali menite, da je sedanji način priprave strokovnih podlag primeren za prostorsko planiranje? Izkazalo se namreč je, vsaj v tem konkretnem primeru, da so lahko očitno strokovne podlage pripravljene po želji naročnika in ne na podlagi objektivnih strokovnih dejstev. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! Najlepša hvala za to vprašanje, kajti od takrat, ko smo imel tukaj široko razpravo, so se pojavili še neki novi podatki, o čemer bi vas z veseljem rad obvestil o tem. Glede izbire trase leta 2008, glede strokovnega dela žal nisem naslov, kajti to je resor Darsa. Je pa zanimivo povedati, da se delo komisije, sestavljene iz treh znanih in treh predstavnikov, po enega MZP, MOP in MKGP, približuje kraju, in kolikor sem dobil danes zjutraj informacije, je v bistvu ugotovila, da glede na veljavne predpise je postopek bil korektno izpeljan, kar se tiče našega ministrstva. Kar pa se tiče strokovnih podlag, pa je naročnik Dars, verjetno se bo prišlo do neke ugotovitve – teh stališč in tega pač ne bi tukaj komentiral, mislim pa, da tudi tukaj ne bo kakšnih velikih problemov. Bi pa izkoristil to za to, da pojasnim neke druge stvari. Zgodil se je neljubi pripetljaj, da ko sem dajal izjavo za televizijo, sem rekel, da med to arjevaško traso gre za 20 hektarjev razlike. Povzeli so me in poročali, kot da sem rekel, da gre za 20 hektarjev zemljišč. Od strokovne javnosti, tudi mojih kolegov z univerze, se je name usul plaz obtožb, jaz pa sem se začel o nečem drugem spraševati. Poglejte, mnogi tisti, ki so v tej iniciativi, se niso oglasili in se ne oglašajo, ko je lokalna uprava 125 hektarjev najboljše zemlje, to je več kot na celi trasi štirih občin, prekvalificirala za privatne, osebne namene. Stvar je zelo dobro pojasnjena na naši spletni strani, gre za golf igrišča, gre za industrijo, gre za privatne gradnje. Mi smo dali to zadevo na Ustavno sodišče, čakamo njihovo odločitev in če bo takšna, kot pričakujemo, bomo zahtevali povrnitev v staro stanje kmetijskih zemljišč. Jaz bi apeliral na civilno iniciativo, prosil bi jih, ker zelo spoštujem njihovo skrb za zemljišča, da tudi te stvari malo pogledajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora ministra, gospod Posedel? Prosim.
Hvala za to dodatno možnost. Gospod minister, poglejte. Na vprašanje ste v bistvu zelo malo odgovorili oziroma ste obrnili pozornost na nekaj, kar je spet točno povezano z vašim ministrstvom. Da občine, predvsem male, sprejemajo na tak način, kot tudi občina Braslovče, občinske prostorske načrte, da jih pošljejo v preverjanje Ministrstvu za okolje in kmetijskemu, dobijo potem pomanjkljiv odgovor ali pa pogojno soglasje, se potem ni preverjalo in tudi v primeru občine Braslovče Ministrstvo za okolje ni preverilo, ali je občina Braslovče dobila soglasje oziroma ali je uskladila zahtevane spremembe z Ministrstvom za kmetijstvo. Tako ima ta zgodba, bom rekel, dvakratno težavo. Prvič v tem, da ne želite, čeprav niste bili takrat, ko se je sprejemala ta trasa, resorni minister, od 2007 so tudi ti spoštovani strokovnjaki, ki so v civilni iniciativi, dr. Vrščaj ali dr. Bohanec, ki sta se zdaj oglasila in tudi napisala v časopisu Delo, so od 2007 pošiljali na vsa ministrstva, Vladi opozorila, da takšna trasa preveč prizadene kmetijska zemljišča. Odgovor bivšega ministra za okolje gospoda Erjavca je bil, da se bo to ugotavljalo v naknadnih postopkih, to pa pomeni, da tisti, ki je vztrajal na tej trasi, bo tudi odgovarjal za to, da smo izgubili tri, štiri leta, da se je izgubilo veliko denarja za plačilo vseh študij, ta trasa pa verjetno zaradi tako pomanjkljivih in neprimernih strokovnih podlag ni umeščena pravilno in verjetno je vprašanje, ali bo tudi narejena. Zato bi tudi predlagal, da se o tem odgovoru [[...]] [[izklop mikrofona]]
Prosim.
Hvala lepa. Namreč, kot je bilo dogovorjeno, komisija bo v kratkem dala svoja poročila in bo te zadeve razčistila. Glede zadeve okoli zemljišč pa sem takoj ukrepal, ko sem to izvedel. Tu je šlo za nek dogovor nekih drugih garnitur, ki so bile povezane pri teh zadevah, in zato se takrat, ko je bil čas, ni reagiralo.Hvala.
Hvala lepa. Ste dali predlog? Želite še obrazložiti postopkovni predlog?
V skladu s poslovnikom bi prosil, da se opravi razprava o tem vprašanju. Ne samo zaradi tega, da obravnavamo konkretno traso, ampak konkretno dogajanje na okoljskem ministrstvu, za katerega, spoštovani minister, niste odgovorni vi, ker se je to nabiralo kar nekaj časa. Pa vendar; odgovor, kot ste ga povedali, da se je nekdo dogovoril, da je bilo nekaj narejeno – to ne bo pripeljalo do tega, da bodo postopki tekli hitreje, da bodo ne nazadnje tudi tisti, ki nečesa ne naredijo ali naredijo narobe, za to odgovarjali. In zagotovo je ta primer naše lepe Savinjske doline takšen, da si ne želimo imeti doline asfalta ali betona in da zato takšen odpor stroke, ki je v tej Sloveniji v zadnjem obdobju velikokrat bila povožena ali pa se je sama, oprostite besedi, prostituirala in prodajala za tistega, ki je pač naročil. Vsaj v tem konkretnem primeru mislim, da je temu tako. Če bi se revizija postopka naredila na začetku, bi se prihranilo veliko časa in pa tudi denarja. Za to ne gre očitek vam, ampak sistemu, ki je takšen, da je na koncu ugotovitev, da so bili postopki vodeni korektni in v skladu z zakonodajo. Tako nam je napisal leta 2009, januarja in avgusta, bivši minister Erjavec, ki je napisal, da če pa se bo vsebinsko pokazalo, da so te trditve civilne iniciative upravičene, se bo pa naknadno popravljalo. In sedaj smo tu, da smo prišli od 20 na 105 hektarjev, da smo prišli v vrtoglave številke glede ekonomike in da bo verjetno treba sprejemati določene spremembe. Zato je bilo tudi vprašanje, kako vi ocenjujete to zakonodajo. Prepričan sem, da primer občine Braslovče, ki je na takšen način, z majhnim obvodom in s premajhno pozornostjo na Ministrstvu za okolje prišla do takšnih hektarjev, in se danes na upravni enoti veselo izdajajo odločbe, gradbena dovoljenja – ker pač ne berejo časopisov – in izdajajo gradbena dovoljenja v skladu z veljavnim prostorskim aktom, ki pa je verjetno ustavno sporen. To je bolj želja po tem, da bi se uredila zakonodaja in da se preprečijo takšne anomalije. Zato prosim, da bi se to obravnavalo na plenarnem zasedanju.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Alojza Posedela, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Dr. Peter Verlič bo postavil vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču.
Hvala lepa. Spoštovani minister, tako kot sem že v napovedi poslanskega vprašanja napisal, vas sprašujem: Kako je urejeno pristajanje potniških ladij na slovenski obali? Namreč, slovenska obala ima tri večje pomole: Koper, Izolo, Piran, morda Portorož. Prav gotovo je pristanek turistične ladje, pa naj bo to domača ali tuja, za nek kraj lahko seveda tudi obogatitev turistične ponudbe, saj tisti gostje, ki se tam ustavijo, lahko košček lepot slovenske obale vidijo, zraven pa tudi nudijo določen zaslužek – vsaj lokalnim gostincem ali lokalni turistični ponudbi. V zvezi s tem me zanima: Ali ste pri tem naleteli na kakšne težave? Ali je pristajanje omogočeno? Ali potekajo brez problemov ali pa so na tem področju kakšne težave? To bi seveda bilo dobro vedeti. Namreč, če ladja ne more pristati, če se ne more ustaviti ob pomolu iz kakršnih koli razlogov, potem od tega nihče nima nič, in če so kakšni problemi, me zanimajo. Hvala.
Prosim, gospod minister.
Hvala, gospod predsednik. Področje varnosti potniških ladij potniškega prometa je urejeno s Pomorskim zakonikom in podzakonskimi predpisi, sprejetimi na njegovi podlagi, in sicer z Uredbo o nadzoru pomorskega prometa, Pravilniku o potniških ladjah in Pravilnikom o registraciji oseb na potniških ladjah. Glede morebitnih težav pri pristajanju potniških ladij ob pomolih obalnih mest, v Kopru, Izoli, Piranu, kot navajate v vašem vprašanju, z vidika varnosti pomorskega prometa na ministrstvu ne zaznavamo težav. Težave so se pojavile na delovnem področju Ministrstva za notranje zadeve. Potniške ladje v notranjem prometu pristajajo in se vkrcujejo oziroma izkrcavajo tudi na pomolih, kjer so mednarodni mejni prehodi. V Piranu in Kopru lahko potniške ladje v notranjem prometu pristajajo ob druge obale oziroma pomole. Do težav prihaja v tem smislu v pristanišču v Izoli, kjer ladje pristajajo izključno ob pomol mednarodnega mejnega prehoda. V zvezi z navedeno težavo je bil dne 11. 5. pri izolskem županu sklican sestanek z namenom ureditve režima na pomolu mednarodnega mejnega prehoda. Ta problematika sicer sodi v pristojnost Ministrstva za notranje zadeve, tako da mi bolj detajlno kot tako, kot te informacije, ki sem vam jih zdaj dal, žal, ne moremo odgovoriti. Glede našega področja, našega ministrstva kakšnih posebnih težav tudi sicer ne zaznamo.
Hvala. Želite dopolnitev, gospod Verlič? Izvolite.
Minister, hvala lepa. Se pravi, da je bil naslovnik vprašanja napačen. Ampak vendarle, kot vem, je ustanovljena koordinacija služb ob Obali, ki koordinirano rešuje težave pri plovbi ladij, pri vplutju ladij v pristanišča, in eden izmed organov je seveda tudi Uprava Republike Slovenija za pomorstvo. Moram reči, da imam pri sebi pismo ljudi in tudi, seveda, vlogo za dovoljenje pristajanja teh obalnih turističnih ladij, kjer so pravzaprav povsem konkretno napisali, kakšne so bile težave. Tako je naveden primer turistične ladje, ki je pravzaprav želela izkrcati potnike ob pomolu, pa sta dva predstavnika policije s kričanjem zahtevala, da se ladja odveže in oddalji od pomola. Seveda, poveljnik ladje najprej ni vedel, za kaj gre, zato je poskusil ponovno, pa sta predstavnika policije ponovno preprečila privez ladje. Naj povem, da so bili potniki tudi ljudje na invalidskem vozičku, zraven pa so to dogajanje opazovali tudi delavci Uprave Republike Slovenija za pomorstvo in nihče ni storil nič, gledali so samo nemo – pa ne vem, niti obvestili. Skratka, sprašujem tudi zato, ker vendarle koordinacija služb na morju, v katero sodi tudi Uprava Republike Slovenije za pomorstvo, je seveda ustanovljena in najbrž je koordinacija zato, da ko težave so, jih poskuša vsaj rešiti, da vidimo, da iz vašega resorja tudi pomagate pomorstvu, ki pa je v vaši pristojnosti. Zato me morda zanima, če so vas vsaj v tej smeri obvestili. Me pa veseli, če se zadeva razrešuje.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Zdaj pa mislim, da pravzaprav vem, za kaj gre, ker se je nekdo pri meni napovedal – in hvala za opozorilo. Znotraj te koordinacije bomo to rešili. Hvala za to obvestilo. Mislim, da je to tudi pravi naslov, kadar pride do česa takega, z veseljem bomo pomagali. Seveda imamo skupni interes.
Hvala. Dr. Vlačiču bo poslansko vprašanje postavil tudi gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. S strani prebivalcev in policistov sem seznanjen in opozorjen, da se v zadnjem času močno povečuje tovorni promet na relaciji Vučja vas–Ljutomer–Ormož in v obratni smeri. Tu se ne vidijo samo tovornjaki, ki imajo sedež ob tej cesti, ampak tudi tovornjaki z domačo in tujo registrsko tablico, ki se na nek način izognejo cestninski postaji Dragotinci in se potem preko regionalne ceste zopet vključujejo v promet preko Ptuja proti Mariboru. Gre za očitne kršitve, ki pa jih policisti, žal, ne morejo sankcionirati, saj na regionalni cesti, na izvozu z avtoceste v Vučji vasi ni ustrezne prometne signalizacije, ki bi tovrstno početje prepovedala. Prav tako pa omenjena cesta ni navedena v pravilniku o omejevanju uporabe državnih cest za promet tovornih vozil. Na omenjenem izvozu je namreč ostala le vertikalna signalizacija PZ-2-7-1, z dopolnilno tablo, ki prepoveduje vožnjo tovornim vozilom v smeri Radenci–Gornja Radgona. Glede na navedeno bi bila ustrezna rešitev, da Direkcija Republike Slovenije za ceste v skladu s 67. členom Zakona o javnih cestah ustrezno dopolni vertikalno prometno signalizacijo na omenjeni cesti tudi v smeri Ljutomera, tako v Vučji vasi kot tudi v Ormožu. Če bi tovorni promet zadržali na avtocesti, bi se s tem doseglo več učinkov. Prvič, bi Dars pobral vso cestnino, in drugič, izboljšali bi življenje ljudem, ki živijo ob tej regionalni cesti. Gospod minister, sprašujem vas: Ali bo Ministrstvo za promet na tem področju končno ustrezno ukrepalo? In: Kdaj lahko te ukrepe tudi pričakujemo? Opozorila namreč prihajajo z več strani, ministrstvo pa pravih rešitev nikakor ne ponudi.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Ministrstvo za promet daje bistveni poudarek upravljanju s prometom. Glavni namen le-tega je prepričati, če je treba, tudi neposredno preusmerjati določene uporabnike na tehnično boljšo infrastrukturo, zlasti s ciljem zmanjšanja obsega prometa zaradi racionalnega gospodarjenja s cestami ter zaščite bivalnega okolja pred hrupom in ostalimi emisijami, ki so posledica težkega tovornega prometa. Odločitev o uvedbi omejitev prometa zaradi ohranitve cestnega telesa je ekonomska odločitev iz naslova gospodarjenja s cestami. Te omejitve se smiselno uvajajo na delih cestnega omrežja, kjer je s tehničnega vidika v bližnji prihodnosti pričakovati pospešeno propadanje cestnega telesa, in sicer na tistih delih, kjer se na voziščih že odraža učinek utrujanja, stanje vozne površine pa je mejno ali slabše. V primerih, ko je prepoved oziroma omejitev uporabe določene državne ceste ali njenega dela potrebna za obdobje, ki presega eno leto, se takšna prepoved oziroma omejitev uvede, kadar upravljavec ceste utemelji razloge za omejitev, ki jih ni mogoče odpraviti v roku enega leta. Naj spomnim tudi, da težki tovorni promet na regionalnih cestah, ki so v slabem stanju, vpliva na hrup, kakovost zraka in tako znižuje kakovost bivalnega okolja ob prometnicah. Tako med negativnimi učinki najbolj izstopajo emisije škodljivih snovi v zrak, hrup, vibracije in neracionalna raba energetskih virov. Omejitev uporabe določene državne ceste, kot jo predlagate vi, je mogoča s pravilnikom, ki omejuje uporabo državnih cest za promet tovornih vozil, katerih največja dovoljena masa presega 7 ton in pol. S tem pravilnikom minister prepove uporabo določenih odsekov državnih cest za promet tovornih vozil, razen vozil v lokalnem prometu, ki poteka skozi ali mimo naselja, vzporedno z njim pa potekajo državne ceste z boljšimi tehničnimi lastnostmi. Glavni namen teh omejitev je usmeriti to strukturo uporabnikov proti varnejši, bolj učinkoviti rabi tehnično in okoljsko boljše infrastrukture, to je k avtocestam in hitrim cestam, ob tem pa varovati okolje in tiste, ki živijo in delajo v bližini cestnega omrežja. Tranzitne prevoze težkih tovornih vozil na regionalni cesti R1-230 od Vučje vasi do Ormoža onemogoča uvedena omejitev oziroma prepoved prometa tovornih vozil, katerih osna obremenitev je večja od omenjene, na odseku Ljutomer–Pavlovci. Na tem odseku je obojestransko vzpostavljena ustrezna prometna signalizacija, ki opozarja na izrecno odredbo, in s tem so tudi vzpostavljeni pogoji za ugotavljanje morebitnih kršitev. Nadzor nad prekoračevanjem največjih dovoljenih ozkih obremenitev izvaja policija, hkrati pa postaja tudi občinsko redarstvo prekrškovni organ. Vaš predlog sodi okvir predlogov za dopolnitev Pravilnika o omejitvi uporabe državnih cest za promet tovornih vozil, katerih največja dovoljena masa presega sedem ton in pol, ki potekajo skozi ali mimo naselja, vzporedno z njimi pa potekajo državne ceste z boljšimi tehničnimi lastnostmi. Uvedba omejitev uporabe posameznega dela državne ceste zahteva strokovno preveritev upravičenosti, saj ukrep ne sme biti nesorazmerno škodljiv za gospodarsko panogo prevozništva, poleg tega pa mora biti okoljsko in ekonomsko učinkovit. Vaš predlog bomo preverili in v primeru upravičenosti bo izdan ukrep in, če bo treba, tudi sprememba pravilnika, ki ga bomo izdali na podlagi novega zakona o javnih cestah, ki bo začel veljati v začetku julija.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Minister, zadovoljen sem s tistim delom odgovora, kjer ste to stvar povzeli in tudi dali pravne podlage. Nisem pa zadovoljen s tem, ker mi niste povedali, kdaj se bo to zgodilo. Namreč, na tej relaciji pogosto potujem proti Ljubljani in vam moram povedati, da se na avtocestah po Sloveniji vali ogromno število težkih tovornih tovornjakov in da kar precej teh tovornjakov ravno na tej relaciji skrene zaradi tega, ker vidi ekonomske učinke, prebivalstvo ob cesti pa trpi. Zato pričakujemo rešitve v nekem doglednem času. Že nekaj časa – ker se spomnim, da sem vam podobno vprašanje že enkrat lansko leto zastavil – ste dobivali pisma z različnih naslovov in se še nič ni zgodilo. Zato vas prosim še enkrat: Ali mi lahko odgovorite, kdaj se bo to zgodilo?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Na to, da se čisto nič ni zgodilo, bom težko pristal, zgodilo se je to, da se ni še povečalo število državnih cest, kjer bi avtoprevozniki vozili. Namreč, oni vztrajno želijo, da odprem državne ceste za avtoprevoznike, pa tega ne želim narediti. In poglejte, zakon bo začel veljati 1. julija, mi podzakonske akte pripravljamo, večina jih je tudi že dokončanih tako da hkrati z uveljavitvijo zakona lahko pričakujete te spremembe in potem zelo v kratkem tudi rešitev. Vem, da je to težava, vem, da je pravzaprav živeti ob državni cesti, kjer je kamionski promet, ki ni nujen, seveda težava in da država plačuje odškodnino v Prekmurju zaradi tega. Tako to jemljemo zelo resno in lahko pričakujete tukaj rešitev v nekaj mesecih.
Hvala. Gospa Janja Klasinc bo postavila poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Žbogarju. Prosim.
Spoštovani gospod minister! Letos praznuje Slovenija dvajset let svojega obstoja, to pomeni, da je mlada država. In kljub temu da smo tako mlada država, smo v teh dvajsetih letih že dosegli pomembne dosežke na mednarodnem področju. Eden od teh dosežkov je bil vsekakor nestalno članstvo v Varnostnem svetu Združenih narodov v obdobju od leta 1998 do 1999. Avgusta 1998 in novembra 1999 je Slovenija temu organu tudi predsedovala. Mednarodna skupnost je to dejavnost Republike Slovenije ocenila zelo ugodno in pohvalno. Na podlagi teh pridobljenih izkušenj ter upoštevaje interese naše države in tudi omenjene pohvalne ocene za delo v Varnostnem svetu je Slovenija že leta 2000 napovedala svojo kandidaturo za ponovno nestalno članstvo v Varnostnem svetu Združenih narodov za obdobje 2012–2013. Kot vemo, bodo volitve za to mesto oktobra letos. S tem v zvezi bi, gospod minister, rada od vas danes izvedela: Kako potekajo pripravljalne aktivnosti za pridobivanje podpore kandidaturi Republike Slovenije in kako te aktivnosti povezujemo z našimi siceršnjimi mednarodnimi aktivnostmi? Kot drugo me pa zanima, če bi slučajno bili potem izbrani za nestalno članico Varnostnega sveta: Katere teme bi bile prednostne teme, ki bi jih Slovenija želela odpreti v Varnostnem svetu? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa poslanki za vprašanje. Slovenija kandidira za nestalno članico, za eno mesto, ki pripada vzhodnoevropski skupini za naslednji dve leti. Kandidira skupaj z Madžarsko in Azerbajdžanom. Se pravi, to je težka tekma, tri za eno mesto: Madžarska kot država, ki ima večjo diplomatsko prisotnost, in kot država, ki predseduje Evropski uniji in ima s tem neko dodatno vidljivost. Seveda je zelo resen tekmec ravno tako Azerbajdžan. Kot muslimanska država ima podporo islamskih držav, tako da tekma nikakor ni enostavna oziroma ni tekma –, ampak kandidatura ni enostavna. Mislim pa, da ima tudi Slovenija zelo veliko kvalitet oziroma prave kvalitete za to, da bo tudi izvoljena v Generalni skupščini oktobra meseca. Slovenija ima ugled v mednarodni skupnostni, ima ugled v Organizaciji združenih narodov, na katerega stavimo. Slovenija se je predvsem v OZN in tudi v drugih organizacijah zelo uveljavila kot država, ki je prepoznavna po občutljivosti za vprašanje otrok oziroma ranljivih oseb v oboroženih konfliktih, za vprašanje preprečevanja konfliktov, za vprašanje človekovih pravic in podobnih tem. Tudi glede Bližnjega vzhoda ima zelo vidno načelno politiko, ki se ceni v mednarodni organizaciji. Kot majhna država imamo posluh za interese in probleme drugih malih držav, in teh je večina v Generalni skupščini OZN. Kot mala država tudi nimamo nekih svojih lastnih, posebnih interesov, ki bi nas vodili pri članstvu, ampak lahko poslušamo, slišimo države, ki imajo probleme, in se pri opredeljevanju v Varnostnem svetu odločamo po nekih načelih in potem ko slišimo vse strani. Mislim, da smo se tudi med prvim članstvom izkazali kot takšna odprta, pristopna država, kot tudi transparentna država, ki je poročala članstvu o tem, kaj se dogaja za zaprtimi vrati Varnostnega sveta in vse to nam nekako daje upanje in prepričanje, da bomo na volitvah oktobra meseca tudi izvoljeni. Slovenija je bila tista prva, ki je najavila kandidaturo, kot ste rekli, leta 2000. Od takrat smo veliko naredili. V zadnjih dveh letih sem imenoval tudi posebnega poslanca za Varnostni svet, veleposlanika Šinkovca, ki je sodeloval na različnih regionalnih srečanjih in lobiral oziroma iskal podporo za našo kandidaturo. V letošnjem letu sem sam povečal aktivnosti oziroma sem sam prevzel nekako aktivnosti za pridobivanje podpore. V tem kontekstu sem se udeležil že številnih regionalnih srečanj Afriške unije, karibskih držav, konference OZN o najmanj razvitih državah, šel bom še na srečanje neuvrščenih, ponovno na Afriško unijo, ker smo tam najmanj prisotni, in Organizacijo islamske konference. Tako bomo resnično pokrili vsa ta regionalna združenja, kjer je mogoče opraviti največ srečanj s temi državami. Jaz sem v letošnjem letu opravil preko 60 bilateralnih pogovorov, kar je tretjino vsega članstva, in vsi ti pogovori dajejo ravno tako neko upanje in prepričanje, da bomo pri tem tudi uspešni. Seveda vsi ti pogovori niso omenjeni izključno oziroma sploh ne v pretežni meri kandidaturi za Varnostni svet, ampak odnosom s temi državami. Z vsako posebej poskušamo najti neko točko skupnega interesa, neko točko, kjer se lahko dobimo, najdemo in kjer se lahko povežemo. Na ta način gradimo partnerstva z državami izven Evrope, ki tudi sami Sloveniji koristijo, ne glede na kandidaturo za Varnostni svet. Vedno bolj vidim, da kandidatura sama po sebi ni cilj, ampak je v bistvu orodje, kako lahko Slovenija v prihodnjih 20. letih dobi neka partnerstva in si s tem tudi krepi vlogo znotraj regije, iz katere izhaja. Mogoče o samih prioritetah delovanja v Varnostnem svetu v drugem delu odgovora.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ravno te prioritete me zanimajo, gospod minister. Namreč, zanima me: Katere teme so tiste, ki jih predstavljate svojim sogovornikom po svetu, o katerih ste govorili, ki bi lahko zainteresirale širšo skupnost, da bi nas podprla za to mesto?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Varnostni svet se seveda prvenstveno ukvarja z mirom na tem svetu in to je osnovna prioriteta delovanja. V tem okviru seveda pa dajemo mi velik poudarek preprečevanju konfliktov in delovanju sankcij. To bosta dve naši prioriteti v okviru zagotavljanja miru in varnosti, kar je osnovni namen Varnostnega sveta. Tudi svoje ljudi že pripravljamo na to in izobražujemo, da bi na teh dveh temah dali neko dodano vrednost. Med prvim predsedovanjem, med prvim članstvom v Varnostnem svetu smo ravno preprečevanje konfliktov pripeljali v Varnostni svet in mislim, da bi lahko na tej temi dali neko dodano vrednost. To je eno. Naprej seveda so okoljske problematike tiste, ki niso nujno del dela Varnostnega sveta oziroma sploh niso, je pa vedno bolj vidno, da bodo klimatske spremembe imele varnostne posledice, da bo zaradi klimatskih sprememb oziroma posledic klimatskih sprememb prišlo tudi do varnostnih tveganj zaradi preseljevanja ljudi ob poplavah ali pa sušah, do česar že prihaja, in kar bo imelo seveda tudi posledice, končne sankcije so lahko tudi vojne zaradi vode in drugih zadev. Tako je to ena tematika, ki jo Nemčija zelo poudarja v Varnostnem svetu. Mi ravno tako enako govorimo o tem, da je to pomembna tema, s katero se Varnostni svet tudi mora ukvarjati, poleg seveda Libije in vseh drugih zadev, ki so osnovna agenda Varnostnega sveta. Tretje so seveda vprašanja mehke varnosti, kot je spoštovanje človekovih pravic, predvsem pa zaščita civilnega prebivalstva v oboroženih konfliktih, zaščita otrok, žensk in drugih ranljivih oseb. Na tem smo se že zelo izpostavili v zadnjih letih in bomo to tudi nadaljevali kot svojo prioriteto. Seveda pa bomo prvenstveno namenjali pozornost krizam. Večina kriz je v Afriki in ravno zato veliko časa v pripravah na Varnostni svet in v pogovorih posvečamo državam Afrike.
Hvala. Gospod Rudolf Petan bo postavil vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Najprej, gospod minister, sprašujem o terminskem planu izgradnje avtocest ali pa avtocestnih odsekov, ki še niso zgrajeni. Namreč, mi v tem trenutku niti nimamo še avtocestnega križa. Gorenjski del avtoceste ni zgrajen. Tam je še ta viadukt Peračica, ki zaradi nerazumljivih vzrokov, zaradi težav s SCT-jem, kolikor jaz vidim tam stvari, gradnja stoji. Da pa je ravno gradbeništvo tisto, ki daje nek impulz gospodarski aktivnosti v državi, je pa tudi jasno. In mi smo ravno v stanju, imamo težave z gospodarsko aktivnostjo in še gradnja avtocestnih odsekov, ki so se začele graditi, stojijo. Zato vas sprašujem: Kdaj predvidevate, da bi bila ta gorenjski del avtocestnega križa zgrajen? Tu mislim predvsem Peračico. In še drugi del, tudi pri Markovcu ni najbolj srečna roka, kjer tudi zaradi težav vaših gradbenih baronov stvari stojijo. In pa potem drugi del vprašanja. V kakšnem stanju, glede na terminski plan, je izgradnja tega avtocestnega odcepa od Ptuja proti Gruškovju? V kakšni fazi je izgradnja avtoceste ali hitre ceste proti Koroški in še povezava z Belo krajino in povezava s Soško dolino preko Idrije? V kateri fazi je tam, kjer se že gradi? Kdaj bi naj bilo končano? Kjer pa še nič ni, me pa zanima: Kdaj bi se naj začela gradnja in kdaj bo končana? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Najprej na splošno dve besedi o gradbeništvu in težavah v gradbeništvu in o tem v zvezi z izgradnjo avtocest. Če bi vam naštel, kateri vsi projekti so se zaustavili v državi zaradi težav v gradbeništvu, potem bi videli, da je tega zelo zelo veliko in da so avtocestni odseki ena izmed njih. Ko je kdo včasih rekel, da je premalo projektov, je res, da jih morda ni tako malo, problem je v tem, da ti, ki so, niso tekli. To je bil večji problem kot pa, da je bilo premalo odsekov v gradnji. Tisti manjkajoči del za avtocestni križ na Gorenjskem, ki ste ga omenili, je že v osnovi bil planiran za konec letošnjega poletja. Moja želja je tam bila, da bi se pa tam mogoče res sklenil aneks in da bi bilo to na začetku poletja, ampak to, kot kaže, ne bo mogoče. Tako bo, kot kaže, ostal ta termin, kot je bil prvotno začrtan, zaradi težav v gradbeništvu, ampak konec poletja, osnovni datum, ki je že v osnovi bil – zaenkrat ne kaže, da bi bil ogrožen. Potem tretja razvojna os proti Koroški regiji. Verjetno ste slišali prej odgovor ministra za okolje; že vaša vlada je potrdila eno traso, ki gre od Šentruperta proti Velenju, naša vlada je nadaljevala s to traso in potem so se pojavile številne težave. Kar smo pravzaprav naredili, je to, da smo ustanovili medresorsko skupino, ki je imela dolžnost pogledati vse, kar je do zdaj bilo na tej trasi narejenega, ali so vsi postopki bili takšni, da dajo prave rezultate – pravzaprav nič kaj drugega kot to, da se preveri, ali so bili vsi postopki vodeni tako, kot je treba. Moja iskrena želja je, da je tako, ker če ne bo, bomo imeli vsi skupaj kar nekaj težav, zlasti pa seveda Koroška, kjer se bo zadeva umaknila časovno za nekaj časa, če se bo izkazalo, da je bilo že v času vaše vlade kaj mogoče vodeno tako, da se lahko kaj spodbija. Ampak še enkrat ponavljam, moja iskrena želja je, da se to ne zgodi, ker v nasprotnem primeru se bo to nekoliko oddaljilo. Tisti odcep od Slovenj Gradca proti Dravogradu je razgrnjen, je pa res, da je v povezavi tudi s tem odcepom in da bodo težave zelo velike, če se bo pokazalo, da ta pot iz Šentruperta, ki jo tudi Velenje in ta cel koroški del bolj želi kot povezavo na Arjo vas, da bi potem to prineslo s seboj kar nekaj posledic. Ampak jaz upam, da se to ne bo zgodilo. Tako je razgrnjeno, zdaj je pravzaprav v rokah MOP, kdaj bo to sprejeto po normalnem teku stvari, po novem zakonu, če teče vse tako, kot mora. In glede na to, da ima to prioriteto, bi to do konca leta, v začetku leta 2012 moralo biti prostorsko urejeno, potem pač sledi odkup zemljišč in projektiranje. Takoj ko je tisto končano – odkup zemljišč in projektiranje v naši državi običajno poteka po izkušnjah med petnajstimi in osemnajstimi meseci, to je pač običajno neko povprečje – in potem lahko temu sledi gradnja. Vendar, gradnja lahko sledi zelo hitro, lahko pa tudi ne. Omenili ste predor Markovec, verjetno veste, kako dolgo so tam trajali samo razpisi za izgradnjo tunela Markovec. Tunel Markovec je prevzela tuja partnerica, ki je bila prej partnerica CPM, ki se je znašel v insolvenčnem postopku, in gradnja se tam nadaljuje. Meni so zatrdili, da z nekimi drugačnimi tehnikami je mogoče tudi loviti roke, ki so bili prvotno načrtovani, ker zdaj nekaj mesecev – mislim, da okoli 5 mesecev – ni tekla gradnja zaradi tega, kar se je zgodilo v slovenskem gradbeništvu. Potem na južnem delu tretje razvojne osi je prvi del, torej od Novega mesta proti Metliki oziroma Vinici tudi razgrnjeno in tam lahko pričakujemo prostorsko umestitev, morda celo hitreje kot na koroškem delu, predvsem zaradi tega, ker je v umeščanju v prostor tukaj manj konfliktno kot na koroškem delu, kjer imamo kar nekaj težav. Na srednjem delu tretje razvojne osi ne gre za štiripasovno cesto, gre za dvopasovno, in tam pravzaprav je sedaj v fazi dopolnitev študije variant in se proučujejo različice poteka v popolnoma novem koridorju ali pa po obstoječih prometnicah z izboljšavami prometnih koridorjev. Glede tistega dela [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod minister. Želite dopolnitev, gospod Petan? Izvolite.
Mislim, da bo minister lahko še sedaj odgovoril tisto, kar je zmanjkalo. Tu bi samo še dodal: Ali je mogoče trasa proti Jelšanam – odcep proti Jelšanam iz Postojne ali bolj proti Divači, tam, kjer pač bo – sploh določena? To je ena zadeva. Drugo. Še enkrat bom povedal to, kar sem že večkrat v Državnem zboru; da je pa že tri leta, odkar imamo to vlado, in stalno poslušati vaša in naša vlada – to je malo pozno. Naslednje, kar želim povedati okoli civilnih iniciativ – tudi to sem večkrat povedal v Državnem zboru, pa bom ponovil še enkrat. Civilne iniciative se pri nas po pravilu – to ni vedno tako, s častnimi izjemami –, formirajo samo takrat, ko nekdo hoče, da se nečesa ne naredi. Potem pridi civilna iniciativa: nočemo smeti, damo jih vam. Tam pa se ustanovi druga, ki reče, da jih nočejo – pa jih imejmo vseeno. Potem je pri cestah: nočemo tega koridorja, dajmo še enega, pa smo imeli, mislim da, 28 koridorjev po Vipavski dolini; zato ker je nekomu ustrezalo, da se stvar ni gradila. Za ta primer v Braslovčah, tu ne bom trdil, da je temu tako, ker tega ne poznam tako podrobno, ampak vem, da je s civilnimi iniciativami tako. Če ni denarja, potem formiramo civilno iniciativo in rečemo, da ne moremo delati zato, ker je tako. Prosil bi vas za tisti del odgovora proti Jelšanam in za tisto, kar ste mi hoteli odgovoriti. Nekaj sekund še imam. Povedal bi, da v Sloveniji imamo tudi gradbeno operativo, gradbena podjetja, ki so sposobna in delajo na odsekih avtocest. Samo ne damo jim priložnosti, zato ker hočemo dati SCT-ju ali še komu drugemu in čakamo, kaj se bo z SCT-jem naredilo. Lahko vam povem za firmo, ki dela kvalitetno, bolj kvalitetno, kot je delal SCT, pa je bolj v ozadju. Zato, ker po tisti delitvi v Zemonu ni bila pri vrhu, bila pa je zraven. Obstaja, samo če [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Najprej moram povedati, da vaše vlade danes nisem v slabem kontekstu omenjal. Sicer se z mnogočem, kar je vaša vlada naredila, ne strinjamo, ampak s tistim odsekom mimo Šentruperta se pa strinjam. Mi smo preverjamo za nazaj in upam, da je bilo vse tako, kot mora biti. Ne me narobe razumeti. Tukaj imamo celo isto mnenje. Tisti manjkajoči del Phyrnske avtoceste, torej med Gruškovjem in proti Ptuju, je prostorska umestitev za časa te vlade bila narejena. Ta trenutek so v teku odkup zemljišč, torej, postopki odkupov zemljišč in postopki projektiranja. To traso sem si tudi pogledal in pričakujem, da bodo takoj, ko bodo te stvari narejene, tudi razpisi pripravljeni. Tudi se ne bojim za financiranje te ceste, ker je veliko prometa, ker sedaj je drugačen sistem. Sedaj mora pravzaprav koncesionar sam zagotoviti bodisi kredi za to ali pa najti v javno-zasebnem partnerstvu nekoga, ki je to pripravljen zgraditi. Ampak celo pri meni so te tuji partnerji oglašali. Ta odsek jih zanima. Tako tu ne vidim težav. Stvari tečejo normalno in ni nekih težav. Več težav je pri umeščanju v prostor na tistem odseku, ki ste ga omenili. To je na tistem odseku, ki povezuje cesto A1 ali po domače južni krak primorske avtoceste s hrvaško mejo; bodisi prek Postojne ali Divače. Tam je v postopku izbira variant. Upam in želim si, da se bo to čim prej zgodilo, da se tudi ta odsek dokonča. Mora se nadaljevati. To je del jadransko-jonske avtocestne povezave in je nedvomno, da je treba še to narediti. Zdaj pa mislim, da sva izčrpala vse. Še to: tisti del, ki gre pa od Izole proti Luciji, so pa ta trenutek v podpisu, torej so dokončani postopki izbire za projektiranje, za premostitvene objekte in za tunele. Tako tudi tukaj stvari tečejo. Glede izbire izvajalcev pa: sam res nobenega ne preferiram, sem eden izmed tistih, ki smo odpovedali pogodbo s SCT-jem, naredili nov razpis in pravkar izbiramo novega izvajalca za mariborsko letališče. Tako glede tega nimam nikakršnih težav. Se strinjam, da bo treba najti najboljšega in tistega, ki bo sposoben izvesti projekt.
Hvala. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve, gospe Kresalovi. Prosim.
Hvala lepa. Gospa ministrica, midva bi danes nekaj več rekla mogoče o Inšpektoratu Republike Slovenije za notranje zadeve, vsaj tako je zamišljeno moje poslansko vprašanje. Inšpektorat za notranje zadeve deluje tam nekje od leta 2003 ali 2004, če se ne motim, ko je bil ustanovljen pri Ministrstvu za notranje zadeve glede na spremenjene okoliščine, naloge, zakonodajo in tako dalje. Zakaj sem postavil to poslansko vprašanje? Iz temeljnega razloga, ker se zadnje čase name obrača kar nekaj institucij ali posameznikov, ki se v takšnih ali drugačnih primerih znajdejo v postopku pred tem inšpektoratom. Ne bi jim rad nasedel, mislim ljudem, posameznikom, institucijam, ki so v postopku pred inšpektoratom, pa vendarle hkrati s tem se mi zdi, da so bili nekateri podatki tako pomembni ali pa tako problematični, da mi je vredno vas vprašati naslednjo stvar: Kako je s številom zaposlenih, namreč število zaposlenih je že tam od leta 2003 nekoliko naraščalo? Ali zdaj še narašča ali ne? Konkretno, tako kot sem zapisal 2008, 2009, 2010 oziroma 1. 5. 2011. In drugo: Kakšni so pravzaprav statistični podatki za delo tega inšpektorata za leto 2010 in prve mesece, torej štiri mesece, leta 2011? Če se da, prosim tudi za primerjalne podatke za preteklo leto. Ločeno seveda sem prosil za podatke s področja varnosti cestnega prometa. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker razpolagam s podatkom, pa ne vem, če vi razpolagate, da je septembra 2009 vodstvo inšpektorata prepovedalo obravnavo prekrškov s področja cestnega prometa. Gre tudi za te hujše prekrške, kjer je predpisanih trinajst kazenskih točk ali celo več. Nekateri podatki kažejo tudi na to, da bi lahko, če je to res seveda, prišlo do tega, da bi bil državni proračun oškodovan tudi za kar veliko vsoto. Skratka, zanimajo me ti podatki v tej fazi. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani poslanci! Na inšpektoratu je trenutno zaposlenih dvaindvajset oseb, od tega je ena oseba za določen čas, ker nadomešča uslužbenko, ki je na porodniškem dopustu. V letu 2008 je bilo zaposlenih osemnajst uslužbencev, v letu 2009 pa devetnajst uslužbencev. Torej je prišlo do malenkostne kadrovske okrepitve, to je bilo nujno zaradi izjemno velikega obsega nalog, ki ga nalagajo predpisi predvsem s področja orožja, streliva, eksploziva, tajnih podatkov, upravnih zadev, prometa – recimo, avtošole, tehnični pregledi – ter varnosti na smučiščih, ki so jih začeli izvajati v letu 2009. Poleg tega je v postopku tudi Predlog zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, kjer bo inšpektorat dobil še dodatne nove pristojnosti glede nadzora nad fizičnim varovanjem, in to bo spet predstavljalo nove strokovne in delovne obremenitve. Inšpektorat je v letu 2010 obravnaval skupaj 2 tisoč 383 prekrškovnih zadev, od tega jih je bilo tisoč 776 s področja ZVCP-ja, torej Zakona o varstvu cestnega prometa. V prvih štirih mesecih 2010 je inšpektorat obravnaval skupaj 290 prekrškovnih zadev, od tega 86 s področja ZVCP. V prvih štirih mesecih leta 2011 je obravnaval 290 prekrškovnih zadev, od tega 70 s področja ZVCP, ki so bili začeti še v obdobju do 31. 12. 2010, ko je bil inšpektorat še pristojen za reševanje teh zadev. Toliko jih obravnava. Potem pa o nerešenih, ker ste me tako strukturirano spraševali. Mogoče moram samo to povedati, ker ste spraševali tudi o zastaranih – niso posebej vodene, pod nerešeno je tisto, kar pač je nerešeno, tako da vam posebej tega podatka na tako kratek rok ne morem dati. Torej na dan 31. 12. 2010 je bilo skupaj nerešenih zadev 26 tisoč 485, od tega jih je bilo s področja varnosti v cestnem prometu 26 tisoč 365. Na dan 30. april 2010, kot primerjava, je bilo s področja cestnega prometa nerešenih 21 tisoč 556 zadev. Zadeve, prekrški, ki se obravnavajo glede varnosti cestnega prometa, so pa odjava tablic, tam je glavni priliv zadev, in program usposabljanja za varno vožnjo. Naloge, ki jih je do 1. 1. 2011, torej do konca leta 2010, opravljal inšpektorat s področja varnosti cestnega prometa, torej prekrškovne zadeve s področja varnosti cestnega prometa, je potem z letom 2011 prevzel Prometni inšpektorat, v skladu s celotno spremembo. Torej, na Prometni inšpektorat je bilo prenesenih 26 tisoč 365 zadev; torej tiste, ki se nanašajo na varnost cestnega prometa. Upam, da sem dovolj razumljiva. Skupaj s tem, ko so prešle pristojnosti na Prometni inšpektorat, sta bila premeščena tja tudi dva inšpektorja, ki sta opravljala inšpekcijski nadzor na področju avtošol in tehničnih pregledov. Se pravi, celotno področje cestnega prometa se prestavlja na promet, skupaj z nerešenimi zadevami. Ob tem bi mogoče veljalo povedati to, da je kar 4 tisoč 525 tistih prekrškov, ki se nanašajo na usposabljanje glede varne vožnje, ki so do zdaj bili prekršek, potem pa ne bodo več prekršek, zato ker je zakonodajalec očitno pač ugotovil, da je bila ta ureditev nesmiselna in vsi ti postopki bodo nekako avtomatično ustavljeni, zato ker je nova ureditev seveda milejša in potem ne bodo obravnavane vsebinsko, ampak procesno. Mogoče samo še informacija, kaj bo glavna prioriteta za leto 2011. Predvsem inšpekcijski in prekrškovni postopki na področju zasebnega varovanja, eksplozivov in pirotehničnih izdelkov. Na ostalih področjih, to je predvsem detektivska dejavnost, tajni podatki in pa varnost na smučiščih, pa bodo potekale glede na to, kakšna bo ocena stopnje tveganja za varnost zdravja, življenja in premoženja. Torej, prioriteta pa je zasebno varovanje, eksplozivi in pirotehnični izdelki. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Če prav razumem, je teh 26 tisoč prometnih zadev šlo na Ministrstvo za promet. Prav, ampak glejte, mene zdaj vseeno nekaj tukaj skrbi. Verjamem, da mi ne morete odgovoriti. Opozorjen sem preprosto na to, da je bila septembra 2009 dana komanda, da se ne obravnavajo ti prekrški. Nimam podatka, da bi to vi naredili kot ministrica. Verjetno tudi ne morete na to odgovoriti, ampak bilo pa bi dobro, če bi to bilo preverjeno, da je vodstvo inšpektorata preprosto naročilo, da se te zadeve, zlasti tablice, enostavno ne rešujejo. Domnevam, da je šlo za to, da je bilo predvidevano, da bo šlo stran, da bo šlo na prometno ministrstvo in da je zato ostalih nerešenih nad 20 tisoč zadev, sami ste rekli 26 tisoč. V številkah bi naj to pomenilo tudi milijon evrov izpada. Tako brez kakršnegakoli, da ne rečem zlonamernosti do vas; ampak korektno bi bilo, dobro bi bilo, da to preverite. Hkrati smo opozorjeni na to: poglejte, tam prihaja do nekih zelo neurejenih medsebojnih odnosov, kot kaže. Ne vem, nekateri – tako so mi povedali, verjamem, saj mi ni treba na to odgovoriti – gredo na usposabljanja po tisoč evrov, kakšni šefi v tem inšpektoratu, za ostale ni denarja; da gre za odpiranje omar, jemanje ven dokumentov, vstavljanje nekih dokumentov. Skratka, da gre za neke zelo neurejene odnose. Vem, na to težko odgovorite, bi pa prosil, da preverite tudi naslednjo zadevo. Glejte, gospa Tadeja Savnik Ivanuša je zelo zagreta inšpektorica, ki dan po kakšni znameniti ohceti v okolici Kobarida že pošlje tja inšpektorje preverjat ali pa gre sama. Poglejte zadnjo odločbo, ki jo je poslala v Avstrijo, poslala jo je v slovenskem jeziku – o Hypo govorim, kar ste mi že odgovorili –, v slovenskem jeziku direktno, postopek pa pravi, da je treba čez DKP. In nič ne bo tam ukrepal.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Prej ob vsem naštevanju številk sem vam pravzaprav res pozabila odgovoriti na tisto vprašanje, kaj naj bi vodstvu prepovedala. Moram reči, da ne vem za to, da bi vodstvo inšpektoratu kaj prepovedalo; jaz zagotovo nisem ničesar prepovedala. Ve se, kaj so pristojnosti in kaj je treba početi. So me pa opozorili, ker je pač številka velika, sploh kar se tablic tiče, da je ta pripad res ogromen. Očitno tega ljudje res ne počnejo, ne čutijo tega kot neko svojo zavezo. In je potreben resen razmislek, da bi se takšne vrste aktivnosti prenesle na upravne enote. Inšpektorat ima pač posebno nalogo, ima tudi precej manj ljudi in enostavno ne more obdelati tako velikega števila kršitev, kot se, očitno, pojavljajo na tem področju. Poleg tega inšpektorat vendar daje prednost tistim področjem, kjer ima ne samo prekrškovne pristojnosti, ampak tudi inšpekcijske pristojnosti. Torej, kjer ima tudi inšpekcijske postopke. In v primeru Zakona o varstvu cestnega prometa je samo prekrškovni organ. Torej, inšpektorat dobi od drugih organov obvestila in potem samo vodi prekrškovne postopke. Ni tudi inšpekcijski organ. Glede na to, da je to majhen inšpektorat z ogromno pristojnostmi, očitno organizirajo svoje delo tako, da najbolj korektno teče. Jaz tudi menim, da direktor inšpektorata, gospod Klobčič, dobro opravlja svoje delo. Res, da je prevzel ne tako dolgo nazaj vodenje, mogoče komu tudi ne ustreza nov način dela, vse je mogoče, ljudje so zelo različni. Menim pa, da se trudi vzpostaviti neko dobro delovno klimo, vzpostaviti nek dober tempo dela, postavljati prioritete, postavljati program dela, na drugačen način, kot je bil predhodno. Vsekakor bom prenesla te vaše pomisleke in predloge naprej, ker je prav, da jih na inšpektoratu resno obravnavajo, in bom seveda pričakovala tudi njihove odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Ja. Zavedam se, da ministrica težko odgovori. Samo to področje sem spremljal približno pol leta in sem si napisal 52 vprašanj. Čas je pa tak, da se 52 vprašanj preprosto ne da poslati. Gospa ministrica, zato vam bom nekatere pomembne podatke, ki sem jih v tem času zbral, poslal tudi v obliki poslanskega vprašanja, ker je jasno, da ne morete vsega vedeti. Inšpektorat je tudi prostorsko nekoliko odmaknjen. Tudi v preteklosti je bilo tako, da je za vsakega ministra neka samostojna enota, ki dela v skladu z zakonodajo in po svoje, ampak tudi v taki enoti se lahko pojavijo nepravilnosti. Skratka, prav bi bilo, da preverite te podatke, zlasti tiste, ki vam jih bom tekom nekaj dni še poslal. Širše pa menim, da ne bo nič narobe, če tudi Državni zbor kaj reče o tem. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca, gospoda Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Marjan Bezjak postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, ministrica, ministra, kolegice poslanke in poslanci! Iz medijev je razvidno, da se zopet hoče podražiti električno energijo, zato bom tudi danes postavil poslansko vprašanje gospe mag. Darji Radić, ministrici za gospodarstvo. Na svetovnih trgih smo še posebej v zadnjem času priče naglemu zvišanju cen energentov in električne energije, kar seveda občutimo tudi v Sloveniji. Znano je, da je Slovenija dežela, katere cene energentov in električne energije so med najvišjimi v Evropi, predvsem zaradi previsokih trošarin. Zaradi tega so posledično tudi proizvodi, ki so proizvedeni v Sloveniji, manj konkurenčni od proizvodov v drugih evropskih državah. Z višanjem cen energentov in električne energije se bo ta razlika še poglobila. Sprašujem vas: Ali boste kaj storili oziroma vplivali na Ministrstvo za finance, da se trošarine znižajo? S tem bi se povečala konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Sprašujem vas tudi: Katere ukrepe za znižanje cen energentov in električne energije bi poleg znižanja trošarin še lahko sprejeli?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. No, jaz moram seveda na začetku povedati, da je res dejstvo, da se cene energentov v svetu, in med njimi tudi električne energije, v zadnjem času povečujejo in se bodo verjetno povečevale dolgoročno tudi še naprej. Vendar pa moram že takoj na začetku povedati, gospod Bezjak, da pa ne drži vaša trditev, da smo po cenah energentov in električne energije med najvišjimi v Evropi. No, to bom zdaj tudi vam poskušala razložiti, kje pravzaprav stojimo in seveda, ker so cene energentov pomembne za konkurenčnost gospodarstva, bom tudi povedala, kakšni so naši ukrepi in kako nameravamo v prihodnje ravnati na temu področju. Tukaj govorimo o dveh vrstah cene: ene so cene naftnih derivatov, druge so cene električne energije. Kar se tiče cen naftnih derivatov, smo na Ministrstvu za gospodarstvo pristojni za njihovo oblikovanje. Zato imamo razvito posebno uveljavljeno metodologijo, ki določa cene naftnih derivatov v skladu z gibanjem svetovnih cen naftnih derivatov. Torej gre za tisto osnovno ceno. Seveda potem na to ceno pride še trošarina, ki jo določalo Ministrstvo za finance in pa taksa za CO₂, ki jo je določil Ministrstvo za okolje. No in zdaj, če gremo gledati te zadnje cene z 9. 5., ugotovimo, da so cene motornega bencina 95 in dizelskega goriva v Sloveniji med najnižjimi v državah Evropske unije. Samo pet držav ima nižje cene za ta motorni bencin v Evropski uniji in samo dve državi imata cene dizelskega goriva nižje kot pa Slovenija. No, tako v temu trenutku ne moremo govoriti, da so cene pretirane oziroma jih ima Slovenija med najnižjimi. Da smo to lahko dosegli, smo dejansko v temu času, ko so cene nafte na svetovnih trgih zelo rasle, končne cene pri odjemalcih uravnavali z znižanjem trošarin, kar petkrat so bile v bistvu v temu času trošarine znižane. In res je, tukaj je Vlada s spremembami trošarin navzdol blažila dvig cen na svetovnih trgih. To je, kar se tiče naftnih derivatov. Pri električni energiji je seveda situacija drugačna. Tukaj je dejansko s 1. avgustom 2010 prišlo do bistvenega dviga trošarin na električno energijo. Do 1. aprila 2010 so bile trošarine na električno energijo postavljene na minimum, ki ga še dovoljuje evropska direktiva. Zaradi posledic krize in potreb proračuna pa se je Ministrstvo za finance odločilo, da avgusta poveča trošarine in to kar za precej, ampak smo potem tudi na pobudo gospodarstva dosegli, da so se tiste prvotne zvišane trošarine zmanjšale za 50 %. Pa še imamo tukaj eno možnost, da se te trošarine še zmanjšajo. Vendar, dejstvo je, da tudi cene električne energije, kljub tem povišanjem trošarin, tako za industrijo kot za gospodinjstva še niso na povprečju Evropske unije. Obojne so še spodaj; in sicer če gledamo cene električne energije za industrijo, ta znaša, bomo rekli, 37 % povprečja EU 27 znaša. Za gospodinjstva je pa 84 % povprečja EU 27. Se pravi, da na tem področju, bomo rekli, nekje še kar držimo normalno vrednost, zaradi katere ne moremo reči, da je naše gospodarstvo manj konkurenčno kot v drugih državah. Dejstvo pa je, da so cene energentov pomembne, da bodo pomembne tudi naprej in da lahko vplivajo na konkurenčnost gospodarstva, ampak mi smo se pri tem, ker bomo težko vplivali na cene električne energije, odločili, da bomo gospodarstvo spodbujali na drugi strani, in sicer na strani zmanjševanja porabe energije in spodbujanja podjetij, da bodo učinkovito uporabljala energijo. Zato bomo z ukrepi, ki jih imamo načrtovane v naši politiki, tudi vse prispevke, ki se že zdaj zbirajo za spodbujanje učinkovite rabe energije v industriji, tudi nazaj vračali v industrijo. S tem pa bomo spodbujali tudi razvoj zelenih tehnologij, če hočete, in po mojem mnenju na ta način prispevali h krepitvi konkurenčnosti gospodarstva. Toliko. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor, ampak kljub temu me kar nekaj stvari še dodatno zanima v zvezi z energijo. Napoveduje se, normalno, drastičen dvig ali pa dvig električne energije v Sloveniji. Ali drži trditev, da ima podjetje Talum bistveno nižjo ceno za kilovatno uro električne energije? Ljudje, ki so mi pač povedali, govorijo, da kreira sam, koliko bo plačal električne energije, ne po pogojih, ki jih plačujejo druga podjetja, ampak po pogojih, ki jih nekako določa sam. Tretja stvar je tudi tukaj pomembna: Koliko odstotkov električne energije proizvedemo sami in koliko jo dejansko uvozimo v Slovenijo? V sedanjem času, ko vemo, da podjetja iz dneva v dan gredo v stečaj in je poraba električne energije bistveno manjša ali pa se potem na drugi strani povečuje v javnem sektorju, ne pa v gospodarstvu. Prav tako: Kdaj in kje bo stekel proces investicij v vetrne elektrarne, v fotovoltaiko? Tudi tukaj vemo, da je precej rezerv ali pa se investicije zmanjšujejo. Prav tako: Kašnega mnenja ste vi ali kaj ste ukrenili? Zakaj so Eles, Pošta in druga podjetja morala dejansko dokapitalizirati Novo Kreditno banko Maribor, ki jo je dejansko en poslanec v Državnem zboru zahteval? Kajti, predsednik nadzornega sveta kakor predsednik banke sta imela konstrukcijo tujih virov dokapitalizacije. To so pač vprašanja, za katera menim, da bi jih bilo pametno na drugačen način urediti. Kakšni so vaši pogledi v zvezi gospodarske [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Tukaj je bilo precej novih vprašanj in se opravičujem, ker na določene nimam pripravljenih odgovorov. Kar se same cene električne energije za podjetje Talum tiče, to je že eno področje, na katerega vam danes ne znam dati odgovora. Vem to, da se seveda podjetja s proizvajalci električne energije dogovarjajo o cenah. Zdaj, verjetno tudi količina porabe električne energije vpliva na tisto dogovorjeno ceno. Ampak to, recimo, vam lahko pisno odgovorimo oziroma če mi boste naslednjič postavili pisno ali ustno vprašanje, bom z veseljem na to odgovorila. Vi ste mi veliko vprašanj postavili na temo zagotavljanja zanesljive oskrbe energije, za zagotavljanje čim manjše odvisnosti Slovenije od uvoza električne energije. Vsa ta vprašanja in tudi odgovori, ukrepi, s katerimi želimo zmanjšati odvisnost Slovenije od uvoza električne energije. Nove investicije, ki so predvidene zato, da bomo zmanjšali odvisnost od uvoza električne energije in povečali zanesljivost oskrbe z električno energijo v Sloveniji, vse to pravzaprav je zapisano in predstavljeno v osnutku nacionalnega energetskega programa, ki bo, upam, ob končni pridobitvi še okoljskega soglasja, na katerega čakamo res že precej časa, prišel v javno obravnavo. Predlagam ali pa prosim, da ob tej priložnosti mogoče na ta vprašanja potem še malo bolj podrobno odgovorim. Enako pa tudi velja za tisto vprašanje. Moje mnenje, kar se tiče potreb, kar se tiče vlaganja sredstev iz elektro podjetij v naložbe, v finančni sektor, konkretno v nakup bančnih delnic, poznate. Jaz sem absolutno protestirala proti temu in se mi zdi, da to ni bila modra naložba. Ker pač energetska podjetja potrebujejo prosta denarna sredstva za svoje načrtovane investicije ali tiste, ki so tik pred zdajci. Tako moje mnenje poznate. Dejstvo pa je, naj še enkrat to ponovim, vsi ukrepi pa so usmerjeni, tako v nacionalnem energetskem programu kot tudi ukrepe za povečevanje konkurenčnosti gospodarstva, v to, da podjetja spodbudimo k učinkoviti rabi energije. Manj energije potrebujemo, manj lastne proizvodnje, poleg tega pa to pomeni manjše stroške za sama podjetja. To je tisti ključni cilj in fokus, v katerega bodo usmerjeni naši ukrepi na tem področju v prihodnje. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Bezjak.
Hvala, gospa ministrica. Res je, da sem vam še neke stvari dodatno dal z dodatnimi vprašanji. Ampak, to so stvari, ki iz dnevnega življenja prihajajo, zato so bila vprašanja, kako ali kaj. Zato smatram, da bi bilo zelo dobro o energetiki, ravno o tej varni porabi in o tem razpravljati v Državnem zboru, kakor dejansko omogoča Poslovnik Državnega zbora.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bezjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 17. maja v okviru glasovanj. Gospod Rado Likar bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Cestna povezava med Cerknim in Škofjo Loko je v strategiji prostorskega razvoja opredeljena kot del državnega cestnega obroča in kot cestna povezava čezmejnega pomena. Povezuje namreč cerkljansko območje z regionalnim središčem Škofjo Loko, gledano širše pa gornje Posočje z osrednjo Slovenijo. Leta 2006 je bila sprejeta pobuda za pripravo državnega lokacijskega načrta za gradnjo državne ceste R1 210 med Cerknim, Hotavljami in Gorenjo vasjo v okviru posodobitve cestne povezave zgornjega Posočja z osrednjo Slovenijo, tako imenovano četrto prometno oziroma razvojno os. Na podlagi tega je Vlada določila program priprave državnega lokacijskega načrta za gradnjo državne ceste Cerkno–Hotavlje in obvoznice Gorenja vas. V letu 2008 je bila izdelano prometno in ekonomsko vrednotenje variant za gradnjo regionalne ceste Cerkno–Hotavlje. Predmet presojanja je bilo 7 različnih variant, izmed katerih se bistveno razlikuje le južna varianta od ostalih severnih varianta. Z ekonomskega vidika je najprimernejša varianta sever, se pravi z najvišjo sedanjo vrednostjo. Glede na investicijsko vrednost pa se je kot najugodnejšo pokazala varianta jug, ki zahteva najmanjša investicijska sredstva. Kot najdražja se je izkazala varianta sever. Na osnovi vseh teh zaključkov vrednotenja je bil torej dan predlog za izbor variante sever, saj se je po večini kriterijev izkazala kot najbolj učinkovita. Ker pa se mnenja o poteku trase razlikujejo, predvsem so to stališča občanov občine Cerkno in občine Gorenja vas, ste se februarja 2011 s svojimi sodelavci mudili v Cerknem. Na delovnem pogovoru ste obravnavali pripravo državnega prostorskega načrta za to državno cesto. Eden od sklepov je bil, da se boste v najkrajšem mogočem času sestali z obema županoma, se pravi Cerknega in Gorenje vasi, ter poskušali najti ustrezno rešitev. Zanima me, gospod minister: Ali je do sestanka prišlo? Kako daleč ste na tej poti k odločitvi o sprejetju poteka te omenjene trase? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Če dovolite, ne bi ponavljal, kar ste vi korektno in dobro povzeli pravzaprav vse, kar se je do zdaj dogajalo na tej trasi. Mi smo se sestali, oba župana sta bila prisotna, projektant je predstavil razloge za traso, ki je bila potem preferirana. Moram povedati, da še ni dokončno izbrana trasa, da smo zdaj na točki, ko moramo izbrati traso. Oba župana sta bila pri meni, iz Cerknega in Gorenje vasi, in žal zaenkrat nismo našli skupnega jezika. Odločil sem se, da gremo na teren in da gremo pogledat morebiten potek obeh tras. Jaz sem pač tak, da si želim v naravi pogledati, in to, kar mi projektanti razlagajo, mogoče tudi sam zaznati. Jaz bom takrat vse tiste, ki ste zainteresirani, tudi povabil, da pridete z nami in skupaj na terenu pogledamo, mogoče tam na samem kraju, sami s svojimi zaznavami ugotovimo to, kar nam papirno dokazujejo. Junija bo organiziran ta ogled, zagotovo oba župana, če ste vi zainteresirani, bomo tudi vas oziroma poslance s tistega območja povabili, tako da bi potem lahko sprejeli odločitev. Žal mi je, da se z obema županoma nismo uspeli dogovoriti, katera trasa bi bila najbolj primerna. In po tistem ogledu junija bomo morali presekati z odločitvijo.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. No, po informacijah je poleg tega, da se občani posameznih občin, Cerknega in Gorenje vasi - Poljane, ne strinjajo s posameznimi rešitvami, po informacijah je namreč ta severna varianta precej dražja kot južna in seveda ni samo cena, najbrž, odločujoč faktor pri tej odločitvi. Zato me zanima: Za katero varianto, če lahko poveste, se ogreva ministrstvo oziroma stroka? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Ja, severna je draga. Za južno pa pravijo, da je tehnično izjemno zahtevna, na nekaterih točkah mogoče celo težko izvedljiva, in to bi rad videl, če to drži. To bi rad na terenu pogledal; in ne morem vam še povedati, za katero varianto se jaz ogrevam, ker bo to zelo pomembno še v povezavi s temi argumenti. Lahko pa povem eno stvar, da bomo morali pri tej odločiti biti vsi racionalni. Ker tudi argument, ki je bil dan iz Cerknega, da bi jih popolnoma obšlo, ni tako močan. Tukaj ima župan Gorenje vasi prav, ker tisti odsek, če bi bila južna varianta do Cerknega, je koliko - 5, 6 kilometrov, mislim. To ni zdaj 30 kilometrov ali 50 kilometrov stran. Tako bi samo rad videl dejansko, glede na ceno severne variante in morebitno izvedljivost južne, da potem vidimo, katera bi bila najbolj smiselna. Moram reči, da imam malo mešane občutke, bi pa ne želel Gorenje vasi – to, kar oni vidijo kot neke svoje razvojne potenciale – uničiti, hkrati pa ne bi želel Cerknega izključiti iz tega, kar oni vidijo kot svojo prihodnjo gospodarsko priložnost, to je razvoj centra. Tako bomo morali zelo modro tam sprejeti odločitev.
Hvala. Gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani ministri, spoštovani predsedujoči! Danes vam postavljam dve vprašanji. Glejte, kot prvega bi vam postavil vprašanje v zvezi s poplavami, ki so Slovenijo doletele v septembru 2010. Pomeni, da je že okoli 8 mesecev od teh, lahko rečemo, katastrofalnih poplav in te poplave so takrat prizadele številna gospodinjstva, gospodarske subjekte in sanacija še zdaj ni zaključena. Na Dolenjskem, od koder prihajam, so me številni krajani, ne nazadnje tudi župani prosili, da skušam glede na svoje pristojnosti povprašati, pa ne nazadnje mogoče tudi kaj pospešiti, da bi se te sanacija in tudi obljubljena pomoč s strani države začela uresničevati. Prizadete so bile: občina Žužemberk, občina Škocjan, Šentjernej, Kostanjevica na Krki in v številnih občinah, vsaj po popisu škod, so škode visoke ali pa znašajo nekaj 100 tisoč evrov. Glede na to, da je bilo tudi z vaše strani večkrat, pred meseci že, obljubljeno, da se bo država hitro odzvala, da bodo ljudje, ki so utrpeli to škodo, dobili vsaj en del tudi sofinancirano s strani države, se žal to ne uresničuje. Po podatkih, ki jih imam, so občine tisto svojo nalogo tukaj korektno opravile, izdelale so popise vseh teh škod tako s strani fizičnih oseb, ne nazadnje gospodarskih, in tudi tistih škod, ki so v pristojnosti države, vse te izpolnjene vloge so poslali na ustrezne institucije, pa v veliki večini primerov žal ni bilo niti odgovorov, kajti šele, da bi ljudje dobili tista sredstva. Številni posamezniki, ki so v težki socialni situaciji, ne morejo žal sanirati niti tistih osnovnih poškodb, ki so se takrat dogodile, kar pomeni, da imajo še vedno zelo zelo kritično situacijo. Zato me, spoštovani gospod minister, zanima: Kje so razlogi, da se ta zadeva še vedno nahaja v nekem mrtvem teku, da ne ljudje ne dobijo niti odgovorov, kaj šele finančna sredstva? Kajti, glejte, pregovor, ki še vedno drži, kdor hitro da, dvakrat da, bi se tudi tukaj zelo zelo korektno ali pa rekel za njih koristno uresničil, pa žal niso dobili nič, še odgovora ne. Prosim, če mi lahko na to odgovorite, pa bom potem še nekaj konkretnih dejstev navedel. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Hvala za to vprašanje. Torej za odpravo posledic neposredne škode na stvareh v pristojnosti našega ministrstva, zaradi posledic poplave med 16. in 20. septembrom, se bodo sredstva zagotavljala, se zagotavljajo v okviru zmožnosti proračuna. Gre za obnovo poškodovane vodne gospodarske infrastrukture, lokalne infrastrukture ter za obnovo objektov v lasti oseb zasebnega prava, namenjenih bivanju in izvajanju dejavnosti. Za leto 2011 je zagotovljenih 27,7 milijonov evrov. Vlada Republike Slovenije je zagotovila tudi sredstva v višini preko 10 milijonov evrov tudi za odpravo posledic poplav v pristojnosti drugih ministrstev, torej ministrstva za gospodarstvo in za promet – so bile za skoraj 38 milijonov evrov. Merila in kriteriji za dodelitev sredstev so opredeljeni z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč in na njegovi podlagi je bila tudi izdana uredba o načinu izračuna višine sredstev za odpravo posledic naravnih nesreč na objektih in stanovanjih ter višine hipotekarnih sredstev za obnovo stanovanj. Namen zakona samega ni izplačilo odškodnin, temveč spodbuda lastnikom poškodovanih objektov, ki so namenjeni bivanju ali pa izvajanju dejavnosti k obnovi objektov v funkcionalno stanje. Na podlagi postopka za dodelitev sredstev, ki temelji na podanih dokazilih o izvedbenih delih oziroma računih, bodo lahko sredstva prvim upravičencem nakazana na podlagi odločb v mesecu juniju. Se pravi, v kratkem. V letu 2011 je namenjeno za obnovo objektov v lasti osebnega prava 1,7 milijona evrov. V naslednjih letih bodo zagotovljena tudi ostala potrebna sredstva. Glede na to, da obnova v mnogih primerih še traja, predvsem izsuševanje zidov, ter dejstva, da lahko upravičenci podajo vloge vse do konca letošnjega leta, ni mogoče vnaprej napovedati potrebnega obsega sredstev. Za škodo, ki je nastala v kmetijstvu na tekoči kmetijski proizvodnji se skladno z veljavno zakonodajo ne dodeljuje sredstev, saj je to škodo mogoče zavarovati, pri čemer je plačilo zavarovalne premije sofinancirano iz državnega proračuna. Za izvedbo sanacijski del na poškodovanih vodotokih v letu 2011 so pogodbe za izvedbo del podpisane v skupni višini 18 milijonov evrov in dela so se že začela. Pa mogoče še na kratko, da povem, kakšen je postopek za dodelitev sredstev. Mogoče bo komu tudi to pomagalo. Osnova za izvedbo postopka je poleg izpolnjevanja osnovnih pogojev za obravnavo – torej, da je to stanovanjska stavba, ki je naseljena na dan nesreče, zavarovanost gospodarskega objekta, kmetijskega gospodarstva oziroma objekta za izvajanje poslovne dejavnosti, tudi višina ocene škode, ki znaša vsaj 50 % povprečno oceno škode, kar znaša 2 tisoč 200 evrov za stanovanjske objekte ter tisoč evrov za gospodarske objekte kmetijskega gospodarstva oziroma več kot 5 % vrednosti novogradnje za poslovne objekte, za katere bo postopek nadaljevan po soglasju Evropske komisije, ki potrjuje shemo državnih pomoči. V postopku so bili pozvani k oddaji vloge za dodelitve sredstev upravičenci, in sicer lastniki objektov, za katere je iz javnih evidenc ugotovljeno izpolnjevanje prej navedenih pogojev. Za pridobitev sredstev morajo upravičenci predložiti tudi dokazila o izvedenih obnovitvenih delih, se pravi, račune morajo predložiti, ter soglasja morebitnih solastnikov, da se sredstva delijo solastniku, ki poda vlogo za dodelitev sredstev. V postopkih se obravnavajo samo s stroški za izvedena obnovitvena dela na gradbenih delih objekta, medtem ko stroški za zamenjavo ali nadomestitev pohištva in notranje in zunanje opreme ne sodijo, žal, med upravičene stroške. Za obnovo stanovanjske stavbe je lastnik upravičen do 40 % sredstev, ki jih je vložil v obnovo stavbe. Za obnovo zavarovanega gospodarskega objekta, kmetijskega gospodarstva, je lastnik upravičen do 40 % sredstev ter za poslovne objekte, kjer se izvajajo dejavnosti, do 30 % vloženih v obnovo.
Hvala. Želite dopolnitev? Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa za te informacije. Ampak poglejte, to, kar ste, spoštovani gospod minister, povedali, dokazuje, da so tudi postopki prepočasni. Očitno se je tukaj nabralo toliko birokratskih ovir, da se zadeve vrtijo v krogu. Kot je meni znano – poglejte, konkretno za občino Šentjernej. Tisti kriteriji, ki ste jih vi navedli, 2 tisoč evrov ocenjena škoda – imam podatek, da je skupno ocenjena škoda preko 158 tisoč evrov in gre za petintrideset stanovanjskih objektov, kar pomeni, da ta kriterij izpolnjujejo. Vse so že zbrali, so vam poslali. In kaj ljudje pričakujejo? Da bi dobili vsaj odgovor! Poglejte, niti odgovora ne dobijo; in sedaj sprašujejo župana oziroma občino, sprašujejo uradnike, ne nazadnje tudi poslance. Mislim, da to ni tisti pravi način dela, tudi vaših uradnikov. Če so že te vloge zbrali in če je treba karkoli dopolniti, naj glede teh zadev obvestijo. Ravno tako so v občini Škocjan nekateri dobili, ampak teh je minimalno, so dobili res poziv, da so tiste račune predložili, ampak velika večina ni dobila nič. Zopet zadeva visi v zraku in osem mesecev je po poplavah! Če bo ta postopek tako tekel naprej, se bojim, da nas bo lahko doletela že naslednja poplava v jeseni. In zdaj še, kar se tiče teh sredstev; 1,7 milijona sredstev, kolikor ste rekli, da bodo junija meseca. Poglejte, to je v bistvu kaplja v morje. Bojim se, da tistih 38 milijonov evrov, kolikor je skupno predvideno za to, glede na birokratske postopke ne bo moč porabiti v petih letih. Zato kljub temu apeliram in vas seveda prosim: Kaj boste naredili, da se bodo postopki pospešili, da bodo ljudje dobili odgovore in v primeru, da so njihove vloge nepopolne, da jih vaši uradniki pozovejo, naj jih dopolnijo in da se zadeve lahko sanirajo. In čakati, da bodo ljudje sami zbrali sredstva, ko nimajo niti za preživetje, je verjetno iluzija in nepotrebno zavlačevanje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Poglejte, glede kriterijev in tega so stvari regulirane. Če je bil kakšen odgovor vmes, bom malo preveril. Samo, kakor jaz vem, je praksa naših – vsaj ta ekipa zelo ažurno dela. Je pa dostikrat problem, ker vsi ljudje nimajo, za kar bi morali dati, pa se izgovarjajo pa pritožujejo. Veste, tudi kritičen je treba biti, tudi do očitkov ljudi pa do našega dela. Sam bom preveril, kar je našega, mislim, da je pa treba – tudi se spomnim nekega primera, ko se je nekdo pet let kasneje prišel jezit, pa računov ni imel. Ljudje so pač različni in je treba pomagati tistim, ki te zadeve ne znajo pripraviti. Pomagali in smo imeli tudi odprti telefon, je bilo kar nekaj aktivnosti takrat, bom pa pogledal in vprašal, kaj je s tekočimi problemi, naj se stvari ažurirajo. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Grill? Izvolite.
Glede na to, da obstaja velika možnost ali pa verjetnost, da so tudi postopki zakomplicirani, zapleteni, da bi bilo smiselno marsikakšno zadevo pojasniti, sem prepričan, da bi lahko ena splošna razprava, kjer bi se o teh stvareh lahko bolj konkretno pogovorili, o postopkih, o razlogih, zakaj se zadeve tako dolgo odvijajo, in nenazadnje tudi mogoče, takrat ko bi ta razprava, če bo seveda koalicija potrdila, bo že tudi tisti prvi del izplačan, bi lahko o teh zadevah konkretno spregovorili, zato predlagam, da se na naslednji seji opravi splošna razprava, kako poteka s strani države tista obljuba o subvencioniranju škode, ki je nastala ob lanskoletnih poplavah v septembru 2010. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Samo Bevk postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Židanu, ki je odsoten, ter ministru za okolje in prostor dr. Žarniću, ki pa je tu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor! Ministra za kmetijstvo mag. Dejana Židana in ministra za okolje in prostor prof. dr. Roka Žarnića sem nameraval vprašati oziroma sprašujem glede zatiranja in saniranja posledic delovanja majskega hrošča in ponavljajočih se poplav na črnovrški planoti v občini Idrija. Predvsem sem hotel ministru za kmetijstvo mag. Židanu predlagati interventni uvoz pripravka, ki vsebuje patogeno glivo in se je v preteklih letih izkazal kot učinkovito sredstvo zoper majskega hrošča. Ministru dr. Žarniću pa vprašanje: Kako je s soglasjem Ministrstva za okolje in prostor glede uvoza te patogene glive oziroma tega pripravka s komercialnim imenom Melocont? Obenem pa ministru za okolje in prostor dr. Žarniću predlagam tudi, da bi skupaj z občino Idrija, se pravi lokalno skupnostjo, opravili posebno hidrogeološko študijo, kajti del črnovrške planote je bil v zadnjih dveh letih že trikrat poplavljen, kar se je v preteklih desetletjih ali stoletjih glede na izročilo in podatke, ki jih imamo, pojavljalo le vsakih nekaj deset let, sedaj pa v zadnjih dveh letih trikrat zapored. Se pravi, da je to območje dvakratno prizadeto; glede pojava majskega hrošča, ki je bil v preteklih letih že uspešno saniran, pa se sedaj ponovno pojavlja, ne samo na območju idrijske občine, pač pa tudi na območju ajdovske občine, in seveda tudi zaradi poplav, ki se pojavljajo v zadnjem obdobju. Ministru dr. Židanu bom vprašanje postavil tudi na naslednji seji. Ministra dr. Žarnića pa prosim, če lahko odgovori kar danes. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani poslanci! Glede tega majskega nesrečnega hrošča, ki pa se na srečo v zadnjih letih tudi zaradi poplav na nekaterih krajih ni tako hudo pojavil, ker je tudi voda poskrbela po naravni poti, je Vlada v začetku 2006 sprejela Program preprečevanja prekomernega razmnoževanja ogrcev poljskega majskega hrošča, Melolontha melolontha, in poročilo o prvi delni oceni škode zaradi njihove prekomerne razmnožitve v letu 2005. V programu je za preprečevanje prekomernega razmnoževanja majskih hroščev med ostalimi ukrepi predvidena tudi biotična metoda, torej uporaba naravnih sovražnikov škodljivcev, in sicer zatiranje poljskega majskega hrošča z glivo, ki je osnova za pripravek Melocont, kajti ta pripravek vsebuje sestavine te glive. Zakon o ohranjanju narave določa, da je naseljevanje rastlin ali živali tujerodnih vrst prepovedano. Izjemoma pa se lahko dovoli, če se v postopku presoje tveganja za naravo ugotovi, da poseg v naravo ne bo ogrozil naravnega ravnovesja ali sestavin biotske raznovrstnosti. Doseljevanje rastlin ali živali tujerodnih vrst se mora spremljati in nadzorovati, vlogi pa morajo ravno tako biti priložene ugotovitve izvedenega postopka presoje tveganja za naravo. Ko gre za uporabo tujerodnih vrst ali naseljevanje zelo velikega števila organizmov, je pri izdaji dovoljenja za njihovo uporabo s strani Ministrstva za kmetijstvo potrebno soglasje MOP. To je tudi razlog, zakaj je ta sestavina nekje v Evropi pod strogim nadzorom. Fitosanitarna uprava Republike Slovenije je leta 2002 v soglasju z Agencijo za okolje na našem ministrstvu izdala dovoljenje za naselitev navedene glive na območju napada v občini Idrija. Dovoljenje za vnos in uporabo glive je bilo izdano za 133 kmetij na podlagi ocene tveganja, da naselitev kot poseg v naravo ne ogroža naravnega ravnovesja ali biotske raznovrstnosti v skladu s predpisi na področju ohranjanja narave. V letu 2005 so strokovnjaki z Biotehnične fakultete našli in identificirali omenjeno glivo na Idrijskem. Se pravi, da ta gliva zaenkrat ima status domorodne vrste, in s strani MOP ni omejitev za uporabo pripravka Melocont, ki vsebuje to glivo. Glede poplav pa mogoče informacija. Ravnokar poteka snemanje cele Slovenije z LiDAR-jem, digitalno, tudi ortofoto, kar je osnova tudi za take ukrepe, kot ste jih omenili. Seveda pri poplavah je pa treba, kot smo se naučili, upoštevati več stvari. Eno je vpliv poplavnih območij na občinske načrte. Drugo je omejiti gradnjo na območjih, ki so poplavna. In tretje, tudi poskrbeti za neke zaščitne ukrepe, zadrževalnike ali karkoli na teh območjih. Ta primer bom proučil, kaj se dogaja in bom drugič lahko kaj več povedal. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsendik, za besedo. Ministru dr. Roku Žarniću se zahvaljujem za njegov odgovor. Zelo pomembno je to, da ima ta gliva danes status domorodne vrste. Kajti še lansko leto mi je minister za kmetijstvo odgovarjal, da je bila ta aktivna snov iz registra v Evropski uniji izbrisana leta 2008 in da se od takrat naprej več ne uporablja za redno borbo proti škodljivcu. Se pravi, da bomo lahko – če se ne motim, iz tega vašega odgovora sem razbral – interventno uvozili to glivo. Ker pa ni posebne postavke v državnem proračunu za tovrstno borbo proti tem rastlinskim škodljivcem, bi bilo najbrž treba sredstva zagotoviti iz proračunske rezerve. Namreč, povedati je treba, da je v obdobju od 2007 do 2009 potekala zelo obsežna sanacija. Državni proračun je zato dal okoli 540 tisoč evrov. Žal pa so podatki o ponovni prisotnosti majskega hrošča iz lanskega leta, in tudi letos se bo po oceni strokovnjakov v poletnem času to pokazalo, da bo treba ponovno sanirati s tem pripravkom to območje. Vesel pa sem tudi, da boste v vaših službah, gospod minister, preverili tudi, ali je mogoče opraviti hidrogeološko študijo tega območja. Kajti, trikratna poplava v dveh letih je nekaj izjemnega, poleg tega pa je led vklenil celotno to planoto in res so bile težave pri normalnem življenju. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, želite odgovoriti?
Mogoče samo v pojasnilo. Tukaj imam pri sebi tudi pripravljen odgovor od ministra za kmetijstvo, ampak ni časa. Mislim, da je marsikatero vprašanje, ki ste ga imeli, v tistem, kar sem vam dal od njega pisno, tudi še pojasnjeno. V glavnem pa pravi, da se ta ubogi nesrečni hrošč na 3 do 4 leta kot naravni pojav dogaja in obstajajo tudi mehanske metode preganjanja, npr. voda. Potem so ti cikli različno intenzivni. Vendar, kot vidim, je dobra novica, da se gliva nahaja tudi pri nas. Hvala.
Hvala. Gospod Milan Čadež bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, spoštovane kolegice in pa kolegi! Gospoda ministra za promet sprašujem glede zaključitve avtocestnega križa v Sloveniji. Avtocesta A2 Karavanke–Obrežje povezuje Gorenjsko z osrednjo Slovenijo oziroma z njenim glavnim mestom in poteka naprej proti jugovzhodu oziroma proti Dolenjski. Ta smer je tudi sestavni del 10. evropskega prometnega koridorja. Gorenjski avtocestni krak pa sega od samega mejnega prehoda Karavanke pa do razcepa Koseze v Ljubljani in je v dolžini slabih 70 km. V nacionalnem programu izgradnje avtocest, ki je bil sprejet novembra 1995, je bilo zapisano, da bo gorenjski avtokratk zaključen do leta 2004. Potem je pa bilo v naslednjem nacionalnem programu avtocest v Republiki Sloveniji, iz leta 2004, predvideno, da bo predaja prometu v obdobju 2007 do 2010. Sedaj vemo, da je odsek Peračica–Podtabor še vedno v delu in me zanima: Kdaj bo krak na Gorenjskem odprt in kdaj bo promet stekel nemoteno?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Pogodbeni rok je do konca avgusta. Meni zagotavljajo, da bodo naredili vse, da bo do takrat ta avtocestni krak odprt in s tem dokončan avtocestni križ. Torej, konec avgusta je rok za odprtje tega kraka oziroma za dokončanje in potem pregledi in odprtje.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Upam, da govoriva o letošnjem letu, kajti na Gorenjskem smo imeli otvoritve zelo poredko. Nazadnje je bila otvoritev leta 2008, še prej 2003, potem pa kar 18 let nazaj in če je to letos, sem z odgovorom zadovoljen. Hvala.
Hvala. Želite še dopolnitev? Izvolite.
To bi bilo pa res "žleht", da bi rekel avgusta, pa ne bi mislil letos. Letos mislim.
Hvala. Sedaj bo gospod Anton Colarič postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, ministri, kolegice, kolegi! V preteklih dneh je med 5. in 7. majem bila v Ljubljani tradicionalna, že 55. prireditev Pohod ob žici okupirane Ljubljane. Kot vsako leto se je tudi letos pohoda in same prireditve udeležila množica obiskovalcev. Gre za enega največjih športnorekreacijskih dogodkov v Sloveniji. Eno glavnih sporočil tega dogodka je zagotovo sporočilo miru in zgodovinski spomin na dogodke, ki so zaznamovali našo preteklost. Kot mi je znano, se pohoda udeležujejo otroci iz vrtcev in osnovnih šol Ljubljane, njene okolice, počasi pa tudi iz celotne Slovenije. Ministra za šolstvo in šport dr. Igorja Lukšiča sprašujem: Ali je ministrstvo spodbudilo šole in vrtce, da se udeležujejo takšnih dogodkov? Gre za dogodke, ki združujejo športne aktivnosti in hkrati mlade spodbujajo k dvigovanju državljanske zavesti in aktivnega državljanstva. Ali bi bilo smiselno tovrstne aktivnosti vključiti tudi v okvir državljanske vzgoje? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Gospod predsedujoči, poslanec Colarič, kolega minister, kolegi poslanci! Hvala za vprašanje in vprašanje je nedvomno aktualno. Prav je, da ob aktualnih dogodkih tematiziramo tudi vprašanja domovinske in državljanske vzgoje, tako da se mi zdi zadeva prav umestna. Tudi sam sem se udeležil teh dogodkov v Ljubljani in naj povem še, da je podobno vprašanje bilo zastavljeno tudi iz vrst SDS-a, kolegica Jerajeva je zastavila vprašanje, kakšne so aktivnosti ministrstva v zvezi s tem dogodkom, tako da lahko sklepam, da je v Državnem zboru neko soglasje v zvezi s tem, da bi ministrstvo vendarle moralo kaj narediti za to, da bi se še več osnovnošolcev, srednješolcev in tudi najmlajših otrok udeležilo tega pohoda. Pozanimal sem se na županstvu in v Ljubljani mestna občina vsako leto pozove vrtce in osnovne šole, da se v četrtek udeležijo tega pohoda in na ta način obujajo sporočilo tega pohoda, ki je gotovo, se strinjam, predvsem miroljubno osnovano. Ministrstvo zaenkrat na tem področju ni naredilo nič, to je bila zadeva samo v rokah Ljubljane. Kot sem že rekel, ravno na osnovi tega vprašanja in vprašanja, ki je bilo pisno s strani SDS-a, pa se mi zdi, da bi bilo prav, da v okrožnici obvestimo vse druge osnovne šole, da je ravno v prid krepitvi domoljubja, miroljubne kulture in seveda domoljubja ta dogodek toliko pomemben, da bi bilo dobro, da se ga šole bolj množično udeležijo. Tisto, kar pa je ministrstvo naredilo lani in je prav, da pred tem zborom povem, ob 20. obletnici prvih demokratičnih volitev leta 1990 je lani priredilo natečaj za srednješolce Demokracija naj ti da krila, kjer so srednješolci pisali na temo demokracija Življenje v Sloveniji pred 20 leti in Življenje v Sloveniji čez 20 let – se pravi, bila sta dva naslova. Natečaj je uspel, tako da to je bila ena zadeva. Druga zadeva pa je bila letos na temo Stisni roko v pest, praznovanje 20. obletnice osamosvojitve in 70. obletnice ustanovitve Osvobodilne fronte, ki, kot veste, služi kot osnova za državni praznik 27. april. Tudi ta natečaj, ki je bil delan za otroke iz osnovnih šol, 7., 8. in 9. razred, je uspel. Nastala je vrsta elektronskih knjig, kjer so otroci opisovali dogodke, doživljaje ob ogledih filmov z domoljubno vsebino, prebiranjem knjig in z obiskom dogodkov, ki so zgodovinsko pomembni za Slovenijo. Poleg tega je ministrstvo, skupaj z Zavodom za šolstvo, razpisalo sredstva za državljansko vzgojo, ki tečejo že drugo leto, in je dejavno tudi na ta način. Toliko bi bilo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem zadovoljen, da je tudi ministrstvo začelo razmišljati, da bi ta ljubljanska akcija postala vseslovenska. Mislim, da je to tak spomenik zgodovinskega in kulturnega pomena, dolg 32,5 kilometra, na katerem sta tudi 102 spominska kamna, da je čas, da se temu da večja pozornost v celi državi. Upam pa, da se bo dalo tudi večjo pozornost takim in podobnim dogodkom v zgodovinskih učbenikih. In me zanima: Kdaj bomo prišli do takih učbenikov, kjer bodo taki spomeniki, taki dogodki tudi primerno obeleženi?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Kot veste, se z učbeniki pri nas ukvarja stroka, zgodovinska stroka. Precej je vključen tudi Zavod za šolstvo z učitelji, ki se ukvarjajo z zgodovino. Tako da na to politika, ministrstvo, nima neposrednega vpliva. Tisto, na kar pa ima politika vpliv, pa je predvsem doseganje nekega soglasja glede ključnih dogodkov v slovenski zgodovini. Mi v politiki, kot vidite, ne znamo doseči soglasja o tem, ali in kako sploh določene praznike praznujemo. Prepričan sem, da dokler ne bomo vsi praznovali vseh državnih praznikov, ne pa da se del političnega telesa izogiba določenim praznikom, ki so državni prazniki, toliko časa bomo imeli težave tudi s tem, kaj je prioriteta v učbenikih. Namreč, dokler nekateri NOB razumemo predvsem kot osvobodilno gibanje, ki nam je vzpostavilo tudi temelje za nacionalno državo, nekateri pa vzpostavitev ideoloških razlik, toliko časa bo tudi učiteljem težko snov, ki jo zgodovinarji predvidijo za razpravo v razredu in za učenje, sploh podajati učencem in dijakom. Zaradi tega imamo tu veliko težavo, namreč, da se učitelji izogibajo tovrstnemu konfliktu, tako z dijaki kot starši in potem morebiti tudi s kakšno politično javnostjo, in na ta način enostavno ne vstopajo v to snov. Tu imamo velike težave. Moram vam povedati, da sem se pogovarjal s predstavniki vseh veteranskih organizacij in jih prosil, da skupaj naredijo vsaj nek seznam tovrstnih dogodkov, ki bi služili vsaj kot izhodišče za to, da postavimo tudi v šolah neko prioriteto praznovanj in da opozorimo tudi zgodovinsko stroko, kje je možno iskati nek konsenz, pa do danes tega seznama nisem dobil. Se pravi, tu imamo težavo, ki mislim, da je predvsem težava politike. In dokler mi ne bomo dosegli tu nekega soglasja v slovenski javnosti, kaj je kljub razlikam, ki ostajajo in je prav, da so med nami, ampak glede nacionalnih tem, ključnih dogodkov, bi pa morali doseči soglasje. Hvala.
Hvala. Gospod Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej ministrom! V Sloveniji je velik del gradbeništva nekako zamrl, vendar še vedno se v naslednjih letih pričakuje, da bo še vedno veliko individualnih gradnje in velikih gradenj za trg, poleg tega pa se objekti stalno obnavljajo. Zato sprašujem gospoda ministra: Katere ukrepe pripravlja, in če jih pripravlja, v zvezi z usmeritvijo, novogradenj ali pa obnavljanja objektov, v zvezi z usmeritvijo v ekološko bolj sprejemljive pogoje? Pri tem je verjetno treba pripraviti palico in korenček, torej z zakonodajo, morda določeno stvar usmeriti in prisiliti, nekatere stvari pa subvencionirati. Sodobna naselja v svetu, tudi kot se lahko prepričamo zlasti po Skandinaviji pa tudi v drugih predelih sveta, postajajo več ali manj samozadostna. Oskrba s komunalno vodo je preko zbiranja deževnice. Seveda je treba zgraditi dvojni sistem v objektih, torej za sanitarne objekte, za veceje, za pralne stroje in podobno en vod, kjer se pa uporablja pitna voda pa drugi vod. Seveda tukaj takoj naletimo na županski lobi, ki ne dopušča, da gre deževnica v sanitarije, ker potem – kako obračunati kanalščino. Na področju izolacije smo tudi že opaženi v negativnem smislu v Evropski uniji. Tisti, ki se ukvarjajo z izolacijami profesionalno, se združujejo v konzorcij, iščejo nove rešitve in bi tudi rabili nekaj materialnih spodbud pa tudi zakonske spodbude. Na trgu se pojavlja vedno več okolju prijaznih materialov, ki se, ko objekt odsluži, vrnejo v prvotno stanje. Seveda je tudi zelo pomembna energetska samooskrba ali delna samooskrba, bodisi s fotovoltaiko ali s kakšnim drugim, okolju prijaznim virom. Zato sprašujem, da zaključim vprašanje: Kateri ukrepi, kot stimulacije ali kot zakonski izvršilni akti, so predvideni v bližnji prihodnosti?
Hvala, gospod minister izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanci, ministri! Izredno vesel sem tega vprašanja, ker je blizu tudi moji osnovni stroki in mojemu delu na tem področju pa tudi zato, ker jaz vedno ponavljam, da je najbolj zeleno pridobivanje energije, če uredimo izgubo, če zmanjšamo zgube, kajti v gradnji, v objektih na splošno, se po nekih ocenah od 50 do 60 proizvedene energije angažira. Zato je to zelo koristno vprašanje tudi za širšo javnost, da vidi, kaj se dogaja. Glede učinkovite rabe energije, ko govorimo o toplotni zaščiti, ogrevanju, hlajenju, prezračevanju, kombinaciji obeh, pripravi tople vode, razsvetljave v stavbah, zagotavljanju lastnih obnovljivih virov energije, izdelovanju sistemov, je ministrstvo v letu 2010 izdalo Pravilnik o učinkoviti rabi energije v stavbah, tako imenovani PURES 2010. Moram s ponosom povedati, da je to v Evropi prvi pravilnik po prihodu nove direktive, in smo imeli takrat tudi eno dobro mednarodno srečanje. Pravilnik uvaja obvezno rabo obnovljivih virov energije, sončno obsevanje, biomasa, geotermalna energija, energija vetra, tako, da mora vsaka stavba zagotoviti vsaj 25 % potreb za gretje, hlajenje, pripravo tople vode in pogon naprav. Z navedenim se zmanjšuje poraba fosilnih goriv in emisij, omogoča se urbanistično planiranje na področju energetske oskrbe, zagotavlja se uporabo kvalitetnih in okolju prijaznih naprav, zagotavljajo se dobri higienski pogoji bivanja z minimalnim prezračevanjem stavb, zagotavlja se večja raba domačih izolacijskih materialov in odpirajo nova delovna mesta za izboljšanje toplotnega ovoja stavb in rekonstrukcij inštalacij. Pozitivni učinki ukrepov energetske učinkovitosti: topli domovi pozimi in hladni poleti, boljše zdravje, nižanje stroškov vzdrževanja in posledično povišanje vrednosti stavb. Vendar moram tukaj nekaj dodati še s stališča konstruktorja. Namreč treba je oceniti, koliko je smiselno iti v ukrepe toplotnih sanacij, ne da bi pogledali v konstrukcijo. Potresi se dogajajo, zadnji v Španiji in drugod, se pravi, da gre tukaj z roko v roki in s tem je potem še večji vpliv na gradbeništvo, žal tudi večji strošek. Tako da moramo te zadeve voditi skupaj. Glede deževnice. V okviru sprememb in dopolnitev smo v podzakonskih aktih, ki urejajo emisijo snovi in toplote v vode in javno kanalizacijo, predlagali ustrezne rešitve za uporabo deževnice, ki so v tem trenutku v fazi usklajevanja tega predloga. S predlagano rešitvijo bo možno prispevati k manjši porabi pitne vode, vendar je treba pri tem upoštevat, da se uporaba deževnice predvideva le ta za tiste vrste rab, kjer ni zahtevana pitna kakovost vode, se pravi zalivanje, pranje avtomobilov, izplakovanje stranišč. Ta rešitev je en od vidikov celovitega upravljanja voda oziroma varstva vodnih virov za pitno vodo, ki je v skladu z Zakonom o vodah prednostna naloga ministrstva. Glede okolju prijaznih materialov, zaenkrat ne načrtujemo ukrepov na zakonski ravni. Iz svoje stroke pa moram povedati, da gre tukaj za sodobne pristope, kjer pri materialu gledamo, kolikšna je vgrajena energija, tako za proizvodnjo materiala, za transport in samo vgradnjo. So lahki materiali, ki potrebujejo manj energije za vgradnjo, za transport. Vprašanje pa je, koliko energije porabijo za proizvodnjo, recimo, za kameno volno rabite veliko energije, da iz eruptiva dobite mineralno volno. Se pravi, iz teh aspektov je treba gledati. Seveda je treba pa tudi upoštevati življenjski cikel materiala, zgradbe, stroškov v življenjskem ciklu. Tega problema bi se morali lotiti. Moja velika želja, da se enkrat tega lotimo. Sicer pa nas Evropa do leta 2020 zavezuje k 70 % ponovni uporabi gradbenega odpada, kar je pa naloga, na kateri tudi delamo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Vsekakor, kajti tema je zelo široka. Verjetno bi bila potrebna daljša razprava, vendar ne bom tega postopkovnega predloga podal, ker imamo, jaz sam in organizacija, ki ji predsedujem, torej Parlamentarna skupina Globe to v širšem programu. Morda bi vas zdaj, pa morda gospo ministrico Radićevo, povabil na kakšno od naslednjih sej. Morda se lahko informirate pri kolegu Židanu, ker je bil zadovoljen s prehodno sejo o rabi kmetijskih zemljišč, je že predlagal novo temo, ki jo ministrstvo pripravlja. Eno od pomembnih dejanj je tudi osveščanje. Če se v tej hiši potem sreča še zainteresirana javnost, nevladne organizacije, je to lepa priložnost, da tudi do tega pride. Upam, da bomo ostali na zvezi in sodelovali pri začrtanem programu, kajti veliko lahko naredimo tudi na področju obveščanja. Utrnila se mi je ena od mnogih možnosti, ki so na tem področju še odprta, to je dejanska raba energije. Zopet trčimo na določene lobije, ko recimo opremljajo večstanovanjske objekte s števci porabe energije. Tukaj zopet naletiš na nekakšno tiho nasprotovanje, ker so bile nekatere naprave predimenzionirane. Zato bi tudi na tem področju kazalo morda kakšno regulativo, da bi vsaj za večstanovanjske objekte od nekega obdobja naprej, ko se to splača, da bi nekako predpisali in pripomogli k manjši porabi energije in bolj racionalnemu bivanju.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Bi izkoristil priliko, samo par številk, da vidite, da se zadeve dogajajo. Ministrstvo za gospodarstvo: za energetsko sanacijo bolnišnic je bil v lanskem letu razpis za 52 milijonov evrov; v letošnjem letu energetska sanacija srednjih šol, dijaških domov – 16 milijonov evrov; energetska sanacija socialnih domov, visokih šol ter študentskih domov v skupni višini 27 milijonov evrov. Načrtuje se še za letos. Se pravi, Ministrstvo za gospodarstvo: od 2010–2014 95 milijonov evrov za energetske sanacije. 30 milijonov evrov pa za sanacije pri učinkoviti rabi električne energije. naj še dodam, da v Ekološkem skladu, katerega predsednik delovnega sveta sem, smo zelo uspešni v spodbudah. Se pravi, da gre letno kar veliko milijonov v to smer. Mislim, da smo tudi v evropskih razmerah, razmeroma poznamo stvari, pri zgornji tretjini na področju učinkovite rabe, sanacij in tega. Še to bi poudaril, da, recimo, mi sami vemo, da veter je tam, kjer je natura, tukaj ni veliko rezerve. Vemo, da sončne celice so nekaj časa, vendar čez deset let me skrbi, kaj bomo z odpadki, ki bodo tam nastali. In zato, še enkrat bi poudaril, edina prava pot pri nas je, najprej izkoristiti učinkovito rabo. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo gospe Radićevi.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, ministrica! Po Ustavi je gospodarska pobuda svobodna. In prav je tako, kajti prepričan sem, da mora država ustvarjati okvir in spodbudno okolje za realizacijo gospodarske iniciative, idej, ki jih potem lahko realizirajo v tržnem, konkurenčnem okolju. In seveda tukaj morajo biti tudi postavljeni vsi mehanizmi, da je ta tekma poštena in korektna. Zato je, sem prepričan, v Ustavi zapisano tudi v nadaljevanju pod istim členom, da se gospodarska dejavnost ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo. Torej eden izmed zelo pomembnih sestavnih delov našega tržnega gospodarskega sistema, katerega uspešen razvoj je prav gotovo sestavni del trajnostnega razvoja, je temelj za to, da se zagotavlja blaginja. Ampak v Sloveniji se velikokrat dogaja, da nastopajo ob teh tržnih konkurenčnih transparentnih zakonitosti anomalije, kjer so nekatera podjetja mogoče uspešna, ampak ne zaradi konkurenčnosti, nekatera podjetja pa gredo po poti nelikvidnosti ali tudi prisilnega prenehanja, pri čemer pa ne bi mogli reči, da so takšna dogajanja v podjetju ravno posledica tržne zakonitosti in nesposobnosti. Priča smo temu, da posamezniki ali skupine ustanavljajo več vrst podjetij, kjer, recimo, eno podjetje izčrpajo na način, da sredstva, uspešne dele prenašajo na druga podjetja, medtem ko v teh podjetjih zapuščajo dediščino, upnike, ki niso poplačani in brezposelne, ki ne morejo priti do svojih poplačil. Seveda na tej osnovi potem prihaja tudi do anomalij te svobodne gospodarske pobude in seveda takšna dejavnost ne more biti v javno korist. Moje mnenje je, da se tukaj ni naredilo vse, kar bi se lahko, da bi se takšne anomalije preprečile. Kot posledico tega vidim tudi zadnjo spremembo Zakona o gospodarski dejavnosti, ki zelo restriktivno posega na to področje, na kakšen način zagotavljati svobodno gospodarsko pobudo. Vlada je odgovorila s stališčem, da takšen zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, hkrati pa Vlada ugotavlja, da bo seveda v svojih službah sprožila pravzaprav pregled vseh tistih regulativ, ki bi preprečile takšna dejanja. Spoštovana gospa ministrica, mene zanima: Na kaj ciljate, kaj mislite, kajti nedopustno je, da se v slovenskem prostoru vzpostavlja negotovost učinkovitosti takšnega sistema, ki bi preprečeval te anomalije, hkrati pa se seveda s tem ne sme vzpostavljati regulacij, ki bi preprečevale svodobno gospodarsko pobudo?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko se tudi na Ministrstvu za gospodarstvo kot tudi širše v Vladi že ves čas ukvarjamo s tem, kako pravzaprav odpraviti vse te anomalije, ki so se predvsem zdaj v zadnjih letih pojavile na področju gospodarskih družb, na področju samega upravljanja družb. Pri tem se ukvarjamo z vprašanjem, kako to narediti, da ne bi s tem omejili te svodobne gospodarske pobude. Dejstvo namreč je, da smo še pred nekaj leti v težnji, da bi čim bolj zmanjšali administrativne ovire, da bi čim bolj poenostavili same postopke ustanavljanja podjetij, olajšali podjetjem, da bi čim prej lahko začele nemoteno opravljati svojo dejavnost, močno zmanjšali kriterije in vse pogoje, ki jih je potrebovalo neko podjetje oziroma nekdo, nek posameznik za to, da je lahko ustanovil podjetje. Danes veste, da je praktično v Sloveniji možno ustanoviti podjetje v enem dnevu. To nas, ta možnosti ustanovitve podjetja nas pravzaprav uvršča v sam vrh konkurenčnosti na lestvici konkurenčnosti držav. Mislim, da smo na prvem ali drugem mestu po hitrosti ustanavljanja. To seveda na drugi strani prinese, kot zdaj vidimo, tudi vrsto slabosti. Podjetnikom ni več treba dokazovati, ali imajo ustrezne prostore, ni jim treba več dokazovati, ali imajo poravnane vse davke in prispevke, če slučajno opravljajo že kakšno drugo dejavnost. Samo izjave dajo. Izjave sicer dajo preden se vpišejo v sodni register, vendar očitno tej državi sama izjava, ne da bi nekdo pač preveril, ne velja ali pa ne drži nič. Mi na Ministrstvu za gospodarstvo se že nekaj časa ukvarjamo s tem vprašanjem, kaj pravzaprav narediti. Seveda smo šli najprej pogledati Zakon o gospodarskih družbah in druga določila zakona, ki priganjajo take anomalije. Pri tem smo ugotovili, če gledamo samo normativno urejenost, se pravi teh anomalij, vidimo, da že Zakon o gospodarskih družbah zelo jasno opredeljuje, kakšna je odškodninska odgovornost članov in organov vodenja in nadzora. Predvidene so izredne revizije v primeru kakršnega koli suma nepravilnega delovanja ali goljufij. Dane so omejitve, kdo je lahko član organa vodenja, kdo je lahko član nadzora. Uveden imamo inštitut spregleda pravne osebnosti, ki govori o tem, da se nekdo lahko preganja, če se ugotovi, da je naredil eno kaznivo ali pa goljufivo dejanje v družbi. Potem sam Kazenski zakonik zelo jasno določa kaznivost lažnega stečaja, poslovne goljufije, oškodovanja upnikov, zlorabo položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti. In ko to gledamo, vidimo da imamo pravzaprav samo normativno dejavnost ali pa zakonske podlage za preganjanje takih anomalij dobro urejene. Ne vemo, kaj bi še lahko pravzaprav v tem trenutku naredili, da pa ne bi na drugi strani pa spet preveč administrativnih ovir postavili in omejili svobodno gospodarsko pobudo. Problem, ki ga vidimo v tem trenutku, je predvsem v tem, da pa nimamo še nobene ali pa zelo slabo prakso, sodno prakso, s katero bi preverili, ali se da te določbe v zakonih tudi v praksi uporabljati oziroma koliko se uporabljajo. Dejstvo je, da zdaj v zadnjem času, verjetno tudi na naše prigovarjanje, da naj vsi tisti, ki se čutijo oškodovane, uporabijo ta določila zakonov, ki že veljajo, se je stanje začelo izboljševati. Jaz vidim, da se tudi na sodiščih se že kar nekaj postopkov goljufij in oškodovanj vodi. Tako da jaz mislim, da je ključno, da ta del pregona postane bolj učinkovit, če lahko rečem, na tem področju in predvsem, da se tisti, ki so oškodovani, poslužijo teh mehanizmov. Do zdaj se teh mehanizmov praktično niso posluževali. Seveda pa smo na Ministrstvu za gospodarstvo, vseeno razmišljamo, kaj bi se še dalo narediti, kakšne izboljšave še lahko naredimo. In tukaj vam lahko obljubim, da bomo nekje do jeseni prišli z enim celovitim predlogom, kaj, katere eventualne rešitve bi bile še možne, seveda v tej smeri, da ne bomo naredili pa na drugi strani preveč škode tistim, ki želijo na pošten in čisto zgleden način opravljati svojo dejavnost.
Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica, za odgovor. Jaz vem, da je veliko naporov storjenih in veliko ukrepov sprejetih za odpravo birokratskih ovir. Ampak seveda, kaj boli. Boli to, da nekatera podjetja, nekateri posamezniki, ne zaradi tržnih zakonitosti, ampak zaradi načrtnega delovanja, spravljajo določena podjetja v nelikvidnost in potem tudi v prisilno prenehanje. Tukaj potem prihaja do povečanja brezposelnosti, do oškodovanja upnikov. Gospa ministrica, konkretno me zanima, ali bodo ukrepi, ki jih tukaj navajate, da bodo celovitejši v jesenskem času, šli tudi v to smer, da bo nekomu, ki mu je bilo nekako dokazano, da je zaradi oškodovanja posegov v eno podjetje in oškodovanje tega podjetja na račun drugega podjetja, ki je prav tako v njegovi lasti, storjena krivica ali škoda, potem narekuje nek ukrep, da nekateri takšni, ki bi sistematično peljali podjetje za podjetjem v nelikvidnost ali prisilno prenehanje, seveda takšnemu je nemogoče tudi navkljub svobodni gospodarski pobudi v nedogled omogočati ustanavljati nekih podjetij, kajti škoda, ki nastaja za njim, ki je lahko tudi namerna ali pa tudi posledica, bom rekel, velike stopnje neznanja, seveda prav gotovo ne gre skupaj z ustavnim določilom, kjer gospodarska dejavnost ne more iti v nasprotju z javno koristjo. Zanima me, ali načrtujete v okviru teh sistematičnih ukrepov, o katerih govorite, da jih boste predložili znotraj tega glede na to, da sami govorite, da primerov, judikatov ni, da tukaj je učinkovitost slaba in seveda tukaj nas zanima, da ne bo prihajalo do oškodovanja družbenega premoženja in širših posledic na širši skupini, medtem ko posamezniki zelo lepo se izvijejo iz tega sistema, pravzaprav bogatijo za ostale, seveda pa ostane samo slaba izkušnja, problemi, brezposelnost in še druge slabe posledice. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, točno to imamo že opredeljeno v Zakonu o gospodarskih družbah. Tukaj zelo jasno piše, da ne more biti član organa vodenja in nadzora oseba, ki je bila pravnomočno obsojena zaradi kaznivega dejanja zoper gospodarstvo, zoper delovno razmerje in socialno varnost, zoper pravni promet, zoper premoženje ne more biti član organa vodenja nadzora oseba, ki ji je bil izrečen varnostni ukrep prepovedi opravljanja poklica, in sicer dokler traja ta prepoved, ali je bil kot član organa vodenja ali nadzora družbe nad katero je začet stečajni postopek pravnomočno obsojen na plačilo odškodnine upnikov v skladu z določbami zakona, ki ureja finančno poslovanje v podjetju, odškodninsko odgovornost in tako naprej. Skratka, vsi ti instrumenti so že v naših zakonih, zato imamo tako zadrego, kaj še narediti, kaj še določiti v zakonu, da bomo te stvari preprečili. Jaz pravim, na drugi strani mora priti do obsodb, priti mora izvajanja ali pa uporabe teh členov zakonov. To je tisto, kar mislim, da je ključno v tem primeru. Kaj mi razmišljamo? Razmišljamo, recimo, to, da vam dam en primer, Zakon o sodnem registru danes pravi, da moraš dati izjavo, da imajo vse kapitalske družbe, kjer imaš kot ustanovitelj več kot 25 % delež, poravnane davke in prispevke. Danes sodišče registrsko ne preverja pravilnosti izjave ali resničnosti izjave, pač verjamejo. Izjava. Na njej je tudi nekdo podpisan in zadeva gre naprej. Razmišljamo v tej smeri, da bi to izjavo preverili. Avtomatično, ne da bi s tem kakšno novo oviro postavljali, bi se poskušali povezati z Dursom, registrsko sodišče in Durs in bi se sproti to preverjalo. Skratka, nekaj teh mehanizmov kontrole ali pa preverjanja resničnosti izjav tistih, ki ustanavljajo nova podjetja, bi poskušali pripeljati nazaj. Seveda to na zopet pomeni, da uvajamo ene ovire za ustanavljanje podjetja, ampak mogoče je v tem trenutku, glede na obseg teh anomalij in na neučinkovitost ali pa slabo učinkovitost sistema pregona tovrstnih dejanj, ta rešitev, sicer začasna, da se zadeve malo uredijo, primerna. V tej smeri, v iskanje rešitev gredo naši predlogi, ki vam jih bomo predstavili jeseni. Hvala.
Gospod Branko Marinič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Državni zbor je v mesecu decembru lanskega leta sprejel Zakon o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za poravnavo obveznosti Darsa iz naslova kreditov in poroštev v višini 297,811 milijona evrov. Seveda bi z najetjem tega kredita in drugih obveznostih Dars finančno pokril tudi vse obveznosti, ki izhajajo iz tretje točke omenjenega zakona, kjer so našteti vsi odseki in druge investicije, ki jih zakon predvideva kot strogo namenska sredstva. Seveda je teh postavk, vsaj toliko, kolikor sem jih povzel, 13. Gre za številne odseke izgradnje avtocestnega programa iz nacionalnega in dodatnega programa. Predvsem me zanimajo nekateri odseki. Tukaj bi res želel konkreten odgovor, kajti tretja točka navedenega zakona tudi točno določa kateri odseki. Zdaj, ali je mogoče odgovoriti na vseh teh 13 postavk, kolikor jih je, ali pa vsaj poudariti nekatere. Predvsem me zanima: Kakšna so načrtovana in do zdaj porabljena oziroma načrtovana sredstva za avtocestni odsek Slivnica–Gruškovje, predvsem Draženci–Gruškovje. Potem me zanima: Kakšna so načrtovana sredstva iz tega vira za hitro cesto Ormož–Gorišnica, Gorišnica–Markovci? Kakšna so trenutno načrtovana sredstva za financiranje odstranitve tako imenovanih cestninskih postaj, ki še vedno stojijo in nič ne zgleda, da bi to bilo sanirano? Zanima me tudi: Koliko teh sredstev je namenjenih za nadgradnjo prometne varnosti, predvsem na tistih odsekih avtocest, ki jih imenujemo črni odseki oziroma odseki, na katerih se prometne nesreče pogosto dogajajo?
Gospod minister, izvolite.
Najprej, hvala za vprašanje. Za črne avtocestne odseke pa ne vem točno, kaj imate v mislih. Jaz se pravzaprav v vsem svojem spominu ne spomnim, da bi zdaj kakšne odseke avtocestne imenovali črne. Če sem se pa zmotil, me pa spomnite, kateri so, da bom potem lahko to obravnaval na tak način. Zdaj, po tem, ko je zakon o poroštvu sprejet, vam jaz lahko povem, koliko je bilo do zdaj porabljeno za projektno dokumentacijo – 3,5 milijona, za dokončanje posameznih avtocestnih delov približno 20 milijonov in še za dokončanje gradnje 2 milijona 300, ostalo 2 milijona. Torej nekaj manj kot 28 milijonov evrov je bilo do danes porabljeno, oziroma so bili vzeti krediti, ki so zavarovani s temi garancijami. Vaše vprašanje, koliko je rezervirano za odsek Draženci–Gruškovje, je takšno, da nanj pravzaprav ne morem odgovoriti. Ker jaz zdaj, ko je bil zakon sprejet, kot minister za promet ne dajem soglasja na posamezne postavke za garancijo. Sistem ni takšen, da mi oni dajo v odobritev za posamezno garancijo. Jaz vem, vi ste me že vprašali, zato vam bom še enkrat ponovil, naj vas ne skrbi, da bi za to, ker ne bi bilo garancije, odsek Draženci–Gruškovje kakorkoli trpel. Tisti odsek je pravzaprav po naših podatkih od vseh odsekov najbolj ekonomsko vzdržen, je zelo veliko število vozil, in tudi če tam ne bi bilo garancije, ni nobenega strahu, da zaradi tega ne bi bil zgrajen. Garancija in financiranje sta dve različni zadevi. Ne moremo pa danes, ko so nekateri odseki daleč pred tem, za Draženci–Gruškovje zagarantirati in rezervirati sredstev, ker so nekateri avtocestni odseki v smislu gradnje že precej bolj daleč pripeljani.
Gospod Marinič, izvolite.
Hvala lepa za ta delni odgovor. Naj pojasnim, da sem povzel vse tisto, o čemer sem vas vprašal, iz 3. točke zakona, ki zagotavlja ta sredstva, in sicer za nadgradnjo prometne varnosti na nevarnih odsekih avtoceste. Tako piše v vsebini 3. točke in verjetno gre tu za te nevarne odseke. Je pa dejstvo, da če Ministrstvo za promet nima popolnega nadzora, kaj in kako, razporeja sredstva v imenu in za račun Republike Slovenije Družba za avtoceste, je to seveda treba razčistiti vsaj do te mere, da če je do danes, kot navaja minister v odgovoru, načrtovanih 3,5 milijona evrov od 298 skoraj, je vprašanje, ali je v tem obdobju do leta 2016, do katerega se lahko najemajo krediti, možno nadzorovati porabo teh sredstev. Posebej sem želel tudi izvedeti, kaj je z načrtovanjem odstranjevanja cestninskih postaj, ki danes na avtocestnih odsekih, tam, kjer so, ovirajo cestni promet, v konicah tudi podaljšujejo kolone in tako naprej. Predvsem me je tu zanimalo, ali je že kaj v zvezi s tem storjenega ali se preprosto čaka, da se ne bo nič zgodilo. Je pa dejstvo, da bi to moralo biti, vsaj po mojem prepričanju, če so sredstva zagotovljena, poroštvo je dano, nič se pa na terenu ni zgodilo. Zato dodatno prosim za ta pojasnila in konkretne odgovore.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Zmedli ste me s črnimi odseki, ker črni odseki oziroma črne točke imajo prav poseben status, v Republiki Sloveniji jih odpravljamo prioritetno, tega na avtocestnih odsekih ni, da so pa kakšni lahko s povečano nevarnostjo, to pa seveda drži. Najprej glede avtocestnih hišic. Avtocestne hišice, kot sem že večkrat povedal, bi že zdavnaj dali odstraniti. Njihov cilj oziroma njihovo ohranjanje ni zaradi tega, ker bi jih ne želeli odstraniti. Še enkrat bom ponovil, kar sem že večkrat. Tudi jaz sem želel, da se letos vsaj tam, kjer je to mogoče, začne odstranjevati. Z Darsom se pogovarjamo in mogoče bomo dejansko letos uspeli in začeli določene hišice odstranjevati. Dejstvo je, da dokler imamo cestninjenje kamionskega prometa takšno, kot ga imamo, bi bilo pravzaprav drago odstranjevati hišice in narediti prosti prometni tok za osebne avtomobile, ker bi morali ohraniti del hišic za kamionski promet in jih potem odstranjevati, ko bi uvedli nove portale ali pa morebiti satelitsko cestninjenje, kar je predvideno za konec poletja naslednje leto. Da predstavljajo določeno oviro na avtocesti, drži. Ne bi pa želel, zato da bi zdaj v enem letu te ovire odstranili, državi povzročiti bistveno večje stroške, kot pa bi jih lahko kasneje z bolj racionalno odstranitvijo. Ne me narobe razumeti, sam bi si tudi želel, da jih ni več tam. Ampak mogoče bodo ponekod tudi služile kot portal, da se ne bo ponovno gradilo. Vprašanje je, kje in kako. In dokler nimamo razpisa za cestninjenje in izbranega ponudnika ter izbrane tehnologije, težko na to vprašanje odgovorim. Veste pa, da je zaradi zmanjšane hitrosti, kar sem že povedal v parlamentu, nosilnost tega dela avtoceste in izgradnja tega dela avtoceste takšna, tam kjer so hišice, pa toliko in toliko metrov prej, toliko in toliko metrov potem, da bo treba to kompletno rekonstruirati. V nasprotnem primeru bi lahko predstavljalo nevarnost za vožnjo. In to ni tako enostaven poseg, da pridemo tja in porežemo hišice, ker v nasprotnem primeru, bi to že vaša vlada lahko naredila, pa tudi ni mogla narediti, ker so tudi vaši vladi takrat razložili, da tako enostavno ne gre. Ker vi ste imeli tudi praktično šest mesecev časa, da bi to takrat naredili, pa se tudi tega niste lotili torej. Ni tako enostavno.
Gospod Marinič, želite postopkovni predlog? Prosim.
V skladu z določili Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o navedeni vsebini v Državnem zboru na to temo opravi širša obravnava, da bi tako poslanke in poslanci jasne in nedvoumne odgovore, zakaj smo glasovali za poroštvo v imenu Republike Slovenije za Dars v višini 298 milijonov. Gre za ogromen denar, ki se skozi obdobje praktično, vsaj po mojem osebnem prepričanju, izgubi ali se v temu obdobju preprosto razporedi ali pa ponikne v kakšne druge namene. Zato bi seveda bilo prav, da bi tako od Ministrstva za promet kot od pristojnega vodstva na Darsu dobili v tej širši obravnavi točne in konkretne, bom rekel, odseke, višino sredstev, ki jih Dars načrtuje za določeno postavko, kajti prav v vsebini zakona, v tretji točki so taksativno navedeni tako avtocestni odseki kot druge investicije, ki izhajajo iz utemeljitev porabe teh sredstev, da izključimo kakršni koli dvom in s tem tudi zagotovimo da je prav Državni zbor tisti, ki skozi parlamentarno proceduro in pa tudi na matičnem delovnem telesu, torej na Odboru za promet, spremlja, kaj se pravzaprav dogaja s tistimi odločitvami, ki so pozitivne tukaj v Državnemu zboru, kjer Državni zbor da soglasje za blazen denar, in kasneje izgubimo neko verodostojnost ali pa zaporedje porabe sredstev, prioritete uporabe sredstev, ki so strogo namenska. In skozi takšno širšo obravnavo, ki bi jo opravili v Državnemu zboru, sem prepričan, da bi prišli do nekih zavez in pa predvsem spodbujanja tistih, ki so za to zadolženi, da pospešijo nekatere stvari, da se sredstva, ki so s tem poroštvom dana, namenjena, tudi porabijo tako namensko, kot jih zakon predvideva.
O predlogu poslanca Branka Mariniča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 17. maja, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Zvonko Lah, ki bo postavil poslansko vprašanje Ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Spoštovani ministri, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Današnje vprašanje postavljam gospodu ministru za okolje in prostor na temo ravnanja z odpadki v Sloveniji. V Sloveniji naj bi se letno zbralo približno 850 tisoč ton odpadkov, od tega pa se kaj malo odpadkov sortira, odlaga se velika večina, preko 80 %, odpadkov. V predvidenih centrih za ravnanje z odpadki naj bi bilo prostora za približno 9,5 milijonov ton prostornine, v desetih centrih za ravnanje z odpadki. Sedaj obratuje samo en center, to je v Celju, ki je dokončno zgrajen. Sedem centrov naj bi bilo v izdelavi do 2013, 2013 naj bi pričeli z obratovanjem, in dva ta centra 2015. Mene zanima, glede na to, da je v operativnem programu okoljske in prometne infrastrukture zagotovljenih 145 milijonov evrov za ta namen in naj bi bil v letu 2010 do konca leta potrjen samo en projekt, in to je regionalni center za ravnanje z odpadki Puconci, v višini približno 16 milijonov evrov, in glede na to, da naj bi ti centri, 7 centrov, začelo z obratovanjem 2013, me zanima: V kakšnem stanju pripravljenosti so ti projekti? Ali bodo res ta sredstva lahko počrpana in to do konca 2013 tudi izvedeno? Vemo, da imamo v pripravi uredbo zbiranja odpadkov od vrat do vrat. Da se pripravlja operativni program ravnanja z odpadki, ki na koncu predvideva tudi sežigalnice. Kako bo to vplivalo na že pričete projekte? V kakšnem stanju so ti projekti? Namreč, vemo, da v letu 2008, jeseni, ko je bila prikazana izvedljivost projektov, so bili nekateri projekti še v stanju umeščanja v prostor. In glede na to, da približno 190 občin še nima sprejetih OPN-jev, lahko da kakšen od teh projektov še ni umeščen v prostor in ga bo tudi velik problem dokončati do tega roka, ki je predviden.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani! Hvala lepa za vprašanje. Namreč, v mesecu marcu letos je naše ministrstvo dalo v javno razpravo nov operativni program ravnanja s komunalnimi odpadki, v katerem so predvidene tudi lokacije objektov CERO. Na podlagi okoljskega poročila je predlagana izgradnja manjšega števila objektov, kot v veljavnem programu iz leta 2008, kar je v bistvu tudi posledica tega, da zbiranje ločenih odpadkov pri nas se kar dobro uvaja, in so predvidene količine odpadkov v tej projekciji manjše, kot je bilo pred tem mišljeno. Realizacija celotnega programa iz leta 2008, sicer časovno nekoliko zaostaja za predvidenimi roki zaradi več ali manj objektivnih razlogov, tudi umeščanja so bila vmes. Vendar smo v letu 2010 in 2011 z občinami dogovorili lokacije večine regijskih objektov in načina njihove realizacije, kot je razvidno iz podatkov, ki jih bom kasneje naštel. Objekti bodo v obdobju 2011–2014 grajeni, ter bodo trajno razrešili problematiko predelave odpadkov v Sloveniji po letu 2014. Še par konkretnih podatkov. V Osrednjeslovenski statistični regiji je CERO Ljubljana v fazi izgradnje, sredstva so zagotovljena. CERO Gorenjska – na odlagališču pod Mežakljo se na osnovi javno-zasebnega partnerstva pripravlja izgradnja separacije. V Jugovzhodni Sloveniji in Spodnjeposavski regiji – CERO Dolenjska – vloga za pridobitev kohezijskih sredstev je v pripravi s strani občine. Goriški, Obalno-kraški, Notranjsko-kraški – CERO Primorska ali NIK – vloga za pridobitev kohezijskih sredstev je v pripravi. Preigravata se dve lokaciji. Na eni lokaciji se nam je celo zgodila, jaz temu rečem dirigirana civilna iniciativa, pa ne bom razlagal več. Zasavska – CERO Zasavje – je v izgradnji. Savinjska – CERO Celje – kot ste povedali, funkcionira. Koroška – CERO Koroška – je v izgradnji, zelo blizu rezanja vrvice. Podravska – CERO Pragersko – je v izgradnji. CERO Ptuj – vloga za pridobitev kohezijskih sredstev je v pripravi. Tukaj so še neke zadeve na relaciji Maribor in Ptuj, diskutirajo. V Podravski – CERO Maribor – vloga za pridobitev kohezijskih sredstev je v pripravi. Ravno tu so neke kombinacije. Pomurska – CERO Puconci – je v izgradnji. Se pravi, moja ocena je, denar je zagotovljen. Črpali bomo evropska sredstva, kjer se lahko. Tam kjer še ni v izgradnje, kjer se stvari začnejo malo zapletati, so pritožbe neizbranih izvajalcev pri revizijskih komisijah, vendar te zadeve na Državni revizijski komisiji,moram pohvalit, v zadnjih mesecih ali pol leta zelo intenzivno poteka, tako da se mnogi problemi hitreje rešujejo. Vsaj glede tega vašega vprašanja lahko rečem, da sem relativno optimist in tudi zadovoljen, da vidimo nekje zaključek te zgodbe. Hvala.
Gospod Lah, želite še dopolnilni odgovor?
Ja. Namreč, zakaj sem skeptičen do tega? Zaradi tega, ker nismo v pregledih videli, da bi bili kakšni projekti potrjeni za črpanje evropskih sredstev. Do sedaj samo ta regionalni center Puconci. Poleg tega pa, kar se dogaja s CERO Dolenjska, namreč na CEROD smo dobili prepoved odlaganja nepredelanih odpadkov in sedaj, da ne bi podjetje plačalo kazni, 10 tisoč evrov in odgovorna oseba tisoč 500 evrov, vozimo odpadke v Lenart na predelavo v približnem stroške 2,7 milijona evrov na leto, kjer se zmanjša samo 20 % količine odpeljanih in nazaj pripeljanih odpadkov, s tem, da se cena poveča približno za 60 evrov po toni in to samo za 20 % zmanjšanje količine odpadkov. Glede na to, da se kakšna polovica odpadkov vlaga v Sloveniji nepredelanih, saj nimamo kapacitet predelave, se mi zdi, da je to velika škoda, sploh pa, ker je ravnanje z odpadki javna gospodarska služba občin. Zakaj je treba, da se to počne? Mislim, da bi lahko do tega časa, ko bo CEROD zgrajen in bo popolnoma funkcioniral, odlagali v CEROD nepredelane odpadke, ker se že kar precejšnja količina odpadkov sortira. Namreč Posavci, občina Krško že polovica odpadkov sortira in se samo polovica odvaža in zakaj naj bi te odpadke še vozili v Lenart na sortiranje oziroma na predelavo. Mislim, da bi bilo treba malo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Tukaj pa bi vas jaz, gospod poslanec, prosil za pomoč. Namreč jaz sem se nesorazmerno veliko ukvarjal z županom Novega mesta, tudi Trebnjega, in nikakor na njihovi strani ne stečejo stvari, kot so bile dogovorjene, in mislim, da je žoga močno, močno na lokalnem terenu. Tu bi prosil za vašo pomoč, da žoga pride zopet k nam, da lahko kaj naredimo. Hvala.
Izvolite gospod Lah. Postopkovni predlog? Malo počakajte. Ne dela. Počasi.
Glede na možnost, ki mi jo daje Poslovnik, in glede na problematiko, ki je zelo pereča, imam namreč pomisleke glede na to, da približno 70 % Slovencev živi v svojih hišah, da bo sistem zbiranja, pobiranja odpadkov od vrat do vrat bistveno zmanjšal količino odpadkov, ker vsak ima možnost kompostiranja. Nekje v praksi naj bi bilo pa 65 % embalaže v teh odpadkih, ki jih sedaj pobiramo, so po mojem ti MBO-ji, ki so predvideni na vseh teh centrih, že zastarela tehnologija, da bi s sortirnicami lahko že veliko naredili in dosegli tisti nivo, ki ga od nas terja evropska skupnost. Mislim, da bi morala država prevzeti te centre za ravnanje z odpadki kot državna gospodarska služba, pa ne bi bilo težav z dogovori med občinami. Sumim pa tudi, da se ponekod dela velik biznis z javno-zasebnim partnerstvom na škodo občanov, ki to plačujejo preko položnic, seveda pod okriljem občin, ki so zadolžene za to javno gospodarsko službo. Mislim, da sedaj vozimo te smeti po Sloveniji gor in dol in jih deponiramo, kjer se pač da, in je to velika škoda v vsem tem času. Glede na to, da nas je samo dva milijona Slovencev, to je toliko kot Dunaj, ki ima sežigalnico sredi mesta in en župan upravlja s temi odpadki. Že sedaj pa naj bi imeli 30% dražje odpadke kot v Nemčiji. Ena od občin je tudi poskušala dobiti ponudbo zunaj in naj bi bil prevoz do Berlina samo nekaj dražji, kot je pa ravnanje z odpadki pri nas. Tako da mislim, da bi bilo le treba opraviti širšo razpravo, da se v to vključi stroka, če hočemo doseči te cilje, ki smo si jih sami zastavili do leta 2013 oziroma 2015.
O predlogu poslanca Zvonka Laha, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 17. maja 2011, v okviru glasovanj. Besedo ima gospa Silva Črnugelj, ki bo postavila poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, ministra in ministrica, obe kolegici in kolegi! Današnje vprašanje bom postavila ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospodu Gregorju Golobiču. Nanaša se na gradnjo Narodne in univerzitetne knjižnice. Naj uvodoma povem, da sem to vprašanje že postavila dvema ministroma, da pač ni izjema, in celo enemu predsedniku Vlade. To je pač stalnica, nek lajtmotiv, neka zgodba, ki se vleče kot jara kača. Če pomislim, da sem začela študirati in je ob koncu študija potekala zelo, bi človek rekel, pestra razprava o tem, kje in na kakšen način se bo gradilo Narodno in univerzitetno knjižnico, takrat je bilo sicer veliko razprav tudi o centralni tehnični knjižnici, pa vendar. Razpis je bil narejen, izbran je bil arhitekt, ne nazadnje tudi lokacija, pričela so se dela, od odkupa, projektiranja in tako naprej. Med letom 1991 in 2009, ko je ta vlada ustavila projekt, po ocenah nekaterih finančnikov je vse skupaj, kar je do sedaj bilo narejenega, stalo okrog 29,3 milijona evrov. Po drugih ocenah naj bi do leta 2023 projekt stal še 50, po drugih ocenah pa 90 milijonov evrov. Moj cilj je, da bi se knjižnico čim prej zgradilo. Vas sprašujem zaradi tega, ker sem nekje zasledila, in vi ste edina kompetentna oseba, da na to vprašanje tudi odgovorite, da je ministrstvo podpisalo sporazum z Zbornico za arhitekturo in prostor Slovenije, v katerem je naredila tudi strokovne podlage, kako izdelati strokovne podlage in smernice za gradnjo knjižnice. Zanima me: Kaj ste na tem področju storili? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko sem nedavno na neki tiskovni konferenci skupaj z direktorjem Direktorata za investicije predstavil ali pa rezimiral dosedanja prizadevanja na področju pomembnih investicij, infrastrukturnih investicij. Ena od teh, pet smo jih izpostavili vseh skupaj, je tudi gradnja novega objekta Narodne in univerzitetne knjižnice v Ljubljani. Tukaj je že bilo, tudi sam sem že odgovarjal na poslanska vprašanja s tem v zvezi. Veste, da je bila v letu 2009 sprejeta odločitev na Vladi o odstopu od prejšnjega projekta. Takrat so bile tudi podane kalkulacije, številke, ki ste jih omenjali, seveda se v pretežnem delu nanašajo na stroške povezane z obnovo starega Plečnikovega objekta, obstoječega Nuka in predvsem z najemom velikih površin depojev za knjižnično gradivo na drugi lokaciji, na Leskovškovi, če se ne motim, v Ljubljani. Tako da je večina stroškov iz omenjene številke šlo za to, kar nekaj pa seveda tudi za to 20-leten pravzaprav ne majhen napor za to, da so se pridobila zemljišča, da so se opravila arheološka izkopavanja, da se je seveda tudi financiralo projektiranje in adaptiranje v 20-ih letih teh projektov in tako naprej, noveliranje. Kakorkoli, to je bila zgodba v 2009 in 2010, mi smo dejansko kot ste omenili v aprilu 2010, v začetku, 8. aprila, z Zbornico za arhitekturo in prostor Slovenije podpisali pogodbo o izvedbi mednarodnega arhitekturnega natečaja. V njej je zaveza, da mora ta natečaj biti objavljen najkasneje v treh mesecih, torej do julija letošnjega leta mora biti ta mednarodni arhitekturni natečaj za objekt Nuk2 v skladu s specifikacijami, kot so bile v prejšnjem letu domišljene v strokovnih krogih, objavljeno. Pričakujemo, da bo potem do konca letošnjega leta, torej od julija do konca leta, razpis tudi zaključen, opravljen izbor, tako da bi potem v letu 2012 izbrani arhitekt s sodelavci lahko pripravil vso tisto dokumentacijo, ki je potrebna za pridobitev gradbenega dovoljenja. To pomeni, da bi v primeru, da tukaj ne bi prišlo do kakšnih nenadejanih težav – dejstvo je, da je prostor urejen, da so zemljišča pridobljena, da je arhitekturno delo opravljeno, da so določeni artefakti deponirani, da so nekateri drugi zaščiteni s tem zasutjem, da tukaj posebnih ovir ne bi smelo biti, tako da bi se v resnici leta 2013 lahko pričela gradnja tega novega objekta. Seveda bo nastopilo vprašanje, večno vprašanje financiranja. Kakor morda to ni bilo glavno vprašanje, je bilo tudi pomembno v tej 20-letni zgodovini, bo pa postalo v teh letih, tudi leto 2013 bo še zelo zahtevno leto in jaz sem na tej tiskovni konferenci omenil tudi nekaj možnosti. Dejstvo je, da se z letom 2013 izteče tudi možnost črpanja iz sedanjega okvira kohezijske politike, kjer so bila določena sredstva razporejena, predvidena tudi za Nuk, vendar so bila vmes tudi zaradi odlaganja projekta in zaradi podcenjenosti drugih projektov prenešena na postavko mariborske medicinske fakultete in ljubljanske politehnike. Tako da teh virov tudi ni več. Vendar bo v novi finančni perspektivi Nuk zelo resen pretendent, da pridobi en del virov tukaj. Drug vir, ki sem ga sam omenil in se o njem že pogovarjal tako z ministrico Širco kot z ministrom za finance Križaničem konec lanskega leta, je bil, da bi ob zavezi Slovenije in tudi v soglasju Vlade, da Slovenija poskuša uveljaviti ničelno stopnjo davka na dodano vrednost na knjige, da bi za čas pridobivanja soglasja, ker mora biti o tem doseženo evropsko soglasje oziroma soglasje finančnih ministrov držav članic Evropske unije, da bi ta sredstva namensko locirali v proračunu, sredstva, ki se nabirajo od DDV-ja na knjige, in da bi del teh sredstev namenili tudi za financiranje izgradnje Nuk2 v nekaj letih, del pa tudi seveda za delovanje Javne agencije za knjigo in nekaterih njenih dejavnosti, za katere danes nimajo financiranja. Na ta način vidimo, da bi skupaj s proračunskimi viri, med tistimi, ki jih imamo zagotovljene, lahko zagotovili tudi to pomembno predpostavko, tako da bi ta projekt vendarle lahko nekje do 2015, konca 2015, v letu 2016 predan v uporabo študentom, študentkam in celotni javnosti in tudi poslankam in poslancem Državnega zbora. Hvala lepa.
Izvolite, gospa Črnugelj.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Vemo, da smo imeli celo dva zakona, ki sta urejala to nadvse pomembno investicijo. In mene, kot poslansko zelo boli, peče, nekako sem razočarana, da so naši sosedje v obdobju vojne sezidali nacionalko, da so se Slovaki celo osredotočili za dve lokaciji in tako naprej. Mislim, mi smo le en narod, država, ki zelo veliko da na knjigo, ki veliko da na svojo tradicijo, kulturno dediščino in zato resnično upam in apeliram, ne samo na vas, ampak dejansko na vse, ki bodo ob kakršnikoli priložnosti le mogli vplivati na to. DDV, to, kot ste rekli, je sigurno en določen vir, samo še en pristop, ki bi ga lahko na visokošolskih zavodih, univerzah in fakultetah imeli, recimo zgled, dober zgled iz drugih knjižnic, je tudi to, da pač študentje ne plačujejo članarine in tudi druge stvari imajo brezplačne. Ampak, o tem enkrat drugič. Verjamem in upam, da bo naslednja finančna konstrukcija vendarle pokazala, kako pomembna investicija je to, da se bo le našel denar in da bomo enkrat le videli to novo stavbo. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Jaz bi se na kratko pridružil tej želji in prizadevanjem. Mislim, da nam je kljub vsemu, v teh nekaj letih uspelo vse elemente, tako predpostavke, ki se tiče arhitekturne rešitve oziroma tega, da se gre v novo rešitev po tolikih letih, prostorska vprašanja in tudi finančni vidik domisliti do točke, ko se lahko nadejamo, da bi v prihodnjih štirih letih praktično prišli do tega objekta. Omenil bi še to, ocenjena vrednost te nove zgradbe je okoli 70 milijonov evrov. Tako da je realistično pričakovati, da z viri iz proračuna, z viri iz kohezijske politike in tudi morda iz tega vira, ki sem ga posebej omenil in o katerem znotraj Vlade vlada neko soglasje, kar se mi zdi zelo pomembno, bi lahko zagotovili torej tiste vire, da bi ne bil zdaj finančni razlog razlog za morebitno odlaganje, ko so tako rekoč vsi ostali odstranjeni. Hvala.
Izvolite, gospa Črnugelj, postopkovni predlog.
Jaz bi rada povedala, da glede na postopek, kljub temu, da me je vrsta kolegov in kolegic in nenazadnje arhitektov prosila, da bi dala tak postopkovni predlog, ne bom zastavila postopkovnega predloga. Hvala.
V redu, hvala. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministrici za obrambo dr. Ljubici Jelušič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani zbor, spoštovana gospa ministrica! Ko sem prejela vprašanja predsednika Neodvisnih sindikatov Slovenije, ki bi si želel več delovnih mest, ki naj bi jih prinesel tudi morebiten nakup vojaške opreme pri domačih, namesto pri tujih proizvajalcih, sem bila prepričana, da boste razumeli skrb sindikalista in mojo skrb za delovna mesta. V svojih govorih namreč pogosto poudarjate vrednote tovarištva, domoljubja in solidarnosti. Državljani cenijo vaše delo, kar kažejo tudi visoka mesta vaše priljubljenosti v javnomnenjskih anketah. Zaradi strokovnosti pa ste zagotovo med najbolj kompetentnimi osebami za presojo tovrstnih preteklih dogodkov in prihodnjih možnosti, na kar se relativno zahtevno poslansko vprašanje tudi nanaša. Sprašujem vas: Zakaj se je Republika Slovenija preko Ministrstva za obrambo odločila za nabavo vojaških vozil Puch in Patria iz drugih držav, to je iz Avstrije in Finske, ne pa za vozila domače proizvodnje? To naj bi po pisanju Nedeljskega dnevnika prineslo uničenje naših podjetij, ki bi lahko ta posel prevzela, kar naj bi botrovalo brezposelnosti in izgubo nekaj 10 tisoč delovnih mest. Ali se razmišlja o tem, da bi se prekinilo pogodbo s Patrio in dalo izdelavo oklepnikov domači vojaški industriji? Kako ocenjujete kakovost današnje slovenske vojaške industrije, ki naj bi bila po mnenju predsednika Neodvisnih sindikatov Slovenije pred 25. leti po kakovosti v svetovnem vrhu? Spodbuda za ta vprašanja je bil članek z naslovom TAM bi še danes vozil, če ga ne bi sesula politika, ki je bil objavljen 1. maja letos v Nedeljskem dnevniku. Članek opisuje našo izjemno kakovostno vojaško industrijo, ki naj bi jo v preteklosti politiki namerno uničevali tudi tako, da so javna sredstva za nakup vozil in druge vojaške opreme usmerjali v tuja podjetja. Za odgovore se vam zahvaljujem. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Gospe in gospodje! Spoštovana gospa poslanka, hvala za vprašanje, ki pravzaprav govori o dveh stvareh. Najprej je iz njega čutiti problem nekega konkretnega podjetja oziroma sindikalistov, ki jih je zaskrbela usoda nekega konkretnega slovenskega podjetja, ki je bilo iz zgodovine znano tudi kot proizvajalec oborožitvenih sistemov, po drugi strani pa je iz tega vprašanja mogoče sklepati, da gre za skrb za situacijo v naši vojaški in obrambni industriji danes. Namreč, če začnemo pri zaključnem vprašanju, ki ste ga postavili, resnica je, da je pred 25 in več leti slovenska vojaška industrija bila zelo uspešna, da je bila tudi zelo kakovostna, vendar je bilo to možno v veliki državi, kjer je bila ta naša slovenska vojaška industrija sestavni del velikih vojaškoindustrijskih projektov, ki so pokrivali tako potrebe nekdanje jugoslovanske vojske, ki je bila zelo velika, kot tudi potrebe izvoza v različne države, zlasti države v razvoju. Danes lahko rečemo, da je še vedno nekaj podjetij v Sloveniji, za katere lahko trdimo, da so dokaj dobra, da proizvajajo tudi dobre produkte, vendar je njihova težava v tem, da so lahko ti produkti samo še sestavni del nekih večjih projektov opremljanja z oborožitvijo, ne morejo pa več ta naša podjetja izdelati celotnega produkta, in sicer celotnega zahtevnega oborožitvenega sistema, kakršnega sodobne vojske potrebujejo, torej nimajo več razvoja in visokih tehnoloških vložkov, ki bi rezultirali potem v večjem številu produktov, da bi bila take vrste proizvodnja tudi rentabilna in nenazadnje tudi ni več trgov v mednarodnem prostoru, na katere bi bilo mogoče ob vsej konkurenci, ki obstaja na tem področju, danes tudi še izvažati. Problem naše industrije in s tem tudi v projektu opremljanja v Sloveniji je tudi v tem, da je Slovenska vojska postala zelo majhna organizacija, ki je sicer moderna in tudi visoko tehnološko opremljena, toda potrebuje zelo majhno število takšnih produktov. Vsaka industrija, ki bi se koncentrirala na opremljanje tako majhne vojske, bi ne mogla biti rentabilna v prihodnosti in to je tudi del odgovora na problem, ki ga je imel TAM pred desetletji. TAM je namreč prenehal izdelovati bojna oklepna vozila, o katerih govori članek, na katerega ste se sklicevali, že pred osamosvojitvijo. Ministrstvo za obrambo je po osamosvojiti poskušalo večkrat pomagati TAM-u, nenazadnje tudi s tem, da je poskušalo vzpostaviti logistični center, v katerem bi se vzdrževala vozila TAM-a, ki so bila še prisotna na trgih v državah Zahodnega Balkana. Toda ti poskusi za vzpostavitev takšnega logističnega centra za vzdrževanje niso bili uspešni. Torej dejstvo je, da je v konkurenci kakršna vlada danes na trgu svetovne obrambne industrije težko preživeti podjetjem, ki so imela, tu moramo biti pošteno, zastarele tehnološke produkte, ki so bili nekonkurenčni in so tudi nekonkurenčni že danes na področju Zahodnega Balkana. Ministrstvo za obrambo je tudi veliko vlagalo v projekte razvoja in raziskovanja. Od leta 2004 dalje je bilo investiranih kar precej sredstev v to, da bi bile nekatere razvojne inštitucije v Sloveniji sposobne vključitve v mednarodno obrambno industrijo. V nekaterih primerih so bili rezultati zelo uspešni. V večini primerov pa pravzaprav še čakamo na možnost, da bi se ti produkti, ki so bili razviti, nekateri celo do ravni patenta, lahko vključili v neko širšo obrambno industrijo Evropske unije. In tukaj pride do izraza en drug segment delovanja Ministrstva za obrambo, ko poskušamo v okvirih Evropske obrambne agencije in Zveze Nato pomagati vsem tem našim podjetjem, ki imajo dobre razvite produkte in tudi patente, da se vključijo v evropski obrambni trg in tam skupaj z drugimi podjetji iz drugih držav proizvedejo večje število takšnih produktov, ki jih je mogoče tudi prodati. Ampak vsa ta prizadevanja ne morejo rešiti dejstva, da v Sloveniji nimamo več tako velike in sposobne obrambne industrije, kot je bila pred desetletji.
Želite dopolnilni odgovor?
Prosila bi zanj, da bi gospa ministrica lahko odgovorila še na ostali del vprašanja. Hvala za ta del, ki ste ga do sedaj povedali. Prepričana sem, da vaši odgovori zanimajo precej ljudi, ki so trenutno tudi pred ekrani. To sem prepričana, glede na zanimanje, ki je bilo že do sedaj za odgovore na ta vprašanja. Zaradi tega bi dala možnost, da se izkoristi še ostali čas, kolikor ga je za odgovore na ta vprašanja. In vas prosim za dopolnitev vprašanja.
Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Nekoliko natančneje velja odgovoriti v vašem prvem vprašanju na dilemo o tem, zakaj se je Republika Slovenija odločila za nabavo oklepnih vozil 6x6 pri podjetju, ki je izdelovalo ta vozila po licenci kupljeni v Avstriji in zakaj se je odločilo za nabavo vozil Patria, ki je tudi po licenci iz tuje države. Namreč, kot rečeno, je TAM prenehal izdelovati bojna oklepna vozila že pred osamosvojitvijo. Potem je v času prvih let, torej do leta 1995, ko je bila Slovenija pod embargom in ni mogla kupovati orožja na svetovnih trgih, bilo za opremo Slovenske vojske poskrbljeno tako, da se je delno uporabljalo sredstva, ki so pripadala nekdanji jugoslovanski vojski, delno pa se je poskušalo nekatere stvari razviti tudi v okviru slovenske obrambne industrije, vendar ni bilo možno teh sredstev razvijati, torej ni bilo možno razviti zahtevnih kompleksnih oborožitvenih sistemov. Nekaj časa je bil TAM tisti, ki si je poskušal prizadevati zato, da bi proizvajal vozila podobna 6x6, vendar je bil neuspešen, in kasneje je bil STO Ravne tisto podjetje, ki je kupilo Steierjevo licenco za Pandurja in potem proizvedlo 86 vozil 6x6 za Valuk, kot jih sedaj imenujemo, za potrebe Slovenske vojska. Ta vozila so še vedno v opremi Slovenske vojske. Kasneje, ko se je pa postavilo vprašanje proizvodnje vozil 8x8 smo pa že bili sestavni del Evropske unije in Zveze Nato, ko je potrebno za vse, zlasti od trenutka dalje, ko je bila ustanovljena Evropska obrambna agencija, morajo vse države, ki imajo obrambne posle, ki presegajo en milijon evrov, te posle objaviti na portalu Evropske obrambne agencije, kar pomeni, da se na javen način zbirajo ponudbe. S tem pravzaprav odgovarjam tudi na tisti del vašega drugega vprašanja, ko pravite, da bi lahko dali izdelavo oklepnikov domači vojaški industriji. Danes ni več mogoče s pomočjo dokumentov tipa pisma o nameri ali nekih dogovorov z določenimi obrambnimi industrijami, določeni obrambni industriji ali podjetju dati nekega posla, pač pa je treba na podlagi postopka razpisa ugotavljanja, katera od ponudb je primernejša, izbrati primernejše vozilo oziroma primernejši oborožitveni sistem in šele na podlagi postopka izbora potem tudi odločiti, kdo je tista primerna tovarna za izdelovanje, in to ni nujno, da je slovenska, je lahko katerakoli svetovna oziroma evropska.
Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Besedo ima gospod Franc Jurša. Postavil bo poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Boštjanu Žekšu.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, to vprašanje sem načrtoval že preden ste vi prevzeli to dolžnost na vladni službi za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Mogoče bi mi hitro odgovorili, ker tega vprašanja nisem postavil enemu izmed ministrov, ministric, ki so bile iz naše kvote v tej vladni službi. Vprašanje je zelo zahtevno, od njega je odvisno veliko število prebivalcev levega in desnega brega reke Mure, konkretno Prlekov in Prekmurcev oziroma Pomurcev. Namreč zdrave pitne vode še v marsikaterem gospodinjstvu v naši pokrajini ni. In projekt, ki ga pripravljamo že tretji mandat zahteva od nas vseh, ki delamo v interesu prebivalstva, da napravimo ustrezen preboj. Ta skupni projekt oskrbe Pomurja s pitno vodo je eksistenčnega pomena za Pomursko regijo. Občine so v ta projekt že do sedaj vložile veliko sredstev za izdelavo projektne in investicijske dokumentacije ter seveda tudi odkupa zemljišč. Zbrana sta tudi že dva svetovalna inženirja, ki vodita vse postopke, vključno s pripravo vloge za delitev sredstev iz kohezijskega sklada. Izdana je tudi že ocenjena vrednost investicije. Kot vam je znano oziroma so vas seznanili, je to ločeno po sistemih A, B in C. Župani 27 pomurskih občin so se tudi v preteklosti odločili skupaj z ustreznimi organi Vlade. Zato vas sprašujem, gospod minister: Katere ukrepe oziroma aktivnosti prevzemata to posredniško telo, ki je na Ministrstvo za okolje ni prostor, ter organ upravljanja, ki je s Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, s ciljem, da bi bile ciljen, da bi bila sredstva kohezijskega sklada dodeljena občinam še v letošnjem letu. Obenem pa me zanima: Ali je teh sredstev sploh dovolj za realizacijo zastavljenega projekta?
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospe in gospodje! Spoštovani gospod poslanec Jurša, hvala za vprašanje. Jaz osebno sem tudi malo povezan s Prekmurjem in se zavedam pomena tega projekta za ljudi, ki tam živijo. Projekt oskrba Pomurja s pitno vodo je razdeljen, kot ste sami rekli, na tri dele, tri zaključene sisteme vodooskrbe, in sicer na lendavskega, murskosoboškega in prleškega. Vsi trije, vsak posamezno so uvrščeni v indikativni seznam projektov, ki so predvideni za sofinanciranje iz kohezijskega sklada. Tako so torej vsaj v principu sredstva zagotovljena. Za operativno izvedbo tega projekta je bila konec novembra 2009 ustanovljena koordinacijska skupina, ki je sestavljena iz predstavnikov teh treh sistemov, predstavnika Ministrstva za okolje in prostor in predstavnika SVRL kot organa upravljanja. Ta skupina se enkrat mesečno sestaja, spremlja napredovanje in primerja to napredovanje s sprejeto časovnico izvajanja projekta. Sedaj je stvar v fazi priprave projektne dokumentacije. Med Ministrstvom za okolje in prostor in občinami je bila sklenjena pogodba o sofinanciranju te priprave. Gre za pripravo za pridobitev gradbenega dovoljenja, projekta za izvedbo in seveda za vlogo za sredstva iz kohezijskega sklada. Časovnice za te tri sisteme so rahlo različne, ampak približno podobne. Če grem na ta del vlog za dodelitev sredstev iz kohezijskega sklada, naj bi za dva sistema bila osnovna verzija vloge pripravljena v prvi polovici leta, to je sedaj blizu, za tretji sistem pa v drugi polovici leta 2011. Končne verzije, do katerih se pride po usklajevanju znotraj Slovenije in po usklajevanju z Evropsko komisijo, naj bi bile pripravljene do konca leta 2011 oziroma v začetku leta 2012. Takrat naj bi se tudi že izdala odločba o financiranju iz kohezijskega sklada in potem kmalu tudi sklep Evropske komisije. Skratka, formalno gledano ta hip ne zamujamo ničesar, kar se tiče teh časovnic. Ampak kmalu se bo videlo, ali vsebinsko zamujamo, pa se to ne vidi, pa se bo videlo. Takrat bo naloga vseh nas, SVRL kot organa upravljanja, Ministrstva za okolje in prostor, županov občin Pomurja, vseh, da bomo skupaj odpravili zastoje, zaradi katerih prihaja do zamud. Počakajmo še kakšen mesec in potem bomo upravičeno začeli z ostrejšimi akcijami. Jaz sem nov na tem področju, vendar sem pripravljen začeti navijati ušesa svojemu kolegu. Hvala.
Izvolite, gospod Jurša.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Relativno sem zadovoljen z vsebino odgovora na prvi del mojega vprašanja. Drugi del vprašanja me bolj skrbi. Namreč, denar je sveta vladar. Niste mi odgovorili: Ali bo sredstev sploh dovolj za izvedbo projekta? Prosil bi vas, da mi na to odgovorite, če seveda razpolagate s podatkom. In že vnaprej najavljam, da vam bom čez tri mesece približno ponovno postavil vprašanje, ker takrat, ocenjujem, bi za dva projekta, ki ste jih tudi vi omenili, morali dati že vlogo, da bi lahko potem sredstva začeli dejansko črpati konec letošnjega leta oziroma v začetku naslednjega leta in bi s tem dohitevali tudi ta del obdobja, ki je vezan na razvoj v letih 2007–2013.
Gospod minister, izvolite.
Kar se tiče financ, so mi razložili, da denar čaka oziroma bo čakal, pod dvema pogojema: prvič, da bomo te domače naloge vsi skupaj opravili v nekem doglednem času, z minimalno zamudo, in drugič, da lokalni faktorji ne bodo širili tega projekta izven glavnega namena, ki je vodovod. Jaz bi bil z veseljem čez tri mesece tukaj, na žalost najbrž ne bom, vseeno bom pa zunaj poslušal, kaj boste vprašali.
Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću bo postavil gospod Ivan Grill.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministra! Svojega vprašanja zagotovo ne bi danes postavljal, če bi bilo to dejanje ali pa ta dogodek povezan z nekim preprostim človekom v Sloveniji, ki bi imel črno gradnjo. Trdno sem prepričan, da bi v takšnem primeru inšpekcijske službe in vsi, ki so s tem povezani, svojo nalogo opravili korektno, porušili, seveda na stroške tiste osebe, ki je to gradila, in stvar bi šla naprej. Ker pa gre tukaj za gospoda Jakliča, direktorja Ljubljanskih lekarn, pri katerem smo priča številnim anomalijam, nepravilnostim pri poslovanju Vzajemne, sedaj Lekarn, pa se ta zadeva odvija povsem drugače. Od leta 2005, ko se je ugotovilo, da izvaja črno gradnjo, pa do leta 2011, to je šest let, se vsi tisti postopki niso uspeli sprovesti do nekega zaključka. Niste vi gospod minister za to neposredno odgovorni, ampak tudi dogodki zadnjih mesecev kažejo na to, da ta postopek očitno še dolgo časa ne bo zaključen. Vprašanje, ki sem ga vam zastavil, se nanaša predvsem na to: Ali je to običajno, da v primeru, ko inšpektorji in vse pristojne institucije svoje vloge, svoje funkcije ne opravijo tako, kot jim nalaga zakonodaja, pravilniki, številni akti, ki so pač v Sloveniji veljavni, in če pač oni te funkcije ne opravijo, če se ustanovi komisija? V tem odgovoru, pisnem, vprašanje sem vam v mesecu aprilu posredoval, ste korektno napisali kronologijo vseh postopkov od leta 2005, ko se je ugotovilo, da gre za črno gradnjo gospoda Jakliča, pa se do 24. marca 2011 zadeva ni zaključila in zdaj se gre v ustanovitev komisije, ki bo šele ugotovila, ali so neke nepravilnosti ali ne. Meni se zdi to nenavadno pa vas seveda tukaj sprašujem: Zakaj je potrebna komisija, ali niso vsi zakoni, vsi akti, pravilniki dovolj razumljivi, dovolj jasni? Ali ni pristojnost vas direktorjev direktorata oziroma tistih predstojnikov različnih institucij, da bi ukrepali proti nedelu inšpektorju ali kogarkoli, ki očitno ali niso smeli, tukaj se postavlja vprašanje, ali niso smeli, da jim je bilo tako naročeno, ali niso želeli ali niso hoteli svoje funkcije opraviti, da se pač dokaže in pokaže, da v Sloveniji velja vsaj en majhen delček pravne države? Glede na takšen potek dogodkov temu ne moremo pritrditi. Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovane gospe poslanke in poslanci, kolegica ministrica! Ravno to vprašanje, ki ste si ga vi postavili, sem si tudi jaz postavil. Ker smo v pravni državi in ker nekateri, ki bolj obvladajo pravno državo in vse možnosti, hočemo iti v tem postopku dejansko tako, da ne bo kakršnihkoli pravnih zapletov. Prvo, kar mene zanima, kaj se je v hiši dogajalo v teh letih, od leta 2005 do danes. Ker je šlo tukaj za delo dveh ministrstev, pa ker veste, kako se vedno zadeve dogajajo, izgovarjanje na drugega, sem pred nekaj dnevi odločbo podpisal, ustanovili smo komisijo, v 30 dneh, treh ljudi, ki niso bili v teh postopkih vpleteni, nekateri sploh še niso bili v službi takrat, ko se je to začelo, da bom jaz zase, po dolžnosti, ki jo imam, vedel, kaj se mi dogaja v hiši. Istočasno bo ta komisija pomagala tudi pokazati, kje so kakšne pasti v nadaljnjem postopku. Verjamem, da se bo ta zgodba v doglednem času, to je čas nekaj mesecev, dokončno odvila. So že bili pogovori z omenjenim gospodom, ki pa pravi, da se lahko strinja ali ne, vendar obstajajo še pravni mehanizmi, kjer se lahko zadeva dogaja še nekaj časa, in to je treba v pravni državi spoštovati. Moram pa povedati, da vsi ti zastoji, nastali zaradi raznih razlogov in tudi sam sem imel kakšne pomisleke. Kot pravim, čez 30 dni bomo lahko o tem tudi poročali. Večkrat so bila uporabljena pravna sredstva na drugi stopnji kot ugovarjanje. Moram pa povedati, da so pa inšpektorji, vsaj v tem primeru, po tem, kar sem jaz ugotovil, bolje delovali, kot tisti drugi, za katere bomo ugotovili, zakaj niso delovali. Namreč, pri neki gospe je zadeva 2 leti ležala, tudi sam ne vem, zakaj. Da bomo objektivni, zato komisija. Glede inšpektoratov pa samo ena informacija. Letno pride na ta naš ubogi inšpektorat približno 14 tisoč prijav, kar pomeni 106 prijav za vsakega inšpektorja. Kot vsi ljudje, eni so bolj hitri, eni manj hitri, a v povprečju zadeve nekako kar gredo naprej. V letu 2000 jim je bil zaupan nadzor nad približno 80 predpisi, 10 let kasneje je 400 predpisov. Petkratno število predpisov je, ki jih ti inšpektorji morajo nadzirati v desetih letih. Leta 2000 je bilo 54 inšpektorjev, danes jih je 56. Vemo sami, da moramo zmanjševati državno upravo, tudi predsednik Vlade je na eno vprašanje odgovoril, kje so težave in zastoji. Dejansko se nekaterih stvari ne da narediti v treh izmenah, pač se jih ne da. Je še nekaj drugega pri teh reševanjih. Ker je obseg del tak, se dejansko ne da vedno vse narediti v rokih. Imamo nek notranji sistem prioritet. Recimo, neka ograja med dvema sosedoma, ki sta dolgo časa v sporu, lahko sigurno dlje časa počaka kot črna gradnja. Moram povedati, da imamo v zadnjem času za generalno inšpektorico kar korajžno gospo, je teh rušitev kar dosti. In to so včasih pravi spektakularni dogodki. Stvari se bodo dogajale tudi v Triglavskem narodnem parku, tudi verjetno v Polhovem Gradcu. Povedal sem, mogoče tudi tam, kjer je bilo 125 hektarjev zemljišč kar tako enostavno spremenjenih. Se pravi, bo to delo inšpekcije kar dosti ostro in hitro, kolikor se da. Moram pa povedati kot minister, dokler bom minister, upam, da bom še nekaj časa, stojim na strani inšpekcije. To so avtoritete in podpiram njihovo resno in odločno delo. Hvala.
Gospod Grill, izvolite, dopolnilni odgovor verjetno želite.
Hvala lepa. Tudi sam sem vedno na strani pravice, če pač imajo inšpektorji prav, da imajo za to podlage, da imajo za to razlog, sem za to, da striktno svoje delo opravljajo, s tem, da se pri tem poslužujejo tega znanega izraza, ki smo ga tudi v zadnjih tednih večkrat slišali, ZKP – zdrava kmečka pamet, pa da so seveda tukaj tudi dovolj korektni. Ampak glejte, gospod minister, nenavadno se mi zdi to, kar ste sami omenili, da je iz vam nerazumljivih razlogov bil v predalu neke gospe ta primer založen. Verjetno ni bil hote, verjetno je bilo tako naročeno. Ampak poglejte, ob tem se meni postavlja vprašanje: Zakaj zdaj ustanoviti komisijo? Ali ste mogoče predali ta primer zaradi nevestnega dela sodišču? Vaš predhodnik je bil ovaden zaradi nevestnega dela pa se je pač na koncu izkazalo, da je bil to bolj političen konstrukt. Ampak v tem primeru se pa res kaže, da je bil postopek ene uradnice, mogoče tudi nekaterih več, dokazljivo nevestno delo. Zakaj se proti takemu ne ukrepa? Zanima me: Ali ste kakšne sankcije proti takim že uvedli oziroma jih želite uvesti, da se nekaj naredi za javno upravo? Jaz verjamem, da jih je marsikje preveč, ampak še bolj pa pogrešamo, tako ja kot verjetno številne ostale institucije ali pa državljanke in državljani, učinkovito upravo. Če bi bila državna uprava učinkovita, bi seveda marsikakšen postopek stekel hitreje. Če mi lahko še na ta dodatna vprašanja odgovorite. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
V javni upravi sem se tudi jaz naučil v tem dobrem letu, da se stvari ne da kar tako na hitro narediti, kot bi si nekdo želel. Tudi meni očitajo, da sem prehiter, pa me ustavljajo. Komisija je normalen element v procesu in postopku, ki se lahko konča tudi s tem, kar bi vi radi pa tudi jaz dostikrat, hitreje zaključili. In če vi enega od teh korakov izpustite, delo ni opravljeno. Tako, da je postopek pač tak, da je treba iti čez nek proces. Moram pa povedati, ko so meni razlagali to kronologijo, tudi meni ni bilo čisto jasno – ali gre za nespretnost, nekorajžo, slabo poznavanje ali gre za kakšno stvar, ki jo je bolj težko okvalificirati, ampak moram povedati, da tako na prvi pogled sem mislil, da gre bolj za tisto prvo kot za to drugo, bolj za nek strah, rešpekt, nekaj takega, ne nekaj hujšega, ampak to bo komisija povedala. Hvala.
Gospa Silva Črnugelj bo postavila poslansko vprašanje ministrici za kulturo Majdi Širca. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni kolegici, gospa ministrica, minister in kolega! Danes je nekako obrnjena situacija. Današnji dan je nekako zaznamovan s kulturo, z ohranjanjem kulturne dediščine in nenazadnje tudi s knjigo. Marsikaj smo na tem področju dobrega naredili, ampak so tudi zadeve, ki seveda ne gredo tako gladko. Zato sem si danes želela postaviti vprašanje ministrici za kulturo Majdi Širca v zvezi z graščinami, predvsem jo opomniti na to, da sem nekako pred dvema letoma postavila poslansko vprašanje glede aktivnosti obnove, aktiviranja in oživitve gradu Borl. Gotovo grad Borl ni edini izmed številnih slovenskih graščin. Nekateri viri pravijo, da jih je 300, 400, seveda mene zanimajo bol eksaktne številke, zlasti pa, dobro, vemo kateri so tisti, ki so na seznamu za odprodajo. Zanima me seveda: Koliko je tistih graščin, ki jih ima v upravljanju Ministrstvo za kulturo oziroma zavodi, ki jih je ustanovilo ministrstvo, to so prav muzeji ali druge ustanove? Koliko jih ima v upravljanju recimo država oziroma nekatera druga ministrstva oziroma njihovi zavodi, ustanove? Ali ministrstvo snuje kakšno strategijo glede obnove, oživitve te neprecenljive dediščine, da ne bi enostavno ostala nek mrtev kapital? Vemo, da nobene prave strategije in oživitve ni brez dobre spodbude, dobre motivacije, tudi izobraževanja oziroma aplikacije nekaterih dobrih praks. Mislim, da je za začetek to vprašanje kar dosti zajetno. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanka, Dejansko je ta tema zelo široka, in odgovorov je lahko ogromno, ampak da se osredotočim na vaša vprašanja, ki so aktualna. Tudi dobrih praks je nekaj, manjka pa samo ena, in to je boljša finančna kondicija države, ne samo te države, ampak tudi drugih, ki bi lahko omogočala lažjo obnovo, ne samo državi oziroma občinam, ki so lastnice grajskih in ostalih kulturnih dediščin, ampak tudi posameznikom privatnikom, ki so tudi v veliki meri lastniki grajskih arhitektur, dvorcev in ostalih spomenikov. Na žalost nismo v tej kondiciji, dobri kondiciji, in zato tudi rezultati niso takšni, kot bi si jih vsi želeli, čeprav moramo priznati, da se je v zadnjih časih vlaganje in oziranje po obnovi kulturne dediščine, govorimo o grajski arhitekturi, o dvorcih in o drugih infrastrukturah, zelo pospešilo v luči dejstva, da se je v preteklosti bistveno več vlagalo v sakralno arhitekturo. Številke so tukaj zelo frapantne. Recimo, v Registru za nepremično kulturno dediščino imamo vpisanih več kot 500 gradov in dvorcev in ostalih, ampak ni nujno, da celih, nekaj jih je tudi v ruševinah. Zdaj ne moremo točno reči, koliko jih je v privatni lasti, jih je kar nekaj in nekateri so tudi zelo zgledno obnovljeni, večinoma so prišli z denacionalizacijo ali s kakšnimi drugimi postopki. Nekateri so jih celo kupili za relativno majhne denarje, ker so vložki v adaptacijo teh infrastrukturnih objektov zelo veliki, zato se tudi zelo zelo počasi obnavljajo. Ampak imamo nekaj gradov, če se omejiva na gradove v lasti in upravljanju državnih institucij, še posebej ministrstev. Poznamo grad Jable, kjer se je zgodila celostna prenova in je Ministrstvo za kmetijstvo skrbelo za obnovo, s tem da tudi Ministrstvo za kulturo plačuje, pa je notri MZZ. Poznamo Podsredo, izjemno lepo obnovljena graščina, ki je v MOP-ovem upravljanju, Strmol, Brdo in tako naprej. V privatni lasti je nekaj zelo zanimivih, od Goričan, Rakičana, Krumperka in tako naprej, ki so pa tudi uspešno in zelo lepo obnovljeni. Kot pravim, tam, kjer je bila vsebina, kjer so bile finančne zmožnosti, tam se je to zgodilo, od Podvina, Zemona, ogromno teh, pa vendar ne v taki meri, kot se to dogaja v tujini, ko poznamo še posebej zelo zanimive verige, da ne govorimo o španskih paradorjih in še drugih. Tisti gradovi, ki so v občinski lasti, so razmeroma lepo urejeni in spremenjeni v muzeje. Tu pa vemo, da gremo od Škofje Loke, Štanjela, Lanthierijevega dvorca, Lendave, Murske Sobote, Celjskega gradu, gradu Ravne na Koroškem, v katerem je izjemno lepa, fantastična knjižnica, Velenja, Metlike, Sevnice in tako naprej. Ampak Ministrstvo za kulturo upravlja z 42 kulturnimi spomeniki v lasti Republike Slovenije, od tega je 24 gradov. V tem času smo naredili strategijo, ne samo tiste, ki jo poznate najbrž že od prvega poslanskega vprašanja in je bila narejena v luči odgovorov Računskemu sodišču, ki je opozorilo, da so nekoč, pred leti, z evropskimi sredstvi obnavljali nekatere gradove, vsebine, ki so bile pa določene, niso bile tako profilirane, da bi ti gradovi zaživeli. In takrat je nastala analiza. Tu imamo natančen popis, kjer je mnogo želja, projektov in usmeritev, kaj s posameznim primerom, od enega do drugega, narediti, kajti ni enotne formule, to je bilo takrat tudi v odgovoru Računskemu sodišču, ampak je treba vsebino določiti, pa tudi upravljanje in urejanje na posameznem primeru. Recimo, zelo sem vesela, da na dediščinskem razpisu za črpanje iz evropskih sredstev letos že obnavljamo Celjski grad, Krško, znani grad Rajhenburg, da Lanthierijev dvorec v Vipavi napolnjuje z novo vsebino in je tik pred gradnjo, v Mariboru grad dobiva tudi tretjo fazo, ampak do Borla še nisva prišli, najbrž v nadaljevanju. Hvala.
Izvolite, gospa Črnugelj.
Hvala lepa za nadaljevanje. Mogoče v nadaljevanju ne toliko Borl, ker je tudi pisno poslansko vprašanje in pobuda Dejana Levaniča in mene. Rada bi opozorila na grad Gradec, mogoče tudi na druge gradove. Nekako pa me sedaj opozarjajo in spominjajo na grad Snežnik, notranjski biser, ki je izredno dobro ohranjen grad. Je v upravljanju Narodnega muzeja in dejansko je tam tudi redna služba, ki ga na nek način tudi ohranja, in ima tudi vodstvo, ki je dokaj kvalitetno. Vendar, žal, Pristava ni dokončana, ravno iz teh istih evropskih sredstev, ostal je srednji del, ki je nedokončan. Imajo veliko tega, kar bi lahko pokazali, od polharske zbirke do ne vem česa. Okolica je absolutno neurejena. Na območju, kjer je nekoč cvetelo lovstvo, lovski turizem in kjer so imeli tudi dosti dobro razvito gostinstvo, danes stvar sameva, razen muzejske zbirke, ki je na vpogled, ni možnosti niti popiti kavice, nič. Res je, da sem vprašanje najprej koncipirala, da vprašam tudi vas in gospo ministrico Radićevo, ker je to v povezavi. Pa vendarle mislim, okolico je vedno treba urediti, če se tako velika sredstva na en način dajejo, sploh pa v en tak čudovit biser, ki dejansko razvije eno specifično obliko turizma, ki ni tako navadna in tudi ima toliko bolj zahtevnega turista. Toliko. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Lahko bi se od gradu do gradu sprehajali in videli nekatere napredke. Recimo, Snežnik, sami ste ugotovili, 44 tisoč obiskovalcev ima na leto. To je ta zelo lepo obnovljen del gradu, ki ima dostojnega upravljavca, ki skrbi zanj, nima pa kavice, kot pravite. In se strinjam, da to ni v redu, ker Pristava je zraven, ki je bila pripeljana do določene faze, in smo potem dejali, da bomo upravitelju, novemu upravljavcu, najemniku dali možnost, da prilagodi to dejavnost, ki je približno opredeljena za kongrese, za gostinstvo, za srečanja in tako naprej, prostor je ogromen, lahko dali možnost, da tudi sam nabavi določene. Z novo uredbo, ki govori o tem, da lahko dobi najemnik oziroma upravnik tak prostor ali druge prostore tudi do 30 let, bo to mogoče, ker za eno leto ne bo nihče šel tega delati. Mimogrede, park je bil, leta 2009 smo obnavljali vso okolico parkovnega dela, prav zaradi tega, ker nismo imeli dovolj sredstev za ostali del in je bila ta obnova grajskega parka zaključena. Manjka pa najemnik. Imamo najemnika za manjšo, ampak ne optimalno. Enako se dogaja v Negovi, kjer smo tehnično dovoljenje dobili šele pred kratkim. In kot pravim, tudi v konjušnici na Ptuju je bila pripeljala faza skoraj do konca, zdaj je treba le še pridobiti upravljavce in naseliti te gradove. Isto velja za Pišece, grad Grad na Goričkem – ogromen grad, kjer je zanimiv določen del, postopoma obnavljamo vsako leto, določen del je naseljen, in sicer z Javnim zavodom Krajinski park Goričko, ki je zanimiv v svojih dejavnostih, tako razstavno, delavnice, tako s prodajalnami in svojim skrbstvom za celotno površino daleč na okoli. Ampak vendarle v odnosu do celotnega prostora, ki je ogromen, pa vsebine ni. In tu je problem, ki boli, da ne znamo poiskati še tiste vsebine, ki bi se vključevale v regijo in ki bi enemu najemniku oziroma upravljavcu prinesla dovolj motivov, da bi sprožili tudi lastna sredstva ali kakšna druga. Nismo v najboljšem času, ampak treba je priznati, da gre korak za korakom. Ni čez noč vse narejeno. V Borlu upam, da bo. V Borlu sta bila že dva razpisa, ki sta propadla, za iskanje najemnika. Tam vemo, da je tudi civilna iniciativa, ki skrbi in vzdržuje to življenje, ampak tudi to ni dovolj. Tam je bilo že, recimo, nekaj pod milijon ali 700 tisoč evrov vloženih [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanki, spoštovana gospa ministrica, gospod minister! Odkar opravljam funkcijo poslanke Državnega zbora se name največ ljudi obrača po pomoč zaradi, po njihovem mnenju, neustreznega dela dveh inšpektoratov v sestavi ministrstev. Poleg Inšpektorata Republike Slovenije za delo v sestavi Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve je to še Inšpektorat Republike Slovenije za okolje in prostor v sestavi vašega ministrstva. Zato ni prvič, da se glede dela tega inšpektorata obračam na vas. Sprašujem vas: Kaj ste že in kaj boste še storili za bolj učinkovito delo inšpektorata v sestavi vašega ministrstva? Kaj boste storili, da boste inšpektorje bolj zavezali k odgovornosti za enakopravno obravnavo vseh državljanov? Naj navedem enega izmed primerov nezadovoljstva, ki je botroval vprašanjema. Pred meseci sem na vas naslovila pisno poslansko pobudo za nadzor nad delom konkretnega inšpektorja za okolje in prostor, nad katerim se državljani množično pritožujejo in pri katerem se je po mnenju pritožnikov pojavljal sum korupcije oziroma nevestnega dela v službi. Nad vašim odgovorom sem bila razočarana, saj ste opravičevali inšpektorja tudi v primeru, ko je le-ta najprej dolgo časa odlašal, da je bila sploh spisana odločba o rušenju črne gradnje, nato pa te odločbe po skoraj dveh letih še ni uveljavil. V vašem odgovoru ste navajali, da se črna gradnja – stopnišče ne da vzpostaviti v prejšnje stanje, kar ne drži. Za garažo, zgrajeno na črno, ki bi morala biti prav tako odstranjena, pa ste navajali, da lastnik zanjo še ni pridobil gradbenega dovoljenja. Nepripravljenost inšpektorja, da realizira odločbo o rušenju črne gradnje, ste opravičevali s tem, da se črno gradnjo ruši le tedaj, ko je to v javno korist. Rušenje omenjene črne gradnje naj bi ne bilo v javno korist. Ali izvajanje odločb o rušenju črne gradnje in spoštovanje zakona ter s tem enakopravne obravnave vseh državljanov ni v javno korist? Omenjena črna gradnja vplivnega zasebnika tako od leta 2005 še vedno stoji, kljub temu, da je poteklo že precej let od prijave črne gradnje inšpektoratov. Državljan, ki je zaradi črne gradnje prizadet, pa se je medtem po pomoč obrnil na protikorupcijsko komisijo in na sodišče. Zato vas prosim za odgovore na obe zastavljeni vprašanji. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod predsedujoči, gospe poslanke! Samo še gospe poslanke so tukaj. Ta zadeva, del odgovora je bil že v prejšnjem odgovoru vsebovan in bom še nekaj povedal. Namreč v primeru Polhograjskih dolomitov gre za nadpovprečno pravno usposobljenega državljana, ki je spreten pri vseh zadevah. Zaradi tega se je postopek zavlačeval, ne toliko zaradi inšpektorata druge stopnje, tam je bil tudi problem, kolikšen del objekta, ki je zdaj nov, je bil že obstoječ, in tudi neke razmejitve parcel. To sem potem bolj podrobno videl, vendar ravno zaradi tega, kot sem že rekel, bo komisija še kaj več o tem povedala, da bomo tudi mi na naši strani, da bomo lahko zadevo pripeljali do konca dobro pravno oboroženi v primeru nadaljnjih dogodkov, ki se bodo po mojem lahko tudi po sodišču dogajali. Ne vem. Glede stopnic je pa tako. Stopnice so bile sicer grajene v soglasju med dvema lastnikoma, vendar je šel eden od lastnikov nekoliko čez tisto, za kar so se zmenili. Se pravi, gre za objekt, kjer sta dva lastnika. En lastnik si je v zgornjo etažo naredil stopnice in je bil očitno malo preveč podjeten pa si je naredil pod podestom še pokrit prostor za avto. Rušenje takega objekta je tudi poseg v osnovno konstrukcijo, ker so stopnice vpete v hišo in bo tukaj treba z obema lastnikoma videti, kaj se da narediti, pa kdo bo potem odgovoren za nastale poškodbe pri odstranitvi, ker nikakor teh poškodb Ministrstvo za okolje in prostor ne more pokrivati, bo pa verjetno tisti lastnik, ki je to nekoliko preširoko zastavil, moral nekaj spravit v nivo tistega dogovora s spodnje stanujočim. Jaz se sam zavedam, prej sem povedal, kakšen je obseg dela, zavedam pa se, da so ljudje različni, da so eni bolj vestni pri delu, eni manj vestni pri delu. Mi skušamo te stvari karseda sistemsko reševati. Včasih uspe, včasih ne uspe. Moram povedati, da ljudje opažajo, odkar sem jaz minister in odkar je nova generalna inšpektorica se stvari malo bolj premikajo. So se pa tudi dogajale stvari, ko je ona hotela ukrepati s sankcioniranjem določenih postopkov inšpektorjev, se to ni dalo kar tako enostavno urediti. Bi pa rad tukaj še na eno stvar opozoril. Recimo, tukaj ste bolj pri začetku mojega mandata sprejeli Zakon o Triglavskem narodnem parku, česar sem zelo vesel, vendar nikakor ne morem priti do štirih inšpektorjev, ki bi jih tam rabil. Znotraj kvote 56-ih, ki morajo skrbeti za petkrat več predpisov kot leta 2000, ne morem žrtvovati štirih za te reči. Samo za ilustracijo, zakone z velikim, bi rekel upanjem v tem domu sprejmemo zaradi drugih ovir pa jih ne moremo vedno izpolnjevati. Nimam kaj drugega reči kot da se bomo trudili kar se da te inšpektorje naše spravljati v še hitrejši pogon. Hvala.
Izvolite, gospa mag. Mlakarjeva.
Hvala lepa. Jaz bi vas vseeno prosila za dopolnitev odgovora. Ker ste pa ravno na začetku omenjali primer, na katerega sem vas tudi spomnila v dopisu, pa naj to razložim še javnosti, za kaj pravzaprav gre. Gre za primer črne gradnje v Selu nad Polhovim Gradcem, kjer naj bi si leta 2003 vpliven in premožen direktor postavil hišo z bazenom in gospodarskim poslopjem. Maja leta 2005 je gradbeni inšpektor izdal odločbo o ustavitvi gradnje in odstranitvi stanovanjskega objekta z gospodarskim poslopjem, zidanega objekta, treh škarp in bazena. Ministrstvo za okolje in prostor pa je odločbo odpravilo in vrnilo v ponovni postopek z navedbo, "zaradi nepopolnega ugotovljenega dejanskega stanja". Septembra 2005 je gradbeni inšpektor izdal novo odločbo. In spet jo je ministrstvo odpravilo. Februarja 2008 je gradbeni inšpektor ponovno izdal odločbo in spet se je vmešalo Ministrstvo za okolje in prostor. Zadnja informacija ministrstva je, da gradbeni inšpektor po šestih letih še vedno zbira dokaze o dejanskem stanju. Halo!? Ob tem naj bi se po pisanju medijev rušilo črne gradnje malih ljudi v bližnji okolici. Kako naj potem običajni državljan sploh še zaupa v pravno državo in v enako obravnavo oblastnikov. Skratka, gre za tako hude stvari, za stvari, kjer se odločbe inšpektorjev dejansko ne spoštujejo, pri tem je videti, kot da gre tudi za povezavo z ministrstvom. V tem primeru gre za bivša ministrstva, ne za čas, ko ste vi minister, vendar pa na takšen način ne more iti naprej. Torej minister je pa vseeno odgovoren za delo inšpektorata in zaradi tega bi vas vseeno prosila, da poveste: Kaj boste vi storili, da bo ta inšpektorat deloval? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala. Saj ravno sem to že odgovoril pri prejšnjem vprašanju. Bom še enkrat povedal. Tukaj ni šlo za problem inšpektorata, ampak za problem druge stopnje. Rekel sem, da je bil pri določeni gospe spis dve leti. Zato sem ustanovil komisijo in na osnovi dela komisije, po enemu mescu, bom hudo resno ukrepal. In drugega nimam kaj za povedati. Vemo pa, da gre za osebo, kot sem že prej rekel, ki je nadpovprečno pravno ozaveščena in bo iskala še zadnjo pravno možnost, veste pa, da je v naši zelo pravno urejeni domovini teh možnosti neskončno. Hvala.
Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 17. maja 2011, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam 28. sejo Državnega zbora in obveščam spoštovane poslanke da jo bomo nadelavali jutri ob 10. uri.