Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 3. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Violeta Tomić, Marija Bačič, Ksenija Korenjak Kramar, Miha Kordiš, Janez Janša, Franc Breznik in Igor Zorčič od 15. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednico Sveta Fundacije za šport mag. Katjo Koren Miklavec k 14. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 3. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 5. decembra 2014, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točk z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o dveh predlogih za širitev dnevnega reda seje. Prvič. Vlada Državnemu zboru predlaga, da dnevni red 3. seje Državnega zbora razširi s 7.a točko, to je Predlog zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela v javnem sektorju za leto 2015 po nujnem postopku. Predlog za širitev ste prejeli skupaj s predlogom navedenega zakona 10. 12. 2014. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagatelj širitve? Ne. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Tako ne bo predstavitve stališč k predlogu za širitev in lahko preidemo na odločanje. Najprej poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 57, proti 17. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo Državni zbor to točko obravnaval v torek, 16. 12. 2014. Imamo še en predlog za širitev dnevnega reda. Vlada Državnemu zboru predlaga, da dnevni red 3. seje Državnega zbora razširi tudi s 7.b točko, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 po nujnem postopku. Predlog za širitev ste prejeli skupaj s predlogom navedenega zakona 10. 12. 2014. Želi glede tega besedo predsednik Vlade oziroma predstavnik Vlade? Ne. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je zelo neobičajno, da Vlada, ki je dala predlog za širitev dnevnega reda s to in tudi s prejšnjo točko dnevnega reda, ne obrazloži svoje zahteve. Še posebej, ker ima za to možnost. Mi širitve s predlogom zakona o izvrševanju proračuna tega ne bomo podprli, kajti po našem mnenju gre za zelo nesistematičen pristop Vlade pri urejanju javnih financ. To bo sedaj drugi predlog v dveh mesecih, kar zadeva zakon o izvrševanju proračuna, in najbrž bo januarja, ko bo Vlada vložila rebalans proračuna za leto 2015, na vrsti še tretji zakon o izvrševanju proračuna v vsega treh mesecih. Mislim, da je to dokaz več, da stvari ne potekajo, kar zadeva pripravo finančnih ukrepov, na nek sistematičen način. Na tak način bo težko karkoli konsolidirati in tudi izgublja se pregled nad ukrepi, če bomo v treh mesecih trikrat obravnavali isti zakon po nujnem postopku. Tudi kar zadeva predlog ukrepov v tem zakonu, ki je zajet, je pravzaprav na nek način neobičajen, čeprav ste se s sindikati javnega sektorja dogovorili nekatere stvari, pa se mi zdi dokaj nelogično, da je, kar zadeva zmanjšanje zaposlovanja v javnem sektorju, to ocenjeno samo na 1 %, če je naravni odliv, preračunano na 40 let delovne dobe, dva in pol. To se pravi, da ste komaj dobro tretjino naravnega odliva zajeli kot ključni ukrep Vlade pri reševanju javnih financ. Komaj tretjino. Ko govorite, da je to nek velik uspeh v pogajanjih s sindikati, je pravzaprav to neresno. Drugo področje, ki ni ustrezno urejeno, je pa področje kupnin in ostalih stvari, ki so povezane s tem. Jaz mislim, da takih parcialnih nesistemskih ukrepov, neučinkovitih ukrepov sprejemati po nujnem postopku niti ni primerno, še posebej, ker gre za krovni zakon, ki uvaja oziroma ki spremlja izvrševanje proračuna Republike Slovenije. Mi bomo glasovali proti.
Še kakšno mnenje? Ne. S tem zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev. Prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 26. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval v torek, 16. 12. 2014. Prehajamo na odločanje na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga sprejeli s sklicem ter sprejetima dopolnitvama. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 2. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je dnevni red 3. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. Členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri poslanska vprašanja poslancev in poslanke opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanja v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se danes opravičila gospod Karl Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve, ter mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miroslav Cerar. Poslansko vprašanje bo prvi postavil dr. Franc Trček.
Pozdravljeni! Hvala za besedo predsedujoči. Pozdravljene obiskovalke in obiskovalci, cenjeni zbor, Vlada, gospod predsednik! Ob procesih osamosvojitve Slovenije smo govorili o policentričnem družbeno-prostorskem razvoju in kje smo danes. Medregionalne in znotrajregionalne razlike naraščajo. To, od kod si oziroma kje živiš, vedno bolj določa tudi, kako živiš. Država je izrazito centralizirana, na prste ene roke lahko preštejemo ustanove nacionalnega pomena, ki nimajo sedeža v Ljubljani. Ob centralizirani državi imamo občine z veliko obveznostmi in vedno bolj praznimi občinskimi blagajnami. Ne gre le za naš in moj Maribor, ki je zadnje dni spraznil občinsko blagajno in je s socialno bombo v središču pozornosti. Številne občine, ne le trenutno najbolj zadolžene in pogosto periferne so na robu bankrota. Na primer tudi občina Litija z nasedlo naložbo socialno-varstvenega centra, občina Laško s ponesrečeno koncesijo nemškemu koncesionarju glede čiščenja voda in še bi lahko našteval. Trenutno stanje je posledica mreže lokalnih in regionalnih političnih in gospodarskih elit, ki jih je omogočala stara politika ter pokrivala samooklicana pravniška elita. Dovolj je, če si preberemo revizijska poročila Računskega sodišča, da uvidimo ta sistemski problem, to, če uporabim pogovorni jezik, legalizirano krajo plenilskega razreda. Politična elita v dvajsetih letih ni bila sposobna oblikovati nacionalnih in regionalnih razvojnih politik. Naraščajoče razlike se zelo rade skrivajo z inventivnimi metodologijami v statistiki, a stvarnost vedno bolj buta na plano. Žal stiske vodijo ljudi v tragična dejanja. Izvršilna oblast vsega tega ali ne razume ali pa noče uvideti. Občasno se vlade sicer res nekoliko zganijo z interventnimi zakoni in obljubami, ki pa se ne uresničijo. 5. člen Ustave Republike Slovenije določa, da mora država ustvarjati pogoje za skladen civilizacijski in kulturni razvoj vseh delov Slovenije. Dolžnost vseh vlad, tudi sedanje je, da zagotavlja enakovredno kakovost življenja vsem prebivalkam in prebivalcem Slovenije, ne glede na to, kjer prebivajo. Zato vas gospod predsednik Vlade Republike Slovenije sprašujem: S kakšnimi ukrepi se boste lotili socialnih in gospodarskih težav zapostavljenih, razvojno vedno bolj ogroženih pokrajin? Kako boste zagotovili enakomernejši razvoj Slovenije, v kateri kakovost življenja ne bo odvisna od tega, kje se je nekdo rodil ali kjer nekdo prebiva? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani zbor, spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanke, poslanci! Cenjeni kolega Trček, hvala za to vprašanje. Naj odgovorim skozi dve dimenziji. Prva je seveda tista splošna naravnanost te vlade in upam, da tudi celotne politike v obdobju, v katerega vstopamo, kjer si bomo seveda prizadevali za tiste zakonske in druge splošne ukrepe, ki bodo pripomogli k uspešnejšemu razvoju regij, občin, skratka lokalnih okolij. Po drugi strani pa bi omenil, morda s tem celo pričnem, konkretne odzive. En tak odziv smo pravzaprav že izvedli, kajti 8. decembra sem se osebno, skupaj s svojimi nekaterimi ministri odzval na problematiko v Zasavju, povezano predvsem s Termoelektrarno Trbovlje, kjer je grozila izguba 165 oziroma še vedno grozi izguba 165 delovnih mest zaradi zaprtja, kot vemo, rudnika, in s tem povezanimi problemi. Tukaj smo zaznali, da je treba ukrepati konkretno, hitro, ker gre za ljudi, človeške usode in zato smo prišli prav v Zasavje, v Trbovlje, kjer smo na širšem koordinacijskem sestanku z deležniki, ki so povezani s to problematiko, uspeli že zagotoviti, da bo omogočeno 50 do 70 možnih prezaposlitev. Hkrati pa smo ustanovili posebno koordinacijsko skupino, ki bo tako v zvezi s to problematiko TET kot tudi širše v zvezi s problematiko Zasavja ugotovila, kje so ključni problemi, katere so ključne možne kratkoročne, srednjeročne rešitve in potem bo lokalna skupnost v povezavi z vlado in z deležniki na tem področju, bodisi predstavniki podjetništva, energetike in tako dalje, poiskala konkretne rešitve. Vlada je tu že pokazala, da misli zelo resno. To bomo tudi pokazali tako, da bomo prihodnje leto začeli obiskovati regije in naš namen je, da se podamo v vse slovenske regije, da na nek način pokrijemo, da tako rečem, celotno Slovenija. Seveda pa bodo ti delovni obiski dobro pripravljeni vnaprej, da ne bomo počeli tisto, kar ni primerno, sploh ne v tem času, ko so zadeve, kot pravite, resne, da bi se posvečali predvsem videzu. Treba je najti vsebine, kje so problemi najhujši, kako jih začeti reševati, kratkoročno, srednjeročno in dolgoročno. Tukaj bi poudaril, da moramo upoštevati raznolikost regij, občin, torej lokalnih okolij, kakorkoli to opredelimo. Tukaj je treba pristopati k rešitvam na način, ki ga na nek način priporoča že sporočilo OECD, ki je nastalo ob pripravi teritorialnega poročila za Slovenijo, v katerem je zapisano, da so razvojno uspešne tiste države, ki so navznoter uspele vzpostaviti učinkovit teritorialni razvojni dialog, navzven pa povezati svoje razvojne potenciale s tistimi v soseščini. To se pravi, treba je imeti dialog, treba je ugotoviti, kaj so posebnosti regij in se z vlaganjem v znanost, tehnologijo, v podjetništvo, v druge sfere odzivati predvsem na ta način, da so te naložbe osmišljene, denimo v smislu pametne specializacije, da te investicije prinašajo dodano vrednost in multiplikativne učinke, kar ni bil vedno primer oziroma zelo pogosto tudi ne v preteklosti. In predvsem, da se pri tem upoštevajo posebnosti regije, da se torej spodbuja tisto, kar je za neko regijo razvojno lahko najbolj učinkovito, ker ima pač ta regija neke zgodovinske, naravne ali druge danosti v tej smeri. Če na tej točki nekako zaključim. Absolutno bo vlada, upam, da tudi skupaj s koalicijo in celotno politiko izkazala maksimalni posluh za regionalni razvoj. V prihodnjem letu bomo to nadalje, kot smo že pokazali na primeru, ki sem ga omenil, dopolnili tudi s konkretnimi ukrepi, pa tudi sistemskimi, ki bodo sprejeti na zakonodajni in drugih širših ravneh. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala še enkrat za besedo. Z odgovorom seveda nisem zadovoljen, ker je nekoliko presplošen. Vem, da je komisija, ki je bila ustanovljena za reševanje TET, sprejela sklep, da TET ne gre v stečaj, in to naj bi bilo realizirano ta teden. Zanima me,, kako je s tem. Prihodnje leto bo za Maribor verjetno že prepozno. Kar bi želel slišati, bi bil odgovor na vprašanje: Kdaj bo Vlada sprejela nek sistemski razvojni zakon, ki bo reševal problematiko depriviligiranih regij, časovnica tega sprejetja in seveda tudi finančna konstrukcija le- te oblike reševanja? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala. Seveda je bil odgovor do neke mere splošen, kar je tudi normalno, kajti ti problemi se urejajo tudi na splošni ravni, kot sem rekel, z zakoni. Tudi sami ste omenili, da bi bilo treba na zakonski ravni sistemsko nekatere zadeve urejati. Bil sem pa tudi zelo konkreten. Navedel sem konkreten primer. Tudi v okviru splošnih navedb sem omenil pametno specializacijo, upoštevanje lokalnih značilnosti, vlaganje v znanost, tehnologijo in upoštevanje dodane vrednosti, multiplikativnih učinkov in podobno, možnost kriznih intervencij. Tu lahko menim, da že sedanji zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja omogoča Vladi, da sama razglasi neko območje za krizno v tem smislu in lahko potem izvaja na tem problemskem območju določene ukrepe, kot so davčna olajšava za zaposlovanje, davčna olajšava za novo investiranje, povračilo plačanih prispevkov in tako naprej. Tukaj bi rad izpostavil nekaj. Niso vsi problemi v občinah ali v vseh občinah posledica slabe politike države, pač pa marsikje tudi slabe politike v samih občinah. In zato je treba pristopati, kot pravite sami, k problemom vedno konkretno. Tipičen primer se je zdaj pokazal v Mariboru. Res, da je tu naloga države bila že pred leti na nek način zastavljena, da pomaga, a žal ni prišlo do realizacije nekaterih že zasnovanih ukrepov. In to je vsekakor izziv za to vlado, tudi za ta parlament. Po drugi strani pa smo bili ravno pred kratkim priča nekaterim trditvam, izjavam v občini, ki so kazale na neko dramatično situacijo, in so bile potem same po sebi ovržene z izjavami s strani iste občine, torej župana, da so situacije nekoliko drugačne. Jaz mislim, da občine, tako Maribor, prej smo govorili pač o Trbovljah, lahko bi govorili tudi o drugih občinah v Zasavju ali marsikje drugje v Sloveniji, potrebujejo to konkretno preučitev. Vlada se bo s tem, kot sem rekel, tudi ukvarjala, šla bo v same regije, šla bo v kontakt z občinami, ne nazadnje se bomo in se že odzivamo tudi na problematiko v posameznih občinah s strani posameznih ministrstev. Mislim, da smo tu že naredili prve korake. In tudi na zakonodajni ravni bodo ti koraki zanesljivo sledili.
Dr. Franc Trček ima predlog za razpravo o odgovoru.
Ja, hvala za dodatno pojasnilo. Seveda bom izhajajoč iz drugega odstavka 246. člena Poslovnika predlagal, da se o odgovoru predsednika Vlade na naslednji seji opravi razprava, zlasti v luči zakona, ki ste ga že omenjali in mogoče v luči amandmiranja tega zakona, da se bi skozi nek bolj kompleksni sistem indeksov dejansko v zakonu določilo, kdaj se sprožijo tovrstni ukrepi. Hvala za besedo.
Drugi bo poslansko vprašanje zastavil mag. Matej Tonin.
Spoštovani predsednik Vlade, Državnega zbora, ministri, drage kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Dolžnost vsakega predsednika vlade je, da obrani suverenost države. Suverenost Slovenije je tako ali drugače ogrožena zaradi prekomernega trošenja. Naš javni dolg še vedno leti v nebo in nič ni videti, da bi se ta trend kaj ustavljal. Upam, da vas sedanje dobre novice o pozitivni gospodarski rasti niso zaslepile in da ni to le neke vrste zatišje pred nevihto, ko bodo ponovno udarili tisti znani finančni špekulantje. Razprava o uravnoteženosti slovenskega proračuna, mislim, da je popolnoma zašla, ker se enostavno vse skoncentrira na popolnoma banalno vprašanje, ali si za varčevanje ali pa si proti. Stvari pa so mnogo bolj zapletene, mnogo bolj kompleksne. Seveda pa je popularno danes biti proti varčevanju. Vendar tisti, ki so proti varčevanju, nikoli ne povedo, kako bodo izposojeni denar tudi vrnili. Na nek način ravnajo zelo neodgovorno, ker vso težo tega bremena prelagajo na mlade generacije, ki danes ne razmišljajo več, kaj bodo počele v državi, ampak vedno bolj razmišljajo, kako bodo čim hitreje iz te države odšle. Govorjenje o parolah, da je enostavno za vse kriv trg, enostavno ni res. Če bi v Sloveniji trg deloval, potem ne bi imeli te krize. Jaz mislim, da je razlog za to krizo prav to, ker trg ni deloval in ker so se zgodili določeni pajdaški dogovori. Uravnoteženost proračuna je zato temelj naše suverenosti. Glede na proračun za leti 2014 in 2015 pa lahko rečemo, da smo še daleč od uravnoteženega proračuna. Med prihodki in odhodki je še vedno globoka luknja in razliko lahko zapolnimo na dva načina – ali da zmanjšamo odhodke ali da povečamo prihodke. Kot pa se zdi glede na zadnji sindikalni odgovor med vlado in sindikati, da se je vaša vlada odločila, da bo proračun predvsem uravnotežila z novimi davki. Govori se o dodatni obdavčitvi energetsko intenzivne industrije, ki naj bi po izračunih gospodarske zbornice odnesel 10 tisoč delovnih mest. Govori se o dvigu DDV. Še vedno vztrajate na visokih trošarinah, kljub temu da so rekordno nizke cene nafte. Napovedujete tudi nov nepremičninski davek. Sprašujem vas, spoštovani predsednik Vlade, ker ste obljubili, da bo proračunski primanjkljaj pod 3 % BDP, govorite o fiskalnem pravilu, da bi naj ga uvedli: Ali se vam zdi primerno, glede na to, da je Slovenija zelo nizko na vseh lestvicah konkurenčnosti, da proračun še naprej poskušate uravnoteževati z dvigovanjem davkov?
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Kolegu poslancu Toninu odgovarjam na naslednji način. Vlada si je vsekakor kot svojo prednostno nalogo opredelila pripravo in sprejetje ukrepov za uravnoteženje javnih financ. Tu želim ponovno poudariti, ne zaradi tega ker smo se k temu zavezali s pravnimi akti tudi v okviru Evropske unije, in še manj zaradi tega ker bi nas k temu prisiljevala Evropska unija ali kdorkoli, ampak zaradi nas samih. Mi moramo naše finance konsolidirati, uravnotežiti, spraviti na nek normalni okvir, da bomo s tem omogočili normalno funkcioniranje države in posledično tudi gospodarstva. Vlada za leto 2015 načrtuje, kot veste, doseganje primanjkljaja v sektorju država v višini 2,8 % BDP, v nadaljnjih letih pa v skladu s fiskalnim pravilom ustrezno seveda padajoče. Ob tem je vlada sprejela nabor ukrepov, tako da je manjši del teh ukrepov, ena sedmina, predvidena na strani prihodkov, pri čemer gre predvsem za učinkovitejše pobiranje javnih dajatev, se pravi davščin, in za boj proti sivi ekonomiji, kjer smo že začeli z nadgradnjami v tej smeri. Napovedujemo še bolj intenzivne ukrepe proti sivi ekonomiji in delu na črno. Večji del ukrepov, in tukaj se na nek način že reflektiram na vprašanje, kar šest sedmin od sedmih pa je predvidenih na odhodkovni strani, pri čemer gre tukaj za nadaljevanje restriktivne politike plač v javnem sektorju, za racionalizacijo širšega sektorja država in za bolje ciljane izdatke za investicije, kar sem na nek način omenil že v prejšnjem odgovoru. Pri tem smo naredili in delamo precejšnje napore v dialogu s sindikati, predstavniki občin in tudi gospodarstva. Gre za socialni dialog, ki deloma poteka tudi v obliki pogajanj glede proračuna za leto 2015. Jaz mislim, da smo tukaj pravzaprav uspešni, kajti uspevamo ta dialog voditi dokaj uravnoteženo. Dosegli smo že dogovor s predstavniki sindikatov in imamo kar uspešne korake že narejene na strani dogovarjanja tudi z gospodarstvom in tudi z občinami. Jasno, da se pri tem pojavljajo kritike, da se dvigujejo včasih toni, da je nekdo nezadovoljen s tem, ampak gre za nek proces socialnega dialoga, skozi katerega ohranjamo socialni mir, višamo stopnjo neke politične pogajalske kulture, iščemo rešitve in smo prepričani, da bomo do njih prišli. Pri tem bi samo omenil, da upam, da se bo tudi Gospodarska zbornica kot predstavnica gospodarstva vrnila k pogajanjem, s katerih je nedavno odšla. Cilj vlade je oblikovanje takšne davčne politike, ki bo podprla ekonomske ukrepe za rast in zaposlovanje. Če odgovorim še nekoliko naprej, so ti ukrepi, ki bodo veljali že z letom 2015, skrbno izbrani na način, da ne bi povzročili poslabšanja gospodarskih razmer in bi imeli čim več dolgoročnih pozitivnih učinkov. Tudi glede izpustov CO2 vlada še vedno išče optimalno rešitev. Tu razprave še ni zaključila. O dvigu DDV ni bilo nikoli govora. To je neka novinarska raca, ki se je pojavila, ne vem, kje. Glede trošarin ohranjamo nivo zato, ker je to smiselno. In nepremičninski davek bomo uvedli zato, ker smo se zanj zavezali v koalicijski pogodbi, predvsem pa zato, ker primerjalni podatki kažejo, da ima Slovenija na tem področju eno največjih rezerv. Vlada namerava javnofinančno konsolidacijo dosegati predvsem s pametnim prestrukturiranjem odhodkov, s ciljem da na vsak vložen evro javnega denarja dobimo najboljše učinke. Zato nameravamo nadaljevati racionalizacijo javnega sektorja, pri čemer pa lahko takšno razmerje pričakujete tudi v nadaljevanju z glavnino ukrepov na ravni odhodkov, na strani prihodkov pa predvsem njihovo prestrukturiranje. Na primer z večjo obdavčitvijo premoženja in konkurenčnejšo obdavčitvijo dela. Naj še omenim, da je vlada zelo resno pristopila tudi k sprejemanju fiskalnega pravila, kjer že poteka tudi dialog z vsemi političnimi strankami, ker menimo, da je sprejetje tega zakona zdaj pa že [[izklop mikrofona]]
Mag. Matej Tonin ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Res je. Ko se soočamo s krizo, je ključno in pomembno, da se breme krize čim bolj pravično razdeli med vse ciljne skupine in na celotno državo. Ko na eni strani govorimo o zmanjševanju odhodkov in povečevanju prihodkov, bi opozoril na eno stvar pri zmanjševanju odhodkov, ker se zelo velikokrat govori o zmanjševanju mase plač v javnem sektorju. Želel bi poudariti, da prihaja do velikih nesorazmerij v tem javnem sektorju in da Vlada še vedno celoten javni sektor obravnava kot eno veliko organizacijo, ki je zelo enotna, čeprav je po svojem bistvu zelo različna. Mislim, da je to tisto temeljno, kar je narobe. Problem, ki ga vsaj v Novi Sloveniji vidimo, je ta, da se vse tlači v eno škatlo, čeprav so posamezniki znotraj javnega sektorja zelo različni. In tudi breme krize v javnem sektorju ni pravično porazdeljeno. Če pogledate primer policistov, boste lahko videli, da se je od začetka krize število policistov vztrajno zniževalo. Če na drugi strani pogledate število učiteljev, se je število učiteljev v času krize povečevalo. Od leta 2008 do 2014 je število učiteljev zraslo za tisoč 500, medtem ko se je število otrok zmanjšalo za 2 tisoč 500. To so podatki, ki govorijo v prid temu, da so razmerja v javnem sektorju v tem trenutku nepravična. Zato me zanima, spoštovani predsednik Vlade: Ko se boste pogajali z javnim sektorjem tudi o zmanjševanju odhodkov, ali boste te razlike v javnem sektorju pripoznali in jih tako tudi obravnavali ter s tem vzpostavili večjo pravičnost v javnem sektorju?
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala. Kar zadeva javni sektor, se osebno strinjam, in tako je tudi stališče Vlade, da tu razmerja niso dobro opredeljena oziroma vse preveč je uravnilovke na eni strani, na drugi strani pa so nekatere razlike, ki so, kot pravite, nepravične ali pa so strukturno neupravičene. Tako, denimo, se osebno zelo strinjam, da je policija, jaz se celo upam reči, od osamosvojitve do danes v glavnem izgubljala, in to predvsem zaradi politike, ki ni znala dovolj ceniti tega področja, te sfere in njene pomembnosti za družbo. Eden od ciljev te vlade je, ko ste ravno omenili policiste, zagotovo povrniti ugled policistom, tej službi, tej dejavnosti, temu poklicu. Predvsem smo proti uravnilovki. In tu bo treba vpeljati postopno in na pravi način nagrajevanje po trudu in uspešnosti, da bo tudi v javni upravi popolnoma jasno, da tisti, ki dobro dela, ki se trudi, lahko dobi več, da tisti, ki dela slabo ali noče delati, mora dobiti manj ali mora zapustiti javno upravo. To so izzivi in naloge, ki smo si jih zadali. Upam, da nam boste pri tem pomagali vsi poslanci in cel državni zbor. Če pa se samo za hip še vrnem, da izkoristim ta delček, ki mi je na voljo, bi samo še omenil prej omenjeno fiskalno pravilo. Tudi to je en del prizadevanja te vlade, da tisto, kar ustava določa, sedaj izvedemo še z zakonom in potem v praksi, da uvedemo proticikličen model fiskalnega pravila, ki bo omogočil vzdržnost javnih financ in ki nas bo zavezal do tiste mere, kolikor je to za Slovenijo razvojno in sicer najbolj primerno, da še vedno ostanemo znotraj pravil, kajti mi smo se zavezali, da pa s tem ne pretiravamo, tako da bi ogrozili našo konkurenčnost, razvoj in, kot ste rekli, na nek način tudi samostojnost, ki izhaja iz te ekonomske sfere. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Matej Tonin za predlog za razpravo o odgovoru.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, v skladu z 246. členom Poslovnika zahtevam razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Zdi se mi izjemno pomembno, da se ta državni zbor kot najvišje zakonodajno telo pogovarja in ukvarja s tem, kako bomo uravnotežili naše javne finance. Prvič, na kakšen način, in drugič, s kakšno dinamiko. Predsednik Vlade, ne želim biti nesramen, ampak želel bi pa reči, ni dovolj biti samo proti, potrebna so tudi dejanja in ukrepi. Vi ste v svojih odgovorih marsikaj povedali, za kaj si prizadevate oziroma kakšno je vaše stališče, ampak sedaj moramo priti od teh stališč do konkretnih dejanj. Od vaših stališč do zakonskih predlogov. Zagotovo vam je znana Lafferjeva krivulja v ekonomiji, ki govori, da ko do določene meje povečuješ davčno stopnjo, se prihodki v proračunu sicer povečujejo, v neki stopnji pa se zadeva obrne. Jaz mislim, da se nekaj podobnega lahko zgodi prav pri dodatnem obdavčenju energetsko intenzivne industrije, ki je že sedaj zelo na meji rentabilnosti in še nadaljnje povečevanje davkov bi enostavno pomenilo izgubo delovnih mest, kar pa ponovno pomeni izgubo za državni proračun. Sami ste omenili nekonkurenčno stanje pri obdavčitvi dela. Jaz zelo nenavadno gledam določene socialiste v tem državnem zboru, da pristajajo na to, da je v Sloveniji dobiček manj obdavčen kot pa delo. Jaz mislim, da je to ena izmed stvari, ki bi jo morali nemudoma in takoj spremeniti. Trošarinska politika. Kamorkoli pridemo, nas avtoprevozniki opozarjajo, če je Slovenija res tako neumna, da skozi okno meče denar zaradi previsokih trošarin, da je naše gorivo postalo nekonkurenčno. Ključno za povečevanje prihodkov v državni proračun se mi pa kljub vsemu zdi izboljšanje poslovnega okolja. Tukaj mislim na debirokratizacijo, na poenostavitev postopkov, kjer je pomembno zlasti, da poenostavimo umeščanje v prostor in da tudi naredimo fleksibilnejši trg dela. Vse te debate, ki sem jih sedaj nanizal, se mi zdijo ključne, da o njih razpravljamo. Pred kratkim sem bral nek magnetogram, kjer ste celo vi pred, mislim da letom ali dvema, dejali, da je to nezaslišano, da se vse stvari v državnem zboru sprejemajo po nujnem postopku. Tudi vaša vlada nadaljuje sedanjo prakso. V tem niste popolnoma nič drugačni kot druge vlade, zato bi bilo dobro, da daste vaši vladni koaliciji navodilo, da vendarle o tako pomembnih stvareh, kot je uravnoteženje državnega proračuna, razpravljamo, in to poglobljeno razpravljamo. Zato upam, da bodo koalicijski poslanci tovrstno razpravo tudi podprli.
O vašem predlogu bo Državni zbor tako kot o prejšnjem predlogu odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Kot tretja sprašuje mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovana predsednika, ministrice, ministri, gospe in gospodje! Skoraj sto dni miniva od nastopa vaše vlade, in verjamem, da se boste strinjali z mano, da pravzaprav niste imeli sto dni miru ali časa, da bi pripravili potrebne ukrepe, da bi temeljito razmislili, kaj je potrebno v naslednjih korakih narediti za naše ljudi, našo državo. Živimo v časih, ko je treba hitro ukrepati, kjer je treba odločitve sprejemati pravzaprav vsak dan. Tako dela tudi vaša vlada, tako dela ta koalicija. Skoraj vsak zakon, ki ga dobimo na mizo s strani vlade, je treba sprejeti po nujnem postopku in tako rekoč čez noč. Prav, če mislite, da je to za nadaljnjo krepitev gospodarske aktivnosti potrebno. Prav, če mislite, da je to potrebno tudi za blaginjo ljudi. Veste, v naši poslanski skupini smo kar nekaj teh predlogov vlade, koalicije, podprli. In tudi naprej bomo delovali tako, če bomo ocenili, da je to dobro za državo in za blaginjo državljanov potrebno. Ne razumem pa, zakaj je vladni koaliciji tako težko podpreti vsak naš predlog. Predlog, ki pride s strani opozicije. Za vse je potreben strateški premislek in iskanje sistemskih rešitev. Pa naj gre za reševanje človeških življenj, primer somalijske deklice, ali reševanje državnega premoženja, primer Petrola. Energetski zakon je bil pripravljen in sprejet pod našo vlado. Zahteven zakon, veliko je bilo usklajevanja, veliko je bilo sprememb. Nujna je bila uveljavitev zaradi spoštovanja evropskih pravil. Časa nismo imeli veliko. In, ja, naredili smo eno napako. Iz zakona smo izpustili del, ki se nanaša na tako imenovani tihi prevzem Petrola. Petrol je pomembno strateško podjetje za našo državo. Infrastruktura, plinovodi, so posredno v lasti Petrola, zato je strateško pomembno podjetje. V medijih smo lahko v zadnjem mesecu zasledili, da se s Petrolom dogaja nekaj podobnega, kot se je pred leti dogajalo z Merkurjem, Istrabenzom, Mercatorjem. Prodaja pod mizo. Zakaj, gospod Cerar, je tako težko podpreti naš predlog in te stvari preprečiti? Zakaj je tako težko podpreti nekaj kar je prav gotovo v interesu države in ljudi?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa poslanki Alenki Bratušek za vprašanje. Naj najprej na kratko odgovorim na tisti del, ki se tukaj sedaj ponavlja, zakaj po nujnem postopku vlagamo zakone. Enostavno zato, ker je ta vlada nastopila svojo funkcijo, svojo vlogo v momentu, ko je treba neke nujne ukrepe sprejeti. Tudi ko sem sam pred leti, kot je bilo omenjeno, gospod Tonin je to omenil, pisal o tem kritično, nisem pisal tako, kot je rekel on, ampak je bil tam še dodatek, da je razumljivo, da vlada mora včasih vlagati zakone po nujnem postopku in jih parlament tudi na ta način sprejemati, če se mudi, če je za državo to izjemnega pomena itn. Ravno v tistem času je bilo to v nekem hipu pomembno, da pa se s tem ne sme pretiravati. In zagotavljam vam, da ta vlada v prihodnjem letu ne bo s to prakso na ta način nadaljevala, kajti ti roki bodo potekli. Potem smo pred izzivi, ki terjajo redne postopke, kjer bomo lahko normalno stvari sprejemali v normalnih časovnih okvirjih. Tako da ni skrbi glede tega. Sedaj pa je situacija res nekoliko urgentna, ker smo bili pol leta brez vlade in potem nastopili vlado v času, ko je treba pač nujne ukrepe sprejeti, če želimo iziti iz krize. Moram reči, da Petrol je zame osebno, po mojem mnenju za državo zelo pomembna naložba, zato te problematike ne obravnavamo površno ali brezbrižno. In to, da je vlada dala pravzaprav negativno mnenje k predlogu, ki ste ga vložili, ni bilo mišljeno v tej smeri, da bi zanemarjali ta problem. Nasprotno. Vlada in pristojna ministrstva, predvsem za finance in za gospodarstvo, zelo pozorno spremljata to problematiko, in prav tako upam, da jo spremlja tudi SDH, pri čemer pa seveda utemeljitev našega mnenja dejansko stoji na razlogih, ki ste jih povedali. To je, da predlog ni ne celovit in ne sistemski, zato moramo tukaj zavzeti odklonilno mnenje. Vi izhajate iz predpostavke, torej predlagatelji zakona, da je Petrol za državo naložba strateškega pomena. Mesto za to, kaj je res strateškega pomena, je v strategiji, torej v aktu, ki se imenuje Strategija upravljanja kapitalskih naložb države. Vi veste, da je ta strategija tik pred tem, da bo v končnem osnutku obravnavana na vladi in bo že v začetku prihodnjega leta obravnavana tudi v tem spoštovanem zboru. Ravno zdaj, ko smo priča privatizaciji teh 15 podjetij, vidimo, kako pomembno je, da se taki procesi ne počnejo brez zadosti vnaprej premišljene strategije. Zato želimo celotno upravljanje z državnim premoženjem zdaj postaviti na neke čvrste temelje skupaj z vami, spoštovane poslanke in poslanci. Zato bomo, potem ko bomo to obravnavali na vladi, predhodno tudi s socialnimi partnerji, začeli intenzivno razpravo o tej strategiji upravljanja državnih naložb v državnem zboru. Situacija v Petrolu je takšna. Država ima danes v Petrolu 24,87 % delnic, in tako na prevzem ali prodajo drugih lastnikov nima vpliva. Petrol deluje na področju maloprodaje naftnih derivatov, torej povsem tržne dejavnosti, država pa zaradi njegovega prevladujočega položaja ceno regulira. Po Zakonu o SDH to naložbo težko opredelimo kot strateško. Enako velja za deleže, ki jih ima Petrol v Gen-I, d. o. o., in Geoplinu. Glede na lastništvo infrastrukture in položaj neodvisnega operaterja prenosnega omrežja pa je pomemben predvsem sedanji 100-procentni delež Geoplina v družbi Plinovodi. Tu namreč gre za infrastrukturo, ki je za državo strateškega pomena, in v skladu z omenjenim zakonom mora država v njej ohraniti lastniško kontrolo z najmanj 51-procentnim deležem. In v takih primerih bomo v skladu s strategijo, ki jo bomo opredelili, opredelili, kako ravnati s firmami takšnega pomena. Do tedaj pa bomo informacijo o transakcijah z delnicami Petrola skrbno spremljali in enako pričakujem tudi od SDH. Kot rečeno, pa je pred nami izziv, ki sem ga večkrat napovedal, in to je ta strategija, s katero zelo pospešeno zdaj delamo, da bo čim prej predložena Državnemu zboru. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Z novelo energetskega zakona želimo ali pa smo želeli, brez vaše podpore na žalost to ne gre, preprečiti tihi prevzem Petrola, preprečiti, da bi nekdo uspel priti do tako imenovanega kontrolnega deleža, gospod Cerar. To je vse. In glede na vse navedbe v medijih, se nam mudi, zato smo želeli dobiti podpise od poslancev vaše stranke, Stranke Mira Cerarja, od poslancev koalicije. Nimamo časa razmišljati, čakati, pripravljati strategijo. Kot sem rekla, zdaj že več kot 14 dni hodimo okoli in prosimo, da nam pomagate sprejeti zakon, ki bi vladi omogočal, da prepreči, jaz bom kar rekla glede na preteklo prakso, tajkunizacijo Petrola. Vladi bi z zakonom to omogočili. Če mislite, da je to prav, da se dogaja, bo pač vlada dala soglasje. Jaz ne vem, če sploh kdo lahko razume, zakaj nam pri tem ne pomagate, zakaj nam pri tem ne pomaga vsaj vaša stranka, če že drugih koalicijskih vaših partnerjev ne moremo prepričati. Res je, da ste v zvezi z državnim premoženjem, prodajo le-tega in upravljanjem večkrat menjali stališče tako vi kot vaša stranka. Ampak sedaj še ni prepozno. Lahko to naredimo, lahko to naredimo skupaj. Če bomo predolgo razmišljali oziroma če boste predolgo razmišljali in iskali sistemske rešitve, pa veste, kaj pravi slovenski pregovor: Po toči zvoniti je prepozno. Ampak odgovornost za to bo vaša.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala. Bom zelo kratek. Glede tega, da smo menjali stališča, bi rekel, da to ne drži. Če ste merili morda na odnos do privatizacije, smo imeli vseskozi isti odnos. Rekli smo, da smo proti privatizaciji strateško pomembnih državnih podjetij, da pa v primeru, če bo kateri od postopkov privatizacije pripeljan do faze, ko ga več ne bo mogoče zaustaviti brez izrecne in izredne in velike škode za državo, za ugled države, kredibilnost brez odškodninskih ali kakšnih drugih pravnih postopkov, potem tega ne bomo storili. Dejansko se tukaj stališče ni spremenilo. Spremenile so se okoliščine. Mi se glede na okoliščine odzivamo v skladu z našim stališčem. Poudaril sem, da država ima tukaj 25 % delnic, če zaokrožim. Tukaj velja Zakon o prevzemih, ki varuje delničarje, in poudaril sem, da država spremlja dogajanje preko svojih ministrstev, preko strokovnih služb. Pa tudi verjamem, da SDH – Slovenski državni holding budno modri situacijo. Tako da je zaradi tega sprejeta ocena, ki smo jo podali, in vlada bo pri tem vztrajala. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek ima predlog za razpravo o odgovoru.
Hvala. Skladno s poslovnikom predlogam, da se o tem v tem državnem zboru pogovorimo, ker gospod Cerar, se opravičujem, ampak jaz mislim, da pravzaprav sploh ne razumete, za kaj v tem primeru gre. Z energetskim zakonom bi vladi dali pravico oziroma možnost, da odloči o tem, ali je koncentracija enega lastnika lahko tako velika v Petrolu ali ne. Če mislite, da je prav, da se te stvari dogajajo tako, boste pač kot vlada dali soglasje. To je vse. Na eni strani govorite, da je pri strateško pomembnih podjetjih potreben temeljit razmislek kako in kaj, na drugi strani pa niste pripravljeni pomagati in ukrepati. Lahko bo prepozno. Kar se tiče druge privatizacije in menjavanja stališč. Jaz mislim, da je vsem, ki preberejo določene stvari, jasno, da so se te nekajkrat spremenile brez sprememb okoliščin. Ampak za Petrol je pa v tem trenutku okoliščina takšna, da bi s sprejetjem tega zakona te stvari lahko preprečili. Če vam je res za sodelovanje med koalicijo in opozicijo, če vam je res za to, da skupaj nekaj dobrega naredimo za to državo, res ne vem, zakaj je tak problem podpreti stvari, ki jih v dobri veri, za dobro države, za dobro ljudi pripravimo v opoziciji. Res je, tako kot je rekel kolega Tonin, treba je preiti od besed k dejanjem. Na žalost smo sedaj še vedno samo pri besedah. Še imate možnost, tudi vlada ali pa koalicija, da se v tem primeru premislite in nam pomagate.
O vašem predlogu bo državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Kot četrti sprašuje gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predsedniku Vlade, ministrski ekipi, kolegicam in kolegom ter ostalim, ki so v dvorani. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev in tudi stranka že več mandatov vlaga napore v dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne. Na tem mestu ne bom ponavljal, koliko so upokojenci vsa ta leta že prispevali na račun vzdržnosti javnih financ, saj so nam ti podatki znani. Naši dosežki so razvidni med drugim iz sprejetja pokojninske reforme ter zaveze iz Zakona o Slovenskem državnem holdingu, kjer je eksplicitno določeno, da gre 10 % kupnine od prodaje kapitalskih naložb države za namene demografskega rezervnega sklada, ki nastane s preoblikovanjem Kada. Tudi v temu mandatu smo v stranki DeSUS dosegli soglasno podporo in zavezo koalicijskih partnerjev, da bomo poiskali dolgoročno vzdržne in demografskim spremembam prilagojene vire za zagotavljanje dostojnih pokojnin. V nadaljevanju koalicijski sporazum vključuje konkretno zavezo glede ustanovitve demografskega rezervnega sklada. Naj ga citiram: "Koalicijski partnerji se strinjamo, da bomo v skladu z določbami Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju do 30. junija 2015 sprejeli Zakon o ustanovitvi in delovanju demografskega rezervnega sklada, ki bo zagotovil dolgoročno stabilnost pokojninskega sistema. Zakon o demografskem rezervnem skladu bo poleg začetnih sredstev, ki so že določena v veljavni zakonodaji, opredelil tudi možna dodatna sredstva ter podrobneje določil poslovanje in upravljanje sklada." Glede na jasno določen rok ustanovitve demografskega rezervnega sklada, nas poslanke in poslance Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev in vse upokojence konkretno zanima: Kdaj točno bomo prejeli v sprejetje ta zakon? Naj samo omenim, da se je po zagotovilih bivše predsednice vlade že prejšnja vlada ukvarjala s tem vprašanjem, iskala možne vire financiranja, zato bi besedilo moralo vsaj v grobem že obstajati. Hkrati me zanima: Ali sploh potekajo oziroma kakšne aktivnosti potekajo v zvezi s tem in ali je znan nabor možnih virov financiranja sklada?
Odgovarja predsednik Vlade, dr. Miro Cerar.
Gospodu Jurši se zahvaljujem za vprašanje. Vsekakor vsi soglašamo, da je dolgoročna okrepitev kapitalskega temelja našega pokojninskega sistema nujna in potrebna. Gre tudi za temelj naše medgeneracijske solidarnosti, kajti prispevke vplačujemo vsi skupaj ne le zato, da imajo pokojnine naši starši, ampak tudi za sebe. In predvsem tudi mladim moramo dati neko trdno zavezo, da bodo sami po upokojitvi deležni dostojne in varne pokojnine. Zato razmišljamo o tej koalicijski zavezi, ki ste jo omenili, že zdaj intenzivno v vladi, kljub temu da se ta hip ukvarjamo z nekaterimi drugimi zadevami prioritetno. Prav v naslednjih mesecih bomo odprli to razpravo zelo intenzivno in skušali v tej časovnici priti do tudi zakonskih rešitev. Če bi se za kakšen mesec morda zadeva zamaknila, bo to smiselno pod pogojem, da bi prišli na koncu do takšnih rešitev, ki bodo vzdržale, ki bodo dolgoročno pomembne, pri čemer moramo tudi vedeti, da moramo zaradi drugih obvez, ki jih imamo tudi širše, glede na priporočila Sveta EU, zagotoviti to dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema. Vlada pristopa k temu problemu na podlagi nekaterih že opravljenih študij in simulacij. Veste, da je bila recimo že sprejeta ocena finančnega potenciala demografskega rezervnega sklada Centra poslovne odličnosti Ekonomske fakultete Univerze v Ljubljani. Imamo tudi izdelavo ocene dolgoročnih potreb pokojninskega sistema Inštituta za ekonomska raziskovanja in tako naprej. Skratka, to so neke kakovostne študije, ki kažejo, kako bi se bilo mogoče tega problema lotiti. Že zdaj zagotavljam, da bo ta problem obravnavan v širokem dialogu. To ne bo zgolj tema znotraj nekih strank morda v koaliciji, tu bo treba vzpostaviti širši dialog tudi v parlamentu. Ključni izziv tega demografskega rezervnega sklada je, kot ste omenili, njegovo financiranje, torej kako postopno ustvariti kapitalsko podlago, se pravi oblikovati neko premoženje, iz donosnosti katerega bomo lahko zagotavljali dofinanciranje potreb pokojninskega sistema. Naslednji ključni izziv pa je, kot veste, kako, kdaj in pod katerimi pogoji bomo črpali potem sredstva iz tega sklada. To bi bilo možno tako, da bi se po nekih simulacijah in študijah, tudi teh, ki sem jih omenil, vsako leto zagotovilo neko obsežno proračunsko financiranje sklada in se tako v obdobju, recimo 10 let, okvirno gledano, ustvarilo neko zadostno premoženje za pokrivanje vsaj dela obveznosti, ki jih za financiranje pravic vsako leto namenjamo iz proračuna. Med naborom finančnih virov se kot možnosti omenjajo predvsem davčni viri, ob sedanjem premoženju Kada in naložbah v ZPIZ v Zavarovalnici Triglav. Seveda pa pridemo pri tem do ključnega problema, ki ga nenehno omenjamo danes oziroma te dneve in te mesece, to je izziv javnofinančne vzdržnosti, kajti vsi ti ukrepi so sprejemljivi samo v okvirih javnofinančne vzdržnosti. Tako na Ministrstvu za finance in Ministrstvu za delo že ocenjujejo, da je praktično zelo težko verjeti, da bi se v obdobju, ko se zadolžujemo za tekoče financiranje proračuna, še dodatno zadolževali za ta namen, pri čemer ni gotovo, da bi raven donosnosti iz tako ustvarjenega premoženja dosegala ali presegala strošek financiranja, torej obresti zadolževanja. Ne glede na te dileme, ki jih bo treba razrešiti – in tu res pričakujem široko debato in tudi podporo stroke – je jasno, da bomo morali rešitve pri zasledovanju cilja dostojnih pokojnin iskati tudi v povezavi z večjo vlogo drugega stebra, torej v kombinaciji prejemkov tako iz obveznega kot tudi iz prostovoljnega dodatnega pokojninskega zavarovanja. Lahko vam povem, da Vlada na to še kako intenzivno misli in da je to ena tistih prvih nalog, ki se jih bo lotila v prihodnjem letu. Hvala.
Gospod Franc Jurša ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Ja, malo drugače bom postavil zadevo. Gospod predsednik, če v poslanski skupini kot tudi v stranki Demokratične stranke upokojencev ne bomo začutili zadostne aktivnosti na tem področju, vam zagotavljam, da bomo to isto vprašanje postavili čez tri do štiri mesece. Hvala lepa.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Kot predsednik Vlade in član koalicije z Desusom seveda pričakujem to vašo aktivnost. Pričakujem tudi aktivnost ostalih dveh strank v koaliciji, da nas boste spomnili, če bi bili morda kje prepočasni. Vsekakor pa bomo na tem delali in upam, da posebna opozorila ne bodo potrebna. Bo pa potrebna vsebinska diskusija. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 2. seji Državnega zbora. Minister za finance dr. Dušan Mramor bo odgovoril najprej na vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi s politiko trošarin.
Spoštovani! Vprašanje se je nanašalo na politiko oblikovanja trošarin. Pri oblikovanju politike trošarin na goriva v Sloveniji Vlada Republike Slovenije upošteva tako cilje ekonomske politike, zaveze na področju doseganja okoljskih ciljev kot tudi gospodarsko situacijo in proračunski vidik, saj so prihodki od trošarin na energente pomemben in stabilen proračunski vir. Višina trošarin je rezultat premisleka o ustreznem ravnotežju med navedenimi dejavniki. Izpostavljam pa, da je trošarina le eden izmed elementov, ki oblikujejo drobnoprodajno ceno energenta. Na drobnoprodajne cene energentov v Sloveniji tako vplivajo tudi spremembe drugih dajatev, ki pa so predmet politik drugih resorjev. Trenutno so povprečne drobnoprodajne cene pogonskih goriv v Sloveniji v primerjavi s sosednjimi državami res višje le v Italiji. Ob tem v Sloveniji količina pogonskih goriv, od katerih je obračunana trošarina, v letošnjem letu v primerjavi z enakim obdobjem lani ostaja nespremenjena. Poudarjam – nespremenjena. Prav tako se ohranjajo stabilni prihodki trošarin od pogonskih goriv, ob tem da so se za dizel letošnji prihodki od trošarin povečali v primerjavi z enakim obdobjem lani, pri bencinu pa so prihodki od trošarin nižji. Višina trošarine prek drobnoprodajne cene v Sloveniji le omejeno vpliva na sektor avtoprevozništva. Za prevoz blaga in potnikov lahko upravičenci, ki imajo sedež podjetja v državah članicah EU ali EFTA, uveljavljajo vračilo trošarine v višini razlike med veljavno trošarino ter minimalno trošarino, določeno z evropsko direktivo. Dodatno so v Sloveniji omogočena vračila dela trošarine še za nekatere panoge, in sicer kmetijstvo, gozdarstvo, gradbeništvo, strojegradnja ter pogon motornih vozil. Pri rabi energentov, sedaj pa za ogrevanje, sedanja politika trošarin ni namenjena spodbujanju rabe okoljsko manj sprejemljivih energentov, to je ekstra lahkega kurilnega olja, KO-EL, kot ga imenujemo. V skladu z okoljskimi cilji se spodbuja prehod na zemeljski plin ter obnovljive vire energije. Konkurenčnost drobnoprodajnih cen s sosednjimi državami na povpraševanje po tem gorivu ne vpliva, saj se v skladu s trošarinsko zakonodajo nakup in prevoz tega kurilnega olja v Slovenijo šteje za vnos energenta, kar pomeni, da je treba obračunati in plačati trošarino v Sloveniji. Pri lahkem kurilnem olju količine v zadnjih letih vztrajno padajo na račun povečevanja rabe drugih virov, milejših zim in varčnejše rabe energentov. Po podatkih te energetske bilance Republike Slovenije za leto 2014 je za leto 2014 ocenjeno, da bo končna poraba kurilnega olja za 26,4 % manjša kot v letu 2013. Končna poraba energije iz obnovljivih virov energije pa bo v letu 2014 za 8 % višja kot v letu 2013. Največji delež, 81,4 %, obnovljivih virov energije in neobnovljivih industrijskih odpadkov bo v letu 2014 predstavljal les in druga lesna biomasa.
Mag. Branko Grims ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. To je bil perfekten birokratski odgovor, ki pa v ničemer ni odgovoril na tisto dilemo, ki sem jo jaz postavil v svojem vprašanju. Namreč, vsaka davčna, tudi trošarinska politika bi morala biti v funkciji nekega pozitivnega spodbujanja, razvojnega spodbujanja ravnanja posameznikov. Sedanje stanje je pa ravno nasprotno. In tudi izgovarjanje na prejšnje leto je seveda brezpredmetno, ker točno isto sem opozarjal tudi prejšnje leto. V čem je problem? Pri nas so trošarine tako nesorazmerno visoke, da imajo avtoprevozniki prav pod grožnjo sankcije v svojem lastnem podjetju nalogo, da če gredo ven, morajo zunaj tankati. Isto se dogaja vsem ostalim. Vsi navadni državljani in državljanke, ko gredo v tujino, če kdo pozabi tankati, poslušaš potem, joj, sem pozabil tankati, kakšno napako sem naredil. Skratka, imamo neko stanje, ki spodbuja ljudi k napačnem ravnanju. V čem je to ravnanje napačno? Veste, tiste vožnje, ki se pri nas opravijo, ali domačih ali tujih, se opravijo v vsakem primeru. Samo če ti tankaš izključno v tujini, to pomeni, da si vse davke, trošarine in vse prepustil nekomu drugemu, nekomu v tujini, bogatiš tujo državo. Svinjarija ostane pa v Sloveniji. To je v resnici rezultat sedanje politike. Kot, recimo, govoriti o vprašanju, kako posamezna višina trošarine vpliva na ravnanje ljudi, pa reči, mile zime, je zelo lepo, ampak to nima kaj dosti s tem opravka, o čemer mi danes govorimo. Kaj je ključni problem? 47 milijonov evrov, smo lahko prebrali, je uradno priznano, da je bilo izpada iz prihodkov trošarin, glede na načrtovano, iz preprostega razloga, ker so trošarine nesorazmerno prevelike, nerazumno prevelike. In me samo zanima: Ali bo kdo za to odgovarjal? Ali boste vi prevzeli odgovornost? Kaj boste storili, da se te stvari [[izklop mikrofona]]
Dr. Dušan Mramor odgovarja.
Ja, mi je zelo žal, da smatrate številke kot birokratski odgovor. Številke so pač dane. Če bi bile trošarine previsoke, potem bi to pomenilo, da se bi zmanjšale količine. Količine prav pri dizlu pa so se povečale glede na prejšnje leto. Nam je bilo ključno pri tem določanju trošarin, kaj se dogaja s količinami v Sloveniji v primerjavi s količinami v Avstriji, Madžarski, Hrvaški in Italiji. Model določanja teh trošarin z vidika proračuna – to je samo z vidika proračuna – na pogonska goriva, ključni je ta premislek, ali v Sloveniji pri določeni višini trošarin začenja količina padati bolj, kot pada količina v sosednjih državah, kjer si lahko avtoprevozniki natočijo polne tanke. Ker to pač ni bil primer, so trošarine sledile taki politiki, kot so, in tukaj zaradi tega dodatnega izpada zagotovo ni bilo.
Mag. Branko Grims ima predlog za razpravo o odgovoru.
Zelo zanimivo, da uradne ugotovitve, objavljene tudi v medijih, jih lahko preverite, posameznih institucij te države sedaj minister zanika. Tam je bilo zelo jasno povedano, da je prišlo do velikega izpada glede na načrtovano višino prihodkov iz naslova trošarin. Prebrali smo lahko številko 47 milijonov in obrazložitev v medijih je bila, da je ocena teh institucij prav to, da so bile trošarine nesorazmerno prevelike in tudi na tem področju Slovenija ni konkurenčna s sosednjimi državami. Zaradi specifične oblike, ki jo ima Italija, ki ima okoli morje, se je s tisto zelo težko primerjati. Poznajo pa oni določene druge ukrepe, in so jih poznali še bolj v preteklosti, s katerimi so to ne samo kompenzirali, ampak obrnili na glavo v določenem 50 kilometrskem pasu tam ob mejah, še to je treba povedati, ki govorimo o Italiji. No, ampak za nas so ključne Hrvaška, Madžarska, Avstrija, in tukaj je situacija popolnoma jasna. Ta obremenitev predstavlja sorazmerno velik poseg v kvaliteto ali pa, če želite, blaginjo ljudi na nekem področju, ki se mu ne da izogniti. Danes prevozi ali pa tudi kurjava enostavno niso noben luksuz. To je nekaj, kar danes moraš imeti ali pa preprosto ne moreš funkcionirati v modernem svetu. In zaradi tega je pri teh stvareh treba upoštevati vse tiste vidike kot pri katerikoli drugi obliki davčne politike. Predvsem to, da se usmerja ljudi v bolj racionalnem ravnanju, po eni strani, in po drugi strani, da ima od tega država ob upoštevanju prvega pogoja kar največ. Pri trošarinski politiki očitno stvari niti slučajno niso dobre, niso ustrezne. Dovolj o tem govorijo številke, ugotovitve Umarja, vseh drugih institucij, ki so se s tem ukvarjale, o tem lahko veliko beremo, o tem pa se očitno ne želi odkrito spregovoriti v Državnem zboru Republike Slovenije. Ampak tukaj gre za vprašanje odgovornosti za nekaj, kar je pomemben prihodek proračuna in po drugi strani sorazmerno veliko breme za navadne ljudi in ne nazadnje tudi podjetnike, tudi za gospodarstvo. Zato predlagam, da Državni zbor Republike Slovenije o tem opravi razpravo na eni od prihodnjih sej.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Minister za finance, dr. Dušan Mramor bo odgovoril na vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi z izvedbenim zakonom o fiskalnem pravilu.
Hvala lepa. Spoštovani! To vprašanje je bilo podano pred približno mesecem dni in takrat je bilo relevantno. Sedaj je pa Vlada na svoji 12. redni seji 4. decembra sprejela besedilo predloga zakona o fiskalnem pravilu in ga poslala v Državni zbor. Jaz sem njegovo vsebino tudi predstavil na vseh poslanskih skupinah. Če pa izkoristim ta čas, pa grem skozi določene elemente te vsebine, da pojasnim, kaj ta zakon vsebuje. Mi vemo, da je osnova za zakon o fiskalnem pravilu pravzaprav sprememba ustave. Za spremembo ustave pa je osnova pogodba o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni politiki ali tako imenovan fiskalni akt, ki ga je sprejela Evropska unija, da bi koordinirala fiskalne politike svojih članic predvsem v okviru evroobmočja. Tukaj so zelo stroga pravila o tem, kako morajo izgledati fiskalna politika in fiskalni rezultati. Tem pravilom je sledila tudi vlada, ko je pripravila ta novi zakon o fiskalnem pravilu. Pri tem je morala upoštevati, pa ne samo to pogodbo, se pravi ta fiskalni akt, ampak tudi določila ustave, ki so bolj stroga od določil same pogodbe, ker po določilu ustave mora biti na srednji rok proračun uravnotežen brez zadolževanja. To se pravi, da sme biti deficit enak 0. Medtem ko je po pogodbi možno imeti strukturni deficit minus 0,5 %. Se pravi, ta omejitev je dodatna, kar pomeni, da smo bili bolj strogi, kot je stroga Evropska unija. Znotraj tega je določeno število posebnih točk, ki se tičejo najprej fiskalne pravila. To se pravi, da ta fiskalni pakt omogoča določitev srednjeročnega fiskalnega cilja v razponu, ki navzgor ni omejen, navzdol pa je omejen s strukturnim deficitom v višini 0,5 %. Kot sem že prej rekel, naše fiskalno pravilo ima omejitev 0 %, ker je tako zapisano v ustavi. Drug tak element, ki je ključen, je določitev minimalne vrednosti srednjeročnega cilja. Mi vemo, da ta srednjeročni cilj 0, lahko pa se giblje strukturni deficit od minus 0,5, navzgor ni omejen, in hkrati dejanski deficit proračuna minus 3 %. To so meje, kjer se lahko giblje, vendar v celem območju, se pravi srednjeročnem obdobju mora biti izravnan. Fiskalni pakt določa, da so lahko izjeme, kadar so posebne izjemne okoliščine. Ta predlog zakona, ki smo ga sprejeli na vladi, omogoča odstopanje od načela srednjeročne uravnoteženosti v obdobju resnega gospodarskega upada ali v primeru naravnih in drugih nesreč ali drugi nepredvidenih dogodkov, na katere ni mogoče vplivati, če imajo ti dogodki pomembne posledice na finančno stanje sektorja države. Tukaj smo sledili neposredno temu fiskalnemu paktu. Poleg tega je določen, kadar pride do odstopanj, tudi korekcijski mehanizem. Ta mednarodna pogodba, ta fiskalni pakt predvideva sprožitev korekcijskega mehanizma, če pride do odstopanja, ki ni posledica izjemnih okoliščin. V primeru izjemnih okoliščin torej ni treba, da se korekcijski mehanizem sproži znotraj tega časa, v katerem te izjemne okoliščine trajajo, se pa mora sprožiti potem, ko so te izjemne razmere končane. Mogoče bi še poudaril, na kakšen način se lahko porabijo presežki. Zakon določa, da kadar imamo presežke prihodkov nad odhodki, se ti presežki shranijo na posebnem računu in se uporabljajo potem za pokrivanje primanjkljajev v času izjemnih okoliščin oziroma odplačilu glavnic dolga. Toliko mogoče za zdaj.
Minister za finance, dr. Dušam Mramor bo odgovoril na vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi z ukrepi glede agresivnega davčnega planiranja.
Hvala lepa za vprašanje. To je zelo vroča tema, kot vemo, tudi na evropski ravni, in to že nekaj časa, čeprav je pač, bi rekel, zdaj javnosti bolj poznana ob primeru Junckerja. Po našem mnenju davčna politika ne more in ne sme biti ključni kazalec privlačnosti poslovnega okolja določene države. Lahko je eden od kazalcev ustreznosti poslovnega oziroma podpornega okolja. Kljub temu našemu mnenju smo v okviru davčne reforme 2006 pa tudi kasneje v bistvu določili davčne stopnje in pa oženje davčne osnove, ki je naredila Slovenijo izjemno konkurenčno na področju davka od dohodkov pravnih oseb. Po davčni stopnji smo peta država z najnižjo davčno stopnjo, 17-odstotno, prva in druga sta Bolgarija in Irska z 10 in z 12,5-odstotno. Poleg tega smo določili tudi oženje davčne osnove predvsem z olajšavami za splošne investicije in investicije v raziskave in razvoj in tako naprej. Kljub temu v skladu z načelom zakonitosti davčni organ odloča v davčnih zadevah samostojno v okviru in na podlagi mednarodnih pogodb, ki obvezujejo Slovenijo v okviru zakona in splošnih aktov. Zato dogovorov, tako kot smo imeli primer pri Luksemburgu, glede drugačne davčne obravnave ni mogoče sklepati. Drugačno ravnanje bi pomenilo škodljivo davčno prakso in kršitev načela enake davčne obravnave zavezancev. Da bi mi šli v to smer ni možnosti, saj Slovenija kot članica EU in OECD je zelo aktivna v teh telesih pri oblikovanju zakonodaje, in tako kot nekatere druge države izjemno podpiramo dejavnosti na ravni EU in OECD, kjer naj bi države uskladile v svoje ukrepe in aktivnosti, da bi se v bistvu takšna agresivna davčna politika posameznih držav omejila. Tukaj imamo celo vrsto aktivnosti. Najprej je ta base erosion and profit shifting – BEPS, to je zmanjševanje davčne osnove in preusmerjanje dobička. To je projekt, kjer je OECD izjemno aktiven in spreminja mednarodna davčna pravila s ciljem njihove prilagoditve globalni in digitalni ekonomiji, povezanosti davčnih sistemov in tako naprej. Slovenija tukaj zelo sodeluje. ECOFIN. Evropska unija je sprejela 9. decembra, to se pravi na zadnjem ECOFIN-u dve direktivi, spremembo direktive o matičnih in odvisnih družbah, tako da nimajo možnosti davčnega optimiranja oziroma da je ta možnost bistveno bolj omejena za te družbe, ki imajo svoje odvisne družbe po svetu, in direktivo o administrativnem sodelovanju na področju obdavčevanja, ki dejansko predpisuje, kako sodelujejo posamezni davčni organi. Poleg tega je naredila Evropska komisija akcijski načrt za okrepljen boj proti davčnih goljufijam in davčnim utajam, ki mu mi sledimo in imamo še poseben akcijski načrt, ki je pripravljen za ta BEPS, ki sem ga že omenil, na celi vrsti področij, ki naj bi omejeval takšno davčno agresivno politiko. Slovenija zelo sodeluje, v zadnjih dveh letih je posebno Nemčija zelo vidna na tem področju in podpisujemo in se pridružujemo vsem konvencijam. Slovenija pa seveda tega ne podpira.
Mag. Andrej Šircelj ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani ministri, ministrice! Jaz bi na ta odgovor dal dodatna vprašanja v zvezi s tem. To, da smo mi člani Evropske unije, vsi vemo. To, da smo člani OECD, vsi vemo. Tudi Luksemburg, tudi Irska, tudi Ciper tudi Združeno kraljestvo, tudi Francija, tudi Nemčija so člani Evropske unije, so člani OECD in imajo pri davkih drugačne rešitve, spoštovani minister. Verjetno je marsikoga presenetila ta novica o tem, da se dogovoriš za davčno stopnjo, se pravi, če prideš v Luksemburg prideš na finančno ministrstvo, na davčno upravo in rečeš, poglejte, prenašam sedež v Luksemburg, prenesem toliko in toliko aktivnosti, zato mi dajte davčno stopnjo 1 %. To je seveda možno, in to je možno na podlagi zakonske določbe v Luksemburgu. In to je v skladu z EU. Če tu pogledate nekatere odzive, potem lahko rečemo, da tu ne gre za nobene offshore zadeve. Minister za finance Luksemburga je povedal, da je to popolnoma normalno, da je v skladu z zakonodajo. Potem je treba davčno harmonizirati in da je absolutno nujna koordinacija in približevanju davčnih politik v Evropi. To, spoštovani minister, vse vemo. Vendar jaz bi si želel odgovor: Kaj bo naredila Slovenija za to, da bo davčno konkurenčna na podlagi novih izsledkov in kaj bo naredila tudi na področju fizičnih oseb? Namreč tudi za fizične osebe imam informacije, verjetno bi jih morali imeti tudi vi, da lahko neka država neki osebi da rezidentstvo in reče: "Poglejte, vi ste najbolj slavna operna pevka, zato vam damo rezidentstvo, vi ste najbolj slavni dirkač formule ena, zato vam damo rezidentstvo in vam damo nižjo davčno stopnjo." In to je dogovor. In tu me zanima: Kaj bo naredila Slovenija za to?
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Glede tega, da bi različno obravnavali različne osebe oziroma podjetja, kot je bilo v Luksemburgu, pri nas ni nobene osnove. Mislim, da tudi tega mi ne podpiramo. Pridružujemo se tistim državam, ki tega ne podpirajo, in se vodijo na nivoju OECD in EU akcije, ki naj bi takšne dejavnosti zmanjšale in preprečile. S tega vidika Slovenija pač ne misli biti davčno konkurenčna na tak način, da različno obravnava praktično enake davčne zavezance. Druga stvar pa je, da poskušamo konkurirati z nižjimi davčnimi stopnjami in večjimi davčnimi olajšavami. Kot sem že rekel, posebej na področju obdavčenja premoženja in dohodkov iz premoženja je pa Slovenija šla mogoče že celo predaleč. Pri davku od dohodka pravnih oseb je druga stvar, tam smo med tistimi državami, ki so davčno najbolj konkurenčne v Evropi. Medtem ko pri obdavčenju donosov na premoženje smo pa verjetno kar med prvimi. Teh podatkov ta trenutek pri sebi nimam.
Mag. Andrej Šircelj ima predlog za razpravo o odgovoru.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Glede na odgovor ministra za finance in glede na realno stanje, ki je danes v Evropi, imam predlog, da Državni zbor v skladu s poslovnikom opravi razpravo. Prvič zaradi tega, ker mi imamo takšne davčne prakse, ampak kot je dejal luksemburški minister za finance, imajo takšne napredne davčne odločitve, kot se reče advance tax ruling, in so tudi uporabljene v Nemčiji, Franciji, Združenem kraljestvu in na Nizozemskem. To je vaš kolega minister za finance v Luksemburgu naštel. In vse je v skladu z evropskimi direktivami in vse je v skladu z OECD direktivami. Vsi so člani teh organizacij, vse te države. Tudi sedite skupaj na sestankih, ko se o tem pogovarjate. In če tu govorimo o davčni konkurenci – vi ste rekli, da bi to predstavljalo, prej ste omenili besedo, škodljivo davčno konkurenco. Ta skovanka je zelo znana. Tudi dejansko vemo, kaj pomeni – da bi to to pomenilo. Ali to pomeni v teh državah dejansko potem škodljivo davčno konkurenco? Jaz mislim, da je na podlagi teh informacij treba v davčnem sistemu in davčni politiki nekaj narediti, da bo Slovenija konkurenčnejša tudi na tem področju. Luksemburg je država, ki je po nacionalnem prihodku na prebivalca druga na svetu. Luksemburga nimamo za neko državo, ki ne bi spoštovala pravil Evropske unije, Evropske komisije in tako naprej. Težko govorimo to tudi za Združeno kraljestvo, težko govorimo tudi za Francijo, za Nemčijo. In tu imamo zdaj neke nove informacije o tem, da imajo tam neka drugačna pravila. Strinjam se, da smo sprejeli direktive, obrestno direktivo, da smo sprejeli tako imenovano direktivo o tem, kje ima podjetje sedež. Vendar, spoštovani minister, jaz mislim, da bo ves kapital dejansko odšel oziroma se je že odselil v neke druge države. In zanima me, in jaz bi rad, da se opravi tu splošna razprava, kaj bo naredila Slovenija za to, da bo zadržala kapital, poleg tega da je treba zadržati tudi ljudi, predvsem tiste, ki so visoko izobraženi, in da bo privabila dodatni kapital. Tudi vi, mislim, da ste govorili o tem, da Sloveniji primanjkuje kapitala. In kot kažejo primeri teh držav, je davčna politika vseeno zelo pomembna. Vseeno je zelo pomembno, če imate tam toliko in toliko podjetij. Seveda so to podjetja, ki imajo poštni nabiralnik, kakorkoli že. Ampak to so zelo razvite države članice Evropske komisije, OECD, kjer se ta davčna pravila dejansko tudi sprejemajo in potrjujejo. Zaradi tega še enkrat predlagam, da se o tem opravi splošna razprava.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Minister za finance dr. Dušan Mramor bo odgovoril na vprašanje gospoda Andreja Čuša v zvezi z dvojno obdavčitvijo delavcev migrantov.
Hvala lepa. V zvezi z dvojno obdavčitvijo dnevnih migrantov bi rad povedal, da je zmotno razumevanje, da so dohodki čezmejnih delovnih migrantov doseženi v tujini dvojno obdavčeni, saj se dvojno obdavčenje takih dohodkov odpravlja z metodo za odpravo dvojne obdavčitve, ki je določena z relevantno konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčenja dohodka oziroma z metodo za odpravo dvojne obdavčitve, ki je določena v zakonu o dohodnini. Možnost dvojne obdavčitve se pojavi zaradi obdavčite dohodkov fizičnih oseb po načelu rezidentstva in po načelu vira dohodka, ki je splošno uveljavljeno v večini razvitih držav in od leta 2005 tudi v Sloveniji. Ker so rezidenti obdavčeni po načelu svetovnega dohodka, torej od dohodka, doseženega v državi rezidentstva in tudi izven njen, hkrati pa so obdavčeni tudi v državi, v kateri so doseženi ti dohodki, prihaja do situacij, ko si pravico do obdavčenja določenega dohodka lastita obe državi. V skladu z mednarodnimi standardi OECD je država rezidentstva dolžna odpraviti dvojno obdavčitev. S tem namenom je v konvenciji o izogibanju dvojnega obdavčevanja dohodka oziroma v zakonu o dohodnini vgrajena metoda za odpravo dvojne obdavčitve takega dohodka. Tako tudi rezidenti, čezmejni delovni migranti, ki zaradi opravljanja dela v tujini odhajajo v tujino in se dnevno ali najmanj enkrat tedensko vračajo v Slovenijo, dohodek pa dosegajo pri delodajalcu v tujini, od tega dohodka niso dvojno obdavčeni, saj se možnost pojava dvojne obdavčitve, ki nastane zaredi obveznosti plačila davkov v državi, v kateri je dohodek dosežen, kot tudi v državi rezidentstva, preprečuje tako, da se davek, ki ga mora rezident Slovenije od tega dohodka plačati v Sloveniji, zmanjša za davek, ki je bil od tega dohodka že plačan tuji državi. V Sloveniji tak rezident torej plača le razliko med davkom, odmerjenim v Sloveniji, in davkom, plačanim državi, v kateri je dohodek dosežen. Glede na navedeno je torej dvojna obdavčitev dohodkov čezmejnih delavcev migrantov že odpravljena. In še v pojasnilo konkretne situacije. V primeru čezmejnih delovnih migrantov, posebno tistih, ki delajo v Avstriji, zaradi različne ravni dohodka in tudi davka pravilno prihaja do višjega doplačila davka v Sloveniji, ki so ga zavezanci dolžni poravnati že ob prijavi tega dohodka med letom oziroma na letni ravni. Zaradi teh visokih doplačil je bila z letom 2009 uvedena posebna osebna olajšava, vendar je Ustavno sodišče v letu 2013 v zvezi z navedeno olajšavo ugotovilo, da ni utemeljena z vidika enake davčne obravnave zavezancev z dohodki, doseženimi v Sloveniji, in z dohodki, doseženimi v tujini, zato je bila ta osebna olajšava 1. 1. 2014 odpravljena. Glede na navedeno je s 1. 1. 2014 obdavčitev dohodkov rezidentov čezmejnih delovnih migrantov primerljiva z obdavčitvijo dohodkov rezidentov, ki dohodke iz zaposlitve dosegajo samo v Sloveniji.
Gospod Andrej Čuš ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor na moje ustno poslansko vprašanje, postavljeno na zadnji seji Državnega zbora. Vseeno pa bi rad povedal, da sem z odgovorom nezadovoljen. Mislim, da je premalo konkreten in tudi kaže na to, da bo imela vlada Mira Cerarja do dnevnih migrantov, ki se raje zaposlijo v tujini, kot da so doma v Sloveniji na socialnih podporah, ignorantski odnos. Spremljal sem tudi podrobno aktivnosti civilne iniciative Apače, ki predstavlja, lahko rečemo, skoraj vse dnevne migrante s področja Štajerske, Koroške, Prekmurja. Teh je okrog 20 tisoč in so objavili tudi eno objavo, da je danes zadnji dan za vaš odgovor, torej vas kot ministra in vlade na novi predlog zakona o dohodnini. Ker sem to tudi prebral, me zanima: Ali so v tej smeri kakšne aktivnosti? Se s predstavniki civilne iniciative Apače srečujete? Ali res pripravljate kakšne spremembe ali pa novelo zakona o dohodnini? V končni fazi bi rad opozoril, da vseeno ni prav, da dodatno udarimo po ljudeh, ki so raje, kot da so doma socialni problem, šli v tujino s trebuhom za kruhom, pa vsi vemo, da ves zasluženi denar zapravijo v Sloveniji. Hvala.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Res nisem povedal, kaj smo naredili v tem zadnjem času. Še pred mojim prihodom na Ministrstvo za finance so se izjemno intenzivno iskali rešitve. To, kar sem rekel glede Ustavnega sodišča, je pač dano dejstvo. Mi smo iskali potem rešitve v spremembi zakona o dohodnini, in sicer tako, da bi se povečal priznan znesek stroškov prehrane med delom kot trajen ukrep in zmanjšanje letne davčne osnove od dohodka iz delovnega razmerja iz tujine kot začasen ukrep za leti 2014 in 2015. Spremembo zakona smo mi pripravili in predložili Službi Vlade za zakonodajo. Služba Vlade za zakonodajo je menila, da je tak predlog neustaven in zato s tem tudi nismo nadaljevali. Mi nadaljujemo z iskanjem rešitev. Za enkrat moram reči, da smo bili neuspešni.
Gospod Andrej Čuš ima predlog za razpravo o odgovoru.
Hvala za dopolnitev vašega odgovora. Rad bi povedal, da sem na tej spletni strani civilne iniciative Apače tudi sam prebral oziroma našel objavo, da se Vlada ne strinja z novelo Zakona o dohodnini, kot ste tudi sami povedali. To seveda pomeni, da koalicijske stranke, Stranka Mira Cerarja, Socialni demokrati in pa Demokratična stranka upokojencev, vedo, da je to problem, ampak nočejo, da bi se kaj premaknilo naprej. Ali je prava rešitev novela zakona o dohodnini ali pa na novo podpis meddržavnega sporazuma z Republiko Avstrijo. Jaz predlagam v skladu s poslovnikom, da opravimo o odgovoru ministra razpravo na naslednji seji Državnega zbora, saj gre žal za zelo velik problem. V resnici na ljubo se tudi vse več mladih in pa tudi drugih odpravlja na delo v tujino, in ni prav, da jih dodatno, lahko rečem, obdavčimo ali pa udarimo po žepih. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec bi danes moral odgovoriti na vprašanji gospe Ljudmile Novak v zvezi z reševanjem problematike reforme krajevnih uprav občin v deželi Furlaniji - Julijski krajini ter gospoda Marka Ferluge v zvezi z gospodarsko diplomacijo, vendar je danes odsoten zaradi udeležbe na Svetu za zunanje zadeve v Bruslju. Poslanko in poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem ali morda želita pisni odgovor ministra. Pisni odgovor. Torej bo minister na vprašanje odgovoril pisno. Hvala. Minister za obrambo, gospod Janko Veber bo odgovoril na vprašanje gospe Erike Dekleva v zvezi z dolgoletnimi nerešenimi težavami uporabe vadišča Poček.
Hvala za besedo. Najprej tudi hvala za razumevanje, da lahko danes ustno odgovorim na vaše poslansko vprašanje, ki je bilo zastavljeno že na prejšnji seji, nanaša pa se na urejanje razmer na osrednjem vadišču Slovenske vojske na Počku, in sicer gre za urejanje razmer med občinami, ki so neposredno ob tem vadišču. Zagotovo pa ima najpomembnejšo vlogo prav občina Postojna. In v tem vmesnem obdobju lahko povem, da smo prioritetno pristopili k temu vprašanju. Počakali smo na izid rezultatov lokalnih volitev. Glede na novo sestavo občinskega sveta in glede na izvolitev županov smo potem tudi podali pobudo, da se čim prej organizira koordinacijska skupina, ki bo nadaljevala z delom. Gre za koordinacijsko skupino, ki jo imenuje občina Postojna oziroma župan občine Postojne in jaz kot minister s strani Ministrstva za obrambo. Vsaka stran predlaga tri člane. In lahko povem, da smo oboji že dali predloge. S strani Ministrstva za obrambo bo v koordinacijski skupini sodeloval državni sekretar, potem namestnik Generalštaba Slovenske vojske ter načelnik sektorja za civilno-vojaško sodelovanje Slovenske vojske. S strani občine Postojna smo ravno tako že prejeli obvestilo o sestavi njihove skupine, tako da je tudi podpisan dogovor o delovanju. V prejšnjem tednu smo imeli prvi delovni sestanek, na katerem sva se spoznala z županom in tudi nekaterimi člani te delovne koordinacijske skupine. Dogovor je, da se koordinacijska skupina sestane že v tem mesecu. 22. decembra bo potekel prvi takšen sestanek, kjer bodo naredili pregled vseh odprtih vprašanj in zadev, o kateri se je treba dogovoriti, da bomo lahko izvajali aktivnosti na osrednjem vadišču Slovenske vojske. Želim pa poudariti, da je to resnično vadišče, ki je ključno za nadaljnji razvoj Slovenske vojske. Če takšnega vadišča ne bi imeli v Sloveniji, bi seveda morali izvajati številne aktivnosti v tujini, kar je povezano z zelo velikimi stroški. Tako da smo zainteresirani, da to vadišče dejansko dobi tisto svojo vlogo tako v lokalni skupnosti kot seveda tudi v sistemu Slovenske vojske, ker je to najracionalnejši in najučinkovitejši sistem usposabljanja. Ta hip lahko povem, da smo tudi na prejšnji seji vlade dali soglasje k podpisu pogodbe za ureditev vojašnice v Postojni. Gre za vojašnico barona Andreja Čehovina. Soglasje je podano k pogodbi, ki je podpisana v višini 2,6 milijona evrov, in v letu 2015 je predvidena realizacija v višini 350 tisoč evrov in v letu 2016 v preostali višini. Torej gre za dvoletni projekt. Ta vojašnica pa je namenjena temu, da prevzame del bremena, če lahko tako rečem, ki bi se sicer izvajal v vadišču Poček. Del logistike bo izvajan v Postojni, tako da se potem razbremeni tudi investicijsko tisti del vadišča, ki je namenjen za to, da bi recimo bili pripadniki Slovenske vojske ali pa tudi drugih vojska nastanjeni na samem vadišču. To bo organizirano po podpisu te pogodbe v Postojni in s tem tudi želim povedati, da zelo konkretno pristopamo k temu, da se stvari urejajo. Želimo pa si seveda, da bi bila tudi čim prej sprejeta odločitev o tem, da se uredi zemljiškoknjižno stanje oziroma da se s strani občine Postojna vendarle pristopi k temu, da podpišejo pogodbo o uskladitvi zemljiškoknjižnega stanja. S tem bi seveda bilo omogočeno Ministrstvu za obrambo, da zgradimo znotraj lokalne ceste, električno povezavo, ki jo potrebujemo za to, da bomo tudi v enem od svojih logističnih centrov ne uporabljali agregata, ampak električno energijo. Toliko v temu delu. Če pa bo vprašanje v nadaljevanju, bom še dopolnil odgovor. Hvala.
Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Najprej sprašuje dr. Vinko Gorenak, in to ministrico za notranje zadeve mag. Vesno Györkös Žnidar ter ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, minister! Moje poslansko vprašanje se dejansko nanaša na tisto, s čimer bi se najverjetneje morala tako policija kot pravosodni sistem kot celota ukvarjati prioritetno že dve leti. Leta 2012 smo s takratne vlade poslali tako policiji kot generalnemu državnemu tožilcu gospodu Fišerju zaupna poročila Banke Slovenije, ki so se nanašala na sume storitve kaznivih dejanj. Zlasti na tako imenovane, v javnosti bolj znane – slabe kredite. Vi dobro veste, da je kasneje prišlo do tega, da smo bančni sistem v lanskem letu dokapitalizirali ali, po domače povedano, državljani so že drugič vrgli v slovenske banke praktično 5 milijard evrov. In to že drugič. Pravosodni sistem oziroma preiskovalno-pravosodni, kakorkoli ga imenujemo, mislim seveda na policijo, tožilstvo, sodstvo, dve leti po tem, ko so ta poročila dobili, moram reči, da me malo skrbijo rezultati. Skrbijo me pa preprosto zato, ker če se je policija takrat oglasila vsaj pri meni – in se je, mislim na Nacionalni preiskovalni urad – in so povedali, da rabijo nove ljudi, da rabijo še nekatere stvari, ki smo jih takrat zagotovili, vsaj na začetku leta 2013, se seveda na tožilstvu ni zgodilo nič. Na tožilstvu je gospod Fišer odigral vlogo poštarja. Napisal je spremni dopis pa je rekel: "V prilogi vam pošiljam ti dve poročili." In je to odstopil specializiranemu tožilstvu. Skratka, opravil ni nič. Absolutno nič. Jaz sem vama pravzaprav že naslovil pisno poslansko vprašanje tam enkrat v mesecu oktobru in sem oba spraševal, kakšen je zdaj rezultat po dveh letih na policijski strani in kakšen je rezultat na tožilski strani. In ali je eventualno že kaj na sodni strani. Seveda ta eventualno še danes velja iz temeljnega razloga, ker nisem pričakoval, da bi se v sodstvu že karkoli zgodilo, ker pač naše sodstvo ne funkcionira, drugega ne moremo temu reči. Vendar tisto, kar me je pa presenetilo, je pa to, da sem od vaju dobil izjemno izjemno različne podatke. Policija trdi eno o številu ovadb in o osumljencih ter v višini škode, tožilstvo pa je odgovorilo čisto nekaj drugega. Tako da moje današnje vprašanje je pravzaprav namenjeno temu, da se poenotita oziroma da slovenski javnosti povemo, kakšen je zdaj policijsko-tožilski rezultat zadeve, tako da bodo številke seveda iste in da ne bodo različne.
Odgovarjata ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar ter minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Gospod poslanec Gorenak, tudi vam hvala za vprašanje. Kot ste že sami ugotovili, to vprašanje je name že bilo naslovljeno v mesecu oktobru. Odgovorjeno je bilo 10. 11., zato bom v veliki večini lahko svoj podani odgovor le potrdila na podlagi dodatnega preverjanja teh podatkov v policiji. Kar se tiče teh zaupnih poročil Banke Slovenije. Policija mi je potrdila, da je prejela obe poročili, in sicer prvo z dne 10. 7., drugo z dne 24. 7. 2012, nanašali pa sta se na ugotovitve iz skrbnega pregleda določene banke oziroma na poslovne izide poslovanja bančnega sektorja v Sloveniji. Glede na to, da je tudi takrat bilo ugotovljeno, da ta poročila ne vsebujejo konkretne podlage za obstoj suma v določenih kaznivih dejanjih, pa je vendarle policija na podlagi še določenih prijav nekaterih subjektov in na podlagi lastne dejavnosti ter v sklopu usmeritev specializiranega državnega tožilstva pristopila k svojim zakonskim pooblastilom in je tako v obdobju od 1. 1. 2013 do 29. 10. 2014 zaključila obravnavo 48 kaznivih dejanj, ki so bila storjena na območju Republike Slovenije. Od tega je 38 kaznivih dejanj bilo zaključenih s kazensko ovadbo, za 10 kaznivih dejanj pa je bilo po desetem odstavku 148. člena Zakona o kazenskem postopku podano poročilo na tožilstvo, ki se pošlje v primeru, ko na podlagi zbranih obvestil ni podlage za kazensko ovadbo. Od teh 38 kaznivih dejanj je bilo podanih 31 kazenskih ovadb, od tega je bilo na specializirano tožilstvo podanih 18 kazenskih ovadb, ostala pa so bila podana na okrožna državna tožilstva. Kar se tiče višine ugotovljene premoženjske škode za teh 38 kaznivih dejanj, za katere je policija podala kazenske ovadbe, znaša 126 milijonov 611 tisoč 450 evrov; tu pojasnjujem, da v tistem prvem odgovoru, ki smo vam ga podali, je bila podana približna ocena domnevnih oškodovanj okoli, in sicer je bil takrat zapisan podatek 112,4 milijona evrov. Kar se tiče trenutne obravnave, policija obravnava še 99 sumov kaznivih dejanj, povezanih s poslovanjem bank. O vseh teh so bila že obveščena pristojna tožilstva, in sicer večino usmerjajo tožilci specializiranega tožilstva, gre za 33 primerov, v ostalih primerih pa preiskovanje usmerjajo tožilci okrožnih državnih tožilstev.
Gospod predsednik, poslanke in poslanci! Dr. Gorenak, samo to bi dodal, Specializirano državno tožilstvo vodi trenutno – in to vas najbrž moti – 13 postopkov, kar je razlika od 18 kazenskih ovadb, o katerih je govorila kolegica ministrica za notranje zadeve, drugače so pa številke podobne. V tem ni nobenega misterija. Ko smo preverjali pri specializiranem državnem tožilstvu, nam je bilo povedano, kar tudi oba veva, da tožilci združujejo določene zadeve, prekvalificirajo določena kazniva dejanja. Te ovadbe se namreč nanašajo samo na 240. člen KZ, to je zloraba položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti. Dodal bi še nekaj. Vaše vprašanje, tako pisno kot danes ustno, se je nanašalo zgolj na tisto zaupno Banke Slovenije in temu je sledil tudi odgovor. Tako vprašanje kot odgovor pa sta kot taka nepopolna. Nekoliko bolj celovito vprašanje sem vsaj jaz dobil v začetku tega meseca od vašega poslanskega kolega in predsednika poslanske skupine, gospoda Tanka, ki sprašuje za celovito vprašanje, kaj je bilo storjenega glede revizij, ki so jih dale NKBM, NLB, poročila Banke Slovenije, pa tudi glede določenih ovadb, ki jih je Banka Slovenije ločeno dala. V poslovniško določenem roku bomo njemu tudi odgovorili. Mislim, da bodo ti podatki lahko bistveno bolj celovito prikazali, kako je s stanjem na področju preiskovanja tega kriminala. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Bolj priložnost ministru, ker mu je časa zmanjkalo, se mi zdi, da je hotel še nekaj povedati. Vendar mi na nekaj niste odgovorili, minister. Glejte, policija pravi, da je podala 38 kazenskih ovadb, tu pa mi pravijo, da so na tožilstvu prejeli 13 ovadb. Ne gre skupaj, za isto časovno obdobje. Jaz verjamem, da jih združujejo, ampak sem spraševal, koliko so jih prejeli. Prejeli so jih pa 38 na podlagi odgovora Ministrstva za notranje zadeve. Dobro, jih je 18, ampak tu piše pa 13. Mislim, da številke še vedno ne gredo skupaj. To je bolj časovna priložnost ministru.
Dopolnitev odgovora, prosim.
Hvala. Ne, policija je dala podatek in ministrica je dala podatek o 18. 13 jih ima pa trenutno v delu specializirano državno tožilstvo. To pa zato, ker jih je nekaj prekvalificiralo in dalo na okrožna državno tožilstva. Rad bi poudaril, glejte, na sodišču dejansko še nobenega od teh primerov ni. Ne bi se strinjal z vašo nekoliko cinično opombo, da pač na sodišču seveda ni česa pričakovati. Na sodišču ne more biti zato, ker še obtožnic ni. Potem bomo lahko se opredeljevali do dela sodišč v tem primeru. Trenutno pa, kjer ni tožnika, ni sodnika. Kar se tiče številk, pa oba veva, da so lahko številke, samo število kazenskih ovadb oziroma število sumov kaznivih dejanj je statistično zelo vprašljiva kategorija. Preprosto zaradi tega, ker v eni ovadbi imate lahko enega ali 200 osumljencev. Pod eno kaznivo dejanje imate lahko en milijon ali pa 200 milijonov. In tukaj bo dejansko treba celovit odgovor pogledati. Kot rečeno, mi ga pripravljamo za vašega kolega gospoda Tanka, ker mi teh podatkov tudi sami nimamo. In tukaj smo tudi mi, kar se tiče Ministrstva za pravosodje, žal zgolj poštarji.
Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Ja, hvala lepa. Ne zdaj toliko zaradi hudo pomanjkljivega odgovora, čeprav mislim, da številk vseeno nismo razčistili popolnoma, bolj iz razloga pomembnosti te teme. Ta tema je izjemnega pomena. Jaz mislim, da je izjemnega pomena za vse nas in da je izjemnega pomena za vse državljane. Glejte, oni so lansko leto vložili vsak nekaj nad 2000 evrov v te banke. In ta denar je nekam šel. Zato predvsem se mi zdi, da moram predlagati razpravo po poslovniku na to temo, da ministra, pristojna za to področje, se pravi ministrica za notranje zadeve in pa minister za pravosodje, vzdržujeta kondicijo, bom rekel, pri podrejenih službah, da bi te službe te stvari raziskale, jih obelodanile in da bi ti sumi kaznivih dejanj našli tudi pota na sodišče. Moja pripomba ni bila kaj dosti cinična. Res je, da ni še tam ničesar, kot pravite, nobenega obtožnega predloga, ampak saj tudi pri drugih zadevah vidimo, kakšna je ta odmaknjenost pravosodja od neke realnosti na tem področju. Predsednik, jaz predlagam, da kljub vsemu opravimo razpravo na to temo, ker se mi zdi, da bo koristna za vse nas, da bo državljanom povedala nekaj na temo, kam je šel ta denar in ne nazadnje dala pospešek, bom rekel preiskovalno-tožilskim službam. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Naslednji pa sprašuje Luka Mesec, in to ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška ter ministrico za okolje in prostor gospo Ireno Majcen.
Gospod predsednik, spoštovani zbor, hvala za besedo! Moje vprašanje se v bistvu bolj nanaša najprej na okoljsko ministrico. V zadnjih dneh je slovensko javnost v bistvu kar pretresla novica iz Cinkarne Celje, ker je bila opravljena raziskava, ki jo je vodila poljska družba Environ Poland, ki je ugotovila, ko so šli testirat zemljo v Mozirju, Za Travnikom in v Bukovžlaku, da se na teh krajih nahaja kar 22 težkih, potencialno rakotvornih kovin, in sicer nekje do 5 metrov v globino zemlje segajo. Odkrili so na primer antimon, arzen, kadmij, barij, svinec, nikelj in kobalt in tako dalje. Tukaj se zdaj postavljajo vsaj tri vprašanja. Prvo vprašanje je: Kako je možno, da slovenska javnost do sedaj ni bila seznanjena s tem? Drugo vprašanje, ki je povezano s prvim. Proti Sloveniji že teče postopek zaradi Cinkarne Celje, ker ga je Evropska komisija sprožila v začetku leta. Ministrstvo za okolje je takrat pri velenjskem podjetju Erico naročilo raziskavo. To podjetje je pa presenetljivo odkrilo, da nevarnih snovi na teh krajih ni, kar seveda zdaj nova raziskava poljskega podjetja postavlja na laž. In me v bistvu v zvezi s tem zanima: Kako je to možno oziroma ali na ministrstvu že iščete potencialno odgovorne in kako boste ukrepali proti njim? Za gospoda ministra Počivalška pa naslednje vprašanje. Cinkarna Celje je trenutno v postopku privatizacije in kot smo videli že v določenih primerih v Sloveniji, recimo v trboveljskem Lafargeu, privatizacija tudi okoljsko sliko še poslabša, ker so privatnemu lastniku še toliko bolj v interesu pač kratkoročni profiti, zato me zanima: Kaj boste v luči privatizacijskega procesa v zvezi s tem ukrenili? Prvi problem je, da se bo verjetno znižala cena podjetij po tem razkritju, drugi problem pa je, kako se lahko izognemo ekološki ali pa nadaljevanju katastrofe po privatizaciji tega podjetja? Hvala.
Odgovarjata ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen in minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec Luka Mesec! Pri odgovoru na vaša vprašanja bi začela s tem, da je bila onesnaženost Celjske kotline s težkimi kovinami opredeljena s številnimi študijami. Na podlagi rezultatov analiz vzorcev, ki jih je bilo v zadnjih desetih letih na območju Celja več kot petsto, je glede uredbe o mejnih opozorilnih in kritičnih emisijskih vrednostih nevarnih snovi v tleh dobrih šesto petdeset hektarov ožjega območja Celja prekomerno onesnaženega s težkimi kovinami, kadmijem, svincem, cinkom, arzenom. Onesnaženje in pa ta dejstva so posledica seveda pretekle industrijske dejavnosti pa tudi sedanje, ne samo v Celju, ampak tudi njegovi okolici. Sama tovarna, torej Cinkarna Celje obratuje več kot sto trideset let. Res je, da se je z vstopom Slovenije v Evropsko unijo pričelo tudi z implementacijo zakonodaje, kamor spada tudi problematika onesnaženosti tal oziroma tudi problematika tako imenovanih starih bremen. Res je, da je bila uredba za sanacijo Celjske kotline v začetku letošnjega leta na nek način pripravljena, je pa bilo opozorjeno, da je treba pred tem postopkom na novo implementirati uredbo o tleh in še nekaj drugih dokumentov je, ki se vežejo na to uredbo. Zato bo ministrstvo nemudoma pristopilo k strokovni študiji, ki bo omogočila pripravo te uredbe o tleh. Zato se z vami ne strinjam, da so ti podatki tako pretresljivi, tako novi, nekaj takšnega, o čemer Slovenci do sedaj nismo bili seznanjeni. Res je, ko govorimo o postopkih proti Cinkarni Celje, je lokacij za poimenovanje ali pa uporabljanje tega imena več. Eno je današnja proizvodnja Cinkarne Celje, eno je odlagališče nenevarnih trdnih odpadkov Bukovžlak, eno je odlagališče sadre Za Travnikom, potem je odlagališče sadre Bukovžlak, potem je območje proizvodnje v stari cinkarni pa območje Tehnopolisa pa proizvodnja današnje Cinkarne Celje in pa območje, kjer je občina Celje zgradila Regionalni center za ravnanje z odpadki. Pri samem inšpekcijskem nadzoru, ki je vezan predvsem na to, da je v Cinkarni Celje bilo izdano IPPS dovoljenje, na podlagi katerega so za posamezne parametre bile določene mejne vrednosti in sama tovarna je dolžna v skladu z izdano odločbo poročati o monitoringih, ki se opravljajo tako za tla, za podzemne vode in tudi za zrak. Kadar so te mejne vrednosti prekoračene, je ARSO dolžan obvestiti inšpekcijske družbe, ki potem ukrepajo. Tako da je inšpekcija v okviru tega izvajala redne in pa izredne nadzore v Cinkarni Celje. Prav tako je bilo v letošnjem letu izdana ureditvena odločba, v kateri je bilo naloženo, da mora do konca leta zaradi večkratnega puščanja cevovoda, po katerem transportira sadro na deponijo, zamenjati prvih sedemsto metrov cevovoda. Nadalje je bila letos izdana ureditvena odločba družbi Nivo. Pri iskanju odgovornih je prav gotovo zelo pomembno, da se nakaže, če so kakšni indici, če so kakšna vedenja, torej na kateri objekt, na katero pravzaprav stopnjo tega postopka se obračate na ministrstvo, torej proti komu ukrepati. Samo delo na tem projektu zajema pravzaprav toliko ljudi, da je bistvenega pomena. Je pa res, da po Zakonu o varstvu okolja tisti, ki je lastnik oziroma povzročitelj, plača in tudi se vodijo inšpekcijski postopki, ko se ugotavlja, kdo je povzročil odpadke na teh področjih.
Hvala, gospa ministrica. Ali želi poslanec gospod Mesec dopolnitev vprašanja oziroma odgovora?
Hvala. Gospo ministrico bi vprašal: Kako si razlagate to diskrepanco med študijo velenjskega podjetja Erico in poljskega podjetja Environ? Ali v zvezi s tem tečejo kakšni preiskovalni postopki proti odgovornim? Za gospoda ministra pa ohranjam isto vprašanje kot prej.
Hvala. Predlagamo, da damo gospodu ministru najprej čas za odgovor.
Spoštovana predsedujoča, poslanke, poslanci, gospod Mesec. Jaz moram povedati, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ni pristojno za prodajo podjetij v deloma državni lasti, da je to kot nosilec projekta Ministrstvo za finance, in tudi ne za izvajanje okoljske politike. Vendar pa moram povedati, da sem kljub vsemu zelo zaskrbljen, ker se ravno v procesu prodaje začenja problematizirati okoljski vidik poslovanja Cinkarne Celje. Moram povedati, da se bomo v okviru vlade prizadevali, da se ti okoljski problemi, kolikor jaz to poznam, izvirajo iz preteklega obdobja, sanirajo. Gre za to, da mi ocenjujemo, da najverjetneje ni naključje, da so se te zadeve pojavile sedaj v procesu prodaje. Pričakujem tudi, da bo Slovenski državni holding naredil vse potrebno, da zadeve, ki so sedaj prišle v javnost, ne bi vplivale na prodajni proces in pa na ceno. Gre namreč za to, da je Cinkarna Celje podjetje s tisoč zaposlenimi, 150 milijoni evrov letnega prometa, več kot 80 % svoje proizvodnje izvažajo na globalne trge. Začel se je je proces prodaje, in sicer oktobra 2014 s povabilom na javno izbiranje neobvezujočih ponudb, 12. 12., se pravi pred nekaj dnevi se je objavil tudi izbor kandidatov, ki naj dajo zavezujoče ponudbe, in verjamem, da bo Slovenski državni holding ta proces prodaje izpeljal s poudarkom na tem gospodarskem delu podjetja. Zadeve, ki so zgodovinsko gledano obremenjevale okolje v Celju, pa bomo morali rešiti. Verjamem pa, da tudi sedanje poslovanje, to, kar smo slišali, poteka v okviru predpisanih okoljskih standardov. Hvala.
Hvala. Besedo dajem še gospe ministrici Ireni Majcen.
Hvala. Rada bi povedala, da je analiza, ki smo jo prejeli s strani tega podjetja, ki je zadnje delalo preiskave, obsežna. Treba je najprej preveriti, ali se globina jemanja vzorcev ujema pri obeh podjetjih, ali se tudi nabor vseh potrebnih raziskav [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]se mi danes zdi prehitro govoriti o morebitnih ukrepih. Prva naloga je preveriti samo poročilo. Hvala.
Hvala. Poslanec gospod Luka Mesec.
Hvala. Jaz bi vseeno na podlagi drugega odstavka 264. Člena Poslovnika predlagal, da Državni zbor o tej problematiki opravi razpravo. Mislim, da nisem dobil zadovoljivih odgovorov na nobeno od treh vprašanj. Se pravi ne na to, kakšna je zdravstvena ogroženost prebivalcev in kakšni so predvideni ukrepi, da se stanje izboljša v Celjski kotlini, ne na to, kaj se lahko v privatizacijskem postopku postori, in ne na to, kako bomo poiskali odgovorne za nastalo stanje oziroma predvsem odgovorne za dolgoletno zavajanje javnosti na tem področju. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra, v okviru glasovanj. Naslednji bo Tomaž Lisec postavil vprašanje ministru za infrastrukturo gospodu dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Spoštovani minister, ostali ministri, kolegi in kolegice! Konec leta 2013 smo sprejemali energetski zakon. Že v prvi obravnavi sem opozoril na problem, ki se zna pojaviti z vzpostavitvijo tako imenovanih energetskih izkaznic. Opozoril sem, da je dikcija v zakonu, [[…]]urejena je poenostavitev za izdelavo izkaznic obstoječih stavb, s čimer bo zagotovljena primerna nizka cena izdelave." In še potem nekaj stavkov, da bomo imeli probleme s tem 333. členom zakona, predvsem s četrtim odstavkom glede večstanovanjskih stavb, glede tega kdo lahko izdaja izkaznice, kajti piše: [[…]]"pooblaščena pravna ali fizična oseba", ter seveda tisto, kar me najbolj moti pri posameznih zakonih, to pa je potem stavek, ko dobijo uradniki svoja krila in naredijo vse po svoje in še tako dobro vsebino uničijo s svojo obliko. To pa je, da podrobno še vsebino, obliko in metodologijo za izdajo energetske izkaznice ter vsebino podatkov predpiše minister, pristojen za energijo. In za zaključek. V 540. členu imamo: " … lastniki morajo najkasneje do 31. decembra 2014 zagotoviti izvajanje petega odstavka tega zakona." Še nekaj dni nas loči do 1. 1. 2015. Ne samo da lastniki ne morejo narediti svojega dela, problem je, ker ga država ni naredila. Najprej so spremenili uradniki uredbo, ko smo zagnali vik in krik o visokih stroških energetskih izkaznicah. Potem so čez skoraj pol leta ugotovili, da so se sklicevali na prejšnji zakon in je bila uredba neveljavna. Sedaj, spoštovani minister, je naloga na vas, da v teh zadnjih izdihljajih tega leta ali spremenite zakon ali pa naredite nov pravilnik. Minister, sprašujem vas: Kdo je kriv, da projekt tako imenovanih energetskih izkaznic še ni v veljavi? Kako boste rešili problematiko – ali z zakonom ali s pravilnikom? Jaz menim, da bi lahko spremenili zakon. Kljub direktivi EU bi morda še za eno leto podaljšali neizvajanje tega, pa se morda tudi na kak drug način izognili globi. Zanima me časovnica do 31. 12. 2014, kajti vemo, Vlada mora sprejeti, mora biti objavljena v Uradnem listu in s 1. 1. 2015 so lastniki že podvrženi globam, če energetske izkaznice pri oddaji oziroma prodaji stanovanja oziroma nepremičnine ne bodo imeli. In še za konec: Koliko je bilo lobiranja pri vpeljavi energetskih izkaznic? Kdo bo prevzel odgovornost za šlamastiko? Hočem imena in priimke uradnikov. Kaj menite, ali ste s tem projektom zmanjšali ali povečali birokracijo v naši državi?
Hvala. Besedo ima minister za infrastrukturo.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod Tomaž Lisec! Hvala za zelo aktualno vprašanje, na katerega bom skušal podati čim bolj aktualen odgovor. Če se kar lotim samega pravilnika o metodologiji izdelave in izdaje energetskih izkaznic. Res je, tega smo se lotili spreminjati. Uvajamo spremembe, ki bodo omogočale enostavnejšo izdelavo energetskih izkaznic za večstanovanjske stavbe, tako da jih bo možno izdati tudi ločeno za posamezno stanovanje. In ta pravilnik nameravam jutri podpisati in v petek je predvidena objava v Uradnem listu. Se pravi, v petek ta teden. Če samo malo stvari pojasnim. Pravilnik je bilo pač treba sprejeti zaradi novega energetskega zakona, ki je bil sprejet marca letos, in sicer so nove vsebine glede na stari pravilnik naslednje: način oglaševanje v tiskanih medijih se ureja drugače, potem nadzor nad izdanimi energetskimi izkaznicami in pa možnost izdelave energetske izkaznice za posamezni del v večstanovanjskih stavbah. To, kar sem rekel, da je ključna sprememba. Zadnje je namreč narejeno s tem namenom, da se omogoči izdelava energetske izkaznice za posamezni del stavbe, torej za posamezno stanovanje za sorazmeren strošek. Rešen bo torej ta problem zaradi višjega stroška cene energetske izkaznice za posamezno stanovanje v večstanovanjskih stavbah s skupnim ogrejevalnim sistemom. Ni pa res, da se do sedaj teh energetskih izkaznic za posamezna stanovanja ni dalo izdelati ali da se niso izdelovale. S tem v zvezi bi pojasnil, da se energetske izkaznice izdajajo in jih je možno pridobiti v Sloveniji že od 4. julija lansko leto, torej leta 2013, to je več kot leto in pol tako rekoč že, in sicer tudi za večstanovanjske stavbe in njihove posamezne dele. Problem pa je bil v tem dejstvu, da je treba pri izdelavi energetskih izkaznic za posamezni del v večstanovanjski stavbi s skupnim ogrejevalnim sistemom upoštevati lastnosti celotne stavbe. Zaradi tega je prišlo do nesorazmernega stroška izdelave tovrstnih energetskih izkaznic, saj je bila smiselna izdelava energetske izkaznice za celotno stavbo, ker so tudi ukrepi energetske učinkovitosti nanašajo na celotno stavbo, kar je tudi praksa v večini drugih evropskih držav. Z energetskim zakonom spomladi pa smo omogočili, da se izdelava energetskih izkaznic lahko financira tudi iz rezervnega sklada kot strošek rednega upravljanja stavbe, vendar je v ta namen potrebno 50-odstotno soglasje sostanovalcev. Sedaj v večini primerov do takega soglasja ni prišlo in je nastal ta problem financiranja s strani posameznega lastnika stanovanja. Cena takšnih izkaznic, če se stanovalci v stanovanjski stavbi dogovorijo, je potem na posamezno stanovanje najugodnejša. Pri sprejetju energetskega zakona smo iskali tudi več tehničnih in pravnih rešitev za problem energetskih izkaznic v večstanovanjskih stavbah. Odločili smo se, da bomo breme rešitve sedaj prevzeli s tehnično rešitvijo, tako da se v pravilniku predvidi poseben postopek, ki bo omogočil izdelavo izkaznice samo za posamezni del, pri čemer ne bo treba torej iskati soglasja sostanovalcev. Še to. V medijih se tudi pojavljajo očitki, zakaj se ne omogoči merjenje energetske izkaznice za posamezno stanovanje. Ključni razlog je v tem, da v tem primeru ni zagotovljena primerljivost med izkaznicami, v teh primerih tudi ni možno pridobiti priporočil za energetsko sanacijo, prav tako pa te merjene količine toplotne energije na posamezna stanovanja niso povsem merodajne, saj so v teh količinah vključeni tudi razni faktorji, deleži skupnih prostorov, itn. Tukaj bi želel povedati še nekaj stvari. Se pravi rok, ko je treba izkaznico imeti pri oglaševanju, se začne s 1. 1. 2015. Od 24. 2. 2015 pa je treba pri prodaji predložiti tudi izkaznico. To je v vseh primerih, ko gre za prodajo ali oddajo v najem za čas, ki je daljši od enega leta. Okrog krivde, šlamastike in teh zadev, pa se, bom rekel, na podlagi tega mojega krajšega časa na ministrstvu ne bi želel izrekati. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod Lisec zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala minister. Jaz upam, da ste vi prebrali 333. člen zakona in četrti odstavek, "Ko lastnik posameznega dela stavbe v večstanovanjski stavbi, za katero se lahko izda energetska izkaznica le za celotno stavbo, naroči izdajo energetske izkaznice, izdana energetska izkaznica velja za celotno stavbo." Vi pa danes pravite, da boste naredili pravilnik, ki bo urejal tudi posamezne enote znotraj večstanovanjske stavbe. Po mojem mnenju, spoštovani minister, boste s tem kršili četrti odstavek 333. člena zakona. Po mojem mnenju tako odgovornost, če boste kršili zakon, ne bo samo na vaših uradnikih, ampak tudi na vas. Spoštovani, zanima me - ker niste odgovorili, rekli ste, jutri gre v podpis: Kakšno je bilo sodelovanje javnosti pri tem projektu, pri oblikovanju pravilnika? Glede odgovornosti me vaš odgovor zelo žalosti. Mislim, da moram biti nekdo odgovoren. Zato me tudi zanima: Koliko ljudi je delalo na tem projektu? Kdo je vodil ta projekt? Kakšen je strošek izdelave tega projekta? Spoštovani minister, na vprašanje, kakšna bo cena izkaznic, ste rekli, da bo najugodnejša. V prvi obravnavi prejšnjega zakona sem dobil nek tekst, kjer je pisalo: "Najvišja cena za izdajo energetske izkaznice ne bo določena, ampak naj bi bila cena od 200 do 500 evrov za enostanovanjsko hišo in od 2 do 3 tisoč evrov za večstanovanjsko zgradbo. Vi pa pravite, da bo najugodnejša. Mislim, da nobena cena ni ugodna, ampak odgovor "najugodnejša" me nikakor ne zadovolji. Skratka, mislim, gospod minister, da so imeli vaši uradniki eno leto časa, da naredijo. Ne krivim izključno vas. Vas krivim samo za zadnji mesec, ko ste se s tem morali bolj konkretno ukvarjati. Ampak dejstvo je, da uradniki v skoraj enem letu niso naredili svoje naloge, sedaj pa pričakujete od ljudi, da bodo od 1. 1. 2015 imeli energetsko izkaznico, drugače pa v skladu z zakonom plačevali globe. Neresno od države do njenih prebivalcev, na žalost.
Hvala. Gospod minister ima možnost za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Glejte, izkaznice je bilo, kot rečeno, mogoče izdelati ves čas od julija 2013, v večstanovanjskih stavbah kot izkaznico za celotno stavbo, ki so zaradi tega, ker je treba obdelati celotno stavbo, dražje, vendar če se stanovalci uspejo dogovoriti, da to plačajo iz rezervnega sklada, je v tem primeru na enoto stanovanja tak način najugodnejši za posamezno stanovanje. Seveda, če se sam stanovalec loti izdelovati izkaznico za svoje lastno stanovanje, je ta varianta sicer še vedno cenejša kot izdelati izkaznico za celotno stanovanje, vendar ne tako ugodna, kot če ta strošek za celotno stavbo stanovalci razdelijo med seboj. To sem hotel pojasniti. Upam, da je dovolj jasno. Glede tega, koliko je projekt stal, vam zdajle ne morem postreči s številkami, lahko pa te informacije podam naknadno.
Hvala. Gospod Lisec, izvolite.
Zelo na kratko. Predlagam razpravo, kajti minister na več kot polovico vprašanj ni odgovoril, niti ni odgovoril na ključno vprašanje, ali je pravilnik po njegovem mnenju v neskladju z zakonom; skratka, v neskladju z Energetskim zakonom. Predlagam razpravo.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Gospa Iva Dimic bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovana ministrica in ministrski zbor, kolegice in kolegi! V letošnjem letu smo bili v okolju, iz katerega izhajam, torej na Notranjskem, soočeni z večjimi naravnimi nesrečami, najprej v februarju z žledom, nato pa v jesenskih mesecih s kar tremi obilnimi poplavami. Poplave so najbolj prizadele občino Loška dolina, pa tudi številne druge občine, Logatec, Cerknico, Postojno in Ilirsko Bistrico. Niti še ni bila sanirana najnujnejša škoda iz septembrskih poplav, že sta naše območje zajela kar dva nova poplavna vala v novembru. Škoda je ogromna, tako na objektih kot na infrastrukturi pa tudi na opremi. Večino škode oškodovanci s strani zavarovalnic ne bodo prejeli povrnjene, saj objektov in opreme bodisi nimajo zavarovanih ali pa nimajo vključenega zavarovanja za poplave kot posebnega zavarovalnega rizika. Številni prebivalci, tudi cele družine, ki so se umaknili iz poplavljenih hiš, se nimajo sedaj kam vrniti, kajti voda jim je uničila vso opremo v njih. Za bivanje bi potrebovali vsaj najnujnejšo opremo, pohištvo in gospodinjske stroje. Mnogi prizadeti nimajo sredstev za nakup nove opreme in tudi ne nobene možnosti najetja kredita. Komisije sicer popisujejo škodo na objektih, vendar bodo ta sredstva s strani države prišla z zamikom najmanj pol leta in še to bodo sredstva namenjena le za sanacijo objektov. Država pa tudi občine pa bi morale prizadetim občanom zagotoviti določena sredstva, ki bi bila namenjena za najnujnejše pogoje bivanja. Gospa ministrica, sprašujem vas: Na kakšen način boste zagotovili potrebna sredstva za preskrbo prebivalcev z najnujnejšo stanovanjsko opremo in tako zagotovili prizadetim prebivalcem najosnovnejše pogoje za njihovo prebivanje? Govorim o regiji, ki je gospodarsko ena najšibkejših v Sloveniji. Hvala za vaš odgovor, gospa ministrica.
Hvala. Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Majcen.
Hvala, spoštovana predsedujoča, spoštovana gospa Iva Dimic. Slovenija je v letošnjem letu bila kar nekajkrat prizadeta po naravnih nesrečah, in to večjega obsega. Te nesreče so povzročile tudi veliko materialno škodo. V mesecu februarju je del območja Slovenije prizadel žled, njemu je sledila odjuga in povzročila obsežne poplave v presihajočih kraških jezerih in proženje tudi velikega števila zemeljskih plazov. Avgusta so neurja in hudourniške poplave prizadele območja Polhovega Gradca in Koroške, žal pa ocenjena škoda ni dosegla praga za uporabo sredstev državnega proračuna za odpravo posledic naravnih nesreč. V jesenskih mesecih so se poplave vrstile vsak mesec; torej med 12. in 16. septembrom, med 21. in 24. oktobrom ter med 6. in 14. novembrom. Do sedaj je izveden postopek ocenjevanja neposredne materialne škode zaradi navedenih naravnih nesreč, škoda po žledu, zdaj bomo govorila o približnih številkah, 430 milijonov, škoda po poplavah v mesecu septembru 154 milijonov. Postopek ocenjevanja škode po poplavah oktobra in novembra še poteka. Uporaba sredstev državnega proračuna pri odpravi posledic naravnih nesreč je opredeljena z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč in skladno z določili zakona in na njegovi podlagi sprejetimi podzakonskimi akti se sredstva državnega proračuna lahko uporabijo za delno obnovo poškodovanih objektov, namenjenih bivanju ali namenjenih izvajanju dejavnosti. Ministrstvo za okolje in prostor v skladu z določili zakona je pristojno za obnovo objektov v lasti ministrstva, lokalnih skupnosti, v lasti oseb javnega prava, katerih ustanovitelj je lokalna skupnost, kot tudi za obnovo stvari v lasti oseb zasebnega prava. Pri tem pa je treba ugotoviti, da zakon izrecno prepoveduje dodelitev sredstev državnega proračuna, zagotovljenih na podlagi tega zakona, za zagotovitev osnovnih pogojev za življenje, intervencije in druge ukrepe v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami. Ministrstvo za okolje in prostor tako nima pravne podlage za dodelitev sredstev državnega proračuna, razen na način, kot tu določa zakon. Povedati je treba, da v skladu z veljavnimi predpisi lahko socialno ogroženi oškodovanci dobijo enkratno denarno pomoč v primeru naravne nesreče na podlagi predpisov, ki urejajo področje sociale in o čemer odločajo pristojni centri za socialno delo. Ne glede na do sedaj povedano pa je treba ugotoviti, da sodi izvajanje ukrepov za zaščito in reševanje kot tudi odprava posledic naravnih nesreč med izvirne pristojnosti lokalne skupnosti in župana, kot je to določeno z Zakonom o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, za kar je tudi oblikovana rezerva proračuna občine. Tako so občine dolžne zagotoviti začasno nastanitev najbolj ogroženega prebivalstva v okviru svojih možnosti. Ne nazadnje pa smo seveda velikokrat priča tudi zbiranju sredstev, humanitarnem zbiranju sredstev za takšne oškodovance, kajti ve se, da možnosti, da se objekti ali pa če gledamo zdaj na kmetijstvo, torej da se kmetijska zemljišča, proizvodnja na kmetijskih zemljiščih lahko zavaruje pred škodo po poplavah, je na nek način za državljane ustrezno, da si zagotovijo varnost tudi s pomočjo tega instrumenta. Hvala.
Hvala. Gospa Dimic zahteva dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat ravno zato sem omenila, da govorim o regiji, ki je med gospodarsko najbolj šibkimi v Sloveniji. To pomeni, da je v bistvu med prebivalci zelo nizka zaposljivost oziroma velika brezposelnost in da so plače zajamčene oziroma najnižje, kar je mogoče, v tej regiji. Zato govorim, da mnogi občani nimajo niti finančnih sredstev, da bi si lahko zagotovili neke vrste zavarovanje. Hkrati pa bi še dodala, da je večino teh občin, katere so bile prizadete v novembrskih poplavah, septembrskih, bilo prizadetih že v mesecu februarju in da so občine iz svojih rezervnih interventnih skladov že izčrpale vsa sredstva, namenjena takojšnjim odpravam posledice. Kolikor pa vem, kolikor pa je meni znano, pa ne vem, če ima Vlada oziroma, če ima tudi država ta rezervni sklad, iz katerega lahko takoj črpa sredstva, ne pa en mesec ali pa dva meseca po nesreči. Govorim o tem in vas tudi hkrati ponovno sprašujem, spoštovana gospa ministrica: Ali se boste zavzeli za spremembo Zakona o odpravi posledic naravnih nesreč, na podlagi katere bodo prizadetim zagotovljena sredstva tudi za nakup nadomestne opreme, poškodovane v naravnih nesrečah, ne nazadnje tudi gasilske in gospodarske opreme? Mislim, da govorimo o stvareh, ki so dejansko najnujnejše za te prebivalce, da se lahko vrnejo v svoje stanovanje. Že dvakrat letos so se poskušali nekako sami sanirati, teh pa sredstev nikjer ni več. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite za dopolnitev odgovora.
Vlada Republike Slovenije bo proučila možnost za zagotovitev dela sredstev humanitarnim organizacijam, da bi najbolj prizadeti občani prejeli potrebna tako denarna sredstva kot tudi opremo. Vsekakor pa je ob tem treba poudariti dejstvo, da Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč ni zakonsko socialni korektiv, čeprav vsebuje tudi močno socialno noto. Zato mora v prvi vrsti kot dober gospodar vsak lastnik sam poskrbeti za svoje premoženje, predvsem z ustreznim zavarovanjem pri zavarovalnicah. Vemo tudi, da smo pri ukrepih, kako ravnati v času EU opozarjanja na poplave, velikokrat ugotavljali različno odzivnost občanov. Torej, nekateri občani so ta opozorila jemali zelo resno in so poskrbeli, da je v stanovanjskih stavbah ali, bi rekla, v proizvodnih obratih se naredilo veliko, da ni prišlo do zalivanja z vodo, medtem ko drugi občani temu niso namenjali toliko pozornosti in je seveda do škode prihajalo v mnogo večji meri. V prvi vrsti mora kot dober gospodar vsak poskrbeti zase, to poudarjam predvsem zaradi tega, ker se nam podobni dogodki lahko dogajajo še naslednje leto ali v prihodnosti še mnogokrat. Socializacija tveganja zaradi naravnih nesreč, ki jo v delu predstavlja Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, ne sme in ne more nadomestiti odgovornost lastnika za lastno premoženje. Res pa je, da na Ministrstvu za okolje in prostor že dalj časa poteka priprava za spremembe tega zakona, te zakonodaje, predvsem zaradi tega, ker se zavedamo pomembnosti hitre dodelitve potrebnih in pripadajočih sredstev. Res pa je, da se s spremembo predpisov s področja odprave posledic naravnih nesreč, s katerimi želimo doseči predvsem večjo učinkovitost in skrajšati čas, ki je sedaj potreben za pripravo programov odprave posledic in nesreč, v času usklajevanja lahko spremeni, lahko prihaja do preobratov, tako da je to delo, ki nas čaka v naslednjem letu, leto pa pol. Hvala.
Hvala. Gospod Primož Hainz bo postavil vprašanje ministru za obrambo gospodu Janku Vebru. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, ministrski zbor! Gospoda Janka Vebra sprašujem: Kaj nameravate narediti z nekdanjimi vojaškimi objekti, ki so prazni in propadajo? Konkretni primer, ki me zanima, je območje, na katerem je stala in delovala nekdanja Vojašnica 26. oktobra – preimenovana Vojašnica Ivana Cankarja na Vrhniki. To območje je že nekaj let prazno, objekti propadajo, razrašča se grmovje. Občina Vrhnika je Ministrstvo za obrambo z dopisom, pa tudi na skupnih srečanjih, že večkrat predlagala, da bi bilo smiselno, da se nekateri objekti na navedenem območju dodelijo v uporabo občini, a do tega do sedaj ni prišlo. Razlogov za smotrnost take dodelitve je mnogo. Dovolite mi, da omenim le najpomembnejše. V občini Vrhnika se v prihajajočih letih na podlagi rojstva otrok predvideva večje število vpisov otrok v osnovo šolo, zato mora občina zagotoviti dodatne prostore za šolske dejavnosti Osnovne šole Antona Martina Slomška. Obnovo objekta kasarne oziroma učilnic poleg novozgrajenega vrtca bi omogočila izpolnitev te zahteve. Občina prav tako potrebuje prostore za podjetniški inkubator, saj je po zaprtju večjih podjetij narastla brezposelnost, zato je mladim treba omogočiti prostor za razvoj in delovanje podjetništva. Išče se tudi rešitev za zmanjšanje prometne obremenjenosti. Na delu lokacije bivše vojašnice bi lahko občina poskrbela za ureditev ustrezne severne obvoznice. Nekatera športna društva sicer imajo prostore v brezplačnem najemu, a so ti v zelo slabem stanju, potrebna je priključitev na kanalizacijo in na vodovodno omrežje. Potrebe po prostorih se za delovanje društev in zvez kaže tudi na področju kulture, že vrsto let se tudi nakazuje potreba po ureditvi mladinskega centra. Namesto da država pusti propadati objekte v nekdanji Vojašnici 26. oktobra, bi bilo smiselno, da jih, vsaj v zasledovanju gospodarnega ravnanja s svojim premoženjem, dodeli občini Vrhnika v trajno uporabo ali v najem za daljše časovno obdobje, kar bi omogočilo občini odločitev za večja vlaganja, ki bi bila potrebna za namen možnosti uporabe in spremembe dejavnosti. Zanima me: Ali se boste lotili omenjene problematike in na kakšen način boste to storili? Kajti, nadaljnje propadanje objektov ob jasno izraženih potrebah in zavzetosti lokalne skupnosti ni le nekoristno, temveč tudi nedopustno. Hvala lepa za odgovore.
Hvala. Odgovor bo podal minister za obrambo gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav kolegu Hainzu. V uvodu moram povedati, da si na Ministrstvu za obrambo prizadevamo, da vse neperspektivne nepremičnine poskušamo odprodati iz razloga, ker potem ta sredstva namenjamo za urejanje, posodobitev ali tudi novogradnjo znotraj tistih vojašnic, ki jih potrebujemo za delovanje Slovenske vojske. Skratka, to je vir, ki ga želimo sami ustvarjati, zato da lahko rešujemo vse potrebe ali pa del potreb, ki jih imamo znotraj svojih vojašnic. Konkretno pa je tudi ta del, po katerem me sprašujete, Vojašnica 26. oktobra na Vrhniki, opredeljena v enem delu kot neperspektivna in je zato bila tudi že pred časom uvrščena v odlok Državnega zbora o ravnanju s stvarnim premoženjem države za posamezno leto z namenom odprodaje. Ne glede na to, da gre za zelo atraktivno lokacijo, pa ugotavljamo, da se investitorji ne odločajo za nakup, ker je treba vložiti zelo veliko sredstev v infrastrukturo, tako da lahko potem posamezna vojašnica oziroma objekt sploh zaživi oziroma da cel kompleks lahko funkcionira z urejeno infrastrukturo. Torej eden od problemov je, kako zagotoviti infrastrukturo, ki bo podlaga za to, da potem lahko ta kompleks ustrezno vključimo v razvojne potrebe občine ali drugih zasebnih investitorjev. Ob tem želim poudariti, da je Ministrstvo za obrambo ves čas zelo tesno sodelovalo z občino in je tudi kar del teh objektov že namenjen aktivnostim, ki so bile izkazane oziroma za katere je bil izkazan interes na območju občine Vrhnika. Tako je del teh objektov že namenjen za potrebe Zavoda za šport, kulturo in turizem in tudi za Strelsko društvo Vrhnika in Športno lokostrelsko društvo ima ravno tako prostore v nekdanji vojašnici. Hkrati pa smo tudi v primeru požara v vrtcu na Vrhniki pristopili na pomoč na način, da je del objektov bil namenjen otroškemu vrtcu. Predan je pa ravno tako del teh zemljišč v last občine Vrhnika, zato da lahko tudi razširi vrtec, ki tam že funkcionira in to sledi tudi tem potrebam, ki ste jih izpostavili v svojem vprašanju. Hkrati pa moram povedati, da je ta kompleks zanimiv tudi za posamezna ministrstva. Ministrstvo za promet, denimo, je že uredilo enega od teh objektov za svoje potrebe, Ministrstvo za javno upravo želi urediti del tega kompleksa za potrebe upravne enote v Vrhniki, Ministrstvo za obrambo pa je ravno tako del tega kompleksa opredelilo kot perspektiven za to, ker želimo v enem od teh delov urediti arhiv, ker imamo enostavno premalo prostora v obstoječih prostorih. Tako se interes za urejanje tega dela, ki ga predstavlja Vojašnica 26. Oktobra, prepleta med kar številnimi deležniki. Ta hip je verjetno problem v tem, ker se obstoječi kompleks ne vzdržuje in daje verjetno tudi vizualno slabo podobo. Mi imamo sicer sklenjene pogodbe tako z Zavodom Ivana Cankarja za kulturo, šport in turizem ter s Strelskim društvom Vrhnika in z Društvom za športno lokostrelstvo dogovor, da tudi skrbijo za košnjo tega kompleksa, vse do pločnikov. Nekatere stvari bo najbrž treba tudi pogledati, kako se izvajajo, zato da bo izgled celotnega kompleksa tudi lepši in bo, bi rekel, manj obremenjeval okolje, v katerem se nahaja. Skratka, interes je, da se kompleks nameni za potrebe občine, bo pa v nadaljevanju treba tudi dogovoriti postopke, ki so potrebni za to, da občina tudi pride do teh zemljišč. In če gremo v to obliko, kot ste jo izrazili v svojem vprašanju, da se da v uporabo ali kaj podobnega, bo treba ta postopek peljati preko Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ker gre za obliko regijskih razvojnih [[izklop mikrofona]]
Hvala za odgovor. Gospod Primož Hainz želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Potem imam – če je ta volja, bom rekel, na obeh straneh – potem imam prošnjo v imenu občine, če lahko tako rečem, torej terena, na katerem sem bil izvoljen, da se čim prej Vlada odloči, kaj bi rada s tem objektom in potem seveda pove tudi občini, kje bi bil lahko njen delež, da bi se občina lahko vedla racionalno glede na probleme, ki se v bodoče nakazujejo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, želite dopolniti? Izvolite.
Hvala. Zagotovo bomo s strani Ministrstva za obrambo pristopili k temu, da se ta vprašanja urejajo. Okviroma sem že povedal, da zaradi tega, da če je mogoče odprodati kakšen del zemljišča ali objekt, zato da pridobimo sredstva. Sicer pa bomo res pospešili vse te postopke, ki so potrebni za to, da se z občino dogovorimo, kateri del je za njih perspektiven, in da potem tudi občina lahko vzpostavi kontakte, recimo, z Ministrstvom za gospodarstvo, ki opredeli tudi postopek, da pride do teh nepremičnin, ki bi bile primerne tudi za potrebe gospodarstva, tudi infrastrukture. Del teh potreb pa bomo, kot sem povedal, tudi reševali znotraj posameznih ministrstev. Najbrž ne bi bilo odveč, če bi poskušali tudi eno koordinacijsko skupino oblikovati, kjer bi lahko sproti usklajevali interes posameznih ministrstev kot tudi občine, tako da bi ta kompleks čim prej zaživel. Torej, to pobudo, ki ste jo dali, bom zelo resno vzel in tudi nadaljevali s temi postopki, da pride do ureditve tega kompleksa. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod Danijel Krivec bo postavil vprašanje ministru brez resorja, pristojnemu za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospodu Gorazdu Žmavcu. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica, lep pozdrav vsem ministricam in ministrom in pa kolegom in kolegicam! Ministra brez resorja, pristojnega za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospoda Gorazda Žmavca sprašujem naslednje. Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu je na svoji 2. nujni seji 5. 11. 2014 obravnavala problematiko reforme krajevnih uprav v deželi Furlaniji–Julijski krajini v luči zmanjševanja moči odločanja slovenskih županov, manjšega vpliva dvojezičnih občin v načrtovanjih tako imenovanih medobčinskih teritorialnih unijah ter posledično znižanje zaščite slovenske manjšine v teh pokrajinah. Na omenjeni seji je komisija med drugim tudi sprejela sklepe in pozvala Vlado Republike Slovenije, da ob upoštevanju stališča slovenske manjšine v Italiji še naprej vlaga vse napore za zaščito njenih pravic ter tudi predlaga Uradu predsednika Republike, da podpre napore tako Vlade Republike Slovenije kot tudi manjšincev pri zagotavljanju zaščite pravic slovenske manjšine. V vmesnem obdobju so se odvili nekateri dogodki in v medijih lahko zasledimo, predvsem v zamejskih medijih, da je Deželni svet Furlanije-Julijske krajine 26. novembra z glasovi tako sredincev kot leve sredine odobril reformo lokalnih uprav. Mi smo na tej seji takrat, ki je bila zaprta za javnost, sprejeli kar nekaj sklepov in usmeritev, predvsem v smeri, da je treba poenotiti stališča, če želimo doseči, da se navedena reforma izogne kratenju pravic naši manjšini. Po informacijah, ki jih lahko preberemo v italijanskih medijih, je bila manjšina do neke mere neusklajena v tem primeru, zato je prišlo tudi do težav z naše strani, da uveljavimo določene predloge. Mislim, da ni bilo sprejeto nič od predlogov manjšincev in naših predstavnikov, zato sprašujem, glede na to, da je Deželni svet odobril reformo lokalne samouprave, ministra: Kako bo komisija oziroma kako bo minister za Slovence v zamejstvu in po svetu ukrepal v prihodnje? Kajti treba se je zavedati, da je ukinitev samostojnosti posameznih občin, v katerih je slovenska manjšina v prevladujoči večini, lahko usodna za manjšinske pravice v Italiji.
Hvala. Minister, gospod Gorazd Žmavc, izvolite, odgovor.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanci in poslanke! Spoštovani poslanec Danijel Krivec, glede na vprašanje, ki ste mi ga postavili, moram reči, da skupaj z vami delim zaskrbljenost in da gre za vprašanje, ki je izredno občutljivo ne samo zdaj v tem postopku usklajevanja in sprejemanja tega zakona, ampak tudi v nadaljevanju in v implementaciji. Moram pa reči nekaj, da je v Italijanski republiki tudi v Furlaniji-Julijski krajini letos intenzivno potekal ta proces predvsem glede reorganizacije javne uprave zaradi zmanjševanja predvsem stroškov in posledično temu tudi postopnega ukinjanja občin z manj kot 3 tisoč prebivalci. Večina naših občin in slovenskega prebivalstva spada tudi pravzaprav v občine, kjer ima pretežni del tudi s Slovenci. Moram reči, da je to za nas bil zelo alarmanten postopek in smo se na ta način začeli intenzivno vključevati v usklajevanje, predvsem v politični del usklajevanja z našimi organizacijami glede tega enotnega stališča, kako naprej. Moram pa reči, da ta reforma lokalne avtonomije v Furlaniji-Julijski krajini v začetku sploh ni opredeljevala, pravzaprav sploh ni omenjala slovenske narodne manjšine in tudi ni omenjala zaščitne zakonodaje oziroma vse to, kar preko zaščitne zakonodaje sledi v cilju zavarovanja teh občin. Vendar pa v nadaljevanju moram reči, da smo na pobudo tudi zunanjega ministra 4. 11. sklicali posvetovalno telo in sva skupaj z ministrom za zunanje zadeve nagovorila oziroma povabila tudi predstavnike manjšin in določene pravne strokovnjake. Dogovorili smo se, da bomo z usklajenimi stališči poskusili nastopati tudi v postopku sprejema same zakonodaje. Na osnovi tega je bila formirana tudi ekspertna skupina, ki je potem delovala v Trstu in se je vključevala predvsem v tem, da so formulirali dva amandmaja, ki sta potem bila večinsko sprejeta in vključena tudi v sprejem samega zakona, s tem da je bilo zakonsko razširjeno oziroma besedilo razširjeno tako, da morajo na ozemlju občin, ki jih določa 4. člen Zaščitnega zakona 38 [[nerazumljivo]]občinske zveze zagotavljati izvajanje zaščitnih norm v skladu z 8., 9., 10. in 21. členom Zaščitnega zakona 38/2001. Na ta način se slovenski narodni manjšini zagotovi enako raven pravic, kot ji je pravzaprav na citiranem ozemlju že pripadala do sedaj. Vendar pa ocenjujemo, da so zgoraj navedena dopolnila deželnega zakona, ki je bil sprejet s temi amandmaji, pravzaprav pozitivna pridobitev, da je bilo to upoštevano predvsem s stališče večine predstavnikov slovenske narodne manjšine v Italiji. V nadaljevanju aktivnosti pa mislimo, da je treba zlasti v času sprejemanja podzakonskih aktov skrbno sprejemati postopke, da bodo zapisana zagotovila za slovensko narodno manjšino tudi dejansko zaživele v praksi. Poleg tega, da smo imenovali to tako imenovano ekspertno skupino, ki naprej spremlja vse aktivnosti, tudi dali pobudo za to, da bi se v nadaljevanju ustanovila tudi tako imenovana pravna pisarna, ki bo budno spremljala te zakonske spremembe, ki bodo tudi v nadaljevanju odprte, in da smo dobili 12. 12. tudi pismo na noto, ki je bila posredovana tudi s strani zunanjega ministrstva, predsednice deželne vlade z zagotovilom – 12. 12. –, da bodo glede na sprejetje zakona in teh amandmajev upoštevane vse obveznosti, ki jih Italija in italijanska država ima do zaščitnih zakonov, konvencije in pariške konvencije leta 1954. To je sedaj eno. Drugo pa moram reči, da sem v tem času tudi aktivno vodil razgovore s predstavniki manjšin v Trstu; bil sem prejšnji teden na uradnem obisku v Benečiji, v tem tednu, konec tedna pa odhajam tudi [[izklop mikrofona]]Menim, da bodo ti redni kontakti pravzaprav nadaljevanje aktivnosti za sodelovanje za naprej. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod Danijel Krivec zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovore, spoštovani minister. Ampak v odgovorih je bilo postavljenih kar nekaj čudnih dilem, zato bom zelo kratek pri vprašanju. Vi ste ocenili, da je – glede na to, da je zakonodaja na deželni ravni sprejeta –, da je bilo nekako stališče večinsko v manjšinah, da je pač treba to na nek način podpreti in bo kasneje možnost uveljavljati vse te izjeme, ki so bile dogovorjene tudi na tej zaprti seji. Mene samo zanima vaše mnenje glede na to stališče: Ali res ocenjujete – glede na to, da nismo uspeli na tem prvem zakonodajnem delu –, da bo mogoče vplivati na podzakonske akte, glede na to, da je bil odvzeta neka možnost vpliva tako Urada kot zunanjega ministrstva in ne nazadnje države v zakonodajnem postopku? Mislim, da pa pri podzakonskih aktih nihče ne bo niti vprašan glede tega – tako da dvomim. Zato me zanima vaše stališče: Ali ocenjujte, da je bilo ravno to stališče, da naj se ta reforma vseeno odpelje in bo kasneje mogoče določene stvari popravljati, odvzelo tudi možnost večjega pritiska tako Uradu, zunanjemu ministrstvu in naši državi, da se korektno upoštevajo vsa ta mednarodna pravila, vsi ti zakoni, ki veljajo za manjšinske pravice? Kajti mislim, da je bila s tem storjena velika napaka, ki jo bo zelo težko popraviti. Zanima me vaše mnenje.
Hvala. Minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, delim vaše mnenje, da je zelo veliko dela treba urediti v času sprejema zakona, vendar pa je bil ta zakon sprejet z večino in postopek je stekel v parlamentu oziroma deželnem svetu takšen, kot je stekel. Mislim, da smo si s temi amandmaji zavarovali predvsem manever. Bo pa potreben manever, da lahko v nadaljevanju usklajujemo in skušamo uveljaviti na tem drugem nivoju samouprave predvsem zaščitno zakonodajo v celoti, kot se je izvajala tudi do sedaj. Vendar bo za to potrebna tudi velika politična volja, potrebne bodo tudi aktivnosti in odnos najvišjih predstavnikov, tudi predsednika Vlade in – kot ste dali v 4. točki zaključka –, tudi priporočati predsedniku republike, da se angažira pri tem vprašanju, da je treba uveljaviti predvsem zaščito manjšine v nadaljevanju. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospa mag. Mirjam Bon Klanjšček bo postavila vprašanja ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavi Setnikar Cankar ter ministrici za kulturo, mag. Julijani Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Sodobne informacijsko-komunikacijske tehnologije prinašajo velika tveganja in žal tudi številne možnosti zlorab, saj omogočajo, da lahko vsakdo snema kogarkoli in slednje objavi na svetovnem spletu, in to ne glede na to, ali se snemana oseba s tem strinja. Žal se mladi premalo zavedajo morebitnih posledic oziroma da gre v takih primerih tudi za vprašanje pravice varstva zasebnosti in s tem tudi znake kaznivih dejanj. Zakaj to poudarjam? Pred kratkim smo bili priča pravi poplavi informacij o posnetku domnevnega spolnega odnosa med dvema pedagogoma na eni od srednjih šol v Mariboru. Posnetek naj bi domnevno objavil eden od dijakov, ki naj bi ga posnel s svojim mobilnim telefonom. Kmalu zatem je eden od omenjenih pedagogov, žal, storil samomor. Moram reči, da mi je to tragično dejanje dalo misliti, porodila pa so se mi številna vprašanja o primernosti ravnanja vseh vpletenih v tej zgodbi. Predvsem pa sem razočarana, da nas ta tragedija ni pretresla toliko, da bi nas prisilila k razmisleku in ustreznim ukrepom ter napotkom za ravnanje v takih primerih v prihodnje. Ker so v zgodbo vpleteni tudi učenci, pristojno ministrico sprašujem: Ali bo ob vsem spoštovanju pietete preminulega pedagoga ta tragična zgodba spodbudila ministrstvo in pristojne šolske institucije, da se bodo spopadle s problematiko varne in primerne uporabe svetovnega spleta, mej zasebnosti ter spletnega nadlegovanja? Omenjena pedagoga sta utrpela nezakonit poseg v svojo zasebnost, prizadeto pa je bilo tudi njuno dostojanstvo. Navadno bi tak dogodek odmeval zgolj v okviru šole, morebiti tudi širše v lokalnem prostoru in pri njihovih najbližjih, če ga za novico ne bi uporabili nekateri mediji, ki so iz nje naredili medijsko odmevno zgodbo. Tisti, ki o tem niso poročali, pa so kasneje tovrstno medijsko poročanje ostro obsodili. Tudi nekatera stanovska združenja novinarjev menijo, da je pomemben del slovenskih medijev kršil osnovne profesionalne in etične standarde ter posegel v pravico do zasebnosti dveh dotlej anonimnih posameznikov in njunih družin. Kot opozarja priznani medijski strokovnjak dr. Marko Milosavljević, so ti mediji, ki so objavljali posnetek ali ponujali povezavo na posnetek, kršili Zakon o medijih oziroma Zakon o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki napotuje na zaščito otrok in mladostnikov tudi preko predvajanja zanje neprimernih vsebin in objavljanje povezav na seksualne vsebine. Zato ministrico za kulturo sprašujem: Kako je v aktualnem primeru zaradi navedenih kršitev ukrepal Inšpektorat za kulturo in medije ter Agencija za komunikacijska omrežja? Sprašujem tudi: Ali bo sprožila široko javno razpravo o tem primeru in ravnanju medijev ter o njihovi družbeni vlogi? Hvala lepa.
Hvala. Odgovor bo podala gospa ministrica za kulturo. Izvolite.
Hvala lepa. Sva sicer mislili, da bo najprej obratno, torej ministrica za izobraževanje, ampak nič hudega. Lep pozdrav gospe predsedujoči! Lep pozdravljeni tudi poslanke in poslanci, spoštovana gospa poslanka mag. Mirjam Bon Klanjšček! Vprašanje, ki se nanaša na naše ministrstvo, se v bistvu nanaša na delo Inšpektorata Republike Slovenije za kulturo in medije, ki je samostojen organ v sestavi Ministrstva za kulturo Republike Slovenije. Po temu dogodku je Inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije prejel pet prijav, ki so se nanašale na domnevne kršitev osmega odstavka 84. člena Zakona o medijih, o spletnih elektronskih publikacijah, to je glede varstva otrok in mladoletnikov. Odreagiral je takoj in zoper izdajateljev spletnih elektronskih publikacij uvedel postopek inšpekcijskega nadzora. Glede nadzora nad določbami 84. člena Zakona o medijih pa je treba pojasniti, da Inšpektorat ni pristojen za zaščito otrok in mladoletnikov, ki se nanaša na televizijske programe, saj je bila navedena določba, razen osmega odstavka 84. člena Zakona o medijih, ki se nanaša na spletne elektronske publikacije, z uvedbo Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah razveljavljena. Za nadzor nad določbami Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, kamor sodi tudi ureditev varstva otrok in mladoletnikov v televizijskih programih, je namreč stvarno pristojen neodvisen organ Agencije za komunikacijska omrežja in storitve, tako imenovani AKOS. Inšpektorica, pristojna za medije, je dne 26. 11. 20114 po uradni dolžnosti na podlagi prijav opravila ogled elektronske publikacije Moškisvet.com, saj je na omenjeni spletni strani po navedbah iz prijav bilo mogoče dostopati do erotičnih in pornografskih vsebin popolnoma brez tehničnih zaščit ali omejitev. Prav tako je bila v novici prisotna neposredna povezava na tujo pornografsko stran PornHub. Zato je inšpektorica presodila, da je zaradi narave kršitve, to je zaradi dostopanja do vsebin na spletu, treba ukrepati takoj in izdajateljico elektronske publikacije nemudoma obvestiti oziroma opozoriti in hkrati zahtevati takojšen umik programskih vsebin na spletni elektronski publikaciji. Inšpektorica je takoj po prejetju prijav in po ogledu omenjene spletne strani, o čemer je bil sestavljen tudi zapisnik, z navedeno vsebino, dne 26. 11. 2014 opravila telefonski klic z odgovorno urednico spletne elektronske publikacije Moškisvet.com, v katerem je odgovorno urednico opozorila na nespoštovanje določbe osmega odstavka 84. člena Zakona o medijih in jo pozvala, da nemudoma odstrani povezavo na pornografsko spletno stran ter sporni posnetek in fotografije s pornografsko vsebino na spletni povezavi tega medija. Odgovorna urednica je takoj po pozivu in opozorilu inšpektorice že v času telefonskega pogovora z inšpektorico odstranila vse sporne pornografske vsebine in tako mladoletnim osebam onemogočila nemoten dostop do navedenih vsebin. Nadalje je inšpektorica takoj po prejetju prijave in po ogledu spletne strani www.slovenskenovice.si z domnevno sporno vsebino dne 27. 11. 2014 opravila telefonski klic z namestnico odgovornega urednika, v katerem jo je opozorila na nespoštovanje določbe osmega odstavka 84. člena Zakona o medijih, in jo pozvala, da nemudoma odstrani sporno fotografijo s pornografsko vsebino na spletni povezavi tega medija. Morda bi še dovolila nekaj besed ministrici, potem bom pa še skupaj [[…]]
Izvolite, še ministrica za izobraževanje, znanost in šport.
Spoštovana poslanka! Pravzaprav se zahvaljujem za to vprašanje, ki je resnično sprožilo vrsto dodatnih vprašanj. Najprej, kako odreagira, recimo, ministrstvo v takšnih pogojih, takšnih razmerahMi smo se postavili na stališče, ker so bili sproženi postopki, da dokler nimamo rezultatov teh postopkov, pravzaprav ne zavzemamo nekega uradnega stališča. Moram pa deliti mnenje z vami, da je vsaj v nekaterih medijih to stališče bilo celo problematizirano, ker je to bila tema, ki naj bi najbolj zanimala tisti dan, tisti teden celo državo. Torej se je resnično pokazala neka problematična odzivnost, ki je [[izklop mikrofona]]
Gospa Klanjšček lahko postavi zahtevo za dopolnitev odgovora. Samo trenutek. Izvolite.
Lepo prosim, če bi dali še malo časa, da bi lahko naša ministrica odgovorila do konca. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Tisto, kar je pokazal ta primer, je na eni strani neka strahotna agresivnost, vsaj nekaterih – večine medijev, brez ozira na možne in, na žalost, kasneje res realizirane posledice. Tu smo se odzvali tako, da smo povabili pokojnega ravnatelja na srečanje pred tem nesrečnim dogodkom, se pogovoriti o tem, kako postopati v odnosu do dijakov, kako organizirati pedagoški proces in predvsem mu ponuditi vso pomoč, tudi strokovno pomoč. Na žalost so se stvari končale ravno najbolj tragično, kot so nekateri že od vsega začetka opozarjali v času, ko bi morda lahko še vplivali na potek dogodkov. No, prav gotovo, ko bo končan postopek – torej, z Ministrstva za notranje zadeve imam informacijo, da postopek na policiji ni končan, zato ni jasno, ali gre za mladoletnega ali polnoletnega storilca. Ko bodo znani ti podatki oziroma ko bodo ugotovitve jasne, pa bi prav gotovo tudi skupaj z Ministrstvom za kulturo, pa morda še kakšnim ministrstvom in še kakšnim organom – mi smo takoj pritegnili varuhinjo človekovih pravic –, vendarle morda v širšem krogu razmislili, kaj lahko storimo za to, da do podobnih dogodkov, predvsem v medijih, ne bi prihajalo. Pri tem bi rada opozorila, da internet po eni strani v širših družbenih okvirih ponuja neizmerne možnosti in ni realno, da bi ravno mlado generacijo odvrnili od uporabe interneta. Nasprotno, moramo jo izobraževati, moramo poskrbeti za to, da se bodo zavedali možnih posledic. Na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport potekajo projekti, bom naštela samo nekatere. Od leta 2011 se financira s pomočjo evropskih sredstev program Varni na internetu, potem Safe.si, Tom, Spletno oko, Center za varnejši internet. Ampak tudi kot posledico tega dogodka ugotavljamo, da bo treba storiti še več, predvsem na vzgojnem, izobraževalnem področju, da predstavimo možnosti negativnih posegov tudi v zasebnost preko interneta.
Hvala. Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Mariji Kolar Celarc.
Hvala, podpredsednica. Spoštovane ministrice, dragi ministri! Moje poslansko vprašanje se bo nanašalo na izgradnjo regionalnih urgentnih centrov. Moje vprašanje se bo predvsem dotikalo Goriške regije oziroma severnoprimorske zdravstvene regije. Kot ste lahko spremljali v zadnjih tednih in dneh, je bila cela vrsta težav v smislu izgradnje, na nek način, moram reči, s srečnim koncem. 3. 12. Sem se na Vlado obrnil z javnim pozivom o tem, da sem opozarjal na določene, bom rekel, pomanjkljivosti v smeri izvajanja obljubljenega. Moram reči, da nam je na nek način skupaj uspelo. Predvsem bi tukaj izpostavil 3 ministre, to je gospa Alenka Smerkolj, Dušan Mramor in gospa pristojna Milojka Kolar Celarc, zato da smo skupaj na nek pragmatičen način našli rešitev za to. Vem, da na tem mestu ni v navadi, da se najde tudi prijazno ali pa pohvale vredno besedo, ampak glede na okoliščine je to moja dolžnost, da to tudi naredim in vsem skupaj se vam zahvaljujem in pohvalim, da smo našli nek način. Vemo samo, da je bilo Ministrstvo za zdravje v zadnjih mesecih, bom rekel, brez gospodarja. Verjamem, da je bilo gospe ministrici Kolar Celarc zelo težko najti neko rešitev. Ob tem bom pa še izkoristil priložnost, da jo bom še povprašal: Kakšni so nadaljnji postopki, roki? Vemo, da smo vezani na končno izgradnjo v letu 2015 in še enkrat: dovolite mi, da se vam zahvalim. Hvala lepa, lep pozdrav!
Hvala. Gospa ministrica, izvolite odgovor.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča! Spoštovane poslanke, poslanci! Spoštovani gospod Nemec! Vesela sem, da ob tej priložnosti človek sliši ne samo vprašanje, ampak mogoče tudi kakšno pohvalo za trud, ki ga vložimo v naše delo. Bom kar konkretna. Na Ministrstvu za zdravje smo 25. novembra prejeli s strani Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko odločbo o dodelitvi sredstev za projekt Urgentni center Nova Gorica. Ta odločba je imela datum 24. november. Na žalost je pa v odločbi bilo navedeno, da projekt presega predvidena sredstva v proračunu za leto 2015, zaradi česar si naj upravičenec v bistvu sam zagotovi povečanje sredstev proračuna za leto 2015 v skupni vrednosti 4,4 milijone evrov na svojih proračunskih postavkah. No, ob stikanju glav in iskanju možnih rešitev smo v bistvu na Ministrstvu za zdravje našli rešitev predvsem zaradi razloga, da ne zamudimo gradbene sezone, kajti vemo, da se lahko na Primorskem gradi tudi pozimi, in glede na to, da imamo s strani koriščenja evropskih sredstev omejen rok, do kdaj morajo biti ti centri zgrajeni, smo potem našli rešitev in nato na Vladi v petek, 12. decembra, sprejeli sklep, po katerem je bil ta projekt, Urgentni center Nova Gorica, v skupni načrt razvojnih programov za obdobje 2014–2017. Še isti dan sem popoldne podpisala tudi pogodbo, ker je razpisna in vsa druga dokumentacija bila pripravljena. Taisti dan smo tudi obvestili izvajalca kot tudi Splošno bolnišnico Nova Gorica. Predvidevam, da se bo že danes začela gradnja oziroma vse aktivnosti za izgradnjo tega centra. Naj na koncu odgovorim še na poslančevo vprašanje glede rokov. To se pravi, izvedba gradbeno-obrtniških in inštalacijskih del naj bi bila končana do konca oktobra 2015 in dobava ter montaža opreme en mesec kasneje, do 30. novembra 2015, kar je tudi rok. Zaradi tega ocenjujemo, da bo urgentni center zgrajen v skladu z zahtevanimi roki in bo začel služiti svojemu namenu. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospa Eva Irgl bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministrica za okolje in prostor! V zadnjem času zaradi obilnega deževja in potem posledično poplav nastajajo vse večji problemi v naši državi tudi drseči plazovi. Še posebej so problematični plazovi večjega dosega, za katere pa je Državni zbor sprejel tudi poseben zakon. Glede na to, da prihajam iz Vipavske doline in ker že ves čas spremljam zgodbo, ki bi po mojem mnenju res morala biti že zdavnaj rešena, pa ni, me še posebej zanima: Kako je z reševanjem sanacije plazu Slano blato v Ajdovščini? Po do sedaj znanih podatkih je bilo namreč za sanacijo tega plazu namenjenih približno 10 milijonov evrov, pa še vedno ta plaz povzroča velike težave in probleme. V zadnjih dveh letih pa naj bi bila sanacija ustavljena zaradi pomanjkanja sredstev. Vemo pa, da smo pred kratkim pri rebalansu proračuna za leto 2014 prejeli skupni znesek za sanacijo plazov večjega dosega v višini približno 90 tisoč evrov. Ampak, to je skupni znesek za praktično vse plazove v tem večjem dosegu. Želim tudi omeniti, da vsa ta leta lastniki zemljišč, pa ne samo pri temu plazu – se pravi Slano blato v občini Ajdovščina –, ampak tudi drugod na tem vplivnem območju plazu ne smejo pristopati na svoja zemljišča, ne smejo z njimi gospodariti, ne smejo z njimi vršiti nikakršnega prometa, zato je seveda škoda zaradi nesanacije tega plazu povzročena tudi po tej plati. Številne delegacije, tako na državnem nivoju kot tudi na občinskem, lokalnem nivoju, so si večkrat ogledale ta plaz, vedno znova so predlagale neke nove študije, modrovale so, vendar pa se je na koncu izkazalo v veliko primerih, da gre za investicijo, ki ima precej slabo izvedbo, kljub temu da je bilo že približno 10 milijonov evrov namenjenih v sanacijo tega plazu. Ker je investitor v sanacijo plazu država, me, spoštovana ministrica za okolje in prostor, zanima: Kdaj nameravate zaključiti z investicijo sanacije tega plazu? Mogoče mi ne boste mogli sedaj dati natančnega odgovora, ampak potem pa bi vsaj pričakovala, da dobim pisni odgovor, kajti ne nazadnje gre tukaj tudi za varstvo oziroma za varnost občank in občanov občine Ajdovščina. Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Hvala predsedujoča, spoštovana poslanka Eva Irgl! O Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč smo danes že govorili, je pa pojav zemeljskega pa tudi snežnega plazu opredeljen kot naravna nesreča in se kot takšen rešuje v skladu z določili tega zakona. V Sloveniji imamo sedem območij velikih plazov; poleg tega, ki ste ga vi navedli, je še plaz Stolže v občini Bovec, plaz Strug nad vasjo Koseč v občini Kobarid, plaz Podmrak v občini Šempeter-Vrtojba, plaz Gradišče nad Prvačino v Mestni občini Nova Gorica, prav tako je v tej občini tudi plaz Šmihel nad Ozeljanom in plaz Macesnik v občini Solčava. Zakaj omenjam vse te plazove? Ker so vsi ti plazovi na območju Slovenije opredeljeni kot veliki plazovi in pravzaprav ogrožajo številne; ne samo občanke in občane oziroma državljanke in državljane v teh območjih, ogrožajo tudi morebitne obiskovalce, ogrožajo infrastrukturo. Za reševanje problematike posamičnih zemeljskih plazov tega velikega obsega je bila leta 2006 oblikovana posebna proračunska postavka, s pomočjo katere so bili financirani nujni sanacijski ukrepi na posamičnih plazovih, ki so bili posvečeni temu, da se plaz zadrži oziroma se ne premika in so njegove katastrofalne posledice nadzorovane. Niso pa preprečene, ampak so nadzorovane. Zakaj niso preprečene? Zaradi tega, ker pri teh velikih plazovih seveda v dogajanju, kakršno je v naravi ali zdaj, ko je obilica padavin, ali ob morebitnih potresih se potem delovanje takšnega plazu niti ne da kontrolirati oziroma obvladovati. Za sanacijo vseh teh plazov bi nujno bilo potrebnih nekaj nad 37 milijonov evrov, kar je v časih, v katerih sestavljamo proračune, velika postavka. Je pa res, da sta za vplivni območji plazu Macesnik v občini Solčava in prav za ta plaz Slano blato v občini Ajdovščina državna lokacijska načrta v izdelavi, še nista izdelana. Treba je najprej zagotoviti strokovne podlage. Kot ste že sama omenili, strokovne podlage običajno niso izdelane na način, da se vsi strinjamo z njimi, ker je strokovnost izdelave takih podlag zahtevna in na drugi strani terja tudi veliko odgovornost. Ne glede na napovedano, da me boste še spraševali in naj vam tudi pisno odgovarjam – kar se z moje strani tiče, seveda, pisni odgovori vam bodo posredovani. Vendar pa v času, v katerem vam podajam ta ustni odgovor, lahko povem, da vam zagotovila o tem, kdaj se bo ta plaz saniral, kdaj bodo zagotovljena sredstva – tega podatka vam ne samo sedaj, ampak tudi še vsaj nekaj časa ne bom mogla posredovati. Res je tudi, da je to sedem velikih plazov, imamo pa po Sloveniji na podlagi dogodkov, povezanih z naravnimi nesrečami, še veliko plazov srednjega in malega obsega. Tudi za sanacijo teh plazov nekako od leta 2012 ni zagotovljenih sredstev, tako da so pravzaprav ti ukrepi oziroma te sanacije v nadaljevanju pod velikim vprašanjem. Je pa res, da posebej v nekaterih primerih je sanacija takega plazu tudi finančno velikega obsega, glede na to, kaj s sanacijo ali s samo sanacijo sploh dosežemo. Hvala.
Hvala. Gospa poslanka, bi želeli dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Moram reči, da sem kar precej razočarana nad tem odgovorom, spoštovana ministrica za okolje in prostor. Vendarle sem pričakovala, če že ne natančnega datuma, kdaj se bo zadeva sanirala, ker razumem, da tega ni mogoče podati, da boste vsaj povedali, kdaj približno se bo pa vendarle začel delati ta načrt za sanacijo. Vi ste namreč dejali, da v tem trenutku sploh ni narejen niti še sanacijski načrt – konkretno za plaz, o katerem sem govorila, torej Slano blato v občini Ajdovščina –, kar je problem, spoštovana ministrica. Midve sicer lahko tukaj govoriva, da ni denarja in tako naprej, ampak tam so ogrožena življenja ljudi, tudi prebivalcev oziroma obiskovalcev, ki pridejo na ta območja, to ste sami povedali v svojem uvodnem nagovoru. Torej, obe se strinjava, da je to problem. Ampak vi ste na tem položaju, kjer se od vas pričakuje, da se to čim prej reši. Ta zadeva se absolutno že predolgo vleče. Upam, da boste v nadaljevanju vendarle razmislili in mi podali bolj natančen pisni odgovor, tako da bodo tudi ljudje, ki živijo na tem območju, lahko vedeli, kaj pričakujejo, vsaj v kako doglednem času in na kakšen način. Najlepša hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanka, jaz se vam prijazno zahvalim za vaš komentar. Bi pa vseeno pri podajanju odgovora želela ponovno povedati, da Zakon o ukrepih za odpravo posledic določenih zemeljskih plazov večjega obsega sega v leto 2000, 2001. Da je bilo v času od takrat do danes pretečeno mnogo časa in tako z gotovostjo prevzeti nase obljubo, da sedaj bomo pa res nekaj naredili, ni v moji naravi, ni v mojem načinu dela. Še enkrat poudarjam, da strokovne podlage oziroma mnenja strokovnjakov za izdelavo takega sanacijskega načrta morajo biti usklajene in izdelane v tolikšni meri, da si je potem takšen načrt mogoče vzeti kot osnovo za načrtovanje nadaljnjih ukrepov in da je priprava takšnega načrta velik izziv tudi za strokovnjake. Hvala.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ministrica! O stanju v slovenski policiji smo v preteklih dneh govorili veliko in na predlog Slovenske demokratske stranke na matičnem odboru tudi sprejeli konkreten sklep za izboljšanje stanja. Na potezi je sedaj Vlada, v kateri sedite tudi sami. Verjamem, da bo sledila tem potrebam, predvsem potrebam državljanov, saj ne nazadnje govorimo o ustavni materiji, o prednostni nalogi države, to je varnost. Te dni smo tudi več kot sicer govorili o človekovih pravicah in nasilju nad ženskami, torej nekako v znamenju 25. 11., mednarodnega dneva boja proti nasilju nad ženskami, in 10. 12., svetovnega dne človekovih pravic. Osebno si sicer bele pentlje, kot veste, nisem nadela, ker verjamem, da lahko v tej hiši storimo zoper nasilje mnogo več. In moje vprašanje je ravno korak v to smer. Znano je namreč, da je nasilje v domačem okolju in partnerskih odnosih velikokrat prikrito in ostane za štirimi stenami. Pogosto gre za primere, kjer socialni stiski in slabim družinskim razmeram sledi tudi nasilje. Pri preprečevanju nasilja v družini ima ravno policija tisto pomembno vlogo, saj lahko prepreči najhujše. Tako me je informacija oziroma kruto dejstvo, da si marsikatera ženska, ki je deležna nasilja, ne upa poklicati na pomoč policije, zaskrbljujoče. Predvsem me je pretresel razlog, ki ga navajajo. Dobesedno si finančno ne morejo privoščiti klica oziroma posredovanja policije. V praksi se ob prihodu policistov na kraj kršitve pogosto medsebojna obtoževanja nadaljujejo, prav tako nasprotujoče si izjave. Policist napiše položnico obema vpletenima. Torej, plačilo zakonsko določene globe pade na oba; in tukaj je izvirni problem. Zato vas sprašujem in hkrati pozivam: Kaj nameravate storiti, da finančna stiska, ki se samo še stopnjuje, ne bo razlog, ki bi preprečeval državljanom klice na pomoč?
Hvala. Gospa ministrica Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Gospa predsedujoča, zahvaljujem se za besedo. Zahvaljujem se poslanki tudi za vprašanje. Moram reči, da me zelo veseli, da iz tega vprašanja poslanke dejansko sublimira eno zelo zaskrbljujoče dejstvo, kar se tiče policije, in sicer slabo finančno stanje v policiji. V tem kontekstu uvodoma poudarjam, da že od prevzema funkcije ministrice za notranje zadeve se aktivno zavzemam za to, da se policiji zagotovijo čim boljši pogoji za delo, kar posledično pomeni, da bo policija imela možnosti za nemoteno izvajanje svojih zakonskih nalog, med katerimi nedvomno je preprečevanje nasilja v družini na zelo pomembnem mestu oziroma gre za eno najpomembnejših nalog. Pooblastila policije v sklopu preprečevanja nasilja v družini so jasna in so vpeta tako v Zakon o preprečevanju nasilja v družini iz leta 2008 kot tudi v podzakonske akte, kakor tudi v Zakon o nalogah in pooblastilih policije ter tudi v Zakon o kazenskem postopku. Izplen vseh teh predpisov nedvomno je, da se slovenski družbi sporoča, da stopnja tolerance do nasilja v družbi oziroma v družini mora biti ničelna. Policija letno obravnava 80 tisoč kaznivih dejanj, med katerimi nasilje v družini zavzema pomembno statistično vlogo. Na vsako nasilje, o katerem je policija obveščena, so se policisti dolžni odzvati, ne glede na to, ali gre za kaznivo dejanje ali za prekršek, vključno s preiskovanjem, zbiranjem obvestil in dokazov o vsakem posamičnem primeru ter tudi nadaljnjem sodelovanju policije z drugimi institucijami v tako imenovani strokovni mreži pomoči. Vemo namreč, da je nasilje v družini kompleksen družbeni pojav, ki zahteva medresorsko obravnavo, kar pomeni, da se policija prav zaradi močnega delovanja na področju preventive aktivno povezuje s socialo, zdravstvom, šolstvom, sodstvom in tudi nevladnimi organizacijami. Statistični podatki kažejo, da je policija zelo aktivna na področju preprečevanja nasilja v družini. V letu 2013 je bilo skupno izrečenih 927 ukrepov prepovedi približevanja, letos za obdobje do 2. decembra pa 955 – samo za primerjavo, lani je do 2. decembra bilo izrečenih 841 teh ukrepov. Izvajanje teh ukrepov se povečuje skladno s povečevanjem trenda oziroma samih kaznivih dejanj nasilja v družini. Lani je namreč bilo v celem letu evidentiranih skupaj tisoč 372 takih dejanj, letos pa samo v prvi polovico leta že 811 kaznivih dejanj. Policija sodeluje tudi pri postavljanju oziroma izvajanju varnostnih načrtov za žrtve, kar vključuje tudi kontrolo že izrečenih ukrepov prepovedi približevanje, in to ne glede na predpis, na podlagi katerega je bil ta izrečen. Informacije o ukrepih, ki so žrtvam na voljo, so tudi navedene na spletni strani policije, kar so povzele tudi nevladne organizacije, kar je zelo pozitivno ocenila tudi varuhinja človekovih pravic. Policija je tudi v sodelovanju z Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pristopila k projektu Vesna – živeti življenje brez nasilja. Cilj tega projekta je bil poglobiti strokovno znanje tistih strok, ki najbolj dejavno se vključuje v različne oblike pomoči žrtvam kaznivih dejanj. Še enkrat poudarjam, da je v tem kontekstu tudi zelo pomemben odziv okolja, kar lahko zelo pripomore k temu, da je odziv policije še bolj pravočasen in še bolj učinkovit glede na to, da se tudi na ta način lahko preprečijo najhujše, torej tragične posledice.
Hvala. Gospa poslanka zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Morda se nisva najbolje razumeli. Ne gre za delo policistov. Nedvomno oni opravijo svoje delo korektno. Dejstvo je, da ob prihodu na kraj dogodka dejansko težko odločijo, kdo je povzročitelj oziroma ali je en sam ali sta nekako vpeta v dogodek oba. V teh primerih policist mora delovati kot nek razsodnik in potem globo dobita oba. In to je problem. Govorim o sistemskem problemu, kajti potem ko je enkrat napisana globa, jo je treba plačati in ker se ženske bojijo zaradi finančni posledic, policistov ne upajo več poklicati. To je problem, o katerem govorim, in to je tisto, kar moramo mi sistemsko urediti. Dejstvo je, da se bodo take zgodbe začele še bolj tragično zaključevati, kot se že. Na to sem bila osebno opozorjena. Udarci ne smejo biti razlog za to, da finančna stiska na drugi strani pomeni, da jih moramo prenašati. To je problem trenutno tudi v tej državi. Na to želim vaš odgovor.
Hvala. Gospa ministrica.
Hvala lepa. Glede na to, da se vaše vprašanje nanaša na ugotavljanje dejanskega stanja na terenu in samo sankcioniranje prekrškov na terenu, vam glede tega v tem konkretnem primeru oziroma na tem mestu vam konkretnih odgovorov ne morem podati, ker namreč ne vem niti, o čem govorite, o katerem primeru, kdo je izdal prekršek, kako je dejansko stanje. Na to vam ne morem odgovoriti. Kot sem pa že omenila, je izvajanje policijskih nalog na področju nasilja v družini ena izmed prioritetnih nalog. Glede na to, da ste v začetku tudi referirali na slabo finančno stanje v policiji, lahko rečem še samo to: kljub temu da je finančno stanje v policiji slabo, kar smo obravnavali tudi na odboru, intervencije o zaznanem nasilju v družini bodo vedno ena izmed prioritetnih nalog policije. Hvala.
Hvala. Gospa poslanka želi še besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da ravno dodatni odgovor ministrice botruje temu, da je prav, da o tem opravimo širšo razpravo. Namreč, poglejte, dejansko govorim o tem, da finančna stiska pomeni na drugi strani stiskanje zob pred udarci. Ne govorim o konkretnem primeru, več konkretnih primerov je, govorim o tem, da dobita globo po navadi obe vpleteni osebi, in to je problem. Zato predlagam, da o tem opravimo širšo razpravo, v skladu s poslovnikom. Do takrat pa pozivam Državni zbor, da damo pentlje v predale, ker to je sistemski problem. Mi moramo to urediti tako, da nikogar v tej državi ne bo zaradi socialne stiske strah poklicati na pomoč policijo. O tem govorim. Prosim za podporo, da bomo o tem opravili dobro razpravo, kakovostno razpravo, in morda skupaj prišli tudi do konkretnih rešitev. Hvala lepa.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Zdaj ima besedo gospod Marko Ferluga, ki bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki je odsoten.
Hvala za besedo. Pozdrav tudi predstavnikom Vlade! Moje vprašanje se nanaša neposredno na Palestino, gre pa za to, da smo 28. 11. 2014 na Odboru za zunanjo politiko sprejeli sklep, da naj bi nas Vlada Republike Slovenije obveščala in redno spremljala vse dogodke v zvezi z vprašanjem statusa Palestine. Zato bi s tega mesta naslovil vprašanje na ministra za zunanje zadeve. Želel bi njegov komentar glede dogajanja v Varnostnem svetu OZN, in sicer, za kaj gre. Zunanji ministri držav članic Arabske lige so prav tako konec novembra podprli osnutek resolucije Varnostnega sveta o Palestini in so dali pobudo za takojšnje priznanje Palestine kot polnopravne članice OZN. Zato me zanima, ker so ta osnutek sicer spet zahodni diplomati označili kot neuravnoteženega. To naj bi bila skupina evropskih držav, ki jo sestavljajo Francija, Velika Britanija, Nemčija, in slednje naj bi začele s pripravami za nov, se pravi, domnevno bolj uravnotežen predlog glede Palestine, ki naj bi vseboval dvoletno časovnico za določitev končnega statusa in naj bi bil določen z obujanjem večstranskih bližnjevzhodnih mirovnih procesov in pogovorov. Glavni palestinski pogajalec v OZN gospod Erekat, je prejšnji teden dejal, da Palestina pričakuje sprejetje močne resolucije Varnostnega sveta OZN še pred koncem leta 2014, sicer bo Palestina storila potrebne korake v zvezi s članstvom na Mednarodnem kazenskem sodišču. S tem v zvezi me zanima komentar tega dogajanja v Varnostnem svetu. Poleg tega me zanima: Ali so prizadevanja Francije, Velike Britanije in Nemčije koordinirana na ravni Evropske unije? Če bo odgovor na naslednje vprašanje pritrdilen, me dodatno zanima: Kakšna je vloga v tem procesu, ki jo igra oziroma jo namerava igrati Republika Slovenija? Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Na porečju reke Savinje se že vrsto let izvajajo protipoplavni ukrepi. Ti ukrepi se izvajajo tako rekoč na celotnem porečju od izvira do izliva, je pa dejstvo, da se ti ukrepi izvajajo počasi oziroma prepočasi, kajti veliko odsekov že ima urejeno in pridobljeno osnovno prostorsko dokumentacijo, se pravi, glede umestitve v prostor, in izdelano tudi že tehnično izvedbeno dokumentacijo za izvedbo. Seveda se vse začne in konča pri denarju, ki vemo, da ga za sanacijo protipoplavnih ukrepov primanjkuje. Tako bi v tem segmentu izpostavil že izdelano vso dokumentacijo na odseku Latkova vas–Letuš, ki čaka na to, bi rekel, tudi samo protipoplavno sanacijo. Vzporedno se pa na odseku Spodnje Savinjske doline kakor Zgornje Savinjske doline izvaja, bi rekel, kar s pospešenim tempom rekonstrukcija obstoječe regionalne ceste. Ta je v večji meri že rekonstruirana, manjka le še nekaj rekonstrukcije oziroma izvedbenih odsekov v sami Zgornji Savinjski dolini. Eden takšen je primer v samih Lučah. V Lučah se tudi v temu momentu izvaja operativna izgradnja protipoplavnih ukrepov ob sami reki Savinji. Istočasno se ravno v tem momentu izvajajo zelo velike aktivnosti pri sami rekonstrukciji regionalne ceste, to pomeni s pridobitvijo prostorskega dela umestitve same obvoznice Luče z navezavo potem seveda tudi na omenjeno regionalno cesto. Sprašujem vas: Ali so ti protipoplavni ukrepi, ki se izvajajo sedaj v Zgornji Savinjski dolini v samih Lučah, usklajeni z Direkcijo Republike Slovenije za ceste s samimi postopki rekonstrukcije regionalne ceste oziroma same obvoznice Luče?
Hvala. Gospa ministrica za okolje in prostor, izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanec Ljubo Žnidar, hvala za vprašanje. Res je, da se na Savinji protipoplavni ukrepi izvajajo na več lokacijah. Če se osredotočim na območje Luč, so bili protipoplavni ukrepi potrjeni in del sprejetega državnega prostorskega načrta za ureditev regionalne ceste Radmirje–Luče. Zato je načrtovanje in izvedba omenjenih posegov v tem delu porečja Savinje bila načrtovano z upoštevanjem stroke in širše javnosti. Republika Slovenija izvedbene ukrepe za zagotavljanje protipoplavne varnosti izvaja v okviru kohezijskega projekta iz časa 2007–2013 in so ti ukrepi na območju Luč v zaključni fazi. Nekako se predvideva, da bodo izvedeni in zaključeni še do konca tega leta. V akcijski načrt interventnih aktivnosti zaradi poplav pa je vključena tudi sanacija leve brežine v naselju Struge, kar je seveda nekako termin za izvedbo potem do sredine naslednjega leta. Res pa je, da je za celotno porečje Savinje treba izdelati hidrološko-hidravlično študijo, ki do sedaj še ni bila razdelana, in stroka bo potrdila potem upravičenost oziroma ustreznost postopkov, ki se izvajajo na Savinji. Če se zdaj osredotočim na Luče, si nekako predstavljam, da za ta del povodja, vsaj po mojem skromnem mnenju, naj ne bi bilo težav, sem prepričana, da so strokovnjaki s sprejemom DPN stvari ustrezno zastavili. Lahko pa hidrološko-hidravlična študija doprinese spremembe oziroma neke nove ugotovitve nižje in potem v teh delih urejanja struge reke Savinje pa bo treba zagotoviti finančna sredstva v izvedbi operativnega programa 2014–2020. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar želi dopolnitev odgovora.
Ja, spoštovana ministrica, hvala lepa. Moram pa povedati, da me je za to vprašanje nekako spodbudila pobuda iz samega lokalnega okolja, ker niso najbolj navdušeni nad pristopom in samo izgradnjo teh protipoplavnih ukrepov. Sam bi pričakoval, da je strokovna institucija, kot je Arso, za katero vemo, da si po navadi vzame veliko več časa, kot je njihov zakonski rok za podajanje soglasij za odobritev ostalih posegov – v tem primeru tudi samega načrtovanja obvozne ceste –, rekel bi, da je problematika usklajena in da ni več odprtih vprašanj. Ampak v tem primeru je tu ravno nasprotno. Osebno me kar čudi, ker povsod po Sloveniji komaj čakamo, da se določeni protipoplavni ukrepi pričnejo graditi, da so za to namenjena sredstva in tako naprej, po drugi strani me pa takšni primeri presenečajo, kjer se pa nekaj izvaja, kjer se nekaj poskuša urediti, potem pa nastane nezadovoljstvo. To se mi ne zdi dobro, da se dejansko tudi takšni resorji, ki bi morali delovati z roko v roki, da med sabo niso usklajeni in konec koncev se posledično dela tudi neka gospodarska škoda. To za državo ni dobro, tu se ne obnašamo po načelu dobrega gospodarja in v prihodnosti si si takšnih primerov tako sam kot mi vsi skupaj ne želimo. Želim, da so ti pristopi strokovni in da so pri tem med sabo usklajena tudi ministrstva.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala. Z vami se strinjam, da je treba z deli, s katerimi urejamo ali struge vodotokov ali infrastrukturo, torej, da je treba ravnati kot dober gospodar in je treba biti medresorsko usklajen. Priznam pa, da teh vaših navedb ne znam razumeti na način, da bi mi bilo jasno, kdo ni zadovoljen. Namreč, pri svojem delu se velikokrat srečujem prav zaradi dela na okolju, da je redkokdaj zadovoljstvo na obeh straneh. V teh vaših navedbah ne znam razumeti, ali imajo pripombe, ker DPN je eden, govori o ureditvi regionalne ceste Radmirje–Luče in o ureditvi vodotoka; torej, ali ni zadovoljna, ne vem, Direkcija za ceste ali niso zadovoljni krajani. Se pa strinjam, da na resorju, ki ga pokrivam, nikoli niso zadovoljni vsi. Hvala.
Hvala. Gospod dr. Matej T. Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospe dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča! Predstavnici Vlade, drage kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! 14. člen Ustave Republike Slovenije jasno določa pomen človekovih pravic, ki so neodtujljive ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino. In ker naj bi bila Slovenija pravna in socialna država, kot to zapoveduje 2. člen Ustave, bi morala Vlada narediti vse za odpravo družbene in socialne izključenosti ter zagotoviti dejansko enakopravnost vseh prebivalcev. Vlada se je, citiram, v koalicijskem sporazumu zavezala "za polno spoštovanje različnosti in omogočanje enakih možnosti za vse ranljive skupine ter za odpravo sistemske diskriminacije istospolnih partnerjev in istospolno usmerjenih ljudi". Kljub tem zavezam obljubljenih rešitev zaenkrat še ni, v Sloveniji pa smo še vedno priča neustavnosti na področju enakosti pred zakonom in sistematični diskriminaciji, ki se dopušča z razlikovanjem med raznospolno in istospolno usmerjenimi pari. V pravnem redu se namreč istospolnim partnerjem odkrito in jasno odreka pravica do zdravstvenega zavarovanja po partnerju, pravico do odsotnosti z dela zaradi bolezni partnerja ali partnerke, pravico do nadomestila dohodka za nego družinskega člana, pravico do sklenitve najemne pogodbe in tako naprej. Ta del prebivalstva tako ne more uživati polnih pravnih, socialnih in ekonomskih pravic ter mu je s tem kršena ustavna pravica do enakosti pred zakonom. Kljub temu da je pozicija Vlade zelo previdna, se od nje pričakuje absolutno podporo zaščiti pravic modernih partnerstev in družin ter odpravo vseh vrst diskriminacije. Ministrico za delo, družino in socialne zadeve zato sprašujem: Zakaj Vlada še ni odpravila sistemske neenakosti in diskriminacije na področju istospolnih partnerskih skupnosti in družin? Ali ima Vlada že pripravljeno časovnico za odpravo vseh sistemskih neenakosti in diskriminacije na področju istospolnih partnerskih skupnosti in družin? Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje, dr. Vatovec. Vprašanja sem vesela. Spoštovana podpredsednica, drage poslanke in poslanci! Kot verjetno veste, je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve že drugič, torej tudi v mandatu Alenke Bratušek, dalo v javno razpravo zakon o partnerski skupnosti, katerega osnovni cilj je odprava ugotovljene neustavnosti, kar se tiče položaja primerjave med zakonci in zunajzakonci in pa med partnersko skupnostjo in nesklenjeno partnersko skupnostjo. V prejšnjem mandatu je bil zakon v javni razpravi, ker namreč obstaja resolucija o normativnem delu, kjer je predvideno vsaj 30-dnevna javna obravnava. Mi poskušamo, če se le da, to resolucijo spoštovati. Tako kot v preteklem letu je tudi letos bil ta zakon v enomesečni javni razpravi, 22. 12., torej v teh dneh, pa se bo zaključila tudi medresorska obravnava. Po javni obravnavi gredo zakoni medresorsko in potem na Vlado. Tako verjamem, da bo Vlada Republike Slovenije v januarju sprejela zakon o partnerski skupnosti, ki bo dejansko izenačil položaj istospolnih partnerjev – partnerja, ki bosta sklenila partnersko zvezo z zakoncema, in tista dva, ki se bosta odločila, da ne skleneta partnerske skupnosti in bo šlo za dalj časa trajajočo življenjsko skupnost in ne bo razlogov, da ne bi mogla skleniti partnerske skupnosti, bodo pa izenačili z zunajzakonsko skupnostjo. Torej, razmerja med partnerjema bodo dejansko izenačena po predlogu zakona. Verjamem, da ne bomo imeli problema v Državnem zboru s sprejemom takšne dikcije. Gre za ureditev tudi položaja glede na odločbo Ustavnega sodišča. Imamo dve odločbi Ustavnega sodišča, iz leta 2009 in 2013. S tem bodo tiste pravice, ki ste jih navedli, dejansko partnerji med seboj imeli.
Hvala. Gospod dr. Vatovec zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala. Ko ste omenili ZPS, imam nekaj pomislekov ravno do tega zakona. Prvi je čisto tehnični, zakon o partnerski skupnosti se v enajstih točkah nanaša oziroma bralca napotuje k branju Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Se pravi: Zakaj ne sistemsko rešiti težave, ampak s parcialnim zakonom? Po drugi strani ta zakon, zakon o partnerski skupnosti, uvaja neko drugo prakso, se pravi, ne rešuje zagato pravnega reda kot takega, ampak samo blaži določene negativne posledice kršenja teh človekovih pravic, tako na primer simbolno ne enači zakonskih zvez in istočasno ne omogoča nekih drugih pravic, ki izhajajo iz zakonske skupnosti. Poleg tega je Vlada obljubila, da bo na podlagi ugotovitve Ustavnega sodišča rešila sistematično, se pravi sistemsko odpravo diskriminacije, se pravi s krovnim zakonom, ne pa z nekim posebnim parcialnim zakonom. Kot morda veste ali pa ne, je danes Združena levica vložila novelo zakona o Zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki dobesedno spreminja zgolj en člen zakona, v katerem se zakonska zveza definira kot skupnost dveh oseb. Mislim, da se s tem zelo elegantno in čisto tehnično reši to ustavno zagato in tudi vprašanje človekovih pravic kot takih. Se pravi, da gre za izenačitev ne glede na osebne okoliščine oziroma na spolne preference. Prav tako tudi mednarodne pravne prakse kažejo na to, da postaja v Evropi trend, da se te stvari rešuje na tak način, se pravi sistemsko, z zakonom, ki omogoča pravzaprav popolno enakost med dvema oblikama zakonske zveze. Moje vprašanje je: Ali bo Vlada podprla predlog Združene levice? Če ne: Kje obstaja razlog za razlikovanje teh dveh zvez? Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, dopolnitev odgovora.
Dr. Vatovec, z vami osebno se strinjam. Družinski zakonik, ki je bil 25. 3. 2012 zavrnjen na referendumu, je v svoji prvotni verziji imel tako dikcijo, ker ste vi tudi povzeli dikcijo in potem od zakona o partnerski skupnosti, ki je trenutno v javni razpravi, povzeli prehodne določbe v danes vloženemu zakonu. Dejstvo je, da potem ni bilo volje v Državnem zboru in je bila predlagana kompromisna rešitev, ki je dejansko taka, kot je že v današnjem obstoječem Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki dovoljuje posvojitev istospolnih partnerjev, če gre za biološkega otroka partnerja. To je bila tudi kompromisna rešitev družinskega zakonika. Na žalost je bil družinski zakonik sicer s 55 % volivcev tistega dne zavrnjen in znotraj tega se moramo zavedati, da gre vedno znova tudi za iskanje političnega kompromisa in dovoljšne volje za sklenitev predlagane opredelitve. Tako da kar se tiče stališča Vlade, bo Vlada o vašem predlogu zakona razpravljala in verjamem, da se bomo do njega v roku, ki je predviden, tudi opredelili. Drugače pa zakon o partnerski skupnosti, je treba biti korekten, ureja razmerje med partnerjema in ne bo več razlik, kar se tiče razmerij med partnerjema, kar ste omenjali – pravico do bolniške. Vse te pravice bodo urejene in izenačene. Kar se tiče razmerja do tretjih oseb, torej do otrok, pa se bo to urejalo z zakonom o družinah. Bom imela naslednjo vprašanje kolegice poslanke na to temo, pa bom tam malce več tudi o tem povedala. Hvala.
Hvala. Dr. Vatovec, izvolite.
Hvala za odgovor. Upam tudi, da bodo ta stališča Vlade pozitivna. Naj samo omenim, da je tistih 55 % bilo na podlagi 15 % volilnih upravičencev. Glede na naravo tega vprašanja in te teme predlagam, da se kljub vsemu na naslednji seji opravi razprava o tej temi, tako da dajem ta predlog na glasovanje. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra v okviru glasovanj. Sedaj pa ima besedo gospa mag. Tanja Cink. Postavila bo vprašanje prav tako ministrici za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti gospe dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Če nadaljujem tematiko, ki se sicer vendarle malce razlikuje od kolega Vatovca. Namreč, kmalu bo tri leta od tega, ko je družinski zakonik doživel padec na referendumu, čeprav je bil po mojem osebnem mnenju zelo dober in bi rešil marsikatero strokovno zagato, predvsem pa bi koristil otrokom in družinam. Vemo pa, da so se državljanke in državljani drugače odločili in zakona niso podprli zato, ker bi omogočil pravico do posvojitve otrok tudi istospolnim skupnostim. Če sem prav seznanjena, se je potem omenjala tudi možnost, da bi se vprašanja istospolnih parov na področju družinske politike uredila v ločenem zakonu. Glede na to, da bi zakon sicer prinesel veliko koristi, sprašujem: Ali se na ministrstvu morda razmišlja o tem, da bi bilo vendarle smiselno izločiti določila, ki so se doslej pokazale za nesprejemljiva, in v tem delu počakati na konsenz nasprotujočih si strani ter začeti s proceduro sprejema omenjenega zakona? Sama namreč menim, da je zakon dober v marsičem in ga je treba čim prej sprejeti. Hvala za vaš odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, odgovor.
Hvala za vprašanje. Gospa Tanja Cink, vseeno bi morda, ker smo že prej nekaj odgovorili, spomnila, da se je 30 % ljudi udeležilo družinskega referenduma, od tega je za družinski zakonik glasovalo 45 % in proti 55 % volivcev. Bi pa morda opozorila, ker je pomembno, da družinski zakonik je sicer večinsko padel na referendumu zaradi tega, ker so ljudje verjeli, da družinski zakonik omogoča posvojitve. Jaz sem pa že prej kolegu povedala, da družinski zakonik ni omogočal nič drugače posvojitve, kot so že danes uzakonjene. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih je potem glede na odločitve sodišč na instanci jasno dal vedeti, da istospolna usmerjenost ne more biti razlog za nemožnost posvojitve. Dejansko smo v družinskem zakoniku samo zapisali tisto, kar se danes že izvaja. To pomeni, da je možnost, da istospolni partner posvoji biološkega otroka svojega partnerja. Ob čemer je treba poudariti, da gre vedno pri posvojitvah za interes otroka in vedno se po istem postopku presoja strokovno, ali je ta družina, ta celica najboljša za razvoj otroka. Te varovalke so bile, takrat smo imeli dveletno diskusijo o tem, ampak ljudje so večinoma verjeli, da pač družinski zakonik to omogoča, zato je družinski zakonik padel na referendumu. Danes imamo takih posvojitev 12 v tej državi. Torej, nič novega ni urejal, danes je to že obstoječa praksa. Zaradi tega, ker so to občutljiva razmerja, občutljiva vprašanja predvsem ideološko, moje stališče osebno je vedno, da človekove pravice – sicer ni ne vem kako prostora za ideologijo v teh vprašanjih, ker je dovolj prostora za stroko. Družinski zakonik in rešitve je, če se spomnimo, podprla Zbornica kliničnih psihologov, Oddelek za socialno pedagogiko, Katedra za psihologijo Pedagoške fakultete v Ljubljani in Društvo psihologov – ampak vseeno. Odločitev ljudi na referendumu, 30 %, ki so se udeležili, je bila, kot je bila. Zaradi tega ker smo se veliko pogovarjali o tem med političnimi strankami, ki tvorimo koalicijo, kakšna rešitev bi bila potrebna, v smislu tudi mogoča. Zavedam se po eni strani, da je nujno urediti položaj istospolnih partnerstev zaradi odločbe Ustavnega sodišča in zaradi načela, kot je kolega povedal, da smo pravna in socialna država. Po drugi strani pa nujno potrebujemo spremembe Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih z vidika ukrepov za zaščito koristi otrok. Zato ker je to nujno in ker je bil tak dogovor v koaliciji z Alenko Bratušek in sedaj z našo koalicijo, smo se odločili skupaj, po številnih dogovorih, da gremo v dva ločena zakona. Drugo leto je v načrtu, normativnem planu dela Vlade, predviden zakon o družinah. Zakona ne bomo poimenovali družinski zakonik, odločili smo se, da bo preimenovan, delovne skupine se oblikujejo in seveda narejen bo na osnovi družinskega zakonika. Vendar se družinsko pravo hitro spreminja, zato je treba preveriti, ali je morda kakšno odločitev, ki je bila takrat, mogoče sedaj oblikovati drugače, bolje, predvsem pa bo usmerjenost v zaščito otrok in tudi teh ukrepov od rejništva, posvojitev, skrbništva – torej teh temeljnih ukrepov za zaščito koristi otroka. Ob zakonu o družinah bo pa na mizi tudi razprava o tem, kako urediti področje posvojitev in o tem, verjamem, da bomo drugo leto govorili in bomo našli tako rešitev, za katero bomo lahko dobili tudi večino v Državnem zboru. Tukaj nima mesta moje osebno mnenje, bi pa si želela seveda, da kot družba lahko brez predsodkov o tem gledamo in delujemo pač v korist teh otrok. Hvala.
Hvala. Gospod mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance gospodu dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister! V svetu in tudi v Sloveniji si davčne uprave izmenjujejo informacije največkrat na podlagi sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčenja, navsezadnje v teh sporazumih, ki so na nek način dokaj poenoteni. Upošteva se metoda OECD ali pa sporazum OECD, je običajno v 25. členu navedeno tudi, da si pogodbenici izmenjavata informacije o davčnih zadevah. Če govorimo o sporazumih o izogibanju dvojne obdavčitve, potem je danes predvsem v OECD in sploh na OECD sprejeto mnenje, da ti sporazumi dejansko ne naredijo tega, da bi se dve državi izognile dvakratni obdavčitvi, ampak da ti sporazumi, ki jih je na svetu okoli 3 tisoč, dejansko pomenijo, da je dobiček oziroma da so dohodki dvakrat neobdavčeni. Se pravi v državi, ki izplača dobiček, in v državi prejemnici tega dobička. Tukaj gre za neko širšo zadevo in navsezadnje OECD tudi pripravlja spremembo teh sporazumov predvsem zaradi tega, ker danes enostavno, če pošljete iz slovenske družbe dobiček na primer na neko otočje, pa tudi če nima Slovenija sporazuma s tem otočjem, boste pač izbrali približno eno izmed osemdesetih držav, s katero ima Slovenija sprejet ta sporazum. Običajno, zelo velikokrat se je za dividende uporabljala Nizozemska in boste preko Nizozemske izplačali ta dobiček, potem pa ta dobiček v neki tretji državi, s katero ima Nizozemska sprejet ta sporazum, enostavno od tega dobička ne bo davka. Glede na to, da je v 25. členu tudi poglavje oziroma ta člen obravnava izmenjavo informacij, me zanima: Koliko zaprosil je dalo Ministrstvo za finance, kajti Ministrstvo za finance je zadolženo za izvajanje tega sporazuma, in koliko informacij iz koliko različnih držav je prejelo za posamezne davčne zavezance? Zanima me: Kako na podlagi tega dejansko Ministrstvo za finance ukrepa? Seveda, preko Davčne uprave, saj vemo, da se dobički izplačujejo preko, če želite tako, davčnih oaz ali preko držav, ki imajo ugodnejšo davčno klimo oziroma davčne predpise. Kakšne učinke predstavljajo te informacije, ki jih je Davčna uprava oziroma ministrstvo dejansko dobilo na proračun Republike Slovenije?
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Če bi tako začel, da s pristojnimi organi držav, s katerimi je vzpostavljen mednarodni mehanizem izmenjave informacij, davčni organ informacije izmenjuje predvsem na tri načine: eno je na zaprosilo, eno je spontano in avtomatično. To na zaprosilo je logično, avtomatična izmenjava informacij je na podlagi vrste sporazumov, ki ste jih tudi že omenili, oziroma model konvencije. Recimo, tukaj bodo pomembne spremembe na področju te avtomatične izmenjave v letu 2015, ko se bo začela avtomatična izmenjava informacij, s katerimi se uvaja za dohodke iz zaposlitve, produkta življenjskih zavarovanj in nepremičnin ter iz njih izhajajoče dohodke, oktobra 2014 sem pa tudi jaz podpisal Sporazum o avtomatični izmenjavi podatkov informacije o finančnih računih in prva izmenjava bo 2017. Potem je pa še spontana izmenjava informacij, kjer pa se posreduje drugi državi informacijo, za katero se ocenjuje, da bi tej državi prav prišla. Ta druga država posreduje povratne informacije o koristnosti posredovanja informacij, tako da vemo, ali je bilo tisto koristno, kar smo posredovali ali ne. V zvezi z vašim vprašanjem; FURS izmenjuje podatke z EU državami na podlagi direktiv in na podlagi sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčenja. Po navadi sta v zahtevku obe podlagi in se skupaj šteje kot en dogodek, zato je tukaj nemogoče čisto ločiti podatke, kdaj je bila izmenjava na podlagi sporazumov in kdaj na podlagi direktive, ampak lahko vam pa dam skupne podatke. Na podlagi sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčenja in direktiv v primeru EU držav je za eno leto in pol, recimo, od 1. 1. 2013 do 30. 6. 2014 Finančna uprava poslala 281 zahtevkov za izmenjavo informacij in prejela 62 zahtevkov sama. Hkrati je pa v istem obdobju Finančna uprava spontano prejela in poslala 58 informacij za davčne namene. V letu 2013 in v prvi polovici leta 2014 je Slovenija avtomatično, to so pa zdaj te avtomatične, poslala 30 tisoč 63 informacij o doseženih dohodkih rezidentov drugih držav v Sloveniji in prejela 9 tisoč 628 informacij. Ker ne izmenjujemo informacije samo na podlagi sporazumov o izogibanju dvojnega obdavčenja, temveč tudi na podlagi direktiv na področju DDV in neposrednih davkov ter na podlagi multilateralne konvencije o medsebojni upravni pomoči pri davčnih zadevah in sporazumih o izmenjavi, tako da imamo potem še na teh podlagah – recimo, na podlagi obrestne direktive je Finančna uprava v letu 2013 in v prvi polovici 2014 poslala avtomatično 16 tisoč 911 informacij in tudi prejela 34 tisoč 3 informacije. Tako je v tem istem obdobju na zahtevo avtomatično ali spontano poslala 5 tisoč 145 informacij tudi v zvezi z DDV. Vse te informacije so seveda podlaga tudi za obdavčenje in tega podatka, koliko točno evrov je bilo obdavčenih na podlagi teh informacij, pa trenutno nimamo, ampak lahko posredujemo pisno.
Hvala lepa. Mag. Šircelj, izvolite, dopolnitev.
Ja, hvala lepa. Tukaj bi dopolnil svoje vprašanje ministru. Če se smem seveda, bi se osredotočil na izmenjavo informacij na podlagi sporazumov o izogibanju dvojne obdavčitve oziroma, če želite, lahko tudi na podlagi drugih predpisov, vendar informacije, ki se nanašajo na tako imenovane neposredne davke. Tukaj ne bi želel mešati davka na dodano vrednost, ker vemo, da poteka avtomatična izmenjava med vsemi evropskimi državami, kajti ta davek je tudi harmoniziran bolj ali manj v Evropski uniji, ampak tiste informacije, ki se nanašajo pač po posameznih državah na pravne oziroma fizične osebe, in sicer se nanašajo predvsem na davke iz dohodkov v najširšem smislu. Če vzamemo metodologijo OECD, kar pa vključuje tako davek od dohodkov pravnih oseb kot dohodnino. To se pravi, fizične osebe plačujejo. Ali minister lahko pove : Koliko je tega in kakšni so učinki? Glede tega vem, da gre tukaj za davčno tajnost, ne mislim tukaj zdaj nobenih posebej, ampak vsekakor bi se osredotočil predvsem tudi na tiste države, ki so davčno ugodnejše –recimo temu tako, no, ker smo že v mojem prejšnjem vprašanju seveda o tem govorili. Danes, kot kaže, so davčno ugodnejše Luxembourg, Nizozemska, Velika Britanija, glede teh dohodkov in glede [[…]]Nizozemska glede izplačila dividend, verjetno tudi Ciper in tako naprej. Skratka, če bi se lahko osredotočili na ta vprašanja. Zdaj, če ni to mogoče danes, bi prosil potem za pisni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Minister Dušan Mramor, izvolite.
Kot sem rekel, glede teh informacij o dohodkih rezidentov drugih držav v Sloveniji, še bolj nas zanima pa seveda o dohodkih rezidentov Slovenije izven Slovenije. Tukaj sem rekel, da tega je 9 tisoč 628 na podlagi avtomatične, [[..]]– ampak točne podatke o tem, kar ste želeli za neposredne davke in to iz davčno ugodnejših držav, vam bomo pa posredovali pisno.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo zastavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavi Setnikar Cankar. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, ministrici in minister, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Vedno glasnejše so govorice, da na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport pripravljate predlog sprememb načina sofinanciranja zasebnih glasbenih šol, ki delujejo po splošno veljavnem programu, s katerim naj bi omenjenim zasebnim glasbenim šolam zmanjšali proračunsko sofinanciranje z dosedanjih 85 % na 50. S strani ministrstva se v tem deležu delno sofinancirajo samo plače, preostali del za plače ter vse ostale stroške, na primer za vzdrževanje, tekoče stroške, nabavo notnega materiala ter instrumentov, se mora kriti iz šolnin. Zato so šolnine že zdaj več kot 100 % višje od šolnin na javnih glasbenih šolah. Zaposlenih na teh glasbenih šolah in starši otrok, ki jih obiskujejo, so zaskrbljeni zaradi teh napovedi, saj pomenijo grožnjo njihovemu obstoju. Sprašujem se, zakaj bi želeli 600 tisoč evrov prihraniti na za državo cenejših zasebnih šolah in jih s tem morda tudi uničiti. Tukaj gre za okoli tisoč 500 otrok, starši pa šolnin, ki bi pokrivale stroške ob tako velikem znižanju financiranja države, ne bi več zmogli pokrivati. Zaradi tega vas sprašujem: Ali drži informacija, da želi Vlada prihraniti 600 tisoč evrov le pri zasebnih glasbenih šolah ter jim znižati delež sofinanciranja s 85 na 50 %, ali pripravljate spremembe financiranja tudi za javne glasbene šole?
Hvala lepa. Dr. Stanislava Setnikar Cankar, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana gospa Novakova, poslanke in poslanci! Domnevam, da je to vprašanje nastalo na osnovi informacij, ki so temeljile na iskanju možnosti za prihranek. Veste, da je zadnji mesec pravzaprav potekel v iskanju prihrankov, ki bi posegali tako na douniverzitetno kot univerzitetno področje izobraževanja. Mi smo se s predstavniki glasbenih šol, tako javnih kot zasebnih, sestali in ugotovili, da so nekateri od ukrepov, med njimi tudi to znižanje odstotkov financiranja, vprašljivi v temu pogledu, da bi v preveliki meri posegli prav na dostop otrok, ki do zdaj obiskujejo glasbene šole. Zato je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport na koncu predlagalo 10. 12. Ministrstvu za finance ukrepe, ki posegajo tudi na področje glasbenega izobraževanja, vendar na drugačen način. In sicer predlagani ukrep v odhodkih proračuna 2015, vezan na glasbene šole, predvideva omejitev vpisnih mest, ki se financirajo iz javnih sredstev v zasebnih glasbenih šolah. Za realizacijo ukrepa bo potrebna sprememba 21. člena Zakona o glasbenih šolah. Bom prebrala, torej ta 21. člen določa število vpisnih mest: "Glasbena šola uskladi število vpisnih mest s kadrovskimi in prostorskimi zmogljivostmi, pri čemer daje prednost vpisu bolj nadarjenim učencem ter učenju orkestrskih instrumentov in petja. Za širitev dejavnosti si mora glasbena šola pridobiti poprejšnje soglasje." Torej bo država z ukrepom omejila financiranje zasebnih glasbenih šol na način, da bo financirala omejeno število. Ta omejitev za javne glasbene šole, kot izhaja iz 21. člena zakona, že velja. In spremembe financiranja javnih glasbenih šol niso predvidene.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Že tako v Sloveniji ni veliko izbire na področju javnega oziroma zasebnega šolstva. Prav je, da imamo dobro urejeno javno šolstvo tudi na področju glasbene vzgoje. Vemo, da glasbena vzgoja prav pomaga razvijati tudi intelektualne sposobnosti otrok, zapolnjuje prosti čas, če tako rečemo, in ne nazadnje se lahko pohvalimo tudi z mnogimi pomembnimi glasbeniki, ki igrajo tudi v mednarodnih orkestrih, to nam je vse skupaj lahko v ponos. Seveda pa moramo imeti tudi možnost izbire, kar zasebne glasbene šole gotovo omogočajo, bodisi da so lokacijsko bližje ali so del neke druge šole, kamor hodijo tudi otroci, dijaki. Zaradi tega menim, da morajo imeti to možnost izbire. Ne nazadnje, zakaj bi pravzaprav država omejevala vpis v te zasebne glasbene šole v preveliki meri, če so pa te zasebne glasbene šole cenejše za državo. Če mora neka zasebna glasbena šola sama skrbeti za materialne stroške in samo 85 % za plače poskrbi država, potem bi moralo biti v našem javnem interes, da pravzaprav imamo večjo ponudbo zasebnih glasbenih šol, kajti na ta račun je takšno šolanje tudi cenejše. Samo za primerjavo en podatek; recimo, v Sloveniji se zdravi 2 tisoč odvisnikov, ki so na metadonu, to stane državo 2 tisoč evrov letno na posameznika – ta podatek sem dobila iz neke študije. Zato mislim, da je preventiva zagotovo boljša in glasbena vzgoja je zagotovo tista, ki je lahko samo v dobro otrok. Sprašujem vas: Kakšen je vaš odnos pravzaprav do zasebnega šolstva in zakaj v tolikšni meri udariti zasebno šolstvo, ko po drugi strani vemo, da za javno šolstvo dajemo 45 milijonov denarja, za zasebno pa 2,2 milijona?
Hvala lepa. Gospa ministrica, boste odgovorili?
Res je, gospa poslanka, glasbeno izobraževanje je zelo razširjeno. Iz podatkov izhaja, da je v šolskem letu 2014/2015 v Republiki Sloveniji 54 javnih glasbenih šol, 16 s podružnicami, 99 z dislociranimi enotami ter 13 zasebnih glasbenih šol. Prosila sem, da mi pokažejo mrežo teh šol, in dobila informacijo, da pravzaprav ni okolja, kjer bi, recimo, bila samo ena ali druga, vedno se je zaradi tako velike razširjenosti pojavljala tako javna kot zasebna glasbena šola. Torej, skupno v Sloveniji deluje 67 glasbenih šol, vpisanih je 25 tisoč 571 učencev in to je približno 16 % vse osnovnošolske populacije. Tisto, kar smo na koncu, verjemite, zelo s premislekom naredili, je, da smo samo izenačili pogoje, ki že veljajo za javne glasbene šole, ki dobijo odobritev dodatnih vpisnih mest, samo če izpolnjujejo materialne in kadrovske pogoje. Ta določba do zdaj je striktno veljala samo za javne glasbene šole, mi pa to razširjamo tudi na zasebne. Torej, za vse tiste, ki bodo izpolnjevale materialne in kadrovske pogoje, pa bo interes, ne vidim razlogov, da ne bi uspeli pridobiti tudi tega sofinanciranja. Moram pa priznati – to so podatki, ki nam jih je posredovalo Ministrstvo za finance –, glasbeno šolstvo, javno in zasebno, na leto zahteva 44 milijonov. To je kar velik korpus in zaradi tega je bil potreben ta poseg.
Hvala lepa. Izvolite, gospa poslanka.
Tudi jaz predlagam oziroma zahtevam dodatno razpravo na to temo, javno in zasebno šolstvo. Še enkrat poudarjam, ne zdi se mi racionalno, da država ne omogoča v večji meri razvoja zasebnega šolstva, ki je na koncu cenejše za državo kot pa javno šolstvo, seveda ob vsej pohvali našemu javnemu šolstvu tudi na področju glasbe, in hkrati, da imajo starši in otroci večjo možnost izbire. Samo 5 % vsega denarja gre za zasebne šole, vse ostalo za javno šolstvo, zato ne vidim razloga, zakaj bi tu omejevali vpis, ker konec koncev, gre za otroke in gre za zaposlene, ki so slovenski državljani, in ni pomembno, ali je v zasebni ali v javni šoli, pomembno je, da je šola kvalitetna in da pri tem tudi država izpolni svojo nalogo. Zato predlagam, da opravimo posebno razpravo o tej temi.
Hvala lepa, gospa Ljudmila Novak. Državni zbor bo o vašem predlogu odločal jutri, 16. decembra 2014. Mag. Anže Logar bo zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala, predsedujoči! Ministru za finance sem najavil vprašanje v zvezi z njegovimi javnofinančnimi načrti pri zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Glede na omahljivost in slabo pogajanje Vlade v pogajanjih z javnim sektorjem je vsakemu državljanu postalo očitno, da bo slovenska vlada namesto na začetku smelih trditev o vzdržnem financiranju javnih blagajn zopet posegla po najlažjem receptu, torej po metodi najmanjšega odpora, da bo stroške in breme krize zopet prelevila na tiste, ki v državno blagajno plačujejo – torej, na državljanke in državljane in seveda gospodarstvo. Zato sem na ministra naslovil vprašanje: Katere davke namerava v prihajajočem letu 2015 uvesti oziroma pri katerih davčnih stopnjah bo minister predlagal zvišanje posameznih davčnih stopenj? Spomnimo se na začetku pogajanj, ko je bil prvotni izplen pogajanj z javnim sektorjem naravnan na višino prihranka 130 milijonov evrov, je bil minister za finance zelo odločen. Dejal je, da če se s sindikati ne bodo izpogajali, obstaja možnost, da bo prišlo do linearnega znižanja plač, mislim da, v višini 7 %. Vendar pa je že kmalu potem, ko so sindikati prvič zarenčali, Vlada uklonila hrbet in dobesedno sprejela ultimat sindikatov. Ustrašila se je prve grožnje z opozorilno stavko. Minister oziroma predsednik Vlade pa je pred novinarje prišel z besedami, da bo moralo v tem primeru tudi gospodarstvo nositi svoj delež krize. Glede na izpogajan izplen je očitno pri vladnih pogajalcih prišlo do približno 100 milijonov evrov velike proračunske luknje, zato ministra za finance sprašujem: S katerimi ukrepi, očitno na prihodkovni strani, namerava v prihodnjem letu uravnotežiti javnofinančni primanjkljaj oziroma izpolniti svoje makroekonomske napovedi? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušam Mramor, izvolite.
Hvala za vprašanje. Na vprašanje je delno odgovoril že predsednik Vlade, ker je bilo podobno vsaj v določenem delu. Mogoče bi najprej dal pojasnilo glede tega pogajanja s sindikati javnega sektorja. Naš cilj je bil, da pač dosežemo dogovor o ukrepih, ki bi znižali maso sredstev za stroške dela v javnem sektorju. Ključno je bilo, da če Vlada ne bi ukrepala in v procesu pogajanj s sindikalno stranjo ničesar dogovorila, bi veljavni ukrepi na področju plač in drugih stroškov dela v letu 2014 s 1. 1. 2015 prenehalo veljati. Če bi prenehalo veljati, bi se povečala masa plač približno za 313 milijonov evrov. Cilj Vlade in tudi prvotna izhodišča, ki jih je Vlada sprejela za pogajanja s sindikati, je bil doseči najprej podaljšanje obstoječih ukrepov v višini 313 milijonov evrov, kar predstavlja približno 7 % mase vseh stroškov dela ter dogovoriti še dodatne ukrepe v vrednosti 3 % ali približno 127 milijonov evrov, kot je bilo sicer v sprejetem proračunu za leto 2015, ki je bil sprejet v letu 2013. To se pravi, smo imeli skupni cilj približno 440 milijonov evrov. Končni učinek, kot ste že tudi omenili, vsega tega podaljšanja ukrepov in dodatnih ukrepov sedaj znaša približno 350 milijonov evrov, to je za cel javni sektor in to je res približno 100 milijonov manj od prvotnih izhodišč Vlade, vendar je finančni cilj dosežen približno 80 %. Navedeni finančni učinki so ocenjeni za celotni javni sektor, kot sem rekel, medtem ko za sam sektor državnega proračuna je v deležu približno 60 %. Treba je vedeti, da od teh 100 milijonov precejšnji del odpade na zdravstveni sektor, ki je zaprt, ki ima toliko prihodkov kot odhodkov. Precej se nanaša tudi na občine, ki imajo tudi zaprto bilanco, se pravi, približno toliko prihodkov kot odhodkov. Se pravi, da ostane za tisto, kar je državni proračun in kar gre v ESA 2010, deficit, ciljan 2,8 %, je bistveno manjša vsota, je približno nekaj več kot 30 milijonov evrov. Zato se ne morem strinjati z navedbo, da so bila pogajanja neuspešna. Treba se je zavedati tudi, da so bila pogajanja zapletena in težka predvsem zato, ker se ponavljajo že od leta 2009 dalje, vedno z isto obljubo, da so ukrepi na plačah potrebni le še enkrat. Se pravi, toliko let pogajanj imajo sindikati za seboj. Mi smo sprejeli 23. oktobra nabor ukrepov za doseganje teh ciljev, to je 2,8 % deficita po ESA, in v vseh teh ukrepih notri so že vsi ukrepi, ki se tičejo tudi prihodkov. Prihodkov naj bi bilo dodatno približno 100 milijonov, odhodkov pa manj za 600 milijonov. In vseh teh 100 milijonov so tako podaljšanje v bistvu obstoječih davkov kot tudi v bistvu povišanje stopnje nekaterih davkov za zamenjavo za tiste, ki jih ne nameravamo podaljšati. Izboljšanje na strani pobiranja davkov in kot je CO₂ taksa, nekaj dodatnih davkov. To je vse v višini 100 milijonov. Od tistega, kar je sprejela Vlada 23. oktobra in poslala na Evropsko komisijo, od tistega pri prihodkih ne bomo odstopali nobenih dodatnih prihodkov oziroma davkov, kot vi pravite. Pač ne načrtujemo. Kar sedaj pač v tem trenutku pripravljamo okvirni razrez odhodkov za pripravo rebalansa proračuna za leto 2015, naj bi imeli to pripravljeno v sredo. Koliko bo treba še sistemsko rešiti mogoče na vseh področjih, če bo cilj 2,8 % presežen, se bomo predvsem prednostno ukvarjali s tem, kje in kako zmanjšati odhodke. To je naš cilj.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar, dopolnitev. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Minister je naštel to, kar smo vseskozi že poslušali s strani vladnih pogajalcev, torej ničesar novega, ničesar vsebinskega. Dejal je, da če Vlada ne bi ukrepala, bi na koncu leta oziroma v začetku novega leta prišlo do izdatnih javnofinančnih stroškov, ampak tega si Vlada ni izpogajala, glede na to, da je bil to paket, ki je bil izpogajan že predhodno. Odhajajoča predsednica Vlade je imela tak sveženj ukrepov s sindikati že dogovorjen, kot se ga je dogovorila ta vlada, pa tudi to ni bil noben uspeh, kajti glavna srčika problema oziroma glavno delo je bilo narejeno leta 2012 pri vladi gospoda Janeza Janše, ki je ta zapleten in kompleksen nabor ukrepov za znižanje javnofinančnih odhodkov pripravil v pičlih 61 dneh. Takrat so številni tisti, ki sedaj hvalijo podaljšanje teh ukrepov, z govorilnic grozili, kako bo to uničilo socialno državo. Minister tudi ni bil popolnoma nič konkreten glede napovedanih ukrepov za zapolnitev te vrzeli, torej konkretno: Katere davke bo dvignil, katere nove davke bo uvedel? Zato želim dopolnitev odgovora v zvezi s tem, še posebej glede na to, kaj piše v koalicijski pogodbi, in še posebej na besede ministra, ki jih je izrekel na hearingu, kjer je enako strumno kot v začetku pogajalskega procesa govoril o tem, da bo Vlada morala bistveno zarezati oziroma pomembno zarezati v javnofinančne odhodke na ravni [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Po mojih podatkih je bilo izpogajano – potem so se tista pogajanja pač prekinila zaradi, kot vemo, naše politične krize –, je bil izpogajano plus 78 milijonov evrov. V teh pogajanjih je pa bilo minus 35 milijonov evrov. Zelo pomembno je, še enkrat, tisto, kar sem rekel tudi na zagovoru pred odborom, da zmanjšujemo odhodke za 600 milijonov evrov. To se pravi, imamo bistveno znižanje odhodkov. Pri tem pa, kar je ključno, je treba biti v tem času relativno krhke gospodarske rasti in pospešitve gospodarske dejavnosti izjemno pazljiv, na kakšen način se v bistvu regulira tudi javno porabo, ker javna poraba lahko predvsem skozi pričakovanja ljudi, njihova potrošnja pričakovanja, pričakovanja o možnostih zaposlitve v prihodnosti, zelo vpliva na njihovo potrošnjo in s tem na rast bruto domačega proizvoda in na zaposlenost. Tako da je bilo treba tukaj pri vseh teh ukrepih imeti izjemno mero potrpežljivosti, razpršiti ukrepe. Vemo, da je v teh ukrepih 57 ukrepov na zelo različnih področjih, in poskušali smo s tako razpršitvijo, ki relativno malo boli, najbolj naslavlja tiste, bi rekel, popolnoma jasne nefunkcionalnosti ali pa nesmotrne porabe javnega denarja, da bi ohranili dobra potrošniška pričakovanja in pričakovanja o bodočem razvoju gospodarstva in zaposlenosti. To je vse tehtano, in kot vidimo, je trenutno vpliv vsega tega na rast bruto domačega proizvoda precej ugoden. Gospodarstvo relativno dobro raste, tudi za naslednje leto imamo pozitivno gospodarsko rast, zmanjšuje se brezposelnost in povečuje zaposlenost. Se pravi, da je tukaj treba imeti ustrezno mero. Vemo pa, kaj se je zgodilo pri ZUJF. Pri ZUJF je zaradi zelo hitrega udara in strahu ljudi glede odpuščanja padel bruto domači proizvod za več kot 2 %. Se pravi, da je treba biti pri tem zelo previden.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Ravno ta dodatni odgovor me preprečuje, da zahajamo v precej pomembno debato, ki bo zaznamovala vsaj začetek leta 2015. Minister Mramor je, ko je mene poučeval o poslovnih financah na Ekonomski fakulteti, bil zelo konkreten glede poslovnih financ, pa danes zelo nekonkreten glede javnih financ. Omenil je, da zmanjšujemo odhodke za 600 milijonov evrov. Po najbolj divjih razmišljanjih glede na ukrepe, ki jih je Vlada v preteklem mesecu predstavljala pri pogajanjih s sindikati, ne pridem do takšne številke. Še več, dan za dnem dobivamo na mizo nove predloge za zvišanje davka, ne pa za ukrepe na odhodkovni strani. Prej je edino konkretno napoved glede davkov napovedal predsednik Vlade, ko je rekel, da bodo bolj obdavčili premoženje. Minister za finance, ki je skrbnik javne blagajne, ni niti z enim konkretnim predlogom navedel, katere davke bodo uvedli. Prej je predsednik Vlade spet podal neko zelo zanimivo sintagmo. Rekel je, da bodo vsi ukrepi skrbno izbrani, da ne bi povzročili poslabšanja gospodarskih razmer. Pa smo spet tam, ko Vlada obrača stališče za 180 stopinj. V začetku, ob nastopu mandata in ob podpisu koalicijske pogodbe, je bilo govora o tem, kako je konkurenčnost tisti cilj, za katerega se bo zavzemala Vlada, in da ne bo dvigovala davkov ravno zato, da bo spodbujala konkurenčnost, kajti brez izboljšanja konkurenčnosti v Sloveniji ne bo napredka. Minister Mramor je točno ta poudarek izpostavil na hearingu. Danes je torej sintagma, da bomo sprejemali take ukrepe, da ne bodo poslabšali gospodarskih razmer, torej da bodo ohranjali takšno stanje, kot je trenutno. Pa saj niste bili za to izvoljeni! In potem enako – edini konkreten podatek, ki ga ni dal minister za finance, ampak predsednik Vlade, ko je rekel, da je šest sedmin javnega primanjkljaja oziroma teh varčevalnih na odhodkovni strani. Ja, ampak to je bilo mišljeno takrat, ko ste imeli v načrtu privarčevati 130 milijonov. Sedaj, ko imate 30 milijonov, boste verjetno to 100-milijonsko luknjo nekje drugje zapolnili. Zato še enkrat, želim javno razpravo o tej pomembni temi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Logar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 16. decembra. Gospod Uroš Prikl bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Tokrat bo moj fokus na področju okolja in prostora. Želel bi ministrici gospe Majcen postaviti vprašanje, in sicer glede na dejstvo, da so pristojni odbori Državnega zbora Republike Slovenije in sam Državni zbor v letu 2014 opravili številne razprave na temo črpanja evropskih sredstev v finančni perspektivi 2007–2013, torej stari finančni perspektivi, velik del razprav pa se je nanašal predvsem na izvajanje oziroma neizvajanje okoljskih projektov in posledično črpanje oziroma nečrpanje evropskih sredstev v okviru Operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007–2013, ostaja odprto vprašanje: Kakšno je dejansko stanje na izvajanju in posledično črpanju evropskih sredstev na področju okoljskih projektov? Državni zbor je na podlagi opravljenih razprav sprejel več priporočil za izboljšanje črpanja teh sredstev, predvsem v smislu zmanjševanja tveganja izgube teh evropskih sredstev v stari finančni perspektivi. Vsled navedenega ocenjujem kot relevanten oziroma zelo pomemben podatek, kakšno je dejansko stanje na področju črpanja teh sredstev na okoljskih projektih, ki se izvajajo v okviru operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za omenjeno obdobje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Predsedujoči, spoštovani poslanec Uroš Prikl! V okviru Operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007–2013 Ministrstvo za okolje in prostor opravlja naloge posredniškega telesa za prednostne usmeritve ravnanja s komunalnimi odpadki, odvajanja in čiščenja odpadne vode ter oskrbe prebivalstva s pitno vodo, kjer so upravičenci občine. Na prednostni usmeritvi zmanjšanje škodljivega vpliva voda, torej za izvajanje protipoplavne varnosti, pa je ministrstvo v vlogi upravičenca. Za okoljske projekte je po tem operativnem programu na voljo približno 548,5 milijona evrov evropskih sredstev iz kohezijskega sklada. Organ upravljanja – danes sva tukaj seveda z ministrico – je izdal 50 odločb o dodelitvi evropskih sredstev okoljskim projektom v okviru prej navedenih prednostnih usmeritev. Skupna vrednost projektov z DDV znaša milijardo 322 milijonov. Od tega je približno 787 milijonov evropskih sredstev iz kohezijskega sklada in 151 milijonov lastne udeležbe Republike Slovenije. Aktivnosti – tukaj govorim o projektiranju za en projekt, v ostalih primerih je to že gradnja – se izvajajo na 49 projektih po 157 občinah v Sloveniji. Od teh 49 projektov jih je 11 že gradbeno zaključenih. Na 37 se gradbena dela izvajajo zelo intenzivno. Na projektu CERO Nova Gorica so odstopili od izvedbe projekta, medtem ko je CERO Dolenjska še vedno v fazi projektiranja. Pomemben se mi zdi podatek, da je do konca leta 2013 bilo izplačanih 180 milijonov evropskih sredstev, v letošnjem letu pa je bilo izplačanih do 15. 11. že 177,5 milijona. Čaka še pregledanih in praktično za odobritev, torej v mesecu decembru bo izplačanih še 20,5 milijona teh sredstev, kar pomeni, da bo samo v letu 2014 izplačanih približno 198 milijonov evrov. To pomeni, da je v letu 2014 od celotne mase bilo ali pa bo zdaj v mesecu decembru izplačanih 36 % sredstev. Glede na to, kaj je bilo izplačano do leta 2013, ugotavljamo, da je praktično za te projekte izplačanih 70 % evropskih sredstev in da v naslednjem letu ni zadržkov, da ne bi bili ti projekti izpeljani do konca in se ne bi porabila vsa sredstva, razen v primeru ekstremnih situacij, kar pa lahko pomeni kakšen stečaj izvajalcev, mogoče tudi vremenske razmere, ampak upajmo, da se to ne bo zgodilo. Pri teh 157 občinah bi rada povedala, da je 92 občin vključenih v projekte ravnanja s komunalnimi odpadki, 63 občin je vključenih v projekte odvajanja in čiščenja odpadnih voda in 71 občin v projekte oskrbe s pitno vodo, da vodni sklad za pomurski vodovod, in sicer za tisti del vodovoda, ki je del transportnega vodovoda, zagotavlja tudi to, kar bi sicer bila lastna udeležba občin, in sicer je v letih 2013 in 2014 bilo izplačanih 5,5 milijona sredstev. Skupaj imamo torej na skrbi na našem ministrstvu 318 pogodb, če pa je interes, pa lahko navedem potem v nadaljevanju še tistih 11 projektov, kjer so dela že zaključena. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, izvolite.
Najlepša hvala za dosedanji del odgovorov oziroma pojasnil. Jaz tukaj z veseljem lahko ugotovim, da gremo proti cilju in da se bodo praktično vsa sredstva porabila. Predvsem vidim tukaj kot neko pozitivno noto, da se trend predvsem izplačil v letu 2014 rapidno zvišuje in da ni bojazni, da bi ostala sredstva neporabljena. Še bolj me veseli pri tej zadevi dejstvo, da se izvaja aktivnosti na zelo širokem področju 157 občin, predvsem pa, kolikor mi je znano, pa me bo spoštovana gospa ministrica tukaj popravila oziroma korigirala, če se motim, tudi v mnogih občinah, ki so na nek način deprivilegirane. Seveda pa bom zelo vesel, ker je ministrico malo čas prehitel, jaz pa hitim, da še malo časa tukaj pridobim, za tistih 11 projektov, o katerih je bilo tudi v preteklosti že mnogo govora in bojazni, da zadeva ne bo realizirana. Pa še ravno, ko sem pri besedi, pa mi je nekaj časa ostalo: zadovoljil se bom s pisnim odgovorom in se ne bom posluževal poslovniške možnosti razprave v Državnem zboru. Spoštovana ministrica, najlepša hvala za vse odgovore in pojasnila.
Hvala lepa. Gospa ministrica, boste kaj dopolnili? [[Ne.]] Prav, hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo zastavil vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospe Alenki Smerkolj.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane ministrice, kolegice in kolegi! Postavil bom vprašanje glede črpanja kohezijskih sredstev. Črpanje kohezijskih sredstev iz nove finančne perspektive, ki se je začela v letu 2014, bo možno takrat, ko bo potrjen operativni program s strani Evropske unije, podpisan partnerski sporazum, kar je že, ko bodo investitorji na pripravljene projekte dobili odločbe in seveda ko bo podpisana pogodba o sofinanciranju s strani ministrstva. Imamo 11 kohezijskih projektov s področja varstva okolja, kjer je Vlada sprejela sklep, da bodo obravnavani prednostno za črpanje iz nove finančne perspektive. Namreč, ti projekti so bili pripravljeni kot overcommitment 2 za črpanje iz stare finančne perspektive 2007–2013, vendar je za izvedbo teh projektov zmanjkalo denarja. Teh 11 projektov pokriva 34 slovenskih občin, v katerih prebiva skoraj tretjina prebivalcev. Te občine so porabile že preko 7 milijonov evrov za pripravo teh 11 projektov, imajo izbrane tudi izvajalce. Zato me zanima: Kdaj bodo investitorji lahko pridobili odločbe ministrstva, da bodo lahko pričeli z izvajanjem teh 11 kohezijskih projektov? Zanima me še: Glede na to, da so bili ti projekti pripravljeni na staro finančno perspektivo, kaj morajo investitorji še postoriti, ko bodo prijavili te projekte po novih pravilih? Ker so bili pripravljeni na staro finančno perspektivo, na stara pravila, me zanima: Ali je zdaj po novem veliko novega? Kaj morajo še investitorji postoriti, da se to ne bo predolgo vleklo, da bi čim prej prejeli te odločbe in začeli z deli, ko se bo pričela gradbena sezona, saj so v glavnem vsi ti projekti vezani predvsem na vreme in na gradbeno sezono? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Alenka Smerkolj, izvolite.
Gospod predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec gospod Lah! Res mi je v veselje, da z vašim vprašanjem dobim tudi sama priložnost z Državnim zborom deliti mogoče nekaj več informacij, ki smo jih sicer obravnavali na odboru za evropske zadeve prejšnji petek. Preden grem na novo perspektivo, naj še enkrat na začetku poudarim samo nekaj informacij za vse tiste, ki mogoče teh še nimate. V stari finančni perspektivi, ki se zaključuje, imamo v treh operativnih programih na voljo 4,1 milijarde evrov, in v isti perspektivi imamo podpisanih za 4,2 milijarde sofinancerskih pogodb, kar pomeni, da imamo podpisanih pogodb več, kot pa lahko porabimo. Tisto, kar bomo porabili več, gre direktno v državni proračun, kar seveda ministra Mramorja zelo skrbi. Izplačil iz državnega proračuna je bilo do 30. novembra 3,24 milijarde evrov, in prava je ugotovitev, da se je v letošnjem letu črpanje dejansko izboljšalo. Na dan 30. novembra smo prišli na 78,9 %, kar je bilo še v začetku letošnjega leta v resnici zelo težko pričakovati. Poleg tega smo v tradicionalno zelo močnem mesecu decembru, ko praktično pričakujemo še nadaljnjih 100 milijonov evrov črpanja stare perspektive. Vse to me lahko navdaja samo z optimizmom, da bomo tudi v naslednjem letu v tej obstoječi perspektivi ne samo pospeševali oziroma ohranjali te ravni, ki bo v resnici v letošnjem letu pomenila približno 30 % črpanja celotne perspektive, ampak si želimo dodati tudi na plin. Jaz verjamem, da je cilj, ki smo si ga postavili, to je stoodstotno črpanje kohezijskih sredstev, dosegljiv. Naj ta prvi del glede številk zaključim še s tem, da smo dejansko s strani Evropske unije uspeli vrniti v naš proračun za cca 70 % razpoložljivih sredstev. Leto 2015 pa definitivno ne bo lahko. Prva naloga, ki jo imamo, je zagotoviti potrebne pravice porabe v rebalansu proračuna v letu 2015. Druga naloga je dobesedno dnevno bedeti nad vsemi projekti, ki so v fazi izvajanja oziroma zaključevanja. Paralelno z vsem tem pa smo seveda zelo intenzivno začeli delati na programskih dokumentih. Kot je pravilno povedal gospod Lah, partnerski sporazum je Evropska komisija potrdila, in ravnokar, med tole sejo Državnega zbora, smo dobili tudi sporočilo, da je Evropska komisija potrdila tudi operativni program za novo finančno perspektivo. To je najlepša božična novica, ki smo jo dobili pri nas v službi, in moram reči, da sem nanjo zelo ponosna, ker je v to vključeno delo ne samo naše službe, ampak vseh resorjev, in zato se tudi vsem zahvaljujem. Naslednja stopnica pa so dokumenti. Izvedbeni dokumenti so izjemno pomembni. Mi trenutno končujemo s pripravo uredbe in verjamemo, da jo bomo lahko v naslednjem tednu predstavili resorjem. To je osnovni dokument, na katerem bomo gradili tudi cel sistem, in si upam trditi, da bomo lahko prve odločbe izdali pred začetkom gradbene sezone. Seveda pa bodo morali resorji, predvsem tukaj [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] skupaj z nami še zelo, zelo veliko narediti za to, da bomo lahko te odločbe izdali, ker bo sistem nekoliko drugačen. Ampak verjamem, mi tudi z nekaterimi občinami sodelujemo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Vam bom dal možnost, da boste do konca povedali v mikrofon. Tudi jaz sem zelo vesel te novice. Tudi na samem odboru je bilo po sami razpravi čutiti, čeprav ste novi na tem položaju, da ministrstvo zelo dobro dela. Moram pa povedati, da je bilo teh 11 projektov s strani posredniškega telesa potrjenih, in oni pravijo, da so od sebe dali zadeve, vendar ni vse tako čisto. Namreč, Vlada je investitorjem, občinam dala zeleno luč, da pričnejo z lastnimi sredstvi izvajati te projekte, pa vemo, da to ni bilo najbolj pametno, in nekatere občine so šle že v izvedbe. In če sedaj začnejo z novo finančno perspektivo, kaj bo s temi projekti – bo treba verjetno kaj dodelati, ministrstvo za okolje verjetno ponovno dati potrditev. Tako da se neki zapleti pričakujejo, in prav bi bilo, da bi pravočasno z novimi pogoji seznanili investitorje, da bi občine te projekte pripravile po novi uredbi in novih navodilih že vzporedno, ko se ta uredba in pravila pripravljajo, da ne bi potem potrebovale občine še nekaj mesecev za pripravo in potrditev teh projektov – namreč, ti projekti imajo gradbena dovoljenja, od katerih naj bi nekatera že spomladi naslednjega leta potekla –, da so izbrani izvajalci, ki drago plačujejo vsak mesec bančne garancije in se s tem tudi dela škoda. Tako da bi bilo prav, da se občine takoj vključijo, čim prej, da skupaj s posredniškim telesom in vami [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]dopolnitvah teh projektov, če so potrebne, in na vlogah takoj, ko bodo pravila sprejeta, da lahko podajo vloge.
Hvala lepa. Ministrica Alenka Smerkolj, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Še nekaj besed na temo teh 11 projektov. Pri treh od le-teh se soočamo s tem, da je JASPERS zahteval njihovo presojo. Ti projekti so bili na naše stroške prevedeni v angleščino in poslani na JASPERS, kjer smo dobili njihovo mnenje, da bodo nekje najkasneje do sredine februarja verjetno za vse tri projekte lahko že izdali svoje mnenje. To so v bistvu večji projekti, za vse ostale pa seveda velja. Mi bomo paralelno delali zato, da bomo vzpostavili sistem, ampak, verjemite, to ni zelo enostavno, zato ker je logika nove perspektive drugačna. Mi smo se zavezali, da bomo v tem delu poskušali slediti – tudi kazalniki v operativnem programu, ki bo na spletu do konca tega tedna, že sledijo tem 11 projektom. Se pravi, da je bilo tako na resorju kot tudi pri nas to vse vzeto v poštev. Prav gotovo pa bodo občine morale pripraviti nove vloge. In ravno na tem bomo poskušali čim več informacij čim prej zagotoviti, ker seveda mislim, da nam je vsem skupaj v interesu, na koncu koncev tudi Evropi sami, da te projekte končno spravimo pod streho. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Zvonko Lah.
Ker dopušča poslovnik, da glasujemo v Državnem zboru o tem, da se opravi razprava, mislim, da bi bilo prav, da damo tudi vam možnost, da se še tam pohvalite, da poveste konkretne zadeve glede samih prijav. Za dosego novih ciljev je potrebno, da te občine še veliko postorijo. Ker gre predvsem za projekte, kjer se gradijo glavni vodi, je treba potem še sekundarne vode narediti, tudi priključke, kjer gre za vodooskrbo, kjer gre za odvajanje in čiščenje odpadnih voda. V glavnem gre za te projekte. Občine morajo še veliko postoriti za dosego teh ciljev, ki so jih v samih projektih same zastavile. Zato bi bilo prav, da se čim prej razčistijo vsi pogoji do potankosti, da se projekti pripravijo, da res gradbinci mogoče še pred gradbeno sezono prevzamejo gradbišča, in ko se začne sezona, tudi pričnejo z deli. Vemo, da je treba v letu 2015 stare finančne perspektive več kot 800 milijonov še počrpati. To ni majhen zalogaj, to bo ogromno dela. Lahko pa bi še iz nove finančne perspektive, če se kmalu pričnejo gradbena dela, tudi nekaj sto milijonov počrpali. To bi bilo zelo dobrodošlo za naš proračun. Hkrati pa ima to tudi zelo ugoden učinek na gospodarsko rast. Ker pravi učinek bo šele takrat, ko bodo te občine, investitorji dosegli cilj, se pravi ko bo na to infrastrukturo priključeno toliko gospodinjstev, če gledam na ti dve osnovni javni gospodarski službi, ki ju občine izvajajo. Zato bi bilo prav, da se razprava opravi tudi v parlamentu, da se detajli razčistijo, saj teh 34 občin težko pričakuje pričetek teh projektov, pa tudi prebivalci, ki jih je približno ena tretjina v Sloveniji, ki so vključeni v te projekte. In to bo tudi neka osnova za razvoj gospodarstva, predvsem na podeželju, kjer je ta infrastruktura zelo pomembna in tudi nujna.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 16. decembra. Gospa Andreja Katič bo zastavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani minister in spoštovane ministrice! Spoštovana ministrica dr. Anja Kopač Mrak! Marca letošnjega leta je bil ustanovljen nov sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim za obdobje 2014–2020. Njegov ključni cilj je v skladu s ciljem strategije EU 2020, da do leta 2020 zmanjša število ljudi, ki sta jih prizadeli oziroma jih ogrožata revščina in socialna izključenost, za vsaj 20 milijonov. Gre za nudenje nefinančne pomoči najbolj ogroženim osebam v obliki hrane in osnovne materialne pomoči ter drugih aktivnosti socialnega vključevanja. Evropska komisija potrdi nacionalne programe za obdobje 2014–2020, na podlagi katerih potem nacionalni organi sprejemajo posamezne odločitve glede pomoči, konkretne ukrepe pa izpeljejo partnerske organizacije. Podoben pristop se že uporablja za kohezijske sklade. Države EU se same odločijo, na kakšen način bodo potem pomoč tudi zagotovile. Spoštovana ministrica: Kaj uvedba tega sklada, Sklada za evropsko pomoč najbolj ogroženim, pomeni za državljanke in državljane Republike Slovenije? Kakšno višino sredstev bo Republika Slovenija prejela glede na prejšnja leta, ko smo v Sloveniji zagotavljali hrano v okviru ukrepa EU dobava hrane iz intervencijskih zalog, in na kakšen način se bodo ti ukrepi izvajali? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Spoštovana gospa poslanka Andreja Katič, hvala za vprašanje. Spoštovani podpredsednik, dragi poslanke in poslanci! Tako kot ste že v vprašanju omenili, smo v letošnjem obdobju prešli na nov sistem. V okviru nove finančne perspektive se več ne izvaja ukrep pomoči v okviru kmetijske politike, kot je bilo to v obdobju 2006–2013, ko se je razdeljevala hrana državam članicam na podlagi intervencijskih zalog. In kot se morda še kdo spomni, leta 2011 je Nemčija sprožila postopek na evropskem sodišču, in evropsko sodišče je ugotovilo, da ta ukrep ni v skladu z evropsko zakonodajo, zato se je sprožilo dejansko zelo intenzivno kampanjo, pri kateri sta vodilno vlogo imeli Francija in Slovenija ob podpori Rdečega križa in podobnih organizacij v Evropi ter Karitasa, da smo uspeli ohraniti obliko pomoči v hrani tudi v naslednji finančni perspektivi. Je pa prešla s kmetijske politike, kjer je šlo za delitev zalog hrane, na področje socialne politike. Treba je povedati, da smo v obdobju 2006–2013 v okviru kmetijske politike razdelili 32 tisoč ton hrane. Torej je bilo teh prejemnikov hrane več kot 200 tisoč. In seveda imamo v Sloveniji dober sistem socialnih transferjev, ki razpolovijo stopnjo tveganja revščine. Vidite, da tudi v obdobju gospodarske rasti, ko govorim o obdobju 2006–2013, še ni bilo krize od leta 2006 do 2008, pa se je ta hrana razdeljevala. Potreba po teh oblikah je na žalost vedno, seveda pa imamo sedaj s to krizo še večje potrebe. Zato je zelo pomembno, da smo letos naredili vse potrebno, da se ta sklad pri nas ustanovi, da sprejmemo operativni program, da nam ga potrdi Evropska komisija in da lahko črpamo sredstva iz nove finančne perspektive. Prej ste slišali ministrico za kohezijo, da je sedaj Evropska komisija potrdila operativni program, ki je celoten. Mi smo imeli pa ločenega, in Ministrstvo za delo je zagotovilo vse potrebno, torej tudi mednarodni razpis, ki smo ga morali opraviti, in potrditev operativnega programa – vse to je dejansko že izvedeno, in hrano v tem trenutku že dobavljajo v skladišča Rdečega križa in Karitasa. Iz nove finančne perspektive, kjer smo si izborili več denarja – v obdobju 2014–2020 imamo za to na voljo 20,5 milijona evropskih sredstev, in ob tem 15-odstotnem sofinanciranju pomeni še 3,6 milijona naše lastne udeležbe. Dejansko smo pa pomembno skupaj z Rdečim križem in Karitasom, kjer onadva to razdeljujeta, ampak na podlagi tega mednarodnega razpisa bo že v teh dneh v skladišče pripeljano 388 tisoč kilogramov pšenične moke, 455 tisoč 500 kilogramov nejajčnih testenin, 293 tisoč kilogramov brušenega riža in 148 tisoč litrov jedilnega rafiniranega sončničnega olja. Hkrati je pa treba povedati, da je v letošnjem letu, ko je bila kriza, ko dejansko ni bilo na voljo več evropskih sredstev v tisti prejšnji perspektivi, torej zaloge, hkrati pa nov sistem še ni funkcioniral, pa ne da v Sloveniji ne bi, ampak dejansko cela Evropa prehaja na novo finančno perspektivo in je treba sprejeti vse potrebne dokumente, Vlada Republike Slovenije v maju sprejela sklep, kjer smo prvič razdelili hrano iz blagovnih rezerv, zato da sta Rdeči križ in Karitas dobila hrano, eno pošiljko v mesecu juliju in eno v avgustu, zato da smo premostili to obdobje, ker smo vedeli, da bo najprej konec leta v okviru nove finančne perspektive prišla zaloga hrane. Tako da smo se res trudili, ker se zavedamo pomena tega ukrepa za ljudi. Je pa treba morda povedati še podatek, da bo iz tega ukrepa evropske pomoči hrane tudi v obdobju 2006–2013 in sedaj več sredstev namenjenih, kot jih je bilo pred tem, da to pomeni dve tretjini vseh sredstev oziroma vse hrane, ki jo naši dve največji humanitarni organizaciji razdelita. Torej, ko govorimo o humanitarnosti, dobrodelnosti, je treba jasno povedati, da gresta dve tretjini hrane, ki se razdeli, iz evropskih sredstev. Torej na nek način država zagotovi to delitev. Seveda to ne pomeni, da niso zelo pomembni drugi donatorji, ampak vse grós te hrane, te pomoči država zagotovi in prostovoljni organizaciji Karitas in Rdeči Križ to razdelita, za kar smo jima hvaležni.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo zastavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je pa odsoten.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani poslanke in poslanci! Kmetijska območja so pomembna s širšega družbenega vidika, saj z obdelano pokrajino povečujemo atraktivnost prostora. Kulturni in urejen videz pokrajine pa je tudi izjemno pomemben kazalec vsake družbe. V Sloveniji zaraščanje kmetijskih zemljišč na odročnih območjih dosega nezaželene in predvsem s stališča obdelanosti in poseljenosti zaskrbljujoče razsežnosti. Proces zaraščanja rodovitne zemlje se kaže na številnih območjih po Sloveniji, naj bo to obalno-kraško, goriško, Bela krajina, in ne nazadnje tudi v neposredni bližini mojega doma v hribovitih Halozah. Zaraščanje je za okolje izjemno negativen proces, ustvarja neprehodnost, nedostopnost, zmanjšuje se pestrost rasti, propada infrastruktura in zmanjšuje se estetska vrednost krajine, predvsem pomembne za turizem. Razlogi zaraščanja kmetijskih zemljišč so številni, večinoma pa so glavni vzroki v neugodnih razmerah za kmetovanje. Zelo pogosto je namreč tako, da ko ni več virov za podpiranje kmetovanja, pride do zapuščanja kmetijskih površin in preseljevanja ljudi, predvsem mlade populacije. Žal je generalno tudi razvoj v Sloveniji usmerjen v smeri večjih središč, večjih mest, in vsi bolj oddaljeni predeli v razvoju zaostajajo. S tega vidika so zato tudi za mlade bolj nezanimivi. Podobno se dogaja tudi z zaraščanjem vinogradov. Pa se bom spet nekoliko ustavila pri domačih Halozah. Biti vinogradnik v Halozah pomeni izjemno trdo delati, saj so vinogradi na zelo strmih pobočjih, zato marsikje delo s sodobnejšo kmetijsko mehanizacijo ni mogoče. Če navedem, skoraj 60 % vseh slovenskih vinogradov, ki rastejo na najbolj strmih pobočjih v Sloveniji, je prav v Halozah. Pomembno je izpostaviti, da imajo Haloze izjemno ugodne klimatske in geološke pogoje za vinogradništvo. Po podatkih, ki sem jih našla na Wikipediji, bi naj imelo takšne pogoje le 5 % svetovnih vinogradniških predelov. Pa znamo v Sloveniji to ceniti in izkoristiti? Ministra za kmetijstvo sprašujem: Kaj nameravate narediti za zmanjšanje zaraščenosti kmetijskih zemljišč in vinogradov v Halozah in na ostalih območjih, ki se soočajo s podobno problematiko? Katere konkretne ukrepe nameravate uvesti in kako vidite nadaljnji razvoj teh območij? Spoštovani minister za gospodarski razvoj in tehnologijo: Kako vi vidite razvoj teh območij? Kako vi vidite razvoj Haloz predvsem z vidika gospodarstva in turizma? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Spoštovana Suzana Lep Šimenko! Moram povedati, da me to vprašanje na nek način vrača v moj bivši poklic, ampak kakorkoli. Haloze so obmejno podeželsko območje z velikimi potrebami glede lokalne infrastrukture in programov razvoja podeželja. Za doseganje skladnega razvoja vseh takih problemskih območij je najbolj ključna zadeva, da to območje ostane poseljeno. Da pa ostane poseljeno, je pa treba narediti kar nekaj zadev, in sicer naloga države je, da na eni strani skrbi za to, da se vzdržuje in dela infrastruktura, prometna, telekomunikacijska, izobraževalna, socialna. To smo na nek način v preteklem obdobju počeli, mislim da, tudi v Halozah. Vprašanje je, če smo dovolj izkoristili potencial tudi evropskih sredstev v tem obdobju. Na drugi strani pa je treba, vsaj kar se mene tiče, v Halozah skrbeti za dve zadevi, za kmetijski del in za gospodarski. Samo s kmetijskim delom ne bomo rešili problema razseljevanja ali pa izseljevanja iz tega področja, pa potem posledično zaraščanja, na drugi strani pa potem tudi gospodarski del. Jaz ocenjujem, da je pred nami, ne samo za Haloze, zelo trdo časovno obdobje, ko se bo, ampak o tem bo več govoril kolega minister za kmetijstvo, treba boriti za to, da se bo naslednja faza tudi razvijala, to pa je takšna in drugačna predelovalna industrija, ki bo omogočila prebivalcem na teh območjih, da bodo lahko imeli s svojim kmetovanjem nek ekonomski interes. Na nas, na ministrstvu za gospodarstvo, pa je, da v okviru nove perspektive pripravimo nov evropski instrument za obmejna problemska območja, ki bo usmerjen v razvoj podjetništva in ustvarjanje novih delovnih mest, ki smatram, da lahko edina v podporo kmetijstva dosežejo to, o čemer ste postavili vprašanje – da se območje zadrži poseljeno in da ljudje na tem območju, pa ne samo na tem, tudi na ostalih, imajo neko ekonomsko podlago za življenje. Mi se bomo potrudili, da bomo programe v tej smeri naredili, seveda pa vzporedno tudi s programom razvoja podeželja, ki ga bo naredilo ministrstvo za kmetijstvo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko, izvolite.
Najlepša hvala za vaš odgovor, minister. Bi pa še vseeno mogoče želela eno dodatno obrazložitev, in sicer če gremo v sosednjo Avstrijo, imamo na nek način zelo podobne pokrajine, pa je, kar se tiče samega turizma med vinogradi, bi lahko rekli, tam situacija popolnoma drugačna, bolj tako cvetoče naravnana, zelo pozitivna. Pri nas pa vse bolj te naše vinograde zarašča gozd. Na eni strani imamo vinograde, na drugi strani pa imamo tudi te hribovske kmetije Haloz. In pred časom je bilo izpostavljeno, da so v letu 2012 naredili eno anketo s 480 hribovskimi kmetijami v Halozah, in rezultati so zelo zaskrbljujoči. 80 % teh kmetij nima mlajše generacije, ki bi bila pripravljena to kmetijo prevzeti. 80 % teh kmetij ne vidi prihodnosti za ohranitev teh kmetij, in 40 % vprašanih je že opustilo del kmetijske površine predvsem zaradi starosti in nezmožnosti obdelovanja te zemlje. Ključni problem, ki ga izpostavljajo, je sam relief in to, da morajo dejansko večino dela opraviti na roko. Se pa popolnoma strinjam z vami, da je pomemben na eni strani kmetijski del in pa gospodarski del. In če bo tukaj v tej smeri kakšen ukrep iz nove finančne perspektive, ki bo namenjen predvsem tem obmejnim, bolj kritičnim območjem, bom tega izjemno vesela. Bi lahko mogoče malo bolj konkretno navedli: Kakšni ukrepi, kakšen program bo znotraj tega? Mogoče samo nekaj alinej. Ali bo bolj v smeri turizma ali malega podjetništva, samostojnega podjetništva? Mogoče malo bolj konkretno. Hvala za dopolnitev.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Na našem ministrstvu zdaj glede na novo perspektivo ne bo toliko sredstev za takšno in drugačno infrastrukturo. Edino, kar nam bo ostalo, nam bo ostalo to, da se bo pripravil program za spodbujanja razvoja podjetništva. V tem trenutku ne morem napovedati eksaktno, v katero smer, ampak verjamem, da je za to območje in tudi za ostala območja treba iskati izhod v obeh smereh – v čistem podjetništvu in pa tudi v turizmu, pa ne zato, da bi iskali novo toplo vodo, ampak imamo dober vzor na področju, ki ste ga omenili. Vendar je treba vzeti na znanje, da bomo za razvoj tega turističnega dela morali pa narediti še nekaj na tem, da bomo imeli ne samo notranji trg, tudi za Haloze, da bomo s promocijo Slovenije dosegli, da nas bo obiskalo dosti več ljudi na posameznih področjih. Mi se bomo definitivno potrudili za to, da bomo razvijali ta drugi, gospodarski del vseh problemskih območij in tudi Haloz.
Hvala lepa. To je bil odgovor ministra Zdravka Počivalška. Gospod Jernej Vrtovec bo zastavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani gospod minister, spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Kazalnik uspešnosti gospodarstva v vseh državah je gospodarska rast, ustvarjanje novih delovnih mest in konkurenčnost podjetij. Država, ki ima jasno vizijo oziroma razvojno strategijo, za uravnoteževanje državnega proračuna ne bo zgolj povečevala davkov, ki dušijo podjetja in pomenijo dejansko beg v sivo ekonomijo. Nekaj mesecev nazaj, že takoj po začetku delovanja Vlade, še preden ste vi seveda postali minister, je Vlada predlagala paket davčnih obremenitev, med drugim tudi davek na sladke pijače, ki ste ga prejšnji teden umaknili. Predlagani paket tudi prinaša dajatve na emisijske kupone ogljikovega dioksida, prispevek za učinkovito rabo energije ter nov dvig prispevka za obnovljive vire energije. To pomeni dodatne obremenitve najmanj 50 slovenskih podjetij, ki so zelo izvozno naravnana in so na trgu dnevno v stiku s konkurenti iz drugih držav članic in nečlanic Evropske unije, ki z davki in prispevki energente velikim porabnikom bistveno manj obremenjujejo kot Slovenija. Naj spomnim samo, da na primer Italija celo zmanjšuje te dajatve oziroma plačevanje teh dajatev. Gre torej za zmanjševanje konkurenčnosti teh podjetij, ki so v mnogih primerih tudi v tuji lasti. Predlog novih obremenitev tako pomeni ukinjanje delovnih mest v posameznih dejavnostih, ogrožen bo celo obstoj podjetij. Sprašujem se, pa hkrati tudi vas, ali res vlada želi zapirati delovna mesta v podjetjih, ki skupaj zaposlujejo preko 27 tisoč ljudi. Nenazadnje bi po zadnjih podatkih lahko zaradi teh novih dajatev brez delovnih mest ostalo približno 8 tisoč delavcev, in vse to ob dejstvu, da se je število zaposlenih v gospodarstvu od leta 2008 že znižalo za 90 tisoč zaposlenih, medtem ko imamo po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije okrog 12 tisoč zaposlenih v javnem sektorju. Gospodarska podjetja, ki torej omogočajo javnemu sektorju, da preživi, in ki ob koncu leta ne vedo, katere stroške naj sploh načrtujejo za prihodnje leto, bodo tako spet plačala svoj davek, ki je že tako ali tako zelo visok. Vlada namreč nima pripravljenih analiz o obremenitvah posameznega podjetja ne za področje energentov in tudi ne za katerakoli druga področja. Zato, spoštovani gospod minister, vas sprašujem: Ali boste predlagali umik predloga selektivne obremenitve slovenskega gospodarstva za izpuste ogljikovega dioksida in s tem preprečili nadaljnje pešanje podjetij in njihovo selitev v druge države? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Vrtovec! Jaz moram vsem skupaj še enkrat povedati, da si bom kot gospodarski minister prizadeval za to, da gospodarstva ne bomo obremenjevali z novimi davki. Moj moto pri nastopu te funkcije je bil Stop novim dajatvam za gospodarstvo. Drugo dejstvo pa je, da sem stopil na vlak, ki se že pelje 80 ali pa 100 na uro in da so se nekatere zadeve dogovorile že prej. Kot ste že povedali, smo se odločili za umik selektivnega pristopa na področju davkov na sladke pijače. Zdaj v zaključni fazi razgovorov nas čaka, vsaj kar se dozdajšnjih dogovorov tiče, korekcija tudi na področju CO2 dajatev. Odločno moram povedati, da si bomo prizadevali za ohranitev in nova delovna mesta, ne pa za to, da bi jih s svojimi ukrepi zapirali. Pa če slikovito povem, pričakujem, da se ne bomo odločali za to, da bomo zaradi enega zrezka ubili celo kravo. V tem primeru gre za 31 podjetij. Ministrstvo ima natančne analize o prispevkih posameznih podjetij. Od pričakovanih oziroma načrtovanih 30 milijonov pa – treba je tudi to povedati, pa je situacija enako težka – približno dve tretjini odpadeta na termoelektrarne, ena tretjina, to je 10 milijonov, pa na energetsko intenzivno gospodarstvo. Zdaj imamo tri sisteme – CO2 dajatve 14,4 evra na tono, potem ETS zavezanci, ki imajo brezplačne kupone, ki dodatno onesnaževanje plačujejo po 5 evrov na tono, in pa imamo dajatve iz naslova učinkovite rabe energije, kjer naj bi 1,5 milijona plačevalo 36 podjetij v obdobju 2015–2017. Prizadevamo si, da bi se ta načrtovana dajatev v veliki meri omilila, če ne popolnoma umaknila. V tem trenutku ne morem dati dokončnega odgovora, lahko pa zagotovim, da se bo zadeva ne v manjšem, ampak v pomembnem delu skorigirala v odnosu do energetsko intenzivnih podjetij oziroma do teh, mislim da, 31 podjetij. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jernej Vrtovec, izvolite.
Spoštovani minister! Ravno zaradi vaših stavkov Stop novim davkom!, ste v preteklosti dobili takšno močno podporo nas krščanskih demokratov. Tudi sam sem vas takrat podprl v nastopih. Potem smo bili označeni, da že prihajamo na tisto stran, k vam, v vladno koalicijo. Ampak ne, podpremo tisto, kar je dobro, in zavržemo tisto, kar je slabo, in Stop novim davkom! je zelo dobro. In jaz si želim, da kot minister še naprej zagovarjate takšna stališča, pa da boste s temi stališči čim bolj okužili ostali del vladne koalicije. Bi pa kljub temu želel še en konkreten odgovor. Prejšnji teden, pa tudi zdaj ste dejali – nekako ste omilili to stališče glede Stop novim davkom!, češ se bomo trudili in tako naprej, tudi ne bo šlo v celoti. Dejali ste ravnokar, da ste se usedli na ta vlak, ki pelje, bom tako rekel, samo 100 kilometrov na uro, kajti v tujini vlaki vozijo 300, 400 kilometrov na uro. Jaz si želim, da bi tudi naši tako vozili in da bi tudi Vlada delala tako pospešeno. Res me zanima: Ali Vlada to dodatno bremenitev izpusta CO2 po vašem mnenju predlaga z namenom zmanjševanja emisij – se pravi, smo zelo okoljevarstveni, tudi zaradi krize, kot kaže – ali gre zgolj za polnjenje proračuna z ozirom na dejstvo, da želimo v letu 2015 primanjkljaj znižati pod 1,2 milijarde evrov? Kakšno je vaše stališče? Ali boste tudi v bodoče, kar se davkov tiče, gledali na okoljevarstvene stvari, sicer zelo pomembne zadeve, ampak nimajo prav nobene zveze s primanjkljajem oziroma [[nerazumljivo]] Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Jaz moram povedati, da nisem nič omilil retorike, vendar sem glede na sledečo zadevo poskušal narediti najboljše, kar je v moji moči. Dejstvo je, da je treba primanjkljaj zmanjšati, tako kot ste rekli, pod milijardo 200 milijonov in da se iščejo možnosti za to, da se ta primanjkljaj uokviri v obstoječe številke. Jaz sem prepričan, da naprej gledano gospodarstva ne bomo obremenjevali z novimi dajatvami. Še več, sam si bom prizadeval, da bomo z zmanjševanjem po enoti in s povečevanjem obsega poslovanja na več področjih, če hočete obremenitvah dela, trošarinah, pa še kje, prišli do tega, da bomo z več dela, z več prometa ustvarili enako ali pa več kot do zdaj, ob tem, da bomo relativne obremenitve znižali. Vem, da je to zdaj na načelni ravni lahko reči, vendar pa je treba tudi nekje startati. In mi moramo naslednje leto zapreti pri tej milijardi 200 milijonih, in tu bo treba še najti kakšno rešitev, da bomo tudi ta del gospodarskega dela ubranili. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo zastavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, dragi kolegice in kolegi! Spoštovani minister, dovolite mi, da vam postavim naslednje kratko vprašanje: Ali Vlada pripravlja strategijo za aktiviranje mrtvega kapitala in razvojnega potenciala na lokaciji Nafta Lendava, ki bi vsaj delno nadomestila izgubo več kot tisoč delovnih mest? Nafta Lendava je v večinski državni lasti. Dosedanje upravljanje in nadzorni sistemi s strani lastnika kapitala, se pravi države, so bili tako neuspešni in neučinkoviti, da smo na tej lokaciji kljub zadnji državni pomoči v višini 10 milijonov evrov izgubili več kot tisoč delovnih mest, zadnjih 111 žal že pod skrbništvom SDH z uvedbo stečajnega postopka nad hčerinsko družbo Nafta Petrochem. Poslovni sistem Nafte je z gospodarskega vidika za območje Lendave in celotno regijo strateškega pomena, saj je na njo vezana tudi koncesija za črpanje zemeljskega plina. Počasno reševanje omenjene problematike bi zaradi propadanja tehnološke opreme, ker je izven uporabe, in izgube kritične mase znanja izredno negativno vplivalo na možnost ponovnega ekonomsko upravičenega zagona celotne industrijske infrastrukture. Prepričan sem, da so le hitro ukrepanje in modre rešitve odgovornega lastnika lahko v korist državi, regiji, kraju, ki se bojuje z zelo visoko, tudi več kot 20, stopnjo registrirane brezposelnosti in izrazitimi negativnimi demografskimi trendi. Za vaš cenjen odgovor se vam vnaprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Poslanke in poslanci! Gospod Laj! Moram povedati, da je situacija vsaj po mojih ocenah izredno težka, da Skupino Nafta združujejo podjetja Nafta Lendava, d. o. o., Nafta Petrochem, Eko Nafta, Nafta Varovanje in požarna varnost. V tej skupini deluje tudi družba Geoenergo, ki je v 50-odstotni lasti Nafte Lendava in 50-odstotni lasti družbe Petrol, d. d. Vse to, kar ste povedali, drži, da ne ponavljam. V skladu z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu je Slovenski državni holding pristojen za upravljanje s kapitalskimi naložbami v imetništvu Republike Slovenije, vključno s Skupino Nafta. Na našem ministrstvu spremljamo dogajanja v družbi Nafta Petrochem, ki so posebej povezana z uporabo skladiščnih kapacitet za obvezne rezerve naftnih derivatov, še posebej glede problematike industrijskega tira. Zavod Republike Slovenije za blagovne rezerve namreč na tej lokaciji skladišči več kot 150 milijonov litrov obveznih zalog naftnih derivatov. Tega je cca 24 milijonov v skladiščih Eko Nafte, ostalo pa v skladiščih Petrola. In tu imamo še eno dodatno težavo – da je dostop do skladišč možen le preko teh površin, in moramo tudi ta problem rešiti. Čisto konkretnega odgovora v tem kontekstu, na kakšen način bomo pristopili k reševanju problematike delovnih mest, ki so bila tam izgubljena, vam v tem trenutku ne morem podati. Lahko povem le to, da si SDH prizadeva, da se oživi obrtna cona, da tudi stečajni upravitelj išče potencialne partnerje za obnovo gospodarske dejavnosti. In zagotavljam, da bomo na MGRT oziroma na našem ministrstvu podprli vse perspektivne projekte z vidika ekonomike in novih delovnih mest. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš bo zastavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, gospa ministrica s svojo ekipo! Verjetno se boste spomnili svojega zaslišanja, ko ste bili na Odboru za zdravstvo kar nekajkrat vprašani glede projekta izgradnje desetih urgentnih centrov v Republiki Sloveniji. Kot povedano, v Sloveniji poteka izgradnja desetih urgentnih centrov – sicer mislim, da bi morala potekati gradnja dvanajstih, ne samo desetih –, in iz tega naslova smo dobili tudi 40 milijonov evrov sredstev iz kohezijskih sredstev. Pretekli mesec in pol sem bil v kontaktu z vsemi občinami in tudi vodstvi bolnišnic, kjer potekajo gradnje urgentnih centrov v Republiki Sloveniji. Dobil sem občutek, da ne poteka ravno vse najbolje oziroma tako, kot bi moralo. Najpogosteje predstavniki lokalnih oblasti ali vodstev bolnišnic poudarjajo, da je v Sloveniji res preveliko birokratskih ovir, zamud, nepotrebnih revizij, težav z izvajalci, prav tako pa marsikje na lokalni ravni tudi ogromno skrbi zaradi ukinjanja enot nujne medicinske pomoči. Do danes je bil žal odprt samo en urgentni center, v Brežicah. Za to seveda čestitam, sem zelo vesel, ampak mislim, da je pred vami na ministrstvu še ogromno trdega dela. Zato me zelo konkretno zanima, gospa ministrica: Kako daleč je izgradnja preostalih devetih urgentnih centrov v Republiki Sloveniji, od Murske Sobote, Maribora, Slovenj Gradca, tudi Izole in Jesenic, saj sem dobil občutek, da marsikje ne bomo uspeli počrpati vseh evropskih sredstev, ki smo jih dobili za izgradnjo urgentnih centrov, marsikje pa tudi tako zdravniki kot župani tarnajo nad neusklajenostjo zakonodaje? Sami poudarjajo, da marsikje sploh ne vedo, po katerem zakonu naj delujejo urgentni centri. Res bi zelo rad slišal, pa verjetno tudi slovenska javnost: Kako poteka ta projekt in spremembe zakonodaje na področju delovanja urgentnih centrov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za vprašanje, spoštovani gospod Andrej Čuš. Gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Gradnja desetih urgentnih centrov poteka v skladu z načrtom in bo končana tako, kot je predvideno za koriščenje kohezijskih sredstev. Če si pogledamo kar konkretno po posameznem urgentnem centru, v kakšni fazi je. Torej, tako kot ste že pravilno omenili, je Urgentni center Brežice dokončan, opremljen, ima pridobljeno uporabno dovoljenje in v njem že poteka dejavnost. Urgentni center Celje: zaključena so gradbeno obrtniška in inštalacijska dela, in prav danes sta bila predvidena tehnični pregled in pridobitev uporabnega dovoljenja. Za urgentni center se bo nabavil še del potrebne medicinske opreme. Urgentni center Slovenj Gradec: prav tako so zaključena vsa gradbeno obrtniška in inštalacijska dela. 13. novembra je bil izveden tudi tehnični pregled. Treba je samo še dobaviti opremo, za katero je bil pa tudi skupni razpis oziroma skupna nabava za opremo v teh centrih. Urgentni center Maribor: gre za adaptacijo obstoječih prostorov, kjer se že izvaja dejavnost, in se ta projekt izvaja v dveh etapah oziroma v dveh delih. Prva etapa je bila že dokončana, in 11. novembra je bil izveden tehnični pregled. Vselitev v adaptirane prostore je predvidena takoj po novoletnih praznikih. Tudi druga etapa se je začela že izvajati, v katero je vključeno, da bo do konca poletja dobavljena vsa predvidena oprema za ta center. Urgentni center Murska Sobota: gradnja se prav tako izvaja po terminskem načrtu in bo zaključena marca leta 2015. Celoten projekt skupaj z dobavljeno opremo bo zaključen predvidoma poleti 2015. Urgentni center Trbovlje: gradnja se izvaja. Začenja se montaža inštalacij, gradbeno obrtniški del pa bo končan do konca aprila 2015, ko bo tudi dobavljena oprema. Urgentni center Jesenice: gradbena dela so se začela izvajati septembra 2014 in tečejo po terminskem planu. Projekt bo v skladu z načrti zaključen jeseni 2015. Urgentni center Izola: gradbena dela so se začela izvajati novembra 2014. Prav tako bo projekt v skladu z načrti zaključen jeseni 2015. Urgentni center Novo mesto: gradnja se je začela izvajati v začetku novembra 2014. Aktivnosti tečejo po terminskem planu, projekt bo zaključen leta 2015. Urgentni center Nova Gorica, o katerem smo že danes odgovarjali na poslansko vprašanje: v petek je bil z ustrezno razporeditvijo sredstev projekt uvrščen v nacionalni razvojni program. Isti dan je bila podpisana pogodba s strani ministrstva, tako da pričakujemo, da se gradnja prične te dni, če se ni to že zgodilo danes. In bo projekt prav tako zaključen jeseni 2015. Torej, iz povedanega sledi, da bo vseh deset urgentnih centrov realiziranih projektov, koriščena evropska sredstva v celoti in projekt zaključen v skladu s predvidenimi roki, to je konec novembra leta 2015. Hkrati pa bomo v naslednjem letu pristopili, seveda če bodo zagotovljena sredstva v proračunu za leto 2015, tudi še k adaptaciji oziroma izgradnji dveh dispečerskih centrov in enega pomožnega centra, ki bodo predstavljali zaključeno celoto celotnega sistema urgentnih centrov v Sloveniji, ki bodo bistveno pripomogli tako k boljši, hitrejši in kakovostnejši oskrbi zavarovancev kot tudi k določenemu prihranku sredstev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš, dopolnitev.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zahvaljujem se vam za vaš odgovor. Sem seveda vesel teh informacij, ki sem jih prebral glede urgentnega centra v Šempetru pri Novi Gorici, in imam konkretno vprašanje: Ali imate na ministrstvu, tudi v sklopu Vlade, že zaprto finančno konstrukcijo za izvedbo oziroma izgradnjo samega urgentnega centra? Kot drugo oziroma zadnje pa bi rad povedal, da sem občan Mestne občine Ptuj, ne samo najstarejše, ampak po mojem mnenju tudi najlepše občine. In verjetno tudi sami veste, da je bil Mestni občini Ptuj urgentni center obljubljen že leta 2011. In ko danes malo gledamo številke, primerjave, kje so ti urgentni centri, bi rad povedal, da tudi Mestna občina Ptuj potrebuje čim prej moderen urgentni center. V končni fazi, saj veste, ko gre za urgentno medicinsko pomoč, štejejo sekunde, ne minute in ure, in če bomo danes nekomu iz občin Ormoža, Markovcev ali pa Gorišnice rekli, da ga bomo peljali v Maribor, ne vem, če imamo še kaj možnosti, da bomo tega bolnika rešili. In poglejte samo popis prebivalstva. Območje Urgentnega centra Brežice pokriva 70 tisoč prebivalcev, Urgentni center Jesenice 66 tisoč, Nova Gorica 96 tisoč, Novo mesto 114 tisoč prebivalcev, Urgentni center Trbovlje 65 tisoč, Urgentni center Murska Sobota 120 tisoč, in Ptuj kot center Spodnjega Podravja, torej center regije, pokriva 110 tisoč prebivalk in prebivalcev. In seveda upam, da boste vse napore vložili v to [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]v sklopu proračuna za leti 2015 in 2016 pridobimo prepotrebna sredstva za izgradnjo urgentnega centra na Ptuju. Tako da me zanima: Kako daleč je gradnja urgentnega centra na Ptuju?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje. Naj odgovorim najprej na prvo. Za vse navedene urgentne centre, teh deset, so zagotovljena finančna sredstva, sicer ne bi mogli dobiti pozitivnega mnenja oziroma pozitivne odločbe in podpisati pogodbe. Glede Ptuja, urgentni center Ptuj – za to trenutno niso zagotovljena sredstva. To bo prišlo v poštev pri pogajanjih oziroma pri pripravi rebalansa proračuna za leto 2015. Jaz se lahko strinjam, da si glede na populacijo tudi Ptuj zasluži urgentni center. Mogoče ne v taki obliki, mogoče v nekoliko drugačni obliki. Se pa seveda zavedam, da bo za to treba v rebalansu proračuna zagotoviti sredstva, ker, kot vemo, se je ta predlog za urgentni center Ptuj priključil naknadno. In mogoče samo še odgovor, kjer prej nisem, da bo do konca leta Ministrstvo za zdravje pripravilo pravilnik o nujni medicinski pomoči v Sloveniji, kjer bodo definirani način dela, pravila in to, kako bodo urgentni centri funkcionirali v Sloveniji. Tako da bo to odgovor na to, kako bo to zakonsko regulirano. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, Andrej Čuš.
Hvala lepa za ta odgovor. Tudi ta zadnji podatek o delovanju urgentnih centrov je zelo pomemben podatek, tudi pravilniki, in seveda upam, da bodo čim prej sprejeti. Imam pa občutek, da bo v tej javnofinančni situaciji, v kateri se Slovenija nahaja že nekaj let, potrebnega kar nekaj, lahko rečem, pritiska ali pa nagovarjanja k temu, da poiščemo tudi dovolj finančnih sredstev za gradnjo urgentnih centrov drugje, konkretno tudi v Mestni občini Ptuj. Mislim, da je dovolj degradacije podeželja, degradacije Spodnjega Podravja. V končni fazi vsi vemo za to ihto, da se vedno ukinja upravne enote, davčne urade vsepovsod, samo da se degradira regijo, in sam se seveda s to politiko nikakor ne morem strinjati. Zato predlagam, da opravimo o vašem odgovoru razpravo na naslednji seji Državnega zbora, ne kot kritiko, ampak predvsem kot podporo temu, da tudi Mestna občina Ptuj čim prej dobi nek moderen urgentni center. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš, Državni zbor bo o vašem predlogu glasoval jutri, 16. decembra. Gospa Irena Kotnik bo zastavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavi Setnikar Cankar.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri in ministrice, kolegi in kolegice! Zanima me: Ali načrtujete na področju poklicnega izobraževanja spremembe? V kateri smeri in kdaj? Kajti opažamo, da mladi nimajo dovolj praktičnih izkušenj, ko po končanem izobraževanju vstopajo na trg dela, kar predstavlja tudi težave pri zaposlovanju mladih. Zaradi pomanjkanja izkušenj težko dobijo zaposlitev, saj delodajalci želijo kader, ki bo takoj prispeval k dvigu dodane vrednosti in k dvigu konkurenčnosti, predvsem na področju gospodarstva, kot tudi šolstva. Pogosto pa se pojavljajo tudi očitki, da so nekateri programi kurikuluma zastareli, kar tudi povzroča neskladje med ponudbo in povpraševanjem na trgu dela, sploh kar zadeva kompetentno opremljenost mladih.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Stanislava Setnikar Cankar, izvolite.
Spoštovani podpredsednik! Spoštovana poslanka, zahvaljujem se za vprašanje. Tudi sami zaznavamo težave, zato smo se zelo dejavno vključili v iskanje ustreznih rešitev. Naše razmišljanje, predvsem pa iskanje rešitev je šlo v več smeri, pri čemer smo imeli pred očmi zmožnosti gospodarstva na eni strani in interes mladih za vpis v poklicno in strokovno izobraževanje. Pri uvajanju dualnega sistema, ki bi mladim omogočil več izkušenj, pridobljenih neposredno na delovnem mestu, predvsem pa takojšnjo zaposlitev, je nekoliko več težav, saj je težko pridobiti predvsem učna mesta pri s krizo dokaj izčrpanih malih in srednje velikih podjetjih. Naj povem, da je na srečanju, ki ga je organizirala Obrtno-podjetniška zbornica in se ga je udeležilo nekaj sto njenih članov, bilo pri izpostavitvi tega vprašanja na eni strani zaznati veliko podporo, da se vendarle kaj naredi na tem področju poklicnega izobraževanja, na drugi strani pa veliko skepso, da bi v primeru, da se uredi delovnopravno razmerje, da ti mladi postanejo zaposleni pri delodajalcih, to predvsem obremenilo delodajalce, povečalo stroške in na ta način morda ogrozilo njihovo delovanje. Ravno to pa je ureditev, ki jo prakticirajo države, ki so s tem dualnim sistemom dosegle najboljše rezultate. Po našem vedenju sta to Avstrija, Švica, predvsem pa Nemčija. Zaradi tega načrtujemo v mesecu decembru ali pa januarju srečanje na upravnem odboru Obrtno-podjetniške zbornice, kjer bi predstavniki predvsem malih in srednjih podjetij povedali, ali bi, če bi ministrstvo pripravilo zakonsko ureditev –pripravljamo namreč besedilo zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju –, bili pripravljeni sprejeti vsaj del tega bremena. Namreč, njihovo pričakovanje, da bi to v celoti pokril proračun, nima nobene realne osnove. Ne glede na to pa v letu 2015 načrtujemo, da bi začeli z nekaterimi elementi dualnega sistema, ki pa bi bili usmerjeni predvsem v dokvalifikacijo in prekvalifikacijo. Za vse programe za pridobitev srednje poklicne izobrazbe, ki se na novo razmeščajo na srednje šole, bo kot pogoj opredeljena individualna učna pogodba. V primeru omejitve vpisa v programe za pridobitev srednje poklicne izobrazbe se bo z razpisom uveljavila prednost za kandidate, ki imajo individualno učno pogodbo. Izobraževalni programi za prekvalifikacije, za dokvalifikacije, za izpopolnjevanje, ki omogočajo pridobitev novega naziva poklicne izobrazbe, se bodo izvajali prvenstveno za kandidate, ki so v delovnem razmerju in imajo z delodajalcem sklenjeno individualno učno pogodbo. Z zbornicami se dogovarjamo za opredelitev deficitarnih poklicev, ki bi se izvajali po posebnem modelu. Model je pristojni strokovni svet sprejel že pred leti, vendar pa se ni nikoli izvajal. In nazadnje, precejšen napor je bil narejen, da so se predlogi za operativni program za izvajanje kohezijske politike za obdobje 2014–2020 nanašali tudi na področje poklicnega izobraževanja, tako da so načrtovana sredstva iz evropskih strukturnih skladov, s katerimi bomo lahko podprli nove modele izobraževanja, predvsem pa zviševanja poklicnih kompetenc. Sedaj je samo eno vmesno obdobje, ker pričakujemo, da se bodo ti programi začeli izvajati v drugi polovici leta 2015.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo zastavila vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prav lep pozdrav vsem, ki ste še tukaj v dvorani! Nedvomno med pomembno turistično dejavnost pri nas sodi tudi gorski turizem. Pogosto pa geografske danosti omejujejo splošno dostopnost do gorskih turističnih centrov. Prevoz obiskovalcev se zato na nekaterih lokacijah zagotavlja z žičniško infrastrukturo oziroma z dostavnimi žičnicami, ki pripeljejo turista na področje, kjer se opravlja oziroma izvaja neka dejavnost, ki ustvarja novo dodano vrednost in nova delovna mesta. V zvezi z zagotavljanjem dostopnosti do gorskih turističnih centrov z vključitvijo dostavnih žičnic v sistem javnega potniškega prometa sta bili glede na predlog sprememb zakona o žičniških napravah izdelani tudi analiza minimalne dostopnosti z dostavnimi žičniškimi napravami do generatorjev turizma ter tudi ocena finančne vrzeli ob uvedbi javnega prevoza na izbranih žičniških napravah. Finančna ocena tudi predstavlja finančni učinek na proračun Republike Slovenije. Skupni stroški zagotavljanja dostopnosti na vključenih osmih dostavnih žičniških napravah bi letno znašali dobrih 736 tisoč evrov. Ti stroški predstavljajo osnovo za določitev zneska kompenzacije, do katerega bi bili upravljavci dostavnih žičniških naprav upravičeni ob vključitvi le-teh v sistem javnega potniškega prevoza in zagotavljanju minimalnih standardov dostopnosti. Glede na navedeno me zanima: Ali kot minister podpirate uvedbo izvajanja javnega prevoza potnikov z dostavnimi žičniškimi napravami, za katerega bi, kot sem že rekla, bilo treba tudi po podatkih združenja žičničarjev Slovenije v proračunu Republike Slovenije zagotoviti cca 736 tisoč evrov? In če podpirate, v kateri smeri oziroma kdaj menite, da bo prišlo do potrebnih sprememb zakonodaje? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za infrastrukturo smo seznanjeni z analizo multiplikativnih učinkov potrošnje in zaposlovanja, ki so posledica obratovanja dostavnih žičniških naprav. Prav tako je ministrstvo seznanjeno s finančnimi posledicami v primeru uvedbe javnega prevoza potnikov na dostavnih žičniških napravah. Žal pa ta ocenjena sredstva v višini 736 tisoč evrov za te namene v proračunu zaenkrat niso zagotovljena. Prav tako na ministrstvu uvedbi gospodarske javne službe prevoza potnikov z dostavnimi žičniškimi napravami nismo naklonjeni, predvsem iz dveh razlogov. Ocenjujemo namreč, da v tem primeru ne gre za take vrste prevozov, ki bi upravičevali vlaganje javnih sredstev. Poleg tega pa menimo, da bi bilo financiranje takih prevozov primerneje zagotoviti s strani gospodarskih subjektov, ki delujejo na področju turizma in so z obratovanjem tovrstnih centrov eksistenčno povezani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek bo zastavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa. S 1. januarjem 2015 se bodo v javnem zdravstvenem sistemu začele uporabljati tako imenovane bele napotnice. Z njimi bodo lahko zdravniki zasebniki, ki niso vključeni v sistem javne zdravstvene mreže niti preko zdravstvenih domov niti v obliki koncesij, napotili bolnike na pregled in zdravljenje v javnih zdravstvenih ustanovah. Zasebnik bo lahko bolnika napotil k specialistu na terciarno raven v javni mreži, če teh zdravstvenih storitev, za katere napotuje, ne opravlja sam. Tako bodo zdravniki zasebniki dobili možnost odločanja o delu javnih zdravstvenih ustanov in uporabi sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja in prostovoljnega dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Z belimi napotnicami se, kot kaže, odstranjujejo administrativne varovalke proti preskakovanju vrst v javnem zdravstvenem sistemu, ki je vse bolj razširjeno. Največje razlike o dostopu so pri prvih specialističnih pregledih. Kdor si lahko privošči samoplačniški prvi pregled, bo bistveno prej prišel do končne diagnoze in ustreznega zdravljenja. Takšna ureditev pa je v nasprotju z načelom enakega dostopa vseh prebivalcev do ustreznega zdravljenja. Edini kriterij pri uvrščanju na čakalne liste bi moralo biti zdravstveno stanje, v praksi pa je bolj odločilno to, kdo si lahko privošči samoplačniške storitve. Koristi od tega imajo po eni strani premožnejši bolniki, ki si z denarjem kupujejo preskakovanje vrste, po drugi strani pa zdravniki zasebniki, ki imajo zaradi zlorab javnega sistema več strank in zaslužka. Do teh pojavov ne bi prihajalo, če bi bila sistema javnega in zasebnega zdravstva ločena in če se bi v javnem zdravstvu zagotovil dostop do zdravstvenih storitev v razumnem času. Zato vas sprašujem: Kako boste zagotovili ločitev med javnim in zasebnim zdravstvom? Konec koncev ste to zapisali v koalicijskem sporazumu, in brez tega ni mogoč enakopraven dostop do zdravstvenih storitev. In drugič: Kaj boste storili za skrajšanje čakalnih dob za prve preglede in za to, da bodo lahko osebni zdravniki čim bolj samostojno zdravili bolnike, namesto da so le posredniki med njimi in specialisti? Spoštovana gospa ministrica, hvala za odgovore.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod Hanžek! Pozdravljeni, poslanke in poslanci! Bela napotnica, ki se bo začela uporabljati s 1. januarjem leta 2015, kakor je pravilno ugotovil gospod poslanec, je rezultat že leta 1998 sprejete odločbe Ustavnega sodišča, s katero je razveljavilo določbo 257. člena Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja v delu, ki se nanaša na zavrnitev povračila stroškov zdravstvenih storitev, ki so bile opravljene na podlagi napotnice, izdane v samoplačniški ambulanti. Svojo odločitev je Ustavno sodišče utemeljilo s tem, da zavarovana oseba z izbiro osebnega zdravnika izven javne mreže, za katerega storitev je plačala polno ceno, kljub plačanim prispevkom obveznega zdravstvenega zavarovanja ne more biti kaznovana še s tem, da mora v celoti plačati storitve vseh drugih zdravstvenih delavcev, ki jih v svoji situaciji potrebuje. Zato je zavod kot zavarovalnica po mnenju Ustavnega sodišča dolžan dopustiti svobodno izbiro zdravnika in zdravstvenega zavoda na vseh ravneh zdravstvene dejavnosti, tako na primarnem kot na sekundarnem nivoju. Zato je Zavod za zdravstveno zavarovanje po izdaji te odločbe izvajalcem že nekajkrat pojasnil, da je v skladu s to odločbo zavarovana oseba, ki uveljavlja storitve pri zasebnem izvajalcu kot samoplačnik, lahko napotena k zdravniku javnega izvajalca in na podlagi te napotitve uveljavlja zdravstvene storitve pod enakimi pogoji, kot če bi jih uveljavljala na podlagi napotnice. Hkrati je izvajalcem tudi pojasnil, kateri podatki so potrebni za obravnavo zavarovane osebe pri javnem izvajalcu. Situacija torej ni nova, ni pa bila urejena tako, da so se zasebni izvajalci posluževali različnih načinov, kako dajati napotila oziroma napotnico za zavarovane osebe v javni mreži. Prav zaradi tega je na pobudo Zdravniške zbornice Slovenije skupaj v delovni skupini Zavod za zdravstveno zavarovanje pripravil vzorec te listine, ki se imenuje bela napotnica, na kateri so vsi podatki, ki so potrebni za izvajanje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja pri izvajalcih na sekundarnem ali terciarnem nivoju. Zavod je z namenom enakopravne obravnave vseh zavarovanih oseb oziroma enotnega ravnanja izvajalcev pripravil tudi okrožnico o uveljavljanju zdravstvenih storitev v breme obveznega zdravstvenega zavarovanja, če je v tem primeru izdal napotnico zasebni izvajalec. Gre za to, da so vsi zavarovanci v enakopravnem položaju, da si vsak sam lahko izbere svojega zdravnika oziroma zdravnika, pri katerem bo opravil ta pregled. In nikakor ne drži trditev, da so pri naročanju ljudje z belo napotnico v privilegiranem položaju, kajti izvajalci v javni zdravstveni mreži morajo pri naročanju na specialistične zdravstvene preglede in vpisovanju v čakalne sezname vse zavarovane osebe z belo napotnico obravnavati na enak način, kot če bi le-te uveljavljale storitve na podlagi običajno zelene napotnice. To pomeni, da mora biti edino merilo stanje bolnika oziroma osebe, ki potrebuje tak specialistični pregled. In še kako bomo ločili javno in zasebno. Pravilno ste ugotovili, da je to koalicija zapisala v svojo pogodbo. Vemo, da je Zakon o zdravstveni dejavnosti že zelo star, iz leta 1992, preživet, in da bo zato treba v novem zakonu jasno določiti kriterije in merila, razpis, kdo, kdaj in za koliko časa bo lahko pridobil koncesijo, kdo bo opravljal javno in kdo zasebno dejavnost. Hvala.
Besedo ima Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Najprej, zanimiva ugotovitev, 16 let – za to seveda niste vi krivi, ampak vseeno, vlade. 16 let, da se odpravi ali pa da se poskuša odpraviti ena izmed neustavnosti v Sloveniji, kar kaže na odnos do pravne države. Pojav belih napotnic je samo vrh ledene gore mešanja zasebnega z javnim, zaradi česar mora večina prebivalcev na zdravstvene storitve čakati dlje, manjšina pa je lahko prej na vrsti kot upravičena. Problem še zdaleč ni v prvih specialističnih pregledih. Zelo dolge čakalne dobe so tudi za določanje vrste diagnostike. Tudi na tem področju lahko govorimo o dvotirnem sistemu, kjer je hitrost zdravljenja namesto od zdravstvenega stanja odvisna od premoženja. Spomnite se na poročilo KPK o zaslužkarskih praksah v zdravstvenem sistemu. Med drugim so v poročilu ugotovili, da so nekateri kirurgi v javnih bolnišnicah prednost pri operacijah dajali bolnikom, ki so prej opravili samoplačniške preglede v zasebnih ambulantah, kjer so ti zdravniki opravljali popoldansko dejavnost. S takimi praksami so oškodovani bolniki in vsi, ki smo vključeni v sistem. Očitno bomo imeli pri dostopu do zdravstvenih storitev tri kategorije državljanov. Prva kategorija bodo tisti z visokimi dohodki, ki si bodo kupili prednostno obravnavo, drugi bodo tisti, ki se bodo odrekli drugim stvarem, da si bodo lahko kupili prednostno obravnavo, tretji pa bodo taki, ki bodo morali čakati. Pojava belih napotnic ne smemo podcenjevati. Celo generalni direktor Zavoda za zdravstveno zavarovanje je priznal, da ta sistem povečuje tveganje, da bodo imeli samoplačniki neupravičeno prednost pri čakalnih dobah. Zato bi rad dobil še bolj konkreten odgovor o tem: Kateri ukrepi bodo uvedeni za ločitev javnega in zasebnega zdravstva?
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Mogoče dve zadevi za začetek, ker ste omenjali čakalne dobe. Res je, lahko se vsi strinjamo, da čakalne dobe, predvsem v ortopediji, pomenijo neke vrste kršitev pravice do spoštovanja pacientovega časa in pravice do dostopnosti po potrebi oziroma do izvedbe zdravstvene storitve. Zaradi tega smo zdaj pred kratkim uspeli z aneksom 2 k splošnemu dogovoru že za leto 2014 prav za namene čakalnih dob pridobiti 3,7 milijona evrov dodatnih sredstev na letnem nivoju, potem pa dodatno še za širitev pregledov diagnostike 2,28 milijona evrov na letnem nivoju. Prav tako bo prišlo tudi do povišanja plačila prispevanja perspektivnih programov s 5 na 10 %, to vse še za leto 2014, kar bo izvajalcem izplačano v februarju leta 2015. Hkrati pa se povečuje za 63,5 milijona povečano plačilo programov vsem izvajalcem zdravstvenih storitev v letu 2015. In še na kratko, kako bo ločitev – težko je zelo v detajle zdaj vnaprej govoriti, to bo opredeljeval Zakon o zdravstveni dejavnosti, ki bo tudi ena od prioritet priprave nove zakonodaje, poleg krovne strategije v letu 2015 oziroma 2016. Gre dejansko za sistem oziroma za koncept, da bo dejansko tudi podeljevanje koncesij podeljeno, prvič, v skladu z razpisi za določen čas in fizični osebi, pred tem pa bo v Sloveniji treba vzpostaviti celotno mrežo primarnega zdravstva, celotno mrežo sekundarnega zdravstva, in opredeliti tam, kjer je pomanjkanje potreb, in tam v bistvu dati možnost, da se podelijo koncesije oziroma zasebna praksa. To je en osnoven koncept oziroma vodilo, ki bi ga ministrstvo zasledovalo pri pripravi tega zakona. Bo pa v javni obravnavi predebatirano z vsemi deležniki. Hvala.
Besedo ima Matjaž Hanžek.
Hvala lepa, gospa ministrica. Jaz zdravstvo in zdravje, predvsem zdravje, bolj kot zdravstvo, kot sociolog spremljam že kakšnih 20 let, predvsem me pa tudi zanima vsaj 20 let potekajoča reforma zdravstvenega sistema v Sloveniji, ki jo že 20 let delamo. To je krasno, običajno se dela v svetu po 10 let, da je dobra, pri nas je 20 let. Ampak vsaka vlada jo začne na novo, iz svojih izhodišč, v glavnem pa temelji na raznih individualnih ukrepih. Zato me je tudi zbodla ta bela napotnica. In se spet eden izmed sistemov malo spremeni, da se ne bi spremenilo. Ta zdravstvena reforma se dela več kot 20 let na ta način, da se ali nekaj spremeni, kar je nepomembno, ali se spremeni tako, da se kakšen lobi zadovolji, tako da ni kakšne posebne kontrole glede preskakovanja vrst, kar je še malo po drugi strani korupcije, ki je je v zdravstvu veliko in podobno. Ali pa zaradi tretjega cilja, kako čim več prišparati, da ne bi bilo treba kaj posebnega narediti. Jaz bi samo opozoril gospo ministrico, da obstaja Ljubljana Charter ali Ljubljanska listina o reformi zdravstvenega varstva, ki jo je Svetovna zdravstvena organizacija leta 1996 v Ljubljani sprejela. Pri vseh teh reformah je skoraj nikoli ne uporabljamo, čeprav bi lahko bili na to ponosni, ker ima še ljubljansko ime. In ta listina pravi, da morajo reforme zdravstva izhajati iz vrednot: človeško dostojanstvo, enakost, solidarnost, profesionalna etika – dvomim, da je bela napotnica karkoli od tega –, biti usmerjena v zdravje, ne pa varčevanje, da bomo lahko banke plačevali, in predvsem mora biti osredotočena na ljudi, predvsem pa mora zagotavljati univerzalno dostopnost in enake možnosti. Predvsem, kar je pa bistveno, česar jaz v 20 letih, odkar to spremljam, nisem videl: mora temeljiti na celostnem pristopu. In ta bela napotnica, zato me je posebej zmotila, ne temelji na tem, in v 16 letih bi že lahko to uredili. Zato predlagam, ne samo zaradi bele napotnice, ampak zaradi našega razmišljanja o zdravstvenem sistemu in o odnosu do zdravja ljudi, ki je širše kot le zdravstveni sistem, da se o tem opravi obravnava. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavila gospa Jelka Godec.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav ministru in vsem ostalim! Konec meseca novembra je AMZS objavil poročilo oziroma rezultate varnostnega ocenjevanja slovenskih cest. Verjetno ste s to oceno seznanjeni. Namreč, gre za projekt SENSOR, kjer so ocenjevali avtoceste, hitre ceste in dve tretjini glavnih in regionalnih cest. V sam projekt je vključenih 12 evropskih držav. Iz tega je bilo ugotovljeno, da je skoraj 60 % slovenskih glavnih in regionalnih cest ocenjenih z eno ali dvema zvezdicama, kar je najslabša ocena na 5-stopenjski lestvici, da je skoraj 30 glavnih in regionalnih cest z le po eno zvezdico in da je največ smrtnih žrtev tudi na regionalnih cestah. Hkrati AMZS opozarja, da ni nacionalnega programa za izboljšanje varnosti cest. Ena izmed takšnih regionalnih cest, ki je ocenjena z eno zvezdico, torej visoko tveganje nesreč s smrtnim izidom, je tudi cesta Sele–Ponikva–Dolga Gora–Loče ali R3-687. Gre namreč za cesto, ki je bila nazadnje rekonstruirana nekje v 70. letih. To je tudi cesta, ki je bila močno poškodovana v času, ko se je gradila avtocesta Maribor–Celje in tudi ko so se obnavljali železniški tiri na relaciji Celje–Maribor. Tudi iz tega stališča je bila ta cesta uvrščena leta 2008 v proračun, in leta 2009 je bila tudi izdelana idejna zasnova za rekonstrukcijo te ceste. Do danes kljub več poslanskim vprašanjem, vprašanjem državnih svetnikov ni bilo na tej cesti popolnoma nič narejenega. Cesta je v stanju, ko dobesedno tudi državljani oziroma krajani, ki se tam vozijo, ugotavljajo, da gredo po tej cesti samo še samomorilci, pešci ali kolesarji. Tudi dva avtomobila se več na tej cesti ne moreta srečati. Opozorila bi pa tudi na to, da je ta regionalna cesta pomembna tudi takrat, kadar je zaprta avtocesta Celje–Slovenske Konjice, in da tam prihaja tudi do obvozov, torej vozijo po tej cesti tudi tovornjaki s priklopniki in tako naprej. Jaz sem vam že postavila tudi pisno vprašanje v zvezi s to cesto, vendar z odgovorom enostavno nisem zadovoljna. Zato vas ponovno sprašujem: Kdaj bo ta cesta časovno uvrščena oziroma kdaj se bo začela rekonstrukcija na tej cesti? Hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovana gospa poslanka Jelka Godec! Vse, kar ste povedali v zvezi s to cesto, drži. V zvezi s to cesto je bilo postavljenih že kar nekaj poslanskih vprašanj, zato je problematika te ceste dokaj dobro poznana. Direkcija Republike Slovenije za ceste ima odprt investicijski projekt, ki predvideva rekonstrukcijo te regionalne ceste. Na tej regionalni cesti ni zagotovljenih ustreznih elementov ceste zaradi preozkega vozišča. Projekt je tudi uvrščen v načrt razvojnih programov s potrjenim dokumentom identifikacije investicijskega projekta. Tako kot ste tudi že omenili, je bila v letu 2009 izdelana projektna dokumentacija za izvedbo, in sicer za krajši odsek, od križišča Sele do novozgrajenega mostu. Za ta krajši odsek so bila tudi pridobljena dokazila o razpolaganju z zemljiščem. Vrednost gradnje tega odseka je bila ocenjena na 140 tisoč evrov. Izdelana je bila pa tudi že idejna zasnova za celoten preostali odsek. Vrednost investicije pa je bila ocenjena na 21 milijonov evrov, skupaj z vsemi predhodnimi pripravljalnimi deli ter samo gradnjo. Vmes je bilo pripravljeno tudi še naročilo za izdelavo projektne dokumentacije projekta za izvedbo za vmesne odseke, vendar pa sedaj sledi tisti del odgovora, s katerim niti jaz nisem zadovoljen, pa tudi vi ne boste in tudi niste bili že v pisnem odgovoru. Skratka, v času potrjevanja te projektne naloge je bil potem sprejet rebalans proračuna za leto 2013, sledili so potem še rebalansi proračuna za leto 2014 in sam proračun za leto 2015, v katerih so bila odvzeta sredstva iz omenjenega investicijskega projekta, zato niti do naročila tiste omenjene projektne dokumentacije ni prišlo. Glede na veljavni proračun za leto 2015, s katerim ni za investicijske projekte v glavne in regionalne ceste – z izjemno projektov, ki so financirani z evropskimi sredstvi – predvidenih nobenih sredstev, tudi ne morem zaenkrat podati terminskega plana aktivnosti na tem projektu. Si pa bom ob sprejemu rebalansa za leto 2015 prizadeval, da bi se zagotovila ustrezna finančna sredstva za investicije v cestno infrastrukturo, ki je v tako slabem stanju, kot je ta odsek. Ker pa razrez za rebalans 2015 zaenkrat še ni poznan, vam v tem trenutku tudi ne morem več dati podrobnejšega odgovora, ali bo možno potem v 2015 že zagotoviti kakšne aktivnosti na tem odseku. Hvala.
Besedo ima gospa Jelka Godec.
Še enkrat poudarjam, da je ta cesta, pa ni edina, označena z visokim tveganjem; da so na tej cesti že bile nesreče s smrtnim izidom; da tako kot pravijo, si lahko izbereš dober avto, varen avto, lahko greš v šolo varne vožnje, ampak po tej cesti se morajo državljani voziti vsak dan in na enem delu te ceste, glejte, je celo tako, da se bo v bistvu samo zaprla. Plazovi, ne na enem, ampak na treh delih, ogrožajo cesto do te mere, da se en avto komaj pelje in da smo imeli zdaj v zadnjih poplavah dobesedno gejzir sredi ceste, da je bruhala voda ven in da se je potem spet že ponovno, po domače povedano, "zaflikal" tisti del. In se je ustanovila civilna iniciativa, ki vedno bolj pritiska tudi name kot poslanko, da naj tudi jaz naprej sprožim te zadeve. In zanima me tudi, zakaj so bila sredstva odvzeta v tem rebalansu. Verjetno kot minister, ki ste pač v vladi, poznate tudi sredstva, ki bodo namenjena v novem proračunu oziroma za leto 2015 in verjetno lahko vseeno malo nakažete, ali bodo ta sredstva ali jih ne bo, glede na to, da je civilna iniciativa ustanovljena in da so ljudje zelo nezadovoljni – pred letom je bila smrtna žrtev med mladimi – in da ljudje vedno bolj želijo nekaj narediti oziroma želijo novo cesto, vsaj v tistih delih, kje je res poškodovana. Danes se namreč vsi vozimo po sredini ceste, narisana je črta, ni se možno normalno peljati. Tako da bi vas jaz vseeno prosila, če lahko malo bolj konkretno poveste, ali bo ta denar v 2015 ali ne. Namreč odmikanje, zdaj 2008 in da gremo na 2015, potem pa vemo, kaj to pomeni, to pomeni nekje 2018, če bodo ta sredstva sploh namenjena. Tako da vas lepo prosim, konkretnejše za naslednje leto. Hvala.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. V rebalansu za leto 2014 sredstev za ta odsek ni bilo možno zagotoviti, zato ker smo že s prerazporejanjem sredstev iz projektov, kjer je bila dinamika iz različnih razlogov počasnejša, iz projektov, ki so financirani tudi z evropskimi sredstvi, namenjali za najnujnejše redno vzdrževanje, se pravi za gospodarsko javno službo, za katero vemo, da ni bilo zagotovljenih dovolj sredstev v letu 2014. Skratka, to smo namenjali res za najnujnejše zadeve. V letu 2015 pa, kot rečeno, na tem projektu ni predvidenih sredstev. Glede na to, da pa je ta odsek v kritičnem stanju, tako kot sami navajate, bomo pač v skladu s prioritetami, ki jih na direkciji za nadaljevanje tega investicijskega vzdrževanja in teh investicijskih projektov načrtujemo, da bomo prioriteto dali tovrstnim odsekom, ki so bili najslabše ocenjeni tudi po tej metodologiji ocenjevanja, ki ste jo tudi omenili. Vendar je vse to odvisno od tega, koliko denarja bo dejansko po rebalansu na voljo. In te ocene zaenkrat žal še ne morem podati. Vemo tudi, da se proračun zaenkrat še ni v celoti zaprl, tako da ta razrez po ministrstvih še ni poznan. Če bodo zagotovljena vsaj nekaj višja sredstva v 2015 kot so na voljo sedaj, računamo, da bomo lahko zagotovili vsaj sredstva za nadaljevanje projektov, projektne dokumentacije v letu 2015. Hvala.
Ministrico za okolje in prostor gospo Ireno Majcen bo spraševal gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Gospa ministrica, v zadnjem obdobju se Slovenija srečuje z vse več naravnimi nesrečami od plazov, žleda, suše do obsežnih poplav. Območja, ki jih takšne poplave prizadenejo, si sploh ne morejo opomoči od prve katastrofe, saj jih že v parih mesecih ali pa celo tednih prizadene že naslednja katastrofa. Letos smo tako imeli že četrtič tako obsežne poplave, ki pa so največkrat posledica neustreznega urejanja oziroma sploh ne urejanja vodotokov. Posledice pa so tako hude, da povzročijo ogromno škodo na infrastrukturni, predvsem lokalni, kot tudi prebivalstvu – četudi imajo zavarovano premoženje, ne zmorejo tako visokih stroškov. Ker torej država že leta ne vzdržuje vodotokov in odgovorni niso opravili svoje naloge, je večina škode letos nastala na občinski infrastrukturi. Kot vemo, je Vlada z akcijskim načrtom interventnih aktivnosti zaradi škode po jesenskih poplavah letos namenila 1,1 milijona evrov, v letu 2015 pa 36,4 milijona evrov. Vendar pa bodo ta sredstva namenjena izključno za sanacijo vodotokov ter njihovo vzdrževanje. Prav tako bodo ta sredstva namenjena za sanacijo državne infrastrukture. Kot vemo pa je v poplavah večina škode nastala ravno na vodotokih, vodni infrastrukturi in občinskih cestah. Za sanacijo le-teh pa v akcijskem načrtu Vlade ni ne duha ne sluha. Občine bodo torej prepuščene same sebi, ob tem pa naj samo izpostavim dejstvo, da se bo znižala glavarina oziroma primerna poraba občine, kar pomeni, da bodo dobile občine manj denarja, po drugi strani pa da bodo morale same sanirati celotno škodo, nastalo na občinski infrastrukturi. Zato vas kot pristojno ministrico sprašujem: Kako se nameravate lotiti sanacije območja po jesenskih poplavah? Koliko sredstev boste namenili za sanacijo lokalne infrastrukture, ki je nastala zaradi neustrezno urejenih vodotokov, kar vemo, da je naloga države. Kdaj in kako boste zagotovili ta sredstva? Predvsem pa me zanima, kje vidite vlogo občin. Sprašujem vas torej, kako bodo občine same zmogle ta velik delež sanacije, predvsem lokalne infrastrukture, glede na to, da škoda, o kateri govorimo, vemo, da preseže en ali celo dva občinska proračuna na leto. Gospa ministrica, prosim, da mi odgovorite na zastavljeno vprašanje.
Besedo ima ministrica za okolje ni prostor gospa Irena Majcen.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanec Žan Mahnič! Mi smo danes že na nekaj zastavljenih vprašanj odgovarjali o postopkih, torej, kako ukrepati, kdaj se Vlada loti tudi odpravljanja posledic naravnih nesreč. V tem vašem postavljenemu vprašanju ste, vsaj po mojem mnenju, nekako v isti nabor dali različne stvari. Jaz bi rada povedala, da so pristojne inštitucije v letošnjem letu že opravile ugotovitev škode po žledu, ta je bila, smo danes že povedali, nekaj čez 429 milijonov, in pa škodo po poplavah 12. in 16. septembra, 153 milijonov in 895 tisoč. Postopka ocenjevanje škoda po poplavah oktobra in novembra še nista končana, še potekata in seveda je treba potem pripraviti program sanacije škode po naravnih nesrečah. Tega ni mogoče enačiti z akcijskim programom protipoplavne varnosti iz več razlogov. Prav gotovo je res, da je bilo v preteklih letih za redno vzdrževanje vodotokov namenjeno premalo sredstev, ni pa res, da se je s to prakso se nadaljevalo tudi letos, predvsem iz tega razloga, ker je bilo za samo vzdrževanje vodotokov v letu 2014 porabljenih že nekaj blizu 18 milijonov evrov. To pomeni, da so se dela izvajala takoj po neurjih. Torej, ko je bil žled, so se recimo v Poljanski dolini vsi ti vodotoki usposobili predvsem zaradi zagotavljanja pretočnosti vodotokov. Vloženih je bilo blizu 200 tisoč evrov sredstev in temu ne moremo reči redno vzdrževanje, ker to ni redno vzdrževanje. Gre za odpravo že teh posledic. Po neurju v oktobru so bila prav tako zagotovljena sredstva za interventno vzpostavljanje pretočnosti teh vodotokov v višini približno 300 tisoč evrov. Po neurju v avgustu je bilo treba zagotoviti pretočnost Hrastnice, prav tako Zabrežnika in če povem, da bo še v decembru in januarju izdelanih še nekaj teh ukrepov, recimo sanacija pragov za zaplavne pregrade in odstranjevanje prekomerno odloženih naplavin, bi jaz rekla, da so to pravzaprav interventna dela po naravnih nesrečah. Torej, če vzamemo zdaj samo Poljansko dolino malo širše, je to približno milijon evrov sredstev. Ker pa zagotavljamo seveda ta interventna dela po celi Sloveniji, gre za veliko število vodotokov na vseh porečjih, je seveda ta vrednost potem nekaj čez 11 milijonov. In pri naboru teh ukrepov, ko govorimo o infrastrukturnih objektih, gre dejansko za nabor tistih ukrepov, kjer je sama izvedba propustov pod cestami ali sama izvedba vodotokov, ki se približujejo cesti, torej gre resnično samo za interventna dela na teh javnih cestah. Lokalne ceste so prav gotovo zajete v sanaciji ali pa v intervencijah na delu strug teh vodotokov. Kako, pod kakšnimi pogoji in kasneje, koliko sredstev bo država namenila za sanacijo, pa bo seveda v elaboratih, ki se bodo pripravljali v začetku naslednjega leta po izdelani oceni škode po poplavah. Hvala.
Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Gospa ministrica, jaz nisem govoril o Poljanski dolini, ampak me veseli, da že veste, od kod sem in da veste, kje je problem. Tako da se vam res zahvaljujem za ta vaš odgovor, čeprav mi niste odgovorila na niti eno vprašanje, ki sem vam ga zastavil, zato se bom ponovil, pa mogoče malo na drugačen način. Veste, problem ni samo Poljanska dolina, nad državo so obupali tudi v Občini Loška dolina, v Občini Cerknica in tako naprej. Izpostavljam Poljansko dolino oziroma Občino Gorenja vas - Poljane in pa Občino Žiri, zaradi tega, ker od tam prihajam. Veseli me, da tudi vi zdaj to že veste. In gospa ministrica, takrat, ko ste bili tam, pogovarjal sem se z našimi župani, ste obljubili pomoč. Kakšna ta pomoč je? Očitno te pomoči ne bo. Ne rečem, veseli me, da ste uspeli zagotoviti 25 milijonov evrov prihodnje leto. Tudi z našim županom sva bila na vašem ministrstvu in sva videla, da je nek delež namenjen tudi za urejanje vodotokov v Poljanski dolini oziroma v porečju Poljanske Sore. Pa vendarle, jaz mislim, da škoda, ki je nastala na lokalni infrastrukturi [[…]]Govorili ste, da to ni del sanacijskega načrta. Seveda je del akcijskega načrta, ker akcijski načrt govori o sanaciji državne infrastrukture. Ne govori pa o lokalni infrastrukturi. In če je cesta lokalna, kjer imamo recimo cesto in nasip ter pod to cesto vodotok, do kje je zdaj tisto, kjer je država in kjer je občina? Jaz mislim, da če se vodotok dvigne in zaradi tega odnese nasip, zaradi katerega se potem cesta ugrezne, da je naloga države, da zagotovi denar za sanacijo tega vodotoka, ker če pogledamo, je ta škoda na lokalni infrastrukturi nastala zaradi tega, ker država ni zagotovila sredstev, da bi bili ti vodotoki že prej ustrezno urejeni. Zato, gospa ministrica, še enkrat. Koliko sredstev boste namenili za sanacijo lokalne infrastrukture? Kdaj in kako boste zagotovili ta sredstva? Predvsem pa, kje vidite vlogo občine? Hvala za odgovor.
Odgovarja ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala. Saj ne, da vas prepričujem, ampak vam zagotavljam, da je Vlada s svojim sklepom, pripravljenim akcijskim načrtom interventnih aktivnosti zaradi poplav posegla samo v pretočnost vodotokov, ki se deloma, torej v višini pol milijona evrov, izvaja tudi tako, da se nekateri infrastrukturni objekti ustrezno uredijo. Torej, Vlada je zagotovila 37 milijonov. Za interventna dela gre približno 12 milijonov, 25 milijonov pa je namenjenih ne samo rednemu vzdrževalnemu delu na vodotokih, ampak tudi dodatnim delom. In kot ste že sami povedali, gre torej za celo Slovenijo. Sedaj pa se ponavljam – pa ne, da se odmikam od dogajanja ob obisku, ko sem zagotovila, da jih ne bom pozabila, in smo nemudoma pristopili k čiščenju vodotokov, da se ob morebitnih naslednjih padavinah ne bi zgodila še večja tragedija –, da je za pripravo ukrepov, ki pa se potem na nek način odražajo v urejanju infrastrukture občin, v nadomestilu za potrebne ukrepe pri zasebnih hišah oziroma pri gospodarskih objektih, treba najprej ugotoviti torej kolikšna škoda je nastala in potem izdelati sanacijski program odprave posledic te škode. Za poplave v mesecu oktobru in novembru bo to izdelano naslednje leto. Izdelujemo pri nas, na sektorju za odpravo posledic naravnih nesreč. To je običajen postopek. Ne vem, v čem je smisel vašega vprašanja, da bi naj sanacija cest potekala v akcijskem programu, ki ga je bilo treba izdelati ne samo za vzdrževanje vodotokov, ampak tudi interventna dela. In seveda ima ta akcijski načrt potem še podprojekte, med drugim tudi pripravo načrta za zagotavljanje poplavne varnosti za vseh 61 območij, kjer je to poplavno varnost treba izdelati. Tako da jaz mislim, da vi mene, bi rekla, tako malo vlečete s tem vašim vprašanjem. Zagotavljam vam, v akcijskem programu ni nobene sanacije državnih cest, ampak gre samo za zagotavljanje pretočnosti vodotokov.
Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Na podlagi poslovnika zahtevam, da se opravi razprava, ker to, kar si je pa sedajle ministrica privoščila, da je meni rekla, da se sprašujem o primernosti vprašanja, s tem vi prebivalcem Poljanske doline sporočate, gospa ministrica, ali je sploh primerno, da se sprašujejo, ali jim bo država priskočila na pomoč. Zakaj niste tega povedali prebivalcem Poljanske doline ob vašem obisku? Raje ste se slikali z gasilci in nekaj obljubljali, sedaj pa tukaj v Državnem zboru govorite drugače. Jaz bi zelo pazil na vašem mestu. Gre za premoženje in za življenje ljudi, ko govorimo o sanaciji lokalne infrastrukture, ko govorimo o zagotavljanju urejanja vodotokov. Če me poslušate, gospa ministrica, boste kdaj drugič lahko komentirali. Veste, ne zdi se mi pošteno, da nekaj na terenu poveste, potem pa tukaj poslušam neke druge zadeve. Niste mi odgovorili na niti eno vprašanje. Rekli ste, da ne veste, kakšna je škoda. Evo, vam takoj sedaj povem. V občini Gorenja vas - Poljane 860 tisoč evrov na lokalni infrastrukturi. Od države ne bo zagotovljenega nič. Proračuna je 9 milijonov, že tako bo potrebno krčenje proračuna zaradi tega, da bomo zagotovili vsaj tiste interventne oziroma nujne ukrepe, ki bodo ljudem nekako olajšali življenje po teh poplavah. Ampak iz vašega odgovora sem začutil, da je vam pač vseeno, vi ste tam v neki pisarni na ministrstvu, do vas to sploh ne pride. Kaj pa je neki poslanec iz Poljanske doline, ki mi teži oziroma ki se mu gre za ljudi, da bi končno nekaj dobili? Ja, urejanje vodotokov. Sprašujem se pa, zakaj pa do sedaj to ni bilo urejeno? Opozarjali smo, tudi v prejšnjem sklicu, poslanke in poslanci, tako koalicije kot opozicije, kaj se bo zgodilo, ker niste pristopili k urejanju posledic žledoloma. Vemo, kako je v gozdu, kako je bilo ob teh vodotokih, ker se ni resno pristopilo, ker se je obljubljalo ne vem kakšne denarje, ki jih potem ni bilo. Ko bo prišla voda, bo vse skupaj odneslo. In točno to se je zgodilo. Ne samo v Poljanski dolini, tudi drugje, kjer so bile oktobra poplave. In, gospa ministrica, namesto da vi na tak aroganten način govorite tu o poslancih oziroma naših vprašanjih, vam toplo priporočam oziroma, bom tako rekel, vas prosim, da se končno lotite urejanja te problematike. Predlagam, gospod predsednik, da opravimo razpravo o odgovoru ministrice. Hvala.
O odgovoru ministrice oziroma o razpravi o tej problematiki bomo odločali jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Obenem bi si pa človek včasih želel, da bi bil vsaj del te problematike, ki se jo naslavlja, označen tudi v pisnem delu vprašanja, ki je podlaga za to. Zdaj bo ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki je upravičeno odsoten, vprašanje zastavil gospod Kamal Izidor Shaker, ki ga ob tem prosim, da pove tudi, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani zbor, kolikor ga je še ostalo danes! Želel bi pisni odgovor, ker želim, da so te stvari zapisane. Na seji Odbora Državnega zbora za zunanjo politiko 14. 11. 2014, ko je bila na dnevnem redu obravnava Rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2014, je minister Erjavec namreč dejal, da bo moralo v zaostreni javnofinančni situaciji Ministrstvo za zunanje zadeve še naprej iskati nekatere kompromisne rešitve. Pri tem pa je posebej izpostavil in poudaril vprašanje tako potencialnega širjenja kot vzdrževanja obstoječe mreže DKP – diplomatsko-konzularnih predstavništev Republike Slovenije po svetu. Ob dejstvu, da se bo trenutna javnofinančna situacija, vključno z nekaterimi restriktivnimi proračunskimi ukrepi, nadaljevala tudi v letu 2015, gospoda ministra Karla Erjavca sprašujem: Kako bodo varčevalni ukrepi vplivali na delo Ministrstva za zunanje zadeve v prihodnjem letu? Pri tem bi prosil tudi, da minister Erjavec izpostavi, katere področne in območne prioritete slovenske zunanje politike bodo zaradi varčevalnih ukrepov trpele najbolj, saj je namreč mreža diplomatsko-konzularnih predstavništev kar pomembna tudi za razvoj in predstavljanje Slovenije v tujini. In se mi zdi izjemno pomembno, da to mrežo DKP širimo in ne krčimo ter da v njih tudi vlagamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj bo ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu vprašanje zastavil gospod Bojan Podkrajšek. Tudi njega prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor, ker je minister upravičeno odsoten.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Že vnaprej se gospodu ministru zahvaljujem za pisni odgovor na vprašanje, ki se nanaša na kmetijstvo v Sloveniji, predvsem na prirejo mleka. Vsi vemo in že kar nekaj časa poslušamo, da bodo z letom 2015 ukinjene mlečne kvote, ki so vrsto let tako v Sloveniji kot Evropski skupnosti omejevale količino proizvodnje mleka. Ko bodo te mlečne kvote odstranjene, se bo bistveno povečevala tudi količina proizvodnje mleka. Pri tem se slovenski kmetje bojijo, da bodo cene mleka začele padati. Vsi vemo, da smo v Sloveniji z mlekom samooskrbni 120 % in slovenski kmetje imajo tu velike težave, predvsem na eni strani hribovske kmetije, ki težko pridelujejo to prirejo mleka, pa tudi seveda večje kmetije, ki imajo mogoče za kak kanček lažje pogoje, so pa seveda šle v večje investicije v preteklosti in so seveda tudi te investicije vezane na odkup tega mleka. Zato bi spoštovanega ministra v skrbi za vse slovenske kmete, predvsem tiste, ki se ukvarjajo s prirejo mleka, vprašal, glede na ukinitev mlečnih kvot v prihodnje: Kakšna bo kmetijska politika na tem področju? Ali se bodo iskali novi trgi izven evropske skupnosti, ki bi zagotavljali to ceno? Pa tudi vprašanje, če bo cena padala, da bi bil ta manko nadomeščen s subvencijami. Seveda se spoštovanemu ministru iskreno zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala.
Hvala za vprašanje. Zdaj pa bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju vprašanje zastavil dr. Franc Križanič.
Predsedujoči, spoštovani zbor in minister! Moje vprašanje je naslednje. Glede na podatke zadnjega biltena Banke Slovenije je javni dolg 30. junija, to je zadnji objavljen podatek, znašal 25,3 milijarde evrov v Sloveniji. Zanima me, koliko bo po predvidevanju Ministrstva za finance javni dolg znašal ob koncu tega leta, leta 2014? Kolikšen delež celotnega javnega dolga je namenjen pokritju proračunskega primanjkljaja in kolikšen delež teh sredstev, zbranih z javnim dolgom, je potem naprej plasiran v gospodarstvu in zanima me kakšna je donosnost teh sredstev, teh različnih dokapitalizacij, plasmanov, depozitov in podobno. In ker je ta donosnost očitno sorazmerno nizka, me zanima tudi, katere ukrepe se pripravlja oziroma se vsaj razmišlja o tem, da bi se jih pripravilo, da se donosnost teh sredstev poveča? Hvala lepa.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Ja, spoštovani, hvala lepa za vprašanje. Najprej glede predvidenega dolga države v letu 2014, se pravi na koncu leta 2014. Mi imamo napovedan konsolidiran dolg države v višini 30 milijard 339 milijonov evrov ali 82,2 % bruto domačega proizvoda. Kolikšen delež celotnega javnega dolga je namenjen pokritju proračunskega primanjkljaja? Moram reči, da vem za podatek za letošnje leto, kjer bo približno 4,86 %. Računal sem tudi od leta 2008 povečanje dolga, koliko je šlo na račun dokapitalizacije in koliko na račun javnofinančnega primanjkljaja in je bilo približno razmerje ena tretjina za dokapitalizacije, dve tretjini za pokrivanje javnofinančnega primanjkljaja. Pri donosnosti sredstev je takole. V državni proračun se je v obdobju od januarja do novembra 2014 z upravljanjem prostih sredstev ustvaril donos v višini 19,3 milijona evra. Donosi iz upravljanja denarnih sredstev na EZR države so pa približno planirani za letošnje leto v višini 11,7 milijona, skupaj 31 milijona evrov. Katere ukrepe načrtujemo? Kaj smo naredili? Razširili smo skupino domačih bank, s katerimi lahko sklepamo posle depozitov. Razširili smo naložbeno politiko v ameriških dolarjih tudi na domače poslovne banke in v septembru izvedli plasma depozitov v ameriških dolarjih v poslovne banke. Razširili smo nabor tujih poslovnih bank evro območja, s katerimi bi ministrstvo lahko sklepalo depozitne posle in tako povečala obseg plasmajev v tuje poslovne banke. V preučevanju uskladitev agentskega posla Ministrstva za finance in Banke Slovenije in v dogovarjanju tudi za sodelovanje z ESM za namene plasiranja, to je ta evropski mehanizem za reševanje, presežnih denarnih sredstev državnega proračuna. In tudi v noveli Zakona o javnih financah, ki ga zdaj pripravljamo, je predvidena širitev naložbene politike še na posle začasnega nakupa dolžniških vrednostnih papirjev z obvezno povratno prodajo, tako imenovane "repo posle", in posle nakupa in prodaje zakladnih menic držav članic evropske monetarne unije. Ti ukrepi naj bi zagotovili višjo donosnost.
Zdaj bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki je upravičeno odsoten, vprašanje zastavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministrici, spoštovani minister za finance dr. Dušan Mramor, spoštovani kolegice in kolegi! Čas gospodarske krize in visoke stopnje brezposelnosti je v Sloveniji povzročil povečano čezmejno mobilnost na področju dela. Po neuradnih podatkih si blizu 20 tisoč naših državljanov, pretežno iz obmejnih regij – Pomurja, Štajerske in Koroške, svoje preživetje zagotavlja z delom v sosednji Avstriji. Ker pač v Sloveniji ne najdejo dela. Ti čezmejni delovni migranti so zavezanci za plačilo davkov od dohodka v Avstriji, poleg tega so dohodninski zavezanci istega dohodka še v Sloveniji. Evropska unija zagotavlja prosto mobilnost delovne sile med državami članicami, ni pa vzpostavila mehanizma za enako davčno obremenitev delavcev migrantov. O tej problematiki smo veliko govorili, bilo je veliko poslanskih vprašanj na to temo, danes je minister za finance dr. Mramor na to temo že odgovarjal, jaz pa zadevo postavljam nekoliko drugače, zato sem v pisni najavi mojega ustnega poslanskega vprašanja najprej vprašanje naslovil na ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Viktorja Erjavca, ki ima znotraj hiše, znotraj MZZ, tudi Direktorat za evropske zadeve in mislim, da se je Republika Slovenija premalo potrudila, da bi znotraj Evropske unije poiskala prave rešitve. Z uvedbo evropskega državljanstva, ki le dopolnjuje nacionalno državljanstvo, se je namreč izgradil notranji trg Evropske unije z zagotovitvijo prostega pretoka blaga, oseb, storitev in kapitala, s tem pa se je začel spreminjati tudi ekonomski koncept prostega gibanja ljudi in oblikovati širši koncept državljanstva. Uveljavitev temeljne svoboščine prostega gibanja delavcev lahko začrtamo s sprejetjem uredbe iz leta 1968 in Direktive št. 360, prav tako iz leta 1968. Od takrat dalje pretok delovne sile v državah članicah narašča, kar se kaže tudi v povečanju števila atipičnih delavcev, obmejnih delavcev kot dnevnih migrantov. Obmejni delavci so postavljeni v drugačen delovnopravni, socialno-pravni in davčnopravni položaj kot domači delavci, saj zaposlitev opravljajo v sosednji državi članici po pravilih, določenih s tujo zakonodajo. Zato sprašujem oba ministra, ministra za zunanje zadeve in ministra za finance, ali bo Vlada poskušala poiskati dokončno rešitev obdavčitve delovnih migrantov s pomočjo predvsem Pogodbe o delovanju Evropske unije in seveda v sodelovanju z Evropsko komisijo. Hvala lepa.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala za vprašanje. V zvezi z obdavčevanjem v okviru Evropske unije in harmonizacije tega obdavčevanja poteka proces že dolgo časa, vendar je proces izjemno počasen. Izjemno je pa počasen predvsem zaradi tega, ker ima recimo na Ecofinu, na svetu finančnih ministrov, na katerem sodelujem, vsaka država veto pri davčni zakonodaji in harmonizaciji, tako da je to usklajevanje izjemno počasno, kot sem že rekel. Sprožajo se raznorazne pobude, ki poskušajo v bistvu doseči, da bi se poenostavilo obdavčevanje v primerih, ko imamo čezmejne ne samo migracije, ampak tudi druge dohodkovne tokove in denarne tokove, vendar moram reči, da je za zdaj rezultat relativno pičel. Mogoče imate prav, da bi bilo to treba sprožiti bolj na širši ravni kot samo na ravni davčne zakonodaje in harmonizacije in dejansko bom jaz tudi predlagal ministru Erjavcu, da na Svetu zunanjih ministrov sprožijo to vprašanje.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod minister. To je pravzaprav spodbudna napoved. Jaz mislim, da jo bodo veseli vsi delovni migranti, dnevni migranti, tedenski migranti, ki torej, kot rečeno, delo iščejo predvsem v Avstriji. Kot veste, je tudi z vami v kontaktu Civilna iniciative Apače, ki si močno prizadeva za dokončno rešitev tega problema. In gotovo bo prava rešitev, da tudi ministri za zunanje zadeve vložijo maksimalne napore, da se ob upoštevanju, da se število migrantov povečuje iz leta v leto, to vprašanje dejansko dokončno tudi reši. Pogodba o delovanju EU ne vsebuje določb za koordinacijo nacionalne politike na področju neposredne obdavčitve obmejnih delavcev, zato položaja ni mogoče enotno urediti, ampak se presoja v skladu z nacionalno zakonodajo vsake posamezne države članice. Mi se tudi vsi skupaj spomnimo odločbe Ustavnega sodišča 29. maja 2013, ki je ugotovilo protiustavnost posebne davčne olajšave čezmejnemu delovnemu migrantu, rezidentu v višini 7 tisoč evrov letno, zakonodajalec, Državni zbor torej, pa je protiustavnost odpravil z ukinitvijo te olajšave. Vedeli smo, da je samo vprašanje časa, kdaj bo dejansko Ustavno sodišče stopilo na zavoro glede te olajšave. In taka utemeljitev sodišča drži, vendar menim, da bi bilo treba položaj obmejnih delavcev presojati tudi z vidika nadnacionalnega prava, saj obmejni delavci sodijo v kategorijo delavcev v Evropski uniji, ki jim je v skladu s 45. členom Pogodbe o delovanju Evropske unije zagotovljeno prosto gibanje, s tem pa tudi odprava vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva. Dajem še možnost gospodu ministru, da morda še bolj pojasni koncept reševanja tega problema.
Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor.
Kot sem odgovoril že na prej zastavljeno vprašanje prejšnjič, vendar sem bil odsoten, tako da sem odgovarjal danes, si je Ministrstvo za finance zelo prizadevalo, da bi ta problem rešilo. Kot veste je prišlo do spremembe Zakona o dohodnini, kjer je uvedel to olajšavo v višini 7 tisoč 500 evrov. Kot ste že sami omenili, je potem Ustavno sodišče odločilo, da je tak zakon protiustaven in rešitev protiustavna in zato s 1. 1. 2014 te olajšave več ni. Res je tudi, da se število teh mejnih migrantov, delovnih migrantov, zelo hitro povečuje in zopet smo iskali druge rešitve. Rešitve, da smo primerjali stroške prehrane v Sloveniji s stroški prehrane v Avstriji in tako naprej in iskali rešitve, kjer bi poskušali te razlike v obdavčitvi zmanjšati. Pripravili smo Zakon o dohodnini, ki je upošteval recimo te razlike med Avstrijo in Slovenijo, vendar je tudi Služba Vlade za zakonodajo menila, da je tudi ta rešitev ustavno sporna in tako pač Vlada ni obravnavala tega poskusa ureditve razmer. Tako da je za sedaj dejansko verjetno treba iskati rešitve v smeri, ki so bile nakazane. Širši evropski problem.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Jaz se ministru zahvaljujem za njegove odgovore in tudi sam še enkrat prosim, da to problematiko posreduje svojemu kolegu, ministru Erjavcu. 246. člen Poslovnika Državnega zbora pa mi daje možnost, da predlagam oziroma zahtevam razpravo Državnega zbora o navedeni problematiki in mislim, da bi lahko vsi poslanci ob vlaganju maksimalnih naporov prispevali k neki dokončni rešitvi na evropski ravni. Čeprav imajo državljani Evropske unije pravico do enake obravnave v povezavi, načelo davčne enakosti ne more prevladati nad specialnimi določbami temeljne svoboščine prostega gibanja na notranjem trgu, ki po mnenju Komisije ne sme biti oslabljena, saj je mobilnost delavcev eden ključnih potencialov za povečanje rasti in zaposlovanja. To pa je naš skupni cilj. To bo moral imeti v mislih tudi zakonodajalec, torej mi, kolegice in kolegi, in seveda tudi Vlada, ki pripravlja zakonodajo, pri ureditvi položaja obmejnih delavcev, ki lahko kljub temu sledi objektivno utemeljenemu cilju, primernemu za zagotovitev uresničitve tega cilja in ne presegati nujno potrebnega za dosego tega cilja. Trenutne gospodarske razmere niso argument, ki bi državi omogočal sedanjo ureditev. Ne glede na vse bi zakonodajalec, torej Državni zbor, moral upoštevati tudi dejstvo množičnega izseljevanja iz države. Danes razpolagamo s podatki nekaj tisoč, morda že čez 10 tisoč ljudi se je od trenutka, ko je Ustavno sodišče sprejelo omenjeno odločbo, izselilo iz naše države. To gotovo ni naš cilj. In to moramo zajeziti z novo, boljšo, stimulativnejšo zakonodajo. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Kot naslednji sprašuje ministra za finance dr. Dušana Mramorja, mag. Marko Pogačnik.
spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Kolegice, kolegi, spoštovani minister za finance dr. Mramor! Zastavljam vam vprašanje, in sicer: Ali se seznanjeni s finančno-poslovnim načrtom Družbe za upravljanje terjatev bank za leto 2015? Koliko naj bi bil predvideni prihodek v proračun od Družbe za upravljanje terjatev bank?
Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa za vprašanje. Dovolite mi, da malo širše odgovorim na to vprašanje. Saj bi ga lahko neposredno odgovoril, da poznam poslovni finančni načrt in tako naprej. Ampak naj razložim v bistvu, kakšna je logika delovanja DUTB. Kot vemo, je to delniška družba. Uporabljajo se določbe Zakona o gospodarskih družbah, če ni z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank določeno drugače. V skladu s tem zakonom je od bank DUTB odplačno pridobila premoženje, ki ga opravlja s ciljem, da maksimira njegovo vrednost. Plačilo premoženja je bilo izvedeno z obveznicami, ki imajo poroštvo države. Prevzela je premoženje po dolgoročni ekonomski vrednosti, ki je vrednost, kot jo je razumno pričakovati v stabilnem finančnem sistemu, potem ko prenehajo krizni pogoji. Ta vrednost pri večini sredstev presega tržno vrednost na dan prenosa. Iz revidiranega letnega poročila DUTB za 2013 izhaja, da so negativni odmiki pri prenosu iz NLB in NKBM znašali samo 39 milijonov evrov, torej samo 4 % prenosnih cen, to se pravi, da je bila v bistvu logika določena teh cen smiselna. Dodatno je DUTB v letu 2000 ustvarila nekaj manj kot 6 milijonov evrov izgube iz poslovanja. Zavedati se moramo, da v 2013 resno poslovanje praktično ni bilo mogoče, ker je bil prenos izvršen šele ob koncu leta, prenos recimo posameznih terjatev tega materiala in tako naprej pa dejansko šele v letu 2014. V 2014 je DUTB prevzela tudi premoženje Abanke in konec decembra se načrtuje še prevzem premoženja od Banke Celje, to se pravi v naslednjih dneh, v prenosni vrednosti 127 milijonov. Interno vrednotenje, ki bo vrednotilo tržno vrednost tega premoženja pa še ni izvedeno. Osnovni kapital DUTB znaša 203 milijone evrov. V letu 2013 realizirana izguba je ostala nepokrita. DUTB nima oblikovanih rezerv. Kapital služi kot blažilnik za kritje tveganj in dejansko omogoča učinkovito upravljanje prevzetega premoženja. Primarni cilj DUTB je čim višje poplačilo od vsake posamezne terjatve. Z namenom zvišati kakovost premoženja in tako zmožnost poplačila terjatev mora DUTB igrati proaktivno vlogo pri prestrukturiranju gospodarskih družb, to nam je ključno. DUTB lahko prestrukturira te družbe z eno ali več aktivnostmi – znižanje terjatev, odložitev dospelosti terjatev, znižanje obrestne mere, konverzija terjatev deleža gospodarskih družb in prevzem drugih terjatev in deležev oziroma povečanje osnovnega kapitala z novimi denarnimi ali stvarnimi vložki. Za te omenjene aktivnosti rabi tudi primeren kapital. Če gremo na leto 2015, zapade v letu 2015 v izplačilo obveznice DUTB 1, konec 2015 načrtuje DUTB izplačilo, ki presega 500 milijonov evrov, se mora glavnico plačati na DUTB 1 in obresti iz drugih izdanih obveznic. DUTB namerava večji del izplačila, 340 milijonov refinancirati z izdajo obveznic, saj prilivi iz upravljanja premoženja ne bodo dovolj. Skratka, zaradi tega ne bo sposobna plačevati dividend. Kot določa ZGD-1, lahko delniška družba izplača delničarje ali preko dividend, ali v primeru zmanjšanja osnovnega kapitala in v primeru likvidacije ali stečaja. Enako velja za DUTB in njena vplačila v proračun. V skladu z navedenim v letu 2014 in 2015 ni možnosti za plačilo sredstev v proračun. Vplačila v proračun se načrtujejo za kasnejša leta, ko bo DUTB odplačal večji del izdanih obveznic. Cilj DUTB v temu načrtu, ki ni samo za 2015, ampak je daljši, za celo obdobje delovanja, je 8 % donos na kapital v povprečju letno. Ministrstvo za finance je seznanjeno s tem načrtom. Trenutno se načrtuje, da se bo poslovni načrt DUTB poslal v Državni zbor, sočasno s predlogom novele Zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank, predvidoma v prvem četrtletju 2015. Ob sprejemu zakona in diskusij glede poslovno-finančnega načrta se bo namreč lahko izvedla celovita diskusija glede poslanstva strategije in ciljev DUTB, ker tukaj [[izklop mikrofona]]
Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani minister, odgovorili ste mi deloma na to vprašanje. Jaz sem zelo konkretiziral vprašanje. Jaz predvidevam, da mora imeti vsaka resna družba, tako v Sloveniji kot v svetu, poslovno-finančni načrt za naslednje leto. Danes smo 15. decembra in jaz pričakujem, da bi morala imeti Družba za upravljanje terjatev bank en poslovno-finančni načrt za leto 2015. In iz tega naslova mene zanima, kakšen bo priliv v proračun sredstev. Ali bo kakšen ali ne bo? Če sem vas jaz v vašem odgovoru prav razumel, tega priliva naj ne bi bilo. To pomeni, da proračun za leto 2015 iz naslova Družbe za upravljanje terjatev bank ne bo imel nobenega priliva Sam zakon v namenih in ciljih ustanovitve te družbe govori, da je eden izmed glavnih namenov in ciljev povrnitev proračunskih sredstev. In kdaj lahko mi zdaj od te Družbe za upravljanje terjatev bank pričakujemo povrnitev proračunskih sredstev? Eden izmed členov tega zakona pa seveda tudi govori, da naj bi družba odprodala letno vsaj 10 % ocenjenega premoženja. Zanima me tudi, kakšen je načrt za odprodajo tega premoženja v letu 2015? To bi moralo biti verjetno razvidno iz poslovno-finančnega načrta. Še enkrat vas vprašam: Ali ste vi seznanjeni s poslovno-finančnim načrtom Družbe za upravljanje terjatev bank za leto 2015? Ali ta načrt obstaja ali ne? In pa, če mi lahko odgovorite na vprašanje: Zakaj ste Družbi za upravljanje terjatev bank prepovedali unovčevanje poroštev? Kakšne bodo posledice iz tega naslova? Vemo, da so tukaj upniki. Ali bo iz tega naslova Družba za upravljanje terjatev lahko potem delala gospodarno naprej?
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Še enkrat neposredno odgovarjam na vprašanje. Seveda prilivi od Družbe za upravljanje terjatev bank v državni proračun za leto 2015 niso predvideni in v tem poslovnem načrtu, o katerem sem govoril, tega nimajo predvidenega, ker mora naprej DUTB poravnati svoje obveznosti, obveznosti iz obveznic, ki jih je izdal, ko se je preneslo premoženje od bank na DUTB, ki jih je izdal bankam in seveda smo za tiste obveznice mi jamčili. Drugo vprašanje. Zakaj smo prepovedali unovčenje jamstev za posojila? Razlog je bil zelo preprost zaradi tega. Če bi unovčila ta jamstva DUTB do ministrstva, pač do države, bi morala država vzpostaviti svojo terjatev do te družbe, ker bi bilo unovčeno jamstvo. V tem primeru pa lahko država zelo malo naredi, praktično je zelo omejena pri tem, kaj lahko naredi pri pomoči pri prestrukturiranju podjetja. Ker takšno podjetje v težavah, je pri DUTB, DUTB ima druge možnosti kot država in je ustanovljeno zato, da prestrukturira podjetja. Sem že prej navedel, kaj vse so lahko ukrepi, ki jih DUTB lahko izvede. Je cela vrsta teh ukrepov, ki jih država ne more izvesti, nam je pa cilj prestrukturiranje podjetij, ne samo finančno, ampak tudi poslovno. In če bi prišlo do tega unovčenja jamstva pri državi, bi imela država terjatev, ki je pa ne bi mogla niti prolongirati, niti je ne bi mogla odpisati in tako naprej, kar pa lahko DUTB naredi. Zato je bil ta sklep tudi takrat sprejet na Vladi in v takšnem smislu se je potem tudi uveljavil. Toliko z moje strani.
Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana, ki je upravičeno odsoten, bo spraševala gospa Vesna Vervega, ki jo ob tem prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani prisotni! Program razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 je vsebinsko usklajen in bo potrjen na Evropski komisiji verjetno do konca tega meseca. To so predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano povedali v sredo na matičnem odboru ter člane seznanili z vsebino programa in načrtov izvedbe dela na terenu. Za slovensko kmetijstvo in razvoj podeželja je finančna podpora, ki jo program omogoča, odločilnega pomena. Izražam zadovoljstvo, da so v novi verziji programa povečali delež namenjenih sredstev za ekološko kmetijstvo in da bodo spodbujali ekološko kmetijstvo tudi v bodoče, ker ima ta oblika v slovenskem prostoru dobro perspektivo. Namreč, povpraševanje po ekološki hrani se povečuje in zato moramo uvažati tri četrtine te hrane. Ima manjši vpliv na podnebne spremembe, prispeva k zmanjšanju onesnaževanja in trajnostnemu razvoju. Tudi v okviru Programa razvoja podeželja 2014–2020 se bodo izvajali ukrepi LEADER, kjer imajo glavno vlogo spodbujevalci razvoja lokalne akcijske skupine, tako imenovani LAS. V tem primeru naj bi šlo za pobude prebivalstva v lastni lokalni skupnosti za uvajanje novih dejavnosti, kot so domača obrt, podjetništvo, prenos znanja, kulturna in naravna dediščina. V prejšnjem finančnem obdobju nekatere manjše lokalne skupnosti, kot sta na primer občini Pesnica in Šentilj, niso uspele znotraj lokalne razvojne strategije LAS uveljaviti tistih ukrepov, ki so za to lokalno skupnost najpomembnejši. Za novo finančno obdobje so predvidene spremembe tudi v načinu organizacije in delovanja LAS. Gospoda ministra sprašujem: Katere so te ključne spremembe ter ali bodo le-te lahko prispevale k večji samostojnosti in avtonomnosti pri delovanju posameznih manjših lokalnih skupnosti oziroma občin? Prosim, da gospod minister odgovori pisno. Hvala.
Hvala. S tem prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Najprej bo ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak spraševal dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni ministrici, pozdravljen preostanek SMC v dvorani! Več kot očitno je, da socialna politika v Republiki Sloveniji ne daje zadovoljivih rezultatov. Evropska komisija je 5. decembra 2014 odobrila operativni program za materialno pomoč najbolj ogroženim za obdobje 2014–2020. Slovenija bo do leta 2020 prejela 20,5 milijona evrov, ki naj bi jih dopolnila s 3 milijoni evrov iz državnega proračuna. Na voljo so tudi sredstva Evropskega socialnega sklada za zaposlovanje in socialne inovacije ter programa PROGRESS, ki se v bistvu zaključuje finančno. Tovrstnih sredstev je, žal, vedno premalo, zato nas v Združeni levici vse bolj skrbijo pristopi k reševanju problematike revščine. Večina sredstev iz evropskih skladov se uporabi za dejavnosti, ki jih izvajajo zunanji izvajalci, podjetja ali nevladne organizacije. Del uradov za delo se birokratizira, postali so posredniki med brezposelnimi in zunanjimi izvajalci storitev dvomljive koristi. Po vrsti sprememb socialnovarstvene zakonodaje, ki zaostruje merila za prejemanje socialnovarstvenih prejemkov, se zaposleni na centrih za socialno delo ukvarjajo z administrativno dejavnostjo, veliko manj pa s samim socialnim delom na terenu. Rezultati takšnega delovanja niso zadovoljivi. Slovenija se oddaljuje od ciljev, ki si jih je zastavila strategija Evropa 2020. Namesto da bi se število ljudi, ki jih ogroža revščina in socialna izključenost, zmanjševalo do leta 2020 za 40 tisoč, se je v zadnjih treh letih povečalo za 44 tisoč. Stopnja zaposlenosti je bila lani le 67,2 %. Dolgoletno povprečje dolgotrajne brezposelnosti, ki se je gibalo okrog 3,5 %, je lani doseglo 5,2 %. V Združeni levici nam gre za trezno oceno položaja in iskanje boljših rešitev. Socialne razmere se slabšajo. V Sloveniji se je v obdobju 2006–2013 stopnja tveganja revščine povečala s 17,1 na 20 %. Cilji Evrope 2020 bi morali biti odprava absolutne revščine v Evropski uniji ali pa vsaj v Sloveniji, če si evrokracija ni sposobna zastaviti takega cilja. Minimaliziranje problema revščine ni sprejemljivo. Dejstvo, da je položaj v Sloveniji boljši kot najboljši v prizadetih državah EU, ne sme biti izgovor za zadovoljstvo, kajti dokler je revščina omejena, se jo da odpraviti, pozneje, ko se razvije v kulturo revščine, je prepozno. V zvezi s tem se, gospa ministrica Anja Kopač Mrak, zastavljajo naslednja vprašanja: Ali imajo centri za socialno delo in uradi za delo dovolj sredstev in kadrov za opravljanje svoje funkcije? Ali se sredstva, ki se stekajo v zasebni sektor, koristno porabljajo? Ali lahko s temi metodami, recimo, da bi sredstva povečali, odpravimo absolutno revščino? Hvala za odgovore.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za vprašanja, kolega dr. Trček. Glede na uvod, ki ste ga naredili, vprašanja, ki se mi jih postavili, se verjetno vi najbolj zavedate, da ne morem odgovoriti zgolj z odgovorom na vprašanje, ali ima center za socialno delo dovolj zaposlenih in ali so sredstva, ki jih namenjamo, izpostavili ste, zasebnemu sektorju, dovolj učinkovita. Izpostavili ste namreč problem Evropske unije, vprašanje revščine znotraj Evropske unije. Znotraj tega ste postavili vprašanje Slovenije, problem zaposlenosti, padca zaposlenosti v Sloveniji in s tem povezane brezposelnosti. Omenili ste vprašanje uradov za delo, ki se po vašem mnenju birokratizirajo. Omenili ste, da imamo, baje, 20 % stopnjo revščine. Jaz sem vesela, da taka še ni, ampak je okoli 14,5 %. Tako da je, ko govorimo tako vse povprek, malce težko biti konkreten. In midva s Fakultete za družbene vede veva, da je včasih na ta družbena vprašanja veliko težje dati neke celovite odgovore, še posebej v treh minutah, kot jih imamo na voljo v Državnem zboru. Vsekakor, revščina je problem modernih družb. Tako kot ste omenili, recimo, vprašanje tega sklada, ki ga imamo. Rekli ste, da imamo 20,5 milijona. Dejstvo je, da smo imeli pa pred tem malce manj milijonov, ampak tudi v času gospodarske rasti smo, na žalost, tako kot večina evropskih držav namenjali tudi sredstva za pomoč najbolj ogroženim. Torej, problem revščine je na nek način, na žalost, naša stalnica. Koliko je tega, je seveda vprašanje, vprašanje, na kakšen način se moderne družbe soočajo z vprašanjem revščine. Vsekakor Evropa v tem trenutku ni najbolj učinkovita. Postavlja se vprašanje predvsem delovanje notranjega trga, ker je pač harmonizacija zakonodaje, medtem ko socialna politika kot taka ostaja zaradi principa subsidiarnosti predvsem v pristojnosti nacionalnih držav. In, če imamo že tako široko vprašanje, bi jaz odgovorila, da je v bistvu problem v tem trenutku tudi revščina na tej globalni ravni, predvsem neskladje med politikami. Če globalno politiko, finančne trge določajo na nekem globalnem segmentu, nacionalna politika ostaja v pristojnosti nacionalnih držav. Seveda je s tega zelo omejena v svoji možnosti delovanje. In seveda znotraj Evropske unije je vprašanje ustavnih pristojnosti – na žalost se vse več držav vedno pogosteje zanaša na princip subsidiarnosti in ne želi skupnih aktivnosti Evropske unije v boju proti revščini. Slovenija tukaj znotraj vedno zagovarja aktivno vlogo Evropske unije in bo to tudi v prihodnje. Kar se tiče ob vsem tem dokaj ne nepomembnih, ampak seveda ne tako usodnih vprašanj, je delovanje centrov za socialno delo. V tem trenutku je eden ključnih ciljev naslednjega leta reorganizacija dela Centrov za socialno delo, treba jim je dati več možnosti za delo na terenu, z ljudmi, da se zopet posvetijo strokovnemu delu. Na žalost pa to zmanjšanje števila zaposlenih vpliva tudi na centre za socialno delo. Mi se borimo predvsem, da to z evropskimi sredstvi čim bolj učinkovito kompenziramo, tako da so bili v letu 2014 informatorji na centrih za socialno delo, torej v okviru evropskih sredstev je bilo financiranih 62 strokovnih delavcev. Ministrstvo za delo že ves čas od leta 2010 sofinancira pripravništva, samo v lanskem letu je bilo več kot 100 pripravnikov. Potem imamo tudi javne delavce v sistemu, ki sicer ne opravljajo strokovnih del, ponudijo pa administrativno pomoč. Centri za socialno delo se prijavljajo tudi na redne razpise, namenjene socialno-varstvenim programom. Dejansko številke, ki upadajo, poskušamo učinkovito zmanjševati z drugimi viri, z evropskimi sredstvi. V novi finančni perspektivi, ki je ključna tudi za razvoj socialne politike in teh programov, je prvič poleg politike zaposlovanja tudi socialna politika, spada pod 9. operativni program, kjer je prioriteta v naslednjih sedmih letih predvsem priprava programov socialne aktivacije in deinstitucionalizacija. S tem bomo krepili Centre za socialno delo, predpogoj je pa seveda učinkovita reorganizacija in tudi sprememba Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. S tem je povezan tudi Zakon o socialnem varstvu, ki mora novo strukturo centrov za socialno delo, ki bo mnogo bolj regijsko skoncentrirana, predvsem pa tudi uveljavitev socialnega računa, ki bo administrativno razbremenil delavcev centrov za socialno delo. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Z odgovorom seveda v celoti, žal, nisem zadovoljen. Jaz ne dvomim v vaše dobre namene, gospa ministrica. Dejstvo je, kot ste sami nakazali, da Evropa očitno socialne politike nima, ampak mi smo del te Evrope in mi moramo proaktivno delovati in težiti v smeri tega in se tudi povezovati. Vi ste rekli, da sem postavil široka vprašanja. Jaz bi rekel, da imamo bolj širok problem kot samo vprašanja. Glejte, vem, da ste seznanjeni, prihajam iz Maribora. Morali so nehati izplačevati izredne socialne pomoči. Imamo situacijo, da nekemu nezaposlenemu gospodu umre brat, pa lahko dobi socialno pomoč in poplača pogreb. Mu potem umre mati in je nima s čim pokopati, po domače. Imamo primere v centru Maribora, da je gospa v denacionaliziranem stanovanju, ker lastnik ni plačeval, brez elektrike in vode v 21. stoletju. Grozi nam ukinitev vseh socialnih programov, pustimo zdaj ob strani, če je to slab Fištravčev piar. Gospe v Centru za socialno delo v Mariboru doživljajo živčne zlome. Skratka, moramo se zavedati neke resnosti položaja in bi vseeno rad nekoliko bolj konkretne Odgovore, kako boste urgentno reševali težave, ki le niso v Mariboru – Zasavje, Bela krajina, Koroška, Prekmurje, Kočevska, lahko bi tu male pognala analize. Vem, da se tega zavedate, in rad bi nekoliko bolj konkretne odgovore. Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala. Gospod Trček, midva oba zelo dobro veva, da socialna politika razdeljuje ustvarjeno. To je ključ. Vprašanje, ki ga imamo na področju socialne politike, je, ali to razdeljujemo na pravičen način. Predvsem je pa v ospredju, ko izpostavljamo te res krizne situacije ljudi, predvsem na kakšen način bomo ustvarili več, da bomo lahko razdelili. Maribor je vsekakor problem, ki je, in je tudi vprašanje socialne politike kot take, kot se je od 90. let dalje poskušala vzpostaviti večja vloga lokalnih skupnosti pri izvajanju programov, ki sodijo v socialno politiko ali socialno-varstvene programe. Na žalost analize Inštituta Republike Slovenije za socialno varstvo kažejo, da so neenaka dostopnost do teh storitev, ki jim je bila v obdobju 90. let prenesena pristojnost na lokalno skupnost, najbolj očitna. Torej, dejansko prej ste očitali predsedniku nekaj o centralizaciji države, medtem ko na področju socialne politike je bil ves čas tega razvoja, od osamosvojitve dalje, poskus krepitve lokalnih skupnosti. Ta nikoli ni dovolj dobro zaživel. Seveda so razlogi številni. Maribor ima tudi svoje probleme. Jaz se spomnim v letu 2013 je bilo zanimivo to, da ko smo bili julija takrat z vlado v Mariboru, je bilo veliko vprašanj glede Maribora, na koncu, ko sem dobila podatke iz Zavoda za zaposlovanje, je bilo pa ugotovljeno, da niso porabili sredstev za javna dela. Zdaj, problemi so številčni in seveda Maribor tako, kot je, je predvsem problem delovnih mest, razpoložljivih delovnih mest, vprašanje razvoja gospodarstva, da bodo lahko ljudje imeli zaposlitve. Vsekakor je pa treba ljudem s programi preprečevati njihovo materialno ogroženost in jaz vseeno [[…]]Slovenija, če pogledamo, koliko damo, namenimo za socialno politiko, smo nad povprečjem Evropske unije. Tudi pri učinkovitosti pri zmanjševanju stopnje tveganja revščine v evropskem kontekstu smo med boljšimi državami. Tudi v vsej tej krizi mi zmanjšali sredstev, vsaj v zadnjih dveh letih, nismo. Še vedno namenjamo milijardo 300 milijonov za pomoč ljudem, kar seveda glede na splošno situacijo v državi, se bi marsikateri kolegi na kakšni drugi strani mislili, da preveč temu namenjamo. Skratka, poskušamo glede na tisto, kar imamo razpoložljivo, ljudem čim bolje pomagati, potrebujemo pa več ustvarjenega, da bomo lahko delili, in ljudje morajo imeti predvsem možnost, da lahko opravljajo delo in se tako tudi preživijo. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Seveda v skladu s poslovnikom predlagam razpravo. Jaz seveda gospodu Cerarju nisem očital, da se dogaja centralizacija v Sloveniji, lahko vam to empirično dokažem. Dejstvo je, da se je skozi sektor, ki ga je nekako fevdalizirala Socialna demokracija, zgodila neka revolucija. Glejte, mi zadnja leta govorimo o krivdnih razlogih, o goljufanju v zvezi s socialo in tako naprej. Zdi se mi, da se premalo sprašujemo o nekem konkretnem težkem stanju, ki ga imamo. Zdaj, seveda se midva v večini zadev na teoretski ravni ujemava, ampak vi ste zdaj "capo" te izvršilne oblasti, ki se mora s tem ukvarjati, da ne zdrsnemo v spiralo kulture revščine, ker oba kot družboslovca zelo dobro veva, ko enkrat zdrsnemo v to, bo težko priti nazaj. Oba sva tudi toliko metodološko podkovana, da veva, da vi iščete statistike, ki vam bolj odgovarjajo, jaz statistike, ki bolj kažejo na te težave. Jaz bi odkrito rekel, da četrtina ljudi v tej državi živi zelo slabo, da so revni, da je to problem, s katerim se moramo soočati, da je to bolj pomemben izziv, kot fiskalno pravilo in tako naprej. Zdaj, da ne bom predolg, ker večina je že utrujena – evo, celo še kolegica od opozicije je prišla –, upam, da bomo imeli neko temeljito razpravo o tem. Mene ne zanimajo povprečja. Mene zanima problem neke absolutne revščine, ki je zelo viden v Mariboru. Pridite enkrat, vas bom povabil v nedeljo v Maribor, kolegica, vam bom skuhal kosilo pa bova šla na bolšji trg v Mariboru, to je ta drugi obraz Maribora, pa bomo videli, kako je tam. Upam, da bova tudi našla kakšno praktično rešitev. Tudi to balinanje, koliko je kriva neka lokalna, občinska oblast, koliko je na strani nacionalne oblasti, navsezadnje nekoga, ki je reven, niti ne zanima. Vi se morate, kot bi rekla vsaka tipična piarovka z magisterijem FDV, skomunicirati. Hvala.
Štejem, da je to predlog za razpravo v odgovoru, zato bomo o vašem predlogu odločali jutri, 16. decembra 2014, v okviru glasovanj. Zdaj pa ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavo Setnika Cankar sprašuje gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospo predsednik. Kolegice in kolegi, gospa ministrica! Dovolite mi, da preberem nekaj stavkov iz koalicijske pogodbe za začetek: "Koalicijski partnerji se zavedamo, da šport svojo družbeno, vzgojno in socialno vlogo predstavlja enega izmed temeljnih gradnikov nacionalne identitete, in s tem pomembno vsebino širšega javnega interesa države. Zaradi množile družbenih vlog, ki jih ima šport, je potrebna natančna in usklajena koordinacija vseh področij, z namenom ustreznega razvoja, podpore in spodbujanja športnih aktivnosti kot sestavnih delov javnega interesa. Posebno pozornost je potrebno nameniti tistim športnim dejavnostim in skupinam, ki za svoje delovanje potrebujejo začetno oporo za čim bolj nemoteno prihodnje samostojne delovanje, ter obenem preprečiti, da bi aktualne družbene okoliščine onemogočale športno dejavnost najbolj občutljivim družbenim skupinam. Prav tako se koalicija zavezuje, da bo še naprej podpirala razvoj vrhunskega športa na vseh ravneh njegove pojavnosti, s ciljem povečanja prepoznavnosti Slovenije. Za navedene namene se bomo zavzemali za vzpostavitev odprtega in transparentnega sistema delovanja, posodobitev obstoječe športne infrastrukture ter ozaveščanje o družbeni in ekonomski vlogi profesionalnega ter rekreativnega športa," pa da nadaljujem, "predvsem s poudarkom na posodobitev obstoječe športne infrastrukture". Gospa ministrica, pogledal sem si nekatere razpise. V preteklosti sta bila predvsem razpis, recimo, 2009 za športno infrastrukturo. Vemo, leta 2009 smo imeli prirejen razpis za športno dvorano Stožice, ki je pobrala približno 9 milijonov in 400 tisoč evrov. Potem letos smo imeli razpis v višini 7 milijonov 800 tisoč evrov o zloglasnem, za gimnastični center v Ljubljani. In zaradi tega vas, gospa ministrica, sprašujem naslednje vprašanje: Kdaj lahko pričakujemo razpis za sofinanciranje investicij v javno športno infrastrukturo v času vašega mandata? Kaj boste naredili, da v prihodnje ne bo prihajalo do prirejenih razpisov? In pa v okviru vašega mandata: Ali lahko pričakujemo kakšen razpis, ki bo vseboval pogoj, da bo športni objekt, kateri bo kandidiral za sofinanciranje, v nekem ne ravno urbanem okolju? Hvala za odgovor.
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnika Cankar.
Spoštovani, zahvaljujem se za vprašanje, ki je seveda zelo aktualno. Pravilne so ugotovitve, da brez investicij, vlaganj v to infrastrukturo ne moremo zasledovati ciljev, ki so izjemno pomembni. Poleg vzgoje, izobraževanja, športna dejavnost pomembno določa kriterije za vključevanje ljudi v družbo in za dosedanje določenih ciljev. Res je, omenili ste, da so v preteklosti obstajale večje možnosti za naložbe, obstajali so razpisi. Imam podatek, da se je v obdobju 2000–2010 za gradnjo športnih objektov iz javnih sredstev namenilo 415 milijonov 141 tisoč evrov. Tukaj so seveda vključena tudi evropska sredstva. Torej, resnično velik del sredstev, s katerim se je lahko ta infrastruktura zelo dobro izboljšala. Ni bila namenjena samo objektom, ki služijo bolj profesionalnim oblikam športa, veliko tega je bilo namenjeno tudi izobraževalnim inštitucijam in zaradi tega menimo, da so v tem obdobju te naložbe v veliki meri zadostile povpraševanjem na različnih področjih. Na žalost smo pri opredeljevanju pogojev za operativni program 2014–2020 z obžalovanjem ugotovili, da ni bilo več mogoče kandidirati z infrastrukturnimi objekti, tudi ne na področju športa. Zato se v naslednjem obdobju pravzaprav predvidevajo gradnje, ki bodo pomenile do neke mere bolj zaključevanje gradenj investicij, ki so se pričele ali pa prenesle v naslednjem obdobju. Dovolite, da vam povem nekaj informacij. Omejujem se na investicije, ki so na področju javnih zavodov s področja izobraževanja, torej na investicijah Prve gimnazije Celje in Srednje šole Domžale so bile v letu 2010–2011 pridobljena gradbena dovoljenja, ki že podaljšano potečejo novembra 2015 oziroma 2016. Na teh dveh objektih je treba pred potekom gradbenih dovoljenj začeti z gradbenimi deli, sicer je treba ponovno vložiti vlogo za izdajo gradbenega dovoljenja. Konkretno, športna dvorana Domžale, za projekt telovadnice pri Srednji šoli Domžale je ministrstvo v letu 2011 pridobilo to dovoljenje, zaradi zmanjšanja sredstev rebalansa 2011, 2012, 2013 in 2014 je potem objava javnega naročila in izvedba del zamaknjena v leta 2015–2017. Gradbeno dovoljenje je bilo leta 2014 podaljšano do januarja 2016. Pred iztekom roka je pa treba začeti z gradbenimi deli. Torej, gre za razpis za izbor izvajalca, ki bo objavljen v začetku 2015. Prva gimnazija Celje – športna dvorana, šola deluje v obupnih prostorskih pogojih, ker imajo resnično miniaturno telovadnico. V projektu je pridobljeno gradbeno dovoljenje, urejena okolico, prestavljeno športno igrišče, pri izvedbi gradbenih del se je proučila možnost javno-zasebnega partnerstva. Tak način izvedbe nam prihrani sredstva, ki bi jih sicer vložili v visoke temelje zaradi poplavne ogroženosti lokacije. Zopet zaradi zmanjšanja sredstev, to je bil rebalans proračuna 2011, 2012, 2013 in 2014, je sedaj objava javnega naročila izvedba del zamaknjena po letu 2016. Gradbeno dovoljenje je bilo leto 2013 podaljšano do novembra 2015. Pred iztekom roka je treba začeti z gradbenimi deli, sicer gradbeno dovoljenje zapade. Še eno investicijo bi omenila, to je Slovenj Gradec. Predvidena je novogradnja objekta, telovadnica za potrebe Šolskega centra Slovenj Gradec za programe poklicne gostinske, lesarske šole, 15 oddelkov in za 8 oddelkov Srednje strokovne zdravstvene šole. Za novogradnjo je bil izveden javni arhitekturni tečaj, izbran prvonagrajeni elaborat in v letu 2015 bo izdelana projektna dokumentacija za pridobitev gradbenega dovoljenja [[…]] [[znak za konec razprave]] Začetek izvedbe je predviden v letu 2017.
Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Hvala še enkrat, gospod predsednik. Hvala, ministrica, za ta odgovor. Veseli me, da se strinjava, da so investicije v športne objekte zelo pomembne. Kot ste sami dejali, v preteklosti jih je nekaj bilo, pa vendar menim, da investicije katerekoli, bodisi na športnem področju bodisi drugje, morajo biti. Sam sem se in tukaj tudi v dvorani gospa Murgelj in gospod Zorman smo se prejšnji teden udeležili podelitve nagrad za invalida športnika 2014. Tam smo videli res odlične dosežke teh ljudi, ki žal nimajo takih pogojev za delo, kot mi in z marsikaterim, ko sem tam govoril, mi je dejal, da stvar, ki si jo želi, poleg seveda večjih finančnih sredstev in večje podpore države občine in tako naprej, je predvsem primerna športna infrastruktura, primerni prostori, v katerih lahko trenirajo. Sam sem postavil to poslansko vprašanje, verjamem, da je veliko takšnih projektov, ki bodisi so že v teku, kot ste dejali in lepo, da so vsaj za te namenjena finančna sredstva. Postavil pa sem to vprašanje zaradi tega, ker v Poljanski dolini, v občini Gorenja vas – Poljane in v občini Žiri smo že zelo blizu temu gradbenih dovoljen. Tako v občini Gorenja vas – Poljane kot v občini Žiri bomo gradili nove športne dvorane oziroma večnamenske dvorane. In, ker naši župani niso takšni, da bi si vzeli dva, tri, štiri milijonsko posojilo in si zgradili spomenik, če lahko tako rečem, čakajo na razpis, čakajo na evropska sredstva oziroma na razpis države. Zato, gospa ministrica še enkrat, če mi lahko mogoče malo bolj konkretno odgovorite, da tudi lokalna skupnost, ki nekaj pričakuje, ki že res dolgo, težko čaka te nove objekte, sami ste rekli, da imate tudi sorodnike v Poljanski dolini, verjamem, da si bova te objekte ogledala: Ali lahko v okviru vašega mandata pričakujemo kakšen razpis za sofinanciranje teh športnih objektov, ki jih imamo namen zgraditi? Hvala.
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar.
Seveda bi vam rada odgovorila, da sredstva za nove investicije obstajajo tudi v integralnem proračunu. Na žalost pravzaprav tega zagotovila za leto 2015 ne morem dati iz preprostega razloga, ker smo v iskanju prihrankov morali rezervirati samo sredstva za investicijska vzdrževanja, posebno objektov, ki so na potresnih področjih in drugih, in zato na žalost kakšnih preostankov sredstev za nove investicije ni. Veste, da se spreminja možnost črpanja. Pravzaprav ni možnosti črpanja za investicijske, za infrastrukturne objekte zaenkrat, morda pa se bodo sprostile možnosti v letu 2016 in 2017. Osebno si bom prizadevala, da okolja, ki do zdaj niso nikoli bila udeležena v tovrstnih razpisih, če se bodo nakazale te možnosti, dobijo to priložnost. Ne poznam konkretnega primera, ampak hvala lepa, ker ste mi že v preteklosti podali to vabilo, z veseljem, ne letos, prihodnje leto se oglasim v Poljanski dolini.
Dobro, besedo ima gospod Žan Mahnič.
Gospod predsednik, prosim ne mi reči, da sem zlorabil poslovnik. Ne bom zahteval razprave, samo želel sem reči, gospa ministrica, hvala za iskren odgovor.
Ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar bo vprašanje postavil gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Dober večer, gospa ministrici ter seveda kolegice in kolegi, ki vztrajate z nami. Sam sem se odločil, da po dolgem času postavim eno ustno poslansko vprašanje s področja kulture. Zakaj? Ne zaradi tega, ker sem drugi mandat zapored član Odbora za kulturo in tu in tam seveda dobim kakšen elektronski naslov ali pa pošto, ki se veže problematike kulture, ampak, ker tudi sam nekako smatram, da mora biti tudi kultura nekako gonilo razvoja ne samo družbe, mislim, da tudi mest in seveda podeželja. In precej elektronskih pošt in seveda tudi fizične pošte sem dobil s strani kar nekaj lokalnih skupnosti po državi, sporočajo, da dajte prosim urgirati, saj Ministrstvo za kulturo ne more izpolnjevati oziroma ne izpolnjuje svojih finančnih obveznosti za vzdrževanje kulturne dediščine, torej spomenikov in tako naprej, po državi. Zato sem se seveda odločil, da vas, gospa ministrica vprašam: Kako je z realizacijo finančnih sredstev za vzdrževanje kulturne dediščine v tem koledarskem letu? Ker je bil v prejšnjem letu oziroma v tem letu, še v prejšnjem sklicu, v Državnem zboru v proceduro dan tudi zakon o zagotavljanju finančnih sredstev za nujne programe v kulturi, ki je bil zavrnjen – po mojem mnenju je bil zavrnjen predvsem zaradi napake Socialnih demokratov, ki so pripravili svoj predlog tega zakona in k sodelovanju pri oblikovanju tega zakona niso povabili lokalnih skupnosti, drugih poslanskih skupin, in žal je zakon na koncu padel. V medijih ste večkrat povedali, da je to ena izmed vaših prioritet delovanja v naslednjih tednih oziroma mesecih, zato me konkretno zanima: Kako daleč je ta, lahko rečemo, priprava zakona? Ali ste se odločili, da pristopite k oblikovanju tega zakona tudi z drugimi poslanskimi skupinami ter lokalnimi skupnostmi? Hvala.
Besedo ima ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec, gospod Andrej Čuš! Za vprašanje se vam zahvaljujem. Ministrstvo za kulturo v skladu z Nacionalnim programom za kulturo podpira tudi investicije v javno infrastrukturo ter obnovo kulturnih spomenikov, ki so v lasti občin in presegajo lokalni pomen. Opredeljena prednostna merila za izbor investicij v občinsko javno infrastrukturo in občinske kulturne spomenike, ki presegajo lokalni pomen, so v grobem naslednja: zagotavljanje sofinancerskega deleža občine, pripravljenost projekta oziroma investicije za takojšnji začetek izvedbe, skladnost ciljev investicije s cilji Nacionalnega programa za kulturo, učinki projekta za razvoj širšega okolja in pridobitev novih površin za kulturne dejavnosti. Sredstva se dodeljujejo na podlagi javnih razpisov. V Nacionalnem programu za kulturo je naveden seznam investicij lokalnih skupnosti, ki pridejo v poštev za sofinanciranje oziroma financiranje s strani Ministrstva za kulturo; seznam se lahko dopolnjuje. Po Nacionalnem programu za kulturo za obdobje 2014–2017 znaša v letu 2014 celotna višina investicij v občinsko javno kulturno infrastrukturo in kulturne spomenike v lasti občin 3 milijone 191 tisoč 789 evrov, v letu 2015 več kot 26 milijonov evrov, v letu 2016 skoraj 82 milijonov evrov, v letu 2017 okoli 26 milijonov evrov in po letu 2017 skupaj 17 milijonov evrov oziroma vse skupaj okoli 155 milijonov evrov. Podatki kažejo, da so sredstva, s katerimi je Ministrstvo za kulturo razpolagalo doslej iz integralnega proračuna, za te namene zanemarljiva, glede na prej navedene velike potrebe občin. Po sprejetem proračunu 2014, enako po rebalansu proračuna 2014, je bilo teh sredstev le 882 tisoč 9 evrov. Po proračunu 2015, ta je še iz obdobja prejšnje vlade, pa je teh sredstev polovico manj, to je 478 tisoč 56 evrov. S temi sredstvi se ne da veliko pripomoči k investicijam občin. Pravzaprav se je že v letu 2013 in 2014 združilo sredstva za ta namen in se za obdobje 2013 in 2014 objavilo javni razpis za ta sredstva. Na razpisu so se prijavile večinoma župnije in nekaj zasebnikov. V ta namen je bilo skupaj izvedenih 15 projektov s področja gradbenih ali konservatorsko-restavratorskih del, ki jih je Ministrstvo za kulturo sofinanciralo v višini 1,7 milijona evrov. Sofinancirana sta bila tudi obnova strehe na skladišču soli Monfort v Portorožu, ki jo je prijavila občina Piran, v višini 98 tisoč 450 evrov, in prenova male dvorane kulturnega doma Velenje, ki je projekt občine Velenje, v višini 148 tisoč 978 evrov. Nizka so tudi integralna sredstva za investicije v kulturno infrastrukturo, ki prav tako padajo že vrsto let, od 26 milijonov evrov v proračunu leta 2009 do 10 milijonov v letu 2011, do 3 milijone v letu 2013 in le milijon in še nekaj evrov po rebalansu proračuna 2014. Kljub nizkim sredstvom je ministrstvo v preteklosti sofinanciralo nekatere občinske projekte v javno kulturno infrastrukturo, ki so imeli obenem tudi status kulturne dediščine. Gre za občinske projekte Mestne občine Ljubljana in občin Vipava, Lenart, Krško, Piran, Pivka, Šentjur, Šmarješke Toplice, vse skupaj iz integralnih sredstev ministrstva 335 tisoč 811 evrov in iz nepovratnih sredstev Evropske unije v višini 7,2 milijona evra. Iz sredstev finančne perspektive iz leta 2007–2013, ki jih bomo lahko črpali še v letu 2015, je tako Ministrstvo za kulturo uspelo obnoviti in revitalizirati skupno 20 objektov kulturne dediščine in javne kulturne infrastrukture, v katerih je bilo konec leta 2013 ustvarjenih 600 novih bruto delovnih mest. V novem programskem obdobju 2014–2020 [[…]] [[znak zakonec razprave]] pa verjetno potem v nadaljevanju. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Andrej Čuš.
Ja, hvala lepa, gospod predsednik. Zahvaljujem se vam za te vaše odgovore, vseeno pa bi rad povedal, da je eden izmed glavnih razlogov, da sem se sploh odločil, da vam postavim to ustno poslansko vprašanje, tudi iz lokalnega okolja. Verjetno ste se v zadnjih dneh kar nekaj časa pogovarjali in pa iskali rešitve za dvorec v občini Dornava. Sicer jaz pravim, da je Ptuj najlepša občina, ampak Dornava je tudi zelo lepa občina. V bistvu en dvorec, zelo velik, lahko rečemo, biser, eden izmed biserov spodnjega Podravja, kjer pa ste žal pred nekaj dnevi dobili iz strani lokalne skupnosti po pošti ključe za vstop v dvorec. Razlog za to je seveda v tem, da niste mogli kot Ministrstvo za kulturo izpolniti svojih finančnih obveznosti do lokalne skupnosti, torej v tem primeru občine Dornava, gre za 30 tisoč evrov finančnih sredstev za vzdrževanje za to leto. Mogoče se zdi komu hecno ali pa češ, kaj se ta tu za tak vložek bori, ampak moram povedati, da gre za res enega izmed, lahko rečem, kar se tiče kulture, največjih spomenikov v regiji, tudi na državni ravni. Sem bil precej razočaran, ko sem moral v medijih in tudi s strani lokalnih skupnosti dobiti v obvestilo, da je Ministrstvo za kulturo dobilo po več kot desetih letih ključe za upravljanje s tem dvorcem, ker enostavno ne more nakazati 30 tisoč evrov. In seveda me zanima konkretno ta primer in pa seveda upam danes, ko so ljudje videli, da imam tudi najavo tega ustnega poslanskega vprašanja, sem že dobil nekaj ememesov, tudi sporočil, češ, nekaj se pa baje premika. Ampak vseeno bi rad vedel: Ali bo zdaj država izpolnila te svoje pogodbene ter zakonske obveznosti do Občine Dornava in kako bo seveda s tem tudi v prihodnje? Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa še za to dopolnitev. Kar se tiče tega problema, o katerem govorite, je zadeva malo drugačna. V bistvu naj bi šlo za to, da gre za zamik plačila zaradi tega, ker v letu 2010 naj ne bi bil pravočasno oddan zahtevek za plačilo. Z gospodom županom smo dogovorjeni, da se srečamo in mislim, da bomo to stvar tudi razrešili. Tako da ne gre za to, da ministrstvo ne bi razpolagalo s 30 tisočaki. Tudi kar se tega tiče, v tem delu ministrstvo izpolnjuje svoje obveznosti. Verjamem pa, da je vsakomur njegovo mesto, koder živi, mu je to seveda najlepši kraj, in se veselim tega, da je tudi vam. Želela sem pa še povedati, da se v programskem obdobju leta 2014–2020, ne moremo zanašati na to, da bomo ponovno dobili evropska sredstva zaradi tega, ker se ni zagotovilo prednostne naložbe ohranjanja, varovanja, promocije in oživljanje kulturne dediščine. Tako da neke manjše projekte bi se morda dalo tudi kar se tiče kulturne dediščine izvesti v okviru prednostne osi, boljše stanje okolja ali biotske raznovrstnosti, vendar pa ne gre za to, da bi bilo Ministrstvo za kulturo nosilec te prednostne naložbe, ti projekti bodo tudi v funkcij izboljšanja stanja okolja oziroma varovanja biotske raznovrstnosti. Tako da iz teh naložb ne pričakujemo, da bi bilo možno kaj veliko narediti. Pač pa se ministrstvo zelo trudi projekte kulturne dediščine uvrstiti v morebitne druge programe Evropske unije. Tako smo se konec novembra s kulturnimi projekti vključili tudi v nabor slovenskih projektov, tako imenovanega programa Junckerjevih projektov, v katerega smo se vključil kar s tremi projekti, med njimi tudi s projektom revitalizacije in obnove kulturne dediščine in javne kulturne infrastrukture v višini 140 milijonov evrov, kolikor bi s tem projektom uspeli, potem bi lahko v veliki meri nadoknadili trenutni izpad prihodkov. Je pa ta projekt, resnici na ljubo, še precej negotov. Nadaljnja usoda sofinanciranja občinske kulturne dediščine pa tudi dediščine na državni ravni bo odvisna seveda od zakona, ki ste ga omenili, ki naj bi zagotavljal nujne investicije v kulturno dediščino in javno kulturno infrastrukturo, ki ga nameravamo vložiti. Upamo, da boste poslanci glasovali za ta zakon in tudi poskrbeli za to, da bodo res sredstva zagotovljena. Hvala lepa.
Hvala za ta odgovor. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 16. decembra 2014, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 3. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala.