Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 32. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Violeta Tomić, gospa Jelka Godec, gospa Iva Dimic od 14.30 do 18. ure, gospa Andreja Potočnik, mag. Matej Tonin od 14.30 do 18. ure, gospod Jernej Vrtovec od 14.30 dalje, dr. Franc Trček do 14. ure, Matjaž Hanžek do 13. ure, gospod Marko Ferluga od 10. do 12. ure, gospod Simon Zajc od 10. do 12. ure in mag. Dušan Verbič do 15. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVNIŠKI SLUŽBI PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Dober dan! Spoštovani predsednik Državnega zbora, cenjeni poslanke in poslanci! Z novelo Zakona o zdravniški službi, ki je pred vami, sledimo usmeritvam Resolucije o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2016–2025 »Skupaj za družbo zdravja«. Ta kot poseben cilj določa s pravicami čim bolj polno obvezno zdravstveno zavarovanje, ki je očiščeno vsebin, ki vanj ne sodijo; med drugim tudi specializacije zdravnikov in pripravništva. Zato s predlogom zakona financiranje pripravništva vseh zdravstvenih delavcev in sodelavcev ter specializacij zdravnikov in doktorjev dentalne medicine iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja prenašamo na proračun Republike Slovenije. Proračun bo stroške pripravništva ter specializacij zdravnikov in doktorjev dentalne medicine kril postopoma, in sicer v letošnjem letu že 23 milijonov in nato v naslednjih letih po 20 milijonov, tako da bodo v letu 2020 v celoti financirani iz proračuna. Zavod za zdravstveno zavarovanje bo odslej ta sredstva namenjal za zagotavljanje pravic zavarovanih oseb iz obveznega zdravstvenega zavarovanja oziroma za dodatne zdravstvene storitve. To pomeni skrajševanje čakalnih dob v mreži javne zdravstvene službe. S prenosom plačila navedenih stroškov dela na proračun bomo tudi pripomogli k dolgoročni zagotovitvi finančne vzdržnosti zdravstvenega sistema. Cilj predloga zakona je tudi sistemsko načrtovanje kadrov, zdravnikov v zdravstvu, skladno s strateškimi usmeritvami. Na novo določamo pristojnosti glede načrtovanja števila zdravnikov in doktorjev dentalne medicine. Pristojni organ za načrtovanje zdravnikov bo Ministrstvo za zdravje, Zdravniška zbornica pa bo na podlagi usmeritev ministrstva odobrila specializacije, jih spremljala, koordinirala in skrbela za kakovost izvajanja. Ministrstvo za zdravje bo pri načrtovanju upoštevalo dostopnost in potrebe prebivalstva, zato uvajamo tako imenovano dvotirno načrtovanje specializacij zdravnikov. To pomeni, da bomo število zdravnikov in doktorjev dentalne medicine načrtovali za celotno državo, tako imenovani nacionalni nivo, in za posamezne izvajalce zdravstvene dejavnosti. Pri tem bodo izvajalci zdravstvene dejavnosti dobili večjo vlogo, saj bodo sodelovali v postopku izbire kandidata in vplivali tudi na njihov izbor. Zaradi pomanjkanja zdravnikov specialistov na primarni ravni in da bi zagotovili zaposlitve mladih zdravnikov, ki niso uspeli pridobiti specializacije, uvajamo enoletno usposabljanje ali tako imenovani sekundariat. Z uvedbo sekundariata omogočamo, da bodo mladi zdravniki po opravljenem pripravništvu pridobili možnost specializacije in ne bodo več brezposelni na Zavodu za zaposlovanje. Po končanem pripravništvu in opravljenem strokovnem izpitu bodo ostali zaposleni še določeno obdobje kot sekundariji. Ob izpolnjevanju določenih pogojev se bo to obdobje vštelo tudi v obdobje specializacije. Da bi razbremenili osebne izbrane zdravnike in uredili status zdravnikov s strokovnim izpitom, pa zakon omogoča specializantu, da pod pogoji, ki jih določa ta zakon, opredeljuje paciente. Istočasno se specializantom omogoči lažji prehod iz specializanta v status specialista. S tem bomo tudi v regijah zagotovili zadostno število zdravnikov. Kaj prinaša novela zakona? Upoštevala bo dejanske potrebe prebivalstva in izkazan javni interes. Spodbujala in omogočala bo zaposlovanje mladih zdravnikov, ki jim ni uspelo pridobiti specializacije; izboljšujemo njihov socialni položaj. Razbremenjujemo zdravnike primarne ravni in zaradi finančne razbremenitve Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ker se bodo izobraževanja plačala iz proračuna, bomo omogočili plačilo dodatnih zdravstvenih storitev. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala, predsednik. Dober dan vsem! Kolegice in kolegi, ministrstvo! Odbor za zdravstvo je na 33. nujni seji 7. 7. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi, v nadaljevanju predlog zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada in je objavljen na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji 100. seji 30. 6. sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Odbor se je seznanil z gradivom, objavljenim na spletni strani, in sicer z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide in pripombami Zdravniške zbornice Slovenije. K predlogu so bili vloženi tudi amandmaji, in sicer s strani Poslanske skupine Levica, s strani predstavnikov Desusa v odboru in Poslanske skupine SMC. V imenu predlagatelja je uvodno obrazložitev predstavila ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc. Povedala je, da se s predlogom zakona financiranje pripravništev vseh zdravstvenih delavcev in sodelavcev ter specializacij zdravnikov iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja postopno prenaša na proračun Republike Slovenije. V letošnjem letu v višini 23 milijonov in še vsako nadaljnje leto do leta 2020 po 20 milijonov evrov. Sredstva, ki jih je Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije planiral v ta namen, bodo tako namenjena zagotavljanju pravic zavarovanih oseb iz obveznega zdravstvenega zavarovanja oziroma bodo namenjena dodatnim zdravstvenim storitvam. Cilj predloga zakona je tudi sistemsko načrtovanje kadrov v zdravstvu, skladno z usmeritvami iz resolucije. Na novo se določajo pristojnosti glede načrtovanja števila zdravnikov in doktorjev dentalne medicine, saj je v predlogu zakona kot pristojni organ za načrtovanje števila zdravnikov določeno Ministrstvo za zdravje. S predlogom zakona se daje tudi večjo vlogo izvajalcem zdravstvene dejavnosti, saj bodo tisti izvajalci, za katere bo razpisana specializacija, sodelovali v postopkih izbire kandidata, s čimer bodo lahko vplivali na sam izbor kandidatov. Ponovno se uvaja tudi sekundariat, kar je bilo tudi obrazloženo. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe dr. Samo Divjak je poudaril, da spremembe in dopolnitve predloga zakona odpirajo nova vprašanja, povezane pa so tudi z nekaterimi drugimi zakoni, kar terja dodatne razjasnite. To velja tudi za vprašanje opredelitve mreže javne zdravstvene službe, saj predstavlja opredelitev te mreže doktrinarno vprašanje zdravstvenega varstva. Z vidika predloga zakona ima takšna opredelitev določene posledice tudi za specializante. S predlogi amandmajev se nekatere pripombe upoštevajo, za ostale pa se s strani predlagatelja pričakuje pojasnila. Predstavnik Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide Tomaž Horvat je povedal, da komisija predlog zakona podpira. Stališča k predlogu zakona so s strani vabljenih na sejo podali predstavniki Fidesa, Zdravniške zbornice, Združenja zdravstvenih zavodov Slovenije, Mladih zdravnikov Združenja zdravnikov družinske medicine Slovenije in tudi direktorica Bolnišnice Sežana. V razpravi so bili člani odbora, predvsem s strani opozicije, zelo kritični do predloga zakona, ki bi moral biti celovit sistemski zakon; ne pa zakon, s katerim se rešuje zadeve parcialno, brez upoštevanja stroke. Tako pomemben zakon bi se moral obravnavati po rednem in ne po nujnem postopku. Glede na predstavljena stališča in mnenja vabljenih na sejo je bil s strani opozicije podan predlog, da se o predlogu zakona opravi javna razprava. Predlog ni dobil podpore. V razpravi je bilo govora tudi o položaju mladih zdravnikov. S predlaganimi ukrepi se pogoji dela mladim zdravnikom ne izboljšujejo; nasprotno, porajajo se dileme, da bodo v še slabšem položaju. V nadaljevanju razprave je bilo izpostavljeno, da predlog zakona ureja dvoje področij, zato bi bilo smiselno podpreti člene, ki urejajo financiranje na področju zdravstva, dele predloga, ki se nanašajo na spremembo urejanja načina specializacij, pa bi prenesli v sistemski zakon. V razpravi so člani odbora s strani koalicije zavrnili očitke o nekorektnosti postopka ter izključevanju strokovne javnosti. Glede področja specializacij in specializantov ter stanja, v katerem se nahaja Slovenija, je odbor večkrat razpravljal na rednih in izrednih sejah, pristojnosti načrtovanja specializacij se s predlogom zakona prenašajo iz zbornice na ministrstvo. Odbor je sprejel amandmaje Poslanske skupine SMC, ostali amandmaji so bili zavrnjeni, nato je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da sprejme Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi po nujnem postopku, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države, kot je zapisano v uvodu obrazložitve k temu zakonu. Ja, ampak jaz bi rekla, da težko popravljive posledice za delovanje države je Ministrstvo za zdravje v teh treh letih svojega delovanja na področju zdravstva že naredilo. Ministrstvo je začelo s projektom nujne medicinske pomoči, ki še vedno ni urejeno ne organizacijsko, ne kadrovsko, ne finančno; odpravljanja čakalnih dob se je ministrstvo lotilo tako, da so se v treh letih čakalne dobe povečale za 30 %. Projekt eNapotnica je prinesel spremembe, le da so te spremembe take, da so pacienti zdaj še bolj zbegani in da je še več birokracije. In še bi lahko naštevala, ampak naj bo to za jesensko sejo. Dejstvo je, da je Ministrstvo za zdravje v tem mandatu uspelo poteptati temeljno načelo Ustave, in to je kršitev enakosti pred zakonom bolnikov ter tudi zdravnikov. Ministrstvo s svojimi zakoni krši evropski pravni red, zdaj pa bo brezbrižno ponovno povožena še naša zakonodaja. Sistemske spremembe ali, če hočete, zdravstvena reforma, med katero sodi tudi Zakon o zdravniški službi, se ne sprejemajo po nujnem postopku, se ne sprejemajo brez javne razprave in brez sodelovanja stroke. Reforma se dela namreč za več let naprej in za vse državljane, ne samo za privilegirane. Pa četudi bi bila navedena trditev Vlade in Ministrstva za zdravje, da brez proračunskih sredstev ne bo mogoče zagotoviti skrajšanja čakalnih dob, na matičnem odboru nismo dobili odgovora, zakaj se pa potem posega v sistemske spremembe tega zakona o zdravniški službi. Zakaj se posega na področje priprave in izvedbe razpisov? Zakaj se posega na izbiro in sam način specializacije? Specializanti s področja na primer družinske medicine, ki bodo opravljali četrto leto specializacije, naj bi po novem zakonu že bili tudi izbrani zdravniki. Dejstvo je, da je to preveliko breme in odgovornost za mlade zdravnike. Ti mladi zdravniki bodo morali opravljati to delo brez licence, ki je pogoj za samostojno opravljanje dela; zdaj pa razumi to, če moreš. Prav tako se od mladih zdravnikov zahteva tudi zaposlitev na prvo delovno mesto ne glede na kraj bivanja ali pa na kraj zaposlitve med specializacijo. To nas spominja na tiste stare čase, ko je oblast učitelje in zdravnike pošiljala z dekretom na podeželje. Ampak vlada, ministrstvo in koalicija ne prisluhnete stroki, ne prisluhnete mladim zdravnikom, ne prisluhnite opozorilom opozicije; kaj šele da bi prisluhnili bolnikom. Dejstvo je, da spremembe tega zakona ne posegajo zgolj in samo v financiranje, temveč korenito posegajo v sam sistem podiplomskega izobraževanja mladih zdravnikov in zakon sprejemamo po nujnem postopku. Dejstvo je tudi, da vse več mladih zdravnikov odhaja v tujino. V letu 2016 je Zdravniška zbornica izdala 260 potrdil o dobrem imenu, to je priporočil za delodajalce v tujini, in najbrž jih zbornica ni izdajala brez namena. S tem zakonom torej mladim zdravnikom dejansko na stežaj odpiramo vrata v tujino oziroma, bom rekla drugače, jih dobesedno podimo iz države. To so in bodo, spoštovani kolegi poslanci, dolgoletne in nepopravljive posledice za naše zdravstvo in za našo državo. V Slovenski demokratski stranki tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Tomaž Gantar.
Še enkrat hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Predlog novele Zakona o zdravniški službi je še en zakonski predlog, s katerim smo tudi v naši poslanski skupini ponovno postavljeni pred precejšnjo dilemo, ali zakon podpreti ali ne. Pri tem mora biti popolnoma jasno, da v stranki Desus smo in tudi bomo podpirali predloge, ki prinašajo rešitve in pomenijo izboljšanje slovenskega javnega zdravstvenega sistema. Vendar pa istočasno pričakujemo od ministrice, da bo znala izbrati prioritete, da bo znala predstavljati vsebine, ki pomenijo korak naprej v zagotavljanju javnega zdravstvenega sistema, predvsem pa tudi pripravljati takšne predloge, ki ne bodo v nasprotju z osnovnimi strokovnimi načeli, ki ne bodo v nasprotju s pravno zakonodajo Republike Slovenije, tudi evropsko zakonodajo; in ki bi jim nasprotovala širša strokovna javnost, ki je običajno izključena iz razprave. V Poslanski skupini Desus menimo, da spreminjanje Zakona o zdravniški službi brez ustrezne argumentirane razprave, ki bi vključevala tudi zdravnike kot nosilce zdravstvene dejavnosti, enostavno ni prava pot pri reševanju vedno hujših težav, s katerimi se sooča slovensko zdravstvo. Še bolj pa skrbi nasprotovanje mladih zdravnikov, ki že danes vedno pogosteje, predvsem zaradi slabih razmer, odhajajo v tujino in jih bomo v prihodnje še kako potrebovali. Zaplet pri sprejemanju Zakona o zdravniški službi vidimo kot povsem nepotreben. V stranki Desus smo se strinjali, da ob vse daljših čakalnih dobah in hudih finančnih težavah, ki že ogrožajo javni zdravstveni sistem, čim hitreje zagotovimo vsaj nekaj dodatnega denarja za zdravstvo po nujnem postopku. To je bil tudi dogovor s predsednikom Vlade in tega dogovora smo se držali. Govorimo o 23 milijonih evrov, s katerimi bomo že v letošnjem letu vsaj delno razbremenili zdravstveno blagajno in jih namenili za zdravstvene storitve. Tudi uvedbo sekundariata ocenjujemo kot dobro rešitev in jo podpiramo. Vendar pa v sklopu koalicije ni bilo dogovorjeno in dorečeno, da se s tem predlogom zakona poseže v zahteven sistem razpisovanja specializacij, ki, mimogrede, trenutno ne predstavljajo nobenega posebnega problema in ne rešujejo nobene trenutno aktualne težave, ki jih imamo v zdravstvenem sistemu na pretek. Ministrstvo se je enostavno odločilo za enostranski poseg in v negotov položaj potisnilo predvsem mlade zdravnike. Poleg tega pa manjka za ustrezno načrtovanje potrebnega števila zdravnikov specialistov tudi pripravljena mreža za sekundarni nivo, na katero se spremembe opirajo in ki jo ministrica že dalj časa obljublja ter napoveduje. V stranki Desus smo zato predlagali, da vprašanje razpisovanja specializacij izločimo iz sedanjega predloga zakona. V nasprotnem primeru smo napovedali amandmaje, ki smo jih tudi vložili na seji Odbora za zdravstvo. Žal nam je, da ti amandmaji niso bili sprejeti. Tako imamo danes pred seboj predlog, s katerim je težko biti zadovoljen; vendar pa mu zaradi predvidenega postopnega prenosa sredstev za pripravništva in specializacije na državni proračun ter s tem razbremenitev zdravstvene blagajne v času hude sedanje krize ne bomo nasprotovali. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Pred nami je novela Zakona o zdravniški službi, pri kateri je bilo dvignjenega veliko prahu s strani Mladih zdravnikov in strokovne javnosti. A bolj kot vsebina se je dvigal prah glede na postopek njegove obravnave, torej to, da je Državni zbor obravnaval zakon po nujnem postopku. Tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov imamo o tem pomisleke, a dejstvo je, če želimo, da se financiranje pripravništev in specializacij, ki ne sodi neposredno v financiranje zdravstvenih storitev, iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja prenese na proračun Republike Slovenije, je treba zakon sprejeti čim prej. Čim prej pa je treba sprejeti zakon tudi zaradi dejstva, da uveljavitev zakona pomeni tudi ukrep ter sprostitev sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja v višini 22,9 milijona evrov, ki bodo že to leto namenjena skrajševanju čakalnih vrst, za katere vemo vsi, da številke letijo v nebo in da s tem ogrožamo zdravje ljudi. Zaradi prekomernih čakalnih dob prihaja do povečanja tveganj in višjih stroškov zdravljenja, daljše odsotnosti iz dela, slabše kakovosti življenja posameznika in svojcev, poslabšanje socialnega statusa posameznikov, daljše in zahtevnejše rehabilitacije in slabšega stanja pacientov po zdravljenju. Tudi vlada se zaveda, da so čakalne dobe v zdravstvu eden od ključnih problemov slovenskega zdravstvenega sistema in eden od ključnih problemov za delovanje države, ki neposredno in posredno povzročajo zdravstvene, socialne, gospodarske in finančno težko popravljive posledice za državo. Skrajševanje čakalnih dob v zdravstvu pa je nemogoče zagotoviti brez dodatnih finančnih sredstev v zdravstveni blagajni oziroma v razbremenitvi financiranja iz sredstev zdravstvene blagajne za namenske izdatke; torej izdatke, namenjene za zagotavljanje zdravstvenih storitev, zdravil in zdravstvenih pripomočkov. Novela zakona pa prinaša tudi spremembe na področju razpisovanja specializacij. Kot pristojni organ za načrtovanje števila zdravnikov bo po novem določeno Ministrstvo za zdravje. Zbornica pa bo na podlagi usmeritev ministrstva objavila razpis specializacij, odobravala specializacije, jih spremljala, koordinirala in skrbela za njihovo kakovost izvajanja. Še ena rešitev, ki pomeni kadrovske okrepitve, je uvedba sekundariata, s čemer se izboljšuje tudi položaj mladih zdravnikov. Z uvedbo sekundariata se omogoča, da mladi zdravniki po opravljenem pripravništvu do pridobitve možnosti specializacije ne preidejo v status brezposelnosti, ampak ostanejo po končanem pripravništvu in opravljenem strokovnem izpitu zaposleni še določeno obdobje kot sekundariji, ki se jim ob izpolnjevanju določenih pogojev potem šteje v obdobje specializacije. Dejstvo je, da je treba mladim zdravnikom zagotoviti ustreznejše pogoje za delo, da nam ne uhajajo v tujino. Trenutni sistem ne deluje dobro, zato so določene spremembe sistema resnično nujne. Po našem mnenju novela prinaša nekatere dobre rešitve, saj novela vsebuje kar nekaj sprememb, ki so šle nasproti pripombam Mladih zdravnikov ter tudi Zdravniške zbornice, a se vsega nikoli ne more v celoti upoštevati. Ker zakon prinaša kar nekaj dobrih rešitev, tudi optimalnih kompromisov, ki so plod sprejetih amandmajev, ki gredo v smeri povečanja števila specializantov ter povečanja sredstev, namenjenih za skrajševanje čakalnih dob, ter bolj učinkovitemu sistemu podeljevanja koncesij, v pričakovanju priprave tudi hitre ocene potreb specializantov, da do leta 2025 dosežemo povprečje Evropske unije 28 ter čim hitreje v Sloveniji izobrazimo, usposobimo in nadomestimo zdravnike specialiste, ki se upokojujejo, bomo Socialni demokrati zakon pri glasovanju podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan vsem skupaj! Zakon o zdravniški službi, ki ga danes sprejemamo po skrajšanem postopku, najprej nomotehnično. Nobenega utemeljenega razloga ni, da tako pomemben zakon sprejemamo, v bistvu ga dopolnjujemo na odborih, sestavljamo skupaj in ga sprejemamo po skrajšanem postopku. Zakon, ki ureja delo in poslanstvo zdravnikov, je eden pomembnejših elementov zdravstvene reforme v narekovajih in bi ga morali sprejemati, obravnavati zagotovo po rednem postopku. Kdo deli še takšno mnenje? Ne boste verjeli, stanovska organizacija Mladi zdravniki, ki pa jih ministrica že skoraj pogovorno ne vključuje v dialog. Nasploh je dialog in iskanje kompromisnih rešitev šibka točka ministrice in njenega resorja. In postaja vedno težji argument in posledično tudi vedno glasnejši poziv k njenemu odstopu. Mladi zdravniki. Draga ministrica in koalicija, povejte, kaj so se vam ti Mladi zdravniki tako zamerili, da bijete tako bitko proti njim, vedno znova, iz zakona v zakon. Tudi tokrat, pri sprejemanju te zakonodaje so Mladi zdravniki nas, poslance, pozvali, naj ne hitimo z nujnim postopkom v polovične spremembe, ki ne zagotavljajo ustreznih rešitev. Seveda so spremembe zdravstvenega sistema in podiplomskega usposabljanja potrebne, vendar Mladi zdravniki pozivajo, da se oblikuje celostno in z rednim postopkom. Nezadovoljstvo nad pogoji dela, neenakopraven položaj z ostalimi zaposlenimi v javnem zdravstvu, vmešavanje politike v stroko so le nekateri razlogi, ki Mlade zdravnike skrbijo. In Mladi zdravniki tudi menijo, da ta zakon postaja del problema zdravstvenega sistema in ne del rešitve, kar bi sicer pričakovali v Novi Sloveniji. Za nas, krščanske demokrate, je pri obravnavi tega zakona zgolj in samo eno temeljno vprašanje, in sicer: Ali bomo zaradi spremembe zakona imeli pri nas več zdravnikov in posledično boljšo dostopnost do zdravstvenih storitev in manjše čakalne vrste? To je ključno vprašanje za nas, ko spremljamo ta zakon. In kako se zdravniki na vse težje razmere za delo in brezposelnost odzivajo? V največji meri tako, da se zanimajo za delo v tujini; in ga tudi dobijo in tudi gredo potem v tujino, in sicer najbolj usposobljeni mladi kadri, ki jih tukaj 10 let izobražujemo, potem pa gredo za boljši kruh v tujino. In po tem zakonu bo pogrom mladih zdravnikov v tujino samo še večji. Poglejmo nekaj statističnih podatkov: v Sloveniji imamo po nekaterih podatkih okoli 400 brezposelnih zdravnikov, ki pa niso vsi prijavljeni na Zavodu za zaposlovanje. Število odhodkov zdravnikov v tujino v zadnjih letih narašča med mladimi zdravniki in tudi med nekoliko starejšimi specialisti. V preteklem letu je Zdravniško zbornico za potrdilo o dobrem imenu za odhod v tujino zaprosilo 236 zdravnikov, v letošnjem letu že 114 zdravnikov. V Sloveniji je po zadnjih dostopnih podatkih OECD povprečje 2,4 zdravnika na tisoč prebivalcev. Če se dotaknemo še števila specialistov družinske medicine, zadnji dostopni podatki kažejo, da je povprečno število specialistov družinske medicine na 100 tisoč prebivalcev 49,9; kar Slovenijo spet uvršča v spodnji del seznama vseh držav. Irska, ki je na vrhu seznama, ima na primer 272,5 specialista družinske medicine na 100 tisoč prebivalcev. Slovenija torej najbolj zaostaja po številu zdravnikov. In v Novi Sloveniji bi od ministrice pričakovali, da bomo lahko obravnavali takšen zakon o zdravniški službi, ki bo kar najbolje usklajen z deležniki, ki jih le-to najbolj zadeva; vendar smo spet ostali praznih rok. Tudi dvotirni sistem specializacij, kjer bodo imeli vlogo tudi izvajalci zdravstvenih storitev, ne bo rešil pomanjkanja oziroma odhoda zdravnikov. Od ministrstva torej pričakujemo, da bo rešilo že več kot 25-letni problem nevzpostavljene javne mreže; ampak tudi s tem zakonom temu ni tako. Krščanski demokrati, kot že rečeno, iz navedenih razlogov tega zakona ne moremo podpreti.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, v njenem imenu Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot vsi drugi zakoni s področja zdravstva je tudi ta naletel na hud odpor Zdravniške zbornice, Fidesa in združenj privatnih zdravnikov. In tukaj ne gre, vsaj ne v prvi vrsti, za strokovno javnost, kot se izrekajo režimski poslanci, ampak predvsem za interesno javnost, za zdravniški lobi. Kaj lahko razberemo iz tega? Razberemo lahko to, da vodstvu teh organizacij sedanje stanje ustreza. Bolniki sicer vedno dlje čakamo na zdravljenje, ampak zaslužki koncesionarjev in zdravniških podjetij se ne zmanjšujejo. Kriza zdravstvenega sistema tepe bolnike, koristi pa tistim, za katere je zdravstvena služba pridobitna dejavnost. Po drugi strani se potrjuje to, na kar v Levici stalno opozarjamo. Politični razred prepričuje državljane, da potrebujemo reformo zdravstva; ne pove pa, da sta na mizi dve reformi. Eno je reforma za izboljšanje javnega zdravstvenega sistema, da bi ta postal dostopen za vse bolnike pod enakimi pogoji. Nekaj čisto drugega pa so zahteve zdravstvenih podjetij in zavarovalnic, da se zdravstvo privatizira in da bi obvezno zdravstveno zavarovanje prešlo v zaslužkarske roke komercialnih zavarovalnic. In ta reforma, ki jo podpirajo ne samo Fides, Zdravniška zbornica in zavarovalniško združenje, ampak tudi Ameriška trgovinska zbornica AmCham, pelje v amerikanizacijo slovenskega zdravstva. Vemo, da je ameriški zdravstveni sistem najdražji na svetu, da pušča skoraj 40 milijonov ljudi brez zdravstvenega zavarovanja in da je izjemno neučinkovit. Takega sistema si naši državljanke in državljani ne zaslužijo. Levica bo ta zakon podprla v prvi vrsti zato, ker namenja dodatnih 80 milijonov evrov za javni zdravstveni sistem. Kot je znano, je plačilo specializacij na Zavod za zdravstveno zavarovanje dokončno prenesla prva Janševa vlada, čeprav je bila takrat v času visoke rasti. Od takrat mora zavod s prispevki, ki jih prebivalke in prebivalci plačujemo za zdravljenje, plačevati vse stroške specializacije. In okoli pol milijarde evrov, ki smo jih na ta način privarčevali, se je porabilo za druge bistveno manj koristne namene. Zakon torej v prvi vrsti vrača ta denar nazaj javnemu zdravstvenemu sistemu. Levica bo zakon podprla tudi zato, ker bo Zdravniški zbornici odvzel pristojnosti načrtovanja specializacij zdravnikov. Zbornica se vedno bolj spreminja iz strokovnega v interesno združenje, ki zastopa koristi zdravstvenih podjetij in zavarovalnic. Primeri otroške srčne kirurgije in drugih strokovnih napak kažejo, da je zbornica zatajila pri opravljanju svoje osnovne dejavnosti. In kakorkoli se izgovarja, je najbolj odgovorna za pomanjkanje zdravnikov, tudi recimo anesteziologov v mariborskem kliničnem centru. In zato je treba načrtovanje specializacij prenesti na javni organ, ki je načeloma neodvisen od interesnih skupin. Socialisti od zdravnikov pričakujemo samo to, da bodo v zameno za plačano specializacijo za 4–6 let delali v Sloveniji, in sicer tam, kjer jih državljanke, državljani ne najbolj potrebujemo. In tega ne predpisujemo zato, ker bi komurkoli želeli zagreniti življenje, ampak zato, da bi odpravili pomanjkanje specialistov. Ja, morda se bo kdaj zgodilo, da bo moral zdravnik iz Ljubljane sprejeti delo na drugem koncu države, recimo v Murski Soboti. In skupina tako imenovanih Mladih zdravnikov je zagrozila, da bodo zaradi tega zdravniki množično odhajali v tujino. Take grožnje so nesprejemljive. Nekdo, ki noče iti za 4 leta delat v Mursko Soboto, potem ko smo mu državljanke in državljani plačali vse izobraževanje, nam pač ne bi smel groziti s tem, da se bo odselil v Nemčijo; še posebej ne zato, ker bo ta zakon na predlog Levice, naš amandma je bil namreč sprejet na resornem odboru, zdravnikom omogočil, da brezplačno zamenjajo specializacijo oziroma da brezplačno pridobijo tudi drugo specializacijo. Zaradi vseh teh navedenih razlogov bomo socialisti zakon podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu mag. Alenka Bratušek.
Lep pozdrav vsem, spoštovani kolegice in kolegi, predsednik, ministrica! V naši poslanski skupini zakona ne bomo podprli. Zakaj? Prvenstveno zato, ker ga sprejemate po postopku, ki je za tak zakon nedopusten, to je nujni postopek. Tri leta je Ministrstvo za zdravje v rokah ministrice Milojke Kolar in največje vladne stranke. Tri leta je bil čas, da se ta zakon pripravi tako, da bi se ga lahko sprejemalo po rednem, normalnem postopku. To je prvi razlog. Drugi; ker ta zakon ni usklajen niti minimalno, niti minimalno s tistimi, ki se jih najbolj dotika. To so ne tako imenovani mladi zdravniki, ampak Mladi zdravniki. Zakon o zdravniški službi je zakon za in o zdravnikih. Sprejemati zakon, ob tem da mu nasprotujejo praktično vse organizacije, ki na področju zdravstva delujejo, je po moji oceni neodgovorno. Situacija v zdravstvu je alarmantna, razmere v zdravstvu se poslabšujejo že dlje časa, to je dejstvo. Je pa drugo dejstvo, ministrica, da ste odgovorni, da se v času, odkar vodite resor, to je tri leta, ni zgodilo nič; še več, stvari so se res drastično in alarmantno poslabšale. Daljšajo se čakalne vrste, izgube bolnišnic se iz meseca v mesec večajo, ob tem da je danes v zdravstvenem sistemu 300 milijonov evrov več, kot ga je bilo v času najhujše krize, to je leta 2013 oziroma 2014. 300 milijonov evrov. In s 300 milijoni evrov ste uspeli konkretno za 10 % in več podaljšati čakalne vrste in enormno povečati izgube bolnišnic. Nešteto sej je bilo v tem sklicu Državnega zbora, od sej Odbora za zdravstvo do plenarnih zasedanj v tej dvorani. Do včeraj ali pa dva dni nazaj je ministrica zatrjevala, da so izgube oziroma pomanjkanje denarja pač problem javnih zavodov. Jaz sem vesela, da smo zdaj končno vsi na isti strani in da smo oziroma ste tudi na vladajoči strani ugotovili, da denar oziroma izgube bolnišnic niso samo problem bolnišnic. Bi pa želela spomniti, ko ste sprejemali odpravo določenih ukrepov v javnem sektorju in so bila dana opozorila, da bo to poslabšalo stanje v zdravstvu, je takrat ministrica na seji odbora vehementno zatrjevala, da tisti dogovor z javnimi uslužbenci ne bo imel nikakršnih posledic za zdravstveno blagajno oziroma javne zavode. Danes se seveda kaže, da so bila tista naša opozorila še kako resna in še kako resnična. Večkrat smo lahko slišali, da so bolnice opravile preveč dela oziroma le-tega niso dobile plačanega. Preveč verjetno ni bilo opravljeno, ker verjamem, da v naših javnih zavodih, bolnišnicah opravijo samo to, kar je treba, se pravi zdravijo bolnike, ne zdravijo tistih, ki so zdravi. In danes dati na mizo problem, težak približno 160 milijonov, pred pol leta pa zatrjevati, da je vse v redu, je najmanj neodgovorno. Je pa res, da za vse te probleme nikakor ni kriva samo ministrica, absolutno je odgovoren in kriv tudi predsednik Vlade ter obe koalicijski partnerki, ki do danes nista jasno in glasno povedali ter se postavili na stališče, da so v zdravstvu potrebne korenite in takojšnje spremembe. Kot pa sem že rekla, v naši poslanski skupini tega zakona ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospa Vlasta Počkaj.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, spoštovani poslanke in poslanci! S predlogom novele Zakona o zdravniški službi se dotikamo vsebin, ki v zdravstvu že dolgo veljajo za področja, ki jih je treba primerno urediti. Zdravstveni resor je potreben korenitih sprememb. Postopno, premišljeno in odgovorno stopamo k sprejemanju primernih rešitev, seveda glede na zmožnosti in stanja na terenu. Zakon, ki ga danes obravnavamo, je pomemben premik v pravo smer, saj prinaša spremembe na področju načrtovanja specializacij, financiranja le-teh, izboljšanja položaja zaposlenih v zdravstvu in pacientov, saj bo z zadostnim številom zdravnikov posledično lahko zagotovljena tudi boljša oskrba. V zadnjem obdobju je bilo veliko govora o dveh skrajnostih – na eni strani o pomanjkanju zdravnikov v javnih zdravstvenih zavodih; na drugi strani pa smo bili soočeni z dejstvom, da imamo po končanem študiju nezanemarljivo število nezaposlenih zdravnikov. S tem zakonom to rešujemo. Uvajamo namreč mehanizem zaposlitve mladih brezposelnih zdravnikov, ki iz različnih razlogov niso pridobili specializacije in običajno čakajo na priložnost na zavodu za zaposlovanje. Po pripravništvu in strokovnem izpitu se namreč uvaja šestmesečno dodatno usposabljanje, ki se všteva v specializacijo, tako imenovani sekundariat. Poznamo tudi dejstvo, da je primarna raven zdravstva v Sloveniji preobremenjena. Z namenom razbremenitve osebnih izbranih zdravnikov se omogoča, da specializanti družinske medicine, ki opravljajo četrto leto specializacije iz družinske medicine, lahko že opredeljujejo paciente, kar se smiselno uporablja tudi za specializante pediatrije in ginekologije. Na ta način lahko pripomoremo k razbremenitvi zdravnikov primarne ravni in lažji dostopnosti pacientov do zdravstvenih storitev. Znano je, da prav krepitev primarne dejavnosti v zdravstvu omogoča bolj kvalitetno obravnavo pacientov, več časa za obravnavo in posledično manj napotitev na sekundarno raven. Gre za ukrep s pozitivnimi posledicami za pacienta in za zdravstveni sistem. Zelo pomemben del zakona predstavlja nov način načrtovanja specializacij, kjer se na novo opredelijo pristojnosti posameznih akterjev v tem postopku. Zaradi številnih negativnih učinkov, ki jih je prinesel obstoječ sistem, zlasti konstantno primanjkovanje specialistov določenih specialnosti, bo po novem pristojni organ za načrtovanje števila zdravnikov ministrstvo. Ministrstvo bo pri načrtovanju upoštevalo dostopnost in spremljajoče potrebe prebivalstva, zato se uvaja dvotirno načrtovanje specializacij zdravnikov. Število zdravnikov se bo načrtovalo za državo in tudi za posamezne zdravstvene izvajalce zdravstvene dejavnosti. Zbornica, ki glede na veljavno zakonodajo načrtuje specializacije, pa bo to funkcijo izgubila. Bo pa še vedno vključena v sistem na način, da bo na podlagi usmeritev ministrstva objavila razpis specializacij, odobravala specializacije, jih spremljala, koordinirala in skrbela za njihovo kakovost izvajanja. Zbornica bo morala v postopek izbire kandidata v primeru razpisa za določenega izvajalca vključiti tudi predstavnika tega izvajalca, s čimer bo omogočeno, da imajo izvajalci zdravstvene dejavnosti možnost vpliva na izbor kadra. In kot zadnje, pa vsekakor ne najmanj pomembno, se s to novelo prenašajo tudi finančna sredstva za pripravništvo in specializacije, ki se danes zagotavljajo iz zdravstvene blagajne, na proračun Republike Slovenije. S prenosom financiranja pripravništva in specializacij v zdravstvu na proračun bodo za te vsebine sicer planirana sredstva obveznega zdravstvenega zavarovanja namenjena za zagotavljanje pravic zavarovanih oseb iz obveznega zdravstvenega zavarovanja oziroma se bodo namenila za dodatne zdravstvene storitve; s tem pa za skrajševanje čakalnih dob. Glede na Finančni načrt Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije za leto 2017 naj bi se v tem letu namenilo za financiranje pripravništva 22,9 milijona evrov, za financiranje specializacij 56,7 milijona evrov; skupaj torej 79,6 milijona evrov. Prenos sredstev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja na proračun bo postopen. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog novele Zakona o zdravniški službi podpiramo. Zavedamo se, da je to eden od pomembnih gradnikov korenitih sprememb, ki jih sprejemamo v okviru tega resorja. S tem in z ostalo zakonodajo na področju zdravstva sledimo cilju zagotavljanja kakovostnega in učinkovitega zdravstva, kar mora ostati prioriteta vseh nas. Menimo, da mora zdravstveni sistem ohraniti svojo univerzalnost in dostopnost pod enakimi pogoji za vse državljane, zato si želimo, da bi bile te spremembe deležne čim širše podpore v dobro pacientov, osebja in vseh nas. Hvala lepa.
S tem smo končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 9. člen ter amandma poslanskih skupin SMC in SD. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ker smo pri prvem amandmaju k temu zakonu, mi dovolite, da obravnavam kontekst, s katerim imam opravka, in da se opredelim do nekaterih predlaganih rešitev, ki jih nisem mogel predstaviti nekaj minut nazaj v svojem stališču. Zakaj je to pomembno? Glede tega zakona je bilo v javnost vrženih kar nekaj dezinformacij s strani Zdravniške zbornice in tako imenovanih Mladih zdravnikov. Če preidem na konkretne točke, uvedba sekundariata. To so podprli celo koalicijski kritiki tega zakona znotraj vladne koalicije. Ta sekundariat je nova oblika plačanega pripravništva zdravnikov, ki do sedaj ni bilo mogoča, in se skozenj rešuje problem brezposelnosti zdravnikov, ki je plod in posledica aktualno veljavne ureditve. Zakaj tukaj gre? Zdravnik opravi pripravništvo, potem pa čaka na specializacijo. In čeprav že ima nekaj znanja, celo veliko znanja, se trenutno ne more zaposliti. Po novem pa bo lahko pomagal pri delu na urgenci in tako naprej. Število aktivnih zdravnikov se bo s tem ukrepom povečalo. Podobne učinke lahko pričakujemo tudi z uvedbo možnosti, da specializanti v zadnjem letu specializacije družinske medicine opravljajo delo izbranega zdravnika. Ta rešitev je odziv na hudo preobremenjenost splošnih zdravnikov, ki s seboj prinaša precej drastične posledice – v prvi vrsti za zdravnike in zdravnice, potem pa tudi za paciente. Nedavna raziskava je pokazala, da ti zdravniki umirajo bistveno bolj zgodaj od splošne populacije. Posledica je tudi to, da si ne morejo vzeti dovolj časa za bolnike; in tu imamo široko razširjenost sesutja, izgorelosti in tako naprej. Prav je, da se ta problem naslovi in vsaj začne odpravljati, če se že ne odpravi. Posebej poudarjam, da specializanta nihče ne bo silil v delo zdravnika, če se za kaj takega ne bo čutil sposobnega; niti ne sme nihče siliti bolnikov, da za osebnega zdravnika vzamejo specializanta. Obvezno je tudi soglasje mentorja. Vsem tem varovalkam navkljub pa vendar pričakujem od ministrstva, da bo nov sistem uvajalo zelo previdno in da bo po tej poti hodilo po prstih. Posebej bi rad poudaril, da so bile z amandmaji upoštevane številne zahteve tako imenovanih Mladih zdravnikov. In podprli smo amandmaje, ki vsebujejo naslednje varovalke za mlade zdravnike, že pri obravnavi na odboru. Bom šel kar skozi alineje. Po sedanjem zakonu mora zdravnik, ki se po specializaciji ne zaposli v Sloveniji, povrniti del stroškov specializacije ne glede na to, ali je dobil ponudbo za zaposlitev ali ne. Po novem je bolnišnica, kjer je zdravnik opravljal specializacijo, dolžna ponuditi zaposlitev temu zdravniku. In če tega ne bo storila, mora sama povrniti stroške specializacije, zdravnik pa je prost vseh nadaljnjih obveznosti. Meni se zdi to kar elegantna rešitev. Dodana je tudi določba, da mora Zdravniška zbornica koordinirati zaposlitev zdravnikov in če se le da, se je treba izogniti primerom, da bi se moral zdravnik recimo iz Pirana preseliti v Maribor, na drugo stran države. To rekši pa imajo potrebe javnega zdravja, potrebe bolnic in bolnikov pri nas prednost pred interesi zdravniških krogov. Konec koncev državljani za specializacijo plačamo 20–30 tisoč evrov, ne vštevši plače specializanta. In če k temu dodamo še brezplačno visokošolsko izobraževanje, vidimo, da državljani za izobraževanje zdravnikov namenimo veliko denarja, in seveda upravičeno pričakujemo, da bodo opravljali zdravniško službo v Sloveniji vsaj nekaj časa. Zato tudi ni bil sprejet predlog tako imenovanih Mladih zdravnikov, da bi jim morali omogočiti zaposlitev v bolnišnici, ki ne bi bila več kot 70 kilometrov oddaljena od kraja, kjer prebivajo. Ker po tej logiki nekemu zdravniku iz Ljubljane ne bi bilo treba sprejeti zaposlitve na drugem koncu države, recimo v Celju, Metliki, kjerkoli že. Blokirali bi kakršnokoli prehajanje med regijami in tu bi najkrajšo potegnili periferni konci Slovenije, ki so že zdaj kadrovsko najbolj podhranjeni. Mi predlagamo, da se več sredstev nameni za manjše bolnišnice in da se potem temu kadru zagotovi tudi solidna službena stanovanja, da se recimo zdravstveni delavci lahko preselijo iz Ljubljane v Trbovlje, Mursko Soboto, Brežice in podobno. Še enkrat pa ponavljam, ne pristajamo na grožnje zdravniških organizacij, da se bodo zdravniki zaradi tega zakona izseljevali iz Slovenije. Ne razumem, kako bi lahko bil za nekega zdravnika tak problem, da bi štiri leta delal v Murski Soboti, Brežicah, kjerkoli na obrobju; ampak bi se namesto tega raje izselil recimo v Nemčijo, Anglijo ali pa Argentino, kamorkoli že. Ta grožnja je nepoštena in nedostojna, sploh ker smo prav v vrstah Levice vztrajali pri tem, da se ohrani pravica do dveh brezplačnih specializacij. V ta namen smo vložili amandma in ta amandma je bil na obravnavi tega zakona na odboru tudi sprejet. Zakaj je to važen ukrep? Okoli 10 % specializantov med specializacijo ugotovi, da jim ta konkretna specializacija ne odgovarja iz kakršnegakoli razloga, zato smo jim omogočili, da jo lahko prekinejo in se brezplačno specializirajo za drugo specialnost. Če bi potegnil neko vzporednico z našim visokošolskim izobraževanjem, bi bilo to tako kot pravica do ponovnega ali drugega brezplačnega vpisa. In še več, zdravnikom, ki že imajo specializacijo, smo zagotovili tudi pravico, da se brezplačno kvalificirajo tudi kasneje. Trenutno je tako, da se take specializacije izvajajo za znanega naročnika. Neka bolnišnica recimo iz svojih tržnih prihodkov plača specializacijo zdravnika, trenutno o drugi specializaciji odloča trg, ne pa potreba bolnikov in javni interes. Po novem se bo lahko bolnišnica prijavila na razpis za izvajalce in če ne bo boljših kandidatov, bo lahko izbran tudi zdravnik, ki že ima opravljeno eno specializacijo. Hvala.
Besedo ima gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo. Če se že tak sistemski zakon sprejema po nujnem postopku, upam, da mi bo dovoljeno, da bom pred začetkom prvega amandmaja razpravljala malo širše. Ministrica, vi ste se v uvodu svoje obrazložitve k temu zakonu sklicevali na resolucijo in katere zakone ta resolucija predvideva. Seveda nihče ne oporeka temu. Ampak da jih sprejemate kar tako, vzamete en zakon na sredini, se odločite, da ga boste po nujnem postopku sprejeli in meni nič, tebi nič karavana gre dalje. Napovedali oziroma našteli ste tudi sistemske spremembe, torej gre za sistemske spremembe, ne samo za finančne posledice, kot ste na odboru govorili; in zakon se sprejema po nujnem postopku. Najbolj hecna je bila pa tista vaša izjava v stališču, da se bodo s tem zakonom uresničile dejanske potrebe in javni interes ter da bo zakon spodbujal mlade zdravnike. Seveda jih bo spodbujal s tem, da bodo še rajši odhajali v tujino. Prav zanima me, kako vi ugotavljate dejanske potrebe, če pa nimate javne mreže?! Dotaknila se bom tudi stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra. V stališču je bilo rečeno, da je zdravstveni sistem potreben korenitih sprememb. Torej se tudi vi zavedate, da gre za sistemske spremembe, ampak vendarle dopuščate, da se sprejemajo po nujnem postopku, brez javne razprave in brez sodelovanja stroke. Zgleda, da je to neka nova praksa v tem državnem zboru. Človek se, bom rekla tako, kot sem rekla na odboru, nekako naveliča stalno kritizirati, predvsem na področju zdravstva, vse, kar pride v Državni zbor. Dobro, pri tobačnem zakonu smo si bili nekako enotni, ampak pri vsem drugem pa ne moreš drugače, kot da izpostaviš ali pa vsaj opozoriš na probleme, ki se kar kopičijo na področju zdravstva. Ministrica, vi že tri leta obljubljate zdravstveno reformo, ampak kar naredite, je dejstvo, da naredite še slabše in zadeve poslabšate. Ministrica, vam je uspelo prepričati predsednika Vlade, kaj vse ste naredili. Zadnjič je predsednik Vlade na poslansko vprašanje kolegice Godec odgovoril, da ne more našteti v treh minutah, kaj vse je ministrica v teh treh letih naredila. Ampak mislim, da bi v petnajstih sekundah zaključil, če bi naštel; če bi povedal, da je to Zakon o lekarniški dejavnosti, zoper katerega teče ocena ustavnosti; da je to tobačni zakon in Zakon o pacientovih pravicah, ki je pa tako ali tako pesek v oči, predvsem pa bolnikom. Ministrica, v opoziciji vas vseskozi opozarjamo, da je potrebna reforma, ampak te reforme se je treba lotiti postopoma. Najprej javna mreža, potem Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Tu bomo videli, koliko denarja rabimo in koliko ga imamo na razpolago. Zakon o zdravstveni dejavnosti. Javno mrežo sem že omenila in če bi še pripravili zakon o vodenju in poslovanju javnih zdravstvenih zavodov, sem prepričana, da bi se stanje na področju zdravstva izboljšalo, vsaj do neke določene mere. Ampak vi pač pripravljate zakone po svoje, brez javnih razprav, brez sodelovanja stroke: o tem že vrabčki čivkajo in ni nič novega. Ta zakon sprejemamo danes po nujnem postopku, ko da gre za neke izredne razmere v državi, kot da gre za neko vojno stanje. Vlada je v obrazložitvi za današnjo sejo napisala, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države, saj brez proračunskih sredstev za financiranje pripravništev zdravstvenih delavcev ne bo mogoče zagotoviti skrajševanja čakalnih dob. Jaz bi rekla, da se preprečijo težke popravljive posledice, ministrica, je to, da vi takoj odstopite. Le tako se bodo preprečile te težko popravljive posledice. Kot sem že prej rekla, vsega, kar se lotite, v bistvu poslabšate situacijo. Urgentni centri še zdaj ne živijo. Poglejte, kaj se je zgodilo s skupnimi javnimi razpisi. Leta 2015 ste jih začeli, pa še ni končano. Da tukaj ne omenjam projekta eNapotnice, da tukaj ne omenjam projektov skrajševanja čakalnih dob. Dejstvo je, da je Zakon o zdravniški službi sistemski zakon. To smo slišali danes iz vaše obrazložitve in tudi s stališč drugih poslanskih skupin. Tukaj ne gre samo za prenos financiranja iz zdravstvene blagajne na proračun, gre za sistemske spremembe. V bistvu gre za sam način razpisovanja specializacij, za možnost izbire, kako bodo izbirali specializanti svoje področje, način izvajanja specializacij. Ampak zakon bi moral kot osnovo za razpis imeti predhodno narejeno javno mrežo. To vedno in povsod poudarjamo, ampak, ministrica, vi se še po treh letih niste odločili, ali javno mrežo imamo, ali je nimamo. Zadnjič ste na Odboru za zdravstvo rekli in trdili, da javno mrežo imamo; ampak v istem stavku ste pa rekli, da jo je tako težko narediti, da boste za to prosili strokovnjake iz tujine. Na ministrstvu pri pripravi tega zakona, dejstvo je, niste upoštevali stroke, mladim zdravnikom niste niti prisluhnili. Zadnjič je na Odboru za zdravstvo malo manjkalo, da bi se predstavnica 400 mladih zdravnikov zjokala, ker pač niste hoteli prisluhniti njihovim pripombam, ampak vi ste tam lepo trdili, da je vse usklajeno z Mladimi zdravniki. V gradivu piše, da bomo do leta 2020 potrebovali 700 ali tisoč novih zdravnikov. Le na kakšen način jih bomo dobili?! Na tak način, kot to predvidevate v tem zakonu, definitivno ne. Zaskrbljujoče je dejstvo, da je v lanskem letu 260 mladih zdravnikov zaprosilo za potrdilo o dobrem namenu, kar pomeni, da so se odpravljali na delo v tujino; in verjetno je, da je marsikomu tudi uspelo to delo v tujini dobiti. Ni se za čuditi, zakaj mladi zdravniki odhajajo v tujino, tam imajo boljše pogoje za izobraževanje, boljše pogoje nagrajevanja, seveda delajo na boljši opremi, imajo tudi boljšo plačo. Govoriti o tem oziroma spremembo tega zakona izvajati na plečih mladih zdravnikov, po nujnem postopku in ta zakon predstavljati, da bodo s tem rešili Slovenijo, če rečem po domače, je naravnost smešno. Če se s tem zakonom ne bi preprečile te težko popravljive posledice za delovanje države in se posledično ne bodo skrajšale čakalne vrste, se pravi, da mladi zdravniki ne bodo krivi, ker bo zakon sprejet, vas povprašam, kdo bo potem kriv, če se čakalne vrste ne bodo skrajšale. Mislim, da bo spet tisoč in eden razlog, zakaj je temu tako. V obrazložitvi k tej točki je tudi zapisano, da je osnovno vodilo zakona, da bo načrtovanje zdravnikov v skladu s potrebami prebivalcev, kar bi privedlo do boljšega dostopa do zdravstvenih storitev. Jaz ne vem, kako načrtujete potrebe prebivalcev. Kje imate javno mrežo? Zakon tudi v enem izmed členov določa, da bo specializant četrto leto specializacije na primer družinske medicine delal kot izbrani zdravnik na terenu. Ali se zavedate, kakšno odgovornost s tem nalagate mlademu zdravniku ali pa kakšne posledice so tu lahko za bolnike? Jaz sem prepričana, da se bo pojavilo ob tem še več e-napotnic, še več bo napotovanj k specialistu. Nismo dobili odgovora glede licence, ki je pogoj za opravljanje samostojnega dela; pa jo lepo kar prezremo in zanemarimo. Kaj bo s kroženjem teh specialistov in kako bodo plačani ti specialisti; to ostaja odprto vprašanje. Kaj menijo mladi zdravniki, sem že rekla. 400 mladih zdravnikov je predstavljala predstavnica na Odboru za zdravstvo, ampak vi ste gluhi za njihove pripombe oziroma, bom že rekla, priprošnje. Ko bo specialist zaključil specializacijo v nekem kraju, bo moral sprejeti zaposlitev v nekem drugem javnem zavodu v nekem drugem kraju, ampak tu ne gre za Mursko Soboto, tu ne gre za Novo mesto; tu se gre za Solčavo, tu se gre za Sveto Ano, tu gre za manjše kraje. Glede na zapisano si človek lahko misli samo eno, in to je, da boste zopet z dekreti pošiljali mlade zdravnike na neko delovno mesto v nek oddaljen kraj, seveda vemo, po kakšnem načelu in kakšnih kriterijih. Po drugi strani pa vas nič ne skrbi, kaj bo s tistimi opredeljenimi pacienti, ki jih je specializant obravnaval kot paciente v času specializacije. Tisti bodo spet [[…]]Kaj bo z njimi? Ministrica, še glede samega razpisa specializacije. Zakon tudi tukaj predvideva, da se bo upoštevala predvsem javna mreža, ki je pa ni; vemo, da je ni. Zakon prinaša tudi novost glede razpisa za znanega izvajalca. Meni je ta znani izvajalec zelo čuden. Tu se lahko nekako pokaže moč močnejšega ali pa politični interesi glede na to, kako bo tudi sestavljena ta razpisna komisija. Vemo, da bo zdaj sestavljena tudi iz predstavnikov ministrstva. V tem zakonu ne gre samo za finančne spremembe, ampak gre predvsem za sistemske spremembe. In dejstvo je, da ministrstvo zopet ni prisluhnilo v prvi vrsti Mladim zdravnikom, ni prisluhnilo stroki. Tudi način samega sprejemanja, kot sem že rekla, da se ta zakon sprejema po nujnem postopku, je, milo rečeno, absurden. Morala bi biti javna razprava, morala bi sodelovati stroka in moral bi se ta zakon sprejemati po rednem postopku, to je definitivno. Jaz sem skoraj sigurna, da bo danes ta zakon šel skozi proceduro, ampak s tem zakonom bomo pač dobili zakon, ki krši načelo enakosti; in zakon, ki bo naše mlade zdravnike podil iz države. Podil jih bo v tujino. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. Slišali smo marsikaj danes v stališčih, nesporno dejstvo pa je, da Slovenija postaja starajoča se družba, potrebujemo več zdravnikov. Govorili smo tudi o mreži. Ta mreža, ki obstaja, resnično potrebuje posodobitev, kajti ministrica nam je na odboru v petek jasno povedala, da mreža obstaja, čeprav jaz temu ravno ne pritrdim. Ampak posodobitev je nujno potrebna in dejansko se sprašujem, kje smo bili tri leta, kajti to bi morali že zdavnaj narediti. Ključno je tudi to, da nimamo zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, da bomo vedeli, koliko sredstev imamo in kaj bomo dejansko pacienti za to tudi dobili. Tukaj je vedno moja osnovna mantra, bom tako rekla, da je ta krovni zakoni in dejansko vsi zakoni bi morali potem temu slediti. Vendar imamo to, kar pač imamo. Vsekakor se moram strinjati z mojimi predhodniki, da je potrebno sodelovanje in pogovor z zdravniki, ampak moram reči, da sem v petek po odboru zasledila ta pogovor. Verjamem, da je tudi ta pogovor že bil prej z ministrstvom in tudi v naši poslanski skupini so se Mladi zdravniki oglasili. Smo slišali njihove pripombe, jih prenesli na ministrstvo. Ti predlogi in amandmaji, ki smo jih sprejeli v petek na odboru, sledijo tem predlogom. Temu, da niso bili slišani, žal ne morem pritrditi. Slovenija zelo zaostaja po zdravnikih. Kje so vzroki v vsem tem času, ki je pač bil; mislim, da gre tukaj princip k temu, da je Zdravniška zbornica s stroko načrtovala te zdravnike. Na tem mestu me žalosti dejstvo, da je bil že v letu 2014 po Delovi informaciji daleč največji problem na revmatologiji. In če danes pogledamo revmatologijo, kako so se razpisovale specializacije; mislim, da so pozabili, da je čakalna doba na revmatologiji že, poslušajte, leta 2014, ki je imela najkrajšo čakalno dobo v Splošni bolnišnici Slovenj Gradec, znašala 270 dni. In najdaljša čakalna doba Splošna bolnišnica Novo mesto – 650 dni. Kje je bila tu Zdravniška zbornica, da se je razpisovalo tako malo specializacij?! V letu 2011 jih je bilo 15, v letu 2012 jih je bilo 15, 2013 sicer 36, kar pomeni, da bodo v prihodnih letih ti specializanti na trgu, leta 2014 jih je bilo 13, 2015 jih je bilo 23, 2016 pade na 16. Jaz ne vem, kam to pelje. Res se mi zdi smiselno pri tem zakonu, ki ga imamo v obravnavi, da se odgovornost za razpisovanje specializacij prenese na Ministrstvo za zdravje, kajti ta sistem je dokazal, da se enostavno specializacije niso razpisovale glede na potrebe; da ne omenjam anesteziologije. Tudi tukaj sledimo po teh tabelah, da se dejansko specializacije niso razpisovale glede na to, kar pač dejansko potrebujemo. Vemo, kaj se dogaja v UKC Maribor, tudi v ostalih bolnišnicah, saj operativnega posega ne more biti brez anesteziologa; in enostavno mislim, da to ne pelje več nikamor. V nadaljevanju moram reči, da pozdravljam, da se bodo sprostila sredstva iz obveznega zdravstvenega zavarovanja za 22,9 milijona evrov že v letu 2017. To je vsekakor pozitivni ukrep. Upam, da bodo ta sredstva tudi namenjena skrajševanju čakalnih dob, ki se tako povečujejo, da enostavno postaja nevzdržno. V času ministrovanja Marušiča so se te čakalne dobe skrajševale, zato bi bilo morebiti smiselno pogledati, kaj se je takrat dogajalo, v času njegovega ministrovanja, kakšni ukrepi so bili sprejeti. In da te ukrepe, ki so bili takrat, ki so se izkazali za pozitivne, ponovno aktiviramo, kajti treba bo nekaj narediti na teh čakalnih dobah, ker drugače bodo življenja ugašala. In kdo bo kriv? Krivi bomo tudi mi, ki smo tukaj. Mladi zdravniki pozdravljajo uvedbo sekundariata, saj le-ti na ta način ne bo odhajali v status brezposelnosti. Sami vemo, da zdravnike potrebujemo, kar je nesporno dejstvo, zato je to zelo pameten in dober ukrep. Prav tako ta zakon mladim zdravnikom zagotavlja pogoje za delo in dostopnost. Treba se je zavedati, da so mladi zdravniki v preteklosti odhajali v tujino, tudi danes odhajajo v tujino za boljši jutri; vendar s strani politike morajo biti njim zagotovljeni dobri pogoji dela in jih tudi privabljati. Tudi tuje zdravnike je smiselno privabljati v Slovenijo in jim zagotavljati dobre pogoje dela, kajti vemo, da teh zdravnikov na vsakem koraku že primanjkuje. Glede opredeljevanja pacientov s strani specializantov v 4. in 5. letniku imam tudi sama sicer nekaj pomislekov, vendar Mladi zdravniki so nam pri tem pogovoru opredelili, da je to pametno in smiselno, vendar je treba zagotoviti dovolj strokoven nadzor in kakovost, da ne bo prihajalo do ostalih težav. Pa če mi dovolite, da se še opredelim do tega amandmaja k 9. členu, ki ga imamo danes v obravnavi in o katerem govorimo, da črtamo – pritožba ne zadrži izvršitev odločbe. Mislim, da je to vsekakor zelo pameten amandma, kajti v vsakem upravnem postopku je pritožba, ki zadrži izvršitev odločbe. In v teh konkretnih primerih, ko se je pač specializant pritožil na odločbo in je že zaradi tega, ker pritožba ni zadržala odločitve, opravljal delo in potem, če je bila pritožba utemeljena, je prišlo do prekinitve delovnega razmerja. Vsekakor je na mestu ta amandma, da se to črta, da dokler pritožba ni rešena, specializant ne opravlja dela. Jaz vsekakor mislim, da je ta zakon splet kompromisov, ni idealen, ni vsem povšeči; vendar upam, da bo prinesel več zdravnikov na trg in skrajšal čakalne dobe, kajti le-to vsi pacienti pričakujemo. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Seveda si vsi želimo, da bi bil zdravstveni sistem v Sloveniji čim bolj urejen in da bi vse službe dobro delovale ter da bi bili pacienti zadovoljni. Dejstvo je, da se čakalne dobe podaljšujejo, da imamo staranje prebivalstva in s tem so povezane tudi večje potrebe po zadostnem številu zdravnikov. Vsi tudi ugotavljamo, da imamo v Sloveniji, žal, premalo zdravnikov na število prebivalstva, zato potrebujemo nove zaposlitve. Ob tem pa se sprašujemo, zakaj pa imamo 400 brezposelnih zdravnikov. Jaz bi zelo rada verjela vam, spoštovana gospa ministrica, da se s tem zakonom izboljšuje položaj zdravnikov oziroma tudi mladih zdravnikov. Na drugi strani pa, ko poslušam njih, koliko stvari ne teče, ni urejenih, koliko težav je in bo; pa potem ne vem, kdo ima prav. Še bolj pa me vedno znova pri vas čudi to, ko slišim, da niste odprti za pripombe stroke in različnih izvajalcev zdravstvenih storitev. Seveda sama ne delam na tem področju, sem le pacientka občasno, zato ne poznam vseh problemov. Ko pa poslušam te ljudi, ki pa so v zdravstvu zaposleni, pa vlada veliko nezadovoljstvo, velika skrb; da ne govorim o tem, kako želite ponekod reševati probleme dolgov bolnišnic kar enostavno s priključevanjem in združevanjem, kot je primer bolnišnice Topolšice in ne vem, kakšni so še drugi vaši načrti. Rada bi slišala iz vaših ust, ali in zakaj se ne posvetujete s temi deležniki, če je to res, kar trdijo različna združenja, ali bo dejansko izboljšan položaj mladih zdravnikov, ali se jih bo lahko dejansko več zaposlilo in s tem tudi razbremenilo tiste zdravnike, ki so že tako preveč obremenjeni, ali bo vaša mreža bolje delovala za področje specializacij, ker tukaj pogosto slišimo o pomanjkanju otroških zdravnikov. Ne vem tudi točno, zakaj Zdravniška zbornica ni razpisovala dovolj specializacij. Ali je to samo pomanjkanje denarja; ali so zadaj tudi drugi interesi. Skratka, vrsta problemov je, na katere dobivam različne odgovore. V Novi Sloveniji menimo, da bi tako pereč problem oziroma tako pomemben zakon morali sprejemati po redni poti, predebatirati vse te dileme in iskati najboljše odločitve, zato smo skeptični, da vi tako hitite, hkrati pa imate toliko nasprotovanj celo iz vaših koalicijskih vrst. Zakaj takšno hitenje, zakaj neposlušanje in ali bo dejansko ta zakon rešil vrsto problemov? Včeraj sem slišala tudi od absolventke medicine, ki mi je govorila o tem, da hodijo mladi iz Slovenije in Evrope sedaj celo na specializacije v Romunijo. Ne vem, kako so do tega prišli in zakaj. Po eni strani imamo premalo zdravnikov za različna področja, po drugi strani pa vedno znova srečujemo zdravnike, za katere že iz govorjenja in naglasa ugotovimo, da se niso šolali v Sloveniji, da ne prihajajo iz Slovenije, da so prišli od drugod; pa nimam nič proti njim, če rešujejo probleme. Ampak vendarle ta zdravstvena mreža, dovolj veliko število zdravnikov, primerno število specializantov za posamezna področja – to je res pomembno in potrebno, da v Sloveniji učinkovito uredimo. Tukaj bi pričakovala, da vendarle imate več posluha oziroma prisluhnete tistim, ki delajo na tem področju; ali pa nekdo laže. Vi pravite, da se posvetujete, oni pravijo, da jih ne poslušate, tako da resnično ne vem, kje je tukaj resnica.
Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Uvodoma moram povedati, da amandmaja, o katerem razpravljamo, tokrat ne bom podprl, tudi ne naslednjih in tudi zakona ne, kot je bilo povedano v stališču poslanske skupine. Ker danes razpravljamo oziroma so vsi razpravljali zelo široko o tem zakonu in tudi o tem zdravstvenem sistemu, bom tudi jaz nekaj besed namenil temu. Najprej moram reči, da sem zelo razočaran, ker poslušam vsak dan o tem, kako je treba paziti na denar v zdravstvenem sistemu, da imamo probleme, da so vsi zavodi že v rdečih številkah in tako daje. Na drugi strani pa danes preberem v Reporterju informacijo, za katero se mi zdi, da je zelo problematična, na katero mora odreagirati tudi koalicija, in sicer 70-letni gospod Dušan Keber prejema, bo do konca tega leta dobil od Ministrstva za zdravje brez razpisa 20 tisoč evrov za svetovanje. Draga koalicija, ministrica, sedaj bi morali biti tukaj, ne da pobegnete pa si dovolite take svinjarije.
Prosim!
Spoštovani gospod predsednik, neprestano govorimo o problemu denarja v zdravstvenem sistemu. In vas lepo prosim, tudi vi kot predsednik, kot član tega državnega zbora bi morali biti vsaj toliko korektni pa reči, tudi koalicija, ministrici, da na tak način ni možno zapravljati davkoplačevalskega denarja.
Vse lepo in prav, ampak prisotnost ministrstva je tukaj. Ne na ta način pozivati ministrico, da gre lahko vsaj na toaleto, takrat ko želi. O tem ne odločate vi in prosim, da ne razpravljate na ta način.
Prav, gospod predsednik, ampak da ravno v tem trenutku, ko jaz povem, da gospa ministrica nekomu da denar – človeku, ki je predsednik Rdečega križa Slovenije, ki je 70-letnik – za svetovanje 20 tisoč evrov; in gospa zapusti ta prostor ravno v tem trenutku, ne vem, če to ravno sovpada s tistim, kar ste, gospod predsednik, povedali; ampak okej. Če je temu tako, je vse okej. Če je koaliciji vseeno, kako se v zdravstvu denar deli, da se 20 tisoč evrov da nekomu za neko svetovanje, ker ministrstvo ima dovolj svojega kadra, dovolj svojega strokovnega kadra, ki bi moral stati za temi zakoni, ki jih predlaga. Ne bi potrebovalo takih ljudi za svetovanje. In če je vam vseeno, da se na tak način davkoplačevalski zapravlja, ne vem, potem pa mora biti z vami nekaj narobe, oprostite. Po drugi strani pa vsak dan poslušamo, da so vsi zdravstveni zavodi v rdečih številkah. Vse je v rdečih številkah, ne plačuje se več tistim dobaviteljem in tako dalje. Nekateri dobavitelji celo ne bodo več pošiljali materiala v zdravstvene zavode in klinični center. Če to ni alarmantno vprašanje?! Poglejte, 20 tisoč evrov je zame dosti denarja. Če je dano nekomu, ki si to ne zasluži; in to brez razpisa. Do 20 tisoč evrov ni potreben razpis, zaradi tega se je dalo 19 tisoč 500 evrov, ker ni bilo treba narediti razpisa, ker bi se morda kakšen mlad strokovnjak našel na tem področju, ki bi znal pravilno svetovati; ne pa 70-letni gospod, predsednik Rdečega križa Slovenije. Lepo vas prosim. Koalicija, zbudite se! Drugače se bo zbudil slovenski narod, vam povem, jaz imam tega dovolj. In če ne boste na to odreagirali, nihče, in če boste potem storili vse, da bi take stvari skrili pod preprogo, potem je resnično z vami nekaj narobe. In potem Slovenke in Slovenci resnično tega več ne morejo gledati. Boste videli, da se vam bo to zgodilo. Prosim, poslušajte, kaj vam pravim. Mi smo tukaj tisti odgovorni. In danes je ministrica tu in v kratkem bo tudi interpelacija in takrat je treba take stvari upoštevati. In tak človek na taki poziciji nima več kaj sedeti, gotovo. Ker je to neracionalna poraba davkoplačevalskega denarja. Naj se sedaj vrnem nazaj k zakonu. Vsi, ki sedimo tukaj, se zavedamo, da bi ob sprejemanju katerekoli zakonodaje v Državnem zboru morali biti posebej pozorni predvsem na tiste, ki se jih določen zakon najbolj dotika. Ko sprejemamo, tako kot pravi Ministrstvo za zdravje, da je to sistemski zakon, ko sprejemamo sistemsko zakonodajo na področju zdravstva, o katerem danes govorimo, sem prepričan, da bi morali v prvi vrsti misliti na paciente, potem zdravnike, medicinske sestre, mlade zdravnike in tako dalje. Dragi kolegice in kolegi, če iz tega izhajamo, je zelo pomembno in jasno vedeti, kakšen napredek želimo doseči s predlaganim zakonom, kakšni so cilji tega zakona in ali so ti cilji v tem zakonu, kot so zapisani, uresničljivi. Predlog zakona, o katerem danes govorimo, torej zakon o zdravniški službi, je slabo pripravljen, nedorečen z večino partnerjev, tu govorimo o Zdravniški zbornici, sindikatu Fides, torej sindikatu zdravnikov, z Mladimi zdravniki in tako dalje. Da je temu resnično tako, bom povedal naslednje. Zdravniška zbornica Slovenije glede nujnega postopka: Kadar se zakon obravnava po nujnem postopku, predlagatelju ni treba predložiti podzakonskih aktov, ki so predvideni za sprejetje. Zato zbornico skrbi, kako bodo odprta vprašanja v teh podzakonskih aktih urejena. Poleg tega opozarjajo še na dejstvo, da je v primeru uporabe nujnega postopka besedilo zakona mogoče spreminjati z ustnimi amandmaji na seji Državnega zbora. In tako dalje. To je samo en del. Potem smo zadnjič slišali na Odboru za zdravstvo zelo jasno rečeno s strani predstavnika Fidesa, torej predstavnika zdravnikov, ki je povedal naslednje: »Ta zakon, tako kot je predlagan, postaja del problema in ne del rešitve. Nadaljnja obravnava tega zakona je nesprejemljiva.« To je povedal predstavnik Fidesa. Spoštovani, kar so zapisali Mladi zdravniki, poslali so vsem poslankam in poslancem in je prav, da to sliši tudi vsa slovenska javnost. Zapisali so naslednje, saj bom samo en delček prebral: »V zvezi s sprejemanjem Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi se v imenu 3 tisoč 800 mladih zdravnikov iz cele Slovenije na vas obračamo s prošnjo, da bi iz nujnega postopka sprejemanja izvzeli tisti del zakona, ki se nanaša na formalne pogoje opravljanja specializacije in zaposlovanja mladih zdravnikov. Mladi zdravniki Slovenije smo neformalna skupina, ki se je v preteklih mesecih oblikovala iz potrebe po večji aktivnosti zdravnikov v zakonodajnih postopkih, ki bodo močno vplivali na našo prihodnost. Pozdravljamo prizadevanje zakonodajalca za zagotavljanje več sredstev iz zdravstvene blagajne za zdravstvene storitve. Iz tega stališča razumemo predlog za sprejetje po nujnem postopku, saj predvideva čimprejšnje skrajšanje čakalnih vrst.« Potem pa v nadaljevanju: »Poleg finančnih aspektov predlog zakona vsebuje tudi formalne spremembe pogojev opravljanja specializacij in zaposlovanja mladih zdravnikov. Za slednji del zakona smo mnenja, da bo v zastavljeni obliki imel za skrajšanje čakalnih vrst ravno obratne posledice od želenih. Zato predlagamo, da se ta del zakona sprejme po rednem postopku z javno razpravo, za katero verjamemo, da bodo najdene učinkovite rešitve. V nasprotnem primeru bo prišlo do poslabšanja pogojev izobraževanja in zaposlovanja mladih zdravnikov. Posledično bo že tako deficitaren poklic še manj privlačen za mlade diplomante medicine, kar bo dolgoročno vodilo v še manjše število zdravnikov v Sloveniji in posledično še v daljše čakalne vrste.« Spoštovani kolegice in kolegi, ali vsi razumemo, kaj ta strokovna javnost zapiše?! Oni so zapisali in vse te strokovne institucije trdijo, da bomo s tem zakonom poslabšali stanje na tem področju in povečali čakalne vrste. Ali je to cilj nas, ki sedimo tukaj? Ali je to cilj koalicije? In če ste poslušali pripombe Desusa, človeka, ki je tudi bil minister; in bi nekateri v poslanskih skupinah, ki sedite v koaliciji, morali to slišati. In ne na vsak način potiskati takega nedodelanega, nekvalitetnega in neprimernega zakona naprej. Ampak vi očitno ne slišite nič. Vi greste po tej poti ne glede na to, kaj misli strokovna javnost, kaj mislijo koalicijski partnerji, kaj misli opozicija. Vam je to čisto vseeno. Ne vem, kako je to mogoče, da je to sploh možno, da tako funkcionirate. Pa sem uvodoma povedal, zakaj sem dva, tri uvodne stavke naredil. Ključen cilj mora biti, da bomo najboljše naredili za paciente. Vsak zakon, ki ga sprejemamo, ki se nanaša na tako ali drugačno strokovno javnost, ki se nanaša na katerokoli skupino, ki v tem sistemu funkcionira, ali so to zdravniki, ali so to mladi zdravniki, ali kdorkoli, mora biti sprejet na tak način, da bo te zakonske odločitve sploh možno izvajati. In sicer predvsem v prid tistim, ki so v sistemu zaposleni, in tistim, ki so na drugi strani, torej pacientom. Ampak temu ni tako. Vsi povedo, da bo ta zakon poslabšal stanje na tem področju, da se bodo čakalne vrste podaljševale zaradi teh slabih rešitev, ki so v zakonu. Nisem posebej bral, kar so napisali Mladi zdravniki, so opozorili na naslednja področja. Samo trenutek, da najdem. Povedali so, da je pri tem zakonu najprej problem nujni postopek. Tudi to so opozorili, da ni usklajeno z ostalimi zdravniškimi organizacijami. Prisilna izbira kraja opravljanja specializacij, celotno financiranje se prenaša v proračun, ukinja se pojem sobni zdravnik. In na koncu so povedali, da ta zakon, tak kot je, ni sprejemljiv. Takšnega zakona, kot je ta predlagan, nima nobena evropska država. In če to ni dovolj argumentov, da bi jim prisluhnili tisti, ki danes sedimo v tej dvorani, in potem rekli – gospa ministrica, ne glede na to, da ste že lansko leto obljubili, da bomo tukaj skupaj s predsednikom Vlade, da bodo reformni zakoni vloženi. Takrat sem jaz opozoril, ko je bilo rečeno, da bodo do konca leta vloženi reformni zakoni; da ni nobenega problema vložiti, ampak kakšna bo njihova vsebina; torej vsebina, ki ni sprejemljiva za nikogar. Kakšen zakon pa je to?! Kakšen reformni zakon je to?! Kakšni sistemski zakon je to?! In točno to se nam dogaja. To se nam dogaja pri tem zakonu, to se nam dogaja pri zakonu o zdravstveni dejavnosti. In mi se zapičimo na ministrstvu v tiste podrobnosti, ki v tem trenutku relativno dobro funkcionirajo, relativno dobro funkcionirajo. Ne pa v tiste, ki so ključne. In ne v tisto, kar sem danes rekel, v zapravljanje davkoplačevalskega denarja v sistemu zdravstva, kot je ta pogodba s tem gospodom, o katerem sem prej govoril, za 20 tisoč evrov. Neverjetno. Sem povedal, da tega amandmaja ne bom podprl iz vseh teh navedenih razlogov, ki sem jih zdaj navedel. Sprašujem pa se, ali je možno govoriti o ukrepu, ki bi naj bil sistemski, reformni. Mislim, da o tem ni mogoče govoriti. Trdim pa, da si državljanke in državljani, naši pacienti in pacienti, volivke in volivci lahko o tem, kar sem zdajle povedal, sami ustvarijo svoje mnenje. In sem prepričan, da imam prav, da ta zakon ni primeren, da o njem tukaj razpravljamo, ker je tako slabo pripravljen. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Mislim, da je mogoče prav danes reči kakšno besedo tudi o temu, kaj se je dogajalo na odboru, ko smo sprejemali ta zakon; in kakšno besedo tudi o mladih zdravnikih. Predvsem zato, ker imamo ali pa vsaj večina izmed nas ima otroke. In večini je še kako mar, kako je z našimi otroki, kako je z našimi študenti in tudi mladimi zdravniki. Verjamem, da nihče nikogar ne želi omejevati ali prisilno pošiljati v kakšne kraje v službo, kjer je sami ne bi želeli imeti. Pa vendar, treba je zelo jasno nekatere stvari izpostaviti in si naliti tudi čistega vina. Predstavnica Mladih zdravnikov Brigita Jazbar je bila prisotna na tem odboru in je tudi razpravljala. Pravzaprav je imela večkrat možnost razpravljati in zelo jasno povedati, kaj jo tako zelo moti pri tem zakonu, zelo konkretno. Večkrat je bila tudi pozvana, kar – je treba povedati – ni ravno običaj na sejah odborov. Dejstvo pa je, da na konkretna vprašanja ni znala odgovoriti. In da ne bo kdo mislil, da se kaj izmišljam ali da želim biti nespoštljiva, bom kar uporabila magnetogram in prebrala. Tudi predsednik Tomaž Gantar jo je pozval, in sicer je takole dejal: »Poglejte, če lahko, samo malce bi prekinil, vprašanje je bilo zelo konkretno – Kaj je tisto, kar lahko povzroči, dajmo reči, težave pri opravljanju dela? Pustite postopek, postopek je naš problem in o tem smo že veliko razpravljali. Povejte točno vsebinsko, kaj je tisto, kje vidite težavo pri opravljanju dela oziroma pri razpisih za specializacijo, kar je pač v povezavi s tem zakonom.« In kako je sledilo nadaljevanje? Brigita Jazbar pravi takole: »Naše dogovarjanje ne pomeni, da se ne strinjamo s postopkom in sprejetjem tega zakona, in me žalosti, da se je s strani nekaterih pač poskus našega vsaj konstruktivnega sodelovanja sprevrgel v to, da se pogovarjamo tu o 70 kilometrih. In še ena zadeva, predstavniki Združenja zdravstvenih zavodov niso strokovna javnost in mi nismo tako imenovani Mladi zdravniki. In zdaj bom odgovorila na vprašanje, če želite.« Potem je v magnetogramu v oklepaju zapisano – »medsebojni pogovor v ozadju«. Ona nato nadaljuje: »Mislim, da odgovor na to vprašanje – bilo je zelo veliko vprašanj naslovljenih na Mlade zdravnike – ni samo to, v čem nam ni bilo ugodeno, vprašanje so čisto vse stvari, na katere, že odkar je bil zakon dan v medije, opozarjamo.« In tako dalje in tako dalje, povsem zmedeno. Še zlasti je v tem magnetogramu zanimiv prav ta zaznamek v oklepaju – »medsebojni pogovor v ozadju«. Ali veste, za kaj je šlo? Vsi tisti, ki smo bili tam, seveda vemo; vsi tisti, ki vas to zanima, si lahko to pogledate v video zapisu seje, ki je javno dostopen; za vse ostale pa bom povedala zdaj. Predstavnica Mladih zdravnikov ni vedela, s čim v predlogu zakona konkretno se ne strinja. In ker se je pač brezglavo zapletala v lastne besede, je k njej na pomoč pristopila nič manj kot sama predsednica Zdravniške zbornice Slovenije Zdenka Čebašek Travnik in ji prišepnila, kaj mora reči. Mislim, da danes vsi dobro vemo, kdo je pristojen za razpisovanje specializacij – Zdravniška zbornica. In vsi natančno vemo, kakšni so rezultati. Vsi v en glas govorimo, da imamo kronično pomanjkanje specializantov točno določenih specialnosti. Je za to odgovorna ministrica? Kronično primanjkuje zdravnikov. In zanima me, ali bi bilo mogoče ustvariti tako kronično pomanjkanje, četudi bi ga želeli, v treh letih. Mislim, da odgovor poznamo. Brigiti Jazbar oziroma Mladim zdravnikom Slovenije se zdi, pa zopet navajam, »zaskrbljujoč prenos financiranja izobraževanja na državni proračun«. Pa bom prebrala kar iz zakona: »Ta sredstva obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki jih plačujemo vsi, niso namenjena plačilu stroškov pripravništva in specializacij v zdravstvu, saj ti vsebini nista pravica iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Pripravništvo in specializacija sta namreč sestavni del učnega in vzgojno-izobraževalnega procesa. Zagotavljanje pogojev za tovrstno izobraževanje pa je naloga države.« Nekaj, kar se trenutno financira iz zdravstvene blagajne in je namenjeno izključno pacientom in njihovemu zdravljenju, se porablja za izobraževanje. In to se Mladim zdravnikom zdi zaskrbljujoče? Zato se sama nikakor ne morem strinjati z Desusom, ki meni, da s tem zakonom potiskamo mlade zdravnike v neugoden položaj. Več kot jasno je bilo na tej seji prikazano, kako ti interesni pritiski potekajo pri nas. Zame je bil to jasen signal, da Zdravniška zbornica preslikuje svoje mnenje na eno od interesnih skupin, tokrat pač na Mlade zdravnike, kar nam razloži tudi, zakaj so tako glasni. Meni se sicer zdi žalostno, pa je vendar resnično, da takšna izigravanja in umetno ustvarjanje pritiskov v javnosti povsem zanemarja in pozablja interese pacientov. Je kdo slišal ali morda danes omenil govor, ki ga je imela predstavnica Bolnišnice Sežana na seji odbora. Bi nemara tudi ona morala imeti solze v očeh, da bi jo slišali?! Zdravnikov specialistov za polno zaposlitev, še manj pa za krajše obdobje ali hitro nadomestitev praviloma ni mogoče najti na trgu. Se kdo spomni podatkov, ki jih je navajala? Povedala je, da so v zadnjih 6 letih imeli 87 razpisov oziroma objav prostih delovnih mest. 87. Zaposlili so 3. Ali drugi primer iz leta 2014, ko so po seznamu specializantov, ki so v tekočem letu zaključevali specializacijo, poklicali vseh 14, ki so bili na seznamu; ponujene zaposlitve pa ni sprejel niti eden. Niti eden; ob tem, da ponujajo tudi stanovanje. Njihov zavod vse od leta 2006 dalje ni imel zaposlenega ali na kroženju niti enega specializanta s področja, ki bi ga lahko zaposlili v ustanovi. In tudi to je realnost in tudi to je treba povedati. V Stranki modernega centra na interese pacientov ne pozabljamo. Želimo pošten sistem do vseh; tudi do tistih, ki niso tako glasni, do pacientov, do zdravnikov in vseh ostalih, ki so zaposleni v zdravstvu. Zato podpiramo predlog in znamo tudi argumentirati, zakaj; za razliko od mnogih, ki so tudi danes razpravljali ali pa bili prisotni na seji. Hvala.
Besedo ima gospa Vlasta Počkaj.
Hvala za besedo. V stališču Poslanske skupine Stranke modernega centra sem res navedla dejstvo, da je zdravstveni sistem potreben korenitih sprememb in da postopno in odgovorno prihajamo tudi v vrste teh sprememb. Menim, da je Zakon o zdravniški službi eden tistih, ki uvaja spremembe v zdravstveni sistem. Predlog zato zajema tiste poglavitne spremembe, ki vplivajo predvsem na dolge čakalne dobe. In katere so to? Pomanjkanje finančnih sredstev v zdravstvenem sistemu, slabo načrtovanje in razporejanje specialistov, nezaposlenost zdravnikov kljub pomanjkanju, preobremenjenost primernega nivoja in reorganizacija izvajanja specializacij. S predlogom zakona se bo tako uredilo financiranje pripravništva in specializacij, kjer bodo sredstva zagotovljena v proračunu in ne več v zdravstveni blagajni, saj so to sredstva obveznega zdravstvenega zavarovanja in so namenjena za zdravstvene storitve. Pripravništvo in specializacija pa sta učni proces in izobraževalni proces; zato je to delovnopravno razmerje med izvajalcem in specializantom, torej je interes države. Tudi v Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki vsebuje nekatere elemente resolucije, se navaja, da izobraževanje kadrov sodi v zdravstveno dejavnost in ne v sistem zdravstvenega zavarovanja. Razbremenitev sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja vsebin, ki tja ne sodijo, pa bo povečala sredstva za dodatno financiranje zdravstvenih storitev in posledično krajšanje čakalnih dob. V predlogu je tudi načrtovano dvotirno razpisovanje specializacij; to je za celotno državo in za posameznega izvajalca, kar omogoča predvsem manjšim bolnišnicam, da pridejo do specialistov, ki jih same lahko tudi izbirajo. To je tudi primer bolnišnice, ki jo je prej navedla kolegica Dekleva. Odločanje o načrtovanju specializacij se z Zdravniške zbornice prenese na ministrstvo oziroma odbor, v katerem so predstavniki ministrstva, predstavniki zbornice, Združenja zdravstvenih zavodov in Nacionalnega instituta za javno zdravje. V ta postopek se pa uvede tudi določenega izvajalca, ki je javni zavod in kjer se bo izbrani specializant tudi zaposlil. Na ta način ministrstvo dobi odgovorjeno vlogo v sistemu specializacij, zbornici pa ostaja vodenje in izvajanje koordinacije specializacij, kar je tudi do sedaj opravljala. Predlog omogoča tudi mladim zdravnikom, da se bodo po opravljenem pripravništvu in strokovnem izpitu lahko zaposlili za dobo šestih mesecev kot sekundariji. Ta čas jim bo vštet v obdobje specializacije in ne bo več treba, da bi na Zavodu za zaposlovanje ob vsem pomanjkanju zdravnikov čakali na razpis ustrezne specializacije. S tem si bodo tudi ustvarili boljše pogoje za nadaljnjo poslovno kariero in zapolnjevali bodo tudi kadrovsko praznino, ki je tudi eden od razlogov dolgih čakalnih dob. Predlog predvideva, da je specializant, ki opravlja četrto leto specializacije s področja družinske medicine, pediatrije in ginekologije, lahko tudi izbrani osebni zdravnik; seveda na predlog specializanta in njegovega mentorja, ki mora biti tudi fizično prisoten in zagotavljati možnost stalnega posvetovanja. Odpira se nova možnost zagotovitve glavarinskih količnikov, širitve programa, boljše dosegljivosti storitev, stimulacije mladim zdravnikom, da ostanejo v kraju, kjer so že kot specializanti opredeljevali paciente in si uredili svojo ambulanto. S krepitvijo osnovnega zdravstva, primarnega zdravstva se zagotavlja kvalitetnejšo obravnavo pacientov, lažjo dostopnost do zdravstvenih storitev in posledično manj napotovanj na sekundarni nivo ter krajšanje čakalnih dob. S temi spremembami in dopolnitvami Zakona o zdravniški službi sledimo cilju zagotavljanja primernega, kakovostnega, varnega in enako dostopnega zdravstva. Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Želim odgovoriti na vprašanja spoštovane poslanke gospe Ljudmile Novak. Najprej podatek, da je 400 brezposelnih zdravnikov. Ne vem, od kje ta podatek, ker po podatkih Zavoda za zaposlovanje iz junija 2017 je na tem seznamu 120 zdravnikov. Na žalost pa ne vemo, za kakšno strukturo teh zdravnikov gre, kajti zavod vodi nezaposlene po stopnji izobrazbe, tako da ne vemo, ali gre za tiste, ki niso dobili ustrezne specializacije, ali gre mogoče že za kakšne določene specialiste. Druga zadeva. Naj povem, da je bilo letos 359 razpisanih mest specializacij in je še danes od tega 110, praktično ena tretjina, nezasedenih mest. Možnost je seveda, da se vpišejo oziroma kandidirajo. Naslednje dejstvo, nikoli ni bilo število razpisanih mest specializacij odvisno ali pa omejeno zaradi restriktivnih ukrepov varčevanja. V preteklosti se je z ZIPRS, ko se je reševalo javne finance, proračun, preneslo to financiranje na zdravstveno blagajno. Zaradi tega je bilo manj zdravstvenih storitev za ostale državljane, ampak nikoli ni bil problem denar, da ne bi bilo razpisano zadostno število specializacij glede na potrebe ljudi. Zakaj? In zaradi tega imamo danes stanje tako, kot ga imamo. Vsi razpravljavci ste že ugotavljali, da so določene specializacije, ki so recimo zelo problematične, od revmatologinje, anesteziologije in še bi lahko naštevali. Poleg tega je ta način razpisa specializacij pripeljal, da imamo v Sloveniji, ker se je pač vodila napačna politika, tudi napačno razmerje med specialisti družinske medicine oziroma, če hočete, zdravniki na primarni ravni ter ostalimi specialisti. Razvoj in potrebe zdravstvenega varstva v Evropi in svetu kažejo, da je treba imeti ravno obratno razmerje, se pravi razmerje v korist večjega števila specialistov družinske medicine na primarni ravni, ker je ugotovljeno, da je treba storitve približati ljudem na lokalnem nivoju in celo določene specialiste. To smo zapisali v našo resolucijo pa tudi v strategijo primarnega varstva. Tudi to je še dodatna posledica; zaradi tega, kot sami ugotavljate, imajo družinski zdravniki veliko število opredeljenih oseb oziroma glavarinskih količnikov. In še glede posvetovanja, komuniciranja. Ne morem sprejeti, ker če kdo komunicira, se pogaja, dogovarja, sklepa kompromise, smo na Ministrstvu za zdravje, tudi če se za posamezne določbe in člene usklajujemo, slišimo, skušamo v skladu s strategijo, s koalicijskim sporazumom sklepati kompromise. Zato sem zelo žalostna, da se v javnosti predstavlja izkrivljeno sliko, ki jo lahko ovržem tudi s papirji ali zapisniki; pa to velja tudi za sestanek z vodstvom Zdravniške zbornice na najvišjem nivoju, za delovne sestanke in pripravo posameznih členov na tehnično-pravnem nivoju pa tudi z mladimi zdravniki. Vam bom prebrala samo en sklep iz dopisa Zdravniške zbornice kot odgovor, ko smo si izmenjavali člene osnutka zakona. Datum ima 14. 4. 2017 in piše, da je 13. 4. potekala skupna seja sveta za izobraževanje zdravnikov, komisije za podiplomsko usposabljanje, komisije za akreditacije, ki so zavzeli stališča do osnutka zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi ter stališča, o katerih smo se pogovarjali na sestanku pri vas, in potem v nadaljevanju 10 točk. Vam bom prebrala točko 7 – Predvideni razpis specializacij. Sklep je: Strinjamo se s predlaganim nacionalnim razpisom in razpisom za znanega izvajalca. Moram reči, da jaz osebno ne, ker mi čas ni dopuščal, se je pa moja ekipa dvakrat sestala z Mladimi zdravniki. Tudi amandmaji, ki so bili potem sprejeti na odboru, so rezultat, še zlasti z Mladimi zdravniki, dodatnih pogajanj. Hvala.
Spoštovani, ker razumem, da obstaja še interes za razpravo, vas prosim, da se nanjo tudi prijavite. Prijava poteka. Kot prvi dobi besedo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Želel bi malo razpravljati na temo specializacij. To, kar vemo in je dejstvo, je, da imamo danes na področju mnogih dejavnosti premajhno število zdravnikov specialistov. Je pa takšno vprašanje potrebnega in na drugi strani zadostnega števila zdravnikov specialistov zahtevno strokovno vprašanje. Treba je vedeti, da je danes zelo enostavno zavračati odgovornost, pa naj bo na eni strani Zdravniška zbornica ali pa na drugi ministrstvo, ter si podajati, kdo je bolj kriv in kdo je manj. Verjetno ne bomo prišli do pravega odgovora. Ravno zato je bilo tudi naše mnenje, da na podlagi izkušenj, ki jih imamo s tem področjem, in rezultata, ki smo mu priča, bi si bilo za to vprašanje treba vzeti več časa in več razprave, da bi prišli do bolj optimalne rešitve razpisovanja specializacij. Na potrebno število zdravnikov vpliva veliko stvari, dajmo reči, tudi »banalnih«. Ena takšnih je sigurno plačni sistem. Vemo, da mnoge države ali pa nekatere uspešne države z dobrim zdravstvom delujejo na podobnem številu zdravnikov kot Slovenija, ampak so bistveno drugače nagrajevani, na drugačen način organizirani in drugače delajo. To je ena od ključnih stvari. Ključna stvar glede potrebnega števila zdravnikov so tudi standardi in normativi, ki jih je ministrstvo v tem mandatu sprejelo, podpisalo; pomeni pa samo potrebo po dodatnem številu zdravnikov specialistov; ne po racionalni odločitvi. Še enkrat, govorimo o pomembnih, zahtevnih vprašanjih in prava razprava bi potem odgovarjala tudi na to, koliko zdravnikov sploh moramo izobraževati v okviru naših medicinskih fakultet, ob upoštevanju demografskih projekcij in podobno. Še enkrat pravim, zelo zahtevno vprašanje. Na drugi strani pa zelo radi zvračamo krivdo na enega ali drugega akterja. V resnici je bilo, vsaj v preteklih letih, glavni krivec za premajhno število zdravnikov pomanjkanje denarja, finance. Bolnišnice so bile vedno v primežu omejevanja sredstev in ker so plače, stroški dela glavni strošek v zdravstvu, je bil ravno tu največji nadzor, omejevanje in preprečevanje novih zaposlitev zdravnikov. Jaz se spomnim enega od nekdanjih direktorjev Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki je rekel: »Ni problem zaposliti zdravnika in ga plačati. Problem je, ker ta zdravnik proizvede ogromno novih stroškov s tem, kar dela.« In se je, lahko rečem, načrtno omejevalo zaposlovanje zdravnikov, ker denarja za zdravstvo nikdar ni bilo dovolj. To je bil glavni razlog vsa leta, da smo danes na številu zdravnikov, ki je na posameznih dejavnostih nezadostno. Poleg tega je treba vedeti, da smo v Sloveniji šli – morda tudi s podobnim, prehitrim postopkom sprejemanja odločitev – preko dveh različnih sistemov sprejemanja novih specializantov. Prvi je bil, kjer so potrebe javljali samo izvajalci, se pravi direktorji zavodov, bolnišnice, zdravstveni domovi. Tu je ministrstvo igralo samo vlogo soglasodajalca – se je strinjalo ali pa se ni strinjalo, pač na pamet glede na neke ocene. Morate pa vedeti, da bolnišnice v želji vseh let, da se število zaposlenih ne povečuje, niti niso mogle zaposliti pravočasno specialista, pa čeprav se je vedelo, da bo šel naslednji v penzijo čez dve leti; in da je treba za izobraziti novega naslednjih pet, šest let; pa ne zdravnika, ampak specialista, pustimo medicinsko fakulteto tu ob strani. In ta sistem se ni obnesel kot najboljši. Naslednji je bil – ne vem, katerega leta točno je to bilo –, ko se je preneslo več pooblastil pri mreži na zbornico; ampak je treba vedeti, da je tudi pri tem še vedno imelo pomembno besedo na koncu ministrstvo. Oboji pa smo delali verjetno bolj ali manj na pamet, ker ni mreže, ni mreže za sekundarni nivo. In ta mreža je sigurno zahtevna, na kakšen način delati, ker ne moreš planirati na nivoju države specialistov po regijah, kje boš imel koliko nevrokirurgov zaposlenih ali pa posameznih ozkih specialistov. Ampak je vprašanje zahtevno. In s tega naslova se nam, še enkrat, ne zdi primerno na hitro sprejemati rešitve, ki jo imamo pred seboj, ki pa ne pomeni nekega bistvenega ali pa drugačnega koraka pri načinu razpisovanja specializacij, ker ne bo veliko spremenilo. Enkrat ima malo več teže eden pri odločanju, drugič ima drug. Ampak ključno za odločanje, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, manjka. In zakaj potem naenkrat poseči v ta sistem in ga spremeniti? Da ne govorimo, da ne rešuje teh problemov, ki so sedajle ključne narave pri vsem tem in s katerimi se bomo ponovno ukvarjali. Treba je vedeti na drugi strani, da imamo že danes na kroženju ogromno specialistov, ki bodo te vrzeli zapolnili; in da smo specializante sprejemali tudi v času največje krize. Jaz imam tu sicer podatke, tabele iz Financ izpred enega tedna, ampak tudi v času največje krize, recimo v letu 2013 niso bila zasedena vsa mesta, ki smo jih razpisali; in niti 2014. Redno se je to dogajalo, zato je težko očitati. Lahko rečemo na eni strani, da je bilo mogoče neenakomerno razporejeno, ampak reči – kriv je ta, kriv je tisti; saj smo vsi delali na pamet. In temu bi se morali izogniti: sprejemanju ljudi na pamet preko močnega direktorja, preko velikih želja posameznikov, pa seveda preko sistema, ki manjšim bolnišnicam ni omogočal ustreznega sprejema specializantov. Bojim se, da s tem, ko si nismo vzeli časa za razpravo, da bi v resnici najprej prišli do tega, kakšne potrebe imamo na posameznem področju, pa poskušali upoštevati tudi mogoče malo pametnejši plačni sistem, kot je danes, ki je popolnoma destimulativen. Verjemite mi, ko imaš pet enako plačanih na enem oddelku, bo vsak želel še naslednjih pet imeti, ker bo pač isti denar dobil za manj dela. V resnici pa bomo imeli manj usposobljene ljudi, ker bodo manj delali. Zdravnik je pač poklic, kjer več kot delaš, boljši si; sploh če gledam operativne stroke, iz katere jaz izhajam. In delamo korak na korak nepremišljeno, kar je slabo. In to ni namen, kar se potem nam očita, da Desus zavira zakonodajo. Neumnost! Želeli bi pa priti enkrat do pametnih predlogov, če se že lotevamo in odpiramo neka vprašanja, ki v tem trenutku niso tako ključna. Zakaj hiteti?! Si vzeti čas za to. In verjemite mi, mi danes obljubljamo čuda, javni zdravstveni sistem, ki bo vsemogočen; na drugi strani pa vidimo, da nam že obstoječ sistem razpada po šivih in ne moremo zagotoviti denarja za obstoječ sistem in ne moremo zagotoviti denarja za zaposlovanje vseh teh zdravnikov, ki so danes na kroženju. In zato so se v začetku leta, v času gospodarske rasti, v času večjih prilivov v zdravstveno blagajno cene zdravstvenih storitev znižale. Seveda so se, ker so se stroški dela zvišali. Danes pa bijemo plat zvona, denarja je premalo, bolnice nam bodo šle ne vem kam. Opozarjali smo na to, da denarja za nove zaposlitve, za te mlade zdravnike enostavno ni na razpolago, ker Zavod za zdravstveno zavarovanje razpolaga z omenjeno količino denarja. Tega problema še danes nismo rešili; mi se pa pogovarjamo, kako bomo specializante sprejemali in na kakšen način jim dajali. Zato se mi zdi, da razprave brez pravih argumentov ali pa da si časa ne vzamejo vodijo samo v naslednje napačne korake, ki nas bodo tepli v zdravstvu. To se nam že dogaja. Verjemite, ti mladi zdravniki, ki se jim reče – saj so dolžni, država jih je šolala; država je šolala tudi elektroinženirje, strojne inženirje, pravnike, pa tudi tiste nižje, ne samo zdravnikov. Ampak zdravniki so zdaj črne ovce, ker se mnogi odločajo, da gredo v tujino. V tujino gre letno, po zadnjih podatkih, okoli 5–6 tisoč ljudi; različnih profilov, različnih starosti, zaradi slabih razmer, ne samo zato, ker so požrešni pa ker bi želeli nekaj več. In naš sistem, danes delati v zdravstvu, pa jaz še vedno delam, sicer manj, kot bi verjetno moral ali pa lahko; ampak okolje res ni prijazno do teh ljudi, do teh, ki so željni znanja in ki bi radi delali. In verjemite mi, da nekomu, ki je posvetil po srednji šoli še 15 let študija pa ne vem česa vsega, res ni na prvem mestu denar, to je previsoka cena; ampak želi delati in želi pomagati. Res se mi zdi na koncu sprevrženo, da se jim poskuša naprtiti ne vem kakšno odgovornost, sprijenost, naveze in povezave, ker želijo v normalnih razmerah delati in želijo pošten odnos do sebe. Tako ne gre. Zato še enkrat, rokohitrskim spremembam na tem področju smo nasprotovali, kar je edino logično, ker imamo izkušnje v tej državi, da smo že dvakrat zapeljali v napačno smer v teh 20, 25 letih. Zato je škoda to početi. Če se že lotevamo stvari, da mimogrede, ker nekaj nujnega delamo, ker zagotavljamo denar – tu lahko čestitam ministrici pa ministrstvu, ker smo se tudi mi, predhodniki, trudili, da bi prenesli specializacije na proračun nazaj, in vsa čast, da je to uspela narediti –, ampak zakaj vriniti noter še nekaj, kar pa ni v redu in ni premišljeno. To je pa neumno in povzroča dodatne konflikte v sistemu, ki je že itak v težavah, kjer so ljudje apatični, kjer težko delajo, kjer ne vedo, kaj bi počeli; in jih potem z raznimi oznakami opremljati. Nepošteno. Hvala.
Besedo ima gospa Irena Grošelj Košnik.
Hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica z ekipo; kolegice in kolegi ter ostali prisotni! Ugotavljamo, da je zdravstvo kar težak bolnik, in ta zakon, ki ga imamo na poslanskih klopeh, je zame del rešitve, en korak, ki daje možnost, da se bodo stvari začele postopoma izboljševati. Sama bi poudarila predvsem to, da je nujni postopek, ki mu je bilo toliko nasprotovano, res potreben že zaradi sredstev. Če se bo iz zdravstvene blagajne sprostilo skoraj 80 milijonov sredstev, bo to zagotovo imelo vpliv tudi na možnost, da se čakalne dobe skrajšajo, kar je trenutno pri nas pereč problem. In tisto, kar gre za izobraževanje, to pa vsekakor so stroški za specializacijo in pripravništvo, bo vzeto iz proračuna, kot je tudi pravilno. Zato menim, da takšen dotok denarja v naslednjih nekaj letih, že letos 23 milijonov, pomeni tudi to, da bodo boljši pogoji za zdravnike, ker zagotovo ne bodo toliko obremenjeni, kar je eden izmed zelo perečih problemov, da so predvsem naši zdravniki na primarni ravni preobremenjeni. Kar se tiče specializacij, vidimo, da so bile nekaj časa močno centralizirane, nekaj časa so bile močno decentralizirane, in ta rešitev, ki se tu ponuja, je v bistvu kombinacija, ki veliko pomeni predvsem za manjše zdravstvene zavode, manjše bolnišnice na periferiji, od koder tudi sama prihajam, to je na primer v Trbovljah, kjer vrsto let, skoraj desetletje nismo imeli dostopa do ustreznih specialistov, ker so bile te specializacije razpisane regijsko. Ker bo potekal razpis tudi na nivoju posameznih izvajalcev in bodo imeli izvajalci celo možnost vpliva na postopek izbora specializanta, je to res dodana vrednost, da se tudi manjše bolnišnice na periferiji lahko razvijejo v skladu s svojimi strokovnimi, poslovnimi in kadrovskimi načrti, za kar so vodstva tudi odgovorna. Veliko je bilo govora o dialogu s strokovno javnostjo. Na odborih smo dobili občutek in tudi iz magnetogramov je razvidno, da dialog stalno teče. Je pa res, kar tudi sama ugotavljam, da je pod nazivom strokovna javnost velikokrat mišljena tudi interesna javnost, in je to precej pomešano. Konkretno, če se držim trenutnega zakona, Zakona o zdravniški službi, so sigurno potekali intenzivni dialogi z mladimi zdravniki, ki se nekako najbolj izpostavljajo kot problem. In seveda je tako potrebnemu kadru treba prisluhniti in sama menim, da smo jim z amandmaji, ki smo jih sprejeli na odboru, in tudi temi, ki jih imamo pred seboj, prišli precej naproti, zelo naproti. Vemo, da že sedaj imajo zdravniki po končani specializaciji obveznost, da ostanejo v regiji, kjer so dobili delodajalca. Zdaj je to preneseno na državo, če bo nacionalni razpis; oziroma na posameznega izvajalca, kjer bo potekalo sodelovanje med vodstvom in izbranim specializantom. In še to, delodajalec, to je zdravstveni zavod, jim mora ponuditi zaposlitev v treh mesecih po končani specializaciji, kar je vendarle za mlade zdravnike neka stabilnost glede zaposlitve, hkrati pa si lahko v teh treh mesecih sami poiščejo zaposlitev. To pomeni, da ta privezanost ni takšna, kot se jo skuša izpostaviti; ampak da je to zelo mehko, z veliko možnostjo izbora in tudi upoštevajoč potrebe in želje teh mladih zdravnikov, predvsem z amandmajem 13. člena, kjer je dobila zbornica še dodatno zavezo, da koordinira možnosti zaposlitve zdravnikov specialistov glede na potrebe izvajalcev in glede na stalno prebivališče zdravnika specialista. Sistem res preprečuje, da bi bil zdravnik iz Pirana morda napoten oziroma bi se čutil dolžnega sprejeti zaposlitev v Mariboru. Vsi ti amandmaji so res kompromis, res korak nasproti mladim zdravnikom; pa vendarle obstaja tudi neka zaveza, da ostanejo v mreži javnega zdravstva za takšno obdobje, kot je obdobje specializacije; kar pa je že sedaj in je čisto normalno pričakovanje. Sama vsekakor pozdravljam rešitve v tem zakonu in mislim, da s temi rešitvami slišimo potrebe pacientov in odgovarjamo na potrebe pacientov ter tudi slišimo in odgovarjamo na problem dostopnosti do storitev tudi na periferiji. Hvala.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Danes razpravljamo o nečem, o čemer razpravljamo že 3 leta, ne konkretno o zdravniški službi, ampak na splošno o problematiki znotraj zdravstva. Zato se čudim, da nekateri govorijo, da bi morali še več razpravljati in še se pogovarjati in še in še in še in še. Do kdaj že?! Do volitev; da ne bomo nič sprejeli? To tako ne gre, preprosto ne bo šlo. Jaz razumem, da si nekateri to želijo, je pa neverjetno, kako poslušam z obeh strani eno in isto zgodbo – nič ni sprejetega, predolgo se čaka, ampak v resnici se nič ne razpravlja in premalo časa je in prehitro greste. Ti dve stvari preprosto ne gresta skupaj. Preprosto ne gresta. In tisti, ki se danes na vse načine otepajo in pravijo, da je nujni postopek nepotreben, ker ni usklajen z interesnimi skupinami; tudi če bi bil redni postopek, na koncu ne bi bilo vse tako, kot želijo interesne skupine, ker to nikoli ni tako in ne more biti. Če vprašate zdravnike, bi morali ta zakon dati njim, oni bi ga morali napisati, mi bi ga morali pa samo še potrditi. In verjemite mi, da tisto bi šele bil grozljiv zakon, ker bi na koncu bil samo še interes denarja. In na koncu se vse konča pri besedi denar, samo to je važno. Interesna zbornica, Zdravniška zbornica, o kateri smo večkrat razpravljali, moram reči, da me vedno bolj in bolj jezi in prepričuje v to, da je to pravi in edini korak, ki ga je treba storiti, ker v resnici, veste, tudi javna pooblastila [[…]]Kaj pa je javno pooblastilo? Ja, denar! Denar dobi zbornica za javno pooblastilo. Tam se vse konča. Saj nihče ne vidi rad, da jim nekdo jemlje, sploh pa če bi na nek način rekli, da jim jemlješ poleg denarja še besedo pri odločanju; pa jim ne. Pa jim ne! S tem zakonom zagotovo ne, ker bodo zraven sodelovali, ker morajo, ker imajo še vedno javno pooblastilo, in to ne eno. Veliko je bilo govora o mladih zdravnikih. Jaz včasih pogrešam, da na teh parlamentarnih razpravah, ki jih imamo na odboru, ni zraven teh akterjev, ki so ponavadi običajno zraven kot zainteresirane skupine na odboru, ker na koncu zgleda tako, kakor da zdaj tu govorimo o ljudeh, ki nimajo več besede. Govorim o mladih zdravnikih. Če so bili zdravniki zadovoljni s podpisom dogovora z ministrico glede svojih plač lansko leto, če se spomnite, ko so nekateri v luft skočili, da so to pretežirana skupina, imamo zdaj problem z mladimi zdravniki, ki so baje nezadovoljni. Jaz moram reči, da sem strašno razočaran, ker na odboru sem jih pozval dvakrat, na koncu pa slišal samo to, da ne znajo definirati, kaj v resnici jih moti. Sicer ne verjamem, da ne znajo; ampak ne upajo si naglas povedati tistega, kar v resnici res hočejo; in tega ne bodo razpravljali. Nekateri kolegi pred mano so danes že razpravljali o tem. Mislim, da je bil Kordiš, kolegica Erika; in so razpravljali o teh famoznih 70 kilometrih. Res je, ni samo to problem. Problem je še nekaj drugega. Problem je tisto, česar ne morejo razčistiti na odboru in ne morejo razčistiti v Državnem zboru. To, da jih lastna zbornica vleče za nos in jim obljublja že leta in leta nekaj stvar, česar potem zbornica ni mogla speljati oziroma dostikrat tudi zaradi tega, ker noče. Saj ta boj med generacijami je vedno obstajal, med mladimi in starejšimi. V Zdravniški zbornici pa sploh. Mlad zdravnik, ki je prišel, je moral leta in leta biti tiho, se učiti in čakati, da nekoč postane zdravnik. In šele ko je postal zdravnik in ko je dobil položaj, pozicijo, takrat je lahko tudi zelo aktivno sodeloval znotraj krogov, ki odločajo. Če mi vprašamo na splošno zdravnike v slovenskem prostoru, saj ne razmišljajo vsi enako. V tem državnem zboru imamo dva zdravnika. Pa če ju vprašate, imata o marsikateri stvari mogoče vsak svoj pogled, pa kar sploh ni slabo, da se ne bomo narobe razumeli. To sploh ni slabo. Je pa zelo pomembno, kadar se sklicujemo na te različne poglede pri sprejemanju določenih aktov. Danes sem ponovno slišal z več strani, da nimamo mreže in da v Zakonu o zdravniški službi nekaj določamo, kar sploh ne vemo, kako bomo potem izvajali z razpisom, ko bomo določali, ker nimamo mreže. Se opravičujem; ko zakon sprejmeš in nekaj z zakonom določiš, vemo pa, da mrežo določa ministrstvo z aktom, ne v Državnem zboru z odločanjem, je več kot jasno, da če želiš izvajati zakon, mora ministrstvo določene stvari in ukrepe narediti; in jo mora določiti. Zato pričakujem, da jo bo določil. Se pa vprašajmo, kako pa zdaj funkcionira stvar. Ali imamo opredeljene zdravnike? Ali imamo jasno postavljeno tako imenovano mrežo, za katero nočemo reči, da je mreža, ampak deluje? Nismo pa z njo zadovoljni. Saj v tem je problem, zato govorimo o mreži, ker hočemo imeti mrežo. Ampak to, kar imamo, deluje kot mreža, samo tega nočemo slišati; in to je problem. Zato danes govoriti, da se sprejema Zakon o zdravniški službi brez soglasja strokovne javnosti, je problem. Če omenjamo besedo sodelovanje, jaz sem v zadnjih treh letih videl to sodelovanje na zelo zanimiv način. Sodelovanje. Kdaj ljudje rečejo, da se z njimi ne sodeluje? Takrat, ko niso sprejete njihove pobude. Pa ne mislim zdaj samo na Ministrstvo za zdravje, govorim na splošno. Rečejo: »S tem ministrstvom, s tem ministrom se ne da pogovarjati.« Ko pa se zadosti večini njihovih želja, pa rečejo: »Mi smo zadovoljni in s tem ministrstvom smo dobro sodelovali in bla bla bla.« Mi pa govorimo, da spreminjamo in postavljamo določene temelje zdravstvenemu sistemu, ki že vrsto let napačno funkcionira in ki ga, zakonodajno gledano, že 25 let nihče ni mogel, ni hotel ali pa ni bila to njegova prednostna naloga, da bi ga spremenil. Ko mi kolegica iz Slovenske demokratske stranke izreče naslednji stavek: »Sami ste priznali, da je to tudi sistemski zakon, pa ga sprejemate po nujnem postopku.« Za božjo voljo, seveda ga sprejemamo po nujnem postopku, ker je dovolj, ker bomo izgubili na koncu denar. Je pa ob tem sistemski toliko, kot je sistemski celoten problem, kaj vse se mora spremeniti. In potem nadaljuje s sistemsko rešitvijo. Potem pa potegne iz sredine nek zakon in reče: »Ta zakon je pomemben, treba ga je spremeniti.« Boste vi povedali, kateri vrstni red bi moralo ministrstvo narediti, da bi bil za vas logičen. Jaz vem, kakšen vrstni red bi naredil, ampak sama kot poslanka poznate tudi naslednji korak. Treba se je usklajevati, treba se je tudi dogovarjati in marsikatero stvar odpiraš tako, da jo boš lahko na koncu tudi zaprl. Vsi vemo, da nas eden najtežjih zakonov še čaka in je pred nami. Ampak brez teh sprememb, ki se zdaj dogajajo, tudi tisti zakon, ki je finančno gledano največji, najmočnejši in najtežji, ne bo funkcioniral. Govorimo o Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Zakaj? Ko bomo sešteli vse zakone skupaj, bomo dobili pravo številko in bomo šele takrat lahko govorili o pravi reformi. Bolj kot se bližamo koncu mandata, bolj nekateri vedo, da prihaja trenutek resnice, ko se bomo morali prešteti in si reči: To sprejmemo ali ne sprejmemo. Potem pa je konec skrivalnic, ko bomo govorili o tem, da rečemo: Treba je narediti spremembo, nihče si ne upa, dajmo, čakamo, et cetera, et cetera. To je problem diskusije, kjer si je treba naliti čistega vina, predvsem pa ne samo da bo čisto; kajti če je čisto, še ne pomeni, da je tudi dobro in užitno. Dobro in užitno bo pa pokazal čas. Za noben zakon, ki se je sprejel, ne moremo tisti trenutek reči, da je odličen. Šele ko ga implementiraš, začneš skozi prakso ugotavljati. In zato smo mi danes tukaj v parlamentu in naslednje generacije v parlamentu, da to tudi konstantno popravljajo. Pri nas imamo pa problem, ker 25 let niti popravljali nismo, niti sprememb nismo naredili. Na koncu trči to, kar ponovim vsakič znova, da vas spomnim, kje je problem. Ni problem samo v bolnikih, v zdravstvu in v tem, da je to za nas najbolj pomembno. Problem je tudi v tem, da hoče nekdo izkoristi priložnost in izbrati pravi trenutek, da se odloča med dvema različnima konceptoma. Tukaj pa nastane širša diskusija, kaj v resnici hočemo imeti – ali hočemo imeti na eni strani čisto privatizacijo zdravstvenega sistema; ali hočemo imeti na drugi strani čisto javni zdravstveni sistem; ali pa hočemo imeti mešan model, ki bo upošteval vse tisto, kar lahko nudi dobrega v tem zdravstvenemu sistemu, predvsem pa na koncu uporabnikom. Danes se na pamet sklicevati in uporabljati besede »samo da bo za pacienta dobro«, jaz še vedno trdim, ne glede na to, kakšni so kazalci, da je alarm in alarmantno, ker si tega ne smemo dopustiti, ampak zdravstveni sistem še vedno deluje. Seveda deluje, brez skrbi, kolegica Brinovšek. Ampak to ni opravičilo, da lahko stojimo, čakamo in prav dolgo razpravljamo, ker bi nekateri radi še razpravljali in še razpravljali, od tu do večnosti razpravljali. Nekje je treba presekati, priti v Državni zbor in povedati, to je danes treba sprejeti, tukaj in tukaj so stvari, o katerih se bomo dogovorili. So stvari, o katerih se dogovarjamo; in so stvari, o katerih se ne bomo niti dogovarjali. To pa je stvar konceptov in politik. Tega nekateri nočete razumeti. Kako to spraviti na skupni imenovalec, kako narediti, da bo stvar in diskusija na koncu uspešna; to je pa stvar umetnosti politike in vodenja. Mi se vsi strinjamo, da so spremembe potrebne ne samo v zdravniški službi, ampak so potrebne spremembe na zdravstveni blagajni, na organizaciji zdravstvenih zavodov, na koncesijah, na mreži, o kateri se vsi obupano pogovarjajo, in tudi pri viru, denarju. Zgodbe se niso zgodile včeraj in predvčeraj. Danes je kolega Gantar razpravljal in malce omenjal potek, kako je izgledalo s specializacijami. Kaj šele, sam sem večkrat razpravljal o tem, ko se je politika v naši državi odločila, da bo preprosto prenesla sredstva na svojo zdravstveno blagajno; saj včasih tega ni bilo. Včasih smo imeli drugje denar, to je bil proračunski denar in se je z njim delalo kot svinja z mehom; in je bilo grozljivo. Vsako trenutno odločitev, ko ti je zmanjkalo denarja, se je nekje odlepilo. Ampak problem je, da je zdravstvena blagajna – takšna, kot je danes – okorela in ne izvaja tiste funkcije, ki se danes kaže v rezultiranju slabega zdravstvenega sistema. Na eni strani ponudniki dajejo takšne cene, po drugi strani zdravstvena blagajna govori, da bo plačala samo toliko in nič več. Vsaka plačana storitev pa je bila slabo narejena, bila dobro narejena ali pa sploh kakorkoli že narejena. Zdravstvena blagajna vse to plačuje in to je tisto temeljno, kar je treba spremeniti. Vendar v vsem tem kolosu, danes govorimo samo o enem segmentu, in to je o Zakonu o zdravstveni službi, in to je problem, ker nekateri nočejo razumeti, da je to del sistema. Vse to je sistem. Hvala.
Besedo ima gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kaj je problem in kaj ni problem našega zdravstvenega sistema? Pa mislim, da ne samo zdravstvenega sistema. Po vseh primerjalnih študijah in tudi v povprečju glede na pogled Evropske unije mislim, da je to, da je v Sloveniji staro prebivalstvo, da imamo za 10 let starejše prebivalstvo, kakor ga ima v povprečju Evropska unija. To seveda stane in to se pozna na vseh. Tudi na prejšnjih odborih, ko smo obravnavali slabo stanje v demografiji in še kje drugje, vse to se odraža. Zdravstvena blagajna je verjetno tista, ki dejansko je zadnja, ki doseže dno oziroma katere se dotakne staranje prebivalstva. Od leta 2009 poteka neka racionalizacija tudi znotraj zdravstvenega sistema in so se v tem času sredstva zmanjšala za več kot 22 %, kar pomeni, da se je v letih od leta 2000 do 2009 porabilo vse notranje rezerve. Seveda so se notranje rezerve porabile tudi na račun izobraževanja, specializacije zdravnikov in tudi na račun nas pacientov, ki imamo čakalne vrste. Nič se ni v tem času spremenilo, ni se spremenil način zavarovanja, ni se spremenil način organizacije. Sistemi se niso spreminjali z varčevanjem in je šlo do te mere, da imamo danes resnične težave v zdravstvu. Imamo to, da se dobavitelje, ki dobavljajo zdravila in vse tisto, kar je potrebno za normalno zagotavljanje zdravstvene varnosti državljanom, omaja. Pravijo, počakajte do septembra, kaj bo. Prišlo bo do zloma zdravstvenega sistema. In ni krivo neko javno-zasebno zdravstvo, v to sem prepričana, ker v slovenskem zdravstvenem sistemu je nekako 18 % koncesionarjev, lahko je kakšen odstotek gor ali dol, ki so del javnega zdravstva. Lahko govorimo o 3 % čistih zasebnikov, ki so izven sistema. In ti 3 % ne morejo omajati kvalitetnega javnega zdravstva. Če vi tukaj to pravite, da 3 % lahko omajajo 97 %, potem ne vem, če govorimo o isti stvari. Se mi zdi, da je pomembno pogledati tudi javno predstavitev mnenj o problematiki v zdravstvu iz januarja 2014, kjer je bilo izpostavljeno, da je treba okrepiti primarno raven oskrbe. In glede na podatke, da imamo v Sloveniji družinske zdravnike v takem odstotku, tukaj je primer z Irsko, pa lahko povem primerjavo s tujino, da imamo mi na 100 tisoč prebivalcev 49,9; kar Slovenijo uvršča v spodnji del seznama vseh držav. To pomeni, da gre na enega zdravnika 2 tisoč 4 pacienti, tujina pa ima na enega zdravnika 367, tukaj je bil primer Irske. To govori, da nekaj ne znamo reševati oziroma da se nismo odločili, da bomo v teh letih okrepili primarno raven. Če misli ta zakon okrepiti primarno raven ter s tem, da bo določila država, kam in v kateri kraj bo šel nek mlad specializant, mislim, da smo tudi na napačni poti. Kot je povedal kolega Gantar, mi imamo ogromno študentov, ki prejemajo državne štipendije, to so strojni inženirji, varilci. Ali bo država določila, da morajo iti vsi varilci v Kočevje ter delati v Yaskawo, ker je tam potreba po takem kadru. Namesto da bi poskušali reševati in se približevati nekemu evropskemu povprečju, gremo mi povsem v nasprotno smer in hkrati dajemo signal, da naj se ti mladi zdravniki čimprej poberejo iz države, drugače jih bo država kot z bičem gajžlala, kam bojo šli; in ne bojo imeli nobene možnosti. Pomislimo, kdo so ti mladi zdravniki. Sposobni mladi ljudje, ki so se posvetili študiju. Velikokrat si rečem, da zdravniki dobro zaslužijo. Jaz pravim, da je vsakemu od nas dano, da lahko postane zdravnik in dobro zasluži. Mi vsi vemo, kakšna je pot do tega poklica. Mislim, da je vsem jasna pot do tega poklica. Se učiti, se marsičemu odpovedati in prideš do tega poklica. Vsakemu je dana možnost in ne smemo na nek očitek reči, da so mogoče na nek način privilegirani. Naš zdravstveni sistem zagotavlja takega, ki ga imamo, glede na evropsko povprečje in ga zagotavljamo z nekako 20 % manj zdravnikov. Seveda je slovenski zdravstveni sistem 30 % cenejši na glavo državljana, kot je povprečen zdravstveni sistem Evropske unije, evropskega povprečja. Smo tako cenejši, da praktično cenejši skoraj ne moremo biti. Ampak treba je pogledati, na kakšen način spodbujati mlade zdravnike, da ostajajo doma, da ostajajo v Sloveniji, tudi če se preselijo v kakšen drug kraj. Saj verjetno imamo vsi v svojih zdravstvenih ambulantah tudi zdravnike, ki so iz kakšnega drugega kraja Slovenije, ne zgolj iz domačega kraja. Moram reči, da velikokrat slišim predstavnike lokalnih skupnosti, da sami iščejo možnost, tudi župani iščejo možnost, kako bi okrepili primarno raven in dobili dobre zdravnike. Pa vendar se mi zdi, da je treba vseeno pogledati tudi v kakšen manjši zdravstven zavod, zakaj je na enega zdravnika 2 tisoč 600 pacientov, na drugega pa 167 pacientov. Potem je tudi v tem sistemu nekaj hudo narobe, da pride do takšnega števila pacientov. Tudi to povzroča čakalne dobe. Če želimo izboljšati stanje, bi bilo potrebno, kot je bilo že od začetka rečeno, da se okrepi primarna raven; vendar ne na način, da boš nekomu diktiral, kako in kje bo živel ter kje si bo ustvaril družino. Mislim, da bi morala biti to kvečjemu spodbuda, da se nekdo nekje najde. In to je velikokrat pogojeno z bližino ali z nekim socialnim okoljem, v katerega želimo, da bi se takšni mladi zdravniki vključevali. Pa še nekaj, kar se tiče sekundarne ravni. Sem se v teh dneh pozanimala, zadnjič je bila tudi na to temo velika razprava – kolega Möderndorferja ni tukaj – kar se tiče internistične prve pomoči (IPP), kakšne dolge čakalne vrste imamo. Mislim, da je povsem neprimerno, da se zdravniki ukvarjajo in iščejo, kam bodo svoje paciente, ki jih tam sprejmejo, namestili. Mislim, da so oni preveliki specialisti in predobro plačani, da bi to počeli; to mora početi ostalo zdravstveno osebje. Vendar ravno na tem področju iščejo zdravniki, kam bodo nekega pacienta namestili, ker je težava s prostimi kapacitetami. Ne vidim, da bi ta zakon prinašal takšne spodbude, da bi bilo naše zdravstvo na pravi poti. In kot sem že povedala, morali bi reševati zadeve, zakaj dobavitelji ne dobavljajo zdravil; in resnično me skrbi, kaj se bo zgodilo v jeseni.
Besedo ima gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Najprej bi rad povedal kakšen stavek na tisto, kar je gospod Jani govoril. Govoril je, da mreže obstajajo in da mi tu ne razumemo, da te mreže obstajajo v zdravstvenem sistemu. Jaz pa pravim, da te mreže obstajajo, seveda, ampak tajkunske mreže; in zato imamo takšno stanje v naši družbi. Zato je takšna situacija v naši družbi, ker obstajajo tajkunske mreže, ne pa tiste, ki bi morale obstajati. Tudi v zdravstvenem podsistemu. In ravno zato ponovno sprašujem ministrico, zdaj pa me, prosim, poslušajte, gospa ministrica! Javno vas sprašujem, pred vso slovensko javnostjo, in zahtevam, da mi na to odgovorite. Kako je mogoče, da v času katastrofalnega finančnega stanja v zdravstvenem sistemu ministrstvo sklene pogodbo za svetovanje brez razpisa z upokojencem, predsednikom Rdečega križa, Dušanom Kebrom za 20 tisoč evrov? Ali je to racionalizacija v zdravstvenem sistemu; ali je to korupcija v zdravstvenem sistemu? Zahtevam, da mi na to vprašanje danes pred vso slovensko javnostjo odgovorite. Tukaj zahtevam, da poveste, kdo je za to odgovoren. Kdo je s tem gospodom to pogodbo podpisal? Ker točno vemo, njegovo svetovanje pelje kompletni zdravstveni sistem nazaj v socializem in čisto centralizacijo. In ravno tukaj in v tem segmentu imamo probleme. Na to opozarjajo vsi, ki se v stroki spoznajo na to problematiko. Zdaj pa h kolegici Dekleva, ki je danes tako lepo govorila o 3 tisoč 800 mladih zdravnikih. Jaz sem tudi na Twitter napisal, naj si mladi zdravniki preberejo to, kar je danes gospa Dekleva o njih govorila. Tako zaničevalno, tako pokvarjeno, tako grdo in tako dalje. Tako se ne dela. Oni so Mladi zdravniki Slovenije in imajo pravico povedati na Odboru za zdravstvo svoje mnenje, ker tukaj ga ne morejo. In noben od članov odbora ali poslancev nima pravice njih spraševati, kaj oni mislijo. Oni tam povedo, mi pa o tem razpravljamo. Ampak kljub temu so oni poslali na klopi vseh poslank in poslancev naslednji dokument, ki ga ima v roki tudi Erika Dekleva. Če je ta dokument, ki so ga oni poslali, prebrala, ne bi mogla tako razpravljati danes v Državnem zboru, da ne vedo, v čem je problem v tem zakonu, ki se dotika njih. In jaz bom zdaj prebral vse tisto, kar so ni povedali. Povedali so naslednje, Erika, poslušaj, prosim lepo: »Kot najbolj sporne spremembe zakona vidimo sledeče: ukinjanje možnosti ponovne prijave na razpis specializacij za javno mrežo; do sedaj veljavna enkratna menjava je dopuščala možnost menjave v primeru objektivnih razlogov. S prenosom načrtovanja specializacij iz ZZZS na Ministrstvo za zdravje lahko vodijo določanje števila razpisnih mest, predvsem za potrebe posameznih zavodov, pri čemer pa ni poskrbljeno za nacionalni interes. Število razpisanih mest za nacionalni razpis mora biti primerno določeno in v znatno večjem obsegu kot za posamezne zavode.« To je v oklepaju. »Tretjič. Zahteva po zaposlitvi mladega specialista na prvo prosto delovno mesto ne glede na kraj bivanja in kraj zaposlitve med specializacijo. Četrtič. Nedorečenost časovnega okvirja, v katerem bi se moral mlad specialist zaposliti, da ne bil dolžan vračati stroškov specializacije. Petič. Zavezanost in finančna obveza mladega specialista k zaposlitvi v javni mreži oziroma znanemu zavodu, ki ga tako spravlja v neenakovreden položaj glede na delodajalca, ki nima tovrstne obveze. (Delodajalec ni zakonsko zavezan, da mladega specialista zaposli, in nima posledičnih finančnih obveznosti, če ga ne zaposli. Niti ni mlad specialist odvezan svoje obveze, če ga delodajalec ne zaposli). Šestič. Možnost opravljanja samostojne dejavnosti specializantov primarnega nivoja v zadnjem letniku brez ustreznih organizacijskih rešitev in nadzora mentorstva.« To so tiste stvari, na katere so opozorili mladi zdravniki. Gospa Dekleva, upam, da ste to slišali zdajle, da si to zapomnite in ne berete nekih magnetogramov, ki ste jih pač prej poskušali tukaj predstaviti; s tem pa ste poskušali popolnoma vreči črno piko na Mlade zdravnike Slovenije. To je pa nedopustno. Tukaj ste imeli dokument. Ta dokument bi prebrali, ne pa magnetograma. Ljudje, posamezniki lahko kakšno stvar povedo drugače kot tisto, kar zapišejo na papirju, ki je pa zelo jasen. Zelo jasen. Vsi poslanke in poslanci v Državnem zboru ste to prejeli. In dali so tudi eno primerjavo. Mladi zdravnici, ki z družino živi v kraju A in je v tamkajšnji bolnišnici ravno končala specializacijo, v tej bolnišnici ne ponudijo nadaljnjega dela, ji ga pa ponudijo v kraju B, kjer se tudi zaposli. Ker je kraj B v drugi regiji Slovenije, je zdravnica tožena za strošek specializacije. V kašni normalni družbi živimo, vas sprašujem. Mladi specialist ima tako obvezo, da se zaposli v regiji svoje specializacije, nima pa zagotovila, da bo službo specialista tudi dobil, sicer je pa kaznovan in mora vračati stroške. Kaj ste normalni, no?! Ali ste normalni ljudje v tem našem parlamentu?! In potem govorite, da mladi zdravniki ne vedo, kaj govorijo. Kdo si to dovoli? Kdo ima pravico v imenu 3 tisoč 800 mladih zdravnikov, ki so vsi izjemno visoko izobraženi, visoko izšolani, petkrat bolj kot pa večina nas, ki sedimo tukaj v parlamentu. In si mi dovolimo na tak način njih zapostavljati, jih ogovarjati s takimi neumnostmi, kot sem jih danes tukaj poslušal. In še enkrat, spoštovani kolegice in kolegi! Še enkrat bom povedal to, kar sem povedal na seji Odbora za zdravstvo. Mi tukaj ne govorimo o politični pripadnosti, o strankarski zgodbi; ampak govorimo o problemu. In želim, da ta državni zbor, vsi tisti, ki sedimo v tem državnem zboru, ne glede na politično pripadnost, ne glede na to, kdo je v kateri stranki, stopimo skupaj in poiščemo ustrezne rešitve, da bo zdravstveni sistem boljši, da bomo zmanjšali čakalne vrste, da bomo naredili tisto, kar je potrebno, da se bodo lahko mladi zdravniki zaposlovali in ne odhajali v tujino. Da bomo storili to, da bodo zadovoljni zdravniki, mladi zdravniki, medicinske sestre in predvsem pacienti. To je naša skupna naloga, to je naša skupna odgovornost in nihče tukaj nima pravice predstavljati stvari na tak način, da se tukaj delimo na vaše in naše. To je nedopustno. Tega imam dovolj in to sem povedal že stokrat v tem državnem zboru. Povedal sem na vsaki seji odbora in še enkrat bom ponovil, stokrat bom ponovil, dokler ne boste razumeli. In tukaj niste vi in mi, tukaj smo vsi soodgovorni za to, kako bo stvar tekla naprej, vendar zaenkrat ima škarje in platno v rokah koalicija. In kolega Jani je tukaj danes govoril o vseh problemih, zakaj je toliko problemov v zdravstvenem sistemu, da je to že iz preteklosti. V koliko koalicijah je sedel? Štirih ali koliko. Jaz sem praktično sedel samo v eni, on pa v štirih. In kaj ste naredili tisti, ki ste v toliko koalicijah sedeli? To je veliko vprašanje. Tokrat pa moram reči tudi za Desus in Socialne demokrate, kaj je bilo narejenega. Da temu tokrat Desus nasprotuje, hvala bogu, vam vsa čast, da ste se enkrat postavili pa rekli – stop, od tukaj naprej več ne gre. Čeprav ste rekli, da zakonu ne boste nasprotovali; že to mi je sporno. Toliko problemov, toliko nasprotovanj v besedilih v sami razpravi, potem pa rečete – Mi zakonu ne bomo nasprotovali, ker pač je ena stvar notri, ki mora iti skozi. Kakšno sprenevedanje je to? Kakšna odgovornost posameznih poslanskih skupin znotraj koalicije je to? Lepo vas prosim, na tak način te države ne bomo pripeljali nobenega koraka naprej. Nobenega. Da lahko lobiji in tajkunske mreže, o katerih govorim, tudi v zdravstvenem sistemu določajo, kako se morajo kakšne stvari razvijati; in da nekdo, ki je bil nekdaj minister, pri starosti 70 let svetuje sedanji ministrici za 20 tisoč evrov; je to pravi način, pravi pristop?! Spoštovana koalicija, ali to rabimo mi? Ali vi mladi, ki sedite tukaj, nihče izmed vas ni sposoben, da bi lahko ministrici svetoval? Niti eden. Ali nimate nikogar v družini, nimate v širšem krogu človeka, ki bi lahko svetoval, ki bi si denar zaslužil, ki gleda na življenje drugače, ki ni obremenjen s socialističnim sistemom in s preteklostjo? To vas sprašujem. In še enkrat vam govorim in še enkrat poudarjam, želimo si, da bomo pomagali ljudem; ne pa da se delimo na naše in vaše. Temu moramo narediti konec. Tudi esemcejevci, če mislite vseskozi delati to, delate škodo predvsem sebi. Jaz tega več ne želim poslušati, ne glede na to, v katerem letu mandata smo. Dejstvo je, da ljudje imajo poln kufer laži, poln kufer zavajanja, poln kufer tega kupčkanja, poln kufer deljenja na naše in vaše. Ljudje želijo rešitve. Tisti, ki čakajo toliko in toliko dni na kakršenkoli poseg, predvsem pacienti, ki prej umrejo, preden pridejo do rešitev. In danes se pogovarjamo o javnem zdravstvu. Kakšnem javnem zdravstvu?! Kakšnem javnem zdravstvu, vas sprašujem, če mora vsak že skoraj vse plačati, kakšno javno zdravstvo je to. Vsako zdravilo, ki ga kupiš, ga moraš skoraj doplačati. Če hočeš priti pravočasno na vrsto; prideš pravočasno, ampak moraš plačati. In vi meni govorite o javnem zdravstvu. Ja, kje živite?! Ali pa se delate direktno norca iz mene, ali se delate direktno norca iz celega slovenskega ljudstva. Da vam ni nerodno, pri svetem bogu. Vsaj povejte to, kar mislite, ampak povejte: To lahko naredimo, tega ne moremo narediti, ker nam strici iz ozadja tega ne pustijo. Če imamo take svetovalce, kot je Dušan Keber, potem je logično, kam gre ta zgodba. Potem je logično, da gre v totalni propad. Totalni propad. In jaz tega več ne bom gledal, poslušal in si tega dovolil, ker je to nedovoljeno, nedopustno in skrajno neodgovorno od vseh, ki sedimo tukaj. Tukaj nas je kar nekaj ljudi, ki se trudimo in se borimo za to, da bi šli ljudem na roko, ne bi poslušali take neumnosti, kot jih klatijo tukaj nekateri pa pravijo, da je vse okej in vse super; na koncu pa ugotavljamo, da vse ključne strokovne institucije znotraj podsistema nasprotujejo rešitvam, ki so predlagane. Ne razumem tega, kako lahko to spregledate, pa ste inteligentni ljudje tukaj notri, sem prepričan, sicer ne bi bili poslanci ali poslanke, se opravičujem. Ne razumem, da tega ne razumete, čiste kmečke, enostavne logike. Najraje je biti nič pameten, najraje imeti nobenega doktorata. Zato pa imamo strokovnjake po posameznih področjih, da nam svetujejo pa rečejo: To je prav, to ni prav. Politika pa pač potem odloči. Jaz mislim, da mora odločiti tako ali pa vsaj v večini tako, kot mislijo strokovnjaki, če so strogo specializirane stvari. In zdravstveni sistem je eden izmed teh podsistemov, kjer si velikih napak ne moremo privoščiti, ker je sistem zavožen do skrajne meje. Do skrajne meje. Z vsemi ukrepi, ki so bili v tem mandatu narejeni, ste uničili vse, kar je mogoče. Če je vse v rdečih številkah, kaj še slabšega lahko narediš?! Imam neke papirje zložene, ki bodo pravočasno predstavljeni, kjer piše, da bomo do jeseni kolapsirali. Na drugi strani pa pravimo, da ni problema dati denarja – 100 milijonov, 200 milijonov, 300 milijonov, 500 milijonov. Ni problema. Samo kje ga vzeti? Spet si ga moramo sposoditi pri 33 milijardah evrov dolga, pa pri milijardi in pol evrov obresti, ki jih plačujemo. Kdo bo to plačal? Sprašujem, dragi moji kolegi in kolegice. Saj ni problema reči – bomo dali in rešili problem. Rešili ga bomo za nekaj minut. Kaj pa potem? Kje so pa tiste ključne strateške rešitve, ki bi jih ministrstvo že zdavnaj moralo prinesti, pa jih ni prineslo. Prinese pa skrpucala, ki jih noben ne podpira, razdvaja našo družbo, razdvaja strokovno javnost in tako dalje. Ali je to to, si to želite? To delate in to je nedopustno. Zato, ministrica, glejte, šila in kopita, dajte priložnost tistim, ki se spoznajo na stvari. To naredite, vam jaz povem, ker to je edino, kar je v tem trenutku še lahko koristno za zdravstveni podsistem ali sistem. In s celo ekipo, ne samo vi, tam vas mora iti kar 80 %. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, preden nadaljujemo, mi dovolite, da vas samo opozorim, kolikor se le da in čeprav dopuščamo relativno široko razpravo, da se le držimo okvirjev točke dnevnega reda. Ugotavljam, da je še želja po razpravi. Gospa Dekleva, želite repliko ali želite razpravljati? Replika, gospa Erika Dekleva.
Seveda moram replicirati, ker sem bila tolikokrat omenjena. Kolega Pojbič, ali me nisi poslušal, ali nisi bil natančen, ali pa po vsej verjetnosti oboje. Jaz sem res prebrala magnetogram; ravno zato, da bi se izognila takšnim nekontroliranim izbruhom, ampak pri tebi to ne pomaga. Magnetogram je natančen zapis izgovorjenega. Natančen zapis. Nič mi ne mahaj, jaz bom prebrala tisto, kar jaz želim. Tisto, kar jaz želim, to je moja razprava, zato bom razpravljala, kot mislim, da je prav. Prebrala sem magnetogram in omenjala gospo Brigito Jazbar. Točno tisto, kar je izgovorila, sem prebrala, tako da ne razumem, v čem je problem. Ti oblikuj svoje razprave, kot ti misliš, da je prav; jaz bom pa svoje tako, kot jaz mislim, da je prav. Ko berem magnetogram, pomeni, da berem nekaj, kar je bilo izgovorjeno; in nič več in nič manj. Seveda bi lahko prebrala tudi kakšno neumnost, ki si jo izrekel ti, ampak potem bi seveda tukaj brala tri dni. Hvala.
Kolegice in kolegi, želi še kdo razpravljati o 9. členu ter amandmaju poslanskih skupin SMC in SD? Ugotavljam, da ja. Gospod Jože Tanko, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi pričakoval, da bi ministrica zbrala toliko korajže, da bi vstala in dala kakšen odgovor na to. Tu pa sedi tukaj cel čas, se nekaj pomenkuje z eno ali pa predvsem z drugo kolegico in gleda nohte, ali so še v redu obarvani ali niso. To se dogaja. Če bi kamera pokazala, bi to lahko videli. To pomeni, da ministrstvo oziroma ministrica nima nikakršnega odnosa do tistih, ki pri tej točki razpravljamo. Ne vem, zakaj sicer predlagate zakon, da ga sprejme Državni zbor. Naredite to na Vladi, tam sprejmite neke druge podzakonske ukrepe in delajte naprej. Če pa pridete z zakonom, potem pa pričakujemo v Državnem zboru neko korektno razpravo, korektne odgovore in predvsem odzive tistih, na katere te razprave letijo. Žal od vseh teh dilem, ki sem jih slišal ali v svoji pisarni ali zdaj tukaj neposredno, pač ni kakšnih intenzivnih odzivov ali pa sploh želje, da bi se karkoli dogajalo. Ministrica porabi pol časa za to, da s prstom pokaže, da podpira razpravo svojega koalicijskega ali strankarskega poslanca, to je vse, kar naredi. Najbrž to ni to. Tisti, ki predlaga zakon v Državni zbor, ki ga tudi zagovarja, za njega utemeljeno mislimo, da je strokovnjak na tem področju, da nekaj ve o materiji, ki jo predlaga, ampak očitno se čedalje pogosteje dogaja, da ministri pridejo v Državni zbor in porabijo čas za to, da se ukvarjajo z raznimi drugimi pritiklinami, za odgovore pa časa ni in jim čas ostaja. Tu je bilo povedanih veliko dilem o tem, ali javno ali zasebno ali kakšno zdravstvo. Mi želimo dobro zdravstvo, predvsem ali izključno dobro zdravstvo. Kako je to organizirano, je stvar tistega, ki sistem vodi. Mislim, da oblika, forma, to, kar poslušamo, pač ni zagotovilo, da je to zdravstvo dobro. Naloga ministra, naloga politike je, da zagotovi, da imamo dobro zdravstvo. Zdravstvo, o katerem govorite in za katerega tako navijate, ne vem, če strokovno sodi v dobro zdravstvo, vendar organizacijsko, predvsem pa v finančnem delu to ni dobro zdravstvo, ker je prišlo ven, da je cel kup korupcije v tem javnem sistemu. Težko boste koga prepričali, da se ob vseh teh ugotovitvah v zvezi s preplačili raznih materialov, ki se stekajo na določene račune, na določene kanale – gre pa za trikratna do petkratna ali celo večkratna preplačila – s tem denarjem ne bi dalo kaj dobrega narediti. Po vprašanju števila operacij, po vprašanju posodobitve opreme, po vprašanju skrajšanja čakalnih dob, nagrajevanja zdravnikov in tako naprej. Če te ugotovitve, ki jih sedaj slišimo na preiskovalnih komisijah, apliciramo na sistem, potem to pomeni, da v zdravstvenem sistemu izgine približno 20 % denarja bruto na toliko, bruto prispevkov v zdravstveno blagajno. Toliko približno je, ne vem, nekaj za plače, drugo za investicije in ostale stvari. Se pravi, če to zdravstvo s takim načinom funkcionira, potem ni noben problem z nekim ustreznim posegom, neko ustrezno organizacijo dobiti 100, 200, 300 milijonov evrov znotraj zdravstvenega sistema za izboljšave v zdravstvu. To se pravi za povečanje števila operacij na vseh področjih ali pa števila posegov, pregledov in tako naprej, za plače, za dodatne investicije in tako naprej. Nobenih težav ni. Ampak očitno vse to, kar se ugotavlja, ne gane nikogar, pravzaprav nasprotno, čedalje bolj se vztraja pri tej nezdravi praksi, čedalje bolj. Čedalje bolj intenzivno se te zadeve branijo in najbrž je cilj teh floskul o javnem zdravstvu samo to, da se ščitijo privilegiji tistih, ki so si sistem uzurpirali, nastavili kanale in zajemajo iz tega bogate, visoke zneske, ki jih deponirajo, ne vem, v obliki nadstandardnega premoženja po raznih marinah ali pa še kje drugje. To je, po moje, bila prva naloga, ki bi jo moralo ministrstvo narediti. Drugi del, ki smo mu priča že 20 in več let, je pomanjkanje zdravnikov in drugega osebja v zdravstvu. Najprej stomatologi in tako naprej, pa nova fakulteta v Mariboru, pa še kar naprej se ukvarjamo s pomanjkanjem zdravnikov, kljub temu da je import zdravstvenega osebja relativno velik. Ne razumem, da se – že sam sem skoraj 20 let poslanec – v tem obdobju ni uspelo niti približno narediti neke sheme in ugotoviti dejanskih potreb. Stalno nekje nekaj manjka, enkrat radiologi, enkrat anesteziologi, enkrat operaterji, enkrat srčni kirurgi in tako naprej. Kar naprej je nekaj. Mislim, da je očitno, da se na tem področju enostavno ne zna oziroma najbrž predvsem noče narediti neka korektna shema, ki bi pokrila potrebe, ki jih v tej državi potrebujemo za vzdrževanje primernega zdravja državljanov. Tudi to, kar se zdaj dogaja z mladimi zdravniki, ki so izrazili željo, da bi se določene stvari spremenile, zagotovo ne vpliva pozitivno na naš izobraževalni sistem v zdravstvu. Mi smo bogata država, če si privoščimo, da gre 300, 400 ali pa 200 zdravnikov v tujino, izobrazili smo jih za tuje ustanove in tuje države. Mi smo plačali vse, zato da gredo. In potem se ukvarjamo še s tem, komu, ki pride k nam od drugod, bomo dali licenco. To počnemo, dvakratno delo, trikratno delo, stroški enormni, izgubljamo pa domač in najbrž tudi kvaliteten kader. Če dobijo brez problema delo v tuji zdravstveni ustanovi, so celo vodje oddelkov, pri nas pa ni bilo mesta za njih ali pa so jih tisti, ki so v določenih mrežah, izrinili, potem je nekaj hudo narobe. Če ministrstvo nima neke ambicije, nekega interesa, da bi se za tiste, ki želijo, te razmere prilagodile njihovim interesom, da bi ostali tukaj, potem se vodi proti njim specialna vojna, se pravi, naredi se vse, samo da gredo, da se bodo potem neke druge stvari dogajale. Zdi se mi čedalje bolj, da je to, kar se dogaja v zdravstvu, da se kar naprej ustvarjajo stalni problemi, predvsem s politične ravni, neka sistemska igra, da se ljudje in politika ukvarjamo s stanjem v zdravstvu, v bistvu pa tisti, ki so zadaj – recimo, imamo žilne opornice in ostale materiale – samo lepo lupijo, lupijo, lupijo in odnašajo denar iz zdravstvenega sistema. Najbrž je vsa ta igra, ki smo ji priča tukaj danes, pa tudi v vseh prejšnjih letih tega mandata in še prej, zgolj igra, kako zaposliti javnost, da se ukvarja sama s sabo, da nekateri, ki so še zdaj, kljub vsem ugotovitvam, privilegirani in nedotakljivi, te stvari delajo naprej in perejo denar iz tega sistema ven. Zanimivo je tudi to, da je izjemno težko, kar zadeva ta konkretni zakon, dobiti nekoga, ki zakon podpira, izjemno težko zunaj SMC. Razen teh 37 poslancev pa ministrice z ekipo pri tej razpravi ne slišiš dobrega mnenja o tem zakonu. Pa če vzamete strokovna združenja s področja zdravstva, ravno tako. Torej, prepričujete nas, da je to dobro, da se to tako dela. Sprašujem vas, ali je to res tako dobro, da se mora tako delati. Takih neumnosti in takih predlogov, ki jih nihče ne podpira, se ne da sprejeti drugače kot s političnim nasiljem, in to počnete. To, kar se zdaj dogaja, izsiljevanje znotraj koalicije, to je politično nasilje, ki se dogaja zato, da se neke slabe stvari sprejmejo, zastavijo novi problemi, nove težave, in na novo in še bolj poglobljeno se bo javnost ukvarjala sama s sabo. Žal ni cilj, gospa ministrica, da bi vi karkoli v tem zdravstvenem sistemu rešili, ta cilj ste vi že prekrižali z dnem imenovanja. Vaš cilj je, da se problemi odpirajo, da se težave poglabljajo, da se ljudje in tudi politika ukvarjajo z vsemi drugimi stvarmi, vi ste pa pač veselo tam na piedestalu, zato da ščitite tiste, ki so zadaj glavni koristniki bonitet, virov in tako naprej v zdravstvenem sistemu. Kar zadeva pa naš predlog interpelacije, moram reči, da smo že prvega vložili prepozno. In prvi je bil utemeljen. S tem, s čimer prihajate in kar prinašate dodatno v Državni zbor, se ta utemeljenost samo še povečuje. Če ne boste ali sami šli ali če ne bo interpelacija izglasovana, potem se bo vedelo, kdo podpira vse te slabe prakse, ki so se nakopičile in nadgradile v tem vašem obdobju. To so imena in priimki tistih, ki se o tem ne bodo hoteli izreči ali pa vas bodo zaradi, ne vem, kakšnega pogoja predsednika Vlade naredili. Tudi predsednik Vlade je dal besedo, da se bodo nekatere stvari v kratkem času uredile. Pol leta je minilo, se ni zgodilo nič. Kar ste prinesli, je padlo, tole, kar boste zdaj na silo spravili čez, je slabo, je nikakršno. Za takšno delo vas lahko samo politično ščitijo vaši partnerji, kakšnega priznanja, pohvale za svoje delo si zaslužiti ne morete. Upam, da se agonija na tem področju ne bo več dolgo vlekla naprej. Toliko v razpravi, ampak predvsem bi pa rad slišal kakšen odgovor, ministrica. Nohte imate lepe, to vidimo, ampak radi bi odgovore, ne manikiro.
Ugotavljam, da še obstaja interes. Prosim vas za prijavo k razpravi. Prijava poteka. Besedo ima gospod Jernej Vrtovec.
Najlepša hvala. Po vsej zakonodaji, ki jo sprejemamo v parlamentarno proceduro s strani Ministrstva za zdravje, se v bistvu zdi – iz tistih velikih besed, »decembra leta 2016, do konca meseca, na začetku leta« in tako dalje se je podaljševalo, bomo dobili sistematično zdravstveno reformo – da prejemamo v parlamentarno proceduro zakonodajo, ki se spreminja zgolj in samo zato, da lahko rečemo, da se nekaj spreminja, brez tehtnih premislekov, brez da bi bila zakonodaja, ki prihaja v parlament, vsaj usklajena. Pa ne s komerkoli v politiki, da bi rekli, so se prišli pogovarjat v opozicijo, potrkali so na vrata Nove Slovenije, ampak da bi bila usklajena vsaj med deležniki in med koalicijskimi partnerji. Tako pa prihajamo v ene konfuzne situacije, ker v bistvu tudi levi del dvorane odklanja podporo, ker se zakonodaja, v tem primeru Zakon o zdravniški službi, spreminja skozi parlamentarni postopek v bistvenih elementih. Tako je bilo skozi amandmaje še danes pri tem zakonu. In ob tem dobivamo gradiva z več 10 stranmi po skoraj vseh amandmajih na sam odbor in tam se v bistvu zakonodaja v bistvenih elementih spreminja, dopolnjuje, dodaja, odvzema. Brez usklajenosti. Zaradi tega ta občutek, da se nekaj dela zgolj in samo zato, da se nekaj dela, očitno ne vara. In kot kaže, so ta občutek dobili tudi nekateri poslanci vladajoče koalicije, ko z dvomom sprejemajo spremembe te zakonodaje, ko odklonijo podporo, tukaj imam v mislih zlasti Desus. Dialoga ni, gospa ministrica, in to so vam nekateri očitali – veste kdaj? Že preden ste začeli govoriti o tem, da bomo začeli decembra meseca spreminjati zakonodajo. Nekateri so opozarjali Novo Slovenijo na to, da ste oseba, ki ni kaj preveč pripravljena se pogovarjati, že takrat, ko smo se pogovarjali o vstopu v vladajočo koalicijo, o sodelovanju. Že takrat so prišla opozorila, da bo s to nemogoče delati. Da dialoga ni, žal občutijo – ne mi politiki, ampak vaši ključni partnerji – zdravniki, mladi zdravniki. Tisti, na katere bi morali staviti največ. Tisti govorijo, da se ne da pogovarjati, da prihaja do neusklajevanja, Zdravniška zbornica je kritična. Samo tisti so z vami v teh postopkih, ki so odvisni od finančnih bombončkov. Samo ti. Ampak ključni deležniki, zlasti imam tukaj pred očmi mlade zdravnike, pa so zelo nezadovoljni in vedno več je tistih – ne samo na podlagi te zakonodaje, ki se danes spreminja, ampak tudi druge zakonodaje, zlasti Zakona o zdravstveni dejavnosti – ki se odločajo, da bodo šli iskat priložnosti v tujino. Kakšne obete imamo mi ob tem, ko omejujemo delo zdravnikov, ko jim ne damo priložnosti, da bi lahko tukaj razvijali svoje potenciale? Kakšno imamo prihodnost? Bore slabo. Primorani bomo imeti tiste najslabše, negativno selekcijo bomo dobili s takšnim načinom delovanja, če se bomo tega delovanja še naprej posluževali. 400 brezposelnih zdravnikov, kajti mnogo je tudi tistih, ki niso prijavljeni na Zavodu za zaposlovanje, na Zavodu za zaposlovanje je prijavljenih nekaj več kot 100 zdravnikov. Ampak mnogo je po podatkih Zdravniške zbornice neprijavljenih, zaradi tega bodimo kar se da točni pri navajanju teh podatkov. 400 zdravnikov je v Sloveniji brezposelnih in nimajo tukaj priložnosti. Poudaril bi še problem financiranja, finančne težave. Ministrica, glejte, vi pridete pred Vlado, enostavno nekaj rečete, potem pa naslednji dan prvi skoči Karl Erjavec v zrak pa Desus, potem naslednji dan že vaša partnerica v Vladi, znotrajstrankarska partnerica, finančna ministrica Vraničar, ki reče: »Ne, tega denarja pa mi nimamo, mi ga ne bomo dali.« Tukaj ne gre več za neusklajenost, ampak za neko konfuzno situacijo, ko gre za popolne konceptualne razlike znotraj iste, vladajoče stranke, največje vladne stranke. Jaz se sprašujem, kako boste vi pripravljali spremembe, ki bi jih morali že decembra, kot ste dejali in obljubljali koalicijskim partnerjem ter javnosti, če vas naslednji dan za to, kar rečete, oklofuta pol koalicije. To tako ne gre. Finančna ministrica je včeraj jasno dala signal glede novih 100 milijonov, ki so potrebni. To na takšen način ne bo šlo. In z denarjem je vedno tako. Če mislimo mi dajati finančna sredstva v zdravstvu kar tako pavšalno, kot se zdaj govori, bo ta denar samo tja zmetan, vržen, sprememb pa brez strukturnih sprememb ne bo, ljudje jih ne bodo občutili. Samo z dodatnimi finančnimi vložki mi težav v našem zdravstvu, zlasti težav v obliki čakalnih vrst ne bomo rešili, ampak moramo strukturno spreminjati celotno zgodbo. Da se dotaknem še tega zakona. V čem se bo stanje v slovenskem zdravstvenem sistemu spremenilo, v čem bodo pacienti, državljanke in državljani imeli boljši zdravstveni sistem čez eno leto, če se bo sprejel ta zakon? V čem bodo boljši zdravniki? Prvič, ta zakon podaljšuje dobo izobraževanja zdravnikov. Drugič, ta zakon je porok, da bo še več mladih zdravnikov šlo v tujino. Torej, v čem mi izboljšujemo položaje zdravnikov, v čem približujemo celotni sistem ljudem? V čem? Zakaj bo čez eno leto naš zdravstveni sistem na podlagi te zakonodaje boljši? V čem skrajšujemo čakalne vrste? Ta zakon bi lahko bil tudi korak k temu, da bi čakalne vrste skrajšali. Lahko bi, pa nimamo na to nobenega odgovora ne skozi današnjo razpravo ne skozi sprejemanje zakona na matičnem delovnem telesu, kjer se je vnela huda razprava zlasti znotraj koalicije. Pri takšnem delu se resnično sprašujem, kaj še veže nadaljnje delovanje. Saj v bistvu ne rabite opozicije po tem, ko se take diskusije vijejo znotraj Vlade. Želim si, gospa ministrica, da bi glede na to, da imate trdno podporo predsednika Vlade in da za vaše slabo delo nosi odgovornost predvsem on, končno videli, da zgolj in samo spremembe zato, da bomo rekli, imamo spremembe – to ni potrebno. Ni treba takšnih zakonov dajati v parlament. In če smo že govorili o reformi, veste, v Novi Sloveniji smo imeli pred očmi drugačno reformo, reformo v samih temeljih našega zdravstvenega sistema, kajti tam je najbolj bolan. Samo metanje denarja v zdravstveni sistem situacije ne bo rešilo. Skrajševanja čakalnih vrst to, da vi rečete, potrebujemo več finančnih sredstev, ne bo rešilo. Tudi e-napotnica je v bistvu zelo analogna, vaša e-napotnica, ki jo moraš zapakirati v kuverto pa poslati naprej. Ja, hvala za »e-napotnico« v e-dobi. In še enkrat poudarjam, ne biti analogna ura v digitalnem svetu. Povsod po svetu se pogovarjamo o konkurenčnost, o zdravi tekmovalnosti, ki naj bo porok temu, da pridemo do določenih izboljšav. Ali mislite, da bi bil Peter Prevc tako dober skakalec, če ne bi imel tako močne konkurence? Ne bi bil. Ministrica, sprostite tekmovalnost na področju zdravstvenega zavarovanja in tekmovalnost, konkurenčnost med izvajalci zdravstvenih storitev, to, kar predlagamo v Novi Sloveniji. Škoda, ker ne posvojite, kajti predlagamo stvari, ki jih povsod po svetu poznajo, v Sloveniji pa jih odklanjamo. Povsod jih poznajo. Ne vem, kaj je tukaj tako slabega, če bi lahko imel državljan ali pa državljanka priložnost izbrati in odločati o tem, kakšen bo njegov potek zdravljenja, da bo rekel, imam priložnost izbrati tisto zavarovalnico, ki jo želim izbrati, in tistega izvajalca zdravstvenih storitev, ki ga jaz želim imeti. Tukaj je ta temeljna svoboda posameznika, ki jo sicer skozi to zakonodajo, ki jo tudi danes sprejemamo, ali pa z zakonodajo, ki jo imate v mislih, da bi jo pripravili, v bistvu odrekamo. Tako da jaz si želim, da bi – žal v tem mandatu, kot kaže ne bo prišlo do tega, ampak v naslednjem mandatu, ko bo Nova Slovenija vodila zdravstveni resor, gospa ministrica, takrat bo konkurenčnost v zdravstvenem sistemu tista, ki bo spreminjala zdravstveni sistem v samih temeljih, in bomo končno postali na področju zdravstva malce bolj normalna država. Tudi v tem pogledu, da v teh poletnih mesecih, v tej vročini – pojdite v klinični center pogledat na urgenco, na 28, 30 stopinjah Celzija so pacienti hospitalizirani. To je naš zdravstveni sistem, ki bolj spominja na Burkina Faso kot na državo v Evropski uniji. Dokler ne bo teh strukturnih reform v samem temelju, bodo naše državljanke in državljani še naprej podvrženi nečloveškim razmeram v zdravstvu. Dejansko trpijo ti ljudje.
Besedo ima gospod Primož Hainz.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Težko, bom rekel, poslušam take razprave, medtem ko celo razvit svet ugotavlja, da popolna privatizacija pravzaprav ne pelje k rešitvam problemov, obratno, zapleta jih. Mi imamo še vedno tu poslance, ki bi absolutno vse radi prodali tujcem in seveda tudi sprivatizirali zdravstvo. Ampak se nisem oglasil zato. Moram reči, da sem skoraj mislil proceduralno, ampak v redu, ker sem pač zadnji na spisku, sem rekel, da bom se prijavil za razpravo. Gre za to, da je zadnjič kolega iz SMC začel z nekimi gerontološkimi izhodišči, danes je kolega Marijan Pojbič govoril o nekem 70-letniku, ki piše neke dokumente. Jaz bi lepo prosil, da v Državnem zboru takega fašizma na starostno zgodbo ne počenjamo. Mislim, da ta zbor ni vreden takega zaničevanja, govoriti o letih. Mislim, da ni korektno. Pustimo zdaj dr. Kebra – jaz ga sicer zelo cenim, ampak je izven diskusije – ampak govoriti o starosti kot o nekem problemu, ki ga povezujemo s tem, da je nekaj slabo, bi pa lepo prosil, da tega ne počenjamo. Omalovaževanje starejših mislim, da v principu ni v redu, jaz osebno sem pa tudi sam užaljen. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Primož Hainz. Jaz sem se sicer v drugačen okvir postavil, ko sem želel poslance omejiti na razpravo, zaradi katere smo danes tukaj. Ugotavljam, da je še interes. Replika, gospod Marijan Pojbič. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Moram reči, da je to, kar je gospod Hainz zdaj govoril, smešno. Jaz nisem govoril o letih, govoril sem pač [[…]]Kompletno je poslušal mojo vsebino, kaj sem želel povedati, bi pa lahko razbral, kaj so bile moje ključne misli. Mislim, da jih ni treba ponavljati, ampak gospod Hainz, prosim, če že poslušate, to, da je ta gospod vaš prijatelj, še ne pomeni, da je to oseba, ki je nek doprinos k izboljšanju stanja na Ministrstvu za zdravje. Jaz sem govoril o vsebini, o nekem kompleksnem vprašanju, nisem pa govoril, da so leta tista, ki odločajo o tem, kdo je dober in kdo ni dober. Govoril sem nekaj popolnoma drugega, samo na žalost me niste razumeli.
Okej. Mislim, da smo razjasnili. Vidim, da je še interes za razpravo. Gospa Iva Dimic, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ker imamo še čas v Novi Sloveniji, preden bo ministrica mogoče še odgovarjala, me zanima nekaj s področja likvidnosti zavodov. Mene zanima, gospa ministrica, če vi veste, koliko dobi posamezni zavod. Primer bom povedala, pacient iz novomeškega okraja, sprejet v bolnišnico Novo mesto. On gre v Novo mesto, v Novem mestu ugotovijo, da morajo tega pacienta premestiti v Ljubljano, kjer bo lahko mesec, dva meseca na zdravljenju – kdo prejme poplačilo in v kakšni velikosti? Kako spremlja tega pacienta denar? Po mojih podatki ostane vse plačilo bolnišnici Novo mesto. UKC Ljubljana ne dobi praktično nič. Hvala.
Kolegice, kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati o 9. členu in amandmaju SMC in SD. Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 13. člen ter amandma poslanskih skupin SMC in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem še zadnji člen, in sicer 16. člen ter amandma poslanskih skupin SMC in SD. Želi kdo razpravljati? Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Prepričana sem, da smo verjetno vsi dobili isti dnevni red za to točko, kjer piše Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi, in sem pač pričakovala, da bo tema in debata o rešitvah v tem zakonu, žal so mnogi razpravljavci razpravljali splošno, da ne rečem tudi o nečem, kar so točke oziroma zadeve, vezane na interpelacijo. Da pa ne bi zavlačevala razprave, bom odgovorila, lahko bi odgovarjala tudi na vse te druge obtožbe, očitke, da ne rečem tudi neresnice, ampak odgovorila bom to, kar sem že gospe Ljudmili Novak, in še na nekaj tem in vprašanj, ki so bila izpostavljena glede vsebine tega zakona. Še enkrat bom ponovila in prosim, ker je gospod Vrtovec omenjal, ne vem, od kod podatek 400 brezposelnih, tudi na srečanjih z Zdravniško zbornico mi nikoli ni bilo predstavljeno, da imamo, če res imamo, za kar pa nimam argumentov, podatkov in številk, 400 zdravnikov brezposelnih [[…]]Zaradi tega res pozivam gospoda poslanca ali pa zbornico, če ima ta podatek poimensko, ker mislim, da je, če je temu res tako, kar pa dvomim, zelo zaskrbljujoče. Na drugi strani pa vemo, kakšno veliko pomanjkanje zdravnikov imamo. Imamo 2,8 zdravnika na tisoč prebivalcev po podatkih za leto 2015, povprečje EU pa je 3,6 zdravnika na tisoč prebivalcev. Se bom potem, če bom imela tisti spisek, sama zavzela, kakšni specialisti so ali pripravniki ali specializanti, da ob tem pomanjkanju najdemo ustrezno zaposlitev. Glede dialoga se res ne želim ponavljati. Ta način komunikacije, ki ga vodimo na Ministrstvu za zdravje, poteka tudi na način, da se delajo zapisniki, zabeležke, da se usklajuje, in teh dialogov je bilo za vse predloge zakonov, tiste, ki so tik pred dokončanjem, in tiste, ki so bili sprejeti ali pa so se zaustavili prav v Državnem zboru. Govorim recimo o noveli Zakona o zdravstveni dejavnosti, noveli Zakona o pacientovih pravicah, vem pa tudi, da to dokazuje, da se pogovarjamo, dogovarjamo. Vendar je treba vedeti, da je tudi zaradi različnih pogledov in konceptov seveda nemogoče vse predloge, želje ali pa če hočete tudi interesno obarvane skupine ali privilegije, ki danes v sistemu obstajajo, v celoti uskladiti. Za mene kot ministrico za zdravje je seveda osnovna naloga poslanstvo, da skrbim in delam dobre sistemske rešitve za paciente, za nas vse, ko bomo zboleli in bomo potrebovali zdravniško pomoč, in ne za posamezne interese. Nisem zato na Štefanovi 5, niti ne bi nikoli prevzela te vloge ali tako zahtevne naloge po 15, 20 letih, ko praktično nobena resna sprememba v slovenskem zdravstvenem sistemu ni bila narejena. Saj to lahko vidimo vsak dan, bo pa veliko priložnosti še v tem zboru, da dokažem in argumentiram s podatki, številkami in še s čim drugim. Kaj bo prinesel ta zakon? Ta konkretni zakon prinaša veliko dobrih stvari. Prvič, za paciente na prvem mestu že letos dodatnih 23 milijonov, da bomo realizirali tako imenovani EDP za leto 2017, skrajševanje čakalnih dob. Mimogrede naj vam povem, ker vsi tako radi ponavljate, kako so se podaljšale čakalne dobe v mojem mandatu, ne vem, če veste, da pred mojim mandatom za 15 % čakalnih seznamov sploh ni poročal nihče, pa bom imela priložnost, da bom dala [[…]]Torej, govorimo o nerealnem povečanju, govorimo o tem, da nobeden od ministrov predhodnikov ni imel niti evidence ali pa vpogleda, kdo vse ni poročal o čakalnih seznamih. Toliko mimogrede. 23 milijonov za skrajševanje, kjer se že dela in je bil prvi rezultat za prvi mesec za prekomerne čakalne dobe v določenih posegih, da so se skrajšale. Moram povedati, da dejansko za ta mesec in pol opravljenega dela na čakalnih dobah nihče ni dobil evra plačila, ne koncesionarji ne zdravniki v javni mreži. Zaradi tega tako krvavo potrebujemo denar, ki se je tako neselektivno prevaljeval iz proračuna v preteklih letih v zdravstveno blagajno. Še dobro, da ni kdo sprožil ustavnega spora, ker je prispevek, ki ga mi plačamo, za naše zdravstvene storitve, ne za izobraževanje. Torej, to prinaša pacientom na prvem mestu, kar je veliko pomembnejše. Kaj dodatno prinaša ta zakon? Razbremenitev zdravnikov na primarnem nivoju, družinskih zdravnikov. Vemo, da jih imamo znatno premalo, da so preobremenjeni, da imajo veliko število opredeljenih oseb, in ta možnost, ki jo daje zakon, da bodo lahko v zadnjem letu specializacije opredeljevali osebe, paciente, bo prinesel tudi tukaj razbremenitev in lahko tudi hitrejšo vrsto na primarnem nivoju. Pa še en dodaten efekt bo, kar je nekdo omenjal. Glejte, ko nekdo konča specialistični izpit iz specializacije družinske medicine, seveda ne more imeti prvi dan 500 opredeljenih oseb. To je težava v sistemu. Mogoče je ta primer, ki ga je gospa poslanka Dimic omenjala, 167, ne poznam, ampak to je problem in seveda tudi zavod, naš sistem nagrajevanja tega ne more nagrajevati. Tukaj pa bo nek postopek kontinuiran, ker bo že zadnje leto začel pridobivati opredeljene paciente in bo tako lažje dosegel nek minimum, tudi z vidika nagrajevanja. To je pa še stranski plus sprememb v tem zakonu. Tolikokrat je bila omenjena skupina mladih zdravnikov. Prav presenečena sem, da je bila do obravnave tega zakona relativno zelo malokrat omenjena ta skupina. In kdo se je prvi zavzemal za njih? V pogajanjih smo izpostavili s sindikatom in ugotovili, da ni ustreznega načina nagrajevanja in opredeljevanja specializantov in potem ko naredijo izpit mladih specialistov. Pa še razlika, ki sem jo podedovala, da so specialisti družinske medicine iz ne vem kakšnih razlogov iz preteklih pogajanj Fidesa za dva plačna razreda nižje vrednoteni kot ostali specialisti. Ali je to pravično do mladih zdravnikov? Ne bom se ponavljala, da smo se dobili, in upam in predvidevam, kar je tudi naloga, da ste nekateri, gospe in gospodje, poslanci, prebrali dopolnjen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi, kjer so praktično v celoti rešene, gospod Pojbič, vse tiste zahteve, ki ste jih brali kot zahteve mladih zdravnikov. Res ne vem, ne bom se pa ukvarjala s konkurenčnostjo in z drugimi, ampak to, kar prinaša ta zakon, so tako pomembne prednosti za mlade zdravnike, za specializacijo, za razpise, za regijske bolnišnice – vemo, problemi Trbovelj, problemi Ptuja pa še kakšne druge bolnišnice, ki ne morejo dobiti specialistov. To je način, da bomo lahko na nacionalnem nivoju vodili dolgoročno kadrovsko politiko. Če je že minister za zdravje odgovoren za ustrezne kadre, seveda mora imeti tudi nekaj besede pa orodja, da soustvarja ali sodeluje pri tem, koliko bomo razpisovali kakšnih specializacij, predvsem pa, kakšne bodo potrebe slovenskega prebivalstva na dolgi rok. Hvala.
Kolegice in kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ja. Gospod Marijan Pojbič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. To, kar je zdajle ministrica govorila, če bi bilo to tako, potem bi ta zakon šel danes skoraj praktično brez razprave skozi. Ker ona je povedala, da je ta zakon zdaj oh in sploh zgodba, ki je neverjetno uspešna, in da ima vse, kar je v tem zakonu zapisano, pozitivne učinke na praktično vse. Zdaj bi morala biti vsa ta združenja v zdravstvenem sistemu več kot zadovoljna, po tem, kar je ministrica zdajle govorila. Gospa ministrica, glejte, resnično ne razumem, ali vi ne razumete in ne poslušate nas ali vi govorite tisto, kar pač vi mislite, da je prav in je treba povedati samo zato, da bi branili tisto, kar ste pripravili, kot mu jaz pravim, skrpucalo. Če je večina strokovnih združenj opozorila, da to ni to, kar želijo, če je med drugim opozoril tudi gospod, ki je zdajle prišel v parlament, ki je bil tudi minister za zdravje, da to ni dobro, to rokohitrstvo, to, kar se je delalo, to, kar se dela. Da bo to imelo za posledico nove napačne korake, je rekel gospod, ki je bil v nekem časovnem obdobju tudi minister, in tako dalje. In vi nas poskušate tu prepričati, da tu sedimo sami taki, ki smo neuki, ne poznamo stvari, ki ne vemo, za kaj gre, tudi vsa strokovna združenja, se pravi, samo vi ste tisti, ki veste, za kaj gre. Očitno pa je napaka v vas, ne v nas. Ker če večina misli, da to, kar delate, delate narobe, ne more biti dejstvo, da imate prav. Če večina misli, da delate to, kar delate, narobe in da rešitve, ki ste jih predlagali, niso na pravem mestu, niso prave, so skregane s tistim, kar večina strokovnjakov v naši družbi o tem misli. So skregane s tistim. Nikakor si ne morem zamisliti, da vi lahko potem v 3 oziroma v 5 minutah svoje razprave danes, 6, 10 minut ali koliko ste imeli prijavljenih ali pa 10 minut vsega skupaj, ste porabili pa ponavljali tisto, kar ste ponavljali, kot tista, kako se reče tisti, ki se vrti, ne vem točno, kakšen izraz ima, lejla ali lajla ali kaj je že, ampak nič hudega. Gospa ministrica, verjemite mi, da s tem, kar govorite, da je vse oh in sploh, na drugi strani niste prepričali nikogar izmed nas, mi smo prepričani, da temu ni tako in da rešitve v tem zakonu niso prave, niso dovolj dodelane, niso šle po pravi poti in so nesprejemljive za marsikaterega, ki je deležen te zgodbe. In to je tisto, kar smo mi vseskozi poskušali povedati. In če vidite, da vas niti ne podpira ena izmed koalicijskih strank pri teh rešitvah, potem je veliko vprašanje, ali temu je tako, kot ste vi danes zadnjih pet minut predstavljali ta zakon, ali temu ni tako. Jaz sem prepričan, da temu ni tako in da bomo imeli dolgoročno zelo velike škode zaradi te nekvalitetne, neprimerno pripravljene spremembe zakona, ki ga danes obravnavamo v Državnem zboru.
Še kdo, kolegice, kolegi? Ugotavljam, da ne, zato tudi zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UKREPIH ZA ODPRAVO POSLEDIC POZEBE V KMETIJSKI PROIZVODNJI MED 21. IN 22. APRILOM 2017 PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Tanji Strniša.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Slovensko kmetijstvo je že drugo leto zapored prizadela izredno huda pomladanska pozeba, ki je največ škode povzročila v trajnih nasadih in zlasti nekatere specializirane sadjarske in vinogradniške obrate postavila v zelo hud ekonomski položaj. Zato je Vlada sprejela Predlog zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017, ki ureja postopke ocene škode ter nujne ukrepe za odpravo posledic. Ukrepi so oblikovani tako, da se določa neposredna finančna pomoč najbolj prizadetim ogroženim kmetijskim gospodarstvom v sadjarstvu in vinogradništvu in odpravljajo ovire v postopkih, ki bi lahko oteževali izvedbo nujnih ukrepov. Predhodna ocena škode znaša 38,3 milijona, največja pa je bila kar dve tretjini te škode na nasadih jablan, potem na belem grozdju 15 %, 11 % škode na orehih in potem sledijo druge sadne vrste. Na ministrstvu smo takoj po pozebi ustanovili delovno skupino, in to želim poudariti, ki so jo sestavljali notranji in zunanji strokovnjaki in tudi predstavniki vseh ključnih nevladnih organizacij. Ta je pripravila in uskladila izhodišča za ta zakon, ki ga danes obravnavate, spoštovani poslanci, in tudi nekatere druge ukrepe, ki jih bomo izvedli v okviru sprememb Programa razvoja podeželja in drugih mehanizmov. Znano je namreč, da sredstev po Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč v kmetijstvu ni mogoče pridobiti, če je bila za odpravo teh posledic omogočena pridobitev državne pomoči v obliki sofinanciranja zavarovalne premije, kar je primer v slučaju pomladanske pozebe, zato je bilo treba pripraviti poseben interventni zakon, da bi lahko pomagali tistim, ki so zaradi dveh hudih pozeb dejansko eksistenčno ogroženi. Zato s tem zakonom predlagamo, da se omogoči odstopanje glede roka za vložitev vloge za zmanjšanje ali odpis prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za kmete po zakonu, ki določa pogoje, pod katerimi se ti zmanjšani in odpisani prispevki štejejo za plačane, kot drugi ukrep, da se zagotovi delni ali celotni odpis zakupnin pri skladu kmetijskih zemljišč, kot tretji ukrep, da se omogoči dokup grozdja iz drugih vinorodnih območij za fizične osebe, ki niso posamezni samostojni podjetniki, kar je sicer omejeno po Zakonu o vinu, in kot nov ukrep, da se omogoči tudi tistim kmetijam, ki imajo kot dopolnilno dejavnost predelavo sadja, da v večjem deležu, kot je sicer dopustno, dokupijo sadje z drugih kmetij v Sloveniji, potem finančna pomoč po podobnih pogojih kot lani za kmetijska gospodarstva, ki so bila najbolj prizadeta v sadjarstvu in vinogradništvu, s tem da je stopnja pomoči višja, lani 20, letos do 30 %, za kar je zagotovljenih do dvakrat več sredstev v proračunski rezervi 2018, in še en nov ukrep, pravna podlaga, da se subvencionira obrestna mera za posojila Slovenskega regionalno razvojnega sklada, namenjena za obratna sredstva vinogradniškim in sadjarskim kmetijam. Kot sem že povedala, bo za izvedbo zakona namenjenih do 7 milijonov iz proračunske rezerve 2018 za izvedbo čim prejšnjih ugodnih kreditov za obratna sredstva, z daljšo ročnostjo in moratorijem pa že letos zagotavljamo 180 tisoč iz sredstev ministrstva za kmetijstvo, s katerimi bo subvencionirana ta obrestna mera pri ribiškem skladu. Menimo, da so vsi ti ukrepi nujni zato, da se pomaga tem ogroženim kmetijam. Naj uvodoma povem, kot sem že povedala, da bomo tudi ugodneje podprli investicije preko PRP, Programa razvoja podeželja, za aktivno obrambo proti pozebi in zato prosim oziroma pozivam poslance, da bi ta zakon, kot je predlagan, tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Tomažu Liscu.
Podpredsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka s kolegicami, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Odbor je predlog zakona obravnaval na 63. nujni seji 5. julija letošnjega leta. Predstavnica predlagatelja državna sekretarka je najprej podala dopolnilno obrazložitev, predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da je Zakonodajno-pravna služba skladno s svojimi pristojnostmi pripravila mnenje k predlogu zakona in v njem podala pripombe k določenim členom. Izpostavila je, da večino pripomb odpravljajo vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, k nekaterim pripombam pa je predlagatelj podal tudi dodatna pisna pojasnila in obrazložitve. Predlog zakona je obravnavala tudi Komisija za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega sveta, ki predlog zakona podpira. Ob tem komisija izraža mnenje, da bi lahko bil predlog zakona v zakonodajni postopek vložen prej in da bodo kmetje pomoči deležni prepozno. Namen zakona sicer je, da bi pomoč dobili približno v enakem času, kot bi dobili plačilo za prodan pridelek, vendar komisija ocenjuje, da bo ta kasnejša. Predvsem je to pereča tema ob dejstvu, da ima marsikateri kmet že drugo leto izpad celotnega dohodka in težko poravna svoje tekoče obveznosti. Predstavnik Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije je k mnenju komisije dodal, da Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije predlog zakona podpira. Izpostavil je, da je po njihovi oceni letos pozeblo 71 % sadovnjakov in 38 % vinogradov, kar pomeni, da je v primerjavi s prejšnjim letom škoda v vinogradih manjša, je pa večja v sadovnjakih. V zgoraj navedeno oceno škode ni zajeta škoda na vrtninah in poljedelstvu. Predstavnik Sindikata kmetov Slovenije je poudaril, da je sindikat aktivno sodeloval pri pripravi predloga zakona, pri čemer je bilo precej njihovih predlogov tudi sprejetih in vključenih v besedilo. Ob tem pa je opozoril, da kljub nekaterim pozitivnim rešitvam v predlogu zakona še vedno ostaja nekaj dilem. V zvezi s tem je kot primer izpostavil sofinanciranje zavarovalnih premij in poudaril, da se za naslednje leto obeta že njihova druga zaporedna občutna podražitev. To pomeni, da se bodo stroški zavarovalne premije na površino za zavarovance spet povišali kljub predvidenemu 50-odstotnemu subvencioniranju obrestne mere s strani države. V razpravi je bila iz vrst koalicije izražena podpora predlogu zakona in izpostavljeno mnenje, da predlagani ukrepi pomoči predstavljajo tudi določeno nadgradnjo, primerjavo z ukrepi za odpravo lanskoletne velike pozebe, ki vsebuje v ta namen lani sprejet interventni zakon. Po njihovem mnenju rešitve predloga zakona prizadetim subjektom predstavljajo ustrezno pomoč, ki bo prispevala k normalizaciji delovanja in omejitvi gospodarske škode, ki je upravičencem nastala v aprilski pozebi. Poslanci opozicije so v svojih razpravah prav tako izrazili načelno podporo predlogu zakona, ob tem pa je Poslanska skupina SDS predlagala nekaj amandmajev, s katerimi so predlagali zlasti znižanje meje stopnje ugotovljene poškodovanosti na pridelkih, ki je lahko podlaga za pravico do uporabe posameznega ukrepa, s 60 na 50 %. Poleg tega so opozorili na dejstvo, da postajajo na žalost v Sloveniji naravne nesreče v različnih oblikah skoraj stalnica in bi bilo zato treba začeti oblikovati ukrepe znotraj sistemskega zakona, ki bodo delovali tako preventivno kot kurativno, ne pa, da se o vsaki naravni nesreči sprejemajo posebni interventni zakoni. Poudarili so, da na to dejstvo v svojem mnenju o predlogu zakona opozarja tudi Zakonodajna-pravna služba. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka z ekipo, lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Dovolite, da vam predstavim stališče Poslanske skupine Desus glede Predloga zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017. Tudi letos je slovensko kmetijstvo doletela pozeba ob podobnem času kot lani. Zato imamo tudi letos v obravnavi predlog interventnega zakona o ukrepih za odpravo posledic aprilske pozebe v kmetijstvu, ki ureja postopke ocene škode ter nujne ukrepe za odpravo posledic pozebe. Gre torej za zakon, pri katerem bi težko kdo glasoval proti, kajti prinaša kar nekaj ukrepov, ki so usmerjeni v neposredno finančno pomoč najbolj prizadetim in ogroženim kmetijskim gospodarstvom. Naj na kratko naštejem nekaj poglavitnih rešitev. Spreminja se rok za vložitev zahteve za odpis in zmanjšanje prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje na 60 dni po uveljavitvi zakona. Obenem se daje tudi podlaga za delni ali celotni odpis zakupnin pri Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Ministrstvo je napovedalo tudi javni razpis za ugodna posojila Slovenskega regionalno razvojnega sklada za obratna sredstva v vrednosti okoli 5 milijonov evrov ter posojila sklada za refinanciranje obstoječih kreditov v višini okoli 3 milijone evrov. Namen te rešitve je razbremenitev kmetij finančnih obveznosti. Naslednja novost je popravljen Program razvoja podeželja. Popravlja se tako, da bo osnovna stopnja sofinanciranja namakalno-oroševalnih sistemov dvignjena na 50 %, najvišja pa na 70 oziroma 75 %. Se pa ob tem tudi nam poraja vprašanje, ali imajo vse kmetije na voljo dovolj vode za vzpostavitev sistema oroševanja. V Poslanski skupini Desus bomo podprli predlog zakona, se pa na tem mestu sprašujemo, ali ne bi bil že čas, da pripravimo sistemsko zakonodajo za take primere, namesto da ob vsaki pozebi sprejemamo interventni zakon. Glede na izkušnje zadnjih nekaj let pomladanska pozeba ni več redek in izjemen pojav, zato bi bilo dobro, da se na ta dogodek pripravimo tudi z ustreznimi zakonskimi podlagami. Hvala.
Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, kjer bomo Predlog zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017 podprli, saj s tem interventnim zakonom uvajamo ukrepe za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji in s tem želimo predvsem ublažiti in delno tudi odpraviti posledice nastale pozebe, ki so slovensko kmetijstvo prizadele žal že drugo leto zapored in povzročile zelo veliko škodo predvsem v trajnih nasadih. Dejstvo je, da je bilo prav sadjarstvo in vinogradništvo v teh dveh letih izjemno prizadeto. Nekateri ukrepi, ki smo jih oblikovali že za prejšnje leto, se v tem interventnem zakonu še nadgrajujejo, kar dokazuje, da se poskušamo odzivati na razmere, ki jih žal narekuje narava. Ta pa, kot vidimo, je vse zahtevnejša, saj se srečujemo z izjemnimi klimatskimi spremembami, ki se zelo hitro odrazijo prav pri kmetijstvu, ki je še kako odvisno od vremena oziroma klimatskih razmer. Prav je, da se znotraj ukrepov, s katerimi se odzivamo na te razmere, vključijo tako davčne olajšave kot seveda tudi konkretne spodbude za to, da se lahko zagotovijo sredstva za obratna sredstva, kajti mnogi so ostali brez prihodka, ki ga ustvarjajo s prodajo, in s tem jim je seveda onemogočen tudi nadaljnji razvoj in posledično stagnira njihova dejavnost in je ogrožena kmetija kot taka. Poleg teh ukrepov je zelo pomemben ukrep možnost dokupa sadja za kmetije z dopolnilno dejavnostjo, ki se ukvarjajo s pridelavo sadja tudi zunaj območja, ki je sicer za njih tradicionalno. S tem poskušamo nekako izkoristiti vse naravne možnosti, ki jih imamo, za odpravo posledic pozebe. Dejstvo je, da bo treba zaradi dolgega procesa ugotavljanja uradne škode počakati na to, da bodo prizadeti dobili ustrezna plačila, in pričakujemo, da bo v tem vmesnem obdobju vendarle prišlo s strani zavarovalnic do izplačila škode pri vseh tistih kmetijah, ki imajo svoje pridelke in nasade zavarovane. S tem bo lažje premostiti izpad prihodka, ki bi bil sicer ustvarjen v trenutku, ko bi ali vinograd ali sadovnjak obrodil, in lahko izdelke posreduješ na trg. Ta zamik pri izplačilu, ker izbirek vsaj v takšni količini, kot bi sicer prišel, ne bo uspel priti do trga, lahko v prvi fazi ublažijo zavarovalnice, potem pa po objavi Statističnega urada Republike Slovenije, za kakšno uradno škodo je šlo, stečejo tudi izplačila oziroma odpisi. Želimo si, da bi bili ti statistični podatki objavljeni čim prej in da bi s tem resnično pomagali v čim krajšem času vsem prizadetim. Res pa je, da bo treba poleg ukrepov, ki se predvidevajo v tem interventnem zakonu, intenzivneje pristopiti v prihodnosti k temu, da se vendarle v čim večji meri omogoča izgradnja sistemov za oroševanje in tudi ventiliranje, predvsem tam, kjer ni na razpolago dovolj vode, vodnih virov, in tudi sistem namakanja povsod, kjer bo to mogoče. S tem se v veliki meri zagotovo lahko prilagodimo novim klimatskim razmeram in v prihodnosti blažimo tako drastične izpade, kot se lahko zgodijo ta hip na naših kmetijah in v kmetijskih podjetjih, ki se ukvarjajo s sadjarstvom in vinogradništvom, da se jim lahko celo ogrozi njihov obstoj. Upamo, da bodo ukrepi, ki so ta hip predvideni v tem zakonu, čim prej prišli do vseh tistih, ki to pomoč potrebujejo, in zato bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka s sodelavci, kolegice in kolegi! Načini in postopki glede sanacije škode po naravnih nesrečah v Sloveniji niso dobri in niso dorečeni. Stanje rešujemo iz leta v leto brez neke dolgoročne in vnaprej poznane strategije. Bomo pa poslanci Nove Slovenije podprli predlagani zakon, ker je nujen in glede na razmere po celotni Sloveniji lahko rečemo tudi že nekoliko prepozen. Opozarjamo, da bo treba reševati tudi vse nastale škode v zadnjih štirinajstih dneh zaradi neurij. Poslanci Nove Slovenije smo govorili z veliko kmeti o tem, kako so reševali svoje nasade. Zjutraj ob pol enih so šli nekateri v sadovnjak in kurili, določeni kmetje so kurili slamo, nekje so kurili žaganje. To se pravi, da so bili dejansko budni v tistem tednu noč in dan in jih je skrbelo, kako se bo zadeva izšla. S tega vidika so bili zelo odgovorni. Odgovorni, ker vedo, kaj pomeni, če jim izpade tak pridelek, seveda jim nato sledi tudi izpad dohodka. Pomembno je poudariti, da so letos nekateri utrpeli izpad pridelka že drugo leto, kar enostavno pomeni, da teh že drugo leto ni na trgu in je izguba posledično še večja. Država mora oceniti in upoštevati tudi to škodo, zato mora tukaj ministrstvo narediti vse, da se bo tem kmetom omogočilo preživetje. Veliko možnosti, da lahko tem prebivalcem pomaga, ima v rokah tudi ministrstvo in Vlada. Na seji odbora, kjer smo se seznanili s posledicami te naravne nesreče, smo v Novi Sloveniji predlagali, naj Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano preko Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja omogoči prizadetim kmetom sadjarjem spremembo subvencijskih vlog tako, da na določenih GERK-ih, ki so bili predvideni za zeleni podor, posejejo zelenjavo. Zaradi poznega termina zasaditve zelenjadnic in posledično nedosegljivega semena nekaterih vrst zelenjadnic pa naj se jim omogoči, da do 30. junija 2016 brez kazni sporočijo vrsto zelenjadnic za posamezne GERK-e. Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter Agenciji za kmetijske trge in razvoj podeželja smo predlagali tudi, da v ukrepu KOPOP za prizadete trajne nasade, ki so bili prijavljeni za obnovo v prihodnjem letu, zaradi dvoletne pozebe omogočijo, da se prične z obnovo že v letošnjem letu. Oba sklepa sta bila takrat sprejeta in upam, da je ministrstvo takoj pristopilo k njunemu izvrševanju ter da bomo danes morda tudi seznanjeni, kaj se je na tem področju naredilo. V upanju, da bo ministrstvo prisluhnilo prizadetim in jim bo šlo kar najbolj naproti s svojo pomočjo, bomo, kot sem dejala, poslanci Nove Slovenije predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že drugo leto zapored v Državnem zboru sprejemamo zakon o odpravi posledic pozebe in je praktično identičen kot tisti, ki smo ga sprejemali lani. Ponavljajo se celotni odstavki, členi, ampak na tem niti ni nič čudnega, ker je bila praktično identična tudi sama pozeba in skorajda celo sam datum pozebe. Aprilske pozebe, lanska, letošnja in verjetno se bodo nadaljevale tudi v prihodnjih letih, so posledica podnebnih sprememb. Socialisti že cel mandat opozarjamo na to, da v Sloveniji politike prilagajanja podnebnim spremembam nimamo. Nimamo je v kmetijstvu in je nimamo kjerkoli drugje. Po zadnji noveli Zakona o kmetijstvu jo menda sicer imamo, zato ker je Vlada dodala nov 28.a člen z naslovom Prilagajanje podnebnim spremembam in blaženje posledic podnebnih sprememb, ampak ta člen je prazen. Vse, kar vsebuje, je pravna podlaga za zbiranje in obdelavo podatkov, ki so potrebni za oceno emisij toplogrednih plinov za pripravo in obračunavanje podatkov in poročila, ki ga moramo v zvezi s tem poslati Evropski komisiji. Nobenega prilagajanja ni in nobenega blaženja posledic podnebnih sprememb ni. Zakon ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017 bomo v Levici sicer podprli, je pa treba dodati, da je naslov zakona rahlo zavajajoč, ker s tem zakonom posledic pozebe ne bomo odpravili. Pridelek je izgubljen in mi lahko tukaj sprejmemo kakršenkoli zakon želimo, lahko gremo spreminjat ustavo, pa češnje, jabolka, grozdje in vse ostalo, kar je pozeblo, ne bo zraslo nazaj. Zakon tudi ne bo magično načaral enotretjinske izgube samooskrbe z medom, ki smo jo letos zaradi te pozebe utrpeli. Ta zakon samo skrbi za to, da kmetje ne bodo propadli, kar je okej. Kar ni toliko okej, pa je vprašanje, če se bo s tem zakonom cilj ohranjevanja, spodbujanja in varovanja kmetov dejansko dosegel. Lanski zakon o odpravi posledic pozebe se je namreč sprejemal prav tako po nujnem postopku. 1. julija lani je prišel v Državni zbor, dva tedna kasneje, to je 14. julija, je bil sprejet, v Uradnem listu 29. julija, bam, začne veljati naslednji dan. Ampak potem si je Vlada vzela pol leta časa in šele 26. januarja letos objavila program odprave posledic pozebe in šele nato se je lahko začel postopek vlaganja zahtevkov za dodelitev pomoči, ki je trajal do konca februarja. Praktično šele takrat, ko je že nova, da ne rečem sezonska pozeba prizadela kmete, so začeli prvi od teh kmetov dobivati pomoč za tako imenovano odpravo posledic lanske pozebe. Tudi letošnji zakon postavlja iste roke. V Levici upamo, da letos takšnega zavlačevanja Vlade pri objavi programa odprave in sprejemanja odškodninskih zahtevkov in izdajanja odločb ne bo. 6 mesecev je skrajni rok, vse skupaj se da brez problema narediti v dveh mesecih, odločbe so lahko izdane do konca leta. Pričakujemo pa tudi, da bo ta zdaj že druga zaporedna pozeba malo stresla in prebudila tudi Vlado, ki v boju proti podnebnim spremembam ne dela nič oziroma obratno, predlaga celo subvencije za kurjenje lignita in si na evropski ravni prizadeva za takšne cilje zniževanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030, ki smo jih dosegli že tri leta nazaj. Podnebne spremembe niso več nek teoretski koncept, o katerem bi lahko še naprej v nedogled razpravljali. So tukaj. Ekstremni vremenski pojavi, pozebe, suše, moče, toče in tako naprej, vse to bo vedno bolj pogosto. Potrebujemo zakon o odpravi posledic letošnje pozebe in zato ga bomo socialisti tudi podprli. Ampak potrebujemo pa tudi politiko prilagajanja na podnebne spremembe, in kar je najnujnejše, potrebujemo politiko boja proti podnebnim spremembam oziroma politiko opuščanja fosilnih goriv. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani predsedujoči, državna sekretarka z ekipo, dragi poslanke in poslanci, vsem skupaj en prav lep pozdrav! V skupini nepovezanih poslancev smo mnenja, da je ta interventni zakon potreben in koristen. To se je že pokazalo pri lanskem zakonu in pri učinkih. Upajmo, da bodo učinki tega zakona, ki ga danes obravnavamo, še boljši. To pomeni, da se povečajo podpore in da bodo oškodovanci, kmetje, ki so utrpeli škodo od pozebe, dobili sredstva prej, pravočasno in da si bodo lahko pomagali pri uskladitvi finančnih tokov. To pomeni pri pokrivanju vseh obveznosti. Vendar smo pa pri preučevanju gradiva ugotovili, da vse ni tako, kot bi si lahko zamislili. Predvsem vidim problem pri zakupninah, ker sklad je že izstavil račune, medtem ko bodo podpore dosegljive takrat, ko bodo pač dosegljive, to se pravi dosti pozneje. In tu prihaja do neusklajenih finančnih tokov. Kljub temu smatramo, da je za kmetijstvo v teh razmerah neugodnih podnebnih sprememb pri odpravi posledic le-teh izredno pomembno, da se nabor teh 6 ukrepov čim prej aktivira, jasno v skladu z vsemi zahtevami, pravili Evropske komisije, da lahko kmetje dobijo dovoljeno državno pomoč. Želim pa izpostaviti še eno zelo bistveno stvar pri tem zakonu, ki se ne tiče finančnih podpor, ampak kmetom omogoča ohraniti tržni položaj na trgu. To je predvsem pomembno dejstvo za vinogradništvo, ker si lahko predstavljamo, da če kmetijsko gospodarstvo v dveh letih zaporedoma izgubi svojo proizvodnjo, izgubi s tem tudi, če ne more tega nadomesti v materialni obliki, svoj tržni položaj in tudi trg, vrnitev pa je potem izredno težka. Na eni strani, kot sem povedal, smatramo, da je izredno pomembno, da se na tak način pristopi k odpravi posledic negativnih sprememb, po drugi strani pa pozivamo Vlado in vse pristojne, da razmislijo tudi o zasnovi sistemskih ukrepov za aktivno zaščito pred temi negativnimi spremembami, torej pred pozebo, sušo, neurji, točo, teh je kar nekaj. Smo že slišali, da ministrstvo pripravlja določene ukrepe, ampak kot sem opazil, pripravlja predvsem samo finančne spodbude za investicije. To je v redu, vendar pa želim opozoriti, da se pred vsemi temi negativnimi posledicami ne da zaščititi, predvsem mislim na obrambo pred točo. To je zahtevnejša stvar in pričakujemo, da bo ministrstvo pripravilo ustrezne ukrepe, najverjetneje bo treba organizirati tudi javno službo za obrambo pred točo, in to aktivno, ker vidimo, da so na tem področju izredno učinkoviti Avstrijci, in dogaja se to, da ko oni svoje območje zaščitijo, ti oblaki preidejo na slovensko ozemlje in se tu potem zgodi tisto najhujše. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani sekretarka s sodelavkami, kolegica in kolegi, lepo pozdravljeni! Danes po nujnem postopku obravnavamo predlog interventnega zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017, ki določa ukrepe za odpravo posledic že drugega izrednega dogodka v zadnjih dveh letih v kmetijstvu. In kakor smo ugotovili, se je pravzaprav po 60 letih zgodila tako huda pozeba. Izračun škode v celotni kmetijski proizvodnji bo sicer možno podati šele ob spravilu pridelka. Ukrepi, ki jih Vlada s predlogom zakona uvaja, so namenjeni le kmetom, ki so utrpeli škodo na pridelkih v sadjarstvu in vinogradništvu in ne morejo uveljavljati pomoči v skladu z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč za poškodbe, za katere je sofinancirana zavarovalna premija. V cilju obstoja je tem kmetijam treba pomagati in jim s takojšnjim sprejetjem interventnega zakona zagotoviti nujno potrebna finančna sredstva oziroma nepovratne pomoči in druge ukrepe. Zakon ureja postopke ocene škode in nujne ukrepe za odpravo posledic pozebe, ki je kmetijstvo prizadela že drugo leto zapored in največ škode povzročila v trajnih nasadih. Zakon določa temeljne ukrepe, ki so v bistvu iz lanskoletnega interventnega zakona, dopolnjujeta pa jih dokup sadja z drugih kmetij in subvencioniranje obrestne mere za posojila Slovenskega regionalno razvojnega sklada. Kmetije, ki sadje pridelujejo v okviru dopolnilnih dejavnosti in bodo letos pridelale manj sadja, ker je pozeba poškodovala vsaj 60 % sadovnjakov, bodo lahko sadje dokupile z drugih kmetij. Po zdajšnji ureditvi bi morale imeti vsaj polovico sadja iz lastne pridelave, pol pa so ga lahko dokupile, z interventnim zakonom bo možen dokup več kot 50 % sadja. Tako bodo prizadeti sadjarji in vinogradniki dobili tudi likvidnostna sredstva za oskrbo nasadov, sadja in vinogradov. Kmetijsko ministrstvo napoveduje javni razpis za ugodna posojila Slovenskega regionalno razvojnega sklada za obratna sredstva, za kar bo na voljo okoli 5 milijonov evrov, in posojila sklada za refinanciranje obstoječih posojil, za kar bodo razpisali okoli 3 milijone evrov. Ministrstvo mora letos za sofinanciranje teh posojil zagotoviti 180 tisoč evrov. V Poslanski skupini SMC bi radi opozorili, da so bili ukrepi oblikovani tako, da se jih je lahko spremenilo v določbe v okviru interventnega zakona, hkrati pa tudi v okviru obstoječih programov oziroma predpisov ministrstva, pristojnega za kmetijstvo. V zvezi s tem velja omeniti ukrep v obliki posojil Slovenskega regionalno razvojnega sklada za reprogramiranje finančnih obveznosti upravičencev v višini okoli 3 milijone evrov. Prav tako bo popravljen Program razvoja podeželja tako, da bo osnovna stopnja sofinanciranja namakalno-oroševalnih sistemov dvignjena na 50 %, najvišja celo 70 oziroma 75 %. Objavljen bo tudi poseben javni razpis za podnebne spremembe, brez specialne mehanizacije, in sicer 15 milijonov evrov. Država naj bi v prihodnje sofinancirala polovico zavarovalnih premij za vse trajne nasade, kamor sodijo sadovnjaki, vinogradi, hmeljišča in oljčniki. Sicer pa velja izraziti zadovoljstvo, da bo enkratna nepovratna finančna pomoč za najbolj prizadete kmetije skoraj enkrat višja kot lani, in sicer 7 milijonov evrov iz sredstev proračunske rezerve 2018, v letu 2016 pa je bila le 3 milijone evrov in pol. Da bi izboljšali natančnost ocene škode, se bo letos pavšalni model iz lanskega leta dopolnil z individualno prijavo škode, kar je izrednega pomena. Kmetje bodo tako prejeli vnaprej izpolnjen obrazec z oceno škode, ki ga bodo lahko bodisi potrdili bodisi spremenili oziroma dopolnili. Podpisan obrazec bo štel kot škoda. Regijske komisije bodo v primerih, ko se bodo individualne ocene bistveno razlikovale od predocen, s terenskimi pregledi preverile realnost ocen. Tudi na podlagi pozivov Poslanske skupine SMC se je namreč pristojno resorno ministrstvo dogovorilo z Upravo za zaščito in reševanje za rešitve, ki jih sicer ni treba določati v zakonu, a omogočajo bolj individualen pristop. Kmetje bodo sami skupaj s svetovalno službo vlagali vloge s svojo oceno škode, v prejšnjem zakonu oziroma sistemu kmet ni sodeloval pri oceni škode. Uprava pa bo modelno določala višino škode. V primeru neujemanja oziroma drugačne prijave škode s strani kmeta pa bodo regijske komisije za ocenjevanje škode opravile le kontrolne preglede na terenu. Cilj tega zakona je torej zagotoviti obstoj prizadetim kmetijskim gospodarstvom in jim s takojšnjim sprejetjem interventnega zakona zagotoviti nujno potrebna finančna sredstva, ki jim bodo deloma omilila izpad dohodka že drugo leto zapored zaradi povzročene škode. Ker so ukrepi oblikovani tako, da se bo neposredna finančna pomoč dodelila res zgolj najbolj prizadetim in ogroženim kmetijskim gospodarstvom za škodo v sadjarstvu in vinogradništvu, bomo predlog zakona v SMC podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Podpredsednik, hvala za besedo. Še enkrat, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, lep pozdrav! V zadnjih nekaj letih imamo na področju kmetijstva dve stalnici: naravne nesreče, za katere vemo, da so negativen pojav, in ministra mag. Dejana Židana, za katerega smo v Poslanski skupini SDS čedalje bolj prepričani, da prav tako sodi v to negativno kvoto. Kot rečeno, imamo naravne nesreče. Če se samo spomnimo zadnjih nekaj let, smo v poslanski skupini na primer od žledoloma dalje opozarjali, da je nujno treba pripraviti sistemske rešitve na tem področju, torej v boju z naravnimi nesrečami, dobivamo pa zaradi teh naravnih nesreč že drugo leto skoraj isti copy-paste zakon, torej interventni zakon. Skratka, namesto resne priprave sistemskih rešitev imamo copy-paste parcialne rešitve. V Poslanski skupini SDS smo opozarjali pri lanski pozebi in opozarjali smo tudi pri letošnji pozebi, da je treba nekaj spremeniti. Sicer zakon rešuje določene zadeve, ampak po našem mnenju še vedno premalo. Sploh ob zavedanju, če se spomnimo, na kaj vse so kmetje opozarjali po lanski pozebi. Prepozna izplačila, preveč evidenc, kdo so sploh dobitniki te pomoči, vprašanje zakupnin in pa seveda problematika ocenjevanja škod, kjer je včasih občinska in državna komisija čisto drugače ocenila škodo kot pa za zavarovalnice. Seveda bomo zakon v Poslanski skupini SDS podprli, kljub temu da smo predlagali po našem mnenju dobre predloge amandmajev, o katerih nekaj več v nadaljevanju, ampak menimo, da je zakon le nek ukrep manjše vrednosti, ki bo, na žalost, slovenskega kmeta dohitel maja leta 2018, torej en mesec pred volitvami, ko se bo Dejan Židan hvalil, kako kmetijsko ministrstvo rešuje kmete. Ampak na drugi strani, če vidimo, da niti resorno ministrstvo niti agencija ne moreta prej kot v devetih, desetih mesecih, tako piše v zakonu, rešiti vsega na svojem področju, in to kljub temu da gre skoraj za copy-paste varianto zakona, potem imamo vsi skupaj en velik problem. Po našem mnenju je ravno časovnica ključen problem tega zakona. Verjetno se vi strinjamo, kdor hitro da, dvakrat da. Po zakonu pa si bo minister vzel pol leta časa, da bo dal v Uradni list objavo in pozval vse tiste, ki jih je pozeba konec aprila prizadela, da se lahko prijavijo, potem pa si bo še agencija vzela nenormalno veliko časa in bo vse to pregledovala. Ob tem nas še enkrat skrbi, da bodo evidence isti problem kot lani in da nas bodo problemi slabih praks iz lanskega interventnega zakona zasledovali tudi letos. S tega mesta v Poslanski skupini SDS sprašujemo resorno ministrstvo, ali držijo informacije, da so po lanski pozebi avstrijski kmetje, ki so bili soočeni z isto pozebo, dobili v roku treh mesecev odškodnine, iz česa so dobili in če so dobili, če to drži, ali so bili v nasprotju z evropskimi direktivami in uredbami. Kajti ravno evropska zakonodaja je bil glavni argument resornega ministrstva, zakaj Vlada ne more že letos poplačati odškodnin iz naslova splošne proračunske rezerve. In ta ista vlada je v osnutku tega zakona napisala, da če so v tekočem letu na razpolago proračunske rezerve, bo Vlada zagotovila sredstva. Ampak potem v razpravi pa je bilo veliko govora o evropskih ukrepih, evropskih zadevah in kako bi prehitro izplačilo celo prizadelo slovenske kmete. Tako da v nadaljevanju razprave pričakujemo zelo resne odgovore, zakaj Avstrijci lahko dobijo, Slovenci pa ne. In ne nazadnje, po vsakokratni pozebi smo v Poslanski skupini SDS sklicali nujno sejo na to temo, samo pri letošnji pozebi smo predlagali 13 sklepov, sicer je bilo 8 sklepov v takšni ali drugačni obliki sprejetih. Pričakujemo, da bodo ukrepi, kot so kurjenje ob primeru pozebe, reševanje, namakanje, protitočne mreže, problematika zavarovalnih premij in odbitnih franšiz ter protitočna zaščita, pa verjetno smo še kaj pozabili, čim prej na dnevnem redu agende dela Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Ker so amandmaji Poslanske skupine SDS k 13., 17. in 19. členu pod številko 1 vsebinsko povezani, bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 13., 17., 19. člen ter amandmaje Poslanske skupine SDS k temu členu. Kdo želi razpravljati? Prosim za prijavo. Gospod Franc Jurša, imate besedo.
Podpredsednik, zahvaljujem se za besedo. Pozdravljam državno sekretarko s sodelavkama! Na samem začetku bi želel povedati, da bom ta zakon podprl, celotna poslanska skupina, to smo že povedali tudi v stališču. Kmetijska proizvodnja je specifična. To vemo vsi. Nad to tovarniško halo ni strehe, ki bi varovala proizvodnjo. Nad to streho je le nebo. In seveda, to nebo je pokazalo zobe 21. in 22. aprila letošnjega leta. Za temi posledicami sprejemamo tudi interventni zakon, že lansko leto smo ga sprejeli, glede na podnebne spremembe pa sem prepričan, da bi to zadevo morali urejati sistemsko. Vinogradniška in sadjarska proizvodnja pa sta še bistveno bolj specifični od drugih proizvodenj, recimo poljedelske. Vsi ukrepi, ki jih v normalni letini izvajajo vinogradniki, sadjarji, kmetje, ko ni naravne nesreče, se morajo izvajati tudi v primeru naravne nesreče. Ne samo to, še dodatni ukrepi. Proizvodnja tudi v primeru, ko ni proizvodov, ko ni sadežev, je tudi bistveno dražja. Mislim, da je prav, da država v takem primeru odreagira. Kot sem že prej malo omenjal, pa nisem zadovoljen s tem, da intervenira z interventnim zakonom. Poslušajte, nobena vlada do sedaj se te zadeve ni lotila tako, da bi bilo to sistemsko rešeno. Spominjam se, začasa neke vlade v preteklosti sem kot občinski uradnik sodeloval pri oblikovanju nekega osnutka zakona, kjer naj bi se to urejalo. Če se dobro spomnim, je takrat na sedežu ministra za kmetijstvo sedela neka gospa, vemo pa, komu je pripadala, in ona se je v danem trenutku trudila, da bi se zadeve uredile, ampak na žalost se niso takrat in tudi ne nikoli pozneje. Zato apeliram na nek način, da bi se Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano k tej zadevi dejansko spravilo tako, da bi imeli v prihodnosti takšen sistem in sistemsko rešitev, da velja za vsako naravno nesrečo, ki se bo zgodila na področju kmetijstva. Prav je, da prizadeti kmetje, tisti, ki imajo svoje površine zavarovane, dobijo večji odstotek škode od tistih, ki nimajo. Mi z državnimi ukrepi dejansko tudi spodbujamo sofinanciranje zavarovalnih premij, ampak moram vam iz zgodovine nekaj povedati tudi v zvezi s tem. Tistega leta, ne vem, po dva tisoč, sem bil v lokalni skupnosti oziroma na občini na tem področju zaposlen in se spominjam, da smo med prvimi uvajali sofinanciranje takrat še dovoljene državne pomoči na lokalni ravni in smo dali 40 % za sofinanciranje zavarovalnih premij. Ampak izpogajali smo se z zavarovalnico, da bo ona polovico tega dala tudi popusta. Tako da so kmetje, pa naj bodo to poljedelci, vinogradniki, sadjarji, dejansko plačali samo 40 %. Potem smo napravili nek tabu v tej državi in smo rekli, da naj bi tudi država to financirala oziroma sofinancirala. In res je, država je pristopila, ampak veste, kaj se je zgodilo? S tistim deležem, s katerim je država pristopila, so avtomatsko komercialne zavarovalnice dvignile premije in so kmetje naprej plačevali toliko kot prej, ko države ni bilo zraven. To lahko rečem, pa ne leti to zdaj, gospe, na vas, ker takrat niste sedele na svojih stolčkih na ministrstvu za kmetijstvo in vam tega ne smem očitati, ampak država, to sem že takrat povedal, je bila zelo slab pogajalec. Ni se izpogajala tako uspešno, kot pa so se izpogajale lokalne skupnosti.
Hvala lepa, gospod Jurša. Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, podpredsednik. Morda za začetek, vse, kar je negativnega oziroma kar je treba reševati, seveda ne leti samo na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ampak bi ob podobnih razpravah nujno potrebovali bolj vsebinske odgovore, predvsem predstavnikov Ministrstva za finance, kajti oni so po navadi tisti, ki zavijejo oziroma neradi odprejo mošnjiček, in pa ne nazadnje tudi predstavnikov Ministrstva za okolje, kajti naravne nesreče so pojav, ki po sistematizaciji spada pod njihov ukrep. Sedaj pa, če dovolite, nekaj stavkov o amandmajih, ki smo jih pripravili v Poslanski skupini SDS na odboru in večino njih, ker je bilo možno, ponovili tudi za današnjo sejo. Kot že rečeno, tam, kjer je možno in kjer se je Vlada nekako spomnila, pa niti ni natančno obrazložila zakaj, je stopnja ogroženosti 60 % tista meja, ki bo, grdo rečeno, sekala, kdo je upravičen in kdo ni, smo mi predlagali neko zdravorazumsko rešitev, to pa je, kdor je nad 50 %. Saj vemo, kdor je nad 50 %, je nad nekim povprečjem, torej na tem področju nad stopnjo ogroženosti čez polovico. Druga stvar, zaradi katere smo se odločili za 50 %, so bili primeri, ki smo jih imeli na eni izmed prejšnjih nujnih sej odbora za kmetijstvo, ko so kmetje, ali zbrani v Sindikatu kmetov ali pa iz določenih lokalnih področij, povedali, kaj se je dogajalo v praksi, ko so bili na koncu ne samo zmedeni, ampak so spraševali, kako je to mogoče. Ko so jim občinske komisije različno ocenjevale, ko jim je državna komisija različno ocenjevala in še najbolj so bili sicer pozitivno presenečeni, ker tega niso pričakovali, da so zavarovalnice kot nek škrt aparat, ki zelo nerad odpre svoj mošnjiček, dale po navadi največjo oceno ogroženosti oziroma prizadetosti za pozebo. Tako smo imeli primer, da je neka katastrska občina ali pa potok delil istega kmeta, ampak je spadal v eno ali pa drugo občino, imel tudi za več kot 20 % na ravni nekaj deset metrov drugače ocenjeno stopnjo ogroženosti oziroma prizadetosti. Zato smo predlagali, da se pri vseh ukrepih, kjer je ta meja 60 %, spusti na po našem mnenju zdravorazumsko mejo 50 %, kajti verjemite, da tudi če bo med temi 50, 60 kmeti morda samo kakšna desetina tistih, ki jim je pozeba vzela več kot 50 %, bo verjetno marsikdo hvaležen celotnemu zboru, ki se mu reče Državni zbor, kjer smo bili toliko uvidevni in smo jim to tudi omogočili. Naslednja stvar, ki se dotika amandmajev, pa je po našem mnenju, kot že rečeno glede na to, da prihaja do skoraj copy-paste predloga zakona, kot je bil lansko leto – ki je bil malo hudomušen, verjetno bi ga na FDV, razen dveh dodatnih ukrepov, ocenili kot plagiat, ampak v tem primeru je – dobro, da je vsaj to prišlo v Državni zbor, da nismo čakali. So nas pa zmotila določena časovna opravila, na primer 19. člen, kjer govorimo tudi o amandmaju. V trenutnem besedilu zakona piše, citiram: »Minister, pristojen za kmetijstvo, v šestih mesecih po uveljavitvi tega zakona objavi v Uradnem listu Republike Slovenije obvestilo o datumu začetka vlaganja zahtevkov.« 6 mesecev po uveljavitvi, uveljavljen bo, kot je že tukaj napisano, naslednji dan po objavi v Uradnem listu, torej če bo ta teden sprejet, naslednji teden, 20. julija, plus 6 mesecev, avgust, september, oktober, november, december, januar. 20. januarja bo minister blagoslovil, lahko oddal obvestilo o datumu o začetku vlaganja zahtevkov. Zakaj ne prej? Zakaj ne bi? Ker po našem mnenju, če že za vas ni spremenljiv rok enega meseca, v katerem bi lahko minister objavil ta datum, bi pa potem tudi agencija bila prej primorana in bi v času vsaj do novega leta imeli ljudje vsaj na papirju, spoštovani Janez Novak, minister je objavil v Uradnem listu, agencija je odločila, slej ko prej vam pripada tolikšna in tolikšna odškodnina. Ampak ne. Najprej minister 6 mesecev, potem pa osmi odstavek 19. člena, citiram: »O zahtevkih odloča agencija. Rok za izdajo odločb je 6 mesecev od poteka roka za vložitev zahtevka.« Eventualno – pa vem, da bo minister prej to naredil, ker po zadnjednevnih informacijah naj bi bile volitve, če bodo redne, če ne bo kdo iz koalicije prej skočil naslednji vladi v objem, 3. junija – bi ljudje lahko do 20. julija 2018 izvedeli, koliko bodo dobili. In ko ravno govorimo o tej časovnici, ki je po našem mnenju popolnoma predolga, dovolite, da vas spomnim, kaj je koalicija oziroma Vlada kot predlagatelj napisala v besedilo zakona, citiram: »Cilji zakona so čimprejšnja pomoč upravičencem, normalizacija delovanja in omejitev gospodarske škode, ki je nastala upravičencem zaradi pozebe.« Zakaj potem, če se že ministrstvo sklicuje, ah, Evropa nam ne pusti, da iz slovenske proračunske rezerve prej vzamemo denar, ni tako, da bi ljudje vsaj vedeli, koliko bodo dobili in na kakšen način? Še več, kar je bil tudi naš namen, da smo predlagali na seji odbora amandma, ki je bil zavrnjen in ga danes zaradi poslovniških določil nismo mogli dopolniti, je to, kar je Vlada zapisala: »Če je program odprave posledic škode v kmetijstvu sprejet v letu nastanka škode,« leta 2017 smo, »se za to proračunsko leto zagotovijo sredstva za izvedbo ukrepov odprave posledic škode v kmetijstvu v okviru sredstev državne proračunske rezerve. Za posamezen pojav škode v kmetijstvu, za katerega je Vlada odločila o uporabi sredstev za odpravo njegovih posledic v septembru ali pozneje, se zagotovijo sredstva za izvajanje ukrepov v proračunskem letu po letu, v katerem je nastala škoda.« Potem pa da Poslanska skupina SDS – pa ni zrastlo, priznamo, na našem zelniku, ampak je zrastlo na našem zelniku na podlagi informacij kmetov, ki so nas opozarjali na to, da kdor hitro da, dvakrat da – potem pa je naenkrat Evropa tista, ki tega ne dovoli. Zato še enkrat, spoštovana državna sekretarka, resnično upam, da boste navedli, katera direktiva oziroma katera evropska uredba nam to preprečuje. In če nam to preprečuje, zakaj je bilo možno to lani izplačati v Avstriji? In če veste, kakšne sankcije so potem prizadele avstrijske kmete? Mi smo rekli okej, saj verjetno, če bo Evropska unija rekla nedovoljena državna pomoč, po navadi dobiš rumen karton oziroma opomin s strani evropskih institucij. Tukaj je bilo rečeno ne, takoj bodo kmetom vzeli. Tako da me resnično zanima, koliko je na tem področju. Sedaj pa, podpredsednik, upam, da dovolite še dva splošna stavka glede teh sistemskih in pa parcialnih oziroma interventnih rešitev. Moram reči, da sem dobil v zadnjih nekaj dneh in tudi ob spremljanju današnje napovedi ARSO, kaj bo, vprašanja, ali lahko pričakujemo kakšen interventni zakon za odpravo posledic toče, ki je v nekaj dneh oklestila, marsikje tudi tam, kjer ni že pozeba 80 ali 100-odstotno uničila pridelkov v sadovnjakih, vrtovih in pa tudi za nas Posavce znanih in zelo zaželenih in zelo pridno pridelanih vinogradih. Ali lahko pričakujejo tudi tu interventni zakon? Bili so celo predlogi, da naj do konca tedna skličem še kakšno sejo, ampak sem se vas usmilil, ker resnično upam, da bo že tale razprava več kot dovolj velik opomin, da čim prej, pa ne samo vaše ministrstvo, spoštovana državna sekretarka, da ne bo pomote, ampak v sodelovanju z ministrico za okolje in prostor in ministrico za finance in morda tudi z ministrico za obrambo naredite nekaj, da se pripravi ali sistemski zakon odpravljanja posledic naravnih nesreč ali pa morda še kakšen drug zakon, ki bo zajel to sistemskost reševanja. Kajti verjetno je reševanje proti toči v domeni ministrice za obrambo. S tega mesta sprašujem, zakaj je v Sloveniji zmanjkal sistem, ki se mu je reklo uspešna protitočna zaščita? In če bo spet odgovor, da je bila kakšna Janševa vlada, prav, potem pa naredimo poslanci vsi skupaj en korak pa takoj naredimo. Ne pa, da me krajani oziroma občani iz moje občine sprašujejo, zakaj na Lisci ni več protitočne zaščite, ki je bila uspešna. In ali drži, da ker imajo Avstrijci uspešno protitočno zaščito, se pri njih ti nevihtni oblaki razbijejo, potem pa se združijo na južni strani Alp? In pa zadnja stvar, glede zavarovalnih in pa nezavarovalnih premij. Pri tem zakonu je bil narejen določen napredek, ampak še enkrat, ko govorimo o dvigu premij oziroma sofinanciranju s strani države pri dvigu premij, me kmetje opozarjajo, da naj nikakor ne pozabimo na možnost, ki jo imamo vsi skupaj – tako imenovane odbitne franšize. Marsikateri kmet je rekel, da ni problem, ali je 30 ali 40 ali 50-odstotno sofinanciranje zavarovalne premije, ker tukaj, kot je kolega Jurša pravilno ugotavljal, zavarovalnice nabijejo, pa se potem to nekako uresniči na dejansko takšni ravni, da ta dvig niti ni tako pomemben, ampak so te odbitne franšize za marsikaterega kmeta veliko bolj pomemben razlog, ali se bo odločil za zavarovanje svojih proizvodov oziroma izdelkov. In pravijo, da tukaj je možnost in da je šla ta vlada oziroma prejšnja vlada korak stran od te dobre rešitve, zato od vseh nas poslancev in poslank pričakujejo, da gremo zopet kmetom naproti, in to, kar smo tudi že predlagali v eni izmed sklepov, da se lotimo tudi vprašanja odbitnih franšiz. Kar pa se tiče ostalih rešitev, spoštovana državna sekretarka, skupaj z ostalimi ministri in ministricami imate kar nekaj sklepov za realizirati. Pa če začnemo s sklepi, ki so še ne 100-odstotno realizirani s področja odprave posledic žledoloma, pa lanski sklepi istega odbora za kmetijstvo v Državnem zboru in tudi sklepi, ki smo jih tukaj, mislim da, soglasno sprejeli na naši seji 16. maja letošnjega leta. In kot je pravilno ugotovil gospod Jurša, ni samo denar tisti, ki obdrži kmete pod nivojem preživetja, kaj šele zaslužka, ampak so tudi ostali ukrepi, ki lahko kmetom omogočijo preživetje. In tu bom končal, da ne bom zašel na temo, kaj vse je na področju kmetijske politike napačno oziroma kaj vse v kmetijski politiki v Republiki Sloveniji manjka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Lisec ima seveda prav. Ne samo, da je za kmete katastrofa, ta toča tudi ni usklajena s Poslovnikom Državnega zbora, ker se dopusti začnejo šestnajstega. Hvala lepa, da se ga držite. Besedo ima mag. Tanja Strniša, državna sekretarka na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana poslanca, ki sta razpravljala! Dovolite mi nekaj pojasnil, najprej glede predloga amandmajev, ki bi prag, pri katerem se dodeli finančna pomoč najbolj prizadetim kmetijam, znižal s 60 % na 50 % poškodovanosti na posamičnem GERK-u. Tu želim obrazložiti, tako kot sem že povedala na odboru, da so naslednji razlogi, da je Vlada v predlogu zakona določila prag 60 %. Pa naj začnem s tem, kaj je sistemski zakon, ker je bil tudi očitek, da nimamo sistemskega zakona ali pa da ste nekateri poslanci pričakovali sistemski zakon v Državnem zboru. Mi imamo sistemski zakon, Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč. Zakon je jasen, pravi, da za škode po naravnih nesrečah v kmetijstvu, ki jih je mogoče zavarovati oziroma so te zavarovalne premije sofinancirane, ni pomoči. Če bi se mi kot ministrstvo obnašali sistemsko, potem bi rekli: »Kmetje, imeli ste možnost oziroma omogočeno vam je, da ta pridelek zavarujete. Ta zavarovanja so tudi delno sofinancirana s strani državnega proračuna in tukaj pač ni pomoči.« Ampak mi smo se dobro zavedali, kaj se je v praksi zgodilo. Zgodila se je pozeba že lansko leto, kakršna je bila nazadnje pred petdesetimi leti, in letos še ena, čeprav bi pričakovali, da po neki statistiki ali pa verjetnosti dogodkov take pozebe še trideset ali pa ne vem koliko let ne bo. Zgodili sta se dve katastrofalni pozebi druga za drugo, in to gospodarstvom, kot so sadjarske ali pa vinogradniške kmetije, med katerimi se mnogi ukvarjajo samo s tem. Kaj naj človek naredi, če ima sadni nasad ali pa vinograd, pa mu vse pozebe? Saj ne more nekaj drugega posaditi. Dana je bila neka vzporednica s točo. Drži, podobe, ki jih dobivamo zdaj, slike s terena, kako je toča sklestila kakšne njive, so grozljive, ampak še vedno, njiva je na voljo, da se morda posadi nekaj drugega. Kdor ima koruzo za krmo, pa mu je zdaj popolnoma stolklo koruzo, seveda ima škodo, in to veliko škodo, ampak krma se lahko dokupi, živino redi naprej, ni v brezizhodnem položaju. Ni v brezizhodnem položaju. Kmetije pa, ki imajo sadjarstvo in vinogradništvo in so dve leti brez vsakega prihodka [[…]]Mi imamo primere, kjer je škoda 100-odstotna. Se pravi ne samo, da nimajo prihodka, imajo negativen dohodek, ker imajo stroške. Sadjarji so nam lepo povedali – 5 tisoč je približno stroškov za vzdrževanje nasada, tudi če nimaš pridelka, ker ga moraš poškropiti, ker ti ga sicer bolezni do konca uničijo, ker ga moraš obrezati, ker ga moraš zmulčiti in druga dela. Mi smo torej imeli primer izrednih situacij pri tem, ko je bilo znižano sofinanciranje zavarovanja zaradi varčevalnih ukrepov, ki so na področju kmetijstva zarezali v ukrepe, ki so financirani iz integralnega proračuna. Ker mi smo kljub varčevanju zagotovili v celoti črpanje sredstev PRP, pa niso vse države v Evropi tega naredile, ker niso imele za sofinanciranje. Mi smo to naredili, ker bi sicer naredili še več škode sektorju, tukaj pa je bila stopnja financiranja znižana. Po lanski pozebi letos za 10 odstotnih točk višja, ampak še zmeraj ni bila 50-odstotna, kar je cilj, ker je bila samo 40-odstotna za sadjarstvo in 30-odstotna za vinograde. Zato smo mi ponovno prišli z interventnim zakonom in nimamo namena delati sistemskega zakona za pozebe. Ne, mi imamo vrsto, pa bom tudi povedala, sistemskih ukrepov, s katerimi želimo sektor usposobiti, da bo lažje prenesel take škode, na katere je treba računati, ker so podnebne spremembe dejstvo, so tu, ampak bom v nadaljevanju razložila. Skratka, da povem, zaradi tega smo se mi tako kot lani, ker ukrepamo nesistemsko oziroma izven sistemskega zakona, odločili, da enak prag poškodovanosti upoštevamo, vendar dodajamo ukrepe in ukrepe pomoči stopnjujemo. Da, zakon pravi, da je finančna pomoč nad 60 % na posameznem GERK-u oziroma 30 % mora biti izpada dohodka v tej dejavnosti na kmetiji, to je v skladu z evropskim predpisom, ki sploh dovoljuje, kdaj lahko država intervenira. Vendar imamo druge ukrepe, odpis prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je možen pri škodi nad 30 %. Nad 30 % deluje in učinkuje ukrep, ki je na novo uveden s tem zakonom, in sicer subvencioniranje obrestne mere za kredite. Tu ne bodo prišli v poštev samo tisti, ki imajo 60-odstotno škodo ali več, tudi drugi, če imajo finančne težave. In ti obratni krediti, da vam povem, da vas tudi seznanim z zadnjo situacijo, so zdaj v fazi sprejemanja na ustreznih organih regionalnega sklada in prinašajo – ker to še ni sprejeto, prosim, vzemite z rezervo, ampak predlog je – da bi bili krediti z dveletnim moratorijem in po dveh letih, se pravi, da počakamo, da bo vendarle že nek normalen pridelek in da bo potem možno petletno vračilo, in v tem času ni obresti, ker bodo obresti za kredit sofinancirane s strani našega ministrstva, za kar bomo skladu refundirali stroške obresti. To so zdaj obratna sredstva. Ampak sklad že zdaj pripravlja spremembo, svoj rebalans, na podlagi tega bo izveden javni razpis tudi za reprogram kreditov za tiste kmetije, ki so bile eventualno v kakšnih investicijah pretekla leta in imajo zdaj težave z odplačevanjem kreditov. Naj povem še za te primere. Prej nisem rekla, ampak za kredit za obratna sredstva bo razpisanih 5 milijonov in 2 milijona sta predvidena za reprogram investicijskih kreditov, kjer pa bo moratorij do 3 leta in do 20 let doba vračanja, do 20 % teh sredstev bo možno uporabiti za obratna sredstva, se pravi, da ne bo šel zdaj kmet po dva kredita, ampak če ima neko investicijo, bo lahko vzel ta kredit za reprogramiranje pa bo 20 % namenil ne za reprogram kredita, ampak za obratna sredstva, ki jih potrebuje. Tu pa ni brezobrestni kredit, ampak bo obrestna mera od 0,1 do 0,5 %, se pravi minimalna, ni pa brez obresti, to drži. In tretjič, ko sem že pri stopnjevanju ukrepov, po pravilniku sklada ni mogoče odpisati najemnine, če gre za naravno nesrečo, ki jo je možno zavarovati, ampak zato pa delamo izjemo s tem interventnim zakonom, tako kot za vse druge naravne nesreče, recimo suša je tista, ki je ni mogoče zavarovati pa zaradi tega velja sistemski zakon, in najemnino je možno odpisati, kadar je škoda najmanj 50-odstotna, in se stopnjuje ta delež odpisa do 80 % sorazmerno s škodo in nad 80 % je 100-odstoten odpis najemnine. Skratka, če želimo pomagati tistim, ki imajo najhujše težave, je pomembno, da ta prag res zadene najbolj prizadete. Ker če bi mi prag znižali, se nam lahko zgodi – kaj? Da potem, čeprav smo podvojili sredstva, ne bi mogli v celoti izkoristiti tega povečanja stopnje podpore do 30 %, ki je spet po evropski uredbi maksimalna, se pravi, dali smo maksimalno možno stopnjo pomoči in želimo, da je sredstev res dovolj za te, ki so predvidoma najbolj prizadeti, posebej še zato, ker je njihov ekonomski položaj v primerjavi z lanskim letom še toliko slabši, ker je drugo leto zapored, in vmes nobenega prihodka. Če povem še o tem, kar sem prej rekla, zakaj ne načrtujemo sistemskega zakona. Sistemskega zakona ne načrtujemo zato, ker imamo sistemske ukrepe, ki jih zdaj nadgrajujemo, ki naj bodo taki, da kmetje, sadjarji in vinogradniki uporabijo vse druge inštrumente, da se obranijo posledic po takih hudih naravnih nesrečah oziroma hudih pozebah. Mi smo zdaj v proračun – proračun ste sprejemali, na koncu koncev ga sprejme Državni zbor, ampak v vladnem postopku imamo kot ministrstvo predlog, da se stopnja sofinanciranja zavarovalnih premij dvigne na 50 %, se pravi v predlogu proračuna bomo povečali to postavko. Kot je bilo že povedano s strani gospe poslanke Vojke Šergan, pa naj ponovim, smo v Programu razvoja podeželja – zdaj je pripravljena sprememba, ki jo bo ustrezen organ sprejemal konec meseca in gre potem v potrditev na komisijo – samo za investicije, ki pomenijo aktivno obrambo proti podnebnim spremembam [[…]]Tukaj bi se želela referirati tudi na razpravo poslanca Levice Kordiša, ki je rekel, da kmetijski resor nima sistemskih ukrepov prilagajanja na podnebne spremembe, ima jih, jih bom razložila. In sicer, v Programu razvoja podeželja bomo dvignili stopnjo sofinanciranja, ki je za druge investicije osnovna, na 30 %. Ampak če gre za investicije v namakanje, kaj je to drugega kot prilagajanje podnebnim spremembam? Protitočne mreže se, drži, uporabljajo samo v intenzivnih sadjarskih nasadih, manj je tega v vinogradih, kjer so seveda posledice toče tudi lahko katastrofalne, ampak manjše toče naredijo relativno manj škode kot v sadjarstvu, kjer je kakovost poseben problem, se pravi za napravo oroševalnih sistemov in za rastlinjake, ki so pa, bi rekla, višek zavarovanja pogojev v kmetijstvu. Za vse te štiri namene prilagajanja kmetijske proizvodnje podnebnim spremembam bomo dvignili stopnjo sofinanciranja tako, da bo začetna stopnja 50 %, če pa je nekdo v ekološki proizvodnji, izkorišča oziroma izvaja okoljske ukrepe, je na območju z omejenimi dejavniki, kamor sadjarstvo pa vinogradništvo v glavnem v celoti spadata, lahko v teh primerih doseže 70-odstotno stopnjo pomoči, če pa je hkrati še mladi prevzemnik, pa do 75 % stopnje pomoči, in to je izjema, za vse ostale investicije je maksimalna stopnja pomoči 50-odstotna. Na predlog sadjarjev, ki so bili del te naše skupine, prej na začetku sem jo omenjala, da so vsi ti ukrepi dogovorjeni in usklajeni s stroko, se pravi, s to stroko, ki prihaja v svetovalne službe s kmetijskih zavodov, z drugih inštitucij, bomo pripravili zdaj še tehnološka navodila, se pravi, kakšne možnosti ima kakšen nasad v boju proti pozebi, ker drži, da ni povsod vode kot vodnega vira za namakanje, in obstajajo, bili so danes omenjeni, nekateri drugi prijemi in ukrepi, ki lahko zmanjšajo vpliv nizkih temperatur oziroma povzročijo gibanje zraka, karkoli pač lahko v tistem času učinkuje. Bila je omenjena letalska zaščita proti toči. Drži, izvajamo jo samo v severovzhodni Sloveniji po dveletnih programih, ki jih sprejme Vlada. Zakaj? Jaz bi si želela, da bi bila tudi drugod taka zaščita, ampak tukaj ni enotnega mnenja v stroki. Nekateri dosedanji poizkusi in raziskovanja so pokazali, da ni bilo mogoče niti dokazati niti ovreči učinka, čeprav praksa, izkušnje, opazovanja kmetov kažejo na to, da če je na enem območju tak način obrambe razbijanja oblakov z jodidnimi, ve vem kaj, ioni vzpostavljen, potem se lahko točonosni oblaki mogoče res premaknejo na sosednje področje. Zaradi tega to obrambo še vedno izvajamo v severovzhodni Sloveniji, ker jo imajo Avstrijci, ki mejijo, in mislim da tudi na Hrvaškem. Vsakič posebej so proti temu ukrepu ministrstvo za okolje, agencija za okolje in ministrstvo za zdravje. Resorji izpostavljajo vpliv kemikalij na okolje in tudi učinkovitost, ampak ravno zaradi tega, ker je to razmeroma poceni strošek, mi namenjamo za to okrog 57 tisoč na leto, kar dajejo občine, ki morajo, mislim da, vsaj 60 % prispevati in morajo biti tudi vključene. Ravno zaradi tega dokler je pobuda lokalnih občin, dajejo zraven 80 tisoč, skratka, dokler so lokalne občine za to, jim dajejo zraven sredstva, tudi Vlada pri tem vztraja kljub nasprotovanju dveh ključnih resorjev. Tako. Zdaj pa, če mi dovolite, še glede časa, potrebnega za izvedbo finančne pomoči. Bilo je zaprošeno, da povem, kje je ta evropska pravna podlaga in zakaj Avstrijci drugače. Na odboru za kmetijstvo je predstavnik Kmetijsko gozdarske zbornice povedal nam vsem, da zato, ker Avstrijci to dobijo iz vzajemnega sklada. Se pravi ni šlo za državno pomoč, ampak jaz zdaj ponavljam besede od tam, natančno pa vem, kaj evropski predpis pravi. Evropski predpis pravi, da je dodelitev pomoči mogoča šele po datumu, ko stopi v veljavo shema pomoči za mala in srednje velika podjetja in shema za velika podjetja. Za velika podjetja je še nekoliko drugače, je drug pravni predpis, so smernice, prve so skupinske izjeme, drugo pa so smernice, nekoliko bolj zahtevni pogoji za velika podjetja, ki jih imamo tudi nekaj. Kako pridemo do potrditve? Prvo, kar je, če grem od končne točke nazaj, evropski predpis zahteva, da končna ocena izpada dohodka upošteva povprečne pridelke in cene v letu nastanka škode. Se pravi, tudi če bi lahko že vedeli do konca leta, kakšen bo pridelek, ni tako enostavno. Jaz sem se natančno pozanimala pri vodstvu Statističnega urada, ker sem želela, da bi ta postopek pospešili, ampak oni imajo sistem zbiranja podatkov in potem križanja teh podatkov s temi podatkovnimi bazami in cel proces in seveda najmanj dokler se določeno koledarsko leto ne konča, ne morejo imeti podatka o ocenah. Oni so letos objavili za lansko leto oceno 16. aprila, če bi se zelo potrudili, pravijo, da bi lahko to oceno objavili konec marca. Mi pa dokler te cene nimamo, ne moremo priglasiti sheme kot končno, se pravi notificirati oziroma v informacijski sistem komisije sporočiti državne pomoči, da bi na podlagi tega lahko izvedli plačila. Ampak kakšen je pa postopek pred tem? Omenjeno je bilo, da so bile lani morda določene nelogičnosti v oceni, zaradi tega smo rekli, da bo končna ocena letos res narejena ob spravilu oziroma tik pred spravilom, zaradi tega, da bo možno odpraviti odstopanja med tistim, kar bodo kmetje v svojem prijavnem obrazcu za škodo ocenili ali pa zavarovalnice, in tistim, kar bo mnenje regijskih komisij. Ampak ko imamo končno oceno, je ta program – na tem delu uporabljamo Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč – na Vladi, in ko je sprejet program in končna ocena, je seveda možno kmetom dati te predtiskane obrazce, ki jih potem izpolnijo kot vlogo. To, kar bodo zdaj poleti poročali, bo v bistvu prijava škode, zato da bomo imeli evidentirane vse, ki mislijo, da imajo škodo. Kar pa bo naša agencija, plačilna agencija za kmetijske trge, kmetom dala po končni oceni in po sprejetju programa na Vladi kot predtiskan obrazec, bo v bistvu zahtevek za izplačilo škode. Ne glede na to, da se ta proces lahko naredi prej, tako kot se je v letošnjem letu za lansko škodo naredil prej, je treba za dokončno prijavo državne pomoči, pred katero se ne sme izplačati teh izplačil, počakati na Statistični urad, na njihovo oceno, priglasiti in potem so izplačila možna. Letos je sicer trajalo precej manj, rok za agencijo je res šest mesecev, ampak letos je agencija v dveh mesecih in pol izplačala, ker so zaradi dodatne pozebe in težkega položaja kmetov takrat delali na agenciji, na upravi za zaščito in reševanje in na vseh pristojnih organih tudi za vikende in za praznike, da je šel ta proces skozi in izplačila 16. maja. Upam, da bo tudi v naslednjem letu vse narejeno za to, da bi bilo čim prej po tistem datumu, ko dobimo zadnje podatke s Statističnega urada, izplačano. Statistika pravi, da bi morala v sistem zbiranja cen poseči tako globoko, da bi bilo to kvečjemu možno v letu 2019. Upam, da takrat ne bomo imeli interventnega zakona in interventnega ukrepanja. Če povzamem, razumemo dobronamernost predlaganih amandmajev, ampak znižanje praga bi pomenilo – še enkrat opozarjam, da so z zakonom in s pomočjo v drugih ukrepih pokriti tudi tisti, ki so utrpeli manj škode, pa še enkrat poudarjam to, da bi s tem morda znižali pomoč tistim, ki pa imajo res na primer 90 ali 100-odstotno škodo, in da je to tveganje. Zaradi tega menim, da je bil v zakonu predlog Vlade za 60-odstotni prag primeren. Kar se pa teh postopkov tiče, mi bomo vse naredili, da bi kmetje čim prej prišli do denarja, moramo pa upoštevati predpise zato, ker bi bila sicer pomoč izplačana neupravičeno. In drži, kar ste povedali, gospod Lisec, če bi šlo za nepravilno izplačano pomoč, je grožnja vračila na samem upravičencu. In še enkrat, menimo, da smo zlasti s tem, ko smo našli skupni jezik tudi z ministrstvom za gospodarstvo in skladom za regionalni razvoj Ribnica, ki bo finančno pomoč, poleg tiste, ki jo bodo dobili tisti, ki imajo zavarovane nasade pa bodo dobili izplačila, običajno dobijo še v istem letu od zavarovalnic, in s tem, ko smo omogočili brezobrestne obratne kredite pa predvsem z dolgim moratorijem, reprogram obstoječih kreditov in s k razpisu v naslednjem letu za Program razvoja podeželja še dodatnim razpisom za tisti del lastne udeležbe [[…]]Jaz sem rekla, do 75 % bodo lahko dobili evropskih sredstev, samo če je dve leti suša pri prihodkih, bo tudi to problem, zaradi tega smo se dogovorili s skladom Ribnica, da bo v naslednjem letu naredil razpis za ta del lastne udeležbe v investicije proti podnebnim spremembam oziroma za obrambo proti naravnim nesrečam. S tem menimo, da smo sistemsko na vseh ravneh pristopili k temu, da bi sektor to dveletno krizo preživel in da bi lahko prebrodili te težave in potem nadaljevali z normalno proizvodnjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo želi še razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, spoštovani državna sekretarka, predstavniki ministrstva, lepo pozdravljeni! Moram reči, da nisem naklonjena temu, da imamo za posamezne projekte ali za posamezne probleme posamezne, ločene zakone, ampak na tem področju več kot očitno ni druge rešitve in me po svoje tudi veseli, da se letos nekoliko hitreje o tem interventnem zakonu v Državnem zboru pogovarjamo. Resnično je problem na tistih območjih, pri tistih posameznikih, ki so odvisni zgolj od dejavnosti sadjarstva ali pa vinogradništva. Tega v Sloveniji ni tako zelo malo, zato je dogodek, ki se je zgodil lani in na žalost tudi letos, pozeba v mesecu aprilu, še toliko bolj zaskrbljujoč. Podatek Kmetijsko gozdarske zbornice, da je v letošnjem letu prizadelo kar 71 % sadovnjakov in pa 38 % vinogradov, se mi zdi izjemno kritičen, je pa res, da bi lahko, kar je bilo danes že izpostavljeno, ne glede na to, da ni direktno primerljivo, morda še nekoliko razširili to področje pa govorili tudi o toči, ki je zlasti na Štajerskem v preteklih dneh naredila kar katastrofalno škodo. Ena izmed takih je bila tudi včeraj. Predlogi oziroma amandmaji, ki smo jih dali v Slovenski demokratski stranki, se mi zdijo upravičljivi, kljub temu da smo zdaj slišali posamezne obrazložitve s strani državne sekretarke. Ampak, spoštovana državna sekretarka, mene enostavno niste prepričali. Mene zanima, kakšna je potem razlika. Mi dejansko želimo zgolj znižati mejo in na nek način omogočiti, da bi bilo do teh ukrepov upravičenih nekaj več kmetijskih pridelovalcev. Mene zanima, kakšna je ta razlika. Koliko je teh, ki so imeli škodo vsaj po tej grobi oceni, ki je na razpolago med 50 in 60 %? Koliko je teh in kaj bi dejansko potem pomenilo v številkah, če bi to mejo spustili na 50 %, kot predlagamo v Slovenski demokratski stranki? Še vedno nekako ne morem razumeti, zakaj je ravno 60 % tista meja, pri kateri vztrajate. Strinjam se z vami v delu, da je tistim, ki so bili najbolj prizadeti, treba v največji meri pomagati, ampak kakorkoli, težko rečemo, da nekdo, ki pa je imel, ne vem, 59 % pridelka uničenega, napram tistemu, ki je imel pa 60 % [[...]]Ne vem, zelo težko postavimo to mejo in s tem bi jo vsaj še nekoliko razširili in na nek način omogočili več ljudem, da so deležni vsaj nekaj malega pomoči, da lahko preživijo. Dejansko je problem ravno zaradi tega, ker se je zelo podobna zadeva zgodila dvakrat – v lanskem in v letošnjem letu. To dejansko pomeni izgubo prihodka skoraj v celoti, razen za tiste, ki imajo še kakšno drugo dejavnost. Morda bi se dala tukaj vseeno najti neka, ne vem, morda dopolnjena različica, da spustimo to mejo pa morda še ustrezno dopolnimo, da pa to velja za tiste, ki so resnično odvisni zgolj od tega. Lahko najdemo tudi kakšen predlog rešite v tej smeri. Ampak resnično ne morem razumeti, zakaj se toliko vztraja pri teh 60 %. Drugo, kar je dejansko velik problem, so pa ti dolgi roki. Pomoč zaradi pozebe, ki se je zgodila v lanskem letu, je prišla tik pred pozebo v letošnjem letu. To pomeni, da se je obrnilo celo koledarsko leto, kar je seveda nesprejemljiva. Predlogi amandmajev, ki smo jih dali v Slovenski demokratski stranki, ki gredo v smeri tega, da bi te stvari lahko stekle nekoliko hitreje, mislim, da so popolnoma na mestu. Apeliram na vas poslance, da enostavno podprete tudi naše amandmaje, namreč pomoč bo sicer prišla prepozno. Grobo oceno škode v sadovnjakih in vinogradih je mogoče podati danes in na osnovi te grobe ocene se lahko postopki zaključijo v letošnjem letu v jesenskem času in tako kmetje dobijo izplačila vsaj do konca tega leta. Lahko pa se, da bomo zelo natančni, v prihodnjem letu potem naredi nek poračun. Ampak na osnovi grobe ocene je to mogoče narediti letos, o tem smo v Slovenski demokratski stranki prepričani. Edino v tem primeru bi pomoč prišla še v nekem obdobju, ko bi dejansko pomagala tem posameznikom. Ker enostavno, ne vem [[…]]Upamo, seveda si ne želimo, da se podobna zgodba zgodi tudi prihodnje leto. Dajmo še o teh stvareh razmisliti in poiščimo tukaj neko ustreznejšo rešitev. Tudi ti roki, ki ste jih podali, ki so sicer v 19. členu in jih amandmiramo [[…]]Resnično ne moremo razumeti, zakaj ministrstvo za kmetijstvo potrebuje šest mesecev po uveljavitvi tega zakona, da obvesti o začetku za vlaganje zahtevkov. Šest mesecev ste dali v sam predlog. To je ja mogoče narediti v roku nekaj tednov. In naš predlog je v roku enega meseca. Naslednja zadeva so zahtevki, o katerih potem odloča agencija. Tu imate prav tako rok za izdajo odločb šest mesecev, naš predlog je v treh mesecih. Zakaj potrebuje agencija šest mesecev? Tu gre za izredne dogodke in mislim, da je tu ključno, da bistveno skrajšamo ta čas in da pomoč pride do teh posameznikov še v letošnjem letu. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Pravzaprav bi na začetku, preden se opredelim do amandmajev, rekla nekaj besed o tem interventnem zakonu za pomoč v kmetijstvu. Sama sem lansko leto prvi zakon, ki je bil, zelo spremljala in se tudi pogovarjala z deležniki na terenu, ki so bili prizadeti že lansko leto in so imeli škode 90 % in več. Tudi lansko leto smo se pogovarjali, imeli smo sklicane odbore, na katerih smo se o tej problematiki pogovarjali. Izpostavljali smo težave, s katerimi smo se srečevali na terenu, tudi s kolegi iz opozicije. Vse to zelo dobro razumem in sem razumela, ampak do tiste točke, ko smo pa vendarle dobili pojasnila, ko so nam natančno razložili, zakaj je do česa prišlo, in moram reči, da zdaj pa več ne razumem. Tudi sekretarka je ravnokar razložila, zakaj je potreben ta šestmesečni postopek, razložila je, zakaj ne 50, zakaj 60. Zdaj pa bom še sama poskušala to razložiti, in sicer na ta način, da bi vprašala kolege iz SDS, ali se pa naj potem tisti, ki so bili 100-odstotno prizadeti že drugo leto, strinjajo s tem, da namesto da dobijo škode povrnjene 60 % – in so bili res že dve leti zapored hudo prizadeti – bodo dobili samo 50 % vračila? Zakaj na škodo tistih, ki so bili že dve leti res hudo hudo prizadeti in bodo zdaj dobili manjše povračilo škode? Ravno zato pravzaprav ne morem [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali dovolite, da povem do konca? Tudi mi vas ne motimo, kadar razlagate svoje. Izkazalo se je v izvajanju lanskoletnega zakona, da je bilo teh 60 % primeren procent in da so tisti, ki so bili prizadeti in so dobili povrnjeno škodo v tej višini, nekako pokrivali stroške. Prav tako smo se v Stranki modernega centra zavzemali za to, da se letošnje leto naredi individualni pristop, da lahko kmetje tudi sami prijavijo škodo. To se je zdaj s tem zakonom tudi izboljšalo in doseglo. Kmet bo lahko letos sam prijavil škodo in bo agencija samo preverila, ali je ta škoda pravilno ocenjena ali ne. To pa zaradi tega, ker so ta območja v Sloveniji res tako specifična, tako kot ste omenili, da je recimo ena dolina bila prizadeta za 90 %, druga pa 50 %. Še celo tako je bilo, da je zavarovalnica dobila eno oceno in še celo boljšo, kot je agencija ocenila. Prav zaradi tega, ker je prišlo do teh različnih ocen in niso imeli možnosti kmetje individualno pristopati k temu, se je to izboljšalo v letošnjem letu, ker se je spremenil model financiranja. Zaradi tega teh amandmajev ne moremo podpreti. Ker so, tako kot sem že poudarila, na nek način neuresničljivi, so celo negativni za nekatere druge poslovne subjekte in prizadenejo tiste, ki so utrpeli največ škode. Tako kot sem povedala, tisti, ki največ škode utrpijo, bi dobili potem pač manj. In treba je še enkrat poudariti to, da že pri 30 % ocene škode bodo lahko koristili te olajšave, tako za zakup zemljišč kot tudi invalidske in vse socialne prispevke. Pri tem bi rada še to poudarila, da se je pri prispevkih zdaj celo podaljšal rok prijave s 15 dni na 60 dni, kar je tudi olajšanje, neka manjša ovira oziroma se računa, da bo vsak posamezni kmet lažje v 60 dneh vložil ta zahtevek kot pa prej v 15 dneh. Tukaj pa tudi ne smemo pozabiti, tako kot je sekretarka povedala, da gre tudi za vključitev Slovenskega regionalno razvojnega sklada, ki bo subvencioniral obrestne mere, to se pravi tako za obratna sredstva kot za prelongiranje obstoječih kreditov za investicije, ker nekateri so res že drugo leto prizadeti. Kar se pa tiče amandmaja, ki govori o tem, da se s 6 mesecev skrajša vlaganje zahtevkov, pa mislim, da, tako kot je bilo predstavljeno in tako kot je v praksi potekalo že pri prejšnjem interventnem zakonu iz leta 2016, morajo službe izvesti celo vrsto aktivnosti od potrjevanja končne ocene škode naprej, ki je znana šele v jeseni, kar je povedala tudi državna sekretarka, in temu ne moremo oporekati. Kdo lahko reče, da se da škoda oceniti prej kot jeseni, če se šele takrat pregleduje, kakšen je bil pridelek po posameznih področjih? Ne da se. In če seštevamo, potem se ne da v mesecih skrajšati teh rokov. Potem je bil sprejet program odprave posledic, ki je šele posledica tega, kako se škoda oceni. To smo slišali na odboru, danes jaz ponavljam tretjič, mogoče bo pa vsaj javnost razumela, o čem govorimo. Končna ocena je možna šele pri spravilu pridelkov, potem je sprejetje na Vladi, potem so evropski predpisi, ki jih je sekretarka natančno opisala, na kakšen način gredo, in potem ni moč pričakovati, glede na to, da je potem še Evropska komisija – ker je to interventni zakon in ker se to šteje za pomoč, mora Evropska komisija potrditi to pomoč, da se potem lahko izplača. Mislim, da ta zakon, za katerega ste rekli, da je copy-paste lanskega, ni copy-paste, ampak je izboljšan, upošteva vse naše razprave, ki smo jih imeli na odborih, ko smo bili kritični do tega, na kakšen način se zakon izvaja. Tudi sama bi si želela, da bi bilo to izplačilo prej, ampak če imamo argumente za to, da se ne da, potem ne vem, zakaj bi pri tem vztrajali. Ker ste pa že govorili o tem, da v Avstriji dobijo prej izplačano, potem pa se dajmo pogovarjati o tem, da se tudi pri nas ustanovi ne vem rizični sklad, solidarnostni sklad in da potem tja država določena sredstva vloži namesto v zavarovalne premije, v subvencije, in potem kmetje spet s svoje strani, samo tukaj je potreben potem najmanj tripartitni dogovor in pogovor med posameznimi deležniki, ki bi se strinjali, da se tak sklad tudi v Sloveniji ustanovi. Potem bi pa lahko premostil to, da bi kmetje dobili izplačilo takoj in bi država preko tega sklada lahko to vplačevala. Skratka, prav zaradi razlogov, ki sem jih navedla, ne bom podprla teh amandmajev, interventni zakon kot pomoč kmetijam, ki so bile hudo prizadete, pa vsekakor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Nič škodonamerno, ampak samo dobronamerno. Dajte naslednjič, preden ji daste besedo, gospo Vojko Šergan vprašati, ali je prebrala zakon in amandmaje, ker jih je narobe razumela. To, da mi dajemo s 60 na 50 %, ne pomeni, da bodo tisti, ki ste jih omenili, na primer tisti, ki jim je pozeba vse poškodovala, zdaj namesto 60 % dobili povrnjenih 50 %, ampak da mejo znižujemo s 60 na 50 %. To pomeni, da bo širši krog upravičencev, da bodo dobili tudi tisti, ki imajo poškodovanost med 50 in 60 %. Res pomeni, da bodo tisti, ki so imeli več, posledično dobili manj, ker se širi krog upravičencev, če pogledamo določeno vsoto denarja, ki je za to namenjena, to ja. Ne pa, da bodo zdaj dobili namesto 60 % povrnjene škode 50 %. Toliko samo.
Hvala lepa. To je bila zloraba postopkovnega, ker je bila čista polemika. Repliko ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala. Res ne vem, ali sem bil napačno razumljen ali pa ne vedo, kaj smo govorili. To glede 50 in 60 % in kako potem tisti, ki ima 100 % dobi manj, ne drži. Preberite oceno finančnih posledic. Še Vlada sama ne ve, koliko bo dala, predvideno 7 milijonov. Predvidoma, po neki grobi oceni. Ker bo to dala, ker ste vi blagovolili tako narediti, leta 2018. Iz splošne proračunske rezerve iz 2018 bo Vlada nekaj dala. Tukaj ne piše, Vlada bo dala točno toliko. Preberite si oceno finančnih posledic, »bi bilo treba zagotoviti približno«. Mi samo širimo krog tistih, ki bi bili deležni tega ukrepa. Ne samo tisti, ki imajo poškodovanih oziroma ogroženih zaradi pozebe 60 %, ampak 50 %. Samo to je to. Prej je kolegica Suzana vprašala, če je morda odgovor s strani ministrstva, ali lahko že za letošnjo pozebo na podlagi grobih ocen ali pa iz lanske pozebe dobimo podatke, koliko je bilo upravičencev, ki so bili med to mejo – 50 in 60 % stopnje ogroženosti. Ali se da to dobiti? In verjemite, ti ne bi nikakor porušili vaše idealne finančne slike. Nikakor je ne bi porušili. Le stopnjo malenkost znižujemo, zato ker trdimo – še enkrat, govorimo o interventnem zakonu in ne se sklicevati na sistemske zakone in govorimo – da je 50 več kot pol. In kdor je z več kot 50 % označen s stopnjo ogroženosti, je po našem mnenju upravičen, da dobi vsaj nekaj malega. In ja, absolutno je dejstvo, da je nekdo, ki mu je 100-odstotno pozeba vse vzela, popolnoma v drugem razredu kot pa nekdo, ki mu je vzela ali 50 ali 60 ali 70 %. Seveda pa bi si vsi skupaj želeli, da bi bil ta mošnjiček – verjetno bi kmetje rekli, ne vem – vsaj na 20 milijonov bi verjetno prišli, Sindikat kmetov ali pa Kmetijsko gozdarska zbornica. Ampak mi samo tistim mejnim, tudi na podlagi tega, ker so ocene komisij zelo različne, želimo dati možnost, da kot rečeno kakšna desetnija kmetov oziroma zavarovancev ali pa tudi nezavarovancev, ker tudi to letos omogočate, lahko dobi določena sredstva.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa. Spoštovani državna sekretarka, kolegice in kolegi! Moram reči, da sam nisem velik podpornik interventnih zakonov, pa bom v nadaljevanju razložil, zakaj ne. Rekel bi, da so v tej situaciji interventni zakoni zgolj gašenje po požaru. Interventni zakoni so gašenje po požaru. Pozeba, suša in pa toča niso naravna katastrofa. Pozeba, toča in suša niso potres, ki ga ne moreš napovedati, ampak pozeba, toča in suša so vsakoletna posledica klimatskih razmer v Republiki Sloveniji. To je vsakoletna posledica klimatskih razmer v Republiki Sloveniji. Tem klimatskim razmeram se je treba zoperstaviti in najti rešitve z ukrepi. Ker če ne, bomo ne vsako leto sprejemali interventni zakon, trikrat na leto bomo morali interventni zakon sprejemati. Trikrat na leto! Pravi pristop k rešitvam bi bil, da bi bilo letos v proračunu in v razpisu, ne vem, 20 ali pa 25 ali pa 30 milijonov za investicije v vse tri ukrepe, v ukrepe proti pozebi, toči in suši. Ne pa, da ta sredstva post festum samo rešujemo, bi rekel, z denarnim nadomestilom, drugo leto se bo pa zgodba ponovila. To ni sistemski pristop k reševanju klimatskih razmer v Republiki Sloveniji. To niso katastrofe večje razsežnosti. To je samo posledica klimatskih razmer in tega na ministrstvu nekako nočete razumeti, da se to ponavlja vsako leto, da se ponavlja toča trikrat na leto in da bo tudi suša prihajala dvakrat ali trikrat na leto. To je treba razumeti in to je treba sprejeti. To ni potres, ki ga ne moreš napovedati. Veliko informacij je podala spoštovana državna sekretarka, da se ne da, da je to državna pomoč, ki je po evropski uredbi prepovedana. Poglejte, v Avstriji, kjer znajo zelo dobro zaščititi svoj domači nacionalni vrt, je za popolnoma vsako kmetijsko dejavnost državna subvencija. Za čisto vsako. Za živinorejo, za to, za ono, za drugo, ker tudi v Avstriji imajo, jaz rečem, tako imenovano butično kmetijstvo, kot ga imamo v Republiki Sloveniji. Ampak tam znajo preko skladov, preko agencij ta izplačila sprovesti. Res je, da v Republiki Sloveniji znamo z lahkoto ukrasti milijardo ali pa dve na banki, ne znamo pa preko agencij ali pa preko drugega sklada poplačati določene škode. Tega pa ne znamo. Tudi glede navodil za prijavo pri teh popisih, škodi, intervencijah in tako naprej, poglejte, glede na prijavljene v lanskem letu ni niti 50 % tistih upravičencev, ki so prišli v poštev za povračilo škode. Na odboru smo zahtevali, da dobimo seznam, ne poimenski, ampak dejansko po površinah, kateri so tisti upravičenci, da dobimo pregled, kakšno je to število glede na prijave. Ampak seveda tega do danes še nismo dobili, ampak jaz bom na odboru delovnih teles vztrajal, da to dobimo, da dejansko dobimo en pregled, kakšni so po velikosti ti upravičenci. In jaz bi želel, da pri naslednjem razpisu podate jasna navodila, do katerih površin, da se kmetje sploh ne trudijo, da sploh ne dajejo vlog, da ne dajejo prijav, da ni potem rečeno, ja, saj tistim malim se tako ali tako ni splačalo, bodo pa dejansko imeli več škode, kakor pa bodo potem dobili te prijavljene vsote. Skratka, navodila naj bodo jasna. Navodila naj bodo jasna. Ni treba zdaj, je bilo že odgovorjeno gospe kolegici Vojki, ki je zamenjala procent upravičencev s procentom izplačila, ampak to razumemo vsi, ki smo prebrali tako predlog amandmaja kakor tudi sam zakon, da se s tem krog upravičencev poveča. Glede na komaj polovični procent poplačila glede na lansko prijavo je seveda ta amandma dobrodošel. Zajel bo večje število. Kaj je bil razlog, da je samo 50 % upravičencev dejansko prišlo do poplačila škode, ne vem. Ne vem. Tam nekje dobrih 50 % je bil ta krog upravičencev. Ne vem, kaj je bil razlog. Ali se niso prijavili ali so imeli premajhne površine in tako naprej. Tako da prosim, da te informacije dobimo, da potem vemo, zakaj je tako. Potem v nadaljevanju amandma glede časovne dinamike. Tisti kmetje, ki so dve leti zapored doživeli pozebo, bodo tri leta brez prihodkov. Tri leta! In imeli bodo negativno finančno bilanco, skratka imeli bodo stroške in tri leta nobenih prihodkov. Če dve leti ostanejo brez pridelka, prihodkov ni tri leta in zaradi tega je zelo zelo pomembno, v kakšnem času bo povračilo škode. Zelo pomembno. In da ministrstvo potrebuje pol leta, da se odloči z neko dinamiko, z nekim pregledom in tako naprej, ne vem, to je za mene neopravičljivo in nerazumljivo dolg rok. Predlog je, da se, tako kot je treba sprejeti hiter interventni zakon, tudi te naloge opravijo z interventno hitrostjo. Z interventno hitrostjo. Tista dva meseca pač ni dopustov, ni ostalih izobraževanj in tako naprej, treba je opraviti delo. Da bodo ti upravičenci, ki bodo morali najemati kredite, preživeli, jih je treba čim prej oskrbeti s to pomočjo, in to je naš amandma, ki skrajšuje te roke.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Vesna Vervega.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Že ves čas govorimo o finančni pomoči in se sprašujem, ali je osnovni cilj tega zakona samo in izključno dodelitev finančne pomoči tistim, ki so bili prizadeti. Namreč, bom povzela pogovor z enim mojim sosedom, ki pravi: »Veš, brez finančne pomoči bomo verjetno preživeli, ampak brez drugih ukrepov, ki jih prinaša ta zakon, pa verjetno ne bi mogli.« Predvsem mislim na vinogradnike oziroma tisti del, tisti ukrep, ki je bil že lani zelo pomemben, letos pa še posebej. Gre za ukrep nakupa grozdja z drugih vinorodnih območij, ki omogoča tudi fizičnim osebam, ki niso samostojni podjetniki, nakup grozdja in da s tem ohranjajo svoj trg, kar je zelo pomembno. Ukrepi, ki se meni zdijo pomembni, so tudi tisti, ki pomagajo pri tem, da ljudje, ki so prizadeti, nimajo stroškov. Predvsem gre za dve področji – vinogradništvo in sadjarstvo. To pomeni tisto, kar je prej zelo natančno razložila gospa državna sekretarka. Tudi se ne morem strinjati z dejstvom, da je ta interventni zakon copy-paste, zato ker so stvari, kot je že prej kolegica omenjala, ki so izboljšane glede na prejšnji zakon, kjer so upoštevani nekateri predlogi ne samo članov odbora Kmetijsko gozdarske zbornice, ampak tudi posameznikov, ki so bili prizadeti. Dalje, o sistemskih rešitvah in sistemskih ukrepih, o katerih se pogovarjamo. Na eni od razprav sem tudi sama povedala in upam, da bo to na področju kmetijstva res zadnji interventni zakon. Moram povedati, da izjemno pozitivno gledam na te spremembe, ki so sprejete zato, da se ta škoda pravzaprav ne bi zgodila, torej za preprečitev takšnih posledic, kot jih imamo sedaj. Torej sprememba Programa razvoja podeželja in vsi ti ukrepi, ki peljejo k takšni in podobni rešitvi. Kaj pa je s sistemsko rešitvijo? Prej sem slišala, da pozeba, toča in suša niso naravne katastrofe. Če govorimo o naravnih nesrečah, moram povedati, da sem pravkar še enkrat preverila Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, ki govori o tem, da toča in suša sta opredeljeni kot naravni nesreči, torej sistemski zakon na tem področju je. Ampak naj ponovim še enkrat, tako kot smo prej slišali, interventni zakon prinaša drugačne rešitve in omogoča, da se tudi tistim, ki nimajo zavarovanega pridelka, pomaga, ali preko finančne pomoči ali pa z drugimi ukrepi, ki so za nekatere še bolj pomembni. Ne bom še enkrat govorila o tem, meja 50, meja 60, ker smo slišali zelo natančno razlago, jaz jo razumem in zaradi tega podpiram zakon, kakršen je bil predlagan.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Uvodoma moram povedati, da bom ta amandma oziroma amandmaje, ki smo jih v Slovenski demokratski stranki vložili, podprl, saj smo zelo jasno povedali, da se krog upravičencev do denarne pomoči razširi, in sicer mislim, da ni nobenega problema, da tudi tisti, ki jim je bila povzročena škoda 50 %, so upravičeni, da dobijo povrnjeno to škodo. Ker nekdo, ki mu je povzročena dve leti zaporedoma 50-odstotna škoda, je v izjemno velikih težavah. Sam prihajam iz Slovenskih goric in prihajam s področja, kjer se je točno to zgodilo – meni se je doma lansko leto zgodila 95-odstotna škoda, se pravi uničenega 95 %, lansko leto pa tam nekje okrog 60 %. Ampak ker nisem velik kmet, se nisem prijavljal na ta sredstva. Toda tisti ljudje, ki živijo okrog mene, ki imajo velike vinograde, vinarji, tisti, ki imajo velike sadovnjake hrušk ali jabolk in tako dalje, tisti pa seveda tega ne zmorejo in z veliko težavo preživijo. In za tiste ljudi je ključno – govorim recimo o Jakobu, kjer so veliki vinarji, govorim o Svečini, kjer so veliki vinarji, in tako dalje – za tiste je pomembno, da dobijo denar in to denarno odškodnino čim prej, kolikor je mogoče. To je bistvo. V Slovenski demokratski stranki želimo opozoriti pri teh rešitvah – seveda podpiramo zakon, da ne bi kdo razumel napačno, smo podpirali prejšnjega in tudi tega, ampak – želimo, da bi ti ljudje dobili ta denar čim prej na račun. Ker čakati dve leti oziroma poglejte, za lanskoletno pozebo so dobili šele letos nekje maja, če sem bil pravilno obveščen, povračilo stroškov. In še to, dobili so, tisti, ki so imeli 85 % povzročene škode, recimo v vinogradu vinarji, in tisti, ki so imeli 60 % povzročene škode pavšal po 200 evrov na hektar. Kakšna pravica je to? Kakšna pravičnost je to? Je to normalno? To se meni zdi nesprejemljivo! Na to so mene opozarjali vinarji. Jaz nisem strokovnjak, nisem šel pogledat, ampak sem videl eno odločbo – tisti, ki so imeli 85 %, in tisti, ki so imeli 60 %, so dobili pavšala 200 evrov na hektar vinograda. Gospa državna sekretarka je prej rekla, da tisti, ki imajo recimo hektar nasajenih jabolk, imajo s tem nasadom letno stroškov na hektar 5 tisoč evrov. In povedali so mi, tisti, ki so imeli 85 % ali pa 80 %, da so dobili povrnjene škode tisoč evrov na hektar, 5 tisoč evrov pa imajo letnih stroškov in tako dalje. In to šele po letu dni! To so pomembna vprašanja, to so temeljna vprašanja, to so ključna vprašanja in tu moramo iskati rešitve! Ne da ministrstvo govori, da so ključne evropske direktive! Kaj pa mi? Kaj mi, Slovenci, ne obstajamo ali kaj? Ali mi ne obstajamo, mi ne znamo ničesar narediti? Avstrijci, tako kot je moj kolega Ljubo Žnidar prej povedal, znajo fantastično sestavljati zgodbo, kako zaščititi svoje ljudi znotraj Evropske unije, pa ni nič narobe. Mi pa nič! Mi pa vse, aha, to je direktiva, točno določena, zato da nam ni treba ničesar narediti. Da sedimo lepo na stolčkih, grejemo stolčke, lepe plače imamo na ministrstvu, super živimo, Židan se sprehaja po celi Sloveniji okrog kot mali bog in tako dalje, v resnici pa je naredil toliko škode slovenskemu kmetu, kot je niso naredili vsi prejšnji ministri skupaj, in tako dalje in tako dalje. Drage kolegice in kolegi, tisti, ki sedite že ne vem koliko časa na tistih sedežih na ministrstvu za kmetijstvo in ki pravite, da se nič ne da narediti, je pač treba ta mesta zapustiti, vas je pač treba zamenjati. Treba je dati tiste ljudi gor, ki bodo imeli interes pomagati ljudem, pomagati slovenskemu kmetu. Tiste je treba poiskati, ki bodo iskali rešitve, ne probleme, kako neke rešitve ni mogoče speljati. To so temeljna vprašanja in mi želimo ravno to doseči in ravno to tej naši, bom rekel, državni upravi in javni upravi, ki sedi kot bubica na nekem stolu, dopovedati, da je treba, če že imaš tam dobro plačo, če tam sediš, za to tudi nekaj narediti. Ne da ljudem rečeš, to pa ni možno. Imamo dovolj tega. Tega državnega birokratskega aparata ima slovensko ljudstvo čez glavo. Mi je čisto vseeno, kako se kdo piše pa iz katere stranke je kdo. Tu se meni zdi, da so pomembna vprašanja, na katera je v prihodnosti treba terjati odgovore. In če bomo tako razmišljali, potem bodo tudi ti kmetje in vsi tisti vinarji, tisti, ki imajo sadovnjake, in tako naprej zadovoljni, ker bodo pravočasno prejeli pomoč, da bodo lahko odpravljali vse probleme, ki so se jim zgodili. Bog ne daj, da se v tistem okolju zgodi še enkrat pozeba. Ker se z njimi pogovarjam vsak dan, jaz grem do njih, jaz se ljudi ne bojim. Gospa državna sekretarka, vi ste prej rekli, da toča ni problem, da toča ni v okvir teh naravnih nesreč vključena. Ali vi veste, kaj pomeni, če toča udari v en vinograd? Kakšne posledice nastanejo na vinogradu? In kakšne so dolgoročne posledice? Še 3, 4 leta se posledice odpravljajo, ker je poškodovan trs. To je bistvo, trs si mora opomoči in koliko stroškov je potrebnih za to, da pomagaš trsu, da začne spet polno roditi. To se je treba vprašati. Tisti, ki sedite v pisarnah, nimate pojma, ker verjetno niste v življenju videli enega trsa, kako izgleda. Pojdite si to pogledat. Mene pa ljudje vsak dan bombardirajo v mojem okolju, okraju in pravijo, kje so ti državni birokrati, naj pridejo pogledat, naj vidijo, kako stvari funkcionirajo na terenu. In nam tu poskušate z nekimi birokratskimi ovirami govoriti, da se nekaj ne da in da nič ne moremo narediti. Lepo vas prosim, nehajte s tem! Dajte enkrat delati v interesu slovenskega ljudstva, tistega, ki vas plačuje!
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Tanja Strniša, državna sekretarka.
Hvala lepa za besedo. Najprej nekaj odgovorov. Najprej želim poslanca Ljuba Žnidarja spomniti, da je bil na njegovo vprašanje oziroma zahtevo na seji odbora za kmetijstvo 4. maja, ko je predlagal oziroma prosil za podatke o tem, koliko je kmetij, zakaj je samo polovica tistih kmetij, ki so dobile predtiskane obrazce s strani agencije, vrnila podpisane te obrazce, ki so šteli kot zahtevek za plačilo, odgovor poslan z datumom odpreme z ministrstva na Državni zbor 12. maja, torej v reci in piši osmih dneh. Pa ne bom zdaj, ker odgovor lahko vidim samo na telefonu, brala podatkov, ki jih itak imate, bi pa vseeno povedala dvoje. Najprej, da predvsem v skupini večjih kmetij – ker tako je bilo zaprošeno, da sporočimo glede na velikost kmetij, kdo je vrnil obrazec, ker zaradi varovanja osebnih podatkov seveda mi nismo mogli pošiljati seznama – smo ugotovili oziroma iz teh tabel in podatkov sledi, da je od tistih kmetij, ki imajo več kot 1 hektar prizadetih površin, jih je 80 % vrnilo. Od tistih, ki imajo več kot 5 hektarjev nasadov, vinogradov ali pa sadovnjakov, kar se šteje, da so res profesionalni sadjarji in vinogradi, pa 94 %. Zakaj vsi niso vrnili? Zdaj seveda lahko ugibamo. To vprašanje smo takrat postavili tudi zbornici, ki je bila na isti seji, in smo tudi od njih pričakovali kakšne odgovore, ne vem, če so jih vam kdaj poslali. Ampak dejstvo je, da je vsak upravičenec s podpisom te vloge zahtevka tudi dal izjavo, da je škodo imel. Mi smo imeli lani drugačen sistem. Naj spomnim, lani je bil računalniški sistem, ki je prekrižal meteorološke podatke o mrazu s kartami, kjer so nasadi, in na tej podlagi se je delno izračunala škoda in edina korekcija škode v to smer, če je kdo ni imel, je bila ta, da je nekdo ni priznal. Lahko da kdo tudi seveda zato, ker je v tej skupini, če bi pa druge podatke gledala, koliko jih je med tistimi malimi ni vrnilo, ker na drugi strani pa zakon pravi, da se zahtevki ne izplačajo, in teh je bilo kar nekaj, če bi bila priznana odškodnina manj kot sto evrov. To je nek standard tudi iz drugih primerov, izhaja pa iz zakona. Tako da med malimi kmeti jih mogoče kdo tudi zaradi tega ni vrnil. To so podatki, ampak hočem še enkrat povedati, bili smo pozvani, bili smo zaprošeni in smo odgovorili v osmih dneh. Drugo. Ko govorite o tem nemogočem času za odziv, bi samo dva podatka navedla, in sicer dve drugi naravni nesreči, ki sta se obravnavali po Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč. Se pravi, da ni bilo vmes še tega, da bi mi morali napisati interventni zakon, ker je že sistemski zakon deloval, ampak je šlo isto pot. Naravna nesreča, v obeh primerih suša, komisije, ki ocenijo škodo, potem program odprave posledic na Vladi in izplačilo. Pa poslušajmo. Leta 2011 je bila suša, izplačilo je bilo 30. avgusta 2012. In potem suša 2013, 30. julija 2014. Namenoma sem izbrala dve različni obdobji, pa smo imeli sistemski zakon. Ampak ne gre za to. Čisto kratka bom. Verjemite mi, če bi bila kakršnakoli možnost, da mi to naredimo prej, bi naredili prej, ker bi nas minister primoral oziroma bi nas toliko časa priganjal, da bi to naredili v krajših rokih. Zdaj pa še, kar se tiče vpliva znižanja praga, lahko povem samo podatek za lansko leto, ker predhodna ocena je narejena na enak način, na računalniški način, ki ne izraža te stopnje poškodovanosti, ker je narejena zelo pavšalno s strani svetovalne službe in bi bila kakršnakoli ocena popolna špekulacija. Lahko pa drugo povem, da je bilo lansko leto dejansko izplačilo na koncu 11 %, čeprav je zakon dopuščal do 20 %, letos dopušča do 30 %, zato ker, kot sem na začetku povedala, je stiska najbolj prizadetih še mnogo hujša. Še enkrat, mi s tem zakonom rešujemo ogrožene kmetije, tiste, ki živijo od tega, ki so specializirane in jim je to v glavnem edini dohodek. Zaradi tega imamo višjo stopnjo pomoči, do 30 %, tudi dvakrat več denarja, ampak znižanje praga bi po naši oceni pomenilo, da bi tisti najbolj ogroženi ne dobili do 30 pa ne vem, do kam bomo prišli, ali bomo prišli do 25, do 27, ampak zagotovo manjši odstotek, če bi ta nabor upravičencev dosegli. In še enkrat, kdor je imel vsaj polovico pridelka, si bo s polovičnim prihodkom lahko nekaj pomagal, če si pa ne more, če pa to ne zadostuje, pa še enkrat ponavljam, da ima kredite. Kar pa se tiče pavšalnih enakih izplačil ne glede na poškodovanost, pa generalno ne drži. Lahko, da je bil v posamičnem primeru tak slučaj, ampak v resnici je pa metoda taka, da je, saj veste, najprej odvisno od tega, katero kulturo imaš, da se vidi, kakšna je sploh bila, kakšna je statistična osnova, ki se upošteva za izračun škode. Ker škoda ni individualna, ampak je na povprečnih podatkih. Potem je razlika med zavarovanimi, ki imajo to premijo v celoti, pa med tistimi, ki nimajo zavarovano pa zaradi evropskih predpisov dobijo samo polovično vrednost. Potem je razlika, ali je nekdo na OMD, ker se jim v tem primeru lahko upošteva maksimalno 80-odstotna škodo oziroma če je izven tega 90 %. Pri tem se zavarovalnina upošteva kot skupna pomoč. Tako da dejansko so, to drži, te odškodnine na hektar zelo nihale med kulturami, se pravi med vinogradi in sadovnjaki, odvisno od stopnje poškodovanosti, od območja in od tega, ali je bil nekdo zavarovan ali ne. Generalno pa sta pri izenačenih vseh ostalih pogojih dva dobila enako odškodnino. So pa nihale zaradi razlogov, ki sem jih prej naštela. Ker smo mi tudi na ministrstvo dobili enaka vprašanja, smo potem tudi Kmetijsko gozdarski zbornici in Sindikatu kmetov Slovenije poslali dopis z obrazložitvijo izračuna škode in tudi variiranja te škode glede na elemente, ki sem jih izpostavila po hektarju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Jaz bi se samo rada opravičila za lapsus, ki se mi je zgodil. Moj namen je bil, da predstavim to, da če širiš pravice z istim budžetom, to je 7 milijonov, sigurno potem tisti, ki so najbolj prizadeti, manj dobijo. Saj vsi razumemo. Še nekaj bi rekla. Glede na to, da ste iz opozicije govorili tudi to, kakšne subvencije, izplačila in tako naprej, da bom malo pohitela, je treba potem na terenu tudi povedati, da je subvencija tudi to, ko posameznikom ni bilo treba plačati socialnih prispevkov, gospod Pojbič. Morate tudi to pojasniti. Tudi to prispeva k temu, da so stroški potem nižji. To je vsekakor treba upoštevati. Pa še nekaj bi rekla. V tej dvorani izgleda tako, kot da – pravite, da naj se ne delimo, ampak zdaj v tej dvorani pri tem zakonu tako izgleda – eni ste za to, da se ljudem pomaga, mi drugi, ko pa odločamo o tem zakonu, smo pa zato, da se ljudem ne pomaga. Jaz mislim, da je skupni imenovalec pravzaprav to, da se s tem interventnim zakonom vsem pomaga, stvar interpretacije pa videnja je pa to, na kakšen način in kako. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič ima repliko.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Očitno me gospa ni razumela praktično nič. Prvič, moram reči, da se mi čisto nič ne delimo, ker ni nihče izmed nas dejal, da mi zakona ne podpiramo. Gospa Vojka, lepo vas prosim, malo poslušajte, kaj vam pravimo. Mi smo napovedali, da enako kot vi, torej mi, vi, vsi poslanci, tisti, smo napovedali, da zakon podpiramo, torej se ne delimo, če smo rekli, da zakon podpiramo ne glede na to, kdo ga je vložil. To je prva stvar. Prej ste povedali, da če se širi krog upravičencev, bodo potem po vaši oceni, če je isti budžet, vsi skupaj dobili manj. Da, se strinjam. Ampak s tem, ko širimo krog upravičencev, ni nihče dejal, da morajo biti namenjena sredstva istega budžeta. Pa naj ministrstvo poskrbi, da bo ta budžet večji in da bodo vsi isto dobili. To smo mi hoteli povedati, nič drugega. Ali ste vi to razumeli ali niste? Jaz ne vem, če ste razumeli. To je cilj, to je bistvo, da nihče ne bi dobil manj, ampak da bi krog upravičencev pa vsi dobili enako, kot so dobili najmanj po tistem delu zakona, se pravi 60 %. To je tisto, kar sem hotel povedati gospe Vojki, da še vedno mislim, ko trdim v tej smeri, da se ne smemo deliti na vaše in naše, da na tem vztrajam. In to se mi zdi, da je pošteno, predvsem pošteno za vse tiste ljudi, ki se jih ta zakon, o katerem zdajle govorimo, tudi dotika. Jaz prihajam prav iz tistega okolja, kjer so ljudje daleč najbolj obremenjeni s to pozebo. Mislim, da je prav, da ni nikogar tu v Državnem zboru, ki bi temu nasprotoval. Upam, da danes ni nobena poslanska skupina, vsaj kolikor sem poslušal, ker sem bil od začetka tukaj, rekla, da nasprotuje temu zakonu. Torej smo vsi naši. Hvala bogu, enkrat smo vsi naši. Če pa imamo različna mnenja o amandmajih in tako naprej, če nekateri ne razumemo in ti mora potem sosed, ki poleg tebe sedi, razložiti, kako moraš povedati, da bo potem izpadla verodostojno, je pa to druga stvar. Ker tisti, ki tu s te strani gledamo, nismo tako neumni, da ne bi razumeli stvari, bodite brez skrbi. Hvala tvojemu kolegu, Vojka, da ti je znal razložiti, za kaj gre.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Simon Zajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Letos maja je šla delegacija odbora za kmetijstvo na povabilo češkega odbora za kmetijstvo na Češko. Delegacijo je vodil predsednikposlanec SDS gospod Lisec, poleg je bila še podpredsednica, poslanka Levice Violeta Tomić in pa jaz. Zakaj to govorim? Na obisku smo bili konec maja in tudi Čehi, ne boste verjeli, so imeli tako lansko leto kot tudi letos pozebo. Med drugim smo obravnavali tudi temo pozebe. Ko smo bili na obisku na njihovem ministrstvu, smo se pogovarjali z njihovim sekretarjem in ta nam je povedal, da ravnokar izplačujejo denar oziroma pomoč za lanskoletno pozebo. Zakaj to delajo? Ker drugače v okviru evropskih pravil prej tega ne moremo storiti. Danes poslušamo s strani SDS kot tudi s strani Levice v stališču, da bi morali v dveh mesecih že vse izplačati. Ampak če hočemo iti zakonito po pravilih Evropske unije, tega ne moremo narediti. Tudi Čehi bi si želeli to prej narediti, pa niso mogli, ampak so ravno tako kot mi izplačevali maja letos za lanskoletno pozebo. Toliko, kar se tiče rokov. Nekatere od teh rokov vi želite skrajšati. To so skrajni roki, ki so do te skrajnosti pripeljani zaradi možnih pritožb, v resnici pa se to veliko prej vse zgodi kot v šestih mesecih. Se pravi, da se ti roki dosegajo prej, so po zakonu napisani tako, ker lahko teoretično pride do pritožb in do zamika vseh postopkov. V praksi pa se vse te dejavnosti izpeljejo, kolikor hitro se le dajo. Poslanka SDS je razlagala, da bi bilo treba izplačati pomoč na podlagi teh predhodnih grobih ocen, čez palec v resnici, in da bi potem delali poračun. Tega ne moremo delati. Državne pomoči se tako ne da izplačati, nimamo zakonske podlage. Ampak ali si predstavljate, da bi to vseeno bilo možno, da pa potem gremo v poračun, ko bo jasno drugo leto, ko bo statistični urad izdal oceno, kakšen je bil izpad dohodka, da bomo takrat pa kmetom pošiljali, da naj nazaj plačajo, kar je bilo preveč plačanega. To so spet dodatne birokratske ovire, proti čemur vi ste. Ampak to je itak imaginarna situacija, ker tega v okviru evropske zakonodaje ne moremo narediti in ni fer, da na ta način tukaj o tem razpravljamo in dajemo ljudem neko upanje, da to lahko prej izvedemo. Ne da se prej izvesti. Ne, če gre za državno pomoč. Če imamo pa mi nek rizični sklad, kamor kmetje vplačujejo in ne sodi pod to zakonodajo, potem pa ja. Ampak mi tega nimamo. Zakaj tega nimamo, je mogoče stvar debate ob eni drugi priložnosti. Ampak treba se je zavedati, da takrat bo tudi treba v to vplačevati, in to tudi kmetje, tudi tisti, ki recimo v tem primeru ne bi dobili nazaj. Zdaj dobijo sadjarji, vinogradniki, ne pa drugi. Zato je to bolj kompleksen problem. Dokler pa govorimo o državni rezervi, smo pa omejeni z zakonom tako kot Čehi, kot tudi marsikdo drug, in se je treba držati roka. Zato se mi zdi v tem smislu nekorektno napadati ministrstvo, da ni optimalno pripravilo zakona. Zakon je v resnici dober, ker poleg te pomoči uvaja še mnoge ukrepe, ki so tudi dobrodošli in potrebni za tiste kmete, ki so bili s to pozebo prizadeti. Dodani so še novi, hkrati je dodan sam postopek ocenjevanja in možnosti individualne obravnave, sicer ne v zakonu ampak potem v sami izpeljavi tega zakona. Vse tisto, kar se je lansko leto pokazalo za problem, za težavo, se je letos upoštevalo, tako da do teh težav tokrat ne bi smelo priti. Čeprav si vsi želimo, da bi bilo prej izplačano, je žal treba povedati, da se na podlagi evropske zakonodaje ne da tega izplačati prej, tega ne moremo ne mi kot tudi ostali člani Evropske unije. To se mi zdi pomembno, da povemo. Zakon pa, kot pravim, je dober, je pa škoda, da ga sploh moramo sprejemati. Ampak podnebne spremembe so naša realnost in tudi se mi ne zdi fer, da razlagamo, da ne ukrepamo, da ne vlagamo v boj proti podnebnim spremembam, ker to ni res. Če se vi tu odločite, da ne boste poslušali, ko vam razlagamo, kaj vse se pa namenja za boj proti podnebnim spremembam, potem je vseeno, ali se pogovarjamo ali ne, če se noče slišati. Se pa sofinancirajo tako rastlinjaki kot oroševalni sistemi, in to se bo še povečalo. Tako da se dela tudi na preventivi. Če bo ta preventiva dovolj uspešna, najverjetneje potem takšnih zakonov, kot jih danes sprejemamo, in jaz si želim tega, ne bo treba več sprejemati. Hvala.
Je še kakšna želja po razpravi? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem z razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona sta v obravnavo zboru predložili poslanki dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenka Bratušek. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predlagateljici dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem! Veseli me, da je predlog spremembe zakona, ki sva ga vložili s kolegico Alenko Bratušek na matičnem delovnem telesu prejel široko podporo tako s strani poslanskih skupin in Vlade kot tudi, kar je še pomembneje, s strani mladih, ki jih ta sprememba zadeva. S tem smo in bomo mladim končno pokazali, da jih ne samo poslušamo, ampak tudi slišimo. Upam, da je to korak k ustvarjanju večjega zaupanja med nami. Dijaki in študentje, ki delajo preko Študentskega servisa namreč prispevajo tudi v pokojninsko blagajno, in sicer približno 100 milijonov evrov v obdobju zadnjih dveh let, v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidskozavarovanje pa še vednonimajo svojega predstavnika. Tako imamo na eni strani mlade, ki s svojim delom pridno polnijo naš proračun in želijo vplivati na odločitve, ki zadevajo njihovo prihodnost, na drugi strani pa nas skrbi podatek, ki pravi, da ima Republika Slovenija eno izmed najnižjih stopenj participacije mladih v Evropski uniji. Tudi to je eden izmed razlogov, ki je botroval odločitvi, da s kolegico Alenko v imenu Zavezništva vloživa predlog spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, katerega cilj že dobro poznate. Prav je, da so v razprave in odločitve, ki zadevajo dobrobit mladih, tudi sami aktivno vključeni. Poleg tega pa politično in širše družbeno udejstvovanje mladih pozitivno vpliva tako na stopnjo demokratičnosti države kot na zmožnost njih samih, da postanejo bolj avtonomni. Predstavnika mladih po našem predlogu v svet zavoda imenuje Študentska organizacije Slovenije, ker je to edina organizacija, ki za financiranje delovanja prejema sredstva iz koncesijske dajatve. Te državi prispevajo podjetja, ki študentom dajejo delo, in sicer približno 20 % vrednosti zneska, ki ga študent zasluži z delom prek napotnice. Prav tako svet Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje sestavljajo predstavniki več interesnih skupin, in sicer upokojencev, invalidov, delavcev in delodajalcev. Ker je za družbo kot celoto najpomembneje ustvarjanje kvalitetnega socialnega dialoga, takšnega, v katerem udeleženci legitimno zastopajo prav vse interesne družbene skupine, je prav, da imajo besedo pri odločanju tudi mladi, ki z delom vse bolj prispevajo v pokojninsko blagajno. S predlagano spremembo tako sledimo načelom reprezentativnosti, enakopravnosti, svobode izražanja in demokratičnega odločanja. Spoštovane kolegice in kolegi, verjamemo, da boste naš predlog zakona podprli tudi na današnji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 43. seji kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki sta ga vložili v proceduro kolegica Mirjam Bon Klanjšček in kolegica Alenka Bratušek. Pri delu odbora so sodelovali tako predstavniki predlagatelja kot tudi predstavniki Vlade oziroma za to pristojnega ministrstva za delo, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta ter tudi predstavnika Mladinskega sveta Slovenije in Študentske organizacije Slovenije. V poslovniškem roku s strani kvalificiranih predlagateljev ni bilo vloženih amandmajev, je pa bil s strani Poslanske skupine Desus in Poslanske skupine SD predložen predlog za amandma odbora k 1. členu, ki v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje predvideva, da ob predstavniku Študentske organizacije Slovenije ima svet tudi predstavnika Mladinskega sveta Slovenije in dva dodatna predstavnika upokojencev. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika. Vlada je v svojem mnenju, ki ga je predstavil na seji odbora državni sekretar, poudarila, da je bila že v beli knjigi o pokojninah, ki je bila javnosti predstavljena lanskega aprila, kot eden izmed ukrepov predlagana sprememba sestave sveta zavoda v smeri, da se vanj na novo vključi oziroma določi predstavnik študentov. S tem ukrepom bi se vzpostavila ustreznejša reprezentativnost posameznih deležnikov pokojninskega sistema, takšen ukrep pa je bil tudi soglasno podprt s strani razprave v okviru socialnih partnerjev. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je prav tako obravnavala predlog zakona, ki ga podpira. Pa še nekaj na kratko iz same razprave. Uvodoma je kolegica Klanjšček kot predlagateljica predloga poudarila, da predlagani zakon zasleduje cilj krepitve socialnega dialoga preko večje reprezentativnosti partnerjev, sodelujočih v socialnem dialogu. Mladi že dalj časa pozivajo k vključitvi, zato bi jim s spremembo ZPIZ-2 zagotovili enakopraven položaj v družbi oziroma možnost, da si enakopravno le-to izborijo. Prav je, da so v razprave in odločitve, ki zadevajo njihovo dobrobit, aktivno vključeni seveda tudi mladi. Prav tako je bilo izpostavljeno, da politično in širše družbeno delovanje mladih kaže na zdravo delovanje demokracije in pozitivno vpliva na oblikovanje identitete mladih posameznikov. Participacija izboljšuje doseganje avtonomije mladih ter zvišuje kakovost njihovega upravljanja z družbo in življenja v njej, saj tako mladi preko participacije v socialnem dialogu prevzemajo odgovornost tako za lastno prihodnost kot tudi za prihodnost družbe kot celote. Stališči sta predstavila tudi predstavnika ŠOS oziroma Študentske organizacije Slovenije ter Mladinskega sveta Slovenije, ki predlog zakona podpirata. V okviru razprave je bilo največ besedi, največ govora o potrebnosti vključitve mladih pri odločanju v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Nekateri so menili, da naj se poleg predstavnika ŠOS, torej Študentske organizacije Slovenije, vanj imenuje tudi predstavnik Mladinskega sveta Slovenije, saj ŠOS, ki je naveden v prvotnem predlogu zakona, zastopa zgolj svoje članstvo, torej študente, ne pa tudi ostalih mladih, ki so deležniki v tem prostoru. Zato je bil tudi predlagan predlog amandmaja odbora, s katerim bi se v svetu zavoda zagotovila reprezentativnost, torej prisotnost mladih v širšem smislu ter še dva dodatna predstavnika upokojencev. Na žalost pa je bil ta amandma zavrnjen oziroma ni bil sprejet. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, gospe Martini Vuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki sta ga v obravnavo predložili poslanki Alenka Bratušek in Mirjam Bon Klanjšček, ne nasprotuje. Strinjamo se s predlagateljicama, da bi se s članstvom predstavnice oziroma predstavnika mladih v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje zasledoval cilj krepitve socialnega dialoga preko večje reprezentativnosti partnerjev, sodelujočih v socialnem dialogu. S tem bi se mladim zagotovil enakopraven položaj v družbi ter možnost sodelovanja v razpravah in odločitvah, ki zadevajo tudi ali pa predvsem njihovo prihodnost. S participacijo o socialnem dialogu bi mladi prevzeli odgovornost za lastno prihodnost in prihodnost širše družbe. Svet zavoda je pristojen za zagotavljanje učinkovitega poslovanja zavoda in izvajanja obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, pristojen je za sprejem vseh potrebnih splošnih aktov za izvajanje obveznega zavarovanja in tudi aktov, ki so potrebni za učinkovito in racionalno poslovanje zavoda, nima pa pristojnosti na zakonodajnem področju. Kljub temu pa lahko daje pobude in predloge na podlagi obravnavanja in spremljanja sistemskih vprašanj s področja pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Kot je bilo danes že povedano, je bila že v beli knjigi o pokojninah, ki je bila javnosti predstavljena v aprilu 2016, kot eden od ukrepov predlagana sprememba sestave sveta zavoda v smeri, da se vanj na novo vključi predstavnik oziroma predstavnica študentov. S tem ukrepom bi se vzpostavila ustreznejša reprezentativnost posameznih deležnikov pokojninskega sistema. In res je, da so takšen ukrep soglasno podprli tudi socialni partnerji, vendar z dopolnitvijo, da je pri tem treba upoštevati ne le študente, temveč tudi dijake. Vlada Republike Slovenije pa meni, da morajo biti v svetu zavoda udeleženi vsi deležniki pokojninskega sistema, tako tisti aktivni kot tudi tisti na pasivni strani. Zato je bilo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti naklonjeno tudi sprejetju amandmaja, ki sta ga na matičnem odboru vložili poslanski skupini SD in Desus, s katerim bi v svetu zavoda omogočili članstvo dvema predstavnikoma mladinskih organizacij, saj bi na ta način lahko zagotovili, da bi bili v svetu ZPIZ zastopani ne samo študentje, temveč tudi ostali mladi, ki so ravno tako pomembni deležniki v družbi in jih še kako zadeva prihodnost pokojninske blagajne.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Da bi pokojninski sistem v bodoče lahko sploh zdržal in da bi ob vseh spremembah, ki ga še čakajo in ne bodo zgolj enkratne, imel zaupanje ljudi, mladih, ki bodo vanj vplačevali in ki jih v resnici bodoče spreminjanje in evolucija pokojninskega sistema v naših državi najbolj zadeva, je temeljnega pomena tudi vključenost teh istih v sisteme odločanja, četudi sisteme, ki imajo posvetovalno naravo in četudi v sisteme, ki nimajo nujno neposredne zakonodajne ali implementacijske moči. Zato Socialni demokrati pozdravljamo predlog zakona, ki je pred nami, in ga bomo, kakor smo ga tudi na odboru, podprli. Vendar pa moramo dodati, da smo razočarani nad tem, da ni bilo mogoče doseči konsenza o tem, da se v predstavljanje mladih, pa tudi starejših, kot me je pravilno opomnil kolega Prikl, vključijo vse kategorije. Mladi niso samo študentje, niso samo mladi doktorandi in doktorandke, mladi so tudi tisti, ki so izpadli iz izobraževalnega sistema, so tisti, ki so se zaposlili, so vajenci, so vsi, ki jih ne pokriva samo Študentska organizacija Slovenije. Zato se nam je zdelo pomembno, da bi sledili določilom nacionalnega programa za mladino, ki ga je pretekli zbor sprejel tako rekoč z absolutno večino, brez glasu proti. Tam jasno piše, da je naša naloga prizadevati si za zagotavljanje participacije mladih vseh kategorij od 15 do 29 let, skladno z evropskimi strategijami v najširši meri. Pa naj se gre za nacionalno, naj se gre za lokalno vključenost ali pa za vključenost na sektorje, ki jih zadeva. In mlade še kako, tudi tiste, ki niso vključeni v formalni sistem izobraževanja, in tudi tiste, ki ne morejo koristiti statusa študentske ali pa dijaške napitnice, zadeva vprašanje pokojninske blagajne in njene bodoče ureditve. Če mladi ne bodo zaupali v sistem, ki je zgrajen, vanj tudi ne bodo vplačevali. Če vplačanih sredstev ne bo in če bodo mladi iskali alternativne rešitve temu, kar se danes ponuja, in bodo imeli občutek, da niso slišani, potem je, roko na srce, našim razpravam o vzdržnosti pokojninskega sistema lahko v resnici kaj kmalu konec. Zato verjamem, da se bo našla tudi moč in priložnost, o tem sva s predlagateljico tudi govorila, in Socialni demokrati še enkrat potrjujemo, da bomo to spremembo podprli, da je treba razširiti vključenost mladih tudi skozi reprezentacijo Mladinskega sveta Slovenije pri vprašanju urejanja pokojninske vzdržnosti. Zakaj to govorim? Tudi zaradi tega ker imamo na ravni predstavljanja mladih v veljavi dva zakona: Zakon o javnem interesu v mladinskem sektorju, ki eksplicitno navaja Mladinski svet Slovenije kot krovno mladinsko organizacijo, ter Zakonom o skupnosti študentov, ki v manjšem segmentu reprezentativnost podeljuje Študentski organizaciji Slovenije. Če izključimo vse mlade, z izjemno študentov iz predstavljanja na nivoju upravljanja pokojninske blagajne, potem smo storili korak, znotraj katerega smo zaposlene mlade, mlade, ki so izpadli iz izobraževanja, in mlade, ki so morda danes v tujini, pa se želijo vrniti v Slovenijo, izključili iz prihodnosti, prihodnosti, ki je morda oni ne bodo prepoznali kot tiste, znotraj katere bi želeli plačevati prispevke v pokojninsko blagajno, kar pa je ključno za to, da sploh lahko razmišljamo o naslednji beli knjigi, o naslednji reformi. Kot že rečeno, Socialni demokrati podpiramo vključevanje mladih, ga razumemo v kontekstu nacionalnega programa za mladino, ki je sprejet dokument Državnega zbora, zato ob podpori najavljamo tudi podporo bodočim prizadevanjem, da se popravi to, kar je bilo na odboru po našem mnenju storjeno kot krivično, torej izključitev vseh mladih iz sodelovanja, ker pač nimajo statusa študenta. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani gospod predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Glavni namen obravnavanega predloga zakona je omogočiti mladim sodelovanje pri odločanju o področju, h kateremu tudi sami prispevajo. Dijaki in študentje od zadnje spremembe oprispevčenja začasnega dela dijakov in študentov prispevajo v pokojninsko blagajno. Po podatkih predlagateljic v letu 2015 približno 58 milijonov evrov in v letu 2016 slabih 43 milijonov evrov. Po njunem mnenju so zaradi tega dijaki in študentje upravičeni do članstva v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Cilj novele je povišati stopnjo participacije mladih, ki je pri nas med najnižjimi v Evropski uniji. Krščanski demokrati predlagano novelo načeloma podpiramo, kot mnogim drugim pa se tudi nam poraja vprašanje reprezentativnosti organizacije, ki naj bi imenovala člana sveta zavoda. Študentska organizacija Slovenije je le stanovska organizacija študentov, kar po našem mnenju ni dovolj za zagotavljanje reprezentativnosti predstavnika. Amandma predlagan na seji odbora, je bil dober, žal pa ni bil sprejet. Zagotovil bi možnost imenovanja predstavnika v svet ZPIZ tako ŠOS, kot tudi Mladinskemu svetu Slovenije. Poslanci Nove Slovenije bomo sicer predlog zakona podprli. Odgovor na to, da morajo mladi znova dobiti zaupanje v pokojninski sistem, pa boste našli v pokojninski reformi Nove Slovenije.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici podajamo skupno stališče na oba povezana predloga. Ne bomo jima nasprotovali, ampak mislimo, da s takšnimi zakonskimi rešitvami ustvarjamo zgolj videz politične participacije mladih, ob tempa ne odpravljamo vzrokov, zaradi katerih so mladi izgubili vso zaupanje v konvencionalno politiko. Poleg tega bomo še naprej kritični do politike, ki mlade razume kot nedeljivo interesno skupino, ker se na tak način zanemarja in odvrača pozornost od različnih družbenih položajev in razmerij in od konfliktnih pozicij, ki vladajo družbi, se pravi tudi med mladimi. Družba se namreč ne deli na mlade in stare, ampak na razrede. Za prebivalca Slovenije ni toliko pomembno, ali je star 29 let ali tistih 31 let, ko uradno administrativno formalno ni več mlad, je pa pomembno, ali prihaja iz bogate ali revne družine, ali bo podedoval stanovanje ali ne, ali ima kakšno malenkost v svoji lasti ali pa je v celoti odvisen samo od svojega dela. Zato v Levici vedno iščemo rešitve, ki bi zmanjšale neenakost in odpravile izkoriščanje vseh, ne glede na njihovo starost. Pri tem je velika ovira ravno politika umetnih delitev na identitetne skupine, ki jih oblast uspešno medsebojno izigrava. Stare proti mladim, mlade proti starim. Prekarce proti redno zaposlenim, industrijske delavce proti javnim delavcem. Politično predstavništvo mladih na identitetni osnovi je samo dimna zavesa, ki zakriva resnično naravo kapitalistične družbe. Da je brezposelnost med mladimi še vedno na visoki ravni, da so možnosti osamosvajanja od staršev slabšajo in da s tem mladim pada kvaliteta njihovega življenja, ni, kot zatrjujeta predlagateljici, posledica nezadostne vključenosti mladih v socialni dialog. Nizka konvencionalna politična participacija se vsem tem negativnim trendom pridružuje in ima skupaj z njimi enak vzrok. To pa je slaba politika, ki mladim ne dopušča varnega vstopa na trg dela, ki jim ne omogoča osamosvajanja, ki mladim ne daje pogojev in možnosti, da načrtujejo in upravljajo s svojimi lastnimi življenji. Ko bomo mlade ekonomsko in družbeno opolnomočili, ko jim bomo zagotovili primerna, dostojna in varna delovna mesta brez grožnje prekarnosti, ko bomo ustvarili pogoje, da mladim ne bo več treba živeti iz rok v usta, ko si bodo lahko privoščili svoja lastna življenja, šele potem se bo to pokazalo tudi v drugih oblikah aktivnega državljanstva. Poleg tega pa ne podcenjujte mladih v vaših ocenah politične aktivnosti. Dokaz participacije mladih ni samo to, da si nadenejo kravate in v imenu mladih, v resnici pa v imenu neke druge elite sedijo v tem ali onem svetu ali skupščini. Naj politika ne pozabi na opevanje družbene in politične participacije mladih, ko bodo ti mladi naslednjič zavzeli ulice in zahtevali svojo prihodnost. Kako jih boste pričakali? Z vodnimi topovi in paralizatorji? Hvala.
Besedo ima Poslanska skupine nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat vsem! V naši poslanski skupini bomo seveda predlog spremembe zakona, s katerim mladim dajemo sedež v svetu Zavoda pokojninskega in invalidskega zavarovanja, podprli. Daleč od tega, da bomo s tem rešili vse probleme mladih. Daleč od tega, da mladim kar na prazno obljubljamo participacijo, ampak je pa dejstvo, da bomo s tem zakonom končno od besed prišli k dejanjem. Ne, da jih samo vabimo na sestanke za mizo, kjer se lepo pogovarjamo, s tem zakonom jim bomo dali pravico odločati in na drugi strani tudi odgovornost pri tem odločanju. Strinjam se z vsemi predgovorniki, da je ključno za pokojninski sistem ne samo v naši državi, ampak na sploh, da mladi verjamejo v njega. Oni so tisti, ki morajo verjeti v to, da bo pokojninski sistem deloval tudi v prihodnosti. Vesela sem tako rekoč soglasne podpore, ki jo je predlog zakona dobil na odboru, in kot kaže, vsaj do zdaj, tudi danes na tej seji v Državnem zboru. Skupaj s kolegico sva vložili dva zakona. Na žalost drugi, ki bi dal mladim glas v, če rečem po domače, zdravstveni blagajni, ni bil sprejet, čeprav so argumenti popolnoma enaki. Tisti, ki delajo preko Študentskega servisa, plačujejo prispevke tako v zdravstveno kot v pokojninsko blagajno. Ampak ministrica Anja Kopač Mrak in Ministrstvo za delo očitno razume, kaj je bil cilj naših zakonov, na drugi strani gospa Milojka Kolar Celarc in Ministrstvo za zdravje očitno ne razumejo. Jaz upam, da bomo v nadaljevanju zbrali dovolj glasov tudi za spremembo tistega drugega zakona in mladim res pokazali, da je čas, da če prispevke plačujejo, lahko o denarju, ki se porablja, tudi odločajo. Mogoče še beseda, zakaj je v zakon vključena Študentska organizacija. Zato ker tudi koncesijo od študentskega dela dobi samo Študentska organizacija. Na odboru je kolegica podprla tudi amandma, ki je bil vložen s strani SD in Desusa, ampak na žalost nas je bilo premalo in, kot je bilo že rečeno, to je prvi korak in v nadaljevanju lahko in po moji oceni tudi moramo storiti tudi naslednje.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Saša Tabaković.
Spoštovani predsednik, kolegice, kolegi! Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v Republiki Sloveniji izvaja enotno obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Po trenutno veljavni zakonodaji zavod upravlja svet zavoda, ki šteje 26 članov, le-ti so imenovani s strani različnih interesnih skupin: delojemalci, invalidi, delodajalci, Vlada, upokojenci in delavci zavoda. Ker je od sprejetja Zujfa začasno in občasno delo dijakov in študentov vključeno v pokojninsko in invalidsko zavarovanje in se od zneska na napotnici plačujejo prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, predlagateljici menita, da so mladi upravičeni do članstva v svetu zavoda. Predlog zakona tako predvideva, da se v svet Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje imenuje en predstavnik mladih s strani Študentske organizacije Slovenije. Kot dodaten razlog, da se mlade vključi v svet zavoda, predlagateljici vzpostavljata tudi željo mladih po vključitvi v socialni dialog kot enakovrednega partnerja. V današnjem času se srečujemo z mnogimi izzivi, pri čemer posebno velja izpostaviti demografski izziv. Da bi se na to ustrezno odzvali, mora pokojninski sistem, ki v Sloveniji deluje na podlagi medgeneracijske solidarnosti, biti pravičen, pregleden in tudi finančno učinkovit. Kot je bilo že izpostavljeno v beli knjigi o pokojninah, prav pravičen in pregleden sistem z vidika posameznika krepi zaupanje v sistem, to pa se odraža v večji motivaciji za plačevanje prispevkov. V beli knjigi je v povezavi s tem predlagano, da z namenom zagotavljanja ustrezne reprezentativnosti posameznih deležnikov v svet zavoda enega člana imenuje Študentska organizacija Slovenije. Stranka modernega centra se zaveda pomembnosti vloge mladih vdružbi in pomembnosti vloge mladih pri sooblikovanju politik. Dvig transparentnosti in zaupanje v delo države se lahko doseže le z vzpostavitvijo odprtega intransparentnega sistema sodelovanja s civilno družbo, kjer imajo pomembno vlogo tudi mladi, predvsem pa njihova politična participacija. Ker so študentje in dijaki, ki opravljajo začasna in občasna dela, dolžni vplačevati prispevke v pokojninsko blagajno in ker menimo, da morajo tudi na takšen način aktivno sodelovati pri oblikovanju družbe, smo mnenja, da jim je treba zagotoviti tudi mesto v svetu zavoda, zato bo Poslanska skupinaStranke modernega centra podprla predlog zakona. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratke stranke, zanjo gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, predsednik. Gospa državna sekretarka, poslanke in poslanci! V Slovenski demokratski stranki bomo z veseljem podprli predlog naših dveh poslanskih kolegic, da tudi mladi dobimo predstavnika v svetu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kajti v pokojninsko blagajno vse od 1. februarja 2015 tudi mladi, to se pravi dijaki in pa študentje, ki delajo prek študentskega dela, prek napotnic pri delodajalcih, vplačujejo 15,5 % v to blagajno. Menimo, da je prav, da če vplačujejo in od svojega zaslužka tudi prispevajo k deležu v to blagajno, da imajo tudi nekaj besede v svetu zavoda, ki to blagajno vodi. Kljub temu bi si želeli, da bi šli še korak naprej. Študentska organizacija Slovenije predstavlja predvsem študente, Mladinski svet Slovenije pa je tisti, ki v Sloveniji predstavlja vse mlade, ki združuje različne organizacije, je tudi, sem prepričan, bolj številčen. Zaradi tega bi bilo dobro tudi, da bi imel Mladinski svet Slovenije predstavnika v tem svetu. Žal ta zadeva ni šla skozi, ampak verjamem, da ko bomo poizkusili naslednjič, da bo soglasje tolikšno, da bo dovolj glasov, da se tudi to implementira. Je pa, ko govorimo o svetu tega zavoda, bistveno vprašanje, o čem bo član, ki bo tam imenovan na predlog Študentske organizacije Slovenije, sploh odločal. Prisostvoval bo debatam o pokojninski blagajni, ki bo, glede na to, kakšno strukturo zaposlenih imamo v Sloveniji, čedalje bolj pod vprašanjem in pa pod pritiski. Pogosto poslušamo s strani ministrice za delo gospe Anje Kopač Mrak, kako se znižuje brezposelnost. Potem malo obrne ploščo oziroma gre v drug piar trik, da se povečuje zaposlenost. Seveda je to pomembno za pokojninsko blagajno, še bolj pomembne pa so konkretne številke. Oglejte si, kako se povečuje zaposlenost in kakšen je vpliv na pokojninsko in invalidsko blagajno. Decembra 2008 je bilo zaposlenih v javnem sektorju 155 tisoč oseb, januarja 2017 173 tisoč oseb. Zaposlenih v zasebnem sektorju decembra 2008 562 tisoč oseb, januarja 2017 514 tisoč oseb. Jaz mislim, da je to zelo povedno, kakšen vpliv in kakšen pritisk lahko pričakujemo na pokojninsko blagajno v prihodnje in rezultati dela, ki se izvajajo na področju politike zaposlovanja na Ministrstvu za delo, le ni takšni, kot nam jih želijo predstavljati. V tem mandatu smo prav tako veliko govorili o prekarnosti, o zaposlitvah, ki ne zagotavljajo neke socialne in ekonomske varnosti. Poglejte, koliko se je povečalo število zasebnikov. Decembra 2008 je bilo zasebnikov malo manj kot 57 tisoč, danes jih je skoraj 70 tisoč. Kaj želim povedati? Narašča število zaposlenih v javnem sektorju in narašča število zasebnikov, kar pa ne kaže na večji podjetniški potencial, ampak največjo pojavnost prekarnega zaposlovanja. In to bo vprašanje, s katerim se bo moral tudi ta mladi predstavnik, ki bo tam s strani Študentske organizacije Slovenije, ukvarjati. Upam, da bo tudi poziv že iz tega zbora, kot je bil nemalokrat, pa tudi s strani mladih, kajti to je njihova vloga, veste, da smo bili posebej v decembru, ko smo obravnavali predlog Zujfa, da se prerazporedijo sredstva, v Slovenski demokratski stranki zelo kritični do delovanja Študentske organizacije Slovenije. Ampak tukaj pa zadevo podpiramo, ker to pa je vloga Študentske organizacije Slovenije, to se pravi, da ta njihov član v svetu tega zavoda pove svoje mnenje in poskuša vplivati. Ne raznorazne finančne malverzacije, kampusi in tako naprej, pač pa da aktivno sodeluje pri tem, kakšno prihodnost bodo imeli mladi v naši državi. Jaz upam, da s to potezo danes začenjamo nek trend, da bomo prišli nekoč tudi do tega, da bodo imeli mladi svojega predstavnika tudi v Ekonomsko-socialnem svetu. Kot že rečeno, mi bomo ta predlog podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi in drugi prisotni! Izhajajoč iz temeljnih usmeritev stranke Desus, ki nemalokrat naglašuje oziroma poudarja medgeneracijsko spoštovanje in sodelovanje ter nujnost participacije mladih pri vprašanjih, ki zadevajo ostale generacije, sva člana naše poslanske skupine podprla predlog zakona že na matičnem delovnem telesu. Dejstvo je, da so tudi mladi sovlagatelji v pokojninsko blagajno, v katero bodo vlagali oziroma vplačevali sredstva tekom celotne svoje aktivne delovne dobe in da bodo lahko tudi sami nekoč, ko se bodo upokojili, prejemniki sredstev, ki jih bodo tedaj zanje vlagale prihodnje generacije. Prepričani samo, da mora ne le upokojence in tiste pred upokojitvijo, temveč tudi druge zaposlene in tudi mlade, torej dijake in študente, prav tako skrbeti, kaj se in kaj se bo dogajalo s sredstvi, ki se vlagajo v pokojninsko blagajno z namenom uživanja teh sredstev ob neki določeni starosti ali ob momentu, ko se prej zaposleni z zaslužkom od dela ne bodo mogli več preživljati in ne bo na razpolago več drugih sredstev za vzdrževanje primerne ravni dostojnega življenja upokojenih. Zato je primerno, da lahko mladi prispevajo svoj glas in tudi nosijo svoj del odgovornosti za starejše generacije in za svojo prihodnost, ko se preko organov sveta Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje odloča o poslovanju tega preko 5 milijard evrov težkega proračuna. Prav sedanje mlade generacije bodo v prihodnje najbolj odgovorne za ustvarjanje medgeneracijsko strpne družbe in za oblikovanje sistemskih zakonskih rešitev, ki naj bi zagotavljale oblike pomoči, socialno vključenost, dolgotrajno oskrbo in dostojno življenje vseh upokojenih in drugih oseb, ki se ne zmorejo preživljati same, pa tudi za enakomernejšo in pravičnejšo porazdelitev blagodati gospodarske rasti med ljudmi. Glede celotne sestave sveta zavoda bi lahko odprli razpravo še širše in brž ko ne bi prišli do zaključkov, da je prisotnost nekaterih skupin v svetu v primerjavi z drugimi previsoka, drugih prenizka. Za začetek bolj enakomerne in logične participacije po deležnikih smo poslanke in poslanci Desus skupaj s kolegi iz najmanjše koalicijske stranke poskusili zapolniti zasedbo z več predstavniki mladih in tudi upokojenih. Vendar žal s strani preostalih poslanskih skupin ni bilo zadosti podpore. Vendar pustimo to za naslednji mandat, za naslednjo vlado, za debato v okviru napovedane pokojninske reforme, ki pa bo morala prinesti še bistveno več kot predvsem podaljševanje starosti ob upokojevanju in oteževanju pogojev upokojevanja. Ustrezno bo namreč treba odgovoriti na številne relevantne izzive dolgožive družbe, ki jim dosedanje pristojno ministrstvo še ni bilo kos. V Poslanski skupini Desus bomo ta zakon večinsko podprli. Večinsko zato, ker smo upali na malo drugačno bodočo zasedbo sveta ZPIZ, da bi bil ta po naši oceni bolj primerno uravnotežen, za kar pa, žal, ni bilo posluha niti s strani kolegov največje koalicijske stranke. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SPREMEMB IN DOPOLNITEV POSLOVNIKA DRŽAVNEGA ZBORA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog sprememb in dopolnitev Poslovnika Državnega zbora je v obravnavo zboru predložila skupina 56 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga sprememb in dopolnitev Poslovnika dajem besedo predstavniku predlagatelja dr. Mateju T. Vatovcu.
Najlepše hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Poslovnik, ki ga imamo danes, je na nek način nastal leta 2002 in sabo je prinesel tisto bistveno spremembo, ki je pomenila spremembo zakonodajnega postopka. Takrat se je celotni tisti bistveni vsebinski del razprave prestavil s plenarnih zasedanj na delovna telesa. In seveda je logično, da se v 15 letih pokaže marsikaj ob tako konkretnih spremembah v praksi, torej govorim o pomanjkljivostih ali pa nedorečenostih. To je bil pravzaprav do sedaj, poleg seveda vstopa v Evropsko unijo, tudi eden glavnih razlogov, zakaj se je poslovnik spreminjal. In tudi ta novela, ki jo imamo danes v obravnavi, peta po vrsti, je posledica nekaterih pomanjkljivosti in težav, ki so se in se pojavljajo v praksi. Poslovnik je seveda zelo občutljiv akt in ravno zaradi tega smo si v komisiji vzeli za pripravo sprememb potreben čas. Predloge smo preučili v okviru delovne skupine in jih na koncu kondenzirali v to, kar je na nek način okvir možnega. To so predvsem tisti predlogi, ki so v tem trenutku predvsem potrebni in dobrodošli in predstavljajo današnje spremembe. Omenil bom nekaj ključnih. S temi spremembami se bolj jasno določa, da mora v primeru zahteve za sklic nujne seje odbora le-ta biti tudi sklicana in izvedena najkasneje v 14 dneh od vložitve zahteve. V praksi smo namreč večkrat prišli do težav, predvsem takrat, ko se je sklic sicer zgodil v poslovniškem roku, ampak potem je bila takšna seja prekinjena oziroma preložena, včasih tudi za nedoločen čas. Tako da sedaj določamo, da se takšna preložitev ali pa prekinitev zgodi samo s pritrditvijo oziroma strinjanjem predlagatelja. V praksi se je dogajalo, da so seje bile sklicane, ampak potem prekinjene. Tako da to težavo upam, da bomo s tem rešili. Še en problem, ki je bil večkrat izpostavljen tudi na Kolegijih predsednika Državnega zbora in ga rešujemo s spremembami v poslovniku, je možnost, da odbor sprejme sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tudi tukaj se je večkrat dogajalo, da se je tak sklep predlagal že na začetku, pred razpravo, ko se ni pravzaprav sploh še soočilo stališč in je tako takšen zakon odletel kar hitro z dnevnega reda. S spremembami, ki jih predlagamo, se sedaj jasno določa, da lahko delovno telo tak sklep sprejme šele takrat, ko je bila opravljena razprava o predlogu zakona. Pomembna novost je tudi uvedba tako imenovane zakonodajne sledi, h katere uvedbi je bil Državni zbor pozvan že leta 2014 s strani Komisije za preprečevanje korupcije. Zakonodajna sled pomeni, da bomo imeli na nek način zagotovljeno preglednost nad pripravo zakonodaje in tudi omogočen nadzor nad lobiranjem interesnih skupin. Po novem bo predlog zakona na podlagi te spremembe moral vsebovati podatek o tem, ali so pri pripravi sodelovali zunanji strokovnjaki, in podatek o znesku plačila, ki so ga za ta namen tudi prejeli. To je vsaj po mojem mnenju zelo dobrodošla in pozitivna sprememba. Dalje. Bolj jasno se določa tudi postopek v zvezi s sklepom, da se mnenje o posameznem vprašanju pridobi s strani predsednika republike. Tudi tu smo imeli v praksi nekaj težav, ki jih sedaj tudi rešujemo. Spremembe se nanašajo tudi na poslanska vprašanja. S poslovniškimi določbami se namreč rešuje teoretična ali pa tudi praktična dilema, ki je dolgo časa prinašala v prakso to, da se je o proceduralnem sklepu, da se o odgovoru ministra opravi razprava na naslednji seji, to smo v praksi imeli, takšne obrazložitve glasu smo dajali, ampak sedaj v poslovniku spreminjamo to določbo na tak način, da se tudi pritrdi temu, kar je bistvo takšnega sklepa, da je proceduralni sklep, o katerem že po drugih določbah poslovnika ni možno obrazlagati glasu. En del sprememb se nanaša na uskladitev z veljavno zakonodajo, predvsem spremembami Zakona o delovanju med Državnim zborom in Vlado v zadevah Evropske unije in drugih stvareh. Ker se čas izteka, bi se želel predvsem zahvaliti vsem, ki so pri tem postopku sodelovali, poslancem, ki so bili člani delovne skupine, njihovim strokovnim sodelavcem, poslanskim skupinam, strokovnim službam Državnega zbora in vsem, ki so kakorkoli pripomogli k temu, da smo prišli do, mislim da, zelo pomembnih sprememb. Hvala.
Predlog je obravnavala Komisija za poslovnik kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila komisije dajem besedo spet predsedniku dr. Mateju T. Vatovcu.
Komisija za poslovnik je na 7. nujni seji 14. 6. 2017 kot matično delovno telo obravnavala predlog sprememb in dopolnitev Poslovnika Državnega zbora, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku 2. 6. 2017 predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisano mojo malenkostjo. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 98. seji 9. 6. 2017 odločil, da se predlog akta obravnava po skrajšanem postopku. Članice in člani komisije so kot gradivo prejeli mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k 23., 26., 43. in 58. členu, in tudi mnenje Mandatno-imunitetne komisije Državnega sveta z dne 14. 6. 2017. Poslanske skupine Levice, Stranke modernega centra, Slovenske demokratske stranke, Demokratične stranke upokojencev Slovenije in nepovezanih poslancev so vložile predloge za amandmaje komisije k 16., 23., 26., 30., 43. in 58. členu. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi predstavil razloge za sprejem, cilje in poglavitne rešitve predloga. Povedal je, da je Poslovnik Državnega zbora iz leta 2002 prinesel novo ureditev zakonodajnega postopka, ki je vsebovala nekatere bistvene in zelo pomembne spremembe. Zlasti je bil večji poudarek na delu delovnih teles in tudi boljši organizaciji in načrtovanju dela Državnega zbora v okviru njegovih pristojnosti. V obdobju od njegovega sprejema in uveljavitve so se pri uporabi poslovniških določb pokazale nekatere nejasnosti in nedorečenosti. Slovenija je med tem postala polnopravna država članica Evropske unije, zato so bile sprejete štiri novele, tako da je obravnavani predlog peti po vrsti. Predlog vsebuje manj zahtevne spremembe in dopolnitve poslovnika, zato je bila tudi predlagana obravnava v skrajšanem postopku. Predlagane spremembe in dopolnitve bodo zagotovile še boljšo organizacijo in bolj učinkovito delo Državnega zbora ter dodatno zaščito poslancev opozicije, poleg tega pa prenašajo tudi manj zahtevne uskladitve poslovniških določb z Zakonom o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado v zadevah Evropske unije, Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja in Zakonom o Radioteleviziji Slovenije. Za tem je predstavnica Zakonodajno-pravne službe predstavila pisno mnenje te službe in v nadaljevanju tudi predsednik Državnega sveta gospod Mitja Brvar mnenje Mandatno-imunitetne komisije Državnega sveta, ki je predlog soglasno podprla, ker so spremembe in dopolnitve namenjene zagotavljanju boljše organiziranosti in učinkovitejšemu delu Državnega zbora. V razpravi so se poslanci enotno strinjali, da je delovna skupina za pripravo sprememb in dopolnitev poslovnika opravila veliko in pomembno delo. Sestala se je 7-krat in njeno delo je bilo izključno vsebinske narave, poslanci, ki so v njej sodelovali, pa so pokazali veliko mero zrelosti. Zato so pozdravili predlagani akt in napovedali podporo vsem predlogom za amandmaje komisije ter predlogu akta v celoti. To je še zlasti pomembno, ker je poslovnik akt, ki je tako imenovana mala ustava, in ne nazadnje tudi vpliva na življenje državljanov. Ob tem pa so se strinjali, da je treba poslovniške določbe ne le dobro zapisati, ampak jih tudi spoštovati v praksi. Komisija je na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika s potrebno dvotretjinsko večino glasov navzočih poslancev sprejela svoje amandmaje k 16., 23., 26., 30., 43. in 58. členu. Na koncu je komisija v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasovala o vseh členih predloga akta skupaj in jih soglasno sprejela s potrebno dvotretjinsko večino glasov vseh navzočih poslancev.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Pred nami je že peta sprememba Poslovnika Državnega zbora, od kar je ta leta 2002 na novo in tudi bistveno preuredilzakonodajni postopek. Poslovnik ali mala ustava, kot mu rečemo v žargonskem jeziku, je tisti okvir, ki poleg ustave in zakonov najbolj določa in ureja delo nas poslancev. Zaradi spreminjajočega se okolja je potreba po spremembah nenehna, saj si tudi poslanci želimo, da bi bilo naše delo preglednejše, bolj skrbno načrtovano in učinkovito. K temu bodo nedvomno vsaj nekaj doprinesle spremembe poslovnika, ki se dotikajo zaščite opozicijskih poslancev pri zahtevah za sklic nujnih sej in njihove preložitve in tudi obravnave predlogov zakonov. Sploh pri opozicijskih predlogih zakonov se je začela uveljavljati tako imenovana parlamentarna praksa, da še preden je bila opravljena kakršnakoli razprava, je bil že sprejet sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Veseli nas, da se to področje končno ureja, saj je bilo to velikokrat orodje predvsem koalicije in nenehnih polemičnih razprav, kjer se je vse skupaj hitro zaključilo, preden se je vsebina sploh začela obravnavati. Prednost je bila dana proceduri in ne vsebini. Pomembna novost, ki jo prinaša sprememba poslovnika, se nanaša tudi na zakonodajno sled, kjer bo treba navesti, kateri zunanji strokovnjak oziroma pravna oseba je sodelovala pri pripravi zakona in podatek o znesku plačila, ki ga je ta oseba prejela. Upamo, da bo ta določba prinesla več reda in preglednosti in ne še več polemičnih razprav. Tudi tokratne spremembe ne bodo v celoti odpravile vseh odprtih vprašanj in tako imenovane parlamentarne prakse, ki se je vzpostavila na nekaterih področjih v zakonodajnem procesu. Nova Slovenija – krščanski demokrati bomo spremembe poslovnika podprli, saj se nam zdi, da je vse premik na bolje, kjer poslanci uspemo zagotoviti dvotretjinsko večino, ki je potrebna tudi za spremembo poslovnika.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poslovnik Državnega zbora je bil sprejet leta 2002. Takrat se je bistveno spremenil zakonodajni postopek in popolnoma logično je, da se je po 15 letih uporabe pokazalo tudi nekaj pomanjkljivosti. Pogosto smo zato priča sklicevanju na parlamentarno prakso in nekakšne dogovore med vodji poslanskih skupin. Da ima poslovnik nekatere luknje, se jasno kaže tudi v tem, da praktično ne mine seja Kolegija predsednika Državnega zbora, na kateri ne bi bila izpostavljena kakšna slaba praksa predsednikov odborov. Tudi v Poslanski skupini Levica pogosto opozarjamo na nedemokratične prijeme, ki se pojavljajo na matičnih odborih. Predvsem imam tukaj v mislih omejevanje oziroma celo preprečevanje razprave pri obravnavi posameznih točk in onemogočanje sodelovanja strokovne in zainteresirane javnosti. Zaradi težav in omejevanja, s katerim se pogosto srečujemo zlasti opozicijski poslanci, smo v Levici predlagali tudi ustrezne rešitve in predloge za spremembo poslovnika. Veseli nas, da jih je kar nekaj vključenih v predlog, ki je danes pred nami. Prva izmed njih se nanaša na opozicijsko zahtevo za sklic nujne seje. Vse prevečkrat se nam je zgodilo, da smo zahtevali sklic nujne seje, seja pa je bila nato s preglasovanjem in brez razprave prekinjena in odložena za nedoločen čas. Na to prakso smo socialisti že večkrat opozorili, zato se nam zdi več kot potrebna jasna določitev, da se lahko takšna seja prekine ali skliče izven svojega 14-dnevnega roka samo v soglasju s predlagateljem. Dopuščanje razprave o opozicijski zahtevi je sicer demokratični minimum, v katerega naj se ne bi posegalo, a zaradi ustvarjalnega tolmačenja nekaterih predsednikov odborov, ga je očitno treba tudi zapisati. Druga, dokaj česta sporna praksa se nanaša na obravnavo zakona na delovnem telesu. V tem mandatu se je nekako prijelo, da se opozicijski predlog zakona brez razprave zavrne, koalicijska večina preprosto predlaga sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo in zakon, ne da bi o njem sploh razpravljali, zavrne. Tudi to so neke fore, ki se v tej hiši ne bi smele dogajati. In tudi tukaj nas veseli, da je bil upoštevan predlog za jasno določitev, da se sme tak sklep sprejeti, samo če je bila pred tem opravljena razprava. Tretja pomembnejša rešitev je uveljavitev tako imenovane zakonodajne sledi. Že večkrat smo opozorili na nižanje stopnje transparentnosti pri sprejemanju in pripravi vladnih zakonov. Takšen način delovanja ne omogoča nadzora nad morebitnim lobiranjem in omogoča sprejemanje zakonodajnih rešitev po diktatu lobistov in kapitala. S predlagano spremembo bo Vlada v predlogu morala navesti podatek o tem, kateri zunanji strokovnjaki so sodelovali pri pripravi zakona in koliko denarja so za to prejeli. To je vsekakor prvi korak k bolj transparentnemu zakonodajnemu postopku in podlaga za nadzor nad vplivom lobijev. Upamo pa, da ne zadnji. To so za nas v Levici ključne rešitve, ki jih prinašajo spremembe poslovnika. Smo veseli, da so narejene premišljeno, da so se zgodile v okviru delovne skupne, kjer so bile vključene tako poslanske skupine kot strokovne službe Državnega zbora. Socialisti bomo te spremembe vsekakor podprli, bi pa na tem mestu opozoril, da se s sprejetjem teh sprememb ne rešuje tisti največji problem. Nobena določba poslovnika ne more predsednikom preprečiti njihovih zlorab in kršitev. Zato od predsednika Državnega zbora pričakujemo, da bo ob vsakokratnem opozorilu o kršitvah ukrepal in preprečil samovoljo, ki smo ji priča praktično vsak dan. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Jani Möderndorfer.
Dober dan! V Državnem zboru po letu 1993, ki je bil v resnici svojevrsten prelomni dogodek, glede na to da je takrat Državni zbor prvič dobil poslovnik, ki je bil sicer res zelo na hitro skupaj »spacan« in niti približno še ne podoben tistemu, kar imamo danes, in tudi ni upošteval vseh norm in nekih demokratičnih pravil, ki jih ima neka razvita demokratična družba. Res pa je, da je kasneje, leta 2002 dejansko nastal temelj, o katerem so danes že več ali manj tudi vsi govorili, današnjega poslovnika, ki pa se je kasneje večkrat tudi z manjšimi kozmetičnimi popravki in pa zahtevami ter uskladitvami zaradi nomotehničnih zahtev, zaradi Evropske unije in prenosa določenih zahtev, spremenil. Danes smo v resnici pred prvo resnejšo, večjo spremembo, ki prinaša korenite posodobitve, ki so do danes bile več ali manj tako ali drugače bodisi spoštovane preko parlamentarne prakse ali pa posamezne interpretacije, ki so si jih privoščile posamezne stranke in udeleženci v samem zakonodajnem postopku. Naj rečem, da v resnici se je treba v tem trenutku zahvaliti, glede na to, da če bo danes poslovnik sprejet, sam sem vedno vesel, kadar to doživim ob glasovanju, do takrat pa sem rezerviran, ne glede na to, kaj danes poslušam ob samih napovedih, zadovoljen bom predvsem zato, kajti tisto, kar se danes pričakuje, da ko bo poslovnik sprejet z dvotretjinsko večino, da bo to pomemben korak in temelj za boljše delovanje Državnega zbora. Zanimiv je bil tudi medklic predsedniku Državnega zbora. Predsednik Državnega zbora ni vsemogočen in tudi po novem sprejetem poslovniku ne bo mogel urejati in marsikaj zahtevati, kar se od njega pričakuje. Lahko pa bomo naredili vsi skupaj, poslanci in poslanke, ki smo udeleženi v zakonodajnem postopku in ne nazadnje udeleženi tudi pri samih razpravah in proceduralnih postopkih, na katerega se največkrat sklicujemo, na poslovnik. Se pravi, ne od predsednika Državnega zbora, od vseh nas je v resnici odvisno, ali bo ta poslovnik doživel tudi dvig višje politične kulture v Državnem zboru. V SMC bomo poslovnik sprejeli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik za besedo. Tisti, ki spremljajo to sejo, bi lahko rekli, evo, pa se končno poslanci ukvarjajo sami s seboj. In vsi tisti, ki to spremljajo, bi imeli problem, ker smo vsi poslanci soglasni in enotno napovedujemo podporo spremembam poslovnika, kar upam, da bomo tudi potrdili z enotnim, soglasnim glasovanjem za spremembo poslovnika. Kakor so že predhodniki povedali, je dejstvo, da od leta 2002 je bilo kar nekaj dogodkov, ki so nas napotili k spremembam oziroma urejanju poslovnika: vstop v EU, nova informacijska doba, ne nazadnje pa tudi pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju poslovnika v praksi. Zato so rešitve le nek skupek uresničljivih predlogov zadnjih 10 let, dogodkov v praksi, slabega izvajanja v praksi, če želite, in tudi različnega tolmačenja, ki so si ga tako predsedniki Državnega zbora, pa tudi predsedniki matičnih delovnih teles privoščili v zadnjih 15 letih. Kljub temu da sem bil v delovni skupini sam iz tako imenovanega desnega politične pola, pa bi se tu strinjal s tistimi predhodniki, ki trdijo, da je bilo delo v tej delovni skupini zelo vsebinsko, da ni šlo za noben političen prestiž oziroma za kakšno kvačkanje z morebitno podporo, kajti vsi smo nekaj predlagali, vsi smo morda pričakovali kakšen dodaten ukrep znotraj poslovnika, vsi smo morda tudi kakšno željo zamudili, ampak mi je zelo všeč, da je bila zelo konstruktivna razprava, ki je pokazala, da si moramo poslanci, če želimo enotno delovati, zapisati tudi enotna merila, standarde. Kot že rečeno, nekaj je to, kar je zapisano, drugo pa je po navadi v praksi. V Poslanski skupini SDS upamo, da do tega v prihodnosti ne bo več prihajalo, da bomo tako vodstvo Državnega zbora s predsednikom Državnega zbora, predsedniki matičnih delovnih teles in vsi poslanci in poslanke tako tega sklica kot nadaljnjih sklicev Državnega zbora razumeli, kaj nam poslovnik veleva, da bomo vsi po njem tudi delovali. Zato morda predlagam, spoštovano vodstvo Državnega zbora, da bi novi poslovnik z vsemi spremembami čim prej posredovali vsem poslancem po elektronski pošti ali v fizični obliki, če še nismo toliko moderni, da bi morda za začetek označili vse tiste spremembe, ki jih bo ta poslovnik doživel, da bomo vsi vedeli, kaj smo danes sploh potrdili, da ne bo v nadaljevanju potem prišlo, tako kot že velikokrat, do tega, češ, hudič je v podrobnostih ali pa, tega nisem vedel. To pa bo napotilo vse poslanke in poslance k iskanju zlorab, k različnim tolmačenjem in lahko se bomo v naslednjih petih, desetih ali pa petnajstih letih zopet pogovarjali o zlorabah, o parlamentarni praksi in tako naprej. Ali pa se bodo iskale avtentične razlage poslovnika, ki ga danes sprejemamo. V Poslanski skupini SDS upamo na enotno podporo spremembam poslovnika. Upamo pa tudi, da bo tako vodstvo Državnega zbora in tudi si poslanke in poslanci ne glede na to iz katre stranke prihajamo znali po tem Poslovniku tudi čim bolj uspešno delovati. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Primož Hainz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, dovolite, da vam povem stališče Poslanske skupine Desus do dopolnitev oziroma sprememb Poslovnika Državnega zbora. Tudi sam bom začel s tisto letnico 2002, ko je pod vodstvom Antona Anderliča bil sprejet Poslovnik Državnega zbora, ki je pravzaprav v veliki meri omogočal delo Državnemu zboru in sam sem eden tistih, ki trdim, da je Državni zbor tudi doslej popolnoma normalno funkcioniral z nekaterimi nesporazumi, ki so pa vedno mogoči. Zloraba poslovnika je vedno mogoča. To je odvisno od konkretnih ljudi. Tako da nas tudi spremembe, ki naj bi jih sprejeli, ne bodo od tega odvrnile. Ampak dejstvo je, da od takrat naprej nekako Državni zbor deluje v skladu z nekimi normativi, ki pripeljejo do rezultatov v doglednem času, če lahko tako rečem. Te spremembe, to so poudarjali že kolegi pred mano, niso ne koalicijske, ne opozicijske, so rezultat soglasnega konsenza vseh nas, zato moramo tudi s strani Poslanske skupine Desus izraziti pohvalo vsem, ki so ali smo sodelovali pri spremembah in tvorno sodelovali pod vodstvom dr. Tašner Vatovca. Vse predlagane spremembe v poslanski skupini soglasno podpiramo. Seveda gre za nekatere kar pomembne glede sklepčnosti, glede proceduralnih vprašanj, glede opredelitev glasu pri poslanskih vprašanjih, usklajena je bila tudi dvotretjinska večina pri ustavnih spremembah in predvsem poudarjate nekateri o sledljivosti sredstev za oblikovanje zakonskih predlogov. Sam mislim, da je to pomembno, še bolj pomembno pa je vprašanje sledljivosti sredstev, gre za tako imenovani outsourcing, in da je tega outsourcinga pri Vladi preveč. To je zame ključno ali pa celo pomembnejše vprašanje, da Vlada ima organe, ima ljudi in mislim, da se prevečkrat poslužuje zunanjih svetovalcev. Ključno pri vsem tem je, da poslovnik omogoča poslancem, predvsem pa celotni strokovni službi Državnega zbora, ki dostikrat ostaja v ozadju, lažje delovanje. In zato dovolite, da se vendar zahvalim vsem sekretarjem, sekretarkam, referentkam, strokovnim sodelavcem, kuharjem, čistilkam, varnostnikom, hišnikom, receptorjem, skratka vsem, ki delajo v Državnem zboru, da hiša lahko normalno deluje oziroma funkcionira. Torej vsem resnično hvala, ker to je priložnost, ob kateri se o tem pogovarjamo. Seveda smo si v Poslanski skupini Desus obetali malce več. To je seveda vprašanje zapolnitve podpredsedniškega mesta Državnega zbora. Gre za vprašanje racionalnejše obravnave na sejah delovnih teles, predvsem kar se tiče sodelovanja javnosti in časovnega prihranka. Gre za vprašanje racionalnejše obravnave aktov, ko ena stran, nova stran in en časopisni članek je že lahko tudi zakonodajni predlog in se potem izčrpavamo na enih in istih temah cele popoldneve in dneve v odborih in Državnem zboru, namesto da bi se posvečali nekaterim temeljnim vprašanjem. Ampak dobro, to je pač tisto, kar si človek želi. Meni osebno, to pa moram dve strani vendar povedati. Prvič mi je žal, da znotraj tega nismo spoznali, bil sem pa pobudnik in nisem uspel, da bi olajšali relacijo med Državnim zborom in Državnim svetom, kajti 4. faza tako imenovanega branja bi omogočala, da bi Državni svet lahko dal veto ne na na cel zakon, ampak samo na en člen ali dva člena in bi to lahko olajšalo delo Državnemu zboru pri eventualni olajšavi, torej pri eventualni spremembi na bolje konkretnega zakona. Predlagam sem tudi, da Državni zbor ne bi smel upoštevati stališč delovnih teles Državnega sveta. Delovna telesa Državnega sveta so namreč korporativno sestavljena in niso sestavljena pluralno, in so samo delovna telesa. Morali bi pa obravnavati samo tisto, kar sklene Državni svet. Kajti med stališčem Državnega sveta in delovnim telesom je dostikrat razlika oziroma popolno nasprotje. Ne glede na to, dejstvo je, da to malo ustavo imamo, zato apeliram na vse poslanke in poslance, ne glede na naše različne poglede, nazore, da delujemo strpno in spoštljivo drug do drugega. Mislim pa, da je tudi že čas, da bi sprejeli etični kodeks, kar smo tudi še nekako dolžni po mednarodnih kriterijih. Poslanci Desusa bomo sprejeli predlog.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Po slišanju vseh stališč končno lahko rečem, da v Državnem zboru govorimo isti jezik, kar me, moram reči, na vsem lepem začetku enkrat končno veseli. Veselilo bi pa me, če bi bilo tega še več. A danes imamo na mizi Poslovnik Državnega zbora, ki je uvedel nov koncept ureditve zakonodajnega postopka, ki ga uporabljamo še danes, a bil je sprejet leta 2002. Že kar nekaj preteklih mandatov Državnega zbora so se zbirali predlogi sprememb in dopolnitev poslovnika, ki bi organiziranje ter delovanje poslank in poslancev in Državnega zbora nasploh optimizirali oziroma izboljšali. V tem mandatu se je v ta namen ustanovila posebna delovna skupina predstavnikov poslanskih skupin, ki je prečesala večji del omenjenih predlogov in izluščila tiste, za katere obstoji realna možnost, da bodo dobili zadostno podporo, torej dvotretjinsko podporo. Predlagana novela Poslovnika Državnega zbora je dokaj obsežna, saj spreminja preko 60 členov. Spremembe in dopolnitve predvsem jasneje urejajo posamezna vprašanja, zlasti tista, za katera se je izkazalo, da v izogib različnim tolmačenjem ali različnim izvajanjem v praksi terjajo natančni zapis. Z nekaterimi predlogi sprememb poslovnika se zapolnjuje pravna praznina ali morebitna podnormiranost veljavnih določil, kar pomeni, da za bodočo poslovniško uporabo pri reševanju teh primerov ne bo ključnega pomena tolmačenje predsedujočega, tolmačenje poslovniške komisije ali interpretiranje rešitev na podlagi predhodne parlamentarne prakse. Z jasnejšimi določili se predlaga nemoteno delovanje delovnega telesa ob odsotnosti njegovega predsednika, prav tako pa natančno določa, v kolikšnem času mora biti izvedena nujna seja ter v katerih primerih je takšno sejo mogoče prekiniti oziroma preložiti. K večji transparentnosti zakonodajnega postopka zagotovo pripomore novo določilo, ki nalaga Vladi, kot predlagateljici zakona, da navede podatke o morebitnem zunanjem strokovnjaku ali pravni osebi, ki je sodelovala pri pripravi zakonodajnega postopka, ter znesek plačila, ki ga je oseba v ta namen prejela. Med pomembnejša določila predlagane novele sodi tudi na novo predvideni postopek zaslišanja kandidatke ali kandidata za člana Evropske komisije, Evropskega računskega sodišča ali člana upravnega odbora investicijske banke v Državnem zboru. Z ustreznimi popravki pa se natančneje urejata še obe različici, ko predsednik republike na lastno pobudo ali po odločitvi Državnega zbora poslankam in poslancem o posameznem vprašanju predstavi svoje mnenje. V tem predlogu sprememb in dopolnitev žal nismo uspeli razrešiti enega težjih vprašanj, ki se nanaša na ustavno vprašljivo prenehanje zakonodajnega postopka na matičnem delovnem telesu. Vemo, da je Komisija za poslovnik v preteklosti sprejela razlago, da je v primeru neizglasovanja členov predloga zakona na matičnem delovnem telesu zakonodajni postopek o takšnem predlogu končan in posledično Državni zbor na plenarni seji o njem ne glasuje. Slednje pa je sporno, saj to pomeni, da poslanke in poslanci, ki so člani matičnega delovnega telesa, preostalim poslankam in poslancem odvzamejo temeljno pravico, da soodločajo o določenem zakonskem predlogu. Najverjetneje se bomo s tem vprašanjem v prihodnosti še soočali in, verjamem, zanj našli neko primerno rešitev. Ne glede na to, da so predlagane poslovniške spremembe dobrodošle ter za nadaljnje delo Državnega zbora zagotovo koristne in potrebne, pa je to le prvi korak, treba pa bo narediti še drugi korak, ki bo temu sledil. V mislih imam korektno in dobroverno izvajanje poslovniških določil, kjer ne bo prostora za morebitne zlorabe in izigravanje. Vsem, ki pa so sodelovali pri pripravi in usklajevanju tega predloga poslovnika, se najlepše zahvaljujemo v Poslanski skupini Socialnih demokratov. Socialni demokrati bomo predlagane spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu poslovnika niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo. Odločanje o predlogu sprememb in dopolnitev poslovnika, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O DRŽAVLJANSTVU REPUBLIKE SLOVENIJE PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 11 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Petrom Vilfanom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Petru Vilfanu.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Danes odločamo o predlogu zakona, s katerim bi olajšali pridobitev državljanstva osebam, tako znanstvenikom, športnikom, zdravnikom in mnogim drugim, ki bi s svojim delom koristili Republiki Sloveniji. Novela je potrebna, saj je dosedanja praksa izvajanja izredne naturalizacije pokazala, da oseba ne more pridobiti slovenskega državljanstva, če prej dejansko ne živi v Sloveniji vsaj eno leto in nima urejenega statusa tujca. Drugače povedano, mnogim vrhunskim športnikom, znanstvenikom in drugim, ki so se izkazali z izjemnimi dosežki in bi lahko pripomogli k razvoju in ugledu države, prej kot v enem letu po veljavni zakonodaji ni mogoče dodeliti državljanstva. Na podlagi navedenega sem se kot prvopodpisani k predlogu zakona odločil za spremembo 13. člena Zakona o državljanstvu Republike Slovenije, predlog pa je podprla komisija Državnega sveta, Vlada, koalicija in ne nazadnje tudi sam predsednik Vlade. Naj obrazložim, za kakšno dopolnitev v bistvu gre. Predlagana je le možnost, da Vlada Republike Slovenije ob ugotavljanju razlogov za izredno naturalizacijo še ugotovi, ali razlogi obstojijo navkljub življenju prosilca za državljanstvo Republike Slovenije v tujini. Gre torej za tisti del, ki govori o tem enoletnem stalnem bivanju v Sloveniji in za odpravo tega pogoja v 13. členu o izredni naturalizaciji. Če ponazorim na primeru. Če bi v državi primanjkovalo zdravnikov, kar je ne nazadnje tudi realno stanje, ali pa, če želite, vrhunskih športnikov, ki bi nastopali za slovensko reprezentanco v različnih športnih panogah, bi država zaradi svojih koristi in povečanju ugleda podelila državljanstvo brez pogoja enoletnega prebivanja v Republiki Sloveniji. Slišati je bilo in verjamem, da bo tudi danes tako, da bi s predlagano dopolnitvijo prihajalo do množičnih podeljevanj državljanstev. Tu moram jasno povedati, da je vsak strah odveč, kajti onemogočena bo vsakršna zloraba instituta izredne naturalizacije, saj bosta morala tako resorni organ kot Vlada v vsakem konkretnem primeru še vedno utemeljiti državni interes. Ponovno ponavljam, da kljub črtanju enoletnega pogoja prebivanja in statusa tujca ostali pogoji za pridobitev državljanstva ostajajo popolnoma enaki. Postopek, ki velja že sedaj, ostaja nespremenjen. Ministrstvo za notranje zadeve, ki ima pooblastilo za odločanje o naturalizaciji tujcev, je pred odločitvijo o pridobitvi državljanstva na podlagi 13. člena vezano na ugotovitev Vlade Republike Slovenije, ki ima pooblastilo, da ugotovi, ali gre za obstoj nacionalnega interesa ali ne. Svojo ugotovitev nato sprejme Vlada Republike Slovenije ob upoštevanju mnenja za določeno področje pristojnega resornega organa, glede na to, na katerem področju prosilec uveljavlja državni interes. Če zaključim, v nobenem primeru ne bo šlo za podeljevanje državljanstev kar tako na lepe oči. In ne nazadnje, jasno je treba povedati, da predlog ne velja zgolj za športnike, kot se to rado poudarja. V zadnjem letu so 13. člen Zakona o državljanstvu tako izkoristili tudi posamezniki na področjih gospodarstva, financ, kulture, šolstva, znanosti, zdravstva, pravosodja, prometa, okolja in prostora, ki za našo državo predstavljajo dodano vrednost ter krepijo ugled in prepoznavnost Slovenije v svetu. Toda številka je še vedno majhna. Lani je na podlagi izredne naturalizacije s pogoji 13. člena, dobilo državljanstvo 35 oseb, kar je zgolj2,4 % podeljenih državljanstev v letu 2016. Med njimi so 4 športniki, 13 znanstvenikov in 13 zdravnikov. Torej gre za interes države, gre za ugled in večjo prepoznavnost Republike Slovenije, gre za prispevek posameznikov k razvoju države in gre za povečanje ugleda naše države tako na področju športa, znanosti, zdravstva, gospodarstva in drugje. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Janji Sluga.
Hvala lepa. Odbor je predlog zakona obravnaval na 36. seji 28. junija 2017. Predstavnik predlagatelja Peter Vilfan je podal dopolnilno obrazložitev. Državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve je poudaril, da Vlada podpira predlog zakona, kakor tudi vložena amandmaja. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja Zakonodajno-pravne službe dejala, da se dopolnjuje Zakon o državljanstvu v delu, ki se nanaša na pridobitev državljanstva s tako imenovano izredno naturalizacijo. Izredna naturalizacija se po svoji naravi nanaša na izjemne primere, pri katerih gre za pridobitev državljanstva pod posebnimi olajšanimi pogoji, ki so odraz posebnega interesa države, in je možna le v primeru, če bo država od tega imela korist. Predlagana rešitev po svoji vsebini predstavlja izjemen primer izredne naturalizacije, ki se navezuje na veljavno ureditev prvega odstavka 13. člena zakona. Pri tem določa izjemo v delu, ki se nanaša na pogoj neprekinjenega prebivanja v Republiki Sloveniji in pogoj urejenega statusa tujca. Vsi ostali pogoji pa se ohranjajo. Glede kriterija proste presoje je Zakonodajno-pravna služba v mnenju opozorila na ustrezno oblikovanje, upoštevaje zlasti ustavnosodno judikaturo, in tudi na notranjo usklajenost ureditve postopka izredne naturalizacije. Vloženi amandma k 1. členu sledi tem pripombam. Glede amandmaja k 2. Členu, to je glede uveljavitvene določbe, pa je opozorila, da gre za odstop od splošnega 15-dnevnega uveljavitvenega roka, ki se lahko krajša iz utemeljenih razlogov. V mnenju Komisije Državnega sveta za državno ureditev so državni svetniki opozorili na problematiko dvojnih državljanstev, saj v primeru 13. člena zakona, ki govori o izredni naturalizaciji, odpust iz drugega državljanstva ni predviden. Komisijo je zanimalo, kako so definirani pogoji za potrditev izjemnih dosežkov. Predstavnica Ministrstva za notranje zadeve jim je pojasnila, da so pogoji natančno opredeljeni v uredbi o merilih za ugotavljanje nacionalnega interesa pri sprejemanju v državljanstvo Republike Slovenije. Vsako ministrstvo, ki predlaga kandidata s svojega področja, mora te pogoje formalno izkazati oziroma morajo biti opredeljeni v vlogi na podlagi katere se Vlada potem odloča. V okviru obrazložitve glasu so se poslanci koalicije strinjali, da je skrajni čas za sprejetje takšne novele, saj gre za osebe, ki imajo dodano vrednost za državo, kar bo prineslo napredek za državo in tudi promocijo države. Izpostavili so dejstvo, da pomenijo izredne naturalizacije izjemno majhen odstotek pridobitve državljanstva. Največ tako pridobljenih državljanstev v letu 2016 pa je bilo s področja znanosti in medicine. Poslanci opozicije so se izrekli proti predlogu zakona, ob tem pa izrazili mnenje, da bi morali veljavno ureditev popraviti tako, da bi uvedli možnost podelitve državljanstva brez omejitev osebam s slovenskimi koreninami, ki živijo po svetu. Predstavnik Poslanske skupine Levica je poudaril, da že sedaj v zakonu obstaja možnost izredne naturalizacije z dvema pogojema. Predlog zakona pa uvaja nove izjeme od izjeme. Hkrati pa imamo vse bolj omejujočo zakonodajo, kar se tiče prosilcev za azil, ki pa so prav tako lahko osebe, ki imajo potencialno prednost za državo. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za notranje zadeve gospod Andreju Špengi.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovane poslanke, cenjeni poslanci! Cilj predlaganega zakona je dopolnitev, ki bi izjemoma omogočila pridobitev državljanstva Republike Slovenije z izredno naturalizacijo osebi, ki ne živi na območju Republike Slovenije in nima urejenega statusa tujca, če bi seveda s tem soglašala Vlada Republike Slovenije ob predhodni pridobitvi mnenja pristojnega organa o tem, da so kljub življenju v tujini izpolnjeni kriteriji za samo izredno naturalizacijo. Vlada Republike Slovenije ugotavlja, da Predlog zakona o dopolnitvi zakona o državljanstvu, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim poslancem gospodom Petrom Vilfanom, sledi predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državljanstvu Republike Slovenije, ki ga je v letu 2011 Državnemu zboru Republike Slovenije predložila že skupina poslank in poslancev, takrat s prvopodpisanim poslancem Antonom Anderličem. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju iz avgusta 2011 omenjeni predlog zakona podprlo. Ob dejstvu, da so bili predhodno sprejeti tudi amandmaji, ki so jih vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, ki so sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, Vlada Republike Slovenije predlogu zakona o državljanstvu ne nasprotuje. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Najlepša hvala, še enkrat. Predlog novele zakona o državljanstvu je najlepši dokaz dvoličnosti te vlade in dvoličnosti te koalicije. Na prvi pogled od zunaj sicer izgleda, da gre za nek spremenjen odnos Vlade do tujcev, da bo politiko nestrpnosti zamenjala politika odprtih vrat, da bo politiko zastraševanja zamenjala politika enakih možnosti za vse. No, to sta tudi na nek način naredili, a le za eno konkretno privilegirano osebo. Cilj predloga zakona je sprostitev pogojev za pridobitev državljanstva. To smo že slišali. Poleg splošne izjeme, ki omogoča pridobitev državljanstva osebi, ki pri nas živi eno leto in ima urejen status tujca, se v zakon dodaja še izjema od izjeme. Državljanstvo bo tako mogoče pridobiti brez prebivanja v Sloveniji in brez urejenega statusa tujca. A sprememba seveda ni predlagana zaradi tega, ker, recimo, bežeči pred vojno in skoraj gotovo smrtjo 14 mesecev in več čakajo na ureditev svojega statusa. Zaradi tega ker v tem času nimajo možnosti, da si ustvarijo normalno življenje, recimo. Deležni niso niti minimalnega obsega pravic in pomoči, kar bi omogočalo takšno življenje. Ne, zaradi tega ne. Tisti, ki so brez problema podprli protiustaven zakon o tujcih, tisti, ki so svojo odločitev utemeljili s skrbjo za naše ljudi, ti sedaj predlagajo spremembo, ki bo enemu konkretnemu ameriškemu košarkarju zagotovila, da bo po hitrem postopku vključen v slovensko košarkaško reprezentanco. Ta košarkaš ima možnost pridobiti državljanstvo že po veljavnem zakonu. A ker še nikoli ni živel v Sloveniji, ne izpolnjuje pogoja enoletnega bivanja. In kako je predlagatelj utemeljil spremembo? V ameriški reprezentanci je prostora le za 12 igralcev. Zaradi tega na stotine ali pa tisoče dobrih ameriških igralcev na žalost nima možnosti igrati za svojo državo in tako ne morejo igrati niti na evropskih prvenstvih, zato jim dajmo omogočiti, da bodo lahko člani slovenske reprezentance, recimo, in izpolnili svoj potencial. To, da ameriški igralci ne morejo sodelovati na evropskem prvenstvu, je preprosto bizaren oziroma enostavno nepojmljiv argument. Konec koncev imamo tudi v Sloveniji, točna številka je 32 tisoč 513 registriranih igralk in igralcev, ki nimajo možnosti sodelovati v slovenski, kaj šele ameriški reprezentanci. In tudi ta, pa tudi pretekle vlade so z brezglavim varčevanjem sesule športno infrastrukturo, športno dejavnost so spremenili v luksuz. Marsikatera družina si ga pač enostavno ne more privoščiti. Pred enim mesecem ste poskrbeli za še večjo prekariziranost v športu. En mesec po zavrnitvi predloga za zvišanje pokojnin in minimalne plače za vse ste peščici privilegiranih športnikov ponovno priskrbeli dodatek h pokojnini. Danes pa za podobno enega privilegiranega posameznika spreminjate zakon o državljanstvu, seveda pod pretvezo, da gre za širok nabor ljudi. V Poslanski skupini Levica zagovarjamo, in to že ves čas, politiko odprtih vrat. Smo proti omejevanju pravic tujcem in beguncem, proti rezilni žici, proti zapiranju meja. Smo tudi proti spreminjanju zakonodaje zaradi enega konkretnega primera. Proti izključni skrbi za dobrobit že tako privilegiranih in proti dvoličnosti Vlade in koalicije. Ne nazadnje vsi tisti prosilci za azil, ki stojijo in čakajo v tej državi, so prav tako lahko potencialni dobri športniki, dobri kulturniki, dobri znanstveniki, dobri gledališčniki, dobri državljani pa še marsikaj. Da gre za dvoličnost in skrb izključno za privilegirane posameznike jasno dokazuje tudi dejstvo, da je Vlada zgolj en sam dan po sprejetju Zakona o državljanstvu na matičnem delovnem telesu sprejelo novelo Zakona o tujcih, že drugo v tem mandatu, ki bo bežečim pred vojno še dodatno omejila njihove pravice na tak način, da jim bo odvzelo še tisto malo, kar jim ostane – možnost združitve z družino. Hvala za človečnost.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Zakaj je pred nami ta predlog? Ali sedanja ureditev ni dobra? Ali jo je treba spreminjati? Kaj je narobe z dosedanjo ureditvijo? Predlog, ki je pred nami, določa izjemo od izjeme in, kot kaže, zaradi enega primera spreminjamo zakon. Kaj je treba izpostaviti? Še vedno me moti arbitrarno odločanje o izjemnem prispevku za ugled in razvoj Slovenije. Arbitrarno odločanje mi načeloma v nobenih postopkih ni pogodu in se ga skušamo izogibati. Iz dosedanjih razprav je bilo razvidno, zakaj se zakon sprejema. Na to sem opozoril že na Kolegiju predsednika Državnega zbora. Gre za to, da tujci ne morejo izpolniti vseh pogojev za izredno naturalizacijo, in ker ne morejo tekmovati za svojo državo, potem tekmujejo za našo, ki je manjša, ampak s tem nujno odvzamemo mesto enemu Slovencu, v katerega starši po navadi veliko vlagajo in pripomorejo k temu, da doseže neke vrhunske rezultate. Nagrada, denarne, vemo, da so slabe, je to, da gre na neko mednarodno tekmovanje. To mu sedaj onemogočamo. Drugo, kar me moti, gre za to, da so načeloma evropske institucije proti bipatridom in polipatridom. Zakaj? Več državljanstev omogoča izogibanje plačilu davkom in druge nevšečnosti v mednarodnem prostoru, zato se skušamo temu izogibati. Zaradi vseh naštetih razlogov me predlog in hitenje s postopkom ne prepriča. Za konec se lahko vprašam, ali je res tako težko eno leto živeti v tej prelepi Sloveniji? Hvala.
Besedo ima Poslanska skupine Stranke modernega centra, zanjo gospa Janja Sluga.
Hvala. Poleg redne naturalizacije na podlagi 13. člena Zakona o državljanstvu Republike Slovenije obstaja tudi izredna naturalizacija, ki omogoča pridobitev slovenskega državljanstva, če to koristi državi zaradi znanstvenih, gospodarskih, kulturnih, nacionalnih ali podobnih razlogov in drugih, ki so opredeljeni v Uredbi o merilih za zagotavljanje nacionalnega interesa pri sprejemu v državljanstvo Republike Slovenije. Temeljni razlog za spremembo zakona je potreba po spremembi določil omenjenega 13. člena, saj sedanja rešitev ne omogoča pridobitve državljanstva po izredni naturalizaciji, kljub dejstvu da je oziroma bi v prihodnje lahko prosilec ali prosilka za pridobitev državljanstva bistveno pripomogla k razvoju, mednarodnemu ugledu ali prepoznavnosti Republike Slovenije. Tako mnogim vrhunskim športnikom, znanstvenikom, umetnikom in drugim, ki so se izkazali z izjemnimi dosežki in bi lahko pripomogli k razvoju in ugledu države, prej kot v enem letu ni mogoče dodeliti državljanstva. Predlagana dopolnitev uveljavlja rešitev, ki bi izjemoma omogočila pridobitev državljanstva Republike Slovenije osebi, ki ne živi na območju Republike Slovenije in nima urejena statusa tujca, če bi s tem na predlog Ministrstva za notranje zadeve soglašala Vlada ob predhodni pridobitvi mnenja pristojnega organa o tem, ali so kljub življenju v tujini izpolnjeni kriteriji iz omenjene uredbe. Predlagana sprememba določa, kdaj je možna izredna naturalizacija brez izpolnjevanja pogoja dejanskega enoletnega prebivanja v Republiki Sloveniji in pogoja urejenega statusa tujca. Na podlagi izredne naturalizacije je lani državljanstvo zaradi znanstvenih, gospodarskih, kulturnih in drugih razlogov dobilo 35 ljudi, kar je 2,4 % vseh podeljenih državljanstev, leto prej pa 25 %. Zato ocenjujemo, da se s predlagano dopolnitvijo zakona število sprejetih v državljanstvo Republike Slovenije z izredno naturalizacijo ne bo bistveno povečalo. S predlagano dopolnitvijo pa bo tudi onemogočeno vsakršna zloraba instituta izredne naturalizacije, saj bosta morala tako resorni organ, torej ministrstvo, kot tudi Vlada na koncu v vsakem konkretnem primeru še vedno utemeljiti nacionalni oziroma državni interes. Predlagana sprememba sicer ni omejena zgolj na področje športa, čeprav je bila prvotno zamišljena ravno zaradi možnosti, da bi športnikom v prihodnje omogočali lažji dostop do slovenskega potnega lista. Konec maja je bil namreč po skoraj 20 letih sprejet popolnoma nov zakon o športu, kjer je bila prvič omenjena ta možnost. Zakon predstavlja pomemben pozitiven premik v podpori in promocijo športa. Ta novela pa bo skupaj z Zakonom o športu omogočila večjo konkurenčnost predvsem slovenskim reprezentancam v različnih športnih panogah, s tem pa se bo povečala tudi prepoznavnost Slovenije. V zvezi s tem bi rada opozorila na nedavne nastope slovenske ženske košarkarske reprezentance, ki je sicer v tretjem krogu predtekmovanja na evropskem prvenstvu v Pragi izgubila s Srbijo in izpadla iz nadaljnjega tekmovanja. Kljub temu se je slovenska ženska košarka s premiernim nastopom na evropskim prvenstvih uvrstila na košarkarski zemljevid Evrope. Slovenija je svoj največji uspeh do sedaj doživela tudi ob pomoči ameriške košarkarice Shante Evans, ki je v sezoni 2016/2017 nastopala v dresu celjskega prvoligaša, s katerim je osvojila dvojno slovensko krono ter naslov prvakinje mednarodne lige WABA. V Filadelfiji rojena košarkarica je postala MVP sezone in finala slovenskega državnega prvenstva. Slovensko državljanstvo je k sreči pridobila ravno pred začetkom evropskega prvenstva, je pa tudi sama opozorila, kako dolgotrajen je bil ta postopek in do kakšnih zapletov je prišlo zaradi veljavne zakonodaje. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zaradi navedenih razlogov kot sopredlagatelji novelo zakona podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegi, kolegice, vsem skupaj še enkrat lep pozdrav! V Poslanski skupini SDS imamo kar nekaj problemov z dajanjem podpore temu zakonu in zato zakona tudi ne bomo podprli. Prvi primer. Tri leta že poslušamo o sistemskih rešitvah te vlade in danes ponovno lex specialis, ko za enega oziroma arbitrarno določamo, kdo bo lahko državljan Republike Slovenije in kdo ne bo oziroma, kot je zapisano, gre za izjemen primer izredne naturalizacije, za izjemen primer izrednega postopka. Toliko o sistemskosti delovanja te vlade. Sprememba, ki je sicer zelo jasna, je to enoletno neprekinjeno bivanje v Sloveniji za nekoga, ki naj bi s svojim delovanjem dal dodatno vrednost družbenemu, gospodarskemu, znanstvenemu, kulturnemu, športnemu ali drugačnemu razvoju Slovenije. Pa se vprašamo, kakšna je ta dodana vrednost. Seveda imamo pri tem zakonu vsi pred sabo enega košarkaša oziroma eno košarkašico ali enega vrhunskega športnika, ki je marsikomu idol, ampak ta idol bo zapolnil mesto po vsej verjetnosti nekega mladega, perspektivnega športnika, ki bo moral počakati še kakšno leto več, da bo lahko igral ob idolu. Še bolj nas je strah, ker ta zakon ne govori samo o športnikih, ki bi lahko, če se res zgodi, na primer v kakšni nogometni reprezentanci, kot se na primer dogaja, če samo pogledamo zadnje evropsko prvenstvo, ko v določenih reprezentancah ne tič ne miš ni bilo priimkov, ki so neka tradicija. Primer Švice, ko sta dva Nemca igrala pa en Švicar. Ali si želimo takšne ekipe Slovenije na svetovnem prvenstvu v košarki, odbojki ali nogometu? In še bolj kot nas je strah tega, da bodo tuji vrhunski športniki zapolnili mesta v slovenski reprezentanci, nas je strah zato, da bodo zaradi izdaje Vlade za pozitivno soglasje na podlagi nekega organa kar na enkrat na široko odprta vrata vsem tujcem, ki bodo po mnenju Vlade, temu so naklonjene predvsem leve vlade, izpolnjevali družbeni, gospodarski in drugačen razvoj Slovenije. Da bodo kar na enkrat naša vrata odprta za vsakega po prosti presoji, čeprav smo danes slišali, da temu ne bo tako. In ko poslušamo, da bo moralo iti za nek nacionalni interes pri temu izjemnemu primeru izredne naturalizacije, nas je zopet strah. Če samo vemo, kaj vse je v Sloveniji nacionalni interes in kam nas ta nacionalni interes ne nazadnje tudi pelje, potem nas je lahko tudi strah, kam nas bo nacionalni interes tudi popeljal, če bo ta zakon v takšni obliki sprejet. Verjamemo, da je kje kakšna možnost za dodano vrednost za državo, da se podeli izredni primer izredne naturalizacije, ampak veliko preveliko je vprašanj, tveganj in tudi možnosti zlorab tega zakona, da bodo vrata slovenskega državljanstva kar na enkrat odprta zelo širokemu, na žalost verjetno tudi zelo slabemu izboru ljudi, ki bodo imeli prosto presojo Vlade in strokovnega organa, češ, da so pravi. In ne nazadnje, spoštovana vlada, koliko sej državnega zbora bo še treba poslušati vaše obljube o sistemskih rešitvah, prihajali pa boste s podporo takšnim lex specialisom, kot ga boste očitno tudi danes podprli. Odločite se – ali boste sledili sistemskim rešitvam ali pa bomo v tem času do konca mandata v Državni zbor nosili samo neke parcialne interese, in to glede na kraje, iz katerih prihajamo, glede na področja, ki jih pokrivamo, ali pa glede na kakšne druge zadeve. Čas je še eno leto pred volitvami, da se zresnimo in podpiramo samo zelo strokovne in sistemske rešitve. Ta zakon tega ne prinaša.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Peter Vilfan.
Še enkrat hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Kot sem že omenil v imenu predlagateljev, dopolnitev Zakona o državljanstvu koristi predvsem Republiki Sloveniji, njenemu ugledu, razvoju in prepoznavnosti v svetu. Res je, s predlogom bi olajšali pridobitev državljanstva posameznikom z različnih področij, kot so kultura, znanost, zdravstvo, gospodarstvo, šport in drugim oziroma tistim, ki jim vrhunskega kadrov v naši državi primanjkuje. To je tudi glavni cilj te novele zakona. S to idejo smo se v preteklosti že srečali, in sicer leta 2011, ko je bil v zakonodajnem postopku podoben predlog zakona, podprla ga je tudi takratna vlada, a je žal zaradi predčasnih volitev, padel v vodo. Veseli me, da predlog podpira široka javnost, podprla ga je tudi komisija Državnega sveta, Vlada, koalicija, in kot sem že povedal, tudi sam predsednik Vlade. Za dopolnitev 13. člena o državljanstvu smo se odločili predvsem zaradi opozoril, ki so prihajala iz prakse, kajti dejstvo je, da je bilo v postopku odločanja o opredelitvi državljanstva težko dokazovati pogoje enoletnega prebivanja, pri tem pa je treba poudariti, da vsi ostali že veljavni pogoji za pridobitev državljanstva na podlagi izredne naturalizacije ostajajo popolnoma enaki. Pa poglejmo kako to izgleda na področju športa. Razmere v športu so se v zadnjih letih bistveno spremenile, kajti v slovenskih klubih že zelo dolgo ni tujih igralcev vrhunskega mednarodnega kova. Le redka moštva namreč nastopajo v elitnih evropskih tekmovanjih, predvsem pa nimajo denarja, da bi si lahko omislila kvalitetne vrhunske okrepitve. Zato niti ne morejo pridobiti izjemnih posameznikov za slovensko reprezentanco, ki bi izpolnjevali vse pogoje iz zdajšnjega 13. člena. Seveda pa to ne pomeni, da bi za slovensko reprezentanco posameznih športnih disciplin igralo veliko naturaliziranih igralcev. Pravila so tu zelo jasna. Koliko naturaliziranih športnikov lahko igra za reprezentance, določajo pravilniki mednarodnih športnih zvez, ki se med seboj sicer razlikujejo, so pa večinsko, z redkimi izjemami, zelo restriktivni. Pri košarki recimo lahko za posamezno reprezentanco na velikih tekmovanjih igra en sam naturaliziran igralec. Dopolnitev zakona velja tudi za vsa ostala področja, kot so zdravstvo, gospodarstvo, kultura, znanost, umetnost in druga. Določba torej velja in se uporablja, kadar Vlada oceni, da v državi primanjkuje določen profil vrhunskih strokovnjakov z omenjenih področij. Takšnih primerov pa ni veliko. Kot sem že povedal v imenu predlagateljev, je bilo podeljenih državljanstev na tak način samo 2,4 % od vseh v letu 2016, med njimi so bili štirje športniki, 13 znanstvenikov in 13 zdravnikov. Vsi so pridobili slovensko državljanstvo, ker to za državo pomeni izrazito dodano vrednost na posameznem področju in večjo prepoznavnost in ugled Slovenije v svetu. Na odboru je bilo slišati tudi, da se bodo ob morebitni dopolnitvi 13. člena Zakona o državljanstvu le-ta podeljevala kar tako. To smo slišali tudi danes oziroma po domače povedano na horuk. Temu seveda ni tako, saj bo onemogočena vsakršna zloraba instituta izredne naturalizacije. Še vedno bosta morala tako resorni organ kot Vlada o vsakem konkretnem primeru utemeljiti nacionalni interes. Kljub črtanju pogoja enoletnega prebivanja in statusa tujca ostali pogoji za pridobitev državljanstva ostajajo popolnoma enaki. Postopek, ki velja že sedaj, ostaja nespremenjen. Torej nikakor ne gre za kak avtomatizem. V razpravi na odboru in tudi danes smo lahko slišali tudi primerjavo z begunci oziroma migranti, češ, da gre pri tem predlogu za neke privilegirance, elitizem in podobno. Naj še enkrat opozorim, da gre za izjemne posameznike, za katere je interes izkazala naša država. Le-ta jim državljanstvo najprej ponudi in nato, če se strinjajo, tudi podeli iz zelo jasnih razlogov. Če pa se bo v prihodnosti med migranti oziroma begunci pojavil tudi kak vrhunski strokovnjak, recimo znanstvenik, umetnik ali športnik, pa bo tudi on lahko pridobil slovensko državljanstvo po spremenjenem 13. členu. Seveda če bo takrat v državi obstajala želja oziroma potreba po takšnem profilu strokovnjaka in bo to predlaga katera od institucij, recimo Univerzitetni klinični center, Ministrstvo za kulturo, Ministrstvo za zdravje, Olimpijski komite in podobno. Razlogov za podporo temu predlogu spremembe Zakona o državljanstvu je torej več kot dovolj in v Desusu bomo ta predlog podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. V stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov bi o noveli Zakona o državljanstvu Republike Slovenije, ki ga je pripravil in ga skupaj s poslanskimi kolegi v zakonodajni postopek vložil gospod Vilfan, rada povedala, da Socialni demokrati ne nasprotujemo. Ob dejstvu, da na matičnem delovnem telesu ni bilo širše razprave, in zaradi poslovniških določil zakonodajnega postopka, tega ne bo niti danes, bi vseeno temu predlogu rada namenila nekaj besed. Ko govorimo o državljanstvu, praviloma ne mislimo le na pravno pripadnost neki državi, ampak to razumemo kot pripadnost nekemu narodu, neki kulturi, jeziku in še bi lahko naštevali. Rojeni v Sloveniji smo državljanstvo Republike Slovenije pridobili avtomatično. Poznamo pa tudi pridobitev državljanstva z naturalizacijo, redno in izredno. Izredna naturalizacija pa je tudi predmet te novele zakona, in sicer v točki, ki odpravlja pogoj vsaj enoletnega neprekinjenega dejanskega prebivanja v Republiki Sloveniji. Predlagatelj meni, da odprava tega pogoja ne bo omogočala zlorabe instituta izredne naturalizacije, ker bosta morala resorni organ in Vlada v vsakem konkretnem primeru utemeljiti državni interes. Prav tako je bilo opozorjeno, da je predlagana rešitev izredne naturalizacije namenjena osebam, ki s svojim delovanjem dajejo izjemen prispevek ne le k športnemu ugledu in prepoznavnosti Slovenije v mednarodnem prostoru, ampak tudi k družbenemu, gospodarskemu, znanstvenemu, kulturnemu ali drugačnemu razvoju Slovenije. Če pa se natančneje ozremo po predloženih tabelah, ki so v predlogu zakona, lahko ugotovimo, da je bilo v obdobju od leta 2007 do leta 2016 podeljenih 3 tisoč 679 državljanstev po izredni naturalizaciji in 12 tisoč 128 državljanstev po redni naturalizaciji, kar v deležu prebivalstva Republike Slovenije predstavlja manj kot 1 %. Največ izrednih naturalizacij v navedenem obdobju je bilo leta 2008, in to kar 631 državljanstev. V letih 2009–2011 se je na letni ravni število gibalo okoli 540 državljanstev. Poleg nacionalnih razlogov je bilo v tem desetletnem obdobju daleč največ interesa za izredno naturalizacijo na področju zdravstva – 169 državljanstev. Medtem ko je bil na področju športa ta interes 4-krat manjši – 41 državljanstev. Pred športnimi razlogi prednjači znanost, saj je bilo izrednih naturalizacij 79. Socialni demokrati ocenjujemo, da se število pridobljenih državljanstev po izredni naturalizaciji ob črtanju pogoja o enoletnem dejanskem bivanju v Republiki Sloveniji v naslednjih letih ne bo bistveno povečevalo. Kot pa sem že v uvodu tudi povedala, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog novele zakona podprli.
Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
»Državljanstvo predstavlja pravno razmerje med posameznikom kot državljanom in državo. Temeljiti mora na pristni vezi, ki kaže na povezavo z državo, katere državljan je posameznik. Najtrdnejša in najpogostejša oblika te pristne vezi je dejstvo, da posameznik dalj časa stalno prebiva na območju države, ki jo prosi za vstop v državljanstvo. S tem naj bi se okolju, kjer živi, tako prilagodil, da bo novo državo sprejel za svojo domovino in sprejel njen ustavni in pravni red v najširšem smislu.« Takšno stališče je zavzelo Ustavno sodišče Republike Slovenije, ko je presojalo pogoj bivanja v postopku redne naturalizacije. Danes govorimo o izredni naturalizaciji, torej o izjemnih primerih, kjer je pridobitev slovenskega državljanstva mogoča, tudi če prosilec ne izpolnjuje vseh zakonskih pogojev, če za to obstaja poseben interes države. V resnici govorimo danes o izjemnem primeru izredne naturalizacije. Se pravi, o izjemi od že uzakonjene izjeme, ko naj bi prosilci še lažje pridobili naše državljanstvo. Dovolj bo že soglasje Vlade ob predhodni pridobitvi mnenja pristojnega resornega organa, ne bo pa treba, da prosilec živi v Sloveniji in da ima urejen status tujca. Zadoščala bo zgolj ugotovitev Vlade, da je prosilec s svojim delovanjem izjemno prispeval k razvoju Republike Slovenije ali njenemu mednarodnemu ugledu oziroma prepoznavnosti. Nacionalni interes bo tako glavni kriterij za sprejem v državljanstvo. V Novi Sloveniji smo zaskrbljeni nad lahkotnostjo, s katero predlagatelj skuša omogočiti pridobitev državljanstva celo osebam, ki sploh ne živijo v Sloveniji, niti nimajo urejenega statusa tujca, imajo pa sredstva za preživljanje ter poravnane davčne obveznosti in ne predstavljajo nevarnosti za javni red, varnost in obrambo države. Vlada se bo glede na navedeno pri svoji presoji odločala predvsem na podlagi ugotavljanja izjemnih dosežkov prosilcev na znanstvenem, gospodarskem ali kulturnem področju. Pri tem se sprašujemo, zakaj takšne izjeme od izjem ne veljajo enako za vse prosilce, ki izpolnjujejo pogoje za izredno naturalizacijo. Poznamo primere, ko prosilci več let nepretrgoma dejansko živijo v Sloveniji in imajo urejen status tujca, poleg tega njihovi učenci na mednarodnih tekmovanjih dosegajo zlata priznanja in nagrade, njihovo delo ima tako v Sloveniji izjemne dosežke na posameznih področjih dela. Ampak pozor! Ker gre za profesorje glasbe, se pravi za področje, kjer je število naših profesorjev zadovoljivo, jim naša država ne podeli državljanstva, in to kljub temu, da so ime naše države ponesli v svet. Prej smo slišali, koliko imamo registriranih košarkašev v Sloveniji. Še nekaj moti pri tem predlogu. Zakon o državljanstvu Republike Slovenije med drugim za pridobitev državljanstva z naturalizacijo kot pogoj izrecno določa, da ima prosilec odpust iz dosedanjega državljanstva ali da izkaže, da ga bo dobil, če bo sprejet v državljanstvo Republike Slovenije. Takšen pogoj za izredno naturalizacijo ni določen in še manj za izredno naturalizacijo, o kateri govorimo danes. To pomeni, da ima oseba, ki pridobi naše državljanstvo lahko tudi dvojno državljanstvo, in to ne glede na to, koliko časa bo v Sloveniji dejansko živela, če sploh kdaj bo. Ne pozabimo, da je na državljanstvo vezan tudi sistem pravic in dolžnosti tako države kot državljana, zato večina držav zaradi preprečevanja dvojnega državljanstva predpisuje za sprejem v njihovo državljanstvo odpoved dosedanjemu državljanstvu ali pa avtomatično prenehanje državljanstva, če njihov državljan prostovoljno, na lastno prošnjo sprejme tuje državljanstvo. Krščanski demokrati smo prepričani, da bi moral takšen pogoj veljati tudi za pridobitev državljanstva z izredno naturalizacijo. Glede na navedeno v Novi Sloveniji predloga zakona ne bomo podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda. S tem tudi zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SLOVENSKEM DRŽAVNEM HOLDINGU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina sedmih poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Janom Škobernetom. Predlog zakona je na 40. seji 29. junija 2017 obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prva ima besedo Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Lep pozdrav še tretjič, spoštovane kolegice in kolegi, podpredsednik! Pred nami je pravzaprav samo obrazložitev glede sprememb zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki je bil vložen. Ena od bistvenih sprememb, ki je bila predlagana, je ta, da bi v nadzornem svetu poleg sedanjih članov glasove dobili tudi predstavniki delavcev. V naši poslanski skupini nikakor ne nasprotujemo, da delavci soupravljajo slovenska podjetja, dejstvo pa je, da je Slovenski državni holding nekoliko specifično podjetje in po naši oceni bi težko določili tiste predstavnike delavcev, ki bi enakovredno lahko zastopali vse interese, ki jih Slovenski državni holding pri svojem delu mora upoštevati. In še na nekaj je treba opozoriti. Že v današnjem zakonu, v današnji ureditvi Slovenskega državnega holdinga deluje res da posvetovalni organ, Ekonomsko-socialni odbor, in roko na srce, baje deluje, tako je bilo povedano na Odboru za finance, ampak kakorkoli, sama osebno, pa tudi v javnosti ni bila podana niti ena resna konkretna pripomba tega sveta, kjer imajo vse sindikalne centrale svoje predstavnike. Naj je šlo za prodajo podjetij, naj je šlo za pravice delavcev, na primer v Luki Koper. Škoda, da ta odbor svoje naloge ne opravlja bolje. Kar pa se tiče upravljanja državnega premoženja, jaz mislim, da ta vlada in ta koalicija nima najbolj srečne roke. Pravzaprav tako rekoč niti en cel mesec nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga ni popoln. Komaj ste se nekako uskladili in dodali dva člana, že vam je ušla spet peta članica. Uprava Slovenskega državnega holdinga je nepopolna več kot eno leto. Ampak stvari se očitno pod to vlado ne bodo spremenile, bo pa nova vlada morala tudi upravljanje državnega premoženja postaviti nazaj v prave tirnice. Je pa danes samo obrazložitev oziroma opredelitev do predloga zakona, tako kot sem povedala, glasovanja pa tako ali tako ni.
Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Kot rečeno, skupina poslancev Poslanske skupine SD je v Državni zbor vložila predlog sprememb zakona, s katerim je želela predvsem razširiti število članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Predlagali so, da bi bil v nadzornem svetu SDH tudi predstavnik delavcev podjetij, s katerimi SDH večinsko upravlja, predstavnik sindikatov, predstavnik Zveze društev upokojencev in predstavnik Mladinskega sveta. Glede tega predloga je treba omeniti, da je SDH oblikovan kot holdinška družba in za to družbo je značilno, da je ustanovljena zato, da bi se ta družba upravljala z udeležbo v drugih pravno samostojnih družbah. Dejavnosti holdinga so običajno zlasti financiranje in upravljanje družb oziroma upravljanje s kapitalskimi naložbami. Upravljanje SDH mora tako biti strokovno in brez vpliva interesnih skupin. Osnovni namen zakona o SDH je doseči ločitev funkcije države kot lastnice kapitalskih naložb od drugih funkcij države. Tako je treba omeniti, da morajo člani organov SDH pri opravljanju svojih nalog ravnati s skrbnostjo vestnega in poštenega gospodarstvenika. Ravnati morajo izključno v interesu SDH, pri upravljanju naložb Republike Slovenije pa izključno v njenem interesu. Tako obstoječi zakon v 7. členu določa načelo neodvisnosti, ki pravi, da SDH in njegovi organi niso vezani na navodila državnih organov ali tretjih oseb pri izpolnjevanju nalog, skladno s tem zakonom pa morajo delovati neodvisno in samostojno. Zaradi tega ne morejo biti predstavniki interesnih skupin imenovani v SDH, ki upravlja s premoženjem Republike Slovenije. Ne nasprotujemo pa temu, da sodelujejo predstavniki delodajalcev in delojemalcev v Ekonomsko-socialnem svetu ter predstavnika Zveze društev upokojencev Slovenije in Mladinskega sveta Slovenije v nadzornem svetu Demografskega sklada. Bistvo Demografskega sklada je akumulacija sredstev za sofinanciranje pokojninske blagajne, vendar pa bo večinoma upravljal portfeljske naložbe. Zaradi tega ni konflikta interesov, kot je pri SDH, kjer bi interesne skupine lahko vplivale na upravljavsko upravičene glede usode gospodarskih družb v lasti Republike Slovenije. Tega konflikta v Demografskem skladu ne bo, ker se bo upravljalo predvsem s portfeljskimi naložbami oziroma naložbami, v katerih bo imel največ 5-odstotni lastniški delež. Glede ostalih rešitev zakona je treba povedati, da predlog, na podlagi katerega bi morala uprava SDH pred prodajo kapitalske naložbe pripraviti operativni načrt prodaje in zanj pridobiti soglasje nadzornega sveta, je vsebovana v že veljavnih določbah zakona o SDH. Skladno s 30. členom tega zakona uprava SDH na podlagi sprejete strategije sprejme letni načrt upravljanja naložb. V njem se opredelijo podrobni cilji SDH pri upravljanju posameznih naložb ter ukrepi in usmeritve za doseganje njenih ciljev. Enako kot pri politiki upravljanja je tudi pri letnem načrtu treba pojasniti postopek in učinek njegovega sprejemanja. K letnemu načrtu da soglasje nadzorni svet SDH na predlog uprave SDH. Uprava mora po pridobitvi soglasja nadzornega sveta SDH poslati letni načrt Ministrstvu za finance, ki ga posreduje Vladi v soglasje. Tudi v tem primeru imamo opravka z veljavnim aktom, ki enako vsebino ureja bistveno širše od predlaganega akta in katere vsebina odraža bistveno višji nivo soglasja širšega kroga udeležencev, uprave SDH, nadzornega sveta, ministrstva za finance ter cele vlade. Zaradi vsega navedenega smo bili proti rešitvam zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu, katerega postopek se je končal na Odboru za finance in monetarno politiko.Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, kolegice, kolegi! V Državni zbor je v proceduro koalicijska stranka Socialnih demokratov vložila Predlog spremembe Zakona o Slovenskem državnem holdingu, Vlada pa ta predlog ni potrdila oziroma mu je nasprotovala. S tem se jasno kaže, da sedanja koalicija nima enotnega stališča in pa enotnega mnenja glede upravljanja državnega premoženja. Še več. Posledice tega neenotnega upravljanja in pa neenotnega mnenja je posledica predvsem slabših rezultatov gospodarskih družb, ki jih upravlja Slovenski državni holding. Posledice pa nosimo vsi davkoplačevalci. V Slovenski demokratski stranki Predloga sprememb Zakona o Slovenskem državnem holdingu nismo podprli. Prepričani smo, da rešitve, ki so bile predlagane s strani Socialnih demokratov, niso v pozitivnem kontekstu in ne bi pripomogle k boljšemu upravljanju državnega premoženja. En del rešitev, ki jih predlagajo Socialni demokrati, smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da bi moral biti vključen v Strategiji upravljanja državnega premoženja in ne v samem zakonu. V Slovenski demokratski stranki smo k predlogu zakona vložili amandma, ki bi omogočal, da se sestava nadzornega sveta vrne v prvotno stanje, kot je bilo ob prvotnem sprejetju Zakona o Slovenskem državnem holdingu. To pomeni, da bi enega predstavnika v nadzornem svetu imela tudi opozicija, katere član bi bil izglasovan na predlog Komisije za nadzor javnih financ. Dogodki okoli prodaje Nove Ljubljanske banke, dogodki okoli prodaje družbe Telekom, dogodki okrog članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga, dogodki okrog uprave Slovenskega državnega holdinga, dogodki okoli družbe Luke Koper jasno govorijo, da je upravljanje državnega premoženja pod to vlado najslabše v zgodovini Slovenije. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da bi se morala koalicija poenotiti pri upravljanju in v Državni zbor prinesti spremembo strategije o upravljanju državnega holdinga in upravljanju slovenskih podjetij, na kar je opozorilo tudi že prejšnje vodstvo Slovenskega državnega holdinga.
Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani vsi! V Poslanski skupini Desus smo bili glede predloga zakona deljenega mnenja. Z nekaterimi potezami Slovenskega državnega holdinga v zadnjem času res nismo zadovoljni. Res je tudi, da je zaupanje javnosti v upravljavca državnega premoženja dokaj nizko. Nekateri izmed nas rešitev zato vidijo v razširitvi nadzornega sveta in razširjanju njihovih pristojnosti, a po drugi strani se sprašujemo, ali ni rešitev vendarle v imenovanju sposobnih kadrov. Problem, ki je za nas ob obravnavi novele predstavljal rdečo nit, je bil, ali je res smiselno nadzornemu svetu določiti večje pristojnosti, kot jih ima. Novela je po našem mnenju nadzornemu svetu dodelila čisto preveč pristojnosti, saj je na koncu izpadlo, kot da nadzorni svet prevzame nekatere res ključne naloge uprave. Njegova vloga pa je vendarle nadzorovanje uprave in v tem primeru bi poenostavljeno povedano nadziral samega sebe. Dejstvo je, da bi to resno spremenilo utečena razmerja med nadzornim svetom in upravo, kot je to določeno v Zakonu o gospodarskih družbah. V širšem kontekstu nas večina misli, da mora biti nadzorni svet sestavljen iz članov, ki se medsebojno dopolnjujejo po strokovnem znanju in kompetencah. Vanj morajo biti imenovani strokovnjaki za finance, korporativno upravljanje, upravljanje premoženja ter korporacijsko pravo. Le tako bodo podjetja v državni rasti prosperirala, le tako bodo plačani prispevki zaposlenih, le tako bodo lahko skrbeli za socialo, kar je za nas v Poslanski skupini Desus najpomembnejše. Veliko se govori o tem, kako SDH služi le temu, da se bo vso državno premoženje prodalo, da sledi totalna razprodaja in podobno. Vprašajmo se, koliko tega državnega premoženja je bilo v zadnjem času dejansko prodanega. Verjemite mi, da bi v Desusu zvonili vsi alarmi, če bi bilo temu tako. Menimo, da predlog zakona ne pomeni izboljšave obstoječega zakona. Večno spreminjanje organov upravljavca državnega premoženja in njihovih pristojnosti, sploh ko gre za tako korenite posege, je prej del problema kot del rešitve. Hvala.
Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Najlepša hvala spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Prav simpatično je v resnici poslušati stališča o zakonu, ki je predlagan, ker gredo nekako po liniji naslednje logike. Nezadovoljni smo z upravljanjem državnega premoženja, v organe niso kadrirani ustrezni ljudje, ne odgovarja nam vtis, da se prodaja pod mizo in netransparentno, podpiramo spremembe, ki bodo zagotovile trajnost, solidarnost in širše družbene učinke upravljanja državnega premoženja, vendar sprememb zakona, ki bi to omogočil, ne bomo podprli. Žal se je izvedla celotna obravnava zakona samo na vprašanje spremembe članstva v nadzornem svetu SDH. V resnici pa bi zakon, ki ga Državni zbor ne bo sprejel, ker je njegovo obravnavo zaključil že na odboru, lahko prinesel bistveno bolj pomembne določbe. Ena od teh je denimo ta, da bi si pred prodajo morali postaviti cilje, ki jih želimo s prodajo doseči. Cenovne in ostale. Ko bi bil postopek obveznih pogajanj, ki sedaj niso obvezna, zaključen, bi bil nadzorni svet dolžan preveriti, ali je uprava tekom postopka uprave te cilje, ki so v nacionalnem, državnem, če želite v interesu davkoplačevalcev, tudi dosegla. In če v naprej postavljenih ciljev prodaje državnega premoženja, državne srebrnine, ki je nimamo neomejeno, uprava ni dosegla, potem razlogov za prodajo ni. Ampak to je očitno popolnoma nelogično in ta zakon si v tej točki ni zaslužil podpore. Sposodil si bom argumentacije v stališčih, ko bomo naslednjič ugotavljali, zakaj nekdo ni zadovoljen z upravljanjem in z morebitnimi prodajami. To, da smo v zakonu predlagali, da svojega predstavnika v SDH dobijo tudi zaposleni v podjetjih, ki jih SDH upravlja, je menda skorajda bogokletno. Sveti delavcev imajo svoje mesto v naši zakonodaji. Če bi dosledno upoštevali to, kar država že ima uveljavljeno in zapisano, bi morali imeti ne enega predstavnika, ampak tri. In vendar ugotavljamo, da je v primeru SDH zastopanost delavcev, ki delajo in ustvarjajo, povsem odveč. Da je odveč tudi zastopanost mladih in upokojencev pri upravljanju dvanajstih milijard državnega premoženja, je v resnici ena sama žalost, da moramo ugotavljati ob zaključku obravnave tega zakona. To, da ima lahko mesto finančni korporacijski interes v upravi, nikakor pa ne sindikati in zaposleni, ni smešno, je pa tragikomično. In to, da se vsi zakoni, ki želijo več transparentnosti, več javne participacije in demokratičnost upravljanja skupnega državnega premoženja, končajo na enak način brez podpore, ker da je to v neskladju z logiko korporativnega upravljanja, je v tem, predhodnem in bo očitno še v katerem izmed sklicev Državnega zbora dano dejstvo. In prav to je napaka, da z lahkotnim branjem v naprej pripravljenih tekstov zavrnemo z obstoječimi znanimi frazami nekaj, kar je povsem logično in zdravorazumsko, začenši s tem, da ko prodaš 12 milijard državnega premoženja ali pa jih upravljaš, najprej določiš cilje tega in sproti preverjaš ali so cilji uresničeni. In če niso uresničeni, denimo plastično rečeno, Telekoma ne prodaš, ali pa je to popolnoma nezdravorazumsko, si bo pač ustvaril vsak svojo sliko. Socialni demokrati smo skušali s tem predlogom narediti kompromis v odnosu do tega, kar je v enem izmed prejšnjih poizkusov skušala uveljaviti skozi svojo pobudo že takrat še Združena levica. Pa smo iskali kompromis, ki bi šel bližje logiki korporativnega upravljanja, da bi bilo to za ta zbor bolj sprejemljivo. Pa ni in, kot kaže, tudi ne bo. Žal.
Gospod Jože Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik, drage kolegice in kolegi! Seveda smo nezadovoljni z upravljanjem državnega premoženja. Tukaj smo si pravzaprav, upam si trditi, enotni, vseh nas 90. Nismo zadovoljni z upravljanjem državnega premoženja. In kje je rešitev? Rešitev je v privatizaciji. V Novi Sloveniji razumemo proces privatizacije kot proces iskanja odgovornih oziroma odgovornejših lastnikov. Privatizacija ni razprodaja. Toliko prisegamo na državno premoženje in ne vidimo, da na primeru bank, imamo državno banko, Novo Ljubljansko banko, v katero mečemo denar že nekaj let, težke milijarde smo vrgli v to bančno luknjo, v to banko. Na drugi strani imamo zasebne banke, še več, v tuji lasti, te pa pomagajo našemu državnemu proračunu in preko naše davčne zakonodaje polnijo državni proračun. Ampak nekateri še očitno tega ne razumejo. Vse drugo, kar ni rešitev, vse drugo, kar ni privatizacija državnega premoženja, je izguba časa. Predlog novele Zakona o Slovenskem državnem holdingu sicer prinaša več sprememb. Prva izmed njih je uvedba sodelovanja javnosti pri pripravi sprememb in dopolnitev strategij upravljanja kapitalskih naložb države. No, glede strategije samo en stavek. Ta trenutna strategija upravljanja ni v skladu s pravnim redom Evropske unije, na katerega v zadnjih dneh tako prisegamo. Krščanski demokrati kot prednostno vprašanje strategije vidimo predvsem izvedbo postopkov iskanja novih odgovornih lastnikov v skladu s to strategijo. Žal pa se postopki umika države iz gospodarstev odvijajo prepočasi. To nam zelo nazorno prikazujeta najmanj dva primera, in sicer Telekom in Nova Ljubljanska banka. Ob tem, ko je v Sloveniji raven vpletenosti države v gospodarstvo med najvišjimi v Evropi, kar ovira razvoj in gospodarsko rast, se očitno nekateri osebnim bankomatom še vedno ne želijo odpovedati. Seveda bankomatom brez kritja. Zgolj kot poskus oviranja postopkov umika države iz gospodarstva vidimo tudi predlog obveznega soglasja nadzornega sveta SDH pri prodaji naložb nad določeno vrednostjo, ki bi se določila s statutom SDH. Predlog zakona prinaša tudi razširitev nadzornega sveta SDH na 10 članov po tako imenovanem načelu enakopravne zastopanosti kapitala in dela. Tako bi v nadzornem svetu sedeli tudi predstavniki sindikatov, ki ga predlagatelj opredeljuje kot predstavnika aktivne generacije, ter predstavnik Zveze društev upokojencev in predstavnik Mladinskega sveta Slovenije. Poleg tega zakon prinaša ureditev, po kateri delavski predstavniki v strateških in pomembnih podjetjih izberejo enega člana nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Naloga sindikatov po našem razumevanju ni v tem, da v nadzornem svetu nadzirajo upravljanje državnega premoženja. Že tako ali tako lahko rečemo, da imajo nekateri sindikati v Sloveniji neobičajno moč, saj brez njihovega soglasja marsikatera odločitev Vlade oziroma Državnega zbora preprosto ni mogoča. Predlagana razširitev nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga po našem mnenju ne prinaša nobene dodane vrednosti ter ob tem ne sledi načelom korporativnega upravljanja. Mi zakona nismo podprli in na nek način ponovno apeliramo na Vlado, dokler še je nekaj mesecev do konca mandata, efektivnega časa sicer zelo malo, da vendarle vsaj kar zadeva privatizacijo Nove Ljubljanske banke, naredi vse, kar je v interesu te države, teh državljanov. Da se ne bomo čez čas ponovno soočili z novo bančno luknjo, ki jo bomo najbrž spet morali poravnati oziroma plačati davkoplačevalci. Tega je bilo dovolj in preveč.
Sledi stališče Poslanske skupine Levica, zanjo gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Odgovorno gospodarjenje z državnim premoženjem bomo dobili tako, da več kot 10 milijard evrov premoženja v državnih podjetjih, ki so na SDH, ne bomo več prepuščali Vladi in državnim menedžerjem, ampak bomo v odločanje o tem, kaj naj se s temi podjetji dogaja, kakšna naj bo strategija upravljanja državnih podjetij in kdo naj jih nadzoruje, vpletli tiste, ki jim je zares v interesu dolgoročen razvoj podjetij, torej zaposlene. V Levici smo v tem mandatu predlagali že dve rešitvi, ki bi to udejanjili tudi v praksi. Februarja 2015 in oktobra 2016. V prvem poskusu smo predlagali, da bi na podoben način, kot je v holdingu Slovenske železnice tudi Slovenski državni holding dobil skupen svet delavcev zaposlenih, ki bi v nadzorni svet holdinga imenovali polovico nadzornega sveta, 5 članov nadzornega sveta. Koalicija je ta predlog zavrnila, zato smo poskusili še drugič. V oktobru 2016 smo predlagali, da bi 5 članov, torej polovico nadzornega sveta imenovale sindikalne centrale. Tudi ta predlog je koalicija, vključno s Socialnimi demokrati, ki so zdaj pripravili predlog, zavrnila z argumenti, da je treba prepustiti upravljanje državnih podjetij Vladi in državnim menedžerjem. To, kako ti ljudje ta podjetja upravljajo, vidimo, in tudi dobro vemo, kdo tam sedi in kakšne kompetence ima. Zato mi vztrajamo, da je treba predstavnike delavcev pripeljati v nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga, in to je tudi razlog zakaj podpiramo predlog Socialnih demokratov. Njihov predlog je kompromisen, preveč kompromisen, saj bi, preden bi bili predstavniki delavcev in civilne družbe imenovani v nadzorni svet, kandidate morala najprej odobriti Vlada, potem pa še koalicija v parlamentu. Ob Vladi in koaliciji, kakršno imamo, nas v Levici najbrž povsem upravičeno skrbi, da na koncu ne bi dobili petih nadzornikov, ki bi jih imenovala Vlada, in štirih nadzornikov, ki bi jih imenovali sindikati in civilna družba, ampak da bi de facto v nadzornem svetu imeli 9 nadzornikov, ki bi jih imenovala Vlada. Morali bi namreč čez dve siti, tako čez vladno kot čez koalicijsko, preden bi prišli do tam. Ampak ker se zakoni ne pišejo samo za en mandat, dopuščamo možnost, da bo koalicija v naslednjem mandatu boljša in da bi takrat skozi te filtre prišel tudi kdo, ki ne bi bil neoliberalec, kdo, ki nasprotuje privatizaciji, in kdo, ki ne bi mirno gledal rovarjenja te ali one vlade po državnih podjetjih. Ta možnost je v tem zakonu dopuščena in zato bomo v Združeni levici zakon podprli, še naprej pa si prizadevali za to, da dobimo predstavnike zaposlenih v nadzorne svete ne samo na ravni Slovenskega državnega holdinga, ampak v nadzorne svete vseh podjetij v tej državi, na čelu s podjetji, ki so v državni lasti. Ta podjetja bi morala biti zgled vsem ostalim v tem, kako se udejanja ekonomska demokracija, kako se odgovorno ravna s premoženjem in o tem, kako se zgledno skrbi za standarde, delavske pravice in položaj zaposlenih. To so naša osnovna programska izhodišča. Kot rečeno, ta zakon bomo podprli, v prihodnosti pa nadaljevali s prizadevanji, da se tovrstna rešitev udejanji povsod.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. december 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 32. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 18. uri in 10 minut. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 3., 7., 8. in 9. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 12. 7. 2017, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC in SD k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 22. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC in SD k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC in SD k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti pa 17. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 9., 13. in 16. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica bo predstavil Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici bomo ta zakon podprli. Pa ne iz kakšnega formalnega razloga, ker je bil sprejet naš amandma, ampak zaradi vsebine, ki pride za tem in je nasploh tudi predmet tega zakona. Ta zakon jemlje pristojnost za nadzor oziroma razpisovanje specializacij Zdravniški zbornici in jih podreja ministrstvu, torej javnemu izvoljenemu organu. To je pomembno zato, ker vlada hudo kadrovsko pomanjkanje tudi specialistov v našem javnem zdravstvenem sistemu, in to se je zgodilo na straži Zdravniške zbornice, ki se kot cehovska, stanovska organizacija, ki jo bolj zanima samorekrutacija kot karkoli drugega, ni dobro organizirala oziroma je namerno povzročila manko določenih zdravniških profilov, zato da je bil lahko ta zdravniški del elite v boljši poziciji, ko se je bilo treba izpogajati za takšne ali drugačne privilegije. Ta premik k javnemu je zagotovo dobra stvar. Prav tako je dobra stvar, da se financiranje specializacij prenaša z Zavoda za zdravstveno zavarovanje na državni proračun. Na ta račun bodo lahko storitve do leta 2020 za 80 milijonov evrov bolje podprte, kar se bo prelilo tudi v skrajševanje čakalnih dob. Potem so pa tu še druge dobre rešitve, kot je denimo sekundariat in pa tista, ki smo jo predlagali tudi socialisti s svojim amandmajem, da lahko nekdo, ki je že vpisal neko specializacijo, pa odgovoril, da mu ta specializacija ne odgovarja, na javne stroške zamenja svojo specializacijo. Se pravi, če potegnemo neko analogijo z visokošolskim prostorom, da ima možnost nekega drugega vpisa. Kar se tiče zadržkov in dezinformacij, ki smo jih lahko zasledili v javnosti, lahko povem, da so ti globoko motivirani s strani zdravniško-zavarovalniškega lobija in v praksi ne pijejo vode. Ta zakon je soliden. Socialisti ga bomo podprli.
Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 26. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 21. in 22. aprilom 2017 po nujnem postopku Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 12. 7. 2017, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem Poslanske skupine SDS k 17. in 19. členu pod številko 1. Če omenjeni amandma ne bo sprejet, bosta postala ta amandmaja brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine SDS k 13. členu ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k 17. členu in 19. členu pod številko 1 brezpredmetna. Prehajamo še na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 19. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 49. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti 1. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju po skrajšanem postopku Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti 1. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sprememb in dopolnitev Poslovnika Državnega zbora po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo Predloga sprememb in dopolnitev Poslovnika Državnega zbora. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu sprememb in dopolnitev poslovnika niso bili vloženi, prehajamo na odločanje. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba ni opozorila, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, Predlog sprememb in dopolnitev poslovnika neusklajen. Ob tem vas želim opozoriti, da morata skladno s 94. členom Ustave Republike Slovenije za sprejetje sprememb in dopolnitev poslovnika glasovati dve tretjini navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora sprejete. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o državljanstvu Republike Slovenije po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 24. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 32. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.