Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Erhvervsministeren (Simon Kollerup): Lovforslag nr. L 131 (Forslag til lov om tilgængelighedskrav for produkter og tjenester). Ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri (Rasmus Prehn): Lovforslag nr. L 132 (Forslag til lov om ændring af lov om husdyrbrug og anvendelse af gødning m.v. hektar, administrative bødeforelæg m.v.)). Social- og ældreministeren (Astrid Krag): Lovforslag nr. L 133 (Forslag til lov om forsøg med personlige borgerstyrede budgetter til socialt udsatte borgere). Beskæftigelsesministeren (Peter Hummelgaard): Lovforslag nr. L 134 (Forslag til lov om ændring af lov om arbejdsmiljø. Kulturministeren (Ane Halsboe-Jørgensen): Lovforslag nr. L 135 (Forslag til lov om ændring af museumsloven, lov om Miljø- og Fødevareklagenævnet og forskellige andre love. på fortidsmindeområdet)). Indenrigs- og boligministeren (Kaare Dybvad Bek): Lovforslag nr. L 136 (Forslag til lov om ændring af lov om almene boliger m.v., lov om leje af almene boliger og lov om kommunernes styrelse. Klima-, energi- og forsyningsministeren (Dan Jørgensen): Lovforslag nr. L 137 (Forslag til lov om ændring af lov om anvendelse af Danmarks undergrund. 2 2 Lovforslag nr. L 138 (Forslag til lov om ændring af lov om fremme af vedvarende energi. Uddannelses- og forskningsministeren (Jesper Petersen): Lovforslag nr. L 139 (Forslag til lov om ændring af lov om specialpædagogisk støtte ved videregående uddannelser. Rasmus Jarlov (KF) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 107 (Forslag til folketingsbeslutning om at sikre erstatning til naboer ved voldsomme støjgener fra offentlige byggerier som letbanebyggeriet). Hans Andersen (V) og Morten Dahlin (V): Beslutningsforslag nr. B 108 (Forslag til folketingsbeslutning om at genindføre det frie valg til enten digitale eller fysiske samtaler i jobcentre og a-kasser). Kathrine Olldag (RV), Carl Valentin (SF), Rosa Lund (EL), Sikandar Siddique (FG) og Torsten Gejl (ALT) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 109 (Forslag til folketingsbeslutning om beskyttelse af flygtninge ved skrøbelige og uforudsigelige forhold i hjemlandet). Titler på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor).
Det første spørgsmål er til udenrigsministeren af Sikandar Siddique.
Værsgo til spørgeren.
Tak. Spørgsmålet lyder således: Ifølge en ny rapport fra Amnesty International udfører Israel systematisk diskrimination og undertrykkelse af palæstinenserne, hvilket ifølge Amnesty, Human Rights Watch og FN udgør et brud på international lovgivning og forbrydelser mod menneskeheden i form af apartheid – deler regeringen organisationernes vurdering af, at situationen i de besatte områder i Palæstina udgør apartheid og dermed forbrydelser mod menneskeheden?
Værsgo, ministeren.
Tak til hr. Sikandar Siddique for spørgsmålet. Rapporten fra Amnesty International konkluderer juridisk ligesom en rapport sidste år fra Human Rights Watch gjorde, at Israel har begået forbrydelser mod menneskeheden i form af apartheid og forfølgelse. Jeg vil ikke gå nærmere ind i den juridiske analyse, som Amnesty International lægger til grund for sine konklusioner. Det væsentlige er, at vi er enige med Amnesty International i, at menneskerettighedssituationen særlig i de besatte områder er bekymrende og kræver opmærksomhed. Det samme var som bekendt også mit budskab, da jeg sidste år forholdt mig til rapporten fra Human Rights Watch. Israel har som besættelsesmagt et særligt ansvar. Bosættelserne udgør et meget konkret og alvorligt problem, hvilket vi fra dansk og EU's side ikke har tøvet med at fastslå igen og igen, ikke mindst de forgangne 3 år som medlem af FN's Menneskerettighedsråd. Hertil er den strategiske ramme for Palæstina 2021-2025 fortsat et vigtigt dansk redskab til sammen med særlig EU at forfølge tostatsløsningen. Det fritager ikke det palæstinensiske selvstyre for også at have ansvaret for forholdene på Vestbredden. Der er som bekendt løbende rapporter om kritisable forhold, om selvstyrets vilje og evne til at leve op til menneskerettighederne der. Endelig er der situationen i Gaza, hvor Hamas som de facto-ledelse ofte ser stort på menneskerettighederne for de knap 2 millioner palæstinensere der. Danmark har i mange år støttet civilsamfundets organisationer i Palæstina og Israel, der arbejder for menneskerettigheder i de besatte områder, og i en tid, hvor eskalering også er blevet dagens orden, er det vigtigt, at vi også støtter nedefra og op, så at sige. Regeringen vil fortsætte indsatsen, særlig gennem EU samt i FN, for at sikre overholdelse af den humanitær folkeret og de internationale menneskerettigheder og påtale af ansvar for overtrædelser, både når det gælder statslige og ikkestatslige aktører. Tak.
Tak for det. Værsgo til spørgeren.
Men ministeren siger, at det kræver opmærksomhed. Det forstår jeg ikke. Altså, alene i 2021 er 70 børn blevet dræbt af den israelske hær. Folk får smadret deres hjem. Folk får stjålet deres jord. 2 millioner mennesker i Gaza er fængslet umenneskeligt. Hver evig eneste dag bliver det palæstinensiske folk umyndiggjort. Hver evig eneste dag bliver de terroriseret af den israelske hær. Human Rights Watch siger det. FN siger det. B'Tselem siger det. Amnesty siger det, og Frie Grønne siger det. Israel er en apartheidstat. Derfor spørger jeg ministeren igen: Vil regeringen erklære Israel for en apartheidstat?
Værsgo til ministeren.
Tak. Jeg tror ikke, at indledningen på spørgsmålet fra hr. Sikandar Siddique var helt klar. Men prøv at høre: Jeg sagde det før. Jeg vil ikke gå nærmere ind i en juridisk analyse, som Amnesty International lægger til grund for sine Det centrale er, og her håber jeg at vi er enige, og hvor vi også er enige med Amnesty International i det her, at der er eksempler på alvorlige menneskerettighedskrænkelser i forhold til palæstinenserne. Regeringen vil så i et nært samarbejde særlig i EU forstærke indsatsen for at sikre overholdelsen af den humanitære folkeret og de internationale menneskerettigheder i forhold til netop palæstinenserne.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Og det er vi enige i, men når vi i øjeblikket kan se og høre udenrigsministeren og regeringen sammen med USA og EU med god grund fordømme Rusland for at krænke international lov ved at anerkende østukrainske regioners selvstændighed og ved en mulig annektering af dem, så må ministeren også anerkende hykleriet og dobbeltstandarden i, at både EU, USA og ministerens egen regering ikke fordømmer, at Israel gør præcis det samme i de besatte områder af Palæstina.
Værsgo, ministeren.
Jeg vil gerne anholde det her med at sammenligne to forskellige situationer og grundlæggende sige, at det, som regeringen arbejder på sammen med partnere i EU, sammen med FN og med amerikanerne er en tostatsløsning – en forhandlet tostatsløsning, hvor de to folk, israelere og palæstinensere, kan leve fredeligt side om side inden for internationalt anerkendt grænser, hvor rettighederne for alle folk respekteres, inklusiv demokratiske rettigheder. Der er desværre, og det er vi enige i, store krænkelser af menneskerettigheder begået af palæstinensiske myndigheder på Vestbredden og i Gaza, men vi har også, selvfølgelig qua at Israel er en besættelsesmagt, set eksempler, som vi også tager afstand fra.
Værsgo, spørgeren.
Jeg er glad for, at ministeren anerkender, at der er brud på menneskerettigheder. Men hvad gør vi? Hvad er den danske regerings politik i forhold til regeringer, der udøver apartheid? Hvad gør vi med apartheidstater? Hvad gjorde vi med Sydafrika? Det er derfor, vi i Frie Grønne siger: Lad os boykotte Israel politisk, økonomisk og kulturelt, fordi det er det, man gør med apartheidstater. Så derfor vil jeg afslutningsvis spørge ministeren, og jeg håber, at ministeren vil svare ja eller nej, men det kan jeg selvfølgelig ikke afgøre: Vil ministeren og vil regeringen erklære Israel for en apartheidstat – ja eller nej?
Værsgo til ministeren.
Det har jeg sådan set svaret på. Det vil vi ikke. Vi vil heller ikke gå nærmere ind i den juridiske analyse, som Amnesty International lægger til grund for sine konklusioner her omkring betegnelsen apartheid. Hvad Frie Grønne måtte mene, er Frie Grønnes eget valg. Det, vi er optaget af, er at finde en bæredygtig retfærdig løsning for både israelere og palæstinensere, en tostatsløsning, så de kan leve i fred side om side inden for internationalt anerkendte grænser i stater, der respekterer grundlæggende menneskerettigheder, herunder demokratiske rettigheder.
Mange tak til spørgeren, mange tak til udenrigsministeren. Det næste spørgsmål rettes til justitsministeren og er stillet af hr. Peter Skaarup fra Dansk Folkeparti.
Værsgo til spørgeren.
Spørgsmålet lyder sådan her: Vil ministeren tilkendegive, om regeringen vil suspendere strafrabatten på grund af lang sagsbehandlingstid for sager om økonomisk kriminalitet, der er blevet nedprioriteret?
Værsgo til ministeren.
Tak til spørgeren og for spørgsmålet. Spørgsmålet sætter fokus på et vigtigt emne om økonomisk kriminalitet, som jeg også havde lejlighed til at redegøre for nærmere i et samråd i Retsudvalget den 1. februar i indeværende år, og på udfordringerne med lange sagsbehandlingstider, som går ud over retsfølelsen. Derfor er jeg også glad for, at vi, herunder sammen med spørgerens parti, med flerårsaftalen for politiets og anklagemyndighedens økonomi har iværksat flere initiativer for at sikre mindre sagsbunker og kortere sagsbehandlingstider i politiet og hos anklagemyndigheden. Som et element i den flerårsaftale er vi også blevet enige om at begrænse anvendelsen af strafnedsættelse på grund af lang sagsbehandlingstid mest muligt inden for rammerne af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Begrænsningen trådte i kraft den 1. januar i år og har virkning for forhold begået efter det her tidspunkt. Muligheden for strafnedsættelse på grund af lang sagsbehandlingstid kan derfor ikke uden videre suspenderes for verserende sager, hvilket er i overensstemmelse med det grundlæggende princip i straffeloven om, at der ikke må pålægges en strengere straf end den, der var anvendelig på tidspunktet for lovovertrædelsen. Men til gengæld vil begrænsningen af strafnedsættelse på grund af lang sagsbehandlingstid have virkning for nye sager om bl.a. økonomisk kriminalitet, som er begået efter den 1. januar i år. I fremtiden vil domstolene kun kunne give strafnedsættelse på grund af lang sagsbehandlingstid, hvis det er nødvendigt på grund af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Afslutningsvis vil jeg endnu en gang gerne understrege, at regeringen deler spørgerens fokus på at begrænse sagsbehandlingstiderne i det hele taget.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Anledningen til mit spørgsmål til ministeren her i dag er jo, at det for nylig er kommet frem, at der er 45.000 – 45.000 – uopklarede sager omkring it-relateret økonomisk kriminalitet, og det er jo et voldsomt stort tal. Og det er sådan, også i forhold til ressourcerne til at opklare de her ting, at politiforeningerne i både Nordsjælland og på Vestegnen har udtalt, at der hverken er ressourcer eller kompetencer til at kunne følge med i forhold til den her meget store sagspukkel, der ligger. Når så man på grund af det nedprioriterer økonomisk it-relateret kriminalitet, betyder det jo også, at der er mange sager, der aldrig bliver opklaret, og det er meget problematisk, som vi ser det i Dansk Folkeparti, fordi der er sager, hvor forurettede så venter i årevis på en afklaring. Typisk kan det jo være, ved at man har købt en vare på nettet og i den forbindelse har en tanke om, at parten, man handler med, gør det rigtige, men vedkommende gør ikke det rigtige og afleverer ikke varen, sender f.eks. ikke varen. Det er problematisk, at folk bliver snydt på den her måde, og hvis der så ikke er nogen til at gribe fat i sagen fra myndighedernes side, har samfundet et problem, for der er jo ikke andre til at indkræve de varer eller de penge, eller hvad det er, man er blevet snydt for, end samfundet. Vi skulle nødig få en situation, hvor folk vælger at tage sagen i egen hånd, fordi der ikke er nogen konsekvens, der ikke er nogen myndigheder, der tager sagerne op. Så vi ser gerne, at man fjerner strafrabatten, fordi vi har de her lange sagsbehandlingstider, for på et eller andet tidspunkt når man vel frem til sagerne fra politiets side, forhåbentlig også efter at vi har givet flere ressourcer fra Folketingets og regeringens side til at løse de her sager. Så det er noget, vi synes er vigtigt, og vi håber, ministeren vil samarbejde om at prioritere det her område.
Værsgo til ministeren.
Først en anerkendelse af problemet: Det er rigtigt, at de her sager om økonomisk kriminalitet begået på nettet er der mange af. Der er en stor pukkel af det. De ligger for en dels vedkommende hos det, der hedder NCIK, altså Nationalt Center for It-kriminalitet. Man må i øvrigt også konstatere, at NCIK har været i stand til at udlicitere en række af sagerne til kredsene, hvor gerningsmændene så vil blive retsforfulgt. Men noget af det, som vi kan gøre, er jo at gøre brug af dels de ting, vi har lagt i aftalen, og som handler om, hvad der skal gøres fremadrettet, dels de mange ekstra ressourcer, som vi med aftalen tildeler vores politi og vores anklagemyndighed.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Ja, og lige i den forbindelse vil jeg nemlig godt spørge ministeren: Hvis man ikke mener, at man vil fjerne eller kan fjerne strafrabatten med tilbagevirkende kraft – kan man sige – som ministeren var inde på, hvordan vil man så egentlig nedbringe den her meget store sagsbunke? For så er det jo den vej, vi skal gå. Så er det jo et spørgsmål om at få nedbragt sagsbunken, sådan at folk kan få en afgørelse på deres sag. Hvordan vil man rent praktisk fra regeringens side gribe det an, selvfølgelig i et samarbejde med de forligspartier, der er?
Værsgo til ministeren.
Først og fremmest er der igen en anerkendelse af, at der er noget, vi skal gøre i fællesskab. For noget af det, som vi har aftalt i forbindelse med den store aftale om politi og anklagemyndighed ud over, at der skal gives flere penge til politiet og anklagemyndigheden, er antallet af politifolk. Det er jo faktisk sådan, at vi, når vi kommer frem til 2023, altså de sidste år i aftalen, har hævet politiets økonomi med 1 mia. kr., og at vi har hævet antallet af politifolk med 450, sådan at vi når op på 11.700 politifolk, hvilket er historisk højt. Så der er flere hænder til at gøre godt med. Det er i hvert fald et af elementerne.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Ja, og i den forbindelse vil jeg spørge ministeren om noget. Nu er det jo ikke nogen ukendt sag, at Dansk Folkeparti gerne ville med i den her aftale, men at vi gerne havde set, at der kom flere politibetjente ud af det, og det er jo én vej at gå. Men det tager jo lidt tid at uddanne politibetjente, og man kunne også godt for at få en sagspukkel væk ansætte HK-uddannet personale, som altså her på nogle markante områder kan hjælpe med at få nedbragt sagsbunkerne. Det vil jo ikke kræve en lang uddannelse at håndtere mange af de facetter, der er på de her sager. For de behøve ikke være særlig indviklede for manges vedkommende. Så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren, om ministeren vil tage det middel i brug, altså at ansætte noget uddannet arbejdskraft til at tage sig af de her sager, så vi får høvlet bunkerne ned.
Værsgo til ministeren.
Må jeg starte med at sige, at noget af det, som vi jo også har aftalt, er at flytte kørekortsområdet fra politiet, men beholde mandskabsressourcen, hvilket i øvrigt giver over 100 årsværk, som jo også vil kunne bruges. Noget af det andet, vi har aftalt, er, at vi skal sætte os ned sammen og finde ud af, hvordan vi får sikret prioriteringen af de her sager, altså ikke noget med, at man siger, at de her sager skal henlægges og ikke retsforfølges, men man f.eks. spørger, om man kan lave søgesystemer hos politiet, sådan at man kan genkende mønstre, sådan at vi er sikre på, at vi, når der er nogen, der, som det bliver sagt, mange gange foretager salg af ting, kan komme efter dem.
Mange tak til spørgeren og til justitsministeren. Det næste spørgsmål er også rettet til justitsministeren, og det er af fru Samira Nawa.
Værsgo, spørgeren.
Mange tak til formanden. Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at kun hver anden anmodning om aktindsigt efter offentlighedsloven ifølge oplysninger fra TV 2 den 13. februar 2022 behandles af ministerierne inden for fristen på 7 dage?
Værsgo til ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg synes, det er vigtigt, at anmodninger om aktindsigt bliver behandlet så hurtigt som muligt, og det synes jeg, fordi det er en væsentlig forudsætning for, at loven kan opfylde sin intention om at understøtte særlig mediernes formidling af aktuelle sager til offentligheden, og derfor indeholder offentlighedsloven også frister for behandling af sager om aktindsigt. Hovedreglen er så, at sagerne skal afgøres snarest, hvilket vil sige hurtigst muligt, og det følger af loven, at afgørelsen skal træffes inden 7 arbejdsdage, medmindre det på grund af eksempelvis sagens omfang eller kompleksitet undtagelsesvis ikke er muligt. Hvis en sag er omfangsrig eller indeholder svære retlige problemstillinger, er det forudsat i loven, at sagsbehandlingstiden kan overstige de 7 arbejdsdage. Det er i den forbindelse forudsat, at sagsbehandlingstiden i helt særlige tilfælde kan være op til 47 arbejdsdage. Det kan også have en betydning for myndighedernes mulighed for at træffe afgørelse inden for 7 dage, hvis de på kort tid modtager et stort antal anmodninger. Loven indeholder ikke en nærmere angivelse af, hvor stor en andel af den enkelte myndigheds sager, der bør være afgjort inden for 7 dage. Det vil i sagens natur, som vi også lige var inde på, afhænge af karakteren af anmodningerne, som myndighederne modtager. Ifølge lovens forarbejder bygger udtrykket undtagelselsvis – og her citerer jeg – på en forventning om, at antallet af aktindsigtssager, hvor denne frist ikke kan overholdes, i det samlede billede af aktindsigtssager for samtlige landets myndigheder ikke må overstige det normale. Fristen på 7 arbejdsdage bygger altså på en forudsætning om det samlede billede af aktindsigtssager i samtlige landets myndigheder – ikke kun i landets ministerier. For mit eget ministeries vedkommende kan jeg oplyse, at der er fokus på at behandle aktindsigtsanmodninger så hurtigt som muligt. Justitsministeriet behandler årligt mellem 500 og 600 anmodninger om aktindsigt, hvilket jo er et svimlende højt antal, og ministeriet behandlede i 2021 50 pct. af sagerne inden for 7 dage. Det tal har i øvrigt ligget nogenlunde stabilt siden 2018, hvor vi lavede måltal for det. Tak for ordet.
Tak til ministeren. Værsgo til spørgeren.
Når jeg stiller det her spørgsmål, er det jo, fordi en aktindsigt er journalister og dermed også offentlighedens mulighed for at følge med i, hvad det er, der foregår i en regering, og det vil altså sige, at det er et ret vigtigt og væsentligt redskab i et demokrati. Justitsministeren peger også på sit eget ministerium, og jeg har selvfølgelig også kigget på det, og der kan jeg se, at der er nogle måltal om, at man i 50 pct. af sagerne gerne vil have dem afsluttet inden for 7 arbejdsdage, men jo også et måltal om en gennemsnitlig sagsbehandlingstid for alle sager på 15 arbejdsdage. På mig kunne det i virkeligheden godt lyde som – hvad skal man sige – en systematisk tidsoverskridelse. Så synes ministeren ikke, det er problematisk, når offentlighedslovens regler omkring aktindsigt på den måde systematisk tilsidesættes? Og i hele den diskussion, vi har omkring åbenhed og også at kunne kigge en til enhver tid siddende regering efter i kortene, kunne jeg også godt tænke mig at høre, om det er en prioritet for regeringen at arbejde for mere åbenhed, bl.a. ved at få nedbragt sagsbehandlingstiden på de her aktindsigtsanmodninger.
Værsgo til ministeren.
Nej, jeg synes faktisk præcis modsat, at det her netop er et eksempel på, at vi har en regering, som er sjældent åben, også på det her punkt. I 2018 opstillede Justitsministeriet måltal for sagsbehandlingstiderne for aktindsigt, men i stedet for at have dem som interne måltal offentliggjorde man dem på vores hjemmeside, sådan at alle kan følge med i dem. Vi offentliggør, hvor langt vi kommer med dem, og vi har også orienteret Folketingets Ombudsmand om, at vi har gjort det sådan, og måltallene er fuldstændig rigtigt, som det blev sagt, at 50 pct. af sagerne skal afsluttes inden for 7 dage. Den gennemsnitlige sagsbehandlingstid er 15 dage og den højeste sagsbehandlingstid 40 dage, og hele tiden følger vi op på, hvordan vi ligger i forhold til de tal.
Tak. Værsgo til spørgeren.
For mig og for Radikale Venstre er det her jo en del af en større debat omkring åbenhed og også omkring offentlighedsloven, og ministeren gav for snart et års tid siden udtryk for, at man gerne ville se på ændringer i offentlighedsloven. Der kunne jeg jo godt tænke mig at høre, om der snart sker noget, og i øvrigt også hvilke ændringer af offentlighedsloven man så ser for sig.
Værsgo, ministeren.
Ja, vi havde faktisk et beslutningsforslag i Folketingssalen, hvor jeg, regeringen, Socialdemokratiet også afgav betænkning, og det fremgår jo, at der er et forlig om offentlighedsloven. Socialdemokratiet, Venstre og Konservative er forligspartier om offentlighedsloven, og det forlig er ikke opsagt af Socialdemokratiet, ikke opsagt af Venstre, ikke opsagt af Konservative. Derfor er det også naturligt, at den dialog, som først skal tages, tages med forligspartierne. Det har ikke forhindret, at der faktisk også har været møde med andre partier, men i første omgang kører dialogen mellem de partier, som er en del af forliget. Sådan tror jeg det er på alle områder.
Værsgo til spørgeren.
En af de ting i forhold til offentlighedsloven, som jeg er ret optaget af, er ministerbetjeningsreglen, og jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren ikke mener, at der er behov for en bedre indsigt i beslutningsprocesserne, og om man ikke kan sikre det, altså den åbenhed, samtidig med at man også bevarer et fortroligt rum mellem embedsmænd og ministre.
Værsgo til ministeren.
Jo, det er jeg grundlæggende enig i, og jeg er meget glad for, at spørgeren tager den balance med, som er nødvendig her, nemlig at der på den ene side er behov for at give indsigt i, hvad regeringen, hvad ministeren, hvad jeg går og laver, og at der på den anden side selvsagt også er behov for et fortroligt rum, hvor man kan have en dialog med sine embedsmænd, prøve idéer af, at de kan give en modspil osv., uden at det skal eksponeres. For det ville bare betyde, at den type debatter ville blive handicappet, og at vi ikke ville få det bedst mulige resultat ud af det i forhold til de regler, som resten af samfundet skal indrette sig efter.
Tak til spørgeren. Det næste spørgsmål er også rettet til justitsministeren, og det er af hr. Preben Bang Henriksen, som får talerstolen nu.
Værsgo.
Tak for det. Hvilke initiativer forestiller ministeren sig at tage for i højere grad at sikre unges muligheder for at færdes på åben gade om natten uden risiko for overfald eller anden form for kriminalitet?
Værsgo til ministeren.
Tak for ordet. Lad mig starte med at slå fast, at danskernes tryghed er en mærkesag for regeringen. Alle danskere skal kunne bevæge sig frit og føle sig trygge, uanset hvor de færdes. Det gælder også i nattelivet. Vi skal ganske enkelt ikke acceptere et natteliv med vold, truende adfærd eller anden kriminalitet, som gør almindelige mennesker utrygge. Det er lige præcis den indskrænkning af frihed, som jeg har forsøgt at rejse en debat om flere gange, og som i øvrigt har været drivende for regeringens retspolitik. Tryghed er en forudsætning for frihed og omvendt. Er man bange for at gå uden for sin dør, fordi det ikke er trygt, eller vælger man som ung at gå en omvej hjem, fordi den almindelige vej hjem er utryg, så har vi et tryghedsproblem, men vi har også et frihedsproblem. Og jeg ved faktisk – fordi jeg har læst spørgerens udmærkede kapitel i den bog, som ikke kan købes, medmindre man er medlem af spørgerens parti, og som jeg derfor har fået ad anden vej – at vi i det her spørgsmål er meget på linje. Til spørgsmålet om, hvad der faktisk er blevet gjort: Der er blevet sat ind på en række områder. Vi har f.eks. gjort det muligt at forbyde personer, som er dømt for vold i nattelivet, at færdes i nattelivet op til 2 år efter dommen. Der er sat tryghedskameraer op rundtomkring. Vi har oprettet 20 nye nærpolitistationer, og der er flere beredskabspatruljer. Men vi er jo ikke i mål endnu, og derfor har jeg også lanceret udspillet »Et tryggere Danmark«, som bl.a. indeholder initiativer målrettet præcis nattelivet – det drejer sig bl.a. om, at der skal stilles krav om, at serveringssteder, som er beliggende i en nattelivszone, skal have mindst en dørmand i nattetimerne, og om et forbud mod salg af alkohol i detailhandelen i nattelivszonerne i nattelivstimerne. Det er jo nogle af de forslag, som vi har til gode at diskutere, og jeg tror stærkt på, at vi her er på linje, med hensyn til at det er noget af det, der skal ske til. Jeg er helt med på de særligt forfærdelige forhold, som vi har set i Aalborg, og som efter min mening kun gør det her endnu mere påkrævet.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Og tak for at have læst kapitlet i bogen. Jeg må så advare imod piratkopiering – det bør ministeren holde sig fra, men det er nok heller ikke det, der er sket. Tilbage til det alvorlige emne om nattelivet. Jeg noterede, at ministeren blandt sine forskellige tiltag nævner nærpolitistationerne, og jeg kan jo forstå, at det er ministerens opfattelse, at de nærpolitistationer, der lukker kl. 15.00, hjælper med hensyn til trygheden i nattelivet, men jeg kan altså garantere for, at det gør de ikke. De har åbent ganske få timer om ugen og er jo absolut ikke til hjælp om natten andet end til at skabe en falsk tryghedsfornemmelse. Det, der hjælper noget om natten, er at indsætte flere patruljevogne, og derfor vil mit spørgsmål til ministeren bl.a. være, om han overvejer på særlig udsatte steder, i særlig udsatte situationer og på særlig udsatte tidspunkter at allokere nogle af betjentene fra nærpolitiet til at køre i patruljevogne, for det tror jeg er langt, langt bedre. Jeg skal sige, at der ikke er noget ur her hos mig, men jeg går ud fra, at formanden meddeler, når tiden er gået. Fjerde næstformand Der er fortsat tid). Det vil jeg så glæde omverdenen med. En ting er nærpoliti og patruljevogne, noget andet er – og der må jeg medgive, at det er et emne, der går på tværs af mange ministerier, men justitsministeren sidder alligevel i forreste linje: Hvad siger ministeren til spørgsmålet om lukketiderne for værtshusene? Der har været forslag fremme fra politiet i Vestjylland om, at der skulle lukkes et par timer tidligere. Der sælges ikke noget de sidste 2 timer, men der er masser af slagsmål og ballade. Det er et forslag. Mener ministeren i øvrigt, at det er tilfredsstillende, at man eksempelvis i Aalborg overhovedet ikke kan få en taxa om natten, og at buskørslen er så begrænset, som den er om natten?
Tak til spørgeren. Vi får kigget på det med uret. Værsgo til ministeren for besvarelse.
Jeg har så til gengæld et ur, og jeg kan se, at jeg har 28 sekunder til at svare på de relativt omfattende spørgsmål, der blev stillet, så det kan godt være, at jeg skal vende tilbage ad et par omgange. For at gå til det, som er det centrale, nemlig det her med, om der skal flere patruljevogn ud, så var noget af det – og det var faktisk før, spørgerens parti desværre røg ud af aftalen om politiet – der blev sat fokus på, jo lige præcis øget patruljering og øget tilstedevær af patruljevogne. Så det er også en mulighed, som der arbejdes med, og jeg er sikker på, at de lokale politikredse selvfølgelig allokerer ressourcerne derhen, hvor utrygheden er. De andre spørgsmål vil jeg meget gerne svare på, men nu er min tid simpelt hen løbet ud i denne omgang.
Værsgo til spørgeren.
Jamen så kan jeg jo hjælpe lidt ved at spørge igen: Hvad er ministerens holdning om nogen til lukketiderne for værtshusene? Og hvis ministeren kan nå det, vil jeg høre: Kunne ministeren overveje, at normalstraffen for vold, når den foregår om natten og på åben gade, skærpes i forhold til den, der er gældende i dag? Det er alt sammen for at etablere en mere præventiv situation, hvor folk afholder sig fra vold og anden form for kriminalitet. Tak.
Tak. Værsgo.
Nu har jeg så lidt længere tid, og derfor vil jeg starte med at sige, at jeg helt forstår den bemærkning om nærpolitistationerne og deres virke, men man skal være opmærksom på, at selv om de kun har åbent i 15 timer, er der fem personer ansat på fuld tid. Det betyder, at der er betydelige ressourcer til rådighed, også uden for åbningstiden, og noget af det, det bliver brugt til, er bl.a., at man kan være til stede, hvis der er kræmmermarked, eller hvis der er særlige omstændigheder, som kræver tilstedevær. Med hensyn til det med lukketiden, for at jeg også skal nå det, er noget af det, som vi lægger op til i det nye lovforslag – jeg ved godt, det ikke var lige præcis det, der blev spurgt om, men det læner sig dog op ad det – at detailhandelen skal være lukket for salg af alkohol mellem midnat og kl. 5 om morgenen. Og det er, fordi vi jo har haft erfaringer med, at unge mennesker, når de er i byen i øvrigt, søger derhen og der bliver værtshus uden for 7-Eleven, eller hvad det nu måtte være.
Tak. Værsgo, spørgeren.
Lad os så lige den korte tid taget in mente blive ved nærpolitistationerne: Er det ikke fuldstændig korrekt, at de lukker kl. 15 og dermed overhovedet ikke har nogen virkning om natten, altså at der slet ikke er betjente der om natten, men en tom bygning? Tak.
Værsgo, ministeren.
Det planlægges i virkeligheden lokalt, hvordan bemandingen er. Det er rigtigt, at der skal være minimum 15 timers åbningstid; nogle har åbent længere. Men lad os antage, at de har 15 timers åbningstid, men der er stadig væk fem personer, som har 37 timers arbejdsuge, der skal afvikles, i forbindelse med nærpolitistationerne. Det betyder jo, at der vil være folk til stede, og det betyder også – det ved jeg – at man sørger for at holde øje med, hvor der er behov for, at man er til stede – ved sommerfesten, når der kommer påskebryg eller julebryg på gaden, eller hvad det måtte være. Så noget af det, der bliver vundet ved nærpolitistationerne, er lige præcis det der nære kendskab.
Mange tak til spørgeren. Og mange tak til justitsministeren. Det næste spørgsmål er til børne- og undervisningsministeren, og det er stillet af fru Katrine Robsøe.
Værsgo.
Tak for det. I lyset af, at EVA’s evaluering af 7-trinsskalaen udkom i januar 2019, og at den nedsatte ekspertgruppe, der så på mulige ændringer, udkom med deres rapport i september 2020, hvornår forventer ministeren så at indkalde til forhandlinger med henblik på at ændre karakterskalaen?
Værsgo til børne- og undervisningsministeren.
Tak for det. Hvis jeg havde kunnet sætte en konkret dato på, var der røget et brev rundt, vil jeg sige. Sådan plejer det at være – det er først lige til sidst, man lægger kalenderen klar. Men jeg forstår sagtens spørgsmålet, for vi har jo haft en ekspertgruppe, der har arbejdet, og vi har været meget optaget af – i øvrigt i fællesskab hinanden og med en stribe andre partier her i Folketinget – at få rettet op på nogle af de ting, der ikke fungerer godt med 12-skalaen. Og det skal vi helst nå, også inden for en overskuelig fremtid, men så har vi været ramt af corona og alt mulig andet, som jo er ved at være overstået. Derfor kan vi jo begynde at arbejde videre med nogle af tingene. Det er ikke helt ukompliceret lave en ny karakterskala, skulle jeg hilse at sige, og det er utrolig vigtigt, at vi rammer rigtigt, for det har stor betydning for den enkelte elev og strukturelt for vores samfund, hvordan vi griber det an. Jeg synes, og det tror jeg for så vidt vi har en stor grad af enighed om, at der er for få trin på midten, at der måske er for få trin i det hele taget; men særligt på midten gør det rigtig av, at der er så langt mellem trinnene, som der er. Man føler, at man skal kæmpe og kæmpe og kæmpe derudad, uden at man flytter sig overhovedet karaktermæssigt. Så er der nogle problemer i toppen af skalaen, og der er altså også nogle problemer i bunden af skalaen, hvor man ikke kan mærke progressionen i sin faglige udvikling på samme måde, som man kunne med den gamle skala. Trinbeskrivelserne er negativt formuleret – virkelig en dårlig idé. Altså, man kan sige , at problemkomplekserne synes jeg egentlig er til at tage at føle på, og så handler det jo så om at få fundet, hvad det så er, vi sætter på af tal i stedet for, som løser de problemer. Så jeg er egentlig ret fortrøstningsfuld, i forhold til at vi nok skal komme i mål, og jeg er egentlig også glad for utålmodigheden, for det gælder jo også om at komme derudad. Men der er altså også lige sådan et stykke værkstedsarbejde, der virkelig skal laves for, at vi får gjort tingene rigtigt og ordentligt.
Værsgo, spørgeren.
Tak for det. Nu fik vi jo også lejlighed til lige at stå og snakke lidt om det, inden vi kom her, og jeg tror, at ministeren har ret i, at der er rigtig mange af principperne, som vi er meget enige om, og hvor jeg egentlig også hører en bred enighed i hele Folketinget, nemlig det her med, at der bare er en skævvridning i hoppene mellem karaktererne, der gør, at man føler, at det kan være rigtig svært at opnå en højere karakter og få belønningen for at være blevet bedre. Det kan være rigtig træls at se, at det skævvrider hele ens gennemsnit, bare fordi man lige fik en karakter lavere. Jeg håber også, at ministeren er enig i, at vi ikke ønsker at have minuskarakterer fremadrettet, for der er ingen børn og unge, der er minusgode til noget som helst. Så har ministeren fuldstændig ret i, når man fremhæver det her med beskrivelserne, at man jo gerne skulle belønne succeserne og ikke kun tælle alle fejlene. Det skulle også gerne få folk til at turde tage nogle chancer, tænke lidt nyt og give dem belønning for, at de er lidt kreative. Men grunden til, at jeg alligevel prøve at presse lidt på her, er jo, at nu har der jo været lavet et stort stykke forarbejde, og jeg har tidligere hørt ministeren sige, at det her skulle komme sammen med optagelsessystemet. Så kan jeg jo informere om, at jeg i hvert fald fra sidste møde omkring optagelsessystemet ved, at der er et opsamlingsmøde den 3/3 ovre i Uddannelses- og Forskningsministeriet. Så kan vi se frem til, at der måske kommer en indkaldelse omkring karakterskalaen før påskeferien?
Værsgo til ministeren.
Jeg beklager, at jeg er ulden, for jeg kan faktisk bedre lide at være meget firkantet i mine udtalelser – det slår nogle sig nogle gange på – men lige præcis hvad angår datoen, kan jeg ikke være andet end ulden, simpelt hen fordi vi ikke har lagt os fast på datoen endnu. Men både uddannelses- og forskningsministeren og jeg er selvfølgelig enormt opmærksomme på, hvordan det spiller sammen med bl.a. optagelsessystemet, som jeg ved, at man sidder og arbejder på nu i det regi. Så vi har jo tæt, tæt koordination. Karakterskalaen betyder jo sindssygt meget både på de videregående uddannelser og på ungdomsuddannelserne og i grundskolen. Så vi skal nok sørge for at holde tæt koordination, selvfølgelig.
Tak. Værsgo.
Så vil jeg egentlig gerne give ministeren mulighed for at komme med en lille uddybning i forhold til de tanker, som ministeren kunne gøre sig, med hensyn til hvordan en fremtidig karakterskala skal se ud og kan se ud, når nu vi gerne vil løse nogle af de udfordringer med, at der er for få muligheder på midten. Jeg hørte også i ministerens indledende bemærkning, at ministeren er åben over for, at der muligvis også er for få i toppen og bunden. Kan ministeren løfte lidt af sløret for nogle af ambitionerne?
Ministeren, værsgo.
Ja, en af de ting, jeg ikke fik svaret på – og jeg beklager, men svartiden er simpelt hen så kort; ellers må jeg komme tilbage med det – var det her, der handlede om -3. Det synes jeg faktisk er enormt vigtigt og meget principielt; det er simpelt hen forkert, at vi siger til nogen, at det ikke bare er til 0, men at det simpelt hen er værre end 0. Altså, en karakterskala er en bedømmelse, men det er altså også et pædagogisk redskab, og det skal helst være sådan, at vi har et uddannelsessystem, der bidrager til at bygge folk op i stedet for at pille dem fra hinanden. Og jeg synes simpelt hen, at der principielt set er noget fuldstændig forkert i at have en karakter, der ligger under 0. Det vil sige, at jeg i det hele taget ikke ville synes, at minuskarakterer var nogen god idé. Nu kan jeg ikke nå at sige resten, men det var lige til den anden del, jeg ikke fik svaret på før.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Nu havde vi også lidt bedre tid, da vi bare stod og diskuterede det omme bagved lige før. Der har tidligere været en del diskussion omkring det her med topkarakterer og karakteren 12. Den tidligere uddannelses- og forskningsminister Tommy Ahlers fra Venstre var ude med nogle ambitioner om en 12+-karakter. Hvordan stiller ministeren sig i forhold til det?
Værsgo.
Tak for det spørgsmål. Jeg har jo selvfølgelig også dykket ned i Tommy Ahlers-modellen. Det problem, som Tommy Ahlers forsøgte at løse, mener jeg til gengæld har opløst sig selv, og sådan er det jo indimellem, altså at noget, der på et tidspunkt egentlig godt kunne være nogle kloge tanker, ikke længere er relevante, fordi verden har forandret sig. Og grunden til, at det ikke rigtig er relevant længere, er, at det aldrig lykkedes at få opbygget en international fællesskala. Det var egentlig det, Tommy Ahlers-skalaen var et svar på. Til gengæld er der efter min mening stadig væk et problem med, at vi ikke har en karakter, der er højere end 12. Det vil sige, at vi skal ind og kigge på, om man kan lave et nyt vrid, og det synes jeg der ligger rigtig meget filosofi bag, i form af at det hverken er godt eller sundt, at man som system siger, at det er muligt at tilstræbe det perfekte. Jeg tror, det lægger et meget stort pres på de unge mennesker, og det mener jeg sådan set ikke er kønt. Der kunne 13-skalaen noget, som 12-skalaen ikke kan, nemlig med det samme at sige: Mennesker er ikke perfekte. Heldigvis for det, for vi er faktisk utrolig gode, dejlige og mangfoldige og alt muligt andet, men perfekte kan man ikke kalde os.
Mange tak til både spørgeren og børne- og undervisningsministeren. Det næste spørgsmål er rettet til erhvervsministeren, og det er stillet af hr. Carl Valentin fra SF.
Værsgo til spørgeren.
Tak. Er erhvervsministeren kommet nærmere en afklaring i forhold til, om regeringen er klar til at indføre en reklamer ja tak-ordning i Danmark?
Værsgo til ministeren.
Først og fremmest tak for et desværre jo meget relevant spørgsmål, og hvis ordføreren er utålmodig, tror jeg for det første, det skyldes ordførerens meget vedholdende indsats i den her sag, som jeg faktisk gerne vil rose, for jeg synes, det er så vigtig en sag, at det fortjener det, men for det andet skyldes det nok også, at vi stadig væk venter på at få en endelig afklaring fra Europa-Kommissionen af, hvorvidt en ja tak-ordning vil være inden for EU-retten. Jeg kan i hvert fald bare for min del sige, at hvis jeg skal være helt ærlig, synes jeg, den her proces har været for træg, og jeg synes ganske enkelt ikke, at det er godt nok, at Kommissionen ikke er vendt tilbage til os endnu, og derfor deler jeg også den utålmodighed, som jeg tror jeg kan spore hos spørgeren. For mig er der ingen tvivl om, at selvfølgelig vil der være miljømæssige gevinster at hente, hvis man kunne lave en ja tak-ordning. Det tror jeg slet ikke der er nogen tvivl om. Der kan stilles spørgsmål ved, hvor stor gevinsten vil være, og hvor mange tons papir og hvor meget CO 2 Men der er også nogle ulemper ved at indføre en ja tak-ordning. Det kan der være for vores foreningsliv i Danmark. Det kan der være for en række lokalsamfund. Det kan der være for en række lokale nyhedsredaktioner rundtomkring i det ganske land, og det synes jeg også er nogle hensyn, vi bliver nødt til at være opmærksomme på og veje ind i en endelig vurdering af den her sag. Og så har vi også en nej tak-ordning og en nej tak plus-ordning, som efter mine begreber er relativt velfungerende, som de er i dag. Men når alt det er sagt, er vi i gang med og ønsker også fra regeringens side at få afklaret, hvad muligheden er i forhold til at indføre en ja tak-ordning, og vi har også sagt i forbindelse med det grønne affalds-forlig, at det er noget, vi vil undersøge, og derfor kontaktede vi så sidste år Europa-Kommissionen for at få undersøgt, om ja tak-ordningen er i overensstemmelse med EU-retten, og desværre – efter mange rykkere – venter vi stadig væk på den afklaring, og det er den, jeg mener vi skal have, før vi mødes i aftalekredsen og tager den politiske drøftelse af sagen.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Der har jo været en helt vild debat de seneste dage, må man sige, om det her, og det har virkelig fyldt meget i medierne. Det har det jo, ikke bare fordi vi i SF har været vedholdende – og tak for anerkendelsen af det – det har det jo, fordi der virkelig er mange aktører, som er optagede af det her. Det er Coop. Det er Verdens Skove. Det er Danmarks Naturfredningsforening. Det er Dansk Industri. Det er Plastic Change og mange, mange andre, som er optagede af den her sag, og det er de jo, fordi det er 300.000 t CO 2 Jeg må også bare sige, at da jeg så, at Netto havde besluttet sig for for 2 uger siden, at de ville prøve en uge uden reklamer, og jeg så, at det var 1,3 millioner aviser, de havde sparet på den der uge, som de plejer at dele ud, så tænkte jeg også, at det her papirspild jo er helt vildt. Så det er jo derfor, vi bliver ved med at knokle sådan på. Jeg er glad for, at man har en proces i EU. Det anerkender jeg, og det er godt, at man er i gang med det, men jeg synes også, det er blevet trægt, og det kan jeg også høre ministeren anerkender. Det kan også være, fordi regeringen ikke har prøvet at fremlægge en klar model over for Europa-Kommissionen. Det lyder det i hvert fald ikke til at man har. Man har ligesom spurgt, om man kan lave en ja tak-ordning, og der har også været lavet nogle aktindsigter, som viser, at det går i retning af, at Danmark nok godt kan få lov til at indføre en sådan ordning her. Det har jeg kunnet læse mig frem til. Jeg er lidt spændt på, hvordan ministeren har tænkt sig at agere, hvis han nu får et ja meget snart fra Europa-Kommissionen. Altså, hvornår kan vi regne med, at ministeren indkalder til nogle forhandlinger om det her, og vil man så gøre, hvad man kan for at se, om man kan få indført sådan en ordning her, uden at det får nogen af de negative konsekvenser, som ministeren også fremhæver?
Tak. Værsgo, ministeren.
Tak. Der er mange ting i indlægget her, men for nu at forsøge at svare på spørgsmålet, hvad der sker, hvis vi får at vide, at det vil være inden for EU-retten at lave en ja tak-ordning, vil jeg sige, at der så vil ske det, at vi vil mødes i forligskredsen og sætte os ned og snakke om det. Man kan så godt lave ordningen – det antager vi man har fået at vide på det tidspunkt – hvad er det så for nogle grønne gevinster, der er i den ene vægtskål, og hvad er det for nogle omkostninger, der kan være for foreningsliv, yderområder, ældre medborgere? Landdistrikterne og Danske Medier er jo kritikerne af en ordning. De ting må vi prøve at arbejde med hinanden om, og vi må se på, om der også kan være en hybridmodel, eller hvad ved jeg. Det må vi så prøve at se på inden for det, men det giver mest mening at tage det møde, når vi har fået en afklaring af, om man overhovedet kan gå den ene vej.
Værsgo, spørgeren.
Tak for det svar. Det, der generer mig lidt ved den ordning, der er i dag, hænger sammen med, at jeg jo synes, at vi her på Christiansborg skal gøre, hvad vi kan, for at sørge for, at det grønne valg altid er det lette valg, så det er let for folk at træffe bæredygtige beslutninger. Det gælder sådan set alle mulige forskellige områder. Men lige på det her område er det, som om det er fuldstændig omvendt. Det antages, at folk gerne vil spammes med reklamer, og hvis man så gerne vil være grøn og være fri for dem, skal man ligesom gøre noget aktivt. Er ministeren enig i det grundprincip, at vi skal prøve at sørge for, at det grønne valg er det lette valg?
Værsgo, ministeren.
Jeg har den holdning, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at man som dansker, forbruger, virksomhed og offentlig myndighed nemt kan tage gode, grønne valg, for det er den retning, vi gerne vil drive vores samfund i – og i virkeligheden udviklingen i verden i. Helt konkret om en ja tak-ordning er vi nødt til at vide, om den vil være lovlig eller vil blive kendt ulovlig. Så skal vi også være opmærksomme på de afledte negative konsekvenser, der kan være for f.eks. yderområderne Danmark. Kan vi undgå dem, synes jeg da, at vi skal gøre det.
Spørgeren, værsgo.
Nu har statsministeren jo været ude at sige, at hun ikke længere er rød, før hun er grøn. Det synes jeg er godt, for i SF tror vi på, at det grønne og det røde skal spille sammen. Så det synes jeg er en positiv melding. Kunne det ikke være oplagt i forlængelse af det at vise borgerne i Danmark, at det ikke bare er ord, men at man faktisk gerne vil sætte noget handling bag? Det er jo for mig at se en relativt lavthængende frugt, man kan plukke, ved at sørge for, at man ikke har den her automatiske uddeling af reklamer til folk, uanset hvad de måtte mene om det.
Værsgo.
Der er ingen tvivl om, at vi skal være grønne, før vi er røde. I det her konkrete tilfælde skal vi være sikre på, at vi har fået – og nu må man undskylde mig udtrykket – grønt lys fra Europa-Kommissionen til at kunne gå den vej. Hvis vi så går den vej, at vi vil have en ja tak-ordning, synes jeg ikke, at vi skal glemme også at være røde – eller hvilken farve det nu er, når man tager hensyn til yderområderne, foreningslivet, altså de andre dele, hvor jeg kan være bekymret for, at det har nogle negative konsekvenser. Den afvejning kan vi begynde at lave, når vi ved, om ja tak-ordningen er en mulig vej at gå.
Tak til erhvervsministeren, og tak til spørgeren. Det næste spørgsmål er rettet til indenrigs- og boligministeren, og det er stillet af fru Signe Munk fra SF.
Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Hvad er ministerens holdning til, at den danske folkekirke kan nedlægge veto mod opførelse af vindmøller?
Værsgo.
Tak for spørgsmålet. Den kommunale planlægning skal tage hensyn til det, man kalder nationale interesser. Det gælder bl.a. kulturarv, hvor kirkerne i landskabet er af national interesse. Hvad angår kommuneplaner, skal indenrigs- og boligministeren gøre indsigelse mod de planer, der ikke er i overensstemmelse med nationale interesser. Det er Kirkeministeriet, der i givet fald anmoder Bolig- og Planstyrelsen om at gøre indsigelse mod kommuneplanlægningen, når der er tale om beskyttelse af kirker i landskabet. I forhold til lokalplaner kan en minister fremsætte indsigelse mod lokalplansforslag ud fra de særlige hensyn, som ministeren varetager. Samme ret har landets ti stiftsøvrigheder. Forslaget om at fjerne stiftsøvrighedens indsigelsesret er ikke ny. Stiftsøvrighedens ret til at fremsætte indsigelse mod lokalplansforslag indgik bl.a. i det lovforslag om planloven, der blev fremsat i 2016, men under Folketingets behandling af lovforslaget blev retten sat ind igen. Siden planloven blev ændret i 2017 er der blevet besluttet meget ambitiøse mål for Danmarks grønne omstilling, der forudsætter udbygningen af vedvarende energi, og vi kan se, at der opstår konflikter mellem hensynet til indsyn til og udsyn fra kirkerne og opsætningen af vindmøller. De seneste redegørelser over indsigelser viser, af stiftsøvrigheden i perioden fra juni 2016 til og med 2021 har gjort indsigelser imod ni planforslag, hvor der planlægges for vedvarende energianlæg. Jeg har så sent som i mandags været på besigtigelse omkring Gundersted Kirke i Vesthimmerlands Kommune, som der henvises til i spørgsmålet, for at danne mig et indtryk af påvirkningen fra eventuelt seks nye vindmøller sydvest for kirken. Den konkrete sag, som afventer afklaring, i forhold til indsigelsen mod kommuneplantillægget kan jeg ikke udtale mig om for nuværende, men stiftsøvrighedens indsigelsesret er reguleret i planloven, som er omfattet af et forlig mellem Socialdemokratiet, Venstre, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti og Liberal Alliance på en række områder. Som det fremgår af evalueringen, har Kommunernes Landsforening foreslået, at hensynet til indsyn til og udsyn fra kirkerne ligestilles med de øvrige nationale interesser, så det kun kan løftes nationalt. Og det er et ønske, som jeg i udgangspunktet deler.
Tak. Værsgo til spørgeren.
I Danmark har vi cirka 2.000 kirker, og de er godt fordelt ud over vores ganske dejlige land, og hver og en af dem kan jo i virkeligheden sige nej tak til vindmølleprojekter, bare de kan skimte vindmøllen i horisonten. Det betyder også, at flere af de vindmølleprojekter, som ministeren også nævner i sin tale, har været imellem 1,5 og 4,5 km væk – altså ganske langt væk fra kirkerne. Som ministeren også har fat på, mangler Danmark desperat grøn strøm, og den billigste måde og den hurtigste måde at få grøn strøm på er at sætte landvindmøller op. Så enhver kan jo se, vi står med et problem, fordi kirkernes ret til at sige nej tak til vindmøller bliver brugt på en måde, der bremser den grønne omstilling, som vi alle sammen har en interesse i. Når ministeren nu sidder for bordenden af de planlovsforhandlinger, der pågår, når ministeren nu er den, der faktisk i planlovsforligskredsen og inden for planloven kan beslutte at fjerne den her stopklods, kunne jeg derfor godt tænke mig at høre, hvad ministeren vil gøre for det.
Værsgo til ministeren.
Mange tak for det. Jeg vil starte med at sige, at en kirke ikke har vetoret imod opsætning af vindmøller. Det er rigtigt, at der gælder nogle ret lange afstande, og i udgangspunktet er det 28 gange vindmøllens højde, så man kan forestille sig nogle ret store cirkler rundt om hver kirke, hvor man ikke kan opsætte de nuværende størrelser af vindmøller, som gælder, men man har altså ikke vetoret. Man kan løfte en indsigelse, og den kan selvfølgelig blive lagt ned af den relevante minister. I øjeblikket har vi bl.a. en diskussion om sagen fra Gundersted, hvor vi diskuterer den sag. Nu kan jeg se, at formanden rejser sig, så vi må vente til næste spørgsmål med at svare på det andet.
Præcis. Værsgo.
Men ministeren ved jo godt, at den indsigelsesret fungerer i praksis som en stopklods. Det projekt, som ministeren netop har påset i Vesthimmerland, er jo blevet forsinket netop af den her indsigelsesret, og jeg skal bare forstå ministeren rigtigt: Vil ministeren ud og behandle alle de her sager og så underkende indsigelsesretten for kirkerne i forbindelse med opstilling af vindmøller, eller vil ministeren simpelt hen bare fjerne den her indsigelsesret? Min anbefaling til ministeren vil være: Fjern dog den her stopklods for den grønne omstilling.
Værsgo til ministeren.
Man kan ikke fjerne kirkernes indsigelsesret totalt, men det, man kan, og det, som jeg også mener man skal gøre, og som jeg forstår er SF's ønske, er at centralisere den indsigelse, sådan at den på lige fod med eksempelvis Vejdirektoratet eller Forsvaret eller andre myndigheder skal gå igennem ministeriet i stedet for igennem stiftsøvrigheden. Det ønske er jeg sådan set fuldstændig enig i, men jeg tror bare, det er vigtigt, at vi fra starten af gør os klart, at det ønske og den beskyttelse, der er af nationale interesser, eksempelvis hvis der er nogen, der vil bygge et højhus ved siden af Roskilde Domkirke, skal stifterne jo stadig væk forsvare uanset hvad.
Værsgo til spørgeren.
Så hvordan vil ministeren og hvor hurtigt vil ministeren så sikre, at vi får fjernet den her indsigelsesret for kirkerne?
Værsgo.
Jeg forstår godt, at det kan være lidt teknisk, men indsigelsesretten kan ikke fjernes, for den vil bare blive lagt et andet sted, som vil gøre, at man får en ensartet sagsbehandling, og så man får en politisk beslutning. Det er jeg enig i, og jeg forstår det sådan, at det er det, SF gerne vil. Det vil jeg selvfølgelig tage op med den forligskreds, som der er, men det forudsætter selvfølgelig, at der er enighed blandt forligspartierne.
Mange tak til spørgeren. Nu vil vi give plads til den næste spørger, som er hr. Preben Bang Henriksen, og han vil stille et spørgsmål til indenrigs- og boligministeren.
Værsgo – denne gang er det din tur!
Det er hårdt nok at skulle vige pladsen for SF, men sådan må det jo være, når det skal gå i rækkefølge. Mit spørgsmål til ministeren lyder: Hvilke overvejelser gør ministeren sig over, at kommunerne angiveligt mener, at det ikke er muligt for kommunerne at skride ind vedrørende bygninger, der enten udgør farer for omgivelserne eller ikke fremstår i sømmelig stand?
Værsgo til ministeren.
Mange tak for spørgsmålet. Jeg kan selvfølgelig ikke tage fat i de enkelte sager, men jeg kan redegøre for den generelle politik på området. I byggeloven kan kommuner stille krav til bebyggelsen og til de omkringliggende arealers stand. De bestemmelser gælder, uagtet hvad ejendommen i øvrigt benyttes til, og hvornår bebyggelsen er opført. Såfremt der som følge af mangler ved ejendommen opstår fare for ejendommes beboere eller andre, kan kommunen kræve, at bebyggelsen og de omkringliggende arealer i nødvendigt omfang afspærres og rømmes. Kommunen kan således påbyde ejeren at bringe en ejendom i sømmelig stand. Hvis et påbud ikke straks efterkommes, kan arbejdet gennemføres af kommunen på ejerens bekostning. Dette forudsætter ikke en retssag, såfremt det efter omstændighederne ikke er forsvarligt at afvente en dom over ejendommens ejer, inden der træffes foranstaltninger til sikring af beboerne eller andre. Kommunen kan endvidere med byfornyelsesloven under visse betingelser yde støtte til istandsættelse af ejer-, andels- og private udlejningsboliger. Der kan også ydes støtte til nedrivning, når det er begrundet i ejendommens stand, ligesom kommunen ved frivillig aftale med ejendommens ejer kan opkøbe nedslidte boliger med henblik på istandsættelse eller nedrivning. Derudover kan kommunen vælge at kondemnere ved at nedlægge forbud mod, at en bygning kan benyttes til beboelse, hvis det vurderes, at benyttelsen af boligen er forbundet med sundheds- eller brandfare. I forbindelse med en beslutning om kondemnering kan kommunen udstede påbud om f.eks. afhjælpende foranstaltninger, afspærring eller nedrivning. Vejledningen om håndtering af skæmmende ejendomme blev udgivet som praktisk guide til kommunale medarbejdere for at understøtte brugen af de forskellige lovgivningsmæssige muligheder, og på den baggrund er det min opfattelse, at kommunerne har tilstrækkelig mulighed for at gribe ind over for skæmmende ejendomme i dag.
Mange tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for ministerens svar. Og ud af det konkluderer jeg, at byggelovens § 14, stk. 1 i hvert fald hjemler en klar mulighed for kommunen til, at den, hvis ejendommen ikke er i sømmelig stand, eller hvis den bringer fare for omgivelserne, kan udstede et påbud. Påbuddet kan medføre, at kommunen river ejendommen ned, og en nedrivning forudsætter ikke nogen domsafsigelse. Det er fuldt ud tilfredsstillende, at det er sådan ifølge loven og ifølge byggelovens § 14. Det er imidlertid min klare opfattelse, at kommunerne er tilbageholdende med det her, og jeg vil gerne høre, om ministeren og ministeriet har den samme opfattelse. Vi har i Nordjylland flere eksempler på ejendomme, som ligger til gene for naboerne, og jeg taler selvfølgelig om ejendomme, der ligger i kvarterer, der forudsættes at have en helt anden beskaffenhed end den pågældende ejendom. Den kan jo ligge så langt væk fra alfarvej, at det er nogenlunde underordnet, hvordan den ser ud, men hvad angår ejendomme, der burde være i sømmelig stand, ser jeg mange eksempler, hvor kommunerne holder sig tilbage med at benytte den her mulighed. Kan ministeren bekræfte den samme opfattelse og i givet fald kommentere den?
Værsgo til ministeren.
Ja, i forhold til den nævnte paragraf er det også min opfattelse, fordi der jo selvfølgelig er en risiko forbundet med det. Typisk vil kommunerne bruge den pulje, som har været afsat igennem snart 10 år, hvor man med 40 procents kommunal medfinansiering opkøber en ejendom og derefter nedriver den. Jeg tror, der er afsat 200 mio. kr. til det i indeværende år, og det er forskelligt fra kommune til kommune, hvor stor en tradition man har med at benytte den ordning. Nu kender jeg lidt til sagen fra Dybvad, fordi jeg selv har fået mit navn fra den by der, og det er jo en ejendom deroppe, som er handlet til en meget, meget lav pris, og hvor der reelt kun vil være nedrivningsprisen, der vil være den pågældende.
Værsgo.
Præcis den ejendom har jeg også fokus på, og så på adskillige andre ejendomme i landsdele, hvor vi fra alle partiers side her i Folketinget siger, at vi gerne vil have Danmark i balance. Men sådan en ejendom kan jo medføre, at naboerne ikke kan sælge deres ejendomme, og den kan medføre, at ingen vil flytte til sådan en by. Derfor skal det i hvert fald være min henstilling her i dag til ministeren, at man i højere grad forsøger at indskærpe over for kommunerne, at de her muligheder findes. For de findes jo i byggelovens § 14, ovenikøbet på ejerens bekostning.
Værsgo.
Jamen det er jeg enig i. Jeg kender selv til sager fra mit eget lokalområde, hvor man har haft ejere, som har været uvillige til at sætte en bolig i stand. Man kan sige, at hvis der er tilknyttet et cpr-nummer, altså en person til adressen, så er der jo en lang række krav, man skal leve op til. Men på det tidspunkt, hvor folk flytter væk, har man reelt ikke nogen sanktionsmuligheder. Det er i hvert fald opfattelsen. Men det har man jo så, som jeg siger, i byggeloven, og også i forbindelse med den nedrivningspulje, der er. Det tror jeg egentlig er den bedste vej frem at fastholde. Hvis vi ser en kommune som Lolland, så nedriver de omtrent 200 ejendomme om året ud fra den pulje, og det vil Frederikshavn også kunne gøre.
Værsgo.
Det letteste er måske at bruge nedrivningspuljen, men de 200 mio. kr. får jo også ben at gå på i kongeriget Danmark, må vi sige. Derfor synes jeg, der er al mulig grund til at indskærpe over for kommunerne, at vi har byggelovens § 14, og ikke mindst, at vi har § 17, der jo siger, at hvis påbuddet effektueres, så kan kommunen gå ind og nedrive eller reparere for at vedligeholde for ejerens regning. Det er en udgift, som kommunen ovenikøbet vil have førsteprioritet og panteret i ejendommen til, hvis den går på tvangsauktion. Det gør de tit. Så det burde være uden udgift. Jeg tror bare, at det skal indskærpes over for kommunerne.
Værsgo til ministeren.
Jamen det vil jeg tage med tilbage til den revidering, vi skal lave på et tidspunkt, og så vil jeg sige, at hvis der er nogle, der lytter med og overvejer at flytte til Dybvad, så er det altså ikke selve skolen i Dybvad, der er faldefærdig, for det er altså en gammel privatskole. Den egentlige folkeskole i Dybvad er fuldt funktionel og sandsynligvis et ret godt tilbud til børnefamilier, der ønsker at flytte dertil.
Mange tak til indenrigs- og boligministeren. Mange tak til spørgeren. Det næste spørgsmål er til uddannelses- og forskningsministeren, og det er stillet af fru Katrine Robsøe fra Radikale Venstre.
Værsgo.
Tak for det. Mener ministeren, at ITU bør lukke 5-10 pct. af deres pladser i København, og hvordan forholder ministeren sig til bekymringerne fra erhvervslivet, der har stor efterspørgsel efter dimittender fra ITU?
Værsgo til uddannelses- og forskningsministeren.
Tak for det, og tak for spørgsmålet. Vi er i regeringen meget optagede af, at vi uddanner flere med it-kompetencer i Danmark i de kommende år. Formålet med aftalen om flere bedre uddannelsesmuligheder i Danmark, som et bredt flertal af Folketingets partier står bag, er at få en bedre geografisk balance i uddannelseslandskabet i Danmark. Hvis vi ikke handler politisk, vil centraliseringen af studerende i de største byer fortsætte, og det vil betyde lukninger af regionale uddannelsestilbud, som forsyner erhvervsliv og velfærdstilbud i hele Danmark med arbejdskraft. Der findes it-rettede uddannelser på en række institutioner, ikke kun på ITU, og flere af dem har i dag ledige pladser. Derfor har vi først og fremmest en fælles opgave i sammen med universiteterne at få tiltrukket flere unge til vores it-uddannelser i hele landet. Der er behov for de kompetencer. ITU og de øvrige videregående uddannelsesinstitutioner i de største byer er blevet bedt om at komme med deres bud på, hvordan de kan reducere antallet af pladser i de fire største byer med 5-10 pct. Det kan de gøre ved enten at flytte pladser ud af de fire største byer og placere dem andre steder eller ved at nedskalere optaget. Jeg vil i forlængelse af det gerne bruge anledningen til at korrigere en udtalelse fra spørgerens politiske leder, fru Sofie Carsten Nielsen, som i spørgetimen i Folketingssalen forleden udlagde det, som om ITU som følge af aftalen vil lukke uddannelser. Det er ikke tilfældet. Uddannelsesinstitutionerne har afleveret deres bud på, hvordan de kan bidrage til aftalens målsætninger. Nu drøfter vi i aftalekredsen, hvordan den endelige model skal skrues sammen – jeg kommer faktisk lige fra et møde i den kreds – og både i aftalens tekst og i den implementeringsopgave, vi har lige nu, er der fokus på it-uddannelser og det formål at sikre et bredt udbud af efterspurgte it-uddannelser i Danmark. Tak for ordet.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Nu er det jo regeringen, der har foreslået, at op til 10 pct. af uddannelsespladserne i de fire største byer skal flytte eller lukke, og da en rigtig, rigtig stor del af dem ikke kan flytte, så medfører det jo lukning af uddannelsespladser. Det synes jeg ikke helt overraskende, for det tror jeg er sagt meget tydeligt fra min side, er en rigtig, rigtig dårlig idé. Jeg har dog ikke fået svar på, hvorvidt Socialdemokratiets minister mener, IT-Universitetet i København bør lukke pladser, og det var sådan set det, jeg spurgte om. Jeg synes, at den socialdemokratiske minister bør give et svar på, hvad ministeren mener. Det er trods alt på baggrund af den ambition, at man i aftalen, som Radikale Venstre jo af gode grunde ikke er med i, er kommet frem til, at de her pladser skal lukke. Så vidt jeg husker det, henviste fru Sofie Carsten Nielsen i spørgetimen til en udtalelse, der var kommet ganske kort tid inden. Hun henviste til, hvad hun selv sagde tidligere, nemlig at de lukker uddannelsespladser. Så jeg tror, man skal passe på med at gerne ville gøre det til en ting fra uddannelses- og forskningsministerens side, medmindre vi skal have en rigtig træls diskussion, der handler om, at bare folk kommer til at sige noget forkert, så er det åbenbart noget, en minister skal stå hernede og gøre sig populær på. Jeg vil faktisk bare gerne bede ministeren om at svare på det spørgsmål, der blev stillet, nemlig om ministeren mener, at de bør lukke de pladser, som der er skrevet i aftalen at de skal, når nu det er deres forslag til, hvordan de skal reducere med de her 5-10 pct.
Tak til spørgeren, og værsgo til ministeren.
Jeg har ikke det fjerneste imod at tage en politisk diskussion om den aftale. Jeg synes, den er ekstremt vigtig. Den er vigtig for, at unge i Danmark får gode uddannelsesmuligheder, uanset hvor de kommer fra. Så har vi et behov for at se på it-kompetencer, og der er det jo ikke mindst et spørgsmål om at få flere til at søge de uddannelser, for der er ledige pladser i dag på it-uddannelserne, og det er der også på andre meget vigtige og meget efterspurgte uddannelsesområder, hvor vi har behov for at flere simpelt hen vil søge ind. At der er et særligt fokus på ITU og de uddannelser, de udbyder, forsøgte jeg at sige lidt om i min indledning, og jeg kan bare igen bekræfte, at det absolut også er noget, der indgår i diskussionerne i den aftalekreds. Hvordan det ender, er det for tidligt for mig at sige her.
Værsgo.
Nu spurgte jeg jo ikke, hvordan det endte. Jeg spurgte til ministerens mening, og hvad ministerens holdning er til det. Det synes jeg faktisk at man fortjener at kunne få svar på. Det synes jeg Uddannelsesdanmark fortjener at kunne få svar på. Det er ikke mig, ministeren skylder et svar, men jeg synes, at ministeren skylder et svar på, hvad regeringens holdning er til det her. Er det ambitionen, at 86 pladser på IT-Universitetet her i København skal lukke, når de egentlig selv har en ambition om at udvide i stedet for og sørge for, at lige præcis den teknologipagt, som ministeren taler om, rent faktisk kan blive til noget, og at vi opfylder de ambitioner?
Værsgo.
Både i aftalens tekst og også i den implementering, der foregår der nu, er der en drøftelse specifikt af IT-Universitetet, og der er blevet bedt om, at der skal være et hensyn til uddannelser på det område, når man kommer med sine planer som institution, der er meldt ind til os politikere. Og vi har en drøftelse, der også handler om ITU, og vi er som regering interesseret i at få flere med de uddannelser. Jeg synes bare, det er nødvendigt også her at få sagt, at der jo allerede i dag foregår en dimensionering af uddannelser på IT-Universitetet, for det er ikke dem alle, der har fuld beskæftigelse, og det er jo en dimensionering, som fru Sophie Carsten Nielsen som minister og Katrine Robsøes eget parti står bag. Så partiet er jo selv med til at begrænse optag på uddannelser på IT-Universitetet, men det er bare med en anden begrundelse og med et andet ophæng.
Værsgo til spørgeren.
Det er helt korrekt, at vi i Det Radikale Venstre også synes, at uddannelse har en enorm værdi for vores samfund og for det enkelte menneske, og vi synes også, at det giver god mening, at man har en chance for at kunne komme til at bruge de kompetencer, man lærer i sine uddannelser, når man får et arbejde. Men jeg vil gerne spørge, om ministeren mener, at 86 studiepladser skal lukke på IT-Universitetet.
Værsgo til ministeren.
Regeringen er optaget af, at vi får flere til at tage it-rettede uddannelser. Det kan være på ITU, det kan også være andre steder. Uden at sige for meget kan jeg godt sige, at der er et særligt fokus og en særlig opmærksomhed på ITU i den kreds af partier, der nu drøfter implementeringen af aftalen. Den kommer også fra mit eget parti, hvor vi er meget opmærksomme på de her kompetencer. Og så synes jeg, at nuancen til diskussionen altså hører med, at der også i dag sker begrænsninger på optag på visse uddannelser, som også spørgerens eget parti står bag, fordi det jo handler om, at man også skal kunne få arbejde bagefter.
Tak til ministeren, tak til spørgeren. Hermed er spørgetimen afsluttet.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen torsdag, den 24. februar 2022, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der vil fremgå af Folketingets hjemmeside.