Det var flere som under formiddagens møte fryktet at vi skulle avslutte dagens debatt uten å få besvart spørsmålet i interpellasjonen, altså at vi ikke skulle få svar på om Regjeringen vil innfri løftet om å tilby industrien elkraft til under markedspris. Den frykten er helt ubegrunnet. Den debatten vi har hatt i dag, har gitt et entydig, helt klart svar, og det svaret er: Dette valgløftet er annullert, det kommer ingen ny runde med elkraft til industrien under markedspris. Så slik sett har denne interpellasjonsdebatten gitt en entydig avklaring. Det spørsmålet som er temaet for interpellasjonsdebatten, var også et svært sentralt tema under valgkampen før sist stortingsvalg. Vi er mange som mener at nettopp denne saken og de konfliktlinjene som ble dratt opp, kan ha hatt betydning for mandatfordelingen i flere fylker og således også hatt betydning for hva slags regjeringsalternativ som vant fram. Vi kan slå fast at de rød-grønne partiene og deres representanter brukte denne saken rått, og at budskapet ikke var til å misforstå. Jeg hadde gleden av å debattere industrikraft bl.a. i Folkets Hus i Sauda. Det var ikke én som var i salen som kunne være i tvil om at de rød-grønne partiene garanterte et nytt kraftregime raskt og effektivt om det ble regjeringsskifte. Og spør alle som har sin virksomhet knyttet til Hydros fabrikk på Karmøy om de var det minste i tvil om hva som kom til å skje dersom de rød-grønne partiene kom til regjeringsmakt. Budskapet var entydig. Det skulle bli gunstige industrikontrakter, det fantes juridisk og politisk handlingsrom som gjorde dette mulig - det var et spørsmål om vilje, og det skulle handles meget raskt. Nå vet vi at dette ikke var bare politisk lureri. Vi vet at mange som framførte dette entydige budskapet, visste bedre. I dag er vi like langt fra å få en løsning på det som skulle gå kjapt og effektivt om det ble regjeringsskifte, som vi var for to og et halvt år siden. Og det er faktisk slik at for mange som har ventet i god tro, er situasjonen vanskeligere når en skal gå i markedet og forsøke å få en løsning med kontrakt, enn om en hadde handlet for et par-tre år siden og ikke trodd på løftene fra de rød-grønne politikerne. Forhistorien til denne saken er jo at vi for nesten ti år siden i denne sal tilnærmet enstemmig slo fast at tiden for de samfunnsbestemte kraftkontraktene var over. Det var en entydig beskjed, ikke minst var Arbeiderpartiets folk klare, om at bedriftene måtte gå i markedet og finne en langsiktig løsning. Så kom det signaler fra noen partier om at det allikevel ville være en åpning. Det har vært en svært lite lykkelig inngang i denne saken, som har gjort vondt verre for mange bedrifter. Så registrerer jeg i dag at det har kommet en ny pakke, som skal være et alternativ til billigere kontrakter. For det første er det ingenting nytt i det som legges fram i dag i denne pakken, bortsett fra at statsråden sammen med representanter fra LO og NHO skal på studietur. Men alle de andre elementene er velkjente og er overhodet ikke det en lovte da en sa at en skulle skaffe myndighetsbestemte kraftkontrakter. Jeg håper nå at flest mulig bedrifter finner en løsning i markedet. Men jeg slår fast at fordi de rød-grønne partiene valgte å bruke denne saken i valgkampen som de gjorde, har den kostet industrien dyrt, og den har satt politikken i vanry.
Det har vært flere oppslag i media de siste to årene der spesielt de borgerlige partiene har uttalt seg om et «rød-grønt industrikraftsvik». Dette er ikke i nærheten av sannheten, så derfor er jeg glad for at representanten Kristiansen reiser denne interpellasjonen i dag, slik at vi får ryddet bort disse stadig tilbakevendende usannhetene en gang for alle. Den rød-grønne regjeringen har hele tiden jobbet for å finne løsninger for den kraftkrevende industrien i Norge, noe den forrige regjeringen hadde gitt opp, fordi den mente det var umulig i forhold til ESA og regelverket der. En ting er å bruke tid på en sak, en annen ting er å gi opp. Vi har visst i mange år at politisk bestemte kraftpriser ikke lar seg forene med ESAs regelverk, fordi dette er subsidier fra statens side, men da er det viktig å finne andre mekanismer som kan bidra til at den norske industrien fortsatt kan være konkurransedyktig i markedet. Nærheten og tilgangen til kraft på langsiktige konkurransedyktige vilkår har vært avgjørende for etableringer, ikke minst ute i distriktene. I dag er denne industrien ledende i verden når det gjelder effektiv energiutnyttelse og miljøeffektiv produksjon, og miljøeffektiviteten skal fortsette. Denne industrien har skapt regional utvikling, økonomisk vekst og betydelige skatteinntekter til vertskommunene. Fortsatt er det viktig at denne type industri har gode konkurransevilkår sammenlignet med konkurrerende industri i utlandet for at den fortsatt skal bli i Norge. Forutsigbare og ikke minst langsiktige rammebetingelser er nøkkelord i denne sammenhengen. I 2011 går de siste politisk bestemte kontraktene ut, og innen da må vi ha framskaffet andre løsninger, spesielt for de 20 pst. som ikke har avtaler i dag, men også for de 80 pst. som har avtaler som går ut i 2020. Jeg er glad for at vi rød-grønne nå har samlet noen tråder og ser noen løsninger for denne type industri, der over 25 000 mennesker har sitt daglige virke, og der vi vet at det ligger en verdi på opp til 25 milliarder kr i investeringer dersom man får forutsigbare og langsiktige avtaler. De forslag til løsninger som statsråd Haga nå har skissert, er meget viktige kriterier for til slutt å få til en endelig løsning som industrien selv, organisasjonene, staten og ikke minst ESA kan slutte seg til. At Statkraft nå er koblet inn i en diskusjon om kontrakter på kommersielle vilkår, sier veldig mye om viljen til å finne løsninger gjennom statens eget eierskap. De vurderinger som skal gjøres i forhold til avskrivninger, vil være viktige for nyinvesteringer, og reduksjoner i nettleien vil være tiltak som virker langsiktig. Det viktigste av alt er langsiktighet, er beskjeden fra folk i industrien. Den rød-grønne regjeringen har hele tiden sagt at den vil ha et godt og nært samarbeid med næringslivet, og dette er viktig nå i innspurten med å finne løsninger for industrien. Som jeg sa innledningsvis, er denne industrien dyktig på energiutnyttelse og miljøeffektiv produksjon, men selvfølgelig kan den bli enda bedre på miljøtiltak og energisparing. Det forutsetter imidlertid gode støtteordninger. Jeg ønsker statsråden, LO og NHO god tur ut i Europa for å se på andres industrikraftløsninger, og jeg er sikker på at en felles forståelse av hvordan andre land løser problemene, vil gi oss resultater. Men det haster.
Jeg skal ikke legge skjul på at jeg er skuffet over innholdet i statsrådens innlegg når jeg vet at nåværende regjering gikk til valg på og med store bokstaver lovte at industrikraftregimet skulle ordnes på ganske kort tid - hvis de bare kom til makta. Jeg var selv i møte med olje- og energiministeren i august 2006, der Regjeringen ikke bare lovte, men faktisk var garantist og klokkeklar på at en god løsning for industrikraftregimet skulle være på plass på nyåret 2007. Nå - ett år senere og etter fjorten spørsmål fra Fremskrittspartiets representanter - kommer olje- og energiministeren med en plan for hvordan Regjeringen skal skaffe industrien strøm til gunstige priser. Planen, som står på trykk i Dagsavisen i dag, inneholder etter mitt syn ingen løsninger. Den inneholder ikke annet enn nye utredninger og vurderinger - altså ingen verdens ting nytt. Dette er for meg helt utrolig med tanke på valgløftene som ble gitt, og med tanke på konsekvensene for bl.a. flere hundre arbeidsplasser på Hydro Karmøys fabrikker, og tilknyttede bedrifters arbeidsplasser, som står i fare for å bli nedlagt. Hva denne usikkerheten betyr for arbeidstakerne og deres familier, kan hver og en gjøre seg tanker om - jeg kunne sikkert utbrodert det i flere timer. I denne planen er det heller ingenting som tilsier at investeringer på opptil 7 milliarder kr av et nytt K6, som skal erstatte Søderberg-ovnene, blir gjennomført ved Hydro Karmøy. Det eneste nye jeg ser, er at olje- og energiministeren inviterer representantene fra LO og NHO med på studietur for å finne løsninger på billig strøm til industrien. Jeg synes den studieturen kommer vel sent. Regjeringen har tross alt sittet i to og et halvt år, og en løsning på industrikraftregimet var en vesentlig grunn til at det ble en rød-grønn regjering. Industrien - arbeiderne og deres familier - trenger avklaringer nå, ikke videre utredninger. Men la nå dette også være sagt: Dette gjelder ikke bare nedlegging og utflagging av arbeidsplasser ved Hydro Karmøy, men også øvrig norsk industri. Dette synes jeg ikke Regjeringen har tatt inn over seg. Et spørsmål til slutt: Hva mener olje- og energiministeren med at industrien oppfordres til å samarbeide om felles kraftproduksjon? Betyr det at Regjeringen går inn for at private fremdeles kan få bli eiere av vannkraftverk, som Radio 102 - lokalradioen på Haugalandet - skriver om i dag på sine nettsider, der de går god for at olje- og energiministeren svarer at det fremdeles skal være lovlig med privat eierskap i Norge? Jeg er voldsomt spent på svaret.
Jeg har stor forståelse for at opposisjonen gjennom denne interpellasjonsdebatten prøver å framstå som offensive, litt på egne vegne, og kanskje litt på industriens vegne. Jeg synes likevel det som kjennetegner opposisjonen aller mest nå, er at de forsvarer varmt de konklusjonene de var med på i forrige periode - nok en gang gjennom denne interpellasjonsdebatten. Da forsvarer de i utgangspunktet passiviteten framfor noe annet. Den passiviteten de viste i forrige periode, var de jo stolte over, og den var de tilfreds med, og derfor kan jeg skjønne at de nå prøver å framstå som offensive. At Høyre og Ivar Kristiansen også ønsker å framstille vår lovnad om langsiktige og forutsigbare kraftavtaler som et løftebrudd, forstår jeg jo godt, men jeg tror nok Høyre denne gang er for tidlig ute med sine profetier. Men en kan jo stille spørsmål ved noe av Høyres motivasjon for å dra opp denne interpellasjonsdebatten, og også ved det engasjementet de har hatt i to og et halvt år nå, ved å prøve alt de kan, å hindre at en får et system som sikrer langsiktighet rundt industrien vår. Den 18. januar sa Høyres Ivar Kristiansen til Norsk Industri at vi har «tapt milliarder på fåfengt venting». Ja, da må en lure på hva de hadde tapt dersom den forrige regjeringen hadde fått lov til å videreføre sitt arbeid. For da var jo konklusjonene entydige om at en ikke ønsket noe industrikraftsystem, en ønsket ikke langsiktige og forutsigbare rammebetingelser innenfor kraftavtaler når det gjelder industrien. Det hadde de konkludert med, og det var de på en måte tilfreds med. Da kan en stille spørsmål, dersom den regjeringen hadde fått lov til å fortsette, om hva som er muligheter knyttet opp mot tap, og hva som er begrensninger i framtiden. Så sies det at ingenting er gjort. Jo, mye er gjort med hensyn til rammebetingelsene for industrien. Det hadde vært et tankeeksperiment å tenke seg forrige regjering videreført inn i denne perioden, og hvordan klimakvotesystemet da hadde sett ut. Vi har blitt kritisert massivt for at vi er for snille med industrien, de slipper for billig unna. Ja, det hadde jo vært et betydelig kostnadspress på den industrien vi nå snakker om, og som vi prøver å lage gode rammebetingelser for. Det jeg føler at Høyre og opposisjonen gjør, er å underbygge sin egen passivitet gjennom den forrige perioden. I tillegg prøver Skovholt Gitmark å framstille det som om en har snakket om et ønske om å fastsette myndighetsbaserte priser. Ja, den debatten sluttet på 1990-tallet, den. Den har ikke vært der etterpå. At ikke Skovholt Gitmark har fått med seg det, må en jo nesten beklage, men det vitner i hvert fall om at han ikke har vært veldig involvert i den debatten som pågår rundt industrikraft og systemene knyttet til det. Så framsetter også Høyres Ivar Kristiansen den feilaktige påstanden at ingenting er gjort. Jo, det er gjort ganske mye. Ikke minst har næringsministeren og Regjeringen gjennom eierskapsmeldingen faktisk på en måte beredt grunnen for at Statkraft skal ta et ansvar når det gjelder denne type virksomheter og denne type kraftavtaler, som er store i omfang, og som krever langsiktighet. Det var jo ikke til stede i forrige periode. Tvert om, det var en total passivitet når det gjaldt bruken av de statlige verktøyene, inkludert Statkraft. Da var det en tilbakelent holdning, hvor en i utgangspunktet ikke skulle ha noen formening om hvordan en skulle drive de statlige selskapene. Er det noe høyresiden har brukt tid og krefter på i to og et halvt år nå, er det jo å kritisere dagens regjering for at den velger å bruke de statlige selskapene og de statlige verktøyene for å utvikle noe i dette landet. Og så kritiserer de nå at den ikke kommer helt i mål. Men det er altså skjedd en betydelig endring med det som nå foreligger. Så fremmer nå statsråden åtte områder av betydning for at den kraftkrevende industrien fortsatt skal ha forutsigbare og langsiktige rammebetingelser i Norge. Ja, så sier Ivar Kristiansen at det tar han jo som en selvfølge. Det er da jeg stiller spørsmålet: Hvorfor var ikke det en selvfølge i forrige periode? For det var det faktisk ikke. Det er nye tiltaksområder som Regjeringen kommer med og synliggjør, og som er mulighetsperspektiver. Istedenfor å kritisere nå, burde jo Høyre egentlig applaudere og på en måte være med på det. Vi ønsker å verne om denne industrien fordi den står for betydelig verdiskaping, fordi den handler om kompetanse- og teknologifremmende bedrifter. Og ikke minst i forhold til klimaspørsmålet er det av vesentlig betydning at denne industrien forblir i Norge. Derfor er det en vesentlig forskjell: Vi gjør noe. Vi skulle vært lenger. Vi er ennå ikke helt i mål, men vi har ennå noe tid på oss i forhold til den passiviteten som rådde i forrige periode.
Det er et ordtak som sier at høyt henger de, og langt faller de, og det ordtaket passer utrolig godt på de rød-grønne partienes håndtering av denne saken. Løftet om priser til kraftkrevende industri under markedspris er faktisk et av de groveste løftebrudd jeg har vært ute for i politikkens verden. Arbeiderpartitopper gikk i fakkeltog i Mo i Rana og lovet Rana-samfunnet kraftpriser under markedspris. I Sørfold var stortingsrepresentant Torny Pedersen særdeles aktiv og lovet det samme: Bare dere stemmer på Arbeiderpartiet, vil myndighetsbestemte kraftpriser komme på plass i løpet av kort tid. Så overbevisende var hun at verksdirektør Hilde Rolandsen ved Elkem Salten i Sørfold meldte seg inn i Arbeiderpartiet og skrøt uhemmet av hva Arbeiderpartiet skulle levere. Den pipen har fått en annen lyd. Det var et lureri. Hør på hva Arbeiderpartiets Tor Arne Strøm sa til Rana Blad 14. september: I Nordland - og da spesielt i Rana kanskje - var det nok kraftprisregimet som bidrog til at de gjorde så godt valg. Vi hørte svaret fra statsråden. Hva sier hun? Jo, hun sier: Vi er svært opptatt av det, vi følger med, og vi har viet det stor oppmerksomhet. Men det var ikke det Arbeiderpartiet og Senterpartiet lovet - det var priser som lå under markedspris. Det er sagt av representantene fra det rød-grønne flertallet til interpellanten Ivar Kristiansen at Høyre ikke så noen muligheter. Det er mulig at de ikke gjorde det. Men det er de rød-grønne partiene som har gjennomført og levert ingenting. Det er mildt sagt litt irriterende å oppleve at det fremdeles er stortingsrepresentanter fra Arbeiderpartiet som reiser omkring med høy sigarføring og gir inntrykk av at de ikke har gitt opp, at de fortsatt jobber med saken om myndighetsbestemte kraftpriser. Det er uttrykkelig slått fast her av statsråden at så ikke er tilfellet, og jeg håper stortingsrepresentantene fra Arbeiderpartiet fikk det med seg. Valgløftet er annullert. Så hevder flere av de rød-grønne at dette bare er kritikk fra opposisjonen, og at vi ikke kommer med noen løsninger. Men det er jo helt feil. Det er direkte usant, og det er et forsøk på å dekke over egen udugelighet. For det er vel rimelig klart at jo mer kraft en sender inn i markedet, jo lavere blir prisen. Fremskrittspartiet har gang på gang foreslått utbygging av kraftverk. Jeg nevner bare Vefsna, Beiarn og Melfjord - og det er bare noen steder i Nordland der utbyggingen står klar, det er bare å sette i gang. Mer utbygging og bedre utnyttelse av vannkraften ville ha ført til lavere kraftpris, en lavere pris som også ville gitt fordeler til kraftkrevende industri og til innbyggerne av dette landet. Dette er en sak som til de grader har vist at de rød-grønne partiene har møtt seg selv i døra og vist en handlingslammelse uten sidestykke. Løsningen til en lavere kraftpris ligger i dagen, eller rettere sagt i elvene. Det er bare å bruke dem, men til det trengs det vilje og handlekraft. Dagens regjering har i denne saken ingen av delene.
Jeg tror dagens deltakere fra de rød-grønne partiene i debatten må ha stilt seg selv spørsmålet når de tidvis har skrudd opp volumet relativt kraftig: Hvorfor fremmet de senest i 2000 forslaget om å fase ut tiden med myndighetsbestemte kraftpriser? Hvorfor gjorde de det? Hvorfor fikk de det vedtatt? Dagens interpellasjonsdebatt har vist én ting. Det er at de valgløftene som de rød-grønne presenterte i valgkampen i 2005, på mange måter har bidratt til å blokkere for nye avtaler. Man kan ikke komme og vifte med Statkraft i denne debatten og si at dette er vår viktigste institusjon og vårt viktigste instrument for å få løst utfordringene, når Statkraft tilnærmet ikke har underskrevet en eneste industrikraftavtale etter at de rød-grønne overtok. Da farer man rundt og sier at Statkraft er i gode samtaler. Ja, det har vært sagt siden 2005. I forrige stortingsperiode ble det inngått industrikraftavtaler, kommersielle sådanne, tilsvarende 15 TWh. Det er mye. Så kan de rød-grønne summere opp hva som har skjedd etter at de overtok. Det er det som er bekymringen for norsk kraftkrevende industri for tiden, at man har lent seg tilbake og ventet på at Regjeringen skulle levere. Jeg skal ikke bruke tid på å kommentere påstander om at Inga Marte Thorkildsen eller andre sitter og er fornærmet etter dagens debatt, eller at jeg farer med usannheter. De påstandene får jeg lov å overlate til ansatte i norsk industri, som har sittet og ventet på et nytt kraftregime. De kan vurdere om det er usannheter vi farer med, eller noe annet. Når man i tillegg nå presenterer overfor norsk industri at man skal innføre et hjemfallsinstitutt som kommer til å frata to av lokomotivene, Elkem og Hydro, den hånd de har rundt en betydelig del av kraften som går til kraftkrevende industri, tror jeg ikke ansatte, eiere og lokalsamfunn har noen grunn til å føle seg noe særlig beroliget i dag, heller ikke over de åtte punktene som tilfeldigvis er fremmet i dag. Og så lar man debatten handle om hvem som har størst vilje - akkurat som om det var det man skrev om i august 2005. Nei, dette er ikke et kretsmesterskap i størst vilje! Så etterlyser man hva slags løsninger vi har. Vi har spilt med åpne kort. Det kunne kanskje være en løsning framover å unngå denne typen valgbløff og heller spille med åpne kort overfor dem som blir berørt av disse spørsmålene.
Dette har på mange måter vært en relativt underlig interpellasjonsdebatt i den forstand at interpellanten har brukt denne runden til å understreke hva Høyre ikke vil. Man har tydelig dokumentert at Høyre ikke har noen ambisjoner på vegne av kraftkrevende industri. Det hadde heller ikke Kristelig Folkeparti og Venstre da de satt i regjering. Jeg kan bare vise til Innst. S. nr. 213 for 2004-2005. Det er spesielt å høre interpellanten etterlyse signaler om langsiktige kraftkontrakter. Det er rett og slett bare å lese eierskapsmeldingen. Jeg har sitert fra den under denne debatten. Der står det å lese at Statkraft har i oppgave å sikre gode, langsiktige, kommersielle kraftavtaler med individuell tilpasning. Dette følger vi opp kontinuerlig. Dag Terje Andersen, næringsministeren, har hatt samtaler med Statkraft i ettermiddag. Der skulle jeg også ha vært, hvis vi bare hadde vært ferdig med denne interpellasjonen. Så dette går sin gang. Vi skal måles etter resultatene, og det er de kontraktene som gradvis inngås. Det er interessant å høre Høyres representant snakke om behovet for økt kraftproduksjon. Høyres unnfallenhet med hensyn til kraftproduksjonen i forrige periode var enorm. Det er jo en av hovedgrunnene til at vi sliter med en svær utfordring i Midt-Norge i disse tider. Man valgte å forbruke mer enn man bidrog med av produksjon. Vi har presentert en rekke tiltak i dag som spenner over et vidt felt. Det er ikke nødvendigvis en endelig liste. Det kan komme ytterligere tiltak på den lista. Men jeg må jo si at det er ganske underlig å høre diverse representanter fra opposisjonen si om de foreslåtte tiltakene at det skulle bare mangle! Det er ganske spesielt å høre det. Det er faktisk denne regjering som gjør noe. EØS-avtalen har ikke endret seg siden vi tok over. Høyre gjorde intet, hadde ingen ambisjoner, hadde Kristelig Folkeparti og Venstre med på laget. Vi, derimot, handler. Det vi skal måles etter, er at vi har vist gjennom de tiltakene som gradvis kommer på bordet, at vi lever opp til det vi snakket om i valgkampen, nemlig at vi har et stort hjerte for kraftkrevende industri. Vi skal gjøre det som er mulig for å sørge for at landet har denne industrien også i framtida. Jeg føler meg veldig trygg etter denne interpellasjonsdebatten. Det er ingen annen regjering som ville gjøre mer for kraftkrevende industri, enn den rød-grønne.
Debatten i sak nr. 8 er dermed over. Presidenten vil gjere merksam på at ved ein inkurie har det i teksten til sakene nr. 9-12 snike seg inn eit partinamn som ikkje skal vere med, nemleg Høgre. Forslaga er altså frå Framstegspartiet.
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2050]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2051]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2051]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2051]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2051]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 2051]]
Stortinget går da til votering.
Under debatten er det sett fram to forslag. Det er forslag nr. 1, frå Ulf Erik Knudsen på vegner av Framstegspartiet forslag nr. 2, frå May-Helen Molvær Grimstad på vegner av Kristeleg Folkeparti Det blir først votert over forslag nr. 2, frå Kristeleg Folkeparti. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen gjennom forskrift hindre omgåelse av åpningstidsbestemmelsene i lov om helligdager og helligdagsfred.»
Det blir votert over forslag nr. 1, frå Framstegspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem sak om oppheving av åpningstidsreglene i lov 24. februar 1995 nr. 12 om helligdager og helligdagsfred mv.»
Framstegspartiet har varsla at dei ønskjer å røyste imot.
Under debatten er det sett fram ti forslag. Det er forslaga nr. 1 og 2, frå Ulf Erik Knudsen på vegner av Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre forslag nr. 3, frå Ulf Erik Knudsen på vegner av Framstegspartiet forslaga nr. 4-8, frå May-Helen Molvær Grimstad på vegner av Kristeleg Folkeparti og Venstre forslag nr. 9, frå May-Helen Molvær Grimstad på vegner av Kristeleg Folkeparti forslag nr. 10, frå Trine Skei Grande på vegner av Venstre Det blir først votert over forslag nr. 10, frå Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at det er barnets beste som er avgjørende når adoptivforeldre vurderes, og ikke adopsjonssøkers legning eller potensiell sykdomsrisiko.»
Det blir votert over forslag nr. 9, frå Kristeleg Folkeparti. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til grunn at barn som adopteres, skal ha rett til en mor og en far.»
Det blir votert over forslaga nr. 4-7, frå Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslag nr. 4 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at prosessen rundt adopsjon skal bli mindre byråkratisk og mer forutsigbar, og ber samtidig Regjeringen legge til rette for at Norge skal søke å inngå samarbeidsavtaler med flere land og at staten skal ha en mer aktiv rolle i forberedelse av nye avtaler.» Forslag nr. 5 lyder: «Stortinget ber Regjeringen øke adopsjonsstøtten til 1 G.» Forslag nr. 6 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for prøveadopsjon før formidlingstillatelse gis.» Forslag nr. 7 lyder: «Stortinget ber Regjeringen øke driftsstøtten for adopsjonsforeningen eller subsidiært ta et større ansvar for utvikling av nye land i forhold til adopsjon.»
Det blir votert over forslag nr. 3, frå Framstegspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til grunn for sitt arbeid at homofile ikke skal kunne godkjennes som adoptivforeldre.»
Det blir votert over forslag nr. 8, frå Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at døve adopsjonsforeldre gis rett til gratis tolk ved adopsjonsreise.» Framstegspartiet har varsla at dei ønskjer å støtte forslaget subsidiært.
Det blir votert over forslaga nr. 1 og 2, frå Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslag nr. 1 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for en maksimal behandlingstid på 9 måneder for adopsjonssøkere.» Forslag nr. 2 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at det blir mulig å søke om adopsjon uavhengig av land som er godkjent.»
Under debatten er det sett fram 17 forslag. Det er forslag nr. 1, frå Jon Jæger Gåsvatn på vegner av Framstegspartiet og Høgre forslaga nr. 2-17, frå Jon Jæger Gåsvatn på vegner av Framstegspartiet Det blir først votert over forslag nr. 1, frå Framstegspartiet og Høgre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag om obligatorisk evaluering av lærerne ved alle norske skoler.»
Det vil så bli votert alternativt mellom tilrådinga frå komiteen og forslaga nr. 2-17, frå Framstegspartiet. Forslag nr. 2 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sette i verk tiltak med sikte på å etablere skoler med forsterket tilbud for elever med spesielle behov og store atferdsproblemer.» Forslag nr. 3 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at kommuner som gir elever med særskilte behov en tilrettelagt undervisning i eller utenfor den ordinære skolen, får et ekstra økonomisk tilskudd per elev som mottar et slikt tilbud.» Forslag nr. 4 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sette i gang et helhetlig forskningsprosjekt for å se på innretning og effekter av dagens spesialundervisning.» Forslag nr. 5 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at personell med sosialfaglig kompetanse i større grad trekkes inn i skolene, og at samarbeidet mellom lærere og yrkesdisipliner med sosialfaglig bakgrunn, eller annen faglig bakgrunn som kan bidra til å skape et bedre læringsmiljø, forsterkes.» Forslag nr. 6 lyder: «Stortinget ber Regjeringen iverksette økonomiske incitamenter for skoler som ved hjelp av samarbeid mellom lærere og sosialfaglig personell legger til rette for et bedre læringsmiljø.» Forslag nr. 7 lyder: «Stortinget ber Regjeringen arbeide for at foreldrene i større grad skal involveres i utformingen av tiltak rettet mot å forbedre læringsmiljøet og bekjempe uro, og at eksempelvis FUG og Aktive Foreldre trekkes inn i dette arbeidet.» Forslag nr. 8 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag for Stortinget om at plikt til samarbeid mellom foreldre, elev og skole skal bli en del av opplæringsloven.» Forslag nr. 9 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at opplæring i samarbeid mellom hjem og skole blir en del av lærerutdanningen.» Forslag nr. 10 lyder: «Stortinget ber Regjeringen arbeide for at det innføres en ordning med gratis skolemåltid for elever i grunnskolen innen skolestart 2008.» Forslag nr. 11 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem en egen handlingsplan for bekjempelse av bråk og uro i norsk skole.» Forslag nr. 12 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at klasseledelse blir en integrert del av lærerutdanningen.» Forslag nr. 13 lyder: «Stortinget ber Regjeringen iverksette etterutdanning innen klasseledelse for alle lærere, og vil øremerke midler til kommunene som skal benyttes til dette formålet.» Forslag nr. 14 lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag om tiltak som kan koordinere innsatsen mellom politi og skoler, og som kan gi skolene et helhetlig virkemiddelapparat for å sanksjonere elever som bryter regelverket.» Forslag nr. 15 lyder: «Stortinget ber Regjeringen innføre en egen årlig pris for skoler som viser utmerkede forbedringer av sitt læringsmiljø.» Forslag nr. 16 lyder: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å etablere en årlig pris som skal gå til en lærer som har utmerket seg på særlig positiv måte, etter forslag fra elever, foreldre, skoler eller andre.» Forslag nr. 17 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at skoleeier påser håndheving av ordensreglementet ved den enkelte skole.» Komiteen hadde tilrådd: Dokument nr. 8:113[[2006-2007]]
Under debatten har Ine Marie Eriksen Søreide sett fram eit forslag på vegner av Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen igangsette en landsomfattende kartlegging av årsakene til og omfanget av tapt undervisningstid i hele grunnopplæringen.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og tilrådinga frå komiteen. Komiteen hadde tilrådd: Dokument nr. 8:5[[2007-2008]]
Under debatten har Ine Marie Eriksen Søreide sett fram eit forslag på vegner av Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for etablering av teknologigymnas som et spesialisert videregående opplæringstilbud innen realfag.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og tilrådinga frå komiteen. Komiteen hadde tilrådd: Dokument nr. 8:20[[2007-2008]]
Under debatten har Åse M. Schmidt sett fram eit forslag på vegner av Framstegspartiet og Høgre. Forslaget lyder: «Stortinget bed Regjeringa leggje fram naudsynte lovendringar for å gjere skriftleg undervisning og eksamen i sidemål valfrie.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og tilrådinga frå komiteen. Komiteen hadde tilrådd: Dokument nr. 8:29[[2007-2008]]
I sak nr. 8 ligg det ikkje føre noko voteringstema.
Det blir votert over forslag frå stortingsrepresentant Solveig Horne på vegner av Framstegspartiet oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om å innføre regler slik at bistandsadvokatordningen også omfatter enkelte saker der norske statsborgere blir utsatt for grove lovbrudd i utlandet.»
Det blir votert over forslag frå stortingsrepresentant Solveig Horne på vegner av Framstegspartiet oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme en stortingsmelding hvor man utreder og problematiserer en trepartsordning i straffesaker etter modell fra Sverige og Finland.»
Det blir votert over forslag frå stortingsrepresentant Solveig Horne på vegner av Framstegspartiet oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om en ny bestemmelse i straffegjennomføringsloven om at påtalemyndigheten skal underrette fornærmede og etterlatte i prioritert rekkefølge om at det er truffet vedtak om soningsutsettelse og hvilke endringer som er fattet.»
Det vil bli votert over forslag frå stortingsrepresentant Solveig Horne på vegner av Framstegspartiet oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen utrede og fremme forslag til en ordning hvor staten forskutterer de sivile rettskrav i straffesaker, dersom grunnlaget for kravet er en forsettlig straffbar handling.»
Det vil bli votert over forslag frå stortingsrepresentant Elisabeth Aspaker på vegner av Høgre oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen i Revidert nasjonalbudsjett sørge for at et tilbud om støttesenter for fornærmede blir landsdekkende.» Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og Venstre har varsla at dei ønskjer å støtte forslaget.
Det vil bli votert over forslag frå stortingsrepresentant Elisabeth Aspaker på vegner av Høgre oversendt frå Odelstingets møte 7. februar 2007. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen komme tilbake med forslag om utvidet varslingsplikt i tråd med fornærmedeutvalgets forslag.» Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og Venstre har varsla at dei ønskjer å stemme for forslaget.
Dermed er dagens kart ferdigbehandla. Ber nokon om ordet i høve til § 37a i Stortingets forretningsorden? - Møtet er heva.