Hvala gospodine predsjedniče. U ime MOST-a nezavisnih lista, stanka o privatizaciji Dinama.
Hvala. Kolega Glasnović.
Tražim stanku po pitanju odgoja i obrazovanja programa.
Hvala. Kolega Maras.
Hvala lijepo. Tražim stanku u vezi privatizacije Dinama, da se ne prodaje zagrebačka svetinja i ono za što su Zagrepčani vezani emotivno, jednom uskom krugu ljudi, odnosno pojedincu koji to zloupotrebljava već, ja bih rekao desetljećima. Hvala lijepo.
Kolega Sinčić.
Hvala vam predsjedniče. U ime kluba Živog zida i SNAGA-e tražim stanku na temu štrajka u Dalekovodu.
Kolega Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče. U ime kluba Glasa i HSU-a tražim stanku od 10 minuta da bih govorio o najnovijim informacijama vezanim uz ugradnju dizala u višekatne stambene zgrade u Republici Hrvatskoj.
Javlja li se još netko? Ako ne, imamo stanku do 9,50h. [[STANKA U 9,40 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,50 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom, prvi je na redu poštovani kolega Marko Sladoljev u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo navijači Dinama kroz svoju povijest vodilo različite bitke, prva bitka je bila u vrijeme komunističkog režima kada je navijač Dinama bio okarakteriziran kao hrvatski nacionalist i borac za hrvatsku slobodu i kada ste otišli na utakmicu, u bilokoji dio Jugoslavije ako si bio navijač Dinama, znao si da si Hrvat i borac za hrvatsku neovisnost. Tu bitku su dobili. Druga bitka je bila u Domovinskom ratu kad su navijačke skupine prve krenule u Domovinski rat i dobili i tu bitku. Treća bitka je bila kada su se borili za sveto ime Dinamo kojima je nametnuto drugo ime i tu su bitku dobili. Četvrta bitka je bitka za demokratski Dinamo koja sad još trenutno traje. O čemu se radi? Radi se da sadašnja uprava odnosno skupština koja je sama sebe birala, radi preoblikovanje Dinama tj. privatizaciju Dinama a ja smatram da je to nelegalna skupština jer su sami sebe birali. Ono što je još smiješnije u toj cijeloj prili, da se u toj skupštini nalaze ljudi koji imaju potvrđene optužnice. I da pravo prvog otkupa ima grad na kojem je čelu također čovjek koji ima potvrđenu optužnicu. To je jedan dijabolični sustav, dakle radi se o tome da je Dinamo u teškim financijskim gubicima i da je njegova vrijednost sve niža i niža i daje neko namjerno uništavao NK Dinamo da bi ga prodao za jeftine novce i na taj način priskrbio sebi novac. Navijači Dinama su apolitična skupina i tako treba ostati. Kod nas političara i koji razumijemo tu priču i koji smo dio te priče, očekuju podršku. Ovim putem vam poručujem da se Dinamo neće privatizirati, da Dinamo treba raspisati izbore po načelu jedan član, jedan glas, da navijači trebaju odlučiti na koji način će biti preoblikovan Dinamo i da počnemo jednu novu priču a evo svetinja se ne prodaje i ovim putem poručujem nećete prodati Dinamo. Hvala.
Idemo na drugu raspravu, Klub zastupnika Neovisni za Hrvatsku, poštovani kolega Željko Glasnović.
Poštovane kolege, evo, odgoj i obrazovanje nije isto odgoj i obrazovanje, možete imati intelekt kao Einstein, a um kao moralna nakaza, nije to isto. I tako je sa odgojem i obrazovanjem, nije ista stvar. Kako je počela ova nova kulturna revolucija, seksualna revolucija, spomenuo sam prije nekoliko dana frankfurtsku školu sociologije i uzrok svih naših problema danas leži u toj organizaciji koja je formirana nakon boljševičke revolucije, kad su vidjeli boljševički sotonisti da neće uspjeti revolucija, propala je u Poljskoj, Mađarskoj, Njemačkoj, onda su stvorili jednu grupu intelektualaca a jedan od utemeljitelja te organizacije zvao se William Mustenberg, ovo je rekao toliko ćemo korumpirati zapad da će smrditi, to znači narušavat će zemlje iznutra i to se događa danas, to kulturno zagađenje i ja bi rekao to znanstveno poganstvo koje je utemeljeno na destruktivnoj ideologiji, na panseksualizmu, na onim pseudofrojdovskim temeljima koji nema nikakvih znanstvenih temelja. To se nastavilo '60-ih godina, znamo Woodstock, sex, drugs and rock'n'roll , došao je AIDS, sida, heroin i šta imamo danas? Imamo danas recimo Deklaraciju o seksualnim pravima. Prva deklaracija potpisana je na 14. svjetski seksološki kongres, prihvaćen u Hong Kongu, '99. godine. 17. svjetski seksološki kongres ratificiran u Montrealu, u srpnju 2005. godine. Danas se to nastavlja, ta destruktivna ideologija, evo čitat ću vam samo članak 4. i 10. iz te deklaracije. Pravo na seksualnu jednakost odnosi se na slobodu od svih vrsta diskriminacije bez obzira na spol, rod, seksualnu orijentaciju, dob, rasu, društvenu klasu, vjeru te fizičku ili emocionalnu različitost. Dob, šta to znači dob? Djeca se već u Kanadi od 5, 6 godina počne seksualizacija te djece. Vi ako kažete da se djevojčica, a dečko ste, roditelji ni nemaju prava ni odgajati svoju djecu. Sad je u Kanadi ukinut termin otac i majka. To dolazi ovdje. Sjećamo se Štulhofera i drugih karaktera, to otvara vrata za pedofile i druge stvari. Šta se događa? Evo, umrežene su te udruge koje rade, rovare protiv hrvatske države, samo ću neka pročitati, tu su. Europska transrodna mreža međunarodna lezbijska i gay asocijacija, građanska koalicija Stop rizičnom spolnom odgoju, naravno Platforma 112, tko to plaća sve, plaćaju naši porezni, REKOM, komisija regionalna za utvrđivanje činjenica o ratu. Neko drugi nama piše ratnu povijest. Evo, trans mreža Balkan itd. Tko su donatori? Europska unija, Ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Vlade RH, grad Zagreb, gradski ured za socijalnu zaštitu, osobe s invaliditetom, Ministarstvo socijalne politike itd. Evo. Mi plaćamo da sebi vršimo lagano samoubojstvo. Spomenut ću samo nakon jedne one gay-parade u Zagrebu koju je ponosno vodio Šime Lučin, nakon te parade dijelili su se i priručnici koji je financiralo, financirali su taj priručnik za analni seks, Udruga branitelja grada Zagreba, o čemu mi govorimo? Ovako, rekao je davno jedan filozof ako čovjek dobrovoljno postane ovca, naći jednoga vuka koji će ga pojesti. To sve nama dolazi. Ako se ne probudimo. Moramo se riješiti najvećeg grijeha ovoga stoljeća i vremena, a to je ravnodušnost i to je destruktivna ravnodušnost jer mi smo dozvolili već da nam jugokomunisti vode državu, da nam povijest piše srpska pravoslavna crkva i šta imamo tražiti više. I sad, ovu ideologiju, ... [[Govornik se ne razumije.]] i evo nas sada do Istanbulske konvencije. Pitajte se vi kad ćete glasati za tu Konvenciju što to donosi ovdje. Ukucajte na Internet, ovo ukucajte: Gay parade plus kids. Vidjet ćete što se događa, to dolazi ovdje. Dolazi novi totalitarizam koji je opasniji od onih bivših.
Idemo na treću raspravu. Poštovani kolega Gordan Maras, Klub zastupnik SDP-a.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Danas ovdje želimo upozoriti na jednu stvar i dati podršku zagrepčanima i zagrepčankama u tome da sačuvaju nešto što je vrijednost grada Zagreba, što je u korijenu grada Zagreba, u genima grada Zagreba, a to je Zagrebački nogometni klub Dinamo za koji većina ljudi, velika većina ljudi u gradu Zagrebu kada se rodi, ljudi kažu da im odmah počne teći plava krv venama i sa te strane moramo upozoriti ovdje sve odgovorne, a pogotovo tražiti od gradske skupštine i gradonačelnika grada Zagreba da zaustavi prodaju kluba jednoj osobi koja taj klub na neki način iskorištava već godinama i ja bih rekao desetljećima. Kao što znate, sukladno Zakonu o sportu, privatizacija je pokrenuta. Grad Zagreb može odlučiti što će napraviti, može se u nju uključiti, a i ne mora se uključiti. Mi ovdje upozoravamo na mogućnost koja je vrlo vjerojatna, s obzirom na bliske, ja bih rekao bratske odnose između gospodina Mamića i gospodina Bandića, da je moguće da će Milan Bandić prepustiti mogućnost da Mamić i to društvo koje sjedi u Dinamu, koje bira samo sebe, jedni biraju upravu, drugi biraju skupštinu, znači tih 50-ak ljudi koji biraju sami sebe, da na kraju preuzmu vrijednost koja je, rekao sam, ugrađena u grad Zagreb, odnosno korijene grada Zagreba. Sa te strane, to je nešto prevrijedno i to se ne smije dopustiti i ja ovdje upozoravam Milana Bandića, upozoravam gradsku skupštinu, ukoliko se to desi, da će mnogi u Zagrebu, ne mnogi, nego vrlo vjerojatno velika većina zagrepčana i zagrepčanki protiv toga dignuti ne samo glas, nego će se tome otvoreno i suprotstaviti. Sa druge strane, dajemo potporu Udruzi navijača koja je danas pokrenula akciju i dijelila letke pred Gradskom skupštinom, dajemo podršku svima onima koji žele da Dinamo ostane od ljudi. Znači, da to ostane klub navijača, klub onih koji za njega navijaju i koji ga vole i da se napravi model po kojem bi Dinamo funkcionirao na isti način kao što funkcioniraju i najveći svjetski klubovi. Da navijači koji plaćaju ili godišnju kartu, ili članstvo u Klubu navijača mogu birati tko će taj klub voditi. Ako može Barcelona, ukoliko može Real Madrid, ne vidimo zašto ne može Dinamo. Ono što nas plaši je to da bez obzira što neki deklarativno nisu za ovo vodstvo u Dinamu, vezano za političke stranke, ipak je Zdravko Mamić prst i nokat dugi niz godina sa HDZ-om i ako se sjećate scena gdje je on vrlo ponosno iskakao iz publike na općim saborima HDZ-a, gdje je donirao HDZ i bio vjeran i vrlo dobar prijatelj sa gospođom Kolindom Grabar-Kitarović. Znači, Zdravko Mamić ima podršku HDZ-a i to je ono što ovdje također moramo upozoriti. To se ne smije dopustiti, rekao sam, Dinamo je zagrebački, Dinamo je od svih građana i ne samo od Zagreba, Dinamo je hrvatski. Velika većina ljudi kroz cijelu RH navija za taj klub i ja mislim da ne smijemo dozvoliti da jedna osoba na kraju se dočepa vlasništva nad tim klubom, pogotovo zato što je ta osoba pod velikim sumnjama za kriminal koje pratimo iz dana u dan. Nešto što je društveno, nešto što se kao vrijednost gradilo godinama, za što smo emotivno vezani većina nas koji živimo u Zagrebu, pamtimo utakmice, pamtimo te trenutke kao nešto posebno u našim životima, ne želimo da se izgubi i da ode jednom čovjeku koji sad to želi privatizirati. I zato još jednom poruka Bandiću i Gradskoj skupštini, [[Upadica Jandroković: Vrijeme, hvala vam.]] odgovorni ste to zaustaviti. Hvala lijepo.
Idemo na 4. raspravu, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče Sabora. Uzeo sam ovu stanku, kako bi progovorio o štrajku u dalekovodu, koji traje već nekih 7 dana a koji je pod medijskim cenzurom, odnosno, dovoljno informacija nije otišlo u javnost. Prije svega, na početku ove stanke, pozvao bi povjerenika, posebnog Vladinog povjerenika za Agrokor Fabrisa Peruška, da se očituje o štrajku u Dalekovodu. Zašto? Zato što je vlasnik Dalekovoda upravo Agrokor. Dakle, upravo tako, Dalekovod proizvodnja d.o.o. sve vlasničke udjele ima Dalekovod d.d. dioničko društvo, a 60% dionica dioničkog društva Dalekovod d.d. drži konsolidator, koji je dio Agrokor koncerna i gdje je na trgovačkom sudu upisan izvanredni povjerenik Peruško, a nekada gospodin Ramljak. Slučajno ili ne, sjedište Dalekovoda d.d. je u ulici Marijana Čavića 4 a Agrokora Marijana Čavića broj 1. odnosno, obrnuto. Kao što sam rekao, situacija u Dalekovodu nije dobra. Već 2010. g. radnici su morali pristati na smanjenje plaće od 30% a sada se traži od njih da pristanu još na toliko smanjenja. Neizvjesna je budućnost 580 radnika koji rade za Dalekovod proizvodnju, ovih dana se popisuju strojevi, radnici sa 4,5 5 tisuća kuna žele staviti na 3 do 3,5 tisuće kuna. Ugrožen je ogroman ključan posao sa Norvežanima. A jedan od većih problema je i odlazak polagano radnika u Norvešku, dakle, gdje je njihov posao cijenjen, gdje su nam mnogo veće plaće naravno, a ako dođe do smanjenja za nekakvih 30% za svega 3000 kn, kako će onda te obitelji preživjeti. Ostaje im opet jedino Norveška. Međutim, mi svi znamo da gdje klijentizam prođe da tu trava ne raste, pa tako je zadnjih dana gospodin Goran Kolak iz HDZ-a došao po nekakvom zadatku, možda od gospođe predsjednice Kolinde Grabar Kitarovića, možda premjera Plenokovića, a možda i samoga gospodina Fabrisa Peruška koji je morao znati tko se instalira u upravu poduzeća čiji je on vlasnik, odnosno, koje direktno kontrolira. Znači sada smo u situaciji, da s jedne strane premjer stavlja gospodina Peruška, a s druge strane gospodina Perušku stavlja HDZ-ovca gospodina Kolaka, na plaću od 75000 kn, gospodin Kolak inače ima zavidnu biografiju, pa je tako vlasnik konzultantske firme Komitijum, član savjetničkog tima ministra obrane Damira Krstičevića za nabavu borbenih aviona o kojima toliko govorimo. Član vijeća za domovinsku sigurnost predsjednice, za vrijeme dok je Krstićević bio zamjenik načelnika glavnoga stožer, gospodin Kolak je bio njegov provedbeni časnik, za vrijeme gospodina Berislava Rončevića, gospodin Kolak, postaje šef kabineta istoga, nakon toga radi u King ICT, isto povezan sa gospodinom Krstičevićem, tu je onda Megatrebnd Doking jedno vrijeme, da bi se na kraju opet vratio, te je jedno od zadnjih postaja, znači tajnik stranačkog HDZ-ova, stranačkog Odbora za nacionalnu sigurnost na kojem je čelu također bio gospodin Krstičević. Pa pitam gospodina Krstičevića ovom prilikom, je li on ministar ili je on biznismen? Klijentizam u Hrvatskoj, vidimo je razvijen, on se širi. Ne samo da su ugrožena obitelji ovih radnika, i njihove egzistencija, nego je ugrožena nacionalna sigurnost. Dovoljno je da dođe jedan ledeni val iz Sibira a vidjeli smo takve valove, da polovi stotine stupova Dalekovoda, prijenosnog sustava, tko će to sanirati? HEP nema te kapacitete. Tu ovisimo o Dalekovodu, jedinoj firmi u Hrvatskoj koja se time bavi. S jedne se ugrožava nacionalna sigurnost, stabilnost energetskog sustava, s druge strane, ministar Krstičević predlaže ovdje strategiju i na sva zvona govori o nekakvoj nacionalnoj sigurnosti i nacionalnim interesima. Pa tako tražim s ovoga mjesta, kolegice i kolege, a tražiti ću i na pismenom od gospodina Fabrisa Peruška da se očituje što se to događa u Dalekovodu, je li znao, odnosno, morao je znati, tko sve instalira upravu poduzeća kojemu je on direktor a tko je vlasnik. Je li bilo izvlačenje novca iz Dalekovoda za potrebe Agrokora? Kakva je njegova uloga u cijelom ovom procesu, također, tražiti ću pismeno od financijske inspekcije da skoči malo do Dalekovoda, da ispita cijelu ovu situaciju. Hvala.
Idemo na zadnju raspravu, poštovani kolega Silvano Hrelja, u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. Nakon tematske sjednice Odbora za rad, mirovinski sustav, socijalno partnerstvo, održane u utorak, ne postoji više ni jedna nepoznanica oko mogućnosti ugradnje liftova u višekatne stambene zgrade u RH, gdje ima otprilike 16800 ulaza sa P plus 3 koji nemaju dizala i gdje se ljudi, otprilike više ili manje muče sa silascima, odnosno, uzlascima na treći, četvrti, pa, možete zamisliti i 8 kat. Vidjeli smo na tematskoj jedan primjer u Zelenom dolu 2 gdje su sami se stanari organizirali i ugradnja dizela koja je definitivno olakšana novim pravilnicima o građenju košta 440000 kn, podijeljeno na stanare, njima dođe svaki mjesec 500 kn na 15 g. ili rata kredita 3000 otprilike 3300 kn mjesečno za otplatu ugradnje dizela. Mi imamo s druge strane mogućnost i upaljene su sve zelene lampice da se to može financirati u iznosu od 80-85% iz sredstava EU. Ne možete okrivljavati prošlu vladu, jer su lampice upaljene ove g. Zadnja poruka Europske komisije je, mora Vlada u suradnji sa lokalnom samoupravom formalizirati svoj zahtjev, što znači da Vlada u suradnji sa lokalnom samoupravom mora saznati potrebe i definirati prioritete. Posao u cjelini vrijedi 538 milijuna eura, u cjelini. Ne mora se odmah u ovom operativnom programu konkurentnosti i kohezije kroz njegov rebalans rezervirat sva ta sredstva. Ali ljudi, počnimo to rješavati a to je moguće. Krenimo sa 200, 250 milijuna eura, rezerviramo, a to je moguće do konca ove godine. Naime, do konca ove godine može se dati rebalans operativnog programa. Ali ja se bojim nečeg drugoga, da će naša ministarstva koja su rezervirala sredstva u operativnom programu, da rađe neće promijeniti i odustati od nekih projekata za koje nisu sigurni da će ih realizirati, dakle rađe će to držati nego odustati od sredstava i otvoriti novu nišu. Jer svatko se pravi kako sam ja vidio na ovom odboru, da i nada se da će upravo on imati toliko projekata da cijelu cifru koja je rezervirana za operativni program od 2014. do 2020., da će ih upravo oni izvršiti, a neće. I oni znaju da neće. Na Ministarstvu za europske fondove i regionalni razvoj je da koordinira te ljude i da kaže, aha ovo ministarstvo će biti nositelj. Najprilagođenije ministarstvo je ministarstvo koje je potrošilo svoj iznos kroz energetsku obnovu i ugradnju liftova u zgrade. Tu se ne može više ništa jer je taj novac sav potrošen. Dakle, ako ne znaju drugi, onda nek' daju njima, ne navijam ni za koga. Neka nastave sa ugradnjom sada dizala, jer ako to naprave, ako naprave rebalans onda mi možemo slobodno po mojoj procjeni barem dvije tisuće dizala ugraditi do 2020. Ako ne učinimo ovaj rebalans i realociramo sredstva na ovaj program sa onih koji se neće realizirati, onda nećemo ništa napraviti do 2023. godine. To nije pitanje samo osoba sa invaliditetom koje sigurno 50 000 je blokirano na trećem, četvrtkom, petom katu vrlo ograničenog kretanja. To je standard življenja, to je kvaliteta života u višekatnim stambenim zgradama. I apeliram na hrvatsku Vladu da ozbiljno razmisli o toj mogućnosti da ne propušta ove šanse. Zamislite 440 000 ili samo platiti 20% od toga sa nekim kreditom. Koja je to razlika i koja nam se mogućnost ukazuje. Hvala lijepa.
Hvala vam svima koji ste sudjelovali u raspravi.
Kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući, u ime Kluba Mosta tražim stanku od 10 minuta, jer je danas obilježavamo Svjetski dan voda i u cilju skretanja pozornosti na izuzetno važnost vodnih resursa u RH. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Još netko? Određujem stanku do 12,20 sati. Hvala. STANKA U 12,05 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,20 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. U ime Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista stanku je zatražio poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege. Danas se obilježava u cijelom svijetu 22. ožujka Svjetski dan voda i želim s ove govornice još jednom ukazati na resurs koji će biti u 21. ključni resursi, a to su vode. Kao što znamo taj vrlo bitan resurs voda, bez njega nema života na zemlji, a u mnogim zemljama na svijetu i dvije trećine stanovništva nemaju dostupnost pitke vode. Prve važne smjernice o važnosti pitke vode su bile još donijete 1987. godine u Argentini na Konvenciji UN-a, a 1993. u Brazilu je donešena odluka o važnosti vode tj. da se obilježava Svjetski dan voda. Hrvatska ima najviše resursa pitke vode u Europi, a zbog globalnog porasta stanovništva, a samim tim potreba vode će u budućnosti predstavljati i najveći resurs. Predviđa se da će do 2050. godine globalno potraživanje za vodom narasti čak za 40%, a naravno da će se povećati i broj stanovništva i moramo znati da svaki dan u svijetu zbog nedostatka pitke vode umire prosječno 187 djece, o koliko bitnoj temi govori dnevno 187 djece zbog nedostatka vode. A moramo znati da gotovo trećina stanovništva nema pristup čistoj vodi, a najveći problem je naravno u Africi. Evo ja bih sada malo o Hrvatskoj koja kao što sam kazao po stanovniku ima … resursi i prosjekom 20 po stanovniku 27.330 metara kubičnih šta nas pokaziva da smo perspektivni po ovome resursu i da smo prvi u Europi. Ali je činjenica koliku brigu vodimo poglavito po pitanju otpadnih voda, pa ću nabrojiti ono što smo upozoravali i što su ljudi upozoravali s terena, to je Nacionalni park Plitvice gdje otpadne vode komplet Plitvičkih jezera, Nacionalnog parka prirode utječu u podzemlje bez ikakvih zaštita, bez ikakvih filtera, bez bioloških, fizioloških i kemijskih obrađenih otpadnih voda. Kada govorimo o najvećem potencijalu tj. gdje imamo najviše vode to je od Krke, pa sve do Neretve u tom predjelu također su pokušaji i nasrtaji na te resurse naše prirodne vode i značaj vode govori nam koliko smo neozbiljni da je vlada 2014. godine na sjednici o koncesiji izvora Cetine raspravljala ravno 37 sekundi i dala je u koncesiju stranoj tvrtki za vodu izvor Cetine, dala je za koncesiju za 200 kuna dnevno, što znači 5, 6 tisuća kuna mjesečno, jedan OPG sa nekoliko prosječan OPG potroši toliko vode mjesečno. Imamo problem otpadnih voda u brojnim velikim gradovima gdje jednostavno nemamo također nikakve filtere, nemamo nikakve znači jednostavno ni fiziološke, ni biološke, ni kemijske, gdje sve utječe u rijeke. Zbog toga upozoravam dnevno umire 173 djece, zbog toga što nemaju pitku vodu u prosjeku. Povećat će se potražnja za 55% do 2050. za vodom, to je resurs koji imamo i koji moramo čuvati. Do sada to ne radimo, moramo svi na tome raditi jel samo kada pogledamo, još ću jedanput reć, Plitvička jezera pokušaj nasrtaja TE Peruća na rijeku Cetinu gdje je također pitki bazen, najveći pitki bazen vode u RH, govorimo da se ne odnosimo dobro prema tome resursu koji će biti ključni resurs 21. stoljeće. Evo na današnji dan kada se obilježava Svjetski dan voda zajedno svi progovorimo i zaštitimo najveći resurs, a to su vode, a to je Hrvatska ima i ona je perspektivna po tom pitanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Miri Bulju.
Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom, ali prije toga samo jedna obavijest. Dozvolite mi da utvrdim da je sukladno članku 125. stavku 3. poslovnika Hrvatskog sabora u dnevni red sedme sjednice uvrštena točka: Prijedlog za pokretanje pitanja povjerenja Martini Dalić, podpredsjednici Vlade i ministrici gospodarstva u Vladi Republike Hrvatske, koje je podnijelo 37 zastupnica i zastupnika u Hrvatskom saboru. Dakle, ta točka se automatizmom uvrštava u dnevni red. Današnja prva točka je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti, drugo čitanje, P.Z.E. br. 225. No prije toga, vidio sam kolega Sladoljev prvi pa kolega Glasnović pa kolega Maras. Replika ili? … [[Upadica se ne čuje.]] Pa kolega Vilibor Sinčić. Izvolite. Mi se sada vraćamo na dnevni red - Konačni prijedlog zakona o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti, drugo čitanje, P.Z.E br. 225. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, a amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molio bih sada predlagatelja da da dodatno obrazloženje prijedloga. Sa nama je poštovani Matko Glunčić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti i obrazovanja. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Znači pred nama je Konačni prijedlog zakona o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti. Ovim zakonom, cilj u stvari ovog zakona je ojačati mehanizme za poticanje inovacijskih i drugih aktivnosti usmjerenih na razvoj poslovanja poduzeća. Također cilj zakona je osigurati pravedno tržišno natjecanje i uspostavljanje jasnijeg i ujednačenijeg pravnog okvira za zaštitu znanja i iskustva i drugih informacija koja nastaju ulaganjem poduzeća u razvoj svog poslovanja, a koji imaju komercijalnu vrijednost iz razloga što nisu široko dostupna krugovima koji se bave ovom vrstom informacija. Ovim prijedlogom zakona, ujedno se zakonodavstvo RH usklađuje sa Direktivom 2016/943 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. godine, o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustva, te poslovnih informacija od nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja. To je doslovni prijevod same direktive koja obvezuje države članice EU da donesu odgovarajuće propise kojima se ona prenosi u nacionalno zakonodavstvo do 9. lipnja 2018. godine. U odnosu na prijedlog ovog zakona prihvaćen u prvom čitanju u Hrvatskom saboru u prosincu 2017. godine konačni prijedlog zakona je sadržajno, jezično i nomotehnički dorađen sukladno prijedlozima prvo Odbora za zakonodavstvo, zatim Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, te primjedbama istaknuti na plenarnoj sjednici Hrvatskog sabora. Najistaknutija izmjena odnosi se na sam naziv zakona koji je u prijedlogu zakona glasio Zakon o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustava, te poslovnih informacija. Jasno vam je da ovaj pojam neotkrivenih znanja bio poprilično dvojben i zbog toga smo uveli novi naziv koji sad glasi Zakon o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti, jer ovo što smo, prošli naziv je bio u principu doslovni prijevod direktive na hrvatski jezik. Očekujemo da će s izmijenjenim nazivom postići veća jasnoća u odnosu na predmet zakona sukladno primjedbama iznesenim u prvom čitanju. Također je u pogledu primjedbe o potrebi preispitivanja odredbe članka 18. koja se ticala oduzimanja nekretnine u vlasništvu protivnika osiguranja izraz oduzimanje nekretnine zamijenjen je primjerenijim izrazom zapljena nekretnine pri čemu se ističe da se predmetnom odredbom prenose određene odredbe direktive pa riječ je o samom zakonu. Dakle, konačnim prijedlogom zakona utvrđuju se pravila o građansko-pravnoj zaštiti od neovlaštenog pribavljanja, korištenja, davanja neotkrivenih znanja i iskustava, te poslovnih informacija koje predstavljaju poslovnu tajnu u smislu gospodarske ili trgovačke tajne, odnosno stručne tajne. Slijedom toga poslovnu tajnu u smislu predmetne direktive i ovog samog prijedloga zakona smatraju one informacije koje prvo nisu opće poznate ili lako dostupne osobama iz krugova koji se uobičajeno bave tom vrstom informacija. Drugo, imaju komercijalnu vrijednost baš zato što su tajne. I treće na koje je strana koja ih posjeduje primijenila odgovarajuće razumne postupke kako bi ih očuvala tajnima. U prvom dijelu zakona određuje se što se smatra zakonitima, a što nezakonitim pribavljanjem korištenje i otkrivanje poslovnih tajni. Prijedlogom zakona propisane su određene iznimke u kojima sud odbacuje zahtjev za provođenje mjera, postupaka i pravnih sredstava iz prijedloga zakona. TE iznimke mogu biti npr. da je poslovna tajna korištena i otkrivena radi ostvarivanja pravna na slobodu i izražavanja misli, prava na pristup informacijama itd. Drugi dio zakona sadrži potrebne odredbe o ostvarivanju građansko pravne zaštite predmetne poslovne tajne. Tako se u ovom dijelu zakona uređuju pravila o očuvanju povjerljivosti poslovnih tajni tijekom sudskog postupka, kao i pravila o pribavljanju dokaza tijekom parničnog postupka, određuje se tko je ovlašteni postaviti zahtjev u postupku za zaštitu poslovne tajne te koji se zahtjevi mogu postaviti. Nadalje, ovim zakonom se uređuje postupanje po privremenim mjerama koje se mogu odrediti zbog nezakonitog pribavljanja korištenja i otkrivanja poslovne tajne kao i odredbe o hitnosti postupanja i predviđenih novčanim kaznama za slučaj povrede pojedinih mjera donesenim temeljem ovoga zakona. Navedenim odredbama nastoji se u najvećoj mjeri osigurati da se tijekom sudskog postupka očuva povjerljivost odnosno tajnost predmetne poslovne tajne odnosno da ista bude dostupna što užem krugu osoba uz uvažavanje načela ravnopravnosti stranaka u postupu te da se oštećenoj stranci što žurnije osigura ostvarivanje građansko pravne zaštite što je od ključne važnosti u ovoj vrsti postupaka. Na samom kraju, zaključno, očekuje se da će donošenje predloženog zakona pridonijeti smanjenju rizika od neovlaštenog pribavljanja rezultata istraživanja razvoja, znanja, iskustva te ostalih vrijednih podataka s kojima se suočavaju posebno inovacijska poduzeća, istraživačke organizacije budući da se njima predviđaju odgovarajući pravni mehanizmi zaštite protiv toga. Također se očekuje da će veća pravna sigurnost u ovom području pravne zaštite imati pozitivne učinke na funkcioniranje tržišta, osobito tržišta EU budući da će usklađeni jasni pravni okvir na razini EU doprinijeti slobodnijoj prekograničnoj inovacijskoj aktivnosti osobito malih i srednjih poduzeća. Zahvaljujem. Samo još na kraju bi napomenuo da smo prihvatili amandman koji je došao od Odbora za zakonodavstvo i koji se ticao članka 18. i 20. i sada je u tom članku 18. stavku 8. i članku 20. stavku 6. riječ 20 radnih odnosno i riječ ovisno o tome koji rok kasnije ističe se brišu po tom amandmanu. Zahvaljujem.
Hvala državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika Most-a nezavisnih lista poštovani kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče. Kolegice i kolege. Ovaj zakon je naravno važan ne zbog toga što volimo reći za većinu zakona koje donosimo, naravno da je svaki zakon važan, ali važan je sa stajališta kao što je državni tajnik rekao i pravne zaštite poslovnih subjekata koji posluju i koji koriste ovaj model poslovne tajne kao zaštite kompetitivnosti na tržištu, već je on značajan sam po sebi i za razvoj hrvatskog gospodarstva. Mi inače ono što možda, evo sada ću samo za uvod reći, naravno važno je sada reći na početku, podržat ćemo ovaj prijedlog zakona kao klub jer je on nužan, on je nužan za implementacije, Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća 943/2016 dakle mi ćemo ga podržat, ali ovaj prijedlog zakona je važan sa stajališta razvoja gospodarstva jer u Hrvatskoj se događa jedan, ja bih ga tako nazvao paradoks, kasnije ću te podatke iščitati, velika poduzeća prednjače u inovacijama, kada kažemo velika to su iznad 250 zaposlenih. Međutim, ono što je u Hrvatskoj karakteristično da većinu velikih poduzeća zapravo čine javna ili državna poduzeća, a u njima zbog njihovog prirodnog položaja ili monopola je manja razina inovativnih aktivnosti. Tu je malo jedan paradoks, doduše istraživanja koja je vršio Ured EU za intelektualno vlasništvo nisam siguran, nisu nabrojane koje su to u poduzeća u Hrvatskoj obuhvaćena analizom. Ali idemo po redu. Prije nego što je Direktiva 2016. donešena pristupilo je ovo istraživanje jer kod svih prikupljanja podataka važno je podatke osim prikupiti važno ih je i sistematizirati, analizirati i pravilno interpretirati. Pa tako je i ovo istraživanje prethodilo toj uredbi i koju mi danas uključujemo u naše zakonodavstvo. Analiza koja je prethodila samoj uredbi donijela je sljedeće zaključke koji su vidljivi iz analize, inovativna poduzeća često upotrebljavaju i patentne i poslovne tajne kako bi zaštitila svoje inovacije. Upotreba poslovnih tajni za zaštitu inovacija veća je od upotrebe patenata za većinu vrsta poduzeća u većini gospodarskih sektora i u svim državama članicama. Ovo nije čudno jer poslovna tajna za razliku od inovacije ne traži ili ne iziskuje određene materijalne troškove koji su potrebni prilikom zaštite patentom. I poslovne tajne i patenti vjerojatno će se primjenjivati u poduzećima s internim istraživanjem i razvojem, visokim troškovima za inovacije te kada je inovacija nova na tržištu. Prednost se daje poslovnim tajnama kada je inovacija nova samo za poduzeća. Upotreba patenata samih ili u kombinaciji s poslovnim tajnama vjerojatnija je kada je inovativni proizvod roba, a ne u sluga. Upotreba poslovnih tajni često bez patenata vjerojatnija je za inovacije postupaka i za inovacije o uslugama. Upotreba poslovnih tajni samih ili u kombinaciji sa patentima vjerojatnija je za održavanje ili povećanje konkurentnosti inovacija u poduzećima koja se bave praksama otvorenih inovacija poput suradnje u istraživanju, posebice s udaljenim ne europskim partnerima. I 7. točka na tržištima s jakom cjenovnom konkurencijom postoje sklonost davanju prednosti poslovnim tajnima u odnosu na patente na tržištima s jakom konkurencijom o kvaliteti postoji sklonost upotrebe i poslovnih tajni i patenata. Ova je povezanost o prethodno navedenim petim zaključkom. Jaka cjenovna konkurencija tipična je za robna tržišta gdje su mogućnosti za diferencijaciju proizvoda inovaciju male, a marže se mogu povećati upravljanjem troškovima i inovacijama postupaka. Da pokušam ovo sam interpretirati onim što sam zaključio, ako želite povećat konkurentnost poduzeća, možete to učiniti tako da krenete s inovacijama. Inovirati možete proizvod ili poslovni proces. Ako idete sa inovacijom proizvoda, to iziskuje određene troškove, vrijeme i na kraju, ovdje je definirano, tamo gdje postoje tržište razvijeno, gdje postoji puno različitih proizvoda te vrste, teško je zapravo napraviti takvu inovaciju koja će biti značajan iskorak u konkurentnosti. U tom slučaju se pribjegava poslovnim procesima, inovacijama poslovnih procesa, dakle gdje bi se smanjivali troškovi proizvodnje i povećavala konkurentnost i u tom smislu i ove zakonske odredbe su jako bitne. Mi smo u RH suočeni sa situacijom da mnoga poduzeća su ili smanjivala ili su zapravo održavala nižu cijenu rada da bi bila konkurentna i upravo inovacije omogućuju povećanje plaća u RH, neće to napraviti propisivanje razine minimalne plaće, samo inovacije, poboljšanje konkurentnosti mogu povećati razinu plaća u RH i konkurentnost hrvatskog gospodarstva. Sada da ne pričamo napamet, ono što smo iz istraživanja zapravo, istraživanja koje je provodio Europski ured za zaštitu intelektualnog vlasništva i do kojih zaključaka su došli. Prije svega, kada govorimo o razlici između patenta i poslovne tajne ili poslovnog zapravo zaštite na taj način da se ne ide u patentiranje, već da se drži u tajnosti postupak, proces. Razlika je u tome da patent sadrži kodificiran ili munificiranu razinu zaštite u odnosu na poslovnu tajnu koja to nema. Tajna znanja ni kod jednog, ni kod drugog nisu vidljiva. Tzv. obrnuti inženjering kod patenta je zapravo vrlo rijedak, jer patentom upravo se štitimo od obrnutog inženjeringa, međutim kod poslovne tajne od toga se ne možemo zaštititi. Vrijeme koje možemo koristiti inovaciju za poboljšanje proizvodnje kod patenta je tek nakon gotove inovacije, nakon što je patent priznat možemo koristiti benefite, međutim kod poslovne tajne mi možemo ideju praktički primjenjivati u našoj proizvodnji. Patent je više okrenut prema proizvodu, a poslovna tajna može biti i prema proizvodu i prema procesu. Dužina zaštite kod patenta je 20 godina, a kod poslovne tajne nema ograničenja. Patent, već je spomenuto, postoji, ajmo nazvati to visoki troškovi do uspostave patenta, a kod poslovne tajne vam postoje visoki troškovi zapravo čuvanja tajne, svih onih postupaka koje morate u poduzeću uspostaviti da bi kontrolirali i čuvali poslovnu tajnu. I ono što je glavna zapravo sad intencija zakona, što je u ovoj analizi vidljivo, kada govorimo o EU, patent je priznat, poznat, a poslovna tajna nije i zato je došla ova direktiva i zato danas dolazi ovaj zakon. I ono što je malo sporno kod poslovnih tajni, za razliku od patenta, to je da vi morate staviti u ugovore o radu tzv. odredbe koje sprječavaju odavanje poslovne tajne. I onda se to malo kosi sa današnjim našim, našom situacijom koja nije dobra, to je znači odlazak radnika, migracije, gdje zapravo na taj način, sad je kako je to u koliziji sa radnim odnosom, kako vi možete zaštitit ako čovjek ode u drugo poduzeće da ne odnese tu poslovnu tajnu, naravno ovaj zakon to definira, ali na neki način da stavimo ograničenje pred ljude. I ajmo sad još na podatke, da ne budem previše ili da budem više konkretan. Znači Hrvatska, kad govorimo o tipovima inovacija, u proizvodima je ispod europskog prosjeka, znači 16,4% od promatranih poduzeća, njih je bilo 6953, 16,4% imaju inovacije u području proizvoda, a 19% u području procesa. Sve skupa 25%, znači četvrtina poduzeća od promatranih koriste inovacije i sada prema, ono što je za Hrvatsku sad specifično, 23,2%, ispod 250 zaposlenih i mislim da je 43 milijuna eura je uzet kao prihoda 'jel granica, a 68,3 velikih, znači puno, daleko veća, gotovo 3 puta je veća razina inovacija u velikim poduzećima. Najvjerojatnije je to povezano s troškovima, jer vi morate da bi uopće inovirali, vi morate stvoriti preduvjete. Zatim, kad govorimo o odnosu između pojedinih vrsta zaštite u Hrvatskoj, naravno ovdje kad govorimo o liderima koji imaju određene već, koji ne moraju se ni brinut da će netko ih, sustav njih ima oko 50% koji koriste inovacije, međutim poslovna tajna je u 40% slučajeva, 40,2 industrijski žig je 22,9%, patent je 14,2%, autorska prava 18,6% i registracija dizajna je 21,2%. To su znači podaci o pojedinim stupnjevima zaštite. I tablica koja nam pokazuje odnos između malih i velikih poduzeća u odnosu na poslovne tajne, u odnosu na patente. Kod poslovnih tajni je to velika razlika u korist velikih poduzeća, u Hrvatskoj 56,3% koriste, dok mala poduzeća 38,3 i kad pogledamo velika poduzeća, a definirano ovom analizom 250 zaposlenih, onda smo mi tu u rangu EU, prosjek, međutim kod malih znatno zaostajemo, a kad govorimo o patentima onda je tu približno situacija, mala 13,7%, a velika 18,6% Još jedanput sada da na kraju naglasim da nije ovo nikako jednostavna tema, u ovome ovisi puno društvenih pokazatelja, osim razine proizvodnje, prava samih poslovnik subjekata koja su ovim zakonom obuhvaćena i zaključak je sasvim siguran da je zakon dobro pripremljen i da ga treba donesti čim prije. Najljepša vam hvala.
Hvala i vama. Imamo jednog repliku poštovanog kolege Sokola, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] znači, pažljivo sam slušao vašu raspravu i jako mi je drago da ste istaknuli jednu bitnu temu a to je pitanje inovacija i slažem se s vašim zaključkom da možda smo ponekad previše skloni državnom administriranju, direktnom državnom miješanju u nekakve poslovne procese, subvencioniranju itd., a manje na ovo stvaranje nekakvog povoljnog poslovnog okruženja, reduciranja prepreke i omogućavanja poduzetnicima da sami zaštite svoja prava. I zato mislim da je ovaj zakon vrlo bitan jer nam on upravo olakšava i omogućava poduzetnicima i firmama da zaštite ono pravo koje im pravni sustav nudi definirano koja su to prava, kada su ona povrijeđena i olakšava im pravnu proceduru zaštite. I to je mislim dobro, mislim da nam više takvih zakona treba, znači olakšavanje poslovnih procesa a manje direktnog miješanja države. Međutim kod inovacija imate jedna problem koji ste dijelom i sami istaknuli, znači imate situaciju da velike firme pogotovo monopolisti, vrlo često nemaju interesa za ulaganje u inovacije, s druge strane male firme, mali poduzetnici jednostavno nemaju resursa za to jer njima treba neko vrijeme da pokrenu svoj biznis, vrlo često im fali kapitala i to je jedan od temeljnih problema našeg gospodarstva, znači nedostatak tog početnog, temeljnog kapitala za dalje i onda imamo tu taj problem. I za takve male firme nekad nije dovoljno im samo olakšati da ono što već imaju zaštite ili da dobiju neke olakšice, tako da mislim da tu treba kombinirati razne resurse, razne instrumente koji postoje, drago mi je da smo imali Zakon o državnim potporama za istraživačko-razvojne projekte u ovom Saboru koji je na tom tragu ali vjerujem da će se dalje nastaviti razmatrati i mehanizmi da se napravi taj inicijalni poticaj i pomoć start up-ovima, malim poduzećima sa dobrim poslovnim idejama kako bi osigurali taj početni kapital i mogli dalje razvijati proizvode i onda imati poslovne tajne koje će ih zaštititi.
Odgovor na repliku, kolega Žagar.
Hvala predsjedniče. Hvala kolega Sokol. Dakle, ono što se u praksi vidi, dva su problema i vi to dobro naglašavate. Kad govorimo o raznim patentima, onda u malim poduzećima imamo nisku razinu patenata, imamo i na kraju u velikim ali oni imaju jednu drugu prednost, oni mogu, kod njih se vidi taj napredak poslovnih tajni, znači oni su negdje razine europskog prosjeka ali šta to znači za mala poduzeća? Patent, da bi došli do patenta, iziskuje određena sredstva koja trebate imati, ne znam, evo ja zadnji put sam rekao, mislim da je to točan podatak, 20 000 kuna treba negdje da bi se uopće do došlo ovoga, to je sa onom zaštitom koja ide, sad ima dvije vrste različitih patenta, jel' je potpuni ili zaboravio sam naziv ovog drugoga. Dakle, treba, iziskuje sredstva malim poduzećima. E sad jedna druga opasnost koju vidim kod poslovne tajne zašto isto mala poduzeća ne bi pribjegavala, a vi ste na to sad možda u svojoj replici upozorili, to mi nije jasno, kako da mala poduzeća koja se odluče za poslovnu tajnu, kako će oni tražiti subvencije ili nekakvu pomoć jer poslovna tajna se ne može na taj način prikazati kao podloga za subvencije dok se recimo patent može i inovacija može. A evo tu su predstavnici ministarstva, možda postoji šansa da se nekakav poslovni proces prijavi, ali čim ga prijavljujete, već ga vi zapravo postavljate kao javan, jel', to je malo problem. Ono što je bitno malim poduzećima, obrtnicima, OPG-ima, moramo pomoći da sa što većom razinom inovacija krenu u ovu bitku za konkurentnost na tržištu. Hvala.
Idemo dalje s raspravo, sada je na redu Klub zastupnika HDZ-a poštovani kolega Tomislav Sokol.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolege zastupnici. Inovativna poduzeća izložena su u sve većoj mjeri nepoštenim praksama kojima je cilj neovlaštenom pribavljanje poslovnih tajni. Poput krađe, neovlaštenog umnožavanje, ekonomske špijunaže, kršenja zahtjeva o povjerljivosti. Postojeće okolnosti kao su globalizacija, veća eksternalizacija poslovanja, … [[Govornik se ne razumije.]] i nabavi lanci te rašireno korištenje informacijskih i komunikacijskih tehnologija pridonose povećanju rizika od takvih praksi. Neovlaštenim probavljanjem, korištenjem o odavanjem poslovne tajne ugrožava se sposobnost zakonskog nositelja poslovne tajne da iskoristi prednost prvog ponuđača korištenjem rezultata svojih inovativnih nastojanja. Bez učinkovitih i usporedivih pravnih sredstava za zaštitu poslovne tajne, umanjuju se poticaji za pokretanje inovacijskih prekograničnih aktivnosti na unutarnjem tržištu EU-a te se ne može iskoristiti potencijal poslovne tajne kao pokretača gospodarskog rasta i zapošljavanja o čemu smo već nešto i čuli. Stoga se obeshrabruju inovacije i kreativnost te se smanjuju ulaganja što utječe na neometano funkcioniranje unutarnjeg tržišta te smanjenje njegovog potencijala za generiranje rasta. Poslovna tajna spada u najčešće zaštite intelektualnog stvaralaštva inovacijskog znanja i iskustva koja poduzeća koriste, no istodobno je postojećim zakonodavnim okvirom ona najmanje zaštićena od svih drugih oblika intelektualnog vlasništva kada se neovlašteno pribavlja, koriste ili vode u treću stranu. Poslovne tajne su osobito važne malim i srednjim poduzećima koliko ih mogu iskoristiti te poduzećima koja tek započinju sa obavljanjem djelatnosti a velikog su značaja i za zaštitu ne tehnoloških inovacija. Poduzeća u sektoru usluga čiji je udio u BDP-u EU-a oko 70% prvenstveno se oslanja na poslovne tajne a manji na formalne oblike intelektualnog vlasništva koji su više zastupljeni u proizvodnom sektoru, znači govorimo prvenstveno o patentima. Poslovne tajne prepoznaju se kao jednako važan instrument zaštite ulaganja u razvoj poslovanja kao i konvencionalna prava intelektualnog vlasništva te je potrebno osigurati ujednačenu zaštitu od njihovog nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja na razini cijele EU. S tim ciljem je donesena spomenuta Direktiva 2016/943 o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustava te poslovnih informacija od nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja. Ono što je bitno da se ovom direktivom urešuje građansko pravna zaštita poslovne tajne s gospodarskom vrijednost koja je definirana kao oblik intelektualnog vlasništva. Pritom je bitno naglasiti da ovom direktivom na razini EU-a ne dolazi do unifikacije cijelog područja uređenja poslovnih tajni već samo građansko-pravne zaštite poslovne tajne s gospodarskom vrijednosti koja predstavlja oblik intelektualnog vlasništva znači prvenstveno se radi o definiranju koje mogućnosti imaju, znači, što spada u zakonito a što u nezakonito pribavljanje poslovne tajne i koja su pravna sredstva u građanskom postupku, parničnom postupku koja poduzeća, odnosno trgovačka društva mogu iskoristiti da bi ta prava zaštitila i da bi spriječila, odnosno da bi se sankcionirale takve povrede. U hrvatskom zakonodavstvu ne postoji sustavno uređenje pitanja zaštite poslovnih tajni od nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja. Znači, ono što mi imamo, s druge strane je niz propisa kojima se parcijalno uređuje zaštita poslovnih tajni i to u različitim aspektima, od kazneno-pravnog, zaštite tržišnog natjecanja pa do ovog građansko-pravnog dijela. Radi unapređenja nacionalnog pravnog okvira u ovom području, za usklađivanje propisa RH sa spomenutom direktivom, predlaže se donijeti ovaj Zakon koji novi propis koji regulira ovo područje. Znači, postoji više propisa koji parcijalno uređuju pitanje poslovne tajne, ja ih neću ulaziti u sve njih, ali ću naglasiti neke ključne momente koji se tiču i ovog Zakona. Znači, prema hrvatskim propisima koji parcijalno uređuju zaštitu poslovne tajne, ona se ne definira samo u smislu koji odgovara obliku intelektualnog vlasništva iz direktive …/Govornik govori engleski./… već mnogo šire i obuhvaća povjerljive poslovne informacije u širem smislu. Ovdje naglašavam da se radi usklađivanja s konačnim načinom uređivanja materije u direktivi ovaj Konačni prijedlog zakona odnosi isključivo na poslovne tajne s tržišnom vrijednosti. Znači, to je ovo što smo rekli. Znači, taj uži pojam, a ne ovaj širi koji dalje ostaje reguliran drugim hrvatskim zakonima koji to uređuju. Od postojećih zakona koji reguliraju pitanje zaštite poslovnih tajni spomenuo bih Zakon o obveznim odnosima, kao ključan zakon, krovni zakon koji uređuje područje obveznih odnosa, prvenstveno ugovora. U njegovom članku 19. st.3. zaštita poslovnih tajni uređuje se sa stavljanjem poslovne tajne pod prava osobnosti pravne osobe. Neovlaštenim odavanjem poslovne tajne, pravnoj osobi povrijeđeno je pravo osobnosti i ona može zahtijevati od suda ili drugog nadležnog tijela da poduzmu mjere u cilju zaštite njegovih prava. Znači, ono što je bitno je da je ova pravna zaštita vrlo ograničena. I ovdje je regulativa vrlo ograničena. Znači, zaštita je ograničena na poslovne tajne pravnih osoba i nisu uređena specifična pravna sredstva koja bi bila dostupna u slučaju nezakonitog pribavljanja i otkrivanja poslovnih tajni i postupaka naknade štete za takve povrede. Znači, Zakon o obveznim odnosima je tu vrlo štur u tom dijelu jer očito kada se donosilo se nije dovoljno uzelo u obzir ova problematika kao nešto što je recimo, dosta novo, ajmo reći u, i dosta je nova svijest o potrebi sustavnog uređivanja ove materije. Vezano uz postupke licenciranja, Zakonom o obveznim odnosima dodatno je propisano da ako predmet licencije čine nepatentirani izum, ili tajno znanje i iskustvo, stjecatelj licence je dužan čuvati ga u tajnosti. Dalje, Zakon o trgovini, koji je isto tako jedan bitan zakon u ovom dijelu, kaže da kao jednu od radnji koja se smatraju nepoštenim trgovanjem navodi protupravno pribavljanje poslovne tajne drugog trgovca ili bespravno iskorištavanje poslovne tajne drugog trgovca i u tom slučaju se može tražiti naknada štete u sudskom postupku. Znači, ovim Zakonom također nisu uređene specifične mjere, postupci i pravna sredstva koja bi bila dostupna u slučaju nezakonitog pribavljanja korištenja, ili otkrivanja poslovnih tajni. Znači, postoji, pored ovih navedenih koje sam naveo i dosta drugih poslovnim propisa, ali to stvarno sad neću ulaziti u detalje. O tome sam više govorio u raspravi kad je bilo prvo čitanje zakona. Znači, naglašavam da s ovim Konačnim prijedlogom zakona ne zadire u odredbe spomenutih propisa RH koji dalje ostaju na snazi, nastavljaju važiti. Njime se uređuje isključivo ovaj segment građansko-pravne zaštite poslovne tajne kao oblika intelektualnog vlasništva, koje poduzeća prepoznaju konvencionalne oblike prava intelektualnog vlasništva kao bitan navod za prvenstveno poslovnu konkurentnost gdje nažalost, RH još ima puno, puno prostora za napredak. Znači, bez prepričavanja sadržaja samo konačnog prijedloga o kojemu je već i državni tajnik dosta rekao, samo bi istaknuo neke njegove ključne elemente. Kao što je već spomenuto, što je izrazito bitno, propisana je definicija poslovne tajne, te je određeno što se smatra zakonitim pribavljanjem, korištenjem i otkrivanjem poslovnih tajni. Znači, ono što je bitno da se ovim Zakonom ne uspostavlja nikakvo isključivo pravo u pogledu poslovnih tajni, pa je stoga moguće neovisno otkriće istog znanja i iskustva ili informacija. Znači, može se dogoditi da netko znanje ili iskustvo budu istovremeno otkriveni u različitim pravnim osobama, pogotovo ako je riječ o nečemu što je na nižoj razini složenosti, poput nekog možda poslovnog procesa, a što recimo, nisu patenti gdje bi to bilo puno teže u praksi. Također, obrnuti inžinjering zakonito pribavljenog proizvoda, također se smatra zakonitim načinom pribavljanja informacija. Dalje, pribavljanje poslovne tajne u kontekstu ostvarivanja prava predstavnika radnika na informiranje, savjetovanje i sudjelovanje u skladu s poslovnim propisima RH i EU, smatra se zakonitim, kao i svako pribavljanje u skladu s dobrim poslovnim običajima ili kada je kao takvo zahtijevano ili dopušteno posebnim propisima RH ili stečevinama EU. Naravno, tu treba paziti kako će se u praksi definirati pojam dobrih poslovnih običaja jer tu naravno, postoji puno prostora za različite interpretacije i tu je jako bitna uloga sudova i nadležnih tijela koja će zakon primjenjivati. Dalje, osim pojma zakonitog pribavljanja od korištenja i otkrivanja poslovnih tajni, također se definira i pojam nezakonitog, što je naravno, od možda i ključnog značaja. Znači, izrekom se navodi, između ostalog, da se nezakonitim korištenjem poslovne tajne smatraju nuđenje i pružanje usluga pri kojima se koristi poslovna tajna. Znači, ne samo otkrivanje poslovne tajne, nego i njeno daljnje korištenje i zarađivanje na njoj. Znači, ta jedna šira definicija. Ono što je posebno bitno, da ne bi poslovne tajne isto bile mehanizam, njihova zaštita, mehanizam zaštite određenih kriminalnih radnji, propisane su iznimke kako se ne bi ograničila aktivnost zviždača i ostvarivanje prava radnika na otkrivanje svojim predstavnicima u skladu s posebnim propisima RH i pravnom stečevinom EU i radi zaštite drugih legitimnih interesa. To je izuzetno bitno da se ta zaštita poslovne tajne koja je ovih zakonom propisana ne bi koristila da se prikrivaju određeni nezakoniti postupci koji će ga naravno, uvijek imati. Također, istaknuo bih i pitanje i da se uređuje pitanje naknade štete zbog povrede poslovne tajne, što je u praksi vjerojatno jedna od najvažnijih stvari jer najteža stvar koju možete nekome napraviti, osim da ga stavite u zatvor, ako povrijedi zakon, je da ga udarite po džepu i tu je mehanizam naknade štete da se on zbilja primjenjuje, koji može dovesti do velikih financijskih problema za nekoga tko oda poslovnu tajnu je ja mislim, jedan jako dobar i efikasan mehanizam za zaštitu poslovne tajne. Znači, određuju se uvjeti koje sud mora uzeti u obzir prilikom određivanja visine naknade štete, te mogućnost da se umjesto određivanja visine naknade štete odredi šteta u visini iznosa naknade koja bi se u okolnostima slučaja mogla zahtijevati da je počinitelj povrede zatražio odobrenje za korištenje poslovne tajne. Od postupovnih odredbe naglasio bih da se propisuju zahtjevi koji se mogu postaviti u parnici radi zaštite poslovne tajne. Znači, taj dio je preciziran više nego što je to možda nekim odredbama Zakona o parničnom postupku, koji je opći zakon koji regulira građanski postupak. Također kako je navedeno, što je izuzetno bitno, zakonom je izričito propisano hitnost rješavanja postupaka zbog povrede poslovne tajne i određeni su konkretni rokovi. Mislim da je to izuzetno značajno, da na taj način novi postupci postanu jedan od prioriteta kod naših sudova. A naravno, ukoliko neki sud, sudac probije te rokove, to će se svakako odraziti na njihovo ocjenjivanje, mogućnost napredovanja i to je nešto što onda treba prirediti u okvirnim mjerilima za suce, znači ako se povrede ovakve odredbe zakona, mada za to već prostor postoji, ali moguće da se to propiše još možda konkretnije. Znači hitnost postupka, potrebno je odrediti i zbog sukladnosti s odredbom članka 3. druge Direktive 2004/48. Na kraju, pozdravljam obavljene nomotehničke terminološke prilagodbe, čiju potrebu su istaknuli nadležni odbori, ali i Klub HDZ-a. Znam da su imali dosta konstruktivnu raspravu, što je nažalost u Saboru dosta rijetko, zapravo, da se govori o problematici, a da se ne koristi rasprava za nekakve politikantske poene. Ovdje smo, ja mislim imali jednu vrlo konstruktivnu raspravu, pa vjerujem i nadam se da je ta rasprava pomogla da se predmet i materija zakona bolje definira, sam naziv zakona, ovaj dio oko ovrhe koji ste već istaknuli. Ja se nadam da će takvi konstruktivnih rasprava u Saboru biti što više i dalje. Dakle, da zaključim, smatramo da je ovaj zakon jako bitan za unaprijeđenije poslovne klime u RH mi kao Klub HDZ-a ćemo ga podržati. Hvala.
Hvala. Idemo sada na pojedinačnu raspravu, poštovana kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Moje poštovanje državnom tajniku gospodinu Glunčiću i njegovoj suradnici, kao predstavnicima predlagatelja. Evo, ja ću pokušati, dakle, u ovom ovoliko koliko mi vrijeme bude dozvolilo, na neki način, zapravo sažeti sve ovo što smo do sada rekli. Prije svega, dakle, kada govorimo o konačnom prijedlogu ovog zakona, potrebno je reći da zasada, dakle do donošenja ovoga zakona u hrvatskom zakonodavstvu zapravo ne postoji dakle, sustavno uređenje pitanja zaštita poslovnih tajni od nezakonitog pribavljanja korištenja i otkrivanja, nego je ova problematika do sada bila riješena kroz niz različitih propisa i zapravo smo dakle, na dijelu imali jednu parcijalnu, dakle, uređenje zaštite poslovnih tajni. I upravo, imam potrebnu naglasiti da je ovaj zakon, dakle ima 2 funkcije, prije svega donosi se između ostaloga i radi unaprijeđena nacionalnog zakonodavstva u ovom području, a onda jednako tako i radi usklađivanja propisa RH sa EU, odnosno, Direktivom 2016/943. Naravno, kao što je već i rečeno, dakle ovim zakonom se detaljno uređuju mjere protiv nezakonitog pribavljanja, uporabe i odavanje poslovnih tajnih i to onih koji imaju tržišnu vrijednost kao specifični oblik intelektualnog vlasništva, a jednako tako predviđa se i uvođenje mjera postupaka i različnih pravnih sredstava u okviru građanskog prava, upravo kako bi se zaštitili legitimni interesi nositelja poslovne tajne, kao oblika, specifičnog oblika, intelektualnog vlasništva. I pritom treba naglasiti da je i dalje, dakle, se kroz zakonsku regulativu pruža zaštita zviždačima koji s dobrim namjeravam otkrivaju poslovne tajne u svrhu zaštite općeg od općeg javnog interesa. I u tom smislu dakle, još jednom potrebno je naglasiti da se sadržaj zakona prvenstveno odnosi na uređivanje građansko pravne zaštite poslovne tajne, koja se ovim zakonom definira kao oblik intelektualnog vlasništva. A kada je u pitanju konačni prijedlog ovog zakona, nakon doista moram i ja reći, vrlo vrlo konstruktivne i afirmativne rasprave na svim mjerodavnim tijelima, prihvaćeni su prijedlozi vezani za izmjenu članaka, dakle, i da ih sada ne nabrajam i sve detaljno ne čitamo, ja ću ih samo probrojiti, 1, 3, 5, 8, 10, 14, 18, 19, 22, a evo amandmanom je kroz amandman su prihvaćene i izmjene u članku 20. Ono što imam potrebu posebno istaknuti, pohvaliti, a onda i zahvaliti predstavnicima predlagača, da su prihvaćeni prijedlozi kako pojedinačnih saborskih zastupnika i članova pojedinih odgovora, tako i odbora u cjelini. Prije svega, oni prijedlozi, koji su se odnosili na nedovoljnu jasnoću, naziva, prijedloga zakona, znamo da je u prvom čitanju zakon nosio naziv Zakon o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustava, te poslovnih informacija, koje je, tada smo svi konstatirali i drago mi je da je to prihvaćeno, dakle, zapravo bio doslovan prijevod, koji na prvi pogled je izazivao odmah, nedoumice i dvojbe u semantičkom smislu, značenja. I naravno ono što je jako bitno, da smo uspjeli postići jedan nakon konstruktivne rasprave, kompromis, da se naziv zakona prilagodi prije svega duhu hrvatskog jezika, a onda samim time, da se izbjegne bilo kakva mogućnost nedoumice i dvojbi od strane samih korisnika ovog zakona. Jer znademo da su svi zakoni koje donosimo, zapravo prvenstvena njihova namjena je poboljšanje prakse i uređenje ove problematike u praksi kako bi korisnici svi, prije svega bili zaštićeni u ovom području i u tom smislu, dakle, izričaj samog zakona koji evo u konačnom čitanju ima naziv Zaštita neotkrivenih znanja i iskustava, te poslovnih informacija, čini mi se primjereni i u duhu hrvatskog jezika. I u tom smislu, dakle, doista zahvaljujem predlagatelju na evo prihvaćanju da se prije svega odredbe ovog zakona riješe i poboljšaju u terminološkom smislu, a onda imamo tehničke dorade, na što je bilo ukazano na kraju krajeva i u plenarnoj raspravi na prošloj, kada je zakon bio u prvom čitanju i u tom smislu, vjerujem da će i ovaj zakon doprinijeti, prije svega, da se ova problematika umjesto parcijalnog pristupa kroz različite pravilnike riješi na ovaj jedan zaokruženi način i da se u dobroj vjeri i na jedan dobar način riješi prije svega građansko pravna zaštita poslovne tajne koja je definirana kao oblik intelektualnog vlasništva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike, ali prije toga ćemo pozdraviti učenice i učenike Trgovačke i komercijalne škole Davor Milas iz Osijeka i njihove profesore i nastavnike. Dobro nam došli. [[Pljesak]] Sada ćemo na replike, prva replika je poštovani kolega Sokol. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegice Bedeković, slažem se s vašom raspravom samo je jedan segment, spomenuli ste da nemamo sustavnu pravnu regulativu ovog područja. To je točno, ali bitno je za naglasiti da postoje već zakoni koji reguliraju istu stvar, ali ne specifičnu za poslovnu tajnu. Znači mi imamo Zakon o obveznim odnosima koji ima određene odredbe koje na nju primjenjuju i imamo Zakon o parničnom postupku koji regulira ovaj dio postupka pravne zaštite. Međutim ono što je bitno i što se ovim zakonom osigurava jedna razina više u toj pravnoj zaštiti odnosno ono što već imamo. I mislim da je to dobro i mislim da je to dobra politička poruka koja pokazuje da je jedan od prioriteta ove Vlade upravo to jačanje poslovnog okruženja i olakšavanje poduzetnicima da svoje potencijale ispune do kraja i da mogu realizirati i kroz poslovnu tajnu, kroz inovacije itd. maksimalno ojačati svoj položaj na tržištu. I mislim da je taj pristup ono što nam treba i nadam se da ćemo nastaviti u tom smjeru.
Odgovor kolegica Bedeković. Izvolite.
Pa evo kratko. Hvala vam lijepo što ste to još jednom naglasili i u tom smislu jesam govorila o tome da do donošenja ovog zakona doista imamo neke dijelove riješene, ali evo još po mom skromnom sudu riješeno na parcijalni način. I upravo baš i ovaj zakon je doprinos upravo unapređenju nacionalnog zakonodavstva i zaokruživanju ove problematike na jednoj višoj razini. Hvala.
Druga replika poštovani kolega Žagar. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Bedeković. Čestitam prvo na raspravi koja je još neke stvari dotaknula, međutim vi kao bivša dekanica visoke škole, možda smo to u raspravi zaboravili dotaknuti i u obrazloženju piše, uglavnom govorimo o poslovnom sektoru u poduzećima, međutim ovdje se spominju sveučilišta, istraživački laboratoriji, te pojedinačni izumitelji i stvaratelji koji koriste povjerljivost kao najpouzdaniji oblik prisvajanja. Dakle općenito u znanosti se odredbe ovog zakona mogu primijeniti, što je jako bitno i mislim da taj širi opseg onda ovome svemu dajemo. Međutim, jedna zamjerka, a to ću vama reći premda da čuju predstavnici ministarstva, zapravo ne znam u čijoj je nadležnosti. Europski ured unije za intelektualno vlasništvo je u istraživanju sproveo u suradnji s Centrom za europska ekonomska istraživanja u Meinheimu i gledajte to je jako dobro istraživanje, daje nam besplatne podatke. Ali šta se događa, uguglajte, tražite na internetu možete naći samo prvih pet stranica, izvršni sažetak preveden na hrvatski jezik. Vjerujte da je problem, problem je osobama koje ne znaju engleski jezik da to jednostavno pročitaju, a dobro je da se iščitaju ti podaci. Mislim da bi se u tom smjeru trebalo napraviti napore da se takve stvari koje su korisne, ja se ispričavam, ja repliciram vama … [[Govornik se ne razumije.]] ako možda nisam pronašao, ali doista nisam pronašao samo prvih pet stranica je prevedeno na hrvatski jezik. Hvala.
Odgovor kolegica Bedeković. Izvolite.
Pa kolega hvala lijepo na ovoj konstataciji u kojoj ste govorili o visokoškolskim institucijama, a ja bih tu dodala i znanstvene institute i slične ustanove koje su po mnogo čemu specifične, a između ostaloga i po ja bih rekla velikoj količini intelektualnog vlasništva koje u svojem okviru svoje djelatnosti imaju. I naravno da je jako bitno i da je ovaj zakon itekako relevantan za visokoškolske institucije i znanstvene institute zbog prirode njihove djelatnosti, a upravo zanimljivo ja sada se vraćam na vašu raspravu u kojoj ste govorili o eventualnom prijelazu zaposlenika s institucije na instituciju. Dakle intelektualno vlasništvo visokih učilišta je zapravo zbir intelektualnog vlasništva institucije i svakog pojedinog zaposlenika itekako je bitno voditi računa nakon prijelaza zaposlenika iz jedne ustanove u drugu na koji način regulirati taj intelektualni kapital koji svaki od nas pojedinac sa sobom nosi. To je bilo prvo, dakle slažem se s vama i hvala vam što ste to primijetili. I drugo, vezano za prijevod, dakle mislim da je to osim mene i pitanje o kojem treba voditi računa i predlagatelj i svakako predlažem da se ova problematika detaljno razmotri i da se prevede sve što treba biti prevedeno. Hvala lijepo.
Hvala. I za kraj ove točke imamo završno obraćanje u ime predlagatelja, poštovani državni tajnik Matko Glunčić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja ću samo kratko. Zahvaljujem gospodinu Žagaru, gospodinu Sokolu i gospođi Bedeković. Rasprava je stvarno bila konstruktivna i jako puno smo u toj raspravi popravili sam zakon. Ono što bi htio vama kao repliku samo reći u ovom kratkom izlaganju, kod tih poslovnih tajni na sveučilištima, to u principu sada nam slijedi jedan dobar proces da upoznamo te ljude koji rade na sveučilištu da u principu postoji jedan ovakav zakon i da su oni u principu dužni i da im je u njihovom interesu da tu poslovnu tajnu čuvaju na samim sveučilištima da se to ne širi okolo i da jednostavno njihovo sveučilište ima korist od toga. A druga stvar, nisam ja znao da je samo pet strana prevedeno. Bilo bi dobro, ja ću se potruditi da se možda prevede cijela studija, jel studija je poprilično dobra tako da bude dostupna na hrvatskom jeziku i ostalim ljudima. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Ovime smo došli do kraja rasprave, ja ju zaključujem. Glasova ćemo kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti, drugo čitanje, P.Z. broj 225, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman i isti postaje sastavni dio zakona. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 114 za, 3 suzdržana donesen Zakon o zaštiti neobjavljenih informacija s tržišnom vrijednosti.
Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi prijedlog novog cjelovitog Zakona o muzejima koji je prihvaćen na 84. sjednici Vlade RH održanog 8. ožujka 2018. godine. Hrvatska ima dobro razvijenu mrežu muzeja i dio njih je prepoznat i u međunarodnim okvirima što je nedvojbeno rezultat rada muzejskih djelatnika, ali i u isto vrijeme i kontinuiranog ulaganja Ministarstva kulture u brojne muzejske programe. Također posljednjih godina kroz EU fondove brojni su primjeri ulaganja u obnovu muzeja i otvaranje novih muzeja što je jedna od iznimno važnih pokazatelja uključivanja muzeja i muzejske djelatnosti u suvremeni okvir europskog financiranja. Stoga se kroz Vladin plan normativnih aktivnosti logičnim nametnula potreba izrade suvremenog normativnog okvira. Razmatrajući postojeće stanje, a imajući u vidu niz strukovnih i tehnoloških promjena u obavljanju muzejske djelatnosti proizašla je potreba za jasnoćom zakonskih odredbi i sustavnijim nomotehničkim rješenjima zbog lakše pravne interpretacije pojedinih odredbi zakona koje izražavaju i sam osnovni smisao ponuđenog zakona. Također je iznimno važan i aktualan proces digitalizacije muzejske građe i dokumentacije. Zbog navedenih procesa javila se nužnost usklađenog postupanja sa muzejskom arhivskom i knjižničnom građom. Samo ću kratko podsjetiti, da je ovo jedan od rijetkih trenutaka kada se unutar cijele jedne zajednice stručne koja se naziva muzejskom arhivskom i knjižničnom imamo dva tri zakona upravo u tijeku, Arhivski zakon odnosno Zakon o arhivskom gradivu i arhivima je bio na prvom čitanju i sada smo između dva čitanja. Razmatramo sve primjedbe koje su nastale tijekom konstruktivne rasprave. Evo Zakon o muzejima je upravo pred vama u prvom čitanju, a Zakon o knjižnicama i knjižničnoj djelatnosti samo što nije upućen u e-savjetovanje. Sam prijedlog zakona on je sažetiji u odnosu na važeći, s tim da su sve ključne odredbe repozicionirane po novom slijedu poglavlja, te su norme jasnije, kraće i lakše za samu provedbu, s tim da potom bude na Hrvatskom saboru zakon je prihvaćen. Slijedi dio provedbenih odredaba koje će biti kroz same pravilnike. Što se uređuje zakonom? To su uvjeti i način obavljanja muzejske djelatnosti, ustrojstvo i djelokrug muzeja, pribavljanje i obrada muzejske građe i vođenje muzejske dokumentacije, te druga pitanja od značenja za obavljanje muzejske djelatnosti u svrhu zaštite i promicanja opće ljudske i nacionalne kulture, kulturne i prirodne baštine. Također ovim zakonom osigurava se obavljanje muzejske djelatnosti kao javne službe u okviru sustava muzeja RH, uređuje muzejska djelatnost s ciljem zaštite i očuvanja hrvatske kulturne i prirodne baštine i naravno njezina dostupnost javnosti koja se također čuva i štiti u smislu kulturne baštine za sadašnje i buduće naraštaje s ciljem povećanja njihovog znanja i kompetencije i utvrđuju se načini financiranja same muzejske djelatnosti. Najkraće doista u kratkim crtama mislim da je važno ovdje dijelom i ukazati na to po čem se novi prijedlog zakona razlikuje u odnosu na sada važeći Zakon o muzejima koji je na ovom tijelu prihvaćen 2015. godine. Dodatno se uređuje definicija muzeja koji mogu biti javni i osnivaju se kao ustanove, te privatni koji se mogu osnovati kao ustanove, ali isto tako kao zaklade, udruge ili trgovačka društva za koja se propisuju pravila financijskog poslovanja i vođenja računovodstva radi jačanja fiskalne odgovornosti. Novina je da se uvodi i pojam muzeja vjerske zajednice koji je stalna izložba građe vjerske zajednice dostupna javnosti i to s ciljem uključivanja bogate crkvene kulturne baštine u sustav muzeja RH. Naime, izdvajanjem muzeja, vjerskih zajednica iskazana je jasna namjera i želja da se vjerske zajednice sa svojom iznimno vrijednom građom uključe u mrežu muzejskih ustanova, te da im se kroz novi pravni okvir omogući što kvalitetnija prezentacija, briga i zaštita građe koju posjeduje. U prethodnoj javnoj raspravi ukazalo se da je jedna ovo od stvari koju je iznimno važno postaviti u sam zakon, jer je postojao čitav niz teškoća zbog čega to nije bilo u prethodnom razdoblju moguće. Također detaljno se uređuju zadaće javnih muzeja kao baštinskih ustanova, a posebna obveza koja bi proizašla sa prihvaćanjem zakona je i inventarizacija i stručno vrednovanje muzejskih predmeta radi uspostavljanja zaštite i to u skladu sa propisima o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, te se uvodi rok za finalizaciju procesa inventarizacije cjelokupne muzejske građe u RH i to do kraja 2020. godine. Naravno to sve u skladu sa informatičkom i tehničkom razinom pismenosti suvremenog digitalnog doba s ciljem postizanja konačnog učinka, a to je utvrđivanje stvarnog broja muzejskih predmeta i muzejskih zbirki koje su pohranjene u muzejima RH, a 22 muzeja su kojima je osnivač RH, država dakle a imamo 160, 158 točnije kazano muzeja kojima su osnivači jedinice lokalne samouprave, područne samouprave ili je pak riječ o muzejima koji su u sastavu nekog drugog pravnog tijela. Propisuje se obveza osiguranja imovine javnog muzeja, tu se misli na prostor i opremu muzeja kod osiguravajućeg društva, s obzirom na rizike kojima su izloženi i to u opsegu s kojim je suglasan osnivač, kao i obveza osiguranja tehničke i fizičke zaštite muzejske građe. Po prvi puta se uvodi središnje tijelo sustava muzeja Republike Hrvatske, riječ je o Muzejskom dokumentacijskom centru, ustanovi kojoj je osnivač RH i kojoj se daje uloga organizatora i koordinatora rada muzeja unutar organiziranog sustava koji od Ministarstva kulture bi preuzeo u ovom slučaju vođenje očevidnika muzeja. MDC, njemu se daje subjektivitet i uloga organizatora i koordinatora rada muzeja i to unutar organiziranog sustava po kojem se muzeji u RH povezuju u svrhu primjene jedinstvenog stručnog pristupa obavljanja muzejske djelatnosti, organiziranog i koordiniranog unapređenja stručnoga rada te podizanja razine zaštite i očuvanja muzejske građe. To je jedna od novina, također će se kroz MDC utvrđivati pitanje matičnosti za različite vrste muzeja. Također, imamo i jednu novinu da se uvodi osnivač obveza prema kojoj je dužan prije traženja upisa muzeja u sudski ili drugi registar pribaviti od Ministarstva kulture rješenje o postojanju uvjeta za osnivanje kako bi se spriječilo osnivanje muzeja koji ne udovoljavaju propisanim uvjetima jer imamo brojne primjere gdje se različite stvari nazivaju muzejem, premda u biti muzej nisu, tako da imamo različitih primjera od toga da se čak i primjerice restoran nazove Muzejom ukusa, a nema nikakvih veze s muzejom. Dakle na ovaj način bi se to dodatno i temeljito utvrdilo. Mijenja se i naziv upravnog tijela muzeja, vraća se naziv upravno vijeće, u prethodnoj raspravi se dalo ustanoviti iz razgovora sa brojnim dionicima da su različiti članovi upravnog vijeća i da ne obnašaju baš dužnost u skladu sa očekivanjima, tako da smo posegnuli za jednom varijantom da bi samo članovima upravnog vijeća mogli biti ljudi koji imaju visoko obrazovanje kako bi se ipak onemogućilo da se u upravnim vijećima budu članovi koji nisu mjerodavni za sudjelovanje u radu, kada se govori o muzeju i o samoj muzejskoj djelatnosti. Također, privatni muzeji bi imali svoja tijela propisana posebnim zakonom, ovisnom o pravnom obliku u kojem obavljaju djelatnost, bilo da je riječ o Zakonu o ustanovama ili o Zakonu o zakladama i fundacijama ili Zakonu o trgovačkom društvu. Zakonom se omogućuje jačanje upravljačke uloge ravnatelja koja izlazi iz usko stručnih okvira što je propisano i samim uvjetima pri izboru ravnatelja, za zanimanje izvan-muzejske struke. Određuje se pod kojim uvjetima i kojim brojem bi bilo stručno vijeće, osnažuje se stručni nadzor nad radom muzeja, a propisuje se da su ravnatelj muzeja, odnosno voditelj muzeja unutar pravne osobe dužni u roku od 90 dana od dana na stupanje na snagu ovog zakona donijeti Program inventarizacije i upis muzejske građe i dokumentacije u Registar kulturnih dobara RH s utvrđenim vremenskim rokom izvršenja do 31. prosinca 2020. godine, što sam prethodno spomenuo. Također, u odnosu na važeći Zakon o muzejima, briše se dio kojim se zakonom utvrđuje popis zvanja. Prijedlogom Zakona o muzejima temeljitije se određuje pojam muzeja i muzejske djelatnosti, o čemu mogu dodatno ukoliko bude potrebe, bude postavljenih pitanja, kazati o kojim se to temeljitijim određenju radi. Također riječ je o provedbenim propisima koji proizlaze iz prijedloga novog zakona, a to su pravilnici koji bi se radili, naravno, ukoliko ovo tijelo prihvati zakon. Zaključno u ovom uvodnom djelu bih još kazao da je nedvojbeno da bi se prijedlogom novog zakona unaprijedio rad postojećih muzeja kao i sustava muzeja, da će se osuvremeniti upravljanje muzejima i prvenstveno zaštitom, istraživanjem i predstavljanjem kulturne baštine o kojoj brinu muzeji u RH. Pokrenut će se nedvojbeno sveobuhvatni proces unapređenja muzejske djelatnosti kroz mrežu muzeja, stvorit će se uvjeti za osiguranje prostora i opreme za kvalitetno i stručno obavljanje muzejske djelatnosti, omogućiti osnivanje novih muzeja koji će brinuti i komunicirati kulturnu baštinu od nacionalnog i lokalnog značaja za RH. Zakon je prošao sve predviđene procedure, bio je u e-savjetovanju, riječ je o prvom čitanju, pozorno ćemo razmotriti sve primjedbe koje možemo čuti prije nego li što zakon bude upućen u proceduru za drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku na ovo izlaganje, poštovana kolegica Alfirev, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče. Evo, nisam iz te struke, međutim čitala sam ovaj zakon koji je zapravo, evo novi u odnosu na stari koji je donesen prije nepune 3 godine. Ono što, mislim da ću se javiti kasnije još ili kroz replike ili u pojedinačnoj raspravi, htjela bih vas samo pitati dakle, tu me, čitala sam, sam zakon je dosta kratak, a dosta ima kroz e-savjetovanja, bilo je dosta rasprava, a mnoge se odnose zapravo na, dakle ima nekoliko tu ključnih stvari, a jedna koju bih sad spomenula i voljela bih ako mi možete i odgovoriti je, zapravo se odnosi na ove kratke rokove. Kratak rok vezan za inventarizaciju. Ljudi tu najviše spominju na jedan način i podkapacitiranost u smislu ljudskog, dakle ljudi, dakle stručnih osoba to je ipak jedan stručni rad koji treba i kvalitetno odraditi, ne samo upisati, već treba zaista kvalitetno odraditi te tu se spominju zaista kao jedan realan problem, a htjela bih da mi tu na neki način možda, da vidite, može biti povezano i sa činjenicom da ste i u odredbe, članke koji se odnose na prekršaje, uveli i nešto, pa mi to molim vas pojasnite, možda sam ja na krivom tragu, da li onaj dio koji se odnosi za fizičke osobe, da li se odnosi zaista na djelatnike koji se nalaze u samom muzeju i obavljaju određenu djelatnost, recimo vođenja ili se odnosi na samo fizičke osobe, tipa osnivača? A određeni su prekršaji, a recimo mogu biti povezani i sa ovim obavljanjem te konkretne djelatnosti.
Hvala vam. Izvolite državni tajniče.
U ovoj fazi mislim da je dovoljno, kad je riječ o prvom čitanju, doista je bila vrlo konstruktivna javna rasprava i bile su primjedbe brojnih dionika, ali smo onda saželi ih u samo nekoliko. Jedan od njih se odnosio upravo na inventarizaciju i tu imamo različita iskustva, imate brojne muzeje koji već su inventarizirali svu građu, međutim u razgovoru doista sa muzealcima, što je prethodilo pisanju novoga zakona, obavili smo brojne konzultacije i ustanovili smo da je doista ključni trenutak da se napravi inventarizacija do kraja što nam je važno i zbog brojnih drugih stvari koje nisu izrazito normativnog karaktera, nego se odnosi i na ovaj dio sudjelovanja muzeja u e-financiranju, strukturnim fondovima i tomu slično. I tu postoji kod djela dionika bojazan da se neće uspjeti stići s tim u vezi. Ono što je sad već nedvojbeno je da postoji iznimno kvalitetni programi, informatički, koji omogućuju da se u razmjerno kratkom vremenu može napraviti popis sve građe koja jest u muzejima i ukoliko bi se javilo neke pojedinačne situacije gdje bi to možda bilo kritično, mi smo spremni u tome smislu napraviti brzu komunikaciju sa muzejima takvoga tipa i pružiti određenu vrstu pomoći, ali ovdje ja isto tako moram upozoriti da je krajnje neprihvatljivo da mi 2020. godine kao krajnje godine, odnosno 2018. da mi uopće razgovaramo o tomu da u pojedinim muzejima koji su osnovani davno, davno prije, još sva građa nije inventarizirana. Tako da, kako je riječ stvarno o obavljanju temeljnog posla, a to je briga o samoj građi, o muzejskom fundusu, držimo da je to od iznimne važnosti da se to konačno riješi.
Hvala. Budete, bit će još prilike. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Marko Sladoljev.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani državni tajnici. MOST nezavisnih lista pozdravlja intenciju zakona kojim se podiže razina kriterija za članove upravnih vijeća, za koje se sad traži visoko obrazovanje, također smatramo vrlo bitno da upravno vijeće, osim članova iz redova istaknutih kulturnih, javnih, znanstvenih djelatnika, ima i pravne, ekonomske i financijske stručnjake. Vijeće usvaja programska financijska izvješća te se sa time sprječava da isto donese previd financijskog izvješća koje nije u skladu sa propisima. Navedeno stručnjak može promišljati izvješća iz svoje perspektive, isto se predlaže ugraditi u buduće zakone koji će se baviti i kazalištima i knjižnicama. U članku 2. navedeno je kako se ovim zakonom čuva i štiti kulturna baština, za sadašnje i buduće naraštaje, sa ciljem povećanja njihovog znanja i kompetencija. Mi mislimo da je definicija kompetencija je skup znanja i vještina i stavova, stoga predlažemo konstrukciju znanja i kompetencija da je to nelogična i predlaže se brisati riječ znanja i ostati samo kompetencija jer je puno širi pojam. Nastavno navedeno u članku 26. stavak 11. i 12. za imenovanje ravnatelja javnog muzeja, može se odabrati osoba koja se odlikuje stručnim, radnim i organizacijskim sposobnostima, sposobnosti i jesu samo vještine, predlažemo zamijeniti riječ sposobnostima riječju kompetencija. U članku 3. stavak 2. koristi se izraz da se muzeji mogu koristiti u obavljanju djelatnosti obrazovanja. Obrazovni programi su planirani, formalni i ustrojstveni, za iste je potrebna dopusnica Ministarstva obrazovanja. Predlažemo da se mijenja izraz obrazovanja u edukaciju. U članku 23. stavak 2. navodi se kako upravno vijeće bira osnivač u članku 24. navodi se kako upravno vijeće donosi status uz prethodnu suglasnost osnivača, odnosno osnivača s većinskim udjelom, dok se u članku 26. stavak 3. i 5. opisuje izbor ravnatelja javnog muzeja kojem je osnivač jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, a kojeg imenuje i razrješuje osnivač, odnosno više osnivača sporazumno na prijedlog upravnog vijeća. Kod donošenja statuta je i izbor ravnatelja, jasno je kako istu izvršava predstavničko tijelo osnivača. No kod upravnog vijeća postoje različita mišljenja i prakse. Predlaže se da se u zakon ugradi umjesto osnivač, predstavničko tijelo osnivača. Navedena praksa postoji u Zakonu o kazalištima i kod izbora kazališnih vijeća. Nadalje, ustavni sud je u svojoj odluci od 7. ožujka 2017. Vlada je dala mišljenje, prijedlog Statuta grada Dubrovnika jasno naznačilo kako se, kada misli na osnivača, da se to odnosi na predstavničko tijelo osnivača. Navedeno bi doprinijelo boljem i kvalitetnijem radu vijeća, ali i dodatnoj profesionalizaciji što je u intenciji ovog zakona. Nadalje, članak 36. predlaže da se članak 36. stavak 3. umjesto predsjednika i članove Hrvatskog muzejskog vijeća imenuje i razrješuje ministar nadležan za kulturu glasi: Predsjednika i članove Hrvatskog muzejskog vijeća imenuje i razrješuje Hrvatski sabor na prijedlog matičnog saborskog tijela koji provodi javni natječaj, a glasovanje o izboru članova je tajno i bira se većinom glasova svih zastupnika. Zbog velike važnosti muzejske djelatnosti kao i potrebe za neovisnim tijelom predlaže se da Hrvatski sabor imenuje predsjednika i članove Hrvatskog muzejskog vijeća kao i zbog već naglašenog podizanja razine kriterija. Predloženo je da se članak 28. stavak 3. umjesto Stručno vijeće muzeja čine u pravilu svi stručni muzejski djelatnici muzeja osim ako Statutom muzeja, odnosno pravne osobe u čijem su sastavu muzeji nije određen drugačiji sastav stručnog vijeća glasi: Stručno vijeće muzeja čine svi stručni muzejski djelatnici ako muzej ima do 20 zaposlenih stručnih muzejskih djelatnika. U muzejima s više od 20 stručnih muzejskih djelatnika muzeja, Stručno vijeće mogu činiti izabrani predstavnici stručnih muzejskih djelatnika muzeja. Predloženim stavkom svi stručni muzejski djelatnici muzeja bi bili činili Stručno vijeće kad bi muzej zapošljavao do 20 stručnih muzejskih djelatnika. Predlažemo da se članak 32. stavak 1. umjesto muzej kojem je osnivač Republika Hrvatska ili jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave vodi financijsko poslovanje i računovodstvo u skladu sa propisima za proračunske korisnike glasi: Muzej kojem je osnivač Republika Hrvatska ili jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave vodi financijsko poslovanje i računovodstvo u skladu sa propisima za proračunske korisnike, a može biti i u skladu sa propisima za neprofitne organizacije ako je muzej osnovan kao neprofitna zaklada i udruga. Važeći Zakon o muzejima je iz listopada 2015. godine. Iz ovoga prijedloga zakona razmjerno je kako su svi pravilnici koji su trenutno na snazi ranijeg datuma. Zaključuje se po tome kako niti jedan pravilnik nije donesen u vezi sa sada važećim zakonom, iako ovaj zakon propisuje rok od donošenja pravilnika praksa pokazuje kako se bez ičije odgovornosti nije postupilo po sadašnjim zakonima. Kod djelatnosti muzeja članak 7. stavak 1. obavlja reviziju muzejske građe u muzeju svakih 5 godina i dostavlja izvješće o tome Ministarstvu kulture i osnivaču, iskustvo govori da se to u nekim muzejima ne provodi barem ne u tom roku. Ako se na tome uporno inzistira zašto nema sankcija? A ne provodi se zato jer neki muzeji imaju prevelike zbirke koje broje minimalno preko 10 000 predmeta, a ima ih i preko 30 000 i više. U reviziju se najčešće uključuju tri djelatnika koji taj posao obavljaju do tri mjeseca. Barem za velike zbirke i to kvalitetno u smislu da provjeravaju stanje predmeta. Često manjak djelatnika i njihova angažiranost na muzejskim izložbama i drugim projektima ili istraživanjima ne omogućava ispunjenje predloženog roka obavljanja revizije. Možda bi se on mogao regulirati s obzirom na opseg zbirke. Kod istog članka 7. stavak 15. obavlja i druge djelatnosti sukladno posebnom zakonu pojasniti koje su to druge djelatnosti, te sukladno kojem posebnom zakonu. I što je s prihodima od tih djelatnosti? Muzeji su javne i neprofitne ustanove, dakle prihodi se ulažu u muzejsku djelatnost. Kod odlučivanja biranja članova Hrvatskog muzejskog vijeća uvjetovati konkretnim postignućima i doprinosima za struku kao što je jasno propisano za Upravno vijeće i ravnatelja, koji su to kriteriji koje je potrebno imati. I na kraju glavna zamjerka ljudi iz struke, dakle iz muzeja je bilo kod izostavljanja muzejskih zvanja u zakonu prije svega izostavljeno da je osnovno i temeljno muzejsko zvanje kustos. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Vučetić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega držim da je nepotrebno vršit ove nominalističko-konceptualne intervencije u predstojeći i predloženi tekst ovog zakona posebno zbog toga što niste odabrali adekvatne i prikladnije termine. Primjerice obrazovanje se ne može nikako zamijeniti edukacijom, jer obrazovanje pretpostavlja nekakav organizirani proces dok edukacija ona pretpostavlja razvijanje tjelesnih, umnih i ostalih sposobnosti i nipošto ne bi smjeli na taj način jedan pojam koji je prikladan zamijeniti pojmom koji je neprikladniji u kontekstu zakona o kojem raspravljamo. Također držim da nije moguće niti zamijeniti pojam znanja s pojmom kompetencijama, jer kompetencije također u sebi sadržavaju i razvijanje kognitivnih i metakognitivnih procesa i vještina, odnosno u jednom filozofijskom smislu kompetencija je mogućnost da netko sudjeluje u razumijevajućem procesu dohvaćanja pretpostavljenih ciljeva. To je jedan teleološki postupak i zbog toga držim da, odnosno smatram da ove pojmove koje ste vi naveli kao pojmove slabijeg značenja u kontekstu ovog zakona da bi trebalo zadržati jer su upravo prikladniji. Zahvaljujem.
Odgovor kolega Sladoljev, izvolite.
Kolega Vučetić, ovo čak sa obrazovanjem i edukacijom se donekle mogu složiti ali što se tiče znanja i kompetencija ne mogu nikako zato što je vrlo jednostavan primjer da će ovi koji krene voziti, auto može imati fenomenalno znanje o mijenjanju brzina, a kompetencije nikakve i ja sa takvim čovjekom ne bi sjeo u auto da mi on izreferira da se mijenja brzina iz prve u drugu tako da se pritisne kvačilo, a da on nema kompetenciju to raditi. Mislim da kompetencija uključuje i znanje i vještine i smatram da je taj termin dobar. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo sada na drugu raspravu, Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e i poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicom. Pred nama je danas jedna vrlo važna tema koja nadolazi jedno usko, stručno područje i zadire u samu bit društvenih, ali i gospodarskih zbivanja. Naime, osim uske potrebe čuvanja kulturne baštine radi održavanja zdravog nacionalnog identiteta, pitanje prezentacije naše kulture i povijesti zadire danas u samu srž gospodarstva, a ponajviše turizma koji je iz tercijarne djelatnosti postao glavna proračunska stavka u Hrvatskoj. Naime, turizam danas u Hrvatskoj čini čak 18% prihoda BDP-a i po tome smo apsolutno prvi u Europi. Znači nijedna država u Europi nema takav udio turizma u BDP-u kao Hrvatska. Pretpostavka je da će zbog razvoja komunikacije u sljedećim godinama i desetljećima broj turista samo rasti, a nikako neće opadati. U tom smislu ovu temu muzeja prezentacije kulture možemo povezati sa nečim što se zove kulturni turizam što postoji u većini država svijeta, ali nažalost u Hrvatskoj se o tome vrlo malo govori, a najmanje bi postojala nekakva nacionalna strategija u tome smislu. Naime, kulturni turizam održava tu djelatnost konkurentnom, a posebno je u tom smislu zanimljiva Europa koja ima vrlo bogato kulturno nasljeđe i zanimljiva je turistima sa drugih kontinenata. Ono iz toga razloga predstavlja oruđe koje bi moglo poslužiti kao za oporavak cjelokupnog gospodarstva. Primjerice, Francuska i Austrija su unovčile svoju kulturnu baštinu na način da imaju veće prihode od turizma nego cjelokupni Jadran. Znači zanimljivo je da Beč samo zahvaljujući muzejima, dvorcima i svojoj kulturi više zaradi od turizma nego cjelokupna naša obala. Kulturni turizam ima prednost jer može trajati cijelu godinu, a često privlači turiste da se višekratno vraćaju na isto mjesto. Posebna je važnost kulturnog turizma da sama kultura ima koristi od povezivanja sa turizmom jer onda ona samim time ostvaruje veća sredstva nego što ih je imala do tada. Što se tiče konkretno muzeja, Hrvatska ih ima 284 trenutno od čega ih je oko 10% državnih, a prosjek posjeta je 85.000 posjetitelja s plaćenom ulaznicom na 100.000 stanovnika. ta brojka je relativno niska u odnosu na zemlje u okruženju, pa tako recimo Češka ima 123.000 posjetitelja, Slovenija 172.000, a Austrija 202.000 ili tri puta više posjetitelja muzeja nego Hrvatska. Dakle očito imamo problem da naše muzeje ne posjećuje ni približno toliko ljudi koliko ih posjećuje u susjednim zemljama. Sljedeći problem koji možemo iščitati iz statistike je taj da Hrvatska ima u muzejima ukupno zaposleno 25 osoba na 100.000 stanovnika dok ih Slovačka ima 41., Češka 55, Slovenija 114 i Austrija 117, znači Austrija ima pet puta više zaposlenika u muzejima nego Hrvatska u odnosu na broj stanovnika. slijedom toga vide se i neki rezultati da u Hrvatskoj prosječno jedan muzej godišnje posjeti 17.000 ljudi, da u Češkoj jedan muzej posjeti 27.000 ljudi, u Austriji 32, a u Poljskoj čak 38.000 ljudi. Znači sve ove brojke pokazuju sljedeće u Hrvatskoj su muzeji slabo posjećeni, imaju premalo zaposlenika i imaju premalo prihoda. Još jedan statistički podatak koji je zanimljiv, kaže da u Hrvatskoj samo 77 muzeja od 284 ima više od 5000 posjetitelja godišnje, što znači da su muzeji mnogi u Hrvatskoj prazni. I dovoljno je recimo pogledati kako funkcioniraju muzeji u susjednim zemljama. Evo recimo možete doći u Čakovec, govorim o njemu jer ja od tamo dolazim pa mi je najbolje poznati primjer, imamo izuzetno vrijedan dvorac i muzej u njemu koji je bio sjedište obitelji Zrinskih za koju možemo reći da je najvažnija obitelj u hrvatskoj povijesti. Međutim, nema dovoljno posjetitelja. Kada dođete s druge strane recimo u Mađarsku, recimo u grad Keszhely ili kada dođete u Mursku Sobotu tamo posjetitelji čekaju u redovima, znači čekaju u redovima da kupe karte. Ne biste vjerovali u jednom Keszhely-u je obiteljska ulaznica za muzej 200 kuna i ljudi čekaju u redovima da posjete muzej, a recimo u Čakovcu ili nekom drugom hrvatskom gradu su ulaznice po 10, 20 kuna i u biti posjetitelja je vrlo malo. Neko će reći da je to problem ulaganja, da je problem novca, ali zanimljivost je da je najbolji europski muzej službeno proglašen u Valjevu. Znači Valjevo u Srbiji ima najbolji muzej što znači da pitanje novca nije presudno, nego je više pitanje kreativnosti. Kod nas je djelomično stanje takvo, zbog loših zakona, a djelomično, zato što muzeji nisu povezani sa komercijalnim djelatnostima i što nisu povezani sa turizmom. Jer da jesu, onda bi kao u neki stranim državama se uz muzeje nudila prezentacija, recimo iz stranih zanata, nudila bi se prezentacija rukotvorina, nudile bi se recimo upoznavanje sa stvarnim životinjama, recimo, ne znam, sa konjima itd. To su sve idemo reći dodatni sadržaji koji se nude u svjetskim muzejima, ali u Hrvatskoj jednostavno za to nema dovoljno znanja. S time, da normalno u svjetskim muzejima postoje i različite manifestacije koje se održavaju u njima, različite kulturni događaji itd. rade se različite muzejske rute, brojne institucije se povezuju sa muzejima i ustvari muzej postaje na neki način generator razvoja lokalne sredine. Htio bi međutim, ovdje isto tako reci, da kada govorimo, molim? Kada govorimo o komercijalnoj djelatnosti, da komercijalna djelatnost ni pod koju cijenu ne smije biti važnija od kulturnog i javnog interesa. I tu je sad vrlo važno ovo rješenje koje se nudi u zakonu, a to je naime, da bi muzeji prema definiciji međunarodnog vijeća muzeja trebali biti neprofitne ustanove. Znači neprofitne ustanove. I sad gledajte što je ministarstvo uradilo. Ministarstvo je u e-savjetovanje poslalo zakon po kojima su muzeji neprofitne ustanove, e da bi sada u ovome prijedlogu zakona koji su donijeli u Sabor izostavili riječ ne profit. I sada bi ja htio pitati predlagatelja zakona, zbog čega je i na čiju inicijativu ta riječ izostavljena i da li su svjesni, da će zbog izostavljanja te riječi, svi muzeji u Hrvatskoj biti automatski diskvalificirani na natječajima za europske fondove. Znači učinjena je jedna ogromna šteta i ja vas pozivam da se očitujete zbog čega ste to uradili. Isto tako dogodile su se i neke druge pogreške, gdje se recimo u čl. 3, stavak 2 muzejom smatra svaka pravna osoba ili ustrojbena jedinica, koja u svom nazivu ima galerija ili zbirka. To znači da u muzeju u Hrvatskoj može biti samo ona ustanova koja ima u imenu ime muzej, galerija i zbirka. Sada je konkretno pitanje, da li je recimo, gliptoteka u Zagrebu muzej? Da li je spomen područja Jasenovac muzej? Da li je umjetnički paviljon u Zagrebu muzej? Da li je dvorac Trakošćan muzej? Je ili nije? Prema definiciji koju je predstavio predlagatelj, očito nije. Znači to su nekakve nelogičnosti, koje bi trebalo ispraviti. S druge strane, predlagatelj kaže da on pojednostavljuje proceduru, ali gledajte što konkretno on radi, Zakon o muzejima, promijenjen je 21.10.2015. g. znači prije otprilike 2,5 g. U dotadašnjem Zakonom o muzejima, muzejom je upravljalo upravo viječe od 3 člana. Da bi od 2015. muzejom počelo upravljati muzejsko vijeće od 5 članova. I sada nakon 2,5 g. zakonodavac ponovno uvodi upravno vijeće. Je li to pojednostavljivanje ili je to nepokretno birokratiziranje? Dakle, konkretno, ako se sada ponovno uvode upravno vijeće, a do maloprije je bilo muzejsko, odnosno, isto tako upravno, koliko puta se mora mijenjati statut? Koliko puta se moraju mijenjati pravilnici muzeja? Koliko puta se moraju mijenjati dokumenti? I koji je uopće smisao takvih izmjena, da li samo zato, da se mogu provesti ponovno izbori, da se mogu postaviti svoji ljudi, da ne kažem neku težu riječ ili ima neku drugu smisao, koju mi ovdje konkretno ne znamo. Također još jedno pitanje, koje je vrlo zanimljivo, je to, zašto u Hrvatskoj postoji studij muzejologije, a u muzejima ne rade muzeolozi. Znači u muzejima se zapošljavaju sve struke osim muzejologa. Dok recimo u knjižnicama se ne može zaposliti nitko osim knjižničara. Znači imate studij knjižničarstva i u knjižnicama mora raditi knjižničar. Imate studij muzejologije, a imate muzeje u kojima ne radi ni jedan jedini muzejolog. Znači, zbog čega mi školujemo kadrove, ako ti kadrovi ne mogu raditi u svojoj struci, o9dn, može raditi umjesto njih bilo tko drugi, svejedno da li je to povjesničar, arheolog, povjesničar umjetnosti, informatičar ili neko drugo zanimanje, znači jednostavno, nije jasno da će iz ovoga zakona doći do poboljšanja stručnosti. Nadam se da svi znamo da je u biti u muzejima najvažnija prezentacija. Znači ključno je kako ćete građu prezentirati posjetiteljima, a nije toliko bitna sama znanstvena obrade iako je i ona bitna. Prema, tome, evo to su neka pitanja, koja imamo u vezi ovoga zakona i ja bi htio na kraju još jednom pozvati, da svi, a ne samo Ministarstvo kulture shvati značaj povezivanja kulturne baštine sa kompletne prezentacije Hrvatske, a osobito u turizmu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu, imamo nekoliko replika, poštovana kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bunjac ja ću se osvrnuti na ovaj dio vašeg izlaganja u kome ste govorili o mogućnosti korištenja kulturnih dobara, odnosno kulturne baštine u turističke svrhe, naime, jasno nam je svima da je turizam u današnje vrijeme doista postao jedna velika, globalna snaga kojom dominiraju razvijene zapadne zemlje, a sve više se manjih zemalja, pa poput i Hrvatske, svoju priliku za sudjelovanje u globalnoj ekonomiji vidi upravo u ovom segmentu, dakle, u samom turizmu. Prije svega, onda je tu potrebno voditi računa o jednom novijem, drugačijem doživljavanju i shvaćanju kulture kao prvenstveno gospodarske kategorije i sada ako uzmemo u obzir činjenicu da je u brojnim tranzicijskim i posttranzicijskim zemljama, a među njima i u Hrvatskoj, dakle, u razvoju kulturnih ustanova tijekom povijesti naglasak bio isključivo na jednosmjernom financiranju, dakle, odozgo prema dolje. Itekako postoji razlog za uvođenje tržišnih pravila funkcioniranja kao osnova za promišljanje tržišne zarade, dakle, u kulturi i promišljanje zapravo kulture kao dohodovnog sektora, a onda na tragu toga i kulturnog turizma kao sektora zarade. I upravo na tom tragu imamo činjenicu da upravo kulturni turizam u današnje vrijeme predstavlja i čini jedan od najbrže rastućih sektora, odnosno jedan od najbrže rastućih oblika i vidova selektivnih oblika turizma i upravo to onda zapravo, otvara prostor za potrebu dugoročnog planiranja ulaganja u kulturu koja onda može i treba donositi financijsku dobit. Ja bih tu rekla da je u stvari tu taj problem i problem zapravo i političke strategije svake zemlje i u tom smislu pozdravljam otvaranje prostora za komercijalnu djelatnost, tu muzejsku djelatnost koja je predviđena pojedinim odredbama u ovom Zakonu i pri tom najprije naravno, voditi računa o socio-kulturnim posljedicama i posljedicama turizma na okoliš u smislu valorizacije turističkih dobara. Ispričavam se, znam da sam…
Zahvaljujem kolegici. Evo, nisam vas prekidao da ne bi bilo diskriminacije. Izvolite, kolega Bunjac.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Bedeković, vi ste potpuno u pravo da je kulturni turizam alat kojim se mogu povećati prihodi, kako države, tako i jedinica lokalne samouprave i samih građana. Kao dokaz za to dovoljno je da iziđemo ovdje na Markov trg. Znači, ovdje recimo, 24 sata na dan dolaze turisti, čak i po kasnoj noći i mi vidimo da praktički ove sve ulice koje prilaze Markovom trgu imaju sadržaj za turiste. Znači, oni praktički od njih žive. Na isti takav način mogle bi živjeti i brojne druge sredine, ali mi nažalost vidimo da u RH eventualno 2-3 muzeja imaju takvu funkciju. Recimo, jedan nešto malo veći broj turista dolazi u Vukovar, u Vukovarski muzej i u muzej u Krapini, dok brojni drugi muzeji koji bi recimo, u nekakvim svjetskim okvirima bili itekako posjećeni i da ne kažem, razvikani, stoje poluprazni. I to doista nije dobro. Znači, mogu se raditi i brojni suveniri, mogu se raditi manifestacije, mogu se raditi prezentacije, ne znam, starih zanata, starih kuća, narodnih običaja. To je sve ono što ljude zanima, što oni žele vidjeti. Zbog čega ljudi posjećuju ne znam, Pariz, Beč, Rim, Budimpeštu? Da li posjećuju zbog toga što tamo ima ne znam, isključivo neka hrana ili piće ili posjećuju zato što znaju da će tamo vidjeti vrhunsku kulturu i sačuvanu tradiciju. Kod nas se nažalost, u RH postupa tako da se stare kuće ruše, da se ruše čak i dvorci i crkve i da u biti, se jako malo radi na očuvanju te kulturne baštine, a ona se sva može povezati upravo u muzejsku djelatnost. Može se sažeti u nju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Slijedeća replika. Poštovani kolega Bojan Glavašević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac, imali ste vrlo sadržajnu i zanimljivu raspravu. Dotaknuli ste se mnogih točaka koje ćemo i mi u ime Kluba zastupnika SDP-a dotaknuti. U stvari, prva stvar koju sam vam želio reći vezano za vaš komentar o tome kako mnoge druge zemlje imaju možda neočekivano veću zaradu od turizma nego RH. Meni recimo, je shvatljivo kako jedna Švedska, koja možda nije prva na umu kod turističkih destinacija kada o njima razmišljamo. To je jedna velika zemlja sa bogatom poviješću i zapravo velikim protokom pćenito posjetitelje može imati veću turističku zaradu, ali puno mi je manje jasno kada govorimo o zemljama koje su manje privlačne možda turistički, nego što je to Hrvatska, a imaju usporedivu ili veću zaradu. Tu svakako imamo se nad čime zamisliti i pokušati razmišljati o problemu. I samo kratko, na kraju, vaš komentar o muzeolozima i o tome koliko se zapošljavaju. Možda bi trebalo ipak izvući podatke o tome. Ne znam da li ste gledali neke podatke o broju zaposlenih sa tim zanimanjem, odnosno sa tim zvanjem, ali generalno, mogu se složiti jer o tome i govorimo. To je velika tema obrazovna reforma, o tome da postoje mnoge nelogičnosti. Primjerice lingvisti, to je kolegica Putica također po zanimanje, se mogu zapošljavati samo na institutima i fakultetima. Nigdje drugdje se ne možete zaposliti kao lingvist. Tako da tu postoji potreba inače za, ali o tome se govori i u izvješću Europske komisije i SDP o tome tupi već jako dugo i mnoge druge stranke u ovome Saboru, o tome da se općenito naš obrazovni sustav evaluira i da vidimo, da promijenimo stvari. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Glavaševiću. Odgovor, kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče Glavašević, znači mi jednostavo ne znamo prezentirati. Evo, mi imamo antičku Salonu. Zamislite da je antička Salona npr. u Italiji, da je u Japanu ili da je u Francuskoj. Da li bi ona stajala iskorištena? Što tamo HDZ-ova vlast predviđa sa Salonom? Ponovno je zatrpati. Znači, dovesti zemlju i zatrpati arheološko nalazište jer ne znaju šta bi s tim napravili, to je pitanje jednostavno nerazumijevanja i vrlo lošega gospodarenja. Pogledajte npr. imate u Sloveniji selo Kobarid, gdje se održala velika bitka Prvog svjetskog rata 1917. godine, u to selo dođe 70 000 Talijana svake godine. Oni prodaju svaku jabuku, svaki sir, svaku litru mlijeka, sve što god tamo proizvedu ti seljaci prodaju, pa čak i da ne znaju ništa o bitci, imaju od toga ogromnu korist. Oni imaju inače muzej na otvorenom, to je isto posebni fenomen, mene zanima kako bi bilo što je otvorenom u Hrvatskoj preživjelo, to bi valjda bilo razbijeno u roku 6 mjeseci odneseno i pokradeno. A što se tiče zanimanja, istina je da ne treba inzistirati na idemo reći, nekakvom sektaštvu niti na tome da na određenom radnom mjestu smije raditi samo jedna profesija ali nije dobro da u muzejima nema ni jednog jedinog muzeologa, znači mi imamo muzeje u kojima nije zaposleni ni jedan jedini muzeolog. A ponavljam još jednom, muzeolog je ključan za postavljanje građe u stalne postave. I bez njegovoga znanja, to jednostavno nije moguće. Zbog čega školujemo te kadrove? Gdje će oni raditi ako neće raditi tamo gdje im govori samo ime njihovog radnog mjesta, dakle muzejima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Bunjcu. Slijedeća replika poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bunjac, spomenuli ste brojne povijesne znamenitosti muzeja koji nisu posjećeni u RH i s našeg područja cijele RH. Ja samo mogu kazati da u mom području gdje ja dolazim, imamo muzej i alkarske dvore gdje je novoizgrađeni muzej gdje država i viteško društvo, grad Sinj, županija, uložila 90 milijuna kuna. To je možda u južnom dijelu Hrvatske jedan od najljepših objekata, centar kulture u ovome trenutku. Međutim, činjenica je da vrlo mali broj ljudi obilazi, a imamo jednu tradiciju Sinjske alke, vjerski turizam, čudotvornu Gospu Sinjsku i činjenica da bi trebalo razmišljati Ministarstvo kulture zajedno sa obrazovnim sustavom da u kurikularnu reformu uđe vrlo bitan, znači da sva djeca u RH imaju mogućnost posjetiti takve muzeje kao što ste rekli ne samo, posebno je dobro da bude Vukovar zbog biti Vukovara, ali muzej nije dovoljno doći samo da dođu političke elite i brojni ljudi naše koje pozivamo da dolaze za vrijeme Sinjske alke i Velike Gospe. To je jedna vrijednost ogromna, to je više od 300 godina jedna tradicija koja je prepoznata u svijetu, međutim slabo se eksploatira i takve broje manifestacije koje imamo u mome području i smatram da zajedno sa, evo, ja bi baš postavio pitanje koliko je djece obišlo alkarski muzej u Sinju, meni je to žao šta to nije osmišljeno na drugi način, a kamoli da nam dođu turisti sa strane, znači mi ne vrednujemo sami i obrazovni sustav ne vrednuje naše vrednote povijesne koje imamo, a to su muzeji i u koje je država mnogo uložila. Zato očekujem i od Ministarstva obrazovanja i kulture da svi zajedno porade na tome da i naša djeca dobiju prigodu da se upoznaju sa našom povijesti i na taj način se šiti znanje o našoj povijesti i posjećenost muzeja bude veća. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Bulj. Odgovor, kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Bulj, evo recimo vi ste spomenuli jedan vrlo vrijedan muzej, ja sad sam sebe pitam kako je moguće da ja u tom muzeju nisam bio, a očito jednostavno ne postoji dovoljno kako rekoh, poticaja da se čovjeka informira i usmjeri u neko područje. To sam govorio tijekom svog izlaganja da u svijetu postoje tzv. muzejske rute, znači vi kao turist odmah dobijete kartu u svoje ruke gdje su vam nacrtani svi muzeji, pazite recimo u Francuskoj, kupite jednu ulaznicu za sve muzeje. Znači vi kad kupite jednu ulaznicu, automatski imate ulaz u 10 drugih muzeja čime vas oni ustvari tjeraju da odete i iskoristite tu mogućnost da ta muzeje vidite. I onda normalno, onda kažete a dobro jedan sam pogledat, mogu pogledat na ovu istu ulaznicu još 5 ili 9 muzeja, onda idemo dalje, a normalno svaki put kad vi dolazite u neko mjesto, vi kao potrošač ćete nekakav novac i ostaviti u tome mjestu i tako se u biti idemo reći, potiču i turisti na potrošnju. Kad sam spomenuo ove turiste koji dolaze evo ovdje recimo na Markov trg vani, a vidimo da ih je 90% iz zemalja Dalekog istoka, pretpostavljam da su to Kinezi i Japanci i Korejci, ja vas pitam koliko imate natpisana kineskom recimo ovdje kod kulturnih sadržaja? Nemate jedan jedini, imate jedan na Trgu bana Jelačića gdje piše „Dobrodošli“ i to vam je to. Ja nisam vidio čak ni da postoje nekakvi natpisi na nekim drugim svjetskim jezicima ali vam ponavljam, ako vam dolaze ljudi i ako ti ljudi potencijalno mogu doprinijeti povećanju prihoda, zašto tim ljudima ne iziđemo u susret? Oni ovdje jednostavno prolaze kao na nekoj autobusnoj stanici, nisam siguran da se s njima radilo toliko koliko se moglo raditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom kolegi Bunjcu. Slijedeća replika poštivani kolega Ivan Kirin, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva, uvaženi zastupniče Bunjac. U svojoj raspravi ste puno govorili o ulozi, baštini u turističkoj ponudi, poticanje zaštite, obnove i uključivanje vrijedne hrvatske baštine u turističku ponudu, turistička i muzejska struka trebaju zajedno raditi na objedinjenju kulturno-turističke ponude RH. Kulturna baština je dio naše povijesti, to je potvrda našeg postojanja na ovim prostorima od stoljeća sedmoga i civilizacije od stare Grčke, Rima pa i kamenog doba. Muzeji su javne i neprofitne ustanove, da li postoji vjerojatnost još većeg povezivanja sa turističkom djelatnosti, osim uključenosti muzeja i njihove građe u obrazovni sustav RH. 18% udjela turizma u BDP.-u nešto govori što treba razvijati dalje da bi ponuda bila prihvatljivija, veća i sličnija ponudi u drugim zemljama. Apoksiomen u Velom Lošinju je povećao turističku posjetu, a time i profit. Što vi mislite, što treba učiniti ili što biste vi preporučili da se učini sa Titovim brodom Galeb koji je usidren u Riječkoj luci? Što vi mislite da treba učiniti sa spomenicima iz II. svjetskog rata, da li treba upotrijebiti ono što su učinili Mađari ili ih ostaviti na istim pozicijama, kao i što su, pa su izloženi zna se čime i postoje oni koji iritiraju izvjesne građane? Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Kirin. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Znači povijest se ne može promijeniti, nažalost. Niti se mogu promijeniti razmišljanja ljudi. Može netko ne voljeti Tita koliko god hoće, ali činjenica da postoji jako puno ljudi koji ga vole. I onda to treba jednostavno znati iskoristiti, znati prezentirati, ako onomu komu ide na živce, ne znam Tito ili svejedno netko drugi, neće tamo ići. Ali onaj kojeg samo to zanima i samo zbog toga hoće doći u Hrvatsku, njemu treba omogućiti da to vidi. Znači vi imate, ja ne znam, ja sam recimo bio u Francuskoj i imate u Francuskoj npr. njemačke muzeje, njemačka groblja, tamo dolaze ti Nijemci, to nikoga ne smeta. S druge strane imate, ne znam, kao što ste sami rekli, imate u Rusiji muzej Staljinizma, u Mađarskoj imate jedan park gdje su donijeli sve komunističke spomenike da ih sve može se razgledati kako jesu, znači nijedan nije srušen itd. Srbija vam odlično zarađuje na kući cvijeća. Neki su govorili tamo, pojavljivali se isto glasovi, idemo razbit Titov grob čekićima, dignut dinamitom itd. oni su bili pametniji, oni su jednostavno to ostavili da radi kako radi i danas tamo imate gomilu turista, usprkos tome što imate zanovijetanja ne znam koje kakvih nacionalista i ne znam koga itd. Ja jednostavno mislim da od svoje povijesti ne možete povijesti, ako već ne možete pobjeći, onda ju iskoristite na način da svi od toga imaju koristi. Prema tome, nisam za rušenje spomenika, nisam za zatvaranje muzeja, jednostavno sam za njihovu prenamjenu, za eventualnu reinterpretaciju jesam, ali definitivno mislim da povijest je takva kakva je i nismo mi zbog toga krivi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Stevo Culej.
Poštovani podpredsjedniče. Kolega Bunjac, povijest je takva kakva je i ne možete ju promijeniti, ali govoriti o povijesti trebalo bi iz jednog učenja i na jedan način, a to je istinit način povijest govoriti, a mi u Hrvatskoj, kao i u svemu, imamo jako velikih problema i u kulturi i u nekulturi. Tako bih ja ukazao na jedan problem, kod nas posebno evidentiran, a to su nelicencirani turistički vodiči koji se pojavljuju i na Jadranu i u cijeloj Hrvatskoj. I u hrvatskoj sabornici i govore on što nije istina, ali ja ću o ratnome turizmu. Imamo Vukovar, imamo Dubrovnik pa sad zamislite nelicenciranoga turističkog vodiča iz Podgorice da govori o Srđu, o bitki na Srđu. Ili zamislite nekoga iz Vukovara, iz Borova ili nekog prijatelja koji im je prijatelj i lijepo misli o njima pa da govori o ratu u Vukovaru ili ako još laže o ratu u Vukovaru. Zamislite kako to utječe na onoga turista koji dođe i sad prima spoznaje sa Srđa iz Vukovara, ali od onih koji je bio sa druge strane ili od onih koji je bio na njihovoj strani, mi smo tome svjedoci u Hrvatskome saboru svakodnevno gdje mi istu stvar tumačimo na 5 različitih načina, a vjerujem i vi. Ako želite dobro hrvatskom turizmu da nam o Vukovaru priča ratnih iz Vukovara koji zna kako je bilo u Vukovaru i na Srđu, ratnik hrvatski branitelj … [[Govornik se ne razumije.]] o bitki na Srđu kako su obranili Srđ, da znamo istinu, a tu istinu da zna cijeli svijet, a ne da on ode u Ameriku, u New York ili ne znam gdje i da ponese istinu da je Podgorica spasila Dubrovnik, a da je Borovo Selo spasilo Vukovar.
Zahvaljujem kolega Culej. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa zastupniče Culej. Pa turističke vodiče treba školovati, slažem se da je smiješno da imate primjere da neki turistički vodič u biti ne zna što se dogodilo na mjestu gdje je doveo neke turiste, ali toga imate i u svijetu. Toga nažalost, nije samo hrvatski fenomen. Međutim, kad ste spomenuli Vukovar, pogledajte koliko je recimo ta prezentacija o Vukovaru bitna. Ona dakle,9 ne samo da donosi određenu korist ljudima koji tamo rade, normalno prije svega samim zaposlenicima itd., nego jednostavno donosi ogromnu političku korist RH. Mi jednostavno s tom prezentacijom možemo objasniti nekom čovjeku koji je tek u Hrvatsku došao, 1000 puta bolje što se dogodilo u Vukovaru, nego ne znam koja politička stranka. Znači dovoljno je samo doći, ne znam, na groblje Vukovarsko, dovoljno je doći na Ovčaru i čovjek koji ima imalo soli u glavi, u roku 5 minuta će shvatiti što se tamo dogodilo. I korist je ogromna za državu jer ona pokazuje što se dogodilo u Domovinskom ratu, pokazuje kakva je Hrvatska država, koji je naš identitet itd. znači vrlo je bitna ta, idemo reći vizuelna prezentacija gdje čovjek može vidjeti materijalnu kulturu, gdje čovjek može vidjeti ostavštinu, gdje na licu mjesta svojim vlastitim osjetilima, svima koji su mu na raspolaganju, može spoznavati istinu. I takvih bi mjesta trebalo biti više. Ja se zalažem isto kao i vi za to da se Domovinski rat prezentira i na brojnim drugim mjestima gdje su se dogodili takvi tragični događaji, jer onda će se istina brže probijati u svijet i onda će sami građani brže postizati koncensus u nekim pitanjima oko kojima se ovoga već 2 desetljeća ili ne znam koliko spore. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Marko Vešligaj, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi državni tajniče. Evo, kolega Bunjac, pa u svojoj raspravi, spomenuli ste ovaj problem dakle, da je maknuto i Zakonom o muzejima da nisu više profitne, da nisu više dakle, neprofitne ustanove. Da dobro ste dekretirali zapravo, da će doći tu do problema, oko javljanja na EU fondove, zbog čega je to bitno? Ja mislim da treba dijelom vjerojatno i komercijalizirati, naravno da muzeji možda i mogu nešto zaraditi, ali vrlo je teško očekivati da će ta komercijalizacija nadoknadit ono što možete dobiti iz EU fondova. Ja govorim, normalno s aspekta manjih sredina i manjih muzeja, jer zapravo to je jedina šansa da se možda još nadopune neke zbirke da se obnove ti muzeji itd. Tako da vjerujem da ova formulacija, ipak će se malo izmijeniti, da se ostavi ta mogućnost, naravno da se iz EU fondova povuku neka sredstva. Oko muzikologa, baš se ne bi tu složio do kraja s vama, jer opet imate problem kadrova, znam iz vlastitoga iskustva, vrlo teško je naći i udovoljiti onim uvjetima, recimo za ravnatelja muzeja, dakle, to je 5 g. radnoga iskustva u kulturi, zapravo vodećim mjestima u muzeju ili 10 g. radnoga iskustva u kulturu. Jako je teško tu naći prave kadrovima, dobro da je u zakonu stavljeno, ono da nakon ponovljenog natječaja se može javiti nakon godinu dana rada, jer u manjim sredinama je jako teško naći takve ljude. Opet se sada tu vežemo na to, razlika je jedna velika, dakle, imate muzeje koji su u sklopu velikih sustava, ja ću se referirati, na evo, primjer Krapinsko zagorsko županiju, dakle, muzej Hrvatskog Zagora i oni su kompletno kroz Ministarstvo kulture ima riješeno financiranje. A imate masu manjih muzeja, u manjim jedincima lokalne samouprave koji jedino, opet ponavljam, kroz fondove, mogu osigurati svoje nekakav razvoj i naći, zapravo osobe ali tu je opet pitanje, naravno i decentralizacije i osiguravanje financijskih sredstava kako bi uopće oni mogli startati i zaposliti ljude u svojoj zemlji.
Zahvaljujem gospodinu Vešligaju, odgovor, kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Vešligaj, zanimljivo je primijetiti i ponoviti da je predlagatelj u onom prijedlogu zakonu koji je poslao e-savjetovanje, imao napisano neprofitna ustanova. Znači oni su tek tijekom e-savjetovanja na nečiju intervenciju tu riječ uklonili. Koliko sam ja uspio pročitati e-savjetovanje, a ima doista 100 i više stranica, pa možda sam nekim čudom i propustio, nisam vidio da se netko zbog toga žalio, što znači da je to intervencija samoga ministarstva. Zašto i u čiju korist ja ne razumijem, komercijalizacija može biti pomoćno sredstvo, ali nikako ne glavno sredstvo. Znači, može se recimo prodavati suveniri, ali suveniri koji imaju veze sa muzejom, knjige koje imaju veze opet sa muzejom. Ne znam, mogao si izrađivati fotografije u povijesnim kostimima, mogu se nuditi etnografske rukotvorine i proizvode. Ali, ne može se u muzeju, ne znam, sada recimo osnovati disko club ili se može u muzeju kako se zove, otvoriti dućan Konzuma, to definitivno se ne bi smjelo dogoditi. Tako da ta komercijalizacija mora biti sekundarna, a mora biti direktno povezana s onim sadržajima koji muzej nudi, a to su dakle, prije svega kultura, tradicija, baština i povijest arheologija. Što se tiče ovoga zapošljavanja, ja nisam rekao da muzeolog bude ravnatelj, nego sam rekao, da svaki muzej trebao imati zaposlenoga barem jednoga muzeologa, ali da mi nažalost u Hrvatskoj imamo velike čak muzeje, koje nemaju ni jednog muzeologa zaposlenoga. To smatram jednostavno da nije logično i da bi trebalo poraditi na tome da dođe do zapošljavanja stručnih osoba. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Bunjcu na odgovoru. Iskoristio bi priliku da pozdravim učenice i učenike Ekonomsko birotehničke škole iz Slavonskog Broda koji su nam se pridružili na galeriji. [[Pljesak]] Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Sanja Putica. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Državni tajniče, pomoćnice ministrice. Pred nama je prvo čitanje Zakona o muzejima i vjerujemo naravno u pozitivne ishode ovoga zakona od koje ću neke pobrojiti. Osim što će se dakle promijeniti naziv upravnog tijela muzeja, vraća se i naziv upravno vijeće te se propisuju i uvjeti za članove upravnih vijeća koji mogu biti ubuduće samo visokoobrazovni te se definira rad stručnoga vijeća. Jača se također i upravljačka uloga ravnatelja muzeja propisivanjem uvjeta pri izboru ravnatelja za zanimanja izvan muzejske struke. Prvi se put u zakon uvodi i središnje matično tijelo za muzeje, organizacijski oblik sustava muzeja, Muzejski dokumentacijski centar ustanova kojoj je osnivač RH i kojoj se daje uloga i organizatora i koordinatora rada muzeja unutar organizacijskoga sustava. Također se planira završiti i proces invertarizacije cjelokupne muzejske građe u RH do kraja 2020. godine, u skladu s informatičkom i tehničkom razinom pismenosti suvremenoga digitalnoga doba, a s ciljem postizanja konačnoga učinka. Utvrđuje se također i stvarni broj muzejskih predmeta i muzejskih zbirki koje su u pohrani u muzejima RH, a koji do danas nije ažuriran, te njihova registracija kao kulturnoga dobra RH, a koji će odgovoriti na pitanja stvarne količine i vrste nacionalnoga kulturnog dobra, kao i na pitanje vlasništva muzejske građe u svim muzejima u RH. Svjedoci smo danas rasprave u Hrvatskome saboru o ovome Zakonu o muzejima koja nekako nažalost, i kad je pitanje kulture, kad je pitanje Zakona o muzejima, ima primjese defetizma, nečega negativnoga i kao da zapravo ne volimo u nečemu biti dobri. Ako se možemo u RH pohvaliti ičim, onda je to sigurno naša kultura i baština i cijeli sustav muzeja i takve djelatnosti u RH, pa sam se na trenutak osjetila kao da sam u danskom ili slovenskom parlamentu jer je kod njih sve idealno, a kod nas ništa ne valja. Da tomu nije tako govore i statistički podaci broja posjetitelja u hrvatskim muzejima i doprinos hrvatskih muzeja ukupnoj kulturnoj djelatnosti, a posebice u turističkim brojkama koje su nam iznimno važne pa i u strategiji turizma RH koju je donijela Vlada RH postoji jedna cijela mjera koja se odnosi na kulturni turizam. RH je država koja se zaista može pohvaliti bogatom baštinom, kulturom kao značajnim vidom nacionalnoga identiteta, a muzeji kao dio naše bogate kulturne građe i ponude, iznimno su značajni, stoga je važno ovim novim Zakonom dodatno definirati i propisati muzejsku djelatnost. Pred nama je, dakle, prvo čitanje Zakona o muzejima koji je prošao javnu raspravu, koji je prošao savjetovanje, sve potrebne procedure Vlade i mnogi će reći da Zakon nije doživio neke bitne promjene u odnosu na Zakon koji je donesen 2015. godine. No rekla bih da je u onim odredbama koje sam maločas navela želio unaprijediti rad muzeja, osuvremeniti poslovanje, što je iznimno važno, ali i da u novom prijedlogu su inkorporirane i prijašnje odredbe koje su bile pozitivne, primjerice, kao što sam navela, naziv i uloga upravnoga vijeća. Svakako treba znati, dok čitamo ovaj Zakon, kako će njega pratiti i cijeli niz zakonskih podaakata, posebice pravilnici, kao npr. pravilnik o uvjetima i načinu stjecanja stručnih zvanja u muzejskoj struci, o stručnim i tehničkim standardima za određivanje vrste muzeja, o sadržaju i načinu vođenja, građe itd., te je važno naglasiti kako se prvi put u Zakon uvodi i to središnje matično tijelo za muzeje, muzejski dokumentacijski centar, ustanova kojoj je osnivač RH i kojoj se daje uloga organizatora i koordinatora rada muzeja. Djelovanje takvog jednog središnjeg državnoga tijela također treba uvesti u praksu rada muzeja u RH. Ovim se Zakonom želi definirati i komercijalna uloga muzeja o kojoj smo danas dosta ovdje slušali, kao primarno prostora i ustanova od javnoga interesa. Dakle, ničim se u ovome Zakonu ne kosi komercijalna djelatnost muzeja i njegov javni interes i njegova javna otvorenost, ali ova je odredba tu kako bi potaknula samoodrživost takvih ustanova i prijavu ustanova na fondove EU, posebice ako znamo za takvu dobru praksu u dobro razvijenim državama EU. Čini mi se također važno istaknuti, a gledajući u cjelini muzejsku djelatnost, kako je u RH svake godine sve više imamo izvrsno osmišljenih i kreativno argumentiranih muzejskih prostora koji su po atraktivnosti svoje građe dostupni i atraktivni svim generacijama posjetitelja i kako možemo reći, da muzeji svojom građom, stručnim radom muzealaca zaposlenika muzeja, zanimljivim sadržajima obogaćuju našu turističku ponudu i njezin su i te kako važan i financijski sudionik. Uz to, muzeji su u RH sve više otvoreni, što mogu kazati iz vlastitog iskustva, sve više otvoreni za najmlađe, za edukacijske programe, radionice, pedagoško djelovanje, čime naravno imaju i svoju obrazovnu svrhu privlačenja mladih ljudi kulturi. Prikazujemo dakle, u našim muzejima i inozemnu kulturnu građu i baštinu, ali muzeji su nam iznimno važni kako bi čuvali i nacionalni identitet. Napominjem kako će klub HDZ-a podržati ovaj Zakon u prvome čitanju. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Sanji Putici. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Bojan Glavašević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Cijenjena kolegice Putica, u potpunosti dijelim ovaj vaš komentar o razini rasprave u Hrvatskom saboru o ovoj temi i da je na momente djelovala, kako ste rekli, defetistički, negativno. U pravu ste. To se dogodi, nije ovo niti jedina tema niti jedini i prvi put da se to dogodilo u ovoj sabornici, a to se obično dogodi kada se jave kolegice i kolege koji bismo mogli nazvati ultrakrepidarijancima, ne. Znate ono …/Govornik govori latinski./… Ovdje ima ljudi koji, ovo je tema iz kulture, ali tu su se i iz vašega kluba zastupnika javile neke kolege koji kulturu ne bi prepoznali ni da ide za njima po ulici, udara ih Belostenjčevim Gazophylaciumom po stražnjici i govori: hej, ja sam kultura. Kada se takvi ljudi uključe u raspravu, da, razina kvalitete ove rasprave padne i onda govore o svemu drugome umjesto o onome o čemu bismo trebali govoriti. Ja ne govorim da je to krivnja isključivo vašeg kluba zastupnika. Imamo svi tereta u tome, ni jedan Klub zastupnika ovdje nije cijepljen od povremenih epizoda toga, ali mislim, budimo svjesni da imamo u ovome trenutku barem, privilegiju da raspravljamo mnogo civiliziranije nego što je to bilo prije stanke.
Zahvaljujem kolegi Glavaševiću. Odgovor poštovana kolegica Putica.
Evo vi ste izgovorili možda nešto što misli i hrvatska javnost, no ne osjećam se pozvana govoriti o razini kulturnog obrazovanja određenih zastupnika u Saboru, oni su svih izabrani u ovaj Parlament i svi smo po tome jednaki. No, bilo mi je žao slušati rasprave u kojima se i prostor kulture za koji sam već naglasila, kako zapravo Hrvatska prednjači u mnogo čemu u Europi, pokušao politizirat i na neki način polarizirati na stranačku pripadnost. Ovo što ovdje imamo u prijedlog zakona i čak i biranje članova upravnog vijeća muzeja, zapravo vidim kao jedan javni poziv Ministarstvu kulture, svim osobama koje se osjećaju kompetentne i koje imaju za to primjereno obrazovanje da se jave na natječaj za članove upravnih vijeća kako bi i naši muzeji, naravno, imali kompetentno vodstvo i unaprijedili svoj rad. Hvala vam.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Putici. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Bojan Glavašević. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolegice i kolege. U ovom prvom čitanju ovoga prijedloga zakona, Klub zastupnika SDP-a, iako imamo jednu popriličnu količinu primjedbi, podržat ćemo ovaj prijedlog zakona, zato što smatramo i vjerujemo da će se barem jedan dio naših komentara, koji na kraju krajeva nisu samo komentari našega kluba zastupnika, nego i nekih drugih, da će biti uvaženi i da će do drugog čitanja ovoga zakona zapravo, da ćemo dobiti jedan kvalitetniji prijedlog. Prva stvar na koju bih se želio referirat je nešto što je kolega Bunjac već bio spomenuo, a to je pitanje definicije muzeja. Naime, iako je u e-savjetovanju bila prihvaćena definicija Međunarodnog odbora za muzeje, ICOM-a, koja muzeje definira kao neprofitne ustanove, u konačnom prijedlogu teksta te riječi nema. Kao što je i kolega Bunjac istaknuo, mi se s time slažemo i to je kolega Vešligaj je također bio spomenuo u jednoj od svojih replika, smatramo da je to poprilično problematično, prije svega iz perspektive fondova. Kolegica Bedeković je također u svojoj raspravi dotaknula se teme neprofitnosti, odnosno tržišnosti i potrebe za tržišnoću i muzeja, naravno, dok se slažemo načelno sa time da nema razloga da kultura također ne bude profitna djelatnost pa tako i muzejske ustanove, smatramo ipak da moramo biti svjesni činjenica. A činjenica da u RH postoji ukupno 2 privatna muzeja od 157 upisanih u očevidnik muzeja. Dakle to nam zapravo govori da barem trenutno, barem u ovome trenutku, iako možda postoji volja da se to u budućnosti promijeni, nekakva profitnost tih muzeja ili njihovo nastojanje u tržišnim utakmicama nije na nekakvoj razini na kojoj možda oni egzistiraju u drugim zemljama. I da iz te perspektive ipak treba voditi računa o tome da bi ovim muzejima, ovim ostalima koji nisu privatni, trebalo olakšati prijavu na fondove. Dakle, mi bismo, s obzirom da je to jedna, da je ova definicija po ICOM-u međunarodna definicija, mi bismo ovdje zaista htjeli pozvati i ovaj komentar uputiti da se razmotri još jednom ta definicija. Također, smatramo da nije nebitno u članku 3. kako je predloženo na e-savjetovanju da se automatski, da se muzejima smatraju institucije koje imaju u svojemu nazivu galerija ili zbirka ili riječ muzej. Postoje primjerice, kao što je bilo ranije izneseno, i muzeji koji imaju druge nazive, odnosno nemaju te riječi u svojemu nazivu, a zapravo jesu po svemu muzeji. Dvor Trakošćan, Gliptoteka, spomen područje Jasenovac, kuća Šenoa, Umjetnički paviljon. To su samo neki primjeri, dakle tu bi isto trebalo to razmotriti. Potom, članak 7. stavak 11. koji kaže da muzej obavlja procjenu tržišne vrijednosti. Naime, pitanje je kako to muzej može raditi? Nema, i to mislim da je isto bilo ranije spomenuto, profesionalci koji rade u muzejima u principu nisu obrazovani da procjenjuju tržišnu vrijednost. Kustos jednog muzeja može procjenjivati umjetničku vrijednost i slično, ali tržišnu ne. U članku 16. piše da se muzej osniva kao zaklada, udruga ili trgovačko društvo. Smatramo da udruge i zaklade čisto ako govorimo o razini profesionalnosti, da bi trebalo preispitati koliko je primjereno da ova odredba postoji na ovaj način, čisto zbog toga što amaterski muzeji nerijetko ne zadovoljavaju nekakve razine profesionalizma i kriterija koje bi trebale. I na kraju, naša zadnja opaska zapravo bi trebala vezana za članak 26. u kojemu se u uvjetima za imenovanje ravnatelja muzeja, između ostaloga, stavlja da je uvjet od jedne godine iskustva potreban. Smatramo da je to premalo. Da bi ipak za ravnatelja muzeja uvjet trebao biti barem 3 godine iskustva. To bi bile nekakve naše opaske, kažem ovo je prvo čitanje, mi se zaista nadamo da ćete sve što ste čuli u ovim raspravama do sada, da ćete na neki način uzeti u obzir i da će do drugog čitanja, da ćemo dobiti jedan ipak kvalitetniji prijedlog. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Glavaševiću. Imamo dvije replike, poštovana kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, da, samo bi htjela još ponoviti jednom i naglasiti, drago mi je daste primijetili onaj dio moje replike u kojoj sam govorila o važnosti komercijalizacije i davanja, otvaranja prostora komercijalnoj djelatnosti muzeja koja se po meni kroz ovo zakonsko rješenje barem kakvo je sad, doista ne kosi s dominantnom djelatnošću muzeja a to je prije svega predstavljanje, promoviranje i zaštita nacionalne kulturne baštine što je svakako važno, jednako tako je bitno omogućiti u smislu profitne i neprofitne djelatnosti, omogućiti muzejima javljanje na prijavu projekata na fondove EU-a, a ono što primarno sam htjela time naglasiti, potrebu shvaćanja kulture kao gospodarske kategorije upravo u skladu sa iskustvima brojnih razvijenih zemalja koje promišljaju itekako o tržišnoj zaradi na kulturi i promišljaju kulturu kao dohodovni sektor u smislu valorizacije kulturnih dobara u turističke svrhe i u tom smislu u području kulturnog turizma kao što sam i rekla, jednog od brzorastućih oblika selektivnog turizma zapravo na račun svojih kulturnih dobara ostvaruju ekonomsku dobit. Mislim da o tome također moramo itekako promišljati.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Bedeković. Odgovor kolega Glavašević, izvolite.
Hvala. Kolegice Bedeković, dakle mislim da nitko ne osporava to da zemlja poput Hrvatske, poput mnogih drugih mediteranskih zemalja sa bogatom poviješću pogotovo antičkom recimo koje su tu jedan veliki dio svoje kulturne baštine, naravno stavili i u funkciju nekakvu komercijalnu, turističku. Dakle, to je skroz ok, međutim možda to nije ovo možda situacija za to, ali trebalo bi možda razgovarati o nekakvom temeljnom pogledu na kulturu. Za mene, ja smatram da kultura nije prije svega gospodarska djelatnost i da nekakva primarna svrha kulture ne bi smjela biti gospodarska djelatnost. Naravno u vremenu u kojemu živimo i sa ogromnom količinom iskustva i u drugim zemljama moguće je napraviti rješenje koje zadovoljava i ovu gospodarsku potrebu ali vodi računa o tome da se o kulturi ne razmišlja prije svega kao o komercijalnoj djelatnosti. Kultura prije svega je zajedničko nasljeđe svih ljudi, svih građana ove zemlje a onda pogotovo u slučajevima recimo antičke baštine u Hrvatskoj, Salona je ovdje spomenuta, ujedno i baština cijelog čovječanstva. Mi koliko god da može te riječi gordo zvuče ovdje ili ne toliko gordo s obzirom na publiku, ali mi imamo obavezu o tome razmišljati na taj način. A samo kratko, što se tiče ove riječi neprofitno, kažem ako je u pitanju novotehnička stvar koja u e-savjetovanu je bila cijelo vrijeme tamo a onda je nestala i koja ako bude uključena u definiciju će olakšati institucijama da apliciraju na fondove odnosno ako te riječi nema, moglo bi biti diskvalificirani, onda mislim da nije smak svijeta da se ta riječ tamo onda i ostavi pogotovo ako u e-savjetovanju nije bilo zapravo problema s tim. Evo čisto toliko.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Glavaševiću na odgovoru. Slijedeća replika poštovani Marko Vešligaj, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo da ne ostane zapravo visiti u zraku, nitko nema protiv toga ništa da se i određene komercijalne djelatnosti odvijaju u sklopu muzeja, prvi sam za to zbog čega ne međutim onda još jedanput ću upozoriti na tu blokadu koja se može desiti ukoliko nećemo povlačiti nekakva sredstva iz EU fondova, znamo da je izuzetno puno projekata prijavljeno na projekte prekogranične suradnje itd. Ovo šta ste spomenuli oko samoga zapošljavanja, da, načelno se naravno slažem da bi trebalo biti možda i više godina, međutim imamo jedan drugi tu problem što puno osoba koje rade u kulturi uopće im se ne prizna ono što su radili preko ugovora o djelu. Dakle, to uopće zakon ne honorira i onda imate jako veliki problem udovoljavanja kriterijima koji postoje na natječajima, dakle to bi isto morali uzeti u obzir s obzirom da su to ipak i specifične djelatnosti jer teško ćemo inače dobiti ljude, velim, u manjim sredinama koji će spremno ići raditi da udovolje kriterijima i da idu raditi u nekakve muzeje i da tamo nekakve stvari ispromoviraju a imamo izuzetno puno toga. Evo vjerojatno nitko ovdje od vas ne zna da je kod mene u gradu Pregradi bila prva proizvodnja lijekova ne na jednom području samo Hrvatske, nego i ovom djelu Europe. Dakle, imamo i ljekarničku zbirku u našem muzeju ali nažalost nemamo niti jednu osobu zaposlenu, trenutno jesmo u fazi da ipak pronađemo ravnatelja prvo pa onda to razvijamo, imamo još puno primjera. Recimo u Klanjcu imamo Muzej europskih himni, također nije u nikakvom većem sustavu, također ga treba razviti. Ima sjajnih novih ideja i treba tu naći jednu pravu mjeru da se tako izrazim. A komercijalno to treba iskoristiti tamo gdje imamo već nekakav brand. „Staro selo“ u Kumrovcu, jedini naš muzej na otvorenom posjeti oko 70 000 godišnje, ukoliko ćemo tamo uložiti u promociju, možemo još više ali nažalost zbog nekakvih ideoloških prijepora to nismo radili više ali takve stvari moramo staviti sa strane. Ja sam bio jedanput svjedok kad smo, evo, dozvolit ćete mi potpredsjedniče, ovo moram reći, dakle, predstavnicima kineskih turističkih poduzeća uopće nije bilo spomenuto „Staro selo“ Kumrovec, a znam da je ipak većina njih želi vidjeti Kumrovec. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vešligaju. Odgovor kolega Glavašević, izvolite.
Hvala. Pa kolega Vešligaj, generalno dvije stvari treba reći nakon vaše replike na kojoj vam se zahvaljujem. Prva je vezana zapravo na to kako izgledaju zbirke, mislim da postoje stvarno sjajni primjeri u Hrvatskoj kako su i muzeji organizirani i da nude određenu količinu interpretacije, ne samo evo dođi, pogledaj, pa sam donosi svoje zaključke, mislim da je ipak bitna i interpretacija. Imao sam prilike nedavno, prilikom sudjelovanja na Kozaku, na zadnjem skupu sa Odborom za europske poslove vidjeti u Bugarskoj muzej njihove antičke povijesti. Mislim to je nevjerojatno jedno antičko bogatstvo koje je tamo izloženo, samo naravno sa količinom interpretacija, sa načinom na koji je povezano sa njihovom suvremenom poviješću dakle nekakvo kontekstualiziranje svega toga. Mislim da to u Hrvatskoj počesto fali, a samim time onda se događaju i ovakvi primjeri kakve ste vi naveli sa ovom vašom kineskom delegacijom. Ako nema nekog lokalnog tko će ih usmjeriti prema tome, onda to vrlo često zna izostati. A što se tiče ove komercijalne djelatnosti, kako bih rekao, važno je, zaista je važno da imamo na umu i taj moment. Jer najveća vrijednost zapravo i prepoznavanje onoga što je naša kultura i naša kulturna baština možemo dobiti kada ih podijelimo sa nekim tko toga nije svjestan ili tko o tome ne zna ništa. Kada to znanje podijelimo, kada tu povijest podijelimo onda zapravo dolazi do najveće ove nekakve vrijednosti i za ovu zemlju i za ljude koji tu žive.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Glavaševiću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovana kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo. S obzirom da sam dio već evo o ovoj problematici izrekla i kroz različite replike pojedinim kolegama, ja ću pokušati evo u svojoj pojedinačnoj raspravi osvrnuti se na, evo tri po meni zanimljive točke ovog zakona. Dakle, govorit ću posebno, dakle o muzejima i definiciji muzeja kao institucija. Govorit ću o važnosti uvođenja Muzejskog dokumentacijskog centra kao središnjeg jednog državnog tijela i govorit ću o pružanju mogućnosti i posebnoj pozornosti barem kroz evo ovakav prijedlog u prvom čitanju na razvoj muzeja i muzejskih zbirki u manjim sredinama. Prije svega kad je riječ o samoj definiciji, dakle muzeja ono što je iz ovog prijedloga razvidno je to da se muzej definira kao prije svega institucija u službi suvremenog društva i njegovog razvoja s ciljem djelovanja od javnog interesa. Mislim da je to jako bitno spomenuti kad definiramo riječ muzej i pritom dakle definiciju kojom je muzejska djelatnost se uređuje sa naglaskom na javni i kulturni interes i to prvenstveno u smislu predstavljanja, promoviranja i zaštite nacionalne kulturne baštine i pritom s dodatnim naglaskom što po meni je bitno u vremenu 21. stoljeća u kome živimo na osuvremenjivanje muzejske djelatnosti što smatram izuzetno bitnim uz istodobno osiguravanje i mogućnosti obavljanja komercijalne djelatnosti koje još ću jednom naglasiti po meni se ne kosi sa primarnom i dominantnom djelatnosti muzeja, a to je promoviranje i zaštita nacionalne kulturne baštine. I još ću jednom naglasiti apsolutno nisam za predominantnu ulogu komercijalne djelatnosti muzeja već sam prije svega za percepciju i definiranje muzeja kao, dakle institucije koja je osnovna dominantna i primarna zadaća čuvanje, predstavljanje i promoviranje, a onda i zaštita nacionalne kulturne baštine. Međutim u kontekstu vremena u kome živimo ne možemo ne uzeti u obzir iskustva drugih zemalja i ne možemo zatvarati oči pred činjenicom da se kultura, kulturna civilizacijska dobra u 21. stoljeću u suvremenom svijetu između ostaloga ne doživljavaju i kao ekonomska kategorija. Možemo se s tim složiti ili ne, ne moramo se ali ne možemo pred tim zatvarati oči. Ono što smatram potrebnim još istaknuti, činjenica je da se muzeji dominantno financiraju iz državnog proračuna. Pritom se, dakle ovim zakonskim rješenjima otvara prostor za financiranje muzeja i iz drugih izvora što nije zanemarivo. Pritom mislim i na vlastitu djelatnost muzeja, a jednako tako i na pribavljanje financijskih sredstava iz fondova EU što je jako bitno. Tu kad je riječ o pribavljanju sredstava za financiranje iz drugih izvora itekako smatram bitnu ulogu ravnatelja muzeja koji osim, dakle dosadašnje uloge, dakle čuvara i zaštitnika muzeja kao institucije i zastupanja ima, dobiva po meni jednu novu ulogu i treba dobiti ulogu menagera koji u suvremenom, dakle smislu današnjem doista ima ulogu, dakle promoviranja muzeja kao institucije čuvanja kulturne baštine, ali jednako tako i institucije koja pruža mogućnost valorizacije kulturnih dobara. Ono što smatram bitnim istaknuti da se kroz ovo zakonsko rješenje muzej doživljava i definira kao mjesto podizanja prije svega svijesti, a onda i senzibilizacije javnosti za odgovorno i održivo korištenje kulturne i prirodne baštine prije svega kao kulturnog dobra, a onda i kroz evo davanje mogućnosti, povezivanja muzejske i turističke djelatnosti otvaramo prostor, dakle za kulturni turizam kao što sam već rekla za djelatnost koja spada u jednu od najbrže rastućih evo selektivnih oblika turizma, a samim tim nemojmo zaboraviti da nam ubrzo dolazi i europska prijestolnica kulture. Nismo o tome ništa rekli. Dakle, Rijeka nam je nominirana i tu će biti prostora itekako za raspravu o ovim temama. Druga točka o kojoj sam htjela govoriti kratko nešto reći smatram jako bitnim, dakle uvođenje novine u ovaj zakon kroz uvođenje muzejskog dokumentacijskog centra kao jednog središnjeg tijela koje će, ne samo organizirati i koordinirati provođenje matične muzejske djelatnosti unutar sustava muzeja, nego će i prikupljati i obrađivati podatke o muzejima, muzejskoj građi itd. Dakle, voditi računa, računa, dakle prikupljati podatke i obrađivati statistiku i ono što je jednako tako bitno, provoditi polaganje stručnih ispita za djelatnike muzejske struke i ono što je po meni još jako bitno, voditi očevidnik javnih i privatnih muzeja u RH sa kompletnom dokumentacijom. Mislim da je, pozdravljam dakle uvođenje ovog središnjeg tijela i definiranje u ovaj zakon i ono što smatram osobito bitnim, ja vidim ovaj zakon kao jedan dokument koji otvara prostor za i posebnu pozornost posvećuje razvoju muzeja i muzejskih zbirki u manjim sredinama što osobito pozdravljam. Mi znademo da uz 22 državna muzeja imamo 158 muzeja čiji su osnivači jedinice lokalne samouprave koje imaju čitavo bogatstvo različitih zavičajnih zbirki koje su itekako od bitnog značenja za naše manje sredine i u tom smislu u članku 17. se predviđa da osnivač muzeja može biti ili jedinica lokalne samouprave kao što je i do sad bilo, ali i pravna osoba u sustavu, u većinskom dakle vlasništvu jedinica lokalne samouprave, što mislim da je jako dobro zato što vi imate niz primjera u malim sredinama gdje otvaranjem, odnosno uspostavom muzeja vi dobivate jednog novog proračunskog korisnika, ako otvarate muzej kao samostalnog korisnika. A s druge strane ako ga uspostavljate kao muzej u sastavu pravne osobe čiji je vlasnik jedinica lokalne samouprave, tu je po meni se otvara prostor za prilično jednu dobru organizaciju muzejske djelatnosti, a bez da otvarate novu instituciju koja onda kasnije padne na proračun jedinica lokalne samouprave i naravno dobro je rješenje da se onda stručni nadzor nad takvim institucijama provodi u okviru državne uprave. Ono što je sljedeći korak koji će biti izuzetno važan pa već sad upozoravam, naravno nakon donošenja ovog zakona, kad on prođe i naše drugo čitanje i konačno rješenje, biti će važno donijeti određene pravilnike, posebno smatram bitnim Pravilnik o minimalnim uvjetima za osnivanje muzeja kada je riječ o jedinicama lokalne samouprave. Bitno će biti voditi računa o minimalnim uvjetima kroz koje ćemo onda omogućiti, dakle i olakšati zapravo jedinicama lokalne samouprave da ih muzeje, muzejske zbirke osnuju po vlastitoj želji ili nahođenju, bilo kao samostalne institucije ili kao ustanove u sastavu kao što sam rekla. Možda ne bi bilo loše povesti malo računa o uvjetima za voditelja, dakle ako uz muzeje osnuje kao ustanove u sastavu, isti uvjeti koliko sam vidjela su i za ravnatelja i za voditelja, možda ne bi bilo loše porazmisliti malo o uvjetima za voditelja, netko je ovdje govorio i slažem se s time, čini mi se kolega Vešligaj, o problemima malih sredina, jedinica lokalne samouprave koji naprosto ne mogu naći ljude koji će imati uvjete da bi mogli vršiti dužnost voditelja, a kamoli ravnatelja muzeja, tako da čini mi se da će se tu biti potrebno povesti dodatno računa o toj problematici i naravno omogućiti i olakšati jedinicama lokalne samouprave da prije svega osnuju muzeje ili ovaj drugi kao ustanove u sustavu. Dakle, da se muzejska djelatnost uspostavi, da se nad njom omogući obavljanje adekvatnog stručnog nadzora, ono što je najbitnije da se omogući njihova održivost, dakle u tim malim sredinama upravo na jednoj strani kroz financiranje od strane osnivača, a onda i kroz omogućavanje valorizacije kulturnih dobara kroz omogućavanje ove komercijalne djelatnosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vesni Bedeković. Imamo dvije replike, poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala podpredsjedniče Sabora. Kolegice Bedeković, u vašem izlaganju sam otprilike slušao da treba zaštititi kulturnu baštinu muzeja i ostalo što se u potpunosti s vama slažem. Međutim, htio bih jednu stvar reći, jer sam igrom slučaja bio sam na Golom otoku, što smatram da je i on jedan dio muzejske vrijednosti Hrvatske države i ta voditeljica koja je vodila tu jednu grupu dok sam bio prisutan, je pričala, objašnjavala šta je to Goli otok pa je rekla negdje '68. godine je otvoren Goli otok za kriminalce Hrvatske i staljiniste. Pazite, to govori voditeljica koja radi na Filozofskom fakultetu u Rijeci. Ja sam rekao gospođo oprostite, ali nije tako. To su bili pačenici koji nisu bili u suglasnosti sa Titinim režimom. Nažalost, taj otok je i danas devastiran, pitam se sada i pitam javnost, zašto taj otok nije pravo pretvoren u muzej da hrvatski narod ima od toga koristi i da se govori istina? Mi ovdje pričamo o demagogiji, ja želim da svi muzeji, naravno da budu komercijalno iskorišteni, da samouprave, ove lokalne nemaju toliki, ne mogu toliki ni izdvojiti za muzeje. Mi stalno nešto pričamo, a ustvari ništa ne radimo. Pitam otvoreno javno, zašto se taj muzej nije napravio onakav kakav je bio i da se priča istina, govorimo o Golom otoku. Koliko je to ljudskih sudbina, na tisuće, tisuće, protjerano, ubijeno i umrlo tamo gdje se … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, moramo ići od istine, ne govoriti da se govori, da hrvatski narod čuje ono što mi govorimo, a ustvari ne rješavamo ništa, mi moramo naše muzeje i imamo praktično jednu lijepu državu koja je 90% muzejska, možemo je tako nazvati jer nam turisti obilaze, gledaju čitave gradove, naravno, netko je rekao, Bunjac, nemamo i natpise prave na svim jezicima jer ljudi dolaze, trebalo bi pročitati nešto i vidjeti. Moje izlaganje u ovom djelu, moramo govoriti o istini, moramo napraviti, imamo šta pokazati, ali trebamo se potruditi, imati svakakve interese i komercijalno iskorištenje. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mišić. Odgovor kolegica Bedeković, izvolite.
pa počet ću od kraja, naravno pitanje je otvaranje muzeja vezano za lokalitet na Golom otoku je po meni pitanje dakle nacionalne kulturne politike i interesa države, dakle da takvo mjesto pretvorimo u spomenik i slažem se tu s vama. Jednako tako je tu pitanje i pristupa lokalne zajednice, pa onda u suradnji sa nacionalnom razinom zajedničkim snagama to mjesto pretvoriti, prije svega u mjesto pijeteta, a onda u kulturno-povijesni spomenik, to je prvo. A drugo, ono što ste prvo govorili o prezentaciji Golog otoka posjetiteljima, dakle, nije to jedini primjer, ima još niz sličnih primjera, dakle, to je znači pitanje koje otvara onda problematiku stručnog osoblja koje radi u pojedinim muzejima, njihove izobrazbe, njihove razine znanja, njihove ideološke orijentacije, ako ćemo tako, a jednako tako otvara i prostor za promišljanje problematike certificiranih turističkih vodiča na pojedinim lokalitetima i dakle, slažem se s vama da je o tome itekako potrebno voditi računa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Bedeković na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pozdravljam predstavnike Ministarstva. Vama kolegice Bedeković zahvaljujem što ste izrekli jednu bitnu istinu, a to je da kultura ne smije biti ono nešto što mi stavljamo i izdvajamo iz života i odlažemo u muzeje, da životu ne bi pripadali, pa tako da ne bi pripadali ni životu ekonomije. Kultura je nastala u određenim povijesnim okolnostima, ona je svjedok povijesnih okolnosti i ona je estetizacija onoga što se nekad odvijalo i zbog toga ima i svoju vrijednost. Govor kulture i kulturnog dobra je takav da će uspjeti nadživjeti sve pogrešne ili krive naracije. Netko može, upravo nam je i zbog toga potrebna kultura, jer netko može govoriti neistine o svom vremenu, netko može govoriti neistine iz svoje vlastite povijesti, ali na kraj govor kulture kao onaj univerzalni govor, kao govor onog što je bilo vrijedno na kraju nadživljuje sve te naše lažne govore. Zbog toga ne smijemo uništavati kulturu. Jedino biće koje može uništiti kulturu je umjetnik i to onda kad shvati da onu ideju koju je htio pretvoriti u materiju, da materija tu ideju nije primila na adekvatan način i zbog toga uništava svoje djelo. To se u teoriji naziva estetika ružnog. Kad autor, jedino on to može učiniti, zato što je shvatio da ta ideja neće biti prisutna na način na koji bi trebala u svim budućim naraštajima. Zbog toga podržavam ovu vašu ideju da napokon shvatimo da, ponavljam, umjetnost nije nešto što mi odlažemo, umjetnost nije nešto i kultura ono što je trošak ovog naroda, države, svijeta nego nešto što pripada svijetu i pripada svijetu ekonomije i zbog toga moramo iznaći načina da svladamo ove prepreke oko uspostavljanja muzejske djelatnosti kao one djelatnosti kojoj pripada i kulturi i svijetu i realnosti i ekonomiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Vučetić. Odgovor, kolegica Bedeković. Izvolite.
Kolega, drago mi je da ste primijetili. Osnovna uloga, između ostalog, kulture kao civilizacijskog dobra je prenošenje na generacije. Ako mi kulturu samu po sebi, dakle, kulturna dobra stavimo u muzeje, ja ću to sad simbolički reći, i pretvorimo ih u prašnjave zbirke koje će stajati tamo i ne pokazujemo dakle, osobito mladima i ne prenosimo na mlade generacije, nismo napravili ništa. Dakle, u tom smislu, dakle, kulturu treba shvatiti kao jednu dinamičnu kategoriju koja i nastaje i mijenja se pod utjecajem dakle, dolaska mladih generacija i u tom smislu ja cijelo vrijeme govorim o valorizaciji kulture, iskorištavanju kulture pa i naravno, prije svega, u turističke svrhe, ali onda dakle, valorizaciji kulture u smislu prenošenja na mlade generacije. Kad govorimo o valorizaciji kulture u turističke svrhe, ono što suvremeni razvijeni svijet radi, dakle, čitave ture, vi imate čitav, ja bih to nazvala instituciju europskih kulturnih itinerara gdje vi kroz povezane različite turističke aranžmane omogućujete svijetu upoznavanje s pojedinim elementima kulture različitih civilizacija. Recimo, hodočasnički puteve Santiago del Compostela, ne znam, ruralni habitat, arhitektura bez granice, ruralni habitat primjerice u Pirinejima, europski putevi svile i tekstila, europski putevi židovskog naslijeđa, sefardski putevi, putevi Baroka, vikinški, normanski putevi, putevi vojne arhitekture, putevi romaničkog naslijeđa, recimo putevi povijesnih legendarnih osoba, ne znam, Mozartov put, put Don Quihota, dakle, sve su to aranžmani turistički koji omogućavaju, dakle, svijetu upoznavanje s kulturnim naslijeđem različitih civilizacija. Hrvatska kultura itekako ima i mora i treba svijetu pokazati sve što ima i hrvatski narod po meni, ima toliko ogromnu i široku kulturnu baštinu da naprosto, ne samo da trebamo, nego imamo obvezu dati zajednički doprinos svjetskoj kulturnoj baštini.
Hvala lijepo kolegice Bedeković na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Dakle, javila sam se bila maloprije i na repliku državnom tajniku, pa sam rekla da ću neke stvari detaljnije govoriti, a i spomenuti ću još jedanput ono što sam replici spomenula, pa državni tajnik nije imao vremena odgovoriti. Dakle, ova moja pojedinačna rasprava ide zapravo više u formi nekoliko pitanja, nekoliko teza koje mi se nameću, koje su se nametnule i kroz razgovore s muzejskim djelatnicima, a isto tako temeljem čitanja samog Zakona i čitanja same rasprave kroz javno savjetovanje. Na taj način, evo, rekla bih da ovaj Zakon je donio neke novine, a vjerujem da onaj tko je dakle, predlaže i tko je pisao izmjene samog Zakona i uveo ove novine ide vjerojatno s dobrom namjerom, pretpostavljam da olakša i da budu neke stvari jasnije, da budu organiziranije, da se, da muzeji tu posluju ili djelatnost svoju imaju učinkovitiju i da u krajnjoj liniji ono postigne se s jedne strane i bolje pribavljanje dodatnih sredstava za sam rad, kako kroz EU fondove, kako kroz samu poboljšanje temeljenje djelatnosti i privlačenje većeg broja posjetitelja. Ali isto tako da se i ta djelatnost, vidim i da postane, zapravo, da se bude organizirana, tako da i kroz to gledam, da se zapravo, muzejsko dokumentacijski centar, uveli kao središnje tijelo. S tim što svi spominju da se ono po prvi put uvodi, da. Međutim, treba spomenuti da je muzejsko dokumentacijski centar osnovan još 1955.g i on svoju djelatnost obavlja rekla bih jako dobro i kvalitetno i već je na usluzi ako ja to dobro kažem, usluzi muzejima, dakle, svim muzejima, kako privatnim tako javnim. Isto tako, bih rekla da već on provodi već davno stručno ispite, jel, to je nešto što mu je u njegovoj djelatnosti već i prije. Ono što bih možda htjela naglasiti i pitati, koliko je ministarstvo kada je već dodijelila tu ulogu, vodi računa, o tome da je i organizacijski sve posloženo i hoće li i na koji način i u kojem vremenu će to napraviti, da se omogući toj značajnoj ustanovi da obavlja tu svoju obavljenu djelatnost. A nova, dodijeljena djelatnost, je svakako vođenje očevidnika, koje ako on ima i tu implikaciju da postaje javna, dakle, jel time dobiva i MDC i javne ovlasti samim očevidnika. A koliko vidim kroz savjetovanje, upravo su upozorili na činjenicu da oni nemaju pravnu službu i da je zapravo i manjak pravnika, jedan od možda moguće kamenje s poticanja. Druga stvar, koju sam spomenula i na koju sam neki muzeji, također ukazali, pa nismo vidjeli tu odgovor, a to je ono što se tiče samog, dakle, onih odredbi, prekršajnih odredbi, pa tu bi jedno pojašnjenje, u tom smislu, dal se zaista radi o tome da će se prekršajno kažnjavati i djelatnici koji rade unutar muzeja a obavljaju, ne znam, ove djelatnosti, znači tih obavljanja tih navedenih poslova. Tu mogu konkretno i pročitati o čemu se radi. Kada govorimo, znači tu iz stavka 1, točka 2. i 3. znači ne upisuju redovito muzejske predmete u inventurnu knjigu ili ne vodi drugu dokumentaciji o muzejskog građi ili muzejskoj djelatnosti ili stručno ne vrednuje muzejske predmete radi uspostavljanja zaštita u skladu s propisima, o zaštitu očuvanju, kulturnih dobara, suprotno odredbama čl.8. stavka 1. ovog zakona ili povjeri muzejsku građu, muzejsku dokumentaciju na čuvanje il radi izlaganja itd. To govori u smislu što briga dakle, organizacija samog rada, cijelog muzeja i djelatnika je na ravnatelju. To ulazi u njegov djelokrug posla, obavljanja njegovog posla. Pa se pitam da li ovaj članak ide za tim da prekršajno kažnjava zapravo ili pere odgovornosti s ravnatelja, a zapravo onda uvodi taj jedan novi po meni način sankcioniranje, prekršajnog sankcioniranja samih djelatnika što mi se čini prilično čudno, ako se radi o tome. To je, sljedeće što sam htjela spomenuti, pa evo, znači, dosta se govorilo o toj ulozi muzeja i ja zapravo vjerujem da mi imamo jako jako puno potencijala i da je naša kulturna baština, ne vjerujem nego znam i vjerujem da su prepoznali mnogi. Mi tu moramo učiniti jako puno da se to još više i vidi. Zbog čega to govorim? Zato što je sve više se pojavljuju interpretacijski centri. To je nešto što ne ulazi u definiciju muzeja. Međutim, to je naša realnost. Upravo su interpretacijski centri, oni koji su sad i kroz projekte financirani i kroz EU fondove i to je jako dobro. Upravo ti interpretacijski centri su oni koji danas, bih rekla, vode primat u prezentiranju kulturne baštine, mada često tu i nema uvijek ni originala niti onog što je, dakle, mogu biti replike ili nešto, jer ne podliježu nekim strogim ovim našim, ovim zakonom, upravo u ovom zakonu o kojem sada govorimo. Ali, su izuzetno atraktivni, izuzetno su dostupni, izuzetno su prihvatljivi svim posjetiteljima. Kako i na koji način zapravo i ministarstvo u tom smislu gleda. Jer recimo, imamo kuću bajke koja ne ulazi u muzej a izuzetno je atraktivna i izuzetno zanimljiva svima u svakom pogledu turistički a i ima ove valorizacijske elemente. Sljedeće, dakle, još jedna stvar, ovo vam je jedno konkretno pitanje, pitanje digitalizacije. Evo, iz mog grada, imam konkretan primjer čovjeka koji se bavi digitalizacijom starih fotografija Vodica. To je jedna izuzetno dobra inicijativa, koja u ovom trenutku nije, ne može se, nije valorizirana, zbog čega? Jer i kako sad Ministarstvo gleda upravo na to? Misli li i jel postoji mogućnost da se valorizira i digitaliziranje fotografija ili drugih predmeta na način da ono postane kulturna baština jer u ovom trenutku dakle radi se o nečem što je replika, radi se o nečem što nije original. A ipak postoje muzeji, postoje zbirke koje prikupljaju te digitalne tu građu, ali je još uvijek ne može tretirati kao kulturno dobro. Evo to je nešto od konkretnih pitanja koja bi koje govore o samoj problematici, a i možda i o potrebi daljnjeg promišljanja. Strukovne udruge su također naglasile potrebu da se možda kada govorimo o članku koji govori o Hrvatskom muzejskom vijeću kao savjetodavnom tijelu da tu budu izričito naglašeno da članovi trebaju biti iz strukovnih udruga jer u ovom članku to i zakonu trenutno nije decidirano naglašeno. Isto tako u onom članku u kojem govorimo samo o muzejima i djelatnosti, bilo je negdje i Muzejsko dokumentacijski centar je također to predložio pa i u ovom trenutku ja predlažem da se uvede ne samo da su muzeji dostupni svim građanima nego da se može izričito da budu prilagođeni osobama s invaliditetom, da se vodi računa i o komunikaciji koja je prilagođena različitim teškoćama osoba s invaliditetom, recimo da se uvede lako razumljiv jezik itd. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegici Mariji Alfirev na ovoj raspravi. Prije nastavka pozdravljam našeg gosta člana Europskog revizorskog suda gospodina Oskara Herića koji nam se pridružio na galeriji. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Mario Habek. Izvolite.
Poštovana kolegice Alfirev. Pa evo čisto kratko da se osvrnem na vašu raspravu i da možda samo napomenem i kažem nekoliko rečenica o temi o kojoj ste govorili. Naravno da su muzeji itekako atraktivni u RH, znamo dobro da muzeje posjećuje velik broj turista, da postoje i Noć muzeja itd. i da su to dani kada su pogotovo u sezoni ali i van sezone kada su muzeji i ostala kulturna baština jako posjećeni. No ono što smatram i što sa terena možemo čuti i od ravnatelja i od ljudi koji su zaposleni u muzejima da se premalo ulaže u obnovu tih svih muzeja i kulturne baštine i smatram da bi trebalo više novca i ministarstvo se više uključiti u provedbu same te obnove i ulaganja u iste. Evo mi u Varaždinskoj županiji imamo jako puno kulturne baštine, imamo nekoliko muzeja, imamo Dvorac Trakošćan koji dugi niz godina muku muče sami sa sobom da pokušaju na neki način i obnoviti i održati stanje u svim tim institucijama. Kada ste govorili o udrugama, da dobro je da se i bilo bi dobro i neophodno da se i udruge još više uključe u rad samih muzeja i ne samo u rad muzeja nego i savjetima kako bi ljudima koji sjede u ministarstvu na onako direktan način s obzirom da ljudi koji dolaze sa terena najbolje znaju na koji način funkcioniraju i u kakvom stanju su sve te institucije.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Habeku. Odgovor kolegica Alfirev. Izvolite.
Da, točno je upravo se ja se nadam da će ovaj zakon ići u tom smjeru da će pomoći samo komercijalizacijom da se postigne taj veći nivo mogućnosti ulaganja u same muzeje. No, kako smo i prije čuli, pogotovo kada je u manjim sredinama sama lokalna sredina ne može voditi računa, dakle znamo da je kulturno dobro, kultura je zapravo nacionalno blago, a ne samo lokalno blago i o tome treba i država voditi računa i puno više ulagati. I upravo sada kada smo u ovoj prilici obnavljanja kroz eu fondove mislim da trebamo učiniti sve pa tako da i ovaj zakon ako je potrebno i riječi kada se govori o riječima koje neće sprečavati nego će doprinositi, npr. kada govorimo o riječi neprofitni, dakle ako je potrebno iako eu fondovi traže takve izričaje da se oni ubace kako bi se upravo ovakvi muzeji mogli obnavljati kako bi oni mogli kroz eu fondove imati ono svoje puno ostvarenje. A evo upravo i državni tajnik dolazi iz grada iz kojeg ja dolazim, a znamo da je kroz njega i upravo kroz eu fondove obnovljeno je jako puno gotovo sve tvrđave jesu obnovljene i tih mogućnosti svakako ima. Zato ne vidim razloga da tu država i ne bude aktivnija i kroz same pripreme svih onih dokumentacija i sveg onog što je potrebno kako bi olakšala samom muzeju prijavljivanje upravo na natječaje, a i kako bi kroz svoje i proračun osigurala ona potrebna sredstva koja su potrebna da bi se ili participiralo u tim natječajima ili sama uložila …
Zahvaljujem poštovanom kolegi Alfirev na odgovoru. U ime predlagatelja završnu riječ poštovani državni tajnik Ivica Poljičak. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Želim vam se u prvom redu zahvaliti na današnjoj konstruktivnoj raspravi koja je vođena o novom Prijedlogu zakona o muzejima. Također smo iz evidentirali i i sve vaše primjedbe, sva pitanja koja se odnose na materiju samoga prijedloga zakona, tako da ćemo u ovoj fazi, nadam se nakon što ćemo i pretpostavljam iz rasprave dobiti i podršku na kojoj vas još jednom molimo, kada bude glasovanje, sada na zakon u prvom čitanju ćemo odgovoriti i koliko god budemo mogli, razmatrajući zajedno s vama i sa samim predstavnicima struke, nakon ove konstruktivne rasprave i da ćemo uvažiti u novom prijedlogu koji bi trebao biti pripremljen za drugo čitanje. Evo, ja vam se još jednom želim zahvaliti.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Zahvaljujem još jednom državnom tajniku gospodin Ivici Poljičku i pomoćnici ministrice, gospođi Marici Mikec iz Ministarstva kulture, glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o muzejima, prvo čitanje, P.Z. broj 213, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: „1. Prihvaća se Prijedlog Zakona o muzejima i 2. Sve primjene i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja konačnog teksta zakona“ Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 112 za i 7 suzdržanih donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Poštovane kolegice i kolege, pred nama su 3 točke dnevnog reda, akti HNB: - Polugodišnje informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike za prvo polugodište 2016. - Polugodišnje informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike za drugo polugodište 2016. - Polugodišnje informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike za prvo polugodište 2017. Budući da nam članak 247. Poslovnika daje mogućnost da objedinimo sve tri točke dnevnog reda, objedinimo raspravu, predlažem da ih objedinimo, jel ima netko nešto možda protiv? Nema, zahvaljujem. Dakle, na temelju čl. 247. Poslovnika provesti ćemo kao objedinjenu raspravu. Podnositelj akata je HNB temeljem čl. 62. Zakona o HNB, raspravu je proveo nadležni Odbor za financije i državni proračun, Vlada je dostavila svoje mišljenje. Pozivam guvernera HNB, gospodina Borisa Vujčića da nam obrazloži podnesene informacije, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici, poštovane dame i gospodo. Izrazito mi je zadovoljstvo i čast ponovno vas pozdraviti i predstaviti vam polugodišnja izvješća za koja su navedena. U prvoj polovini 2016. g. nastavlja se oporavak hrvatskog gospodarstva. Podaci Državnog zavoda za statistiku, ukazivali su na prosječni, godišnji gospodarski rast u prvih 6 mj. od 2,7% dok je revizija podataka pokazala još snažnije povećanje od prosječnih 3,1%. Taj je rast bio rezultat povećanja svih sastavnica domaće potražnje te izvoza roba i usluga. Iako je njegova međugodišnja stopa rasta vidno usporila, pa je rast uvoza bio brži od izvoza. Prvih 6 mjeseci 2016. obilježilo je poboljšanje kretanje na tržištu rada. Tako je ukupna zaposlenost bila za 1,8% viši u odnosu na isto razbolje prethodne godine uz najveći doprinos trgovine i uslužnih djelatnosti. Nastavljen je i pad nezaposlenosti, pri čemu treba imati na umu da je taj pad rezultat novog zapošljavanje ali i brisanje iz evidencije zbog drugih razloga. Cijene su u prvom polugodištu 2016. i dalje bile po dominantnim negativnim utjecaja pada cijena energenata, poglavito svjetskih cijena nafte i drugih sirovina, te njihova prelijevanje na domaće cijene i sniženje administrativne cijene prirodnog plina. Tako je godišnja stopa inflacije iznosila -1,6% s druge strane temeljna inflacija koja ne uključuje cijene poljoprivrednog proizvoda i administrativno određene cijene, iznosila je u lipnju -0,9%. Vezano uz kretanje opće razina cijena, važno je naglasiti da se rasprostranjenost pada cijena u prvom polugodištu 2016. postupno smanjivala, a povećavala se udio proizvoda čije cijene rastu. Taj je udio iznosio 57% što znači da su cijene većine proizvoda rasla, dok se pad cijena dominanto odnosio na manji broj proizvoda i to prije svega na uvozne proizvoda. To zapravo znači, da se za Hrvatsku nastavilo poboljšanje međunarodnih uvjeta razmjene treću uzastopnu godinu. To djeluje pozitivno na potrošačke mogućnosti kućanstava i profitabilnost poduzeća, jer praktički znači da domaće gospodarstvo prihodima od izvoza može kupiti sve više uvoznih proizvoda. Troškovi financiranja nastavili su se smanjivati zahvaljujući visokoj likvidnosti, podržane eksplicitno monetarne politikom HNB. Uz smanjenje kamatnih stopa, nastavljeno je i ublažavanje standarda odobravanje kredita domaćih banaka, što je utjecalo na oporavak kreditne potražnje poduzeća i stanovništva. Treba naglasiti da je u takvim uvjetima kreditiranja domaćih sektora bilo zametno povoljnije nego prethodnih nekoliko godina. Plasmani kreditnih institucija, poduzećima porasli su u prvoj polovini 2016. za 3,1%, nakon 2 g. uzastopnog pada, a plasmani stanovništva su nakon 7 g. kontrakcije porasli za 0,7%. Uz to posebno naglašavam da je došlo do izraženog rasta kreditiranja u kunama. HNB je zadržala eksplicitan karakter monetarne politike, to se prije svega očituje u obilnom višku kunske likvidnosti, a to su novčana sredstva kojima banke mogu slobodno raspolagati, koji se povećao s prosječnih 6,7 milijardi kuna u 2015. na 9,2 milijarde kuna. S obzirom na povoljne uvjete likvidnosti, kamatne stope na međubankarskom novčanom tržištu, zadržale su se na povijesno niskim razinama. Uz podršku visoke likvidnosti monetarnog sustava HNB nastavila je i s određivanjem stabilnosti tečaja kune prema euru. Prosječan tečaj kune prema euru, bio je u prvoj polovini 2016. za 0,9% niži odnosno, jači od prosjeka ostvarenog u istom razdoblju prethodne godine. Pritisci na jačanja tečaja kune, bili su povezani sa dobrim turističkim rezultatima, rastom priljeva sredstava iz fondova EU i očekivanjima povezanim s najavljenim izdanjem državne obveznice na inozemnom tržištu. HNB je krajem svibnja interveniran na deviznom tržištu, otkupom 83,5 milijuna eura, nakon čega je zaustavljeno jačanje kuna. Bruto međunarodne pričuve, iznosile su 12,9 milijardi eura i bili su za 0,8 milijardi eura, odnosno, 5,6% niže nego na kraju 2015. Pad bruto pričuva u najvećoj mjeri bio je posljedica odluke donesene u siječnju o ukidanju izdvajanja devizne obvezne pričuve na račun kod HNB-a u iznosu od pola milijarde eura čime se bankama od počeka godine omogućilo fleksibilnije upravljanje deviznom likvidnošću. Neto raspoložive pričuve su se blago povećale za 1% te su na kraju lipnja 2016. iznosile 11,3 milijarde eura. Nekoliko rečenica o poslovanju banaka. Krajem prvog polugodišta 2016. imovina banaka iznosila je 382 milijarde kuna što je u odnosu na kraj 2015. smanjenje od 3%. Banke su u prvom polugodištu ostvarile 3,5 milijarde dobiti iz poslovanja prije poreza. U odnosu na prvo polugodište 2015. dobit je snažno porasla za 2,1 milijardu kuna i to u većini banaka na što su ključno utjecali manji troškovi ispravaka vrijednosti i rezerviranja te jednokratni dobici pojedinih banaka od prodaje dionica Visa Europe. Trend poboljšanja kvalitete kredita nastavio se čak i uz isključeni utjecaj prodaje potraživanja. Udio djelomično nadoknadivih i potpuno nadoknadivih kredita smanjuje se sa 16,7% koliko je iznosio na kraju 2015. na 15% na kraju prvog polugodišta 2016. U sektoru poduzeća taj udio smanjuje se sa 34,7% na 30% na što su snažno utjecale prodaje potraživanja. Međutim ako se isključi učinak prodaja podaci uključuju i na poboljšanu naplatu kredita a osobito od klijenata u predstečajnim nagodbama te uz provođenje ovrha. Uz naplatu zamjetan je bio i utjecaj reklasifikacije potraživanja u bolju rizičnu skupinu, skupinu A. Nastavilo se i poboljšanje adekvatnosti kapitala banaka na 21,7% što je potaknuto padom izloženosti rizicima uz istodoban rast regulatornog kapitala. Povoljna kretanja gospodarske aktivnosti u Hrvatskoj koja su obilježila prvih 6 mjeseci 2016., nastavila su se i tijekom druge polovine godine. Godišnja stopa rasta realnog BDP-a blago se ubrzala u odnosu na ostvarenje u prvom djelu godine pri čemu je rast gospodarske aktivnosti i dalje bio široko rasprostranjen i uz robe i usluga ubrzao se zbog povoljnih kretanja u turizmu, pa je doprinos neto inozemne potražnje bio pozitivan. Povećala se i stopa rasta osobne potrošnje što odražava nastavak povoljnih kretanja na tržištu rada i zamjetan porast potrošačkog optimizma a ostvaren je i brži rast državne potrošnje. U drugoj polovini 2016. jedino se usporio rast investicija u fiksni kapital. Tržište rada također se nastavilo oporavljati, broj zaposlenih osoba nastavio se snažno povećavati pa je u odnosu na isto razdoblje prethodne godine, zabilježen rast od 1,9% čemu su najviše pridonijele uslužne djelatnosti privatnog sektora. Prema podacima iz ankete u radnoj snazi, stopa nezaposlenosti spustila se na prosječnih 12,2% što je znatno manje nego u istom razdoblju prethodne godine. Prosječne bruto plaće porasle su tijekom druge polovine 2016. za 1,6% na godišnjoj razini, dok je njihov realni rast odnosno rast kupovne moći bio još izraženiji. Što se tiče inflacije, krajem 2016. otvaranje blagog rasta opće razine cijena na godišnjoj razini nakon dosta dugog razdoblja blago negativne inflacije. Tome je najviše pridonijelo jačanje uvoznih inflatornih pritisaka odnosno rast cijena nafte i drugih sirovina na svjetskom tržištu a manjim djelom i rast inflacije u euro području te jačanje domače potražnje. Godišnja stopa inflacije u Hrvatskoj povećala se tako s -1,6% u lipnju na 0,2% u prosincu 2016. godine čemu je najviše pridonijelo smanjenje negativnog doprinosa cijene energije. Njega je odredilo poskupljenje naftnih derivata te učinak baznog razdoblja tj. znatan pad tih cijena tih cijena u drugom polugodištu 2015. U ekonomskim odnosima sa inozemstvom, također su se nastavila povoljna kretanja, sveukupno je godišnja vrijednost viška na tekućem i kapitalnom računu na kraju 2016. premašila 3,5% BDP-a. Neto odljev kapitala iz Hrvatske iako slabiji nego u istom razdoblju prethodne godine odražava razduživanje domaćih sektora posebice banaka što je pridonijelo daljnjem poboljšanju relativnih pokazatelja inozemne zaduženosti i neto stanja međunarodnih ulaganja. Visoka likvidnost na domaćem međunarodnom financijskom tržištu pogodovalo je padu aktivnih i pasivnih kamatnih stopa poslovnih banaka u Hrvatskoj. To je zajedno sa povoljnijim očekivanjima poduzeća i stanovništva dovelo do rasta kreditne potražnje i porasta plasmana. Plasmani kreditnih institucija poduzećima porasli su za 3% nakon 2 godine pada a plasmani stanovništva su nakon 7 godina kontrakcije porasli krajem godine za pola posto. Uz to posebno naglašavam ponovno da je prvenstveno izvor financiranja bila kuna posebno za sektor stanovništva. Karakter monetarne politike ostao je vrlo ekspanzivan. To se prije svega očituje u snažnom rastu daljnjem viška likvidnosti koji se tijekom drugog polugodišta 2016. zadržao na visokoj razini od 6 milijardi kuna. Pritom je posebno snažan porast viška likvidnosti ostvaren na samom kraju godine kada je HNB deviznim operacijama kreirala značajnu likvidnost sprečavajući aprecijacijske pritiske na domaću valutu. U takvim se uvjetima prosječna ponderirana prekonoćna kamatna stopa na međubankovnom novčanom tržištu spustila na 0,08% u prosincu nakon što je u prvom polovici 2016. iznosima 0,24%. Visoka kunska likvidnost dodatno je osnažena i dvjema strukturnim repo operacijama čime je HNB pojačala trend smanjivanja domaćih kamatnih stopa, jačanja kunskog kreditiranja banaka te pridonijela spuštanju krivulje prinosa na dugoročno zaduživanje države. U srpnju i studenom HNB je bankama ukupno plasirala 281,9 milijuna kuna na rok od 4 godine uz kamatnu stopu od 1,4% Ako se tome pribroji 711,5 milijuna kuna plasiranih u prvoj polovini godine uz kamatnu stopu od 1,8%, ukupan iznos dugoročno kunske likvidnosti kreirane tim operacijama dosegao je 993,4 milijuna kuna. Nastavljene i provođenje redovitih tjednih obratnih REPO operacija, a fiksna repo stopa snižena je sa pola posto na 0,3%. Prosječno stanje sredstava plasiranih putem redovitih tjednih operacija iznosilo je 191 milijun kuna. Uz podršku visokoj likvidnosti monetarnog sustava, HNB je naravno nastavio i s održavanjem stabilnosti tečaja kune prema euru kako bi ublažio aprecijacijske pritiske, HNB je intervenirao na deviznom tržištu te ukupno od banaka otkupio gotovo jednu milijardu eura. Bruto međunarodne pričuve na kraju 2016. iznosile su 13,5 milijardi eura što je 1,4% niže nego na kraju 2015. činitelji koji su utjecali na pad ukupnih međunarodnih pričuva bili su ukidanje obveznog izdvajanja deviznog djela obvezne pričuve na početku godine i smanjenje stanja na deviznom računu Ministarstva financija kod HNB-a. Uz to i niža razina REPO poslova i prodaja deviza Europskoj komisiji. S druge strane neto raspoložive pričuve ostvarile su snažan rast od milijardu eura kao rezultat prvenstveno maloprije spomenutog snažnog otkupa devize kako bi se smanjili ili usporili apricijacijski pritisci. Što se tiče ulaganja pričuva, HNB rukovodeći se principima sigurnosti i likvidnosti, ulaže sredstva kod financijskih institucija i država investicijskog kreditnog rejtinga. Na kraju 2016. oko 58% sredstava ukupnih međunarodnih pričuva Hrvatske narodne banke bilo je uloženo u države, banke i institucije čiji se kreditni rejting nalazi unutar dva najviša ranga. Potom kod banke za međunarodna poravnanja i … [[Govornik se ne razumije.]] fonda te u efektivne strane novac u trezoru HNB-a. Unatoč negativnim stopama europskog djela krivulje, do 5 godina dospijeća za cjelokupni europski dio neto pričuva, ostvarena je u 2016. stopa povrata od 0,59%. Ukupna stopa povrata za cjelokupni … [[Govornik se ne razumije.]] portfelj, iznosila je 1,26%, a dolarski investicijski portfelj od 1,75%, dok je europski investicijski portfelj ostvario povrat od 1,10%. Krajem 2016. imovina banaka iznosila je 387 milijardi kuna, što je malo smanjenje u odnosu na godinu prije. Na smanjenje imovine snažno su utjecale konverzije kredita u švicarskim francima u europske kredite, tečajna kretanja, prodaj nenaplativih potraživanja i izlazak dviju banaka iz sustava. Nakon gubitaka u 2015. prouzročenih troškovima konverzije kredita, u 2016. se profitabilnost banaka oporavila. Prosječni prinos na aktivu i prosječni prinos na kapital dosegnuli su najviše vrijednosti zabilježene od 2008. iznosili su 1,6, odnosno 9,6%. Banke su tako u 2016. ostvarile 6,4 milijarde kuna dobiti prije oporezivanja pri čemu su ključan doprinos dali manji troškovi ispravaka vrijednosti revezerviranja, kao i jednokratni prihodi poput prihoda od prodaje vlasničkih udjela i nenaplativih potraživanja. Prodaje plasmana su se tijekom 2016. osjetno intenzivirale. Banke su ukupno prodale gotovo 6 milijardi kuna, većinom nenaplativih plasmana, što je dvostruko više nego godinu prije i četverostruko više nego 2014. Na prodaje plasmana djelovao je niz čimbenika, s jedne strane poslovne strategije banaka majki domaćih banaka, uz to veća prisutnost kompanija specijaliziranih za otkup takvih plasmana na domaćem tržištu i naposljetku vjerojatno glavni razlog, progresivna pravila Hrvatske narodne banke kojima se bankama, počevši od 2013. godine nalaže izdvajanje dodatnih ispravaka vrijednosti za nenaplative plasmane. Kako rezervacije plasmana rastu, tako poticaj bankama da ih prodaju isto tako raste. Kupoprodaje plasmana, velikom se većinom, 75% odnosi na dug pravnih osoba. Odvijaju se uz značajan diskont u odnosu na nominalnu vrijednost u prosjeku od oko 70% u 2016. godini. Takvi veliki diskonti pri prodajama olakšavaju nagode dužnika s novim vjerovnicima koji imaju znatan prostor za restrukturiranje duge. Taj prostor je među ostalim stvoren i spomenutom strožom regulativom za pokriće nenaplativih plasmana ispravcima vrijednosti. Zbog te su regulative banke tijekom posljednjih nekoliko godina značajno povećavale rezervacije za svoja nenaplativa potraživanja, što je smanjilo njihovu neto knjigovodstvenu vrijednost. Čišćenje nenaplativih plasmana iz bilanci banaka može povratiti financijsku održivost nekim dužnicima i ujedno stvoriti povoljne osnove za brži kreditni rast u srednjoročnom razdoblju. HNB je još 2014. poduzeo korake s ciljem zaštite potrošača kod prodaje plasmana. Konkretno, donesena je odluka kojom se regulatorno zabranjuje dovođenje dužnika u nepovoljniji položaj prilikom kupoprodaje njihovih dugovanja, odnosno propisano je da banka prodavatelj i stjecatelj potraživanja, odnosno novi vjerovnik, solidarno odgovaraju za eventualnu štetu nastalu potrošaču, ukoliko on dođe u pravno ili stvarno nepovoljniji položaj. Ta je odredba poslije unesena u tekst Zakona o kreditnim institucijama. Kratko ću na kraju komentirati i fiskalnu politiku koju je u drugom polugodištu 2016. obilježio nastavak snažnog smanjenja manjka s obzirom na to da je rast prihoda bio vidno izraženiji od rasta rashoda. Snažan rast poreznih prihoda ostvaren je znatnim djelom zbog oporavka gospodarske aktivnosti, kao i zbog povećanja kapitalnih prihoda, što se može povezati sa boljim korištenjem fondova EU. Na rashodnoj strani proračuna, većina sastavnica u drugom polugodištu porasla, dok su rashodi za socijalne naknade i kamate smanjenje. Nastavak povoljnih gospodarskih fiskalnih kretanja tijekom drugog polugodišta 2016. odrazio se i na smanjenje troškova zaduživanja, kao i na smanjenje omjera duga opće države i bruto domaćeg proizvoda. Povoljna kretanja u gospodarstvu koja su zabilježena 2016. nastavljena su i tijekom prve polovine 2017. Gospodarska aktivnost je nastavila rasti, te se realni BDP povećao za gotovo 3% u odnosu na isto razdoblje prethodne godine. Godišnjem rastu realnog BDP-a najviše je pridonosio opet rast izvoza robe i usluga. Znači nakon ulaska u EU do danas rast robnoga izvoza je bio 40%. On je veći 40% nego prije nego što smo ušli u EU, a broj poduzeća u Hrvatskoj koja izvoze u odnosu na početak 2013. je tri puta veći, znači tri puta više poduzeća u Hrvatskoj danas izvozi nego što je to bio slučaj pred pet godina. To je, dakle bio taj glavni zamašnjak oporavka. Tržište rada također se nastavilo oporavljati sukladno rastu BDP-a pa se zaposlenost povećala za 1,8% i to u potpunosti zahvaljujući privatnom sektoru. Istodobno se nezaposlenost nastavila ubrzano smanjivati, te se anketna stopa nezaposlenosti spustila na prosječnih 12,5% sa 14,1% u prvom polugodištu 2016. Pritom je padu nezaposlenosti djelomice pridonijelo opadanje aktivnog dijela stanovništva zbog pojačanih emigracijskih tokova. Osim toga, ostvaren je snažan i široko rasprostranjen rast prosječne bruto plaće, a rast prosječne neto plaće bio je još izraženiji zbog zakonskih izmjena kod oporezivanja dohotka od rada. Kad je riječ o inflaciji ona je osjetno porasla u prvom polugodištu 2017. ponajviše zbog jačanja opet uvoznih inflatornih pritisaka. Godišnja se stopa inflacije potrošačkih cijena povećala sa 0,2 na 0,7%. Najviše se povećao doprinos cijena prerađenih prehrambenih proizvoda osobito mlijeka i maslaca. Rast inflacije ublažilo je smanjenje cijene električne energije i to zbog snižavanja stope PDV-a na električnu energiju sa 25 na 13% u siječnju. S oporavkom domaćeg gospodarstva i uz povoljne uvjete u međunarodnom okruženju nastavljeni su i pozitivni trendovi u odnosima sa inozemstvom. Saldo na tekućem i kapitalnom računu blago se poboljšao u odnosu na isto razdoblje prethodne godine i to najviše zahvaljujući turizmu, zatim pojačanom korištenju fondova EU, te nižim kamatnim troškovima budući da kamate svuda padaju. Ono što smo također vidjeli je nastavak razduživanja, pa nastavak razduživanja opet dodatno smanjuje kamatne troškove posebno u uvjetima povoljnih uvjeta financiranja i u Hrvatskoj i na međunarodnom tržištu. Hrvatska narodna banka je opet zadržala vrlo ekspanzivan karakter monetarne politike što se prvenstveno očituje u obimnom višku kunske likvidnosti, a to su novčana sredstva kojima banke mogu slobodno raspolagati. On se udvostručio na 15,7 milijardi kuna da 7,6 milijardi kuna koliko je iznosio u 2016. godini. HNB je likvidnost kreirao ponajprije deviznim intervencijama koje su i pridonijele rastu međunarodnih pričuva. Opet prvenstveno braneći snažne aprecijacijske pritiske na kunu zbog suficita na tekućem računu platne bilance i kapitalnom računu platne bilance. Plasman kreditnih institucija poduzećima porasli su u prvoj polovini 2017. za 2,9% što je jednako rastu u cijeloj 2016. godini. Kreditiranje stanovništva također je nastavilo jačati, pa se sa 0,5% ubrzalo na 2,1%. Banke su i u 2017. nastavile čistiti svoje bilance prodajom loših, odnosno nenaplativih plasmana. Uz održavanje tog viška likvidnosti monetarnog sustava HNB nastavila je održavati i stabilnost tečaja kune. Kažem nastavljaju se aprecijacijski pritisci tako da smo otkupili 425 milijuna eura od banaka kako bi smanjili aprecijacijske pritiske. Bruto međunarodne pričuve na kraju lipnja 2017. iznosile su 14 milijardi eura što je za pola milijardi eura ili 3,8% više u odnosu na kraj 2016. Glavni činitelji, otkup devize od banaka, viša razina ugovorenih repo poslova, te zarada ostvarena od upravljanja pričuvama. Neto međunarodne pričuve u koje nisu uključena sredstva Europske komisije i Ministarstva financija na računima kod Hrvatske narodne banke, posebna prava … [[Govornik se ne razumije.]] kod Međunarodnog monetarnog fonda kao ni ulaganja u repo poslove uvećana su za 400 milijuna eura ili 3,2% te su na kraju lipnja iznosile 12 i pol milijardi eura. Sad bih se osvrnuo i na poslovanje banaka osobito za 2017. u svijetlu materijalizacije rizika Agrokora do kojeg je došlo u 2017. godini. U prvoj polovini 2017. imovina banaka smanjila se za 2,3%. Glavni razlog smanjenja imovine je jačanje tečaja kune. Kako je bilanca banaka velikim dijelom iskazana u eurima i u aktivi i u pasivi, tako svako jačanje kuna smanjuje iskaz te bilance u kunama što je uzrokovalo više od 60% promjene odnosno smanjenja. Isključivši učinak tečaja imovina banaka realno je pala za samo 0,9%. To se u cijelosti objašnjava materijalizacijom kreditnog rizika prodajom neprihodujućih kredita. Dobit banaka iz poslovanja prije poreza iznosila je 1,2 milijarde kuna što je tri puta manje nego u istom razdoblju 2016. Profitabilnost prosječne imovine i profitabilnost prosječnog kapitala smanjili su se na 0,6% i 3,6%. To je isključivo rezultat materijalizacije kreditnog rizika, tj. rasta troškova ispravaka vrijednosti i rezerviranja jer je operativni rezultat banaka prije ispravaka vrijednosti ipak blago poboljšan. Kako je generator tog rizika velikom većinom bio Agrokor, te kako je spomenutim ispravcima vrijednosti pokriven pretežni dio postojećih rizika, to je jednokratni događaj koji neće imati posljedice na buduće poslovanje bankarskog sustava. Trend poboljšanja kvalitete kredite se, iako značajno usporen, nastavio. Udjel djelomično nadoknadivih i potpuno nenadoknadivih kredita tijekom prve polovine 2017. smanjio se sa 13,8 na 13,2%. Poboljšanje kvalitete ostvareno je kod obaju najznačajnijih sektora i nefinancijskih poduzeća i stanovništva. To je pojedinačno rezultat prodaje potraživanja s problemima u naplati, iako bi se kod stanovništva poboljšanje bilježilo i da se isključi utjecaj prodaje potraživanja. Tijekom prve polovine 2017. prodano je gotovo 5 milijardi kuna nominalne vrijednosti kredita skupine B i C, od čega se gotovo 70% iznosa odnosilo na jednu banku. Nastavilo se i poboljšanje adekvatnosti kapitala banaka. Stopa ukupnog kapitala povećala se s 22,9% na kraju 2016. na dotad najviših 23,2 na kraju lipnja. Iznos regulatornog kapitala nije se promijenio, pa je blago smanjenje izloženosti rizicima rezultiralo povećanjem stope. Naposljetku, želim se osvrnuti na krizu u koncernu Agrokor koja je uvelike obilježila prošle godine njezine makroekonomske učinke. Prvo moram naglasiti da možda nisu svi svjesni o gospodarskom potresu za kakav, u odnosu na veličinu gospodarstva je teško naći usporedbu u svijetu. Samo iznos gubitaka iskazanih poslije dolaska posebne uprave iznosi oko 7% BDP-a. Usporedimo li to, recimo, s Njemačkom, to je isto kao da u toj zemlji neko poduzeće ima skrivene gubitke u visini 300 milijardi eura. Takve se stvari rijetko događaju osim kod nas. Npr. Parmalat je u odnosu na talijansko gospodarstvo bio tek 1/7 Agrokora. Zato bih ponovo htio naglasiti potrebu uvođenja kaznenog djela protiv financijske stabilnost. Pokazuje se ponovo i ponovo kakve mogu biti posljedice neodgovornog postupanja pojedinaca za opće dobro, što je potrebno na odgovarajući način sankcionirati. Ipak, zahvaljujući tome što je pretežni dio financiranja Agrokora dolazio iz inozemstva, naše inicijalne procjene pretpostavljale su ograničeno djelovanje na ostatak gospodarstva. I to prije svega kroz kanale smanjenja investicija i smanjenja pouzdanja potrošača, što bi onda rezultiralo manjom potrošnjom i povećanoj sklonosti štednji. Sukladno našim očekivanjima, podaci sugeriraju kako se kriza u koncernu Agrokor nije značajnije odrazila na gospodarsku aktivnost. Rast je bio široko rasprostranjen i sve sastavnice domaće potražnje nastavile su rasti. I projekcije HNB-a za ovu godinu pretpostavljaju da će uredno restrukturiranje koncerna Agrokor nastaviti, te da neće biti značajnih šokova za gospodarstvo. Važno je napomenuti kako financijski sustav nije značajno izložen riziku Agrokora, te kako može bez značajnih posljedica prebroditi svaki scenarij vezan uz koncern, uključivo i one koje ne očekujemo, ali smo za njega spremni, a to je puni otpis svih potraživanja. Takva je situacija posljedica intenzivnih regulatornih aktivnosti HNB-a u pogledu održavanja izloženosti banaka prema koncernu Agrokor unutar prudencijalnih okvira. S druge strane, otpornost financijskog sustava ne mijenja to da je još uvijek puno neizvjesnosti i rizika vezano za proces restrukturiranja. Agrokor uskoro treba postići nagodbu s vjerovnicima oko zamrznutog duga, a pravo operativnog restrukturiranja Agrokora tek započinje i za očekivati je da će potrajati neko vrijeme. Opcija neurednog restrukturiranja predstavila bi značajan rizik za gospodarski rast sa svim posljedicama koje iz toga mogu proizaći. Zaključujem ovo izlaganje tvrdnjom da je financijska stabilnost ponovo očuvana, ovaj puta u uvjetima bankrota najvećeg privatnog poduzeća s izuzetno velikim dugom u odnosu na BDP, a ispitivanje otpornosti bankovnog sustava koje je provela HNB, pokazuje da je kapitaliziranost dovoljna da bankovni sustav podnese snažan šok uključivo i kombinaciju snažnog usporavanja gospodarskog rasta s porastom troška financiranja.
Gospodine guverneru, zahvaljujem, iscrpili ste vrijeme. Hvala lijepo. Replika, poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Vujčiću, u vašem izlaganju polusatnom, mnogo toga ste se dotaknuli, a ono što je najaktualnije i najvažnije po meni, u ovom trenutku da nam prokomentirate, kažete svoje viđenje i razmišljanje zbog čega RH zaostaje, odnosno zbog čega usporava gospodarski rast koji je krajem 2017. godine pao na 2% i kada se uspoređuje sa zemljama EU, tu smo posljednji, kada se uspoređuje sa našim susjedima koji upravo suprotno, imaju tendenciju gospodarskog rasta koji ubrzava, Slovenija je u tom periodu imala 6%-ni gospodarski rast, na razini godine otprilike 5%, zanima me vaše mišljenje, koji su razlozi toga i da li je po onome što ja mislim da je razlog, a šta upozorava Europska komisija, da je ključno neprovođenje tih famoznih, kako ih uvijek zazivamo, strukturnih reformi, odnosno nerada Plenkovićeve Vlade u zadnjih godinu i 2, 3 mjeseca. Znači, to nije bezazleno pitanje, to nije pitanje koje nas treba zadovoljiti rastemo 2% pa nema veze, dok drugi rastu 3, 4 ili 5%, bitno je naći uzroke i bitno je čuti mišljenje vaše, odnosno HNB-a o tom pitanju jer ste vi jedan od ključnih sudionika koji bi mogao pomoći pa i Vladi nekim savjetima i određenim mjerama kako bi se gospodarski rast ubrzao. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na replici. Slijedeća replika, poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani Guverneru. Dakle, ja sam znatiželjan, pa me zanima, naimevi primate plaću među najvišima u RH. Vaša plaća na godišnjoj razini iznosi oko 600.000 kuna neto barem po onomu što je objavljeno u vašoj imovinskoj kartici, međutim s druge strane na toj istoj imovinskoj kartici vi nemate nikakvu imovinu, znači nemate štednju, nemate stana, nemate auto, nemate nikakvu pokretninu, nemate sat, nemate sliku, ništa nemate. Kako je to moguće da smo mi svi saborski zastupnici od vas bogatiji, a imamo plaću 3,4,5 puta manju? I s druge strane kako je onda opet moguće da vaš zamjenik ima imovinu 37 milijuna kuna? Znači čovjek koji ima manju plaću od vas je bogat ko da je radio 200 godina u HNB-u. Pa mi to jednostavno nije jasno ako mi možete objasniti te neke nedoumice jer doista ne shvaćam kako mi svi nešto posjedujemo, svi negdje živimo, svi nešto vozimo, svi imamo nekakve kune, jedino vi nemate ništa, a svi drugi djelatnici opet HNB-a imaju? Da li je to možda posljedica toga što se u Hrvatskoj novac stavlja na neke račune koji nisu poznati javnosti ili na koji način se raspolaže ili sam ja možda jednostavno u zabludi pa ne znam, vi možda to sve potrošite? Evo ako mi možete to objasniti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi guverneru Vujčiću, uvaženi predstavnici HNB-a. Vi ste posredni krivci zašto je standard hrvatskih građana niži nego što bi trebao biti. Zašto? Zato jer ste dopustili kamatarenje hrvatskih banaka koje je bilo nezakonito i još uvijek je nezakonito. Prvo što ste radili jeste da ste na stranicama HNB-a na web-u na kojem se daju informacije potrošačima o zaštiti potrošača sve negdje do kraja 2014. godine držali informaciju kako je promjena kamatne stope administrativnom odlukom banke normalna stvar. Tek kada je donesena pravomoćna presuda u slučaju Franak kada je utvrđeno da to nije normalna stvar da je to nezakonito vi ste maknuli tu obavijest sa zida HNB-a. Dakle vi ste posredni krivci zašto su banke sustavno ugovarale promjenu kamatne stope odlukom banke, što je nepošteno, ništetno utvrđeno sudskim postupkom, suprotno Zakonu o obveznim odnosima i Zakonu o zaštiti potrošača. Kasnije niste preuzeli proaktivnu ulogu i niste predložili Vladi RH metodologiju za iznalaženje marži u situacijama kada marže nisu ugovorene. Pa banke su nakon izmjena Zakona o potrošačkom kreditiranju početkom 2014. opet samovoljno fingirano zakonski djelovale i definirale kamatne parametre bez usklađivanja s dužnicima i bez ugovaranja s dužnicima. Ono što sada očekujem od vas jest da podržite ideju da se konačno zakonom utvrdi metodologija za iznalaženje kamatnih marži u kreditima u kojima marže nisu ugovorene. Dakle da li ćete podržati tu ideju? Ne tražim vas da kažete podržat ćemo način nego ideju da se to konačno riješi. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Glasnovića.
Poštovani guverneru Narodne banke. Čuli smo danas information overload tih podataka, nismo svi ekonomisti, a šta zanima čovjeka na ulici prosječnog čovjeka na ulici? Njega zanima npr. taj ciklus zaduživanja koliko je to održivo. Mi svake godine zadužujemo se, imamo rupu u proračunu 16 milijardi kuna, koliko se to dugo može raditi ako se ne popunjava mirovinski fond i sve dolazi iz istog koša. To ne može dugo trajati jel većina ljudi ne radi u Hrvatskoj državi, imamo najmlađu populaciju umirovljenika, to sam prije rekao. Drugo, šta je sa novcem koji je izveden izvan Hrvatske, imamo li te podatke? Vi ste odgovorni za to. Govorimo o Agrokoru, sva roba to sam prije rekao, sva roba ima carinski certifikat, a banane su toliko kila izvoze se van, gdje je lova što je sklopio neke ugovore gospodin sa svojim drugim ortacima ugovore? Gdje je novac, na kojim to bankovnim računima vani? To je gospodin Bunjac spomenuo porijeklo imovine. Držim u ruci ovdje od Ustavnog suda RH i taj zakon bi puno riješio porijeklo imovine. Evo jedan je ustavni sudac ovdje pod istragom i ne možete dokazat od kud mu je porijeklo imovine. Zašto taj zakon nije donesen? To bi puno stvari riješilo, dolazila bi lova u državnu blagajnu. Ljudi imaju nekakav osjećaj ovdje da smo dobili, a bio je prije socijalizam na ovim prostorima, samo je bio socijalizam za bogate. Gdje je završio taj novac? Tko su ti ljudi koje se vraća sada natrag kao direkt strana investicija? Jesmo ušli u trag tom novcu koji je izveden izvan Hrvatske? Imamo taj podatak da je od 2008., negdje '14. 34 milijarde dolara iscurilo iz ove države. O čemu mi govorimo ovdje? Jesmo mi spremni za te izazove na tome tržištu koje dolazi ovdje koji će biti možda ovdje inflacija, hiperinflacija? Šta se događa, jesmo mi sigurni ovdje ili je to samo dimna zavjesa?
hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivica Mišića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani guverneru Vujčiću. Govorili ste oporavku gospodarstva u 2016. godini što se mogu s vama složiti, međutim pitam se zašto to gospodarstvo nije radilo od poslije rata do danas? Zašto su toliki promašaji napravljeni, zašto je toliko ovršenih ljudi 350 tisuća, zašto ste dozvolili bankama da pljačkaju građane, pa čak da im uzmu svu imovinu i čak i mirovinu koju su imali zadnju lipu su im skinuli? Zašto to vi dozvolite? Druga stvar, banke pljačkaju gospodarstvenike, pa vas pitam kada idete u banku kada pustite virman oni to zakonski uzimaju vam novac i to se slažem. Idete uzeti bon 2 od banke, ona vam u jedan minut, sekunda, 20 sekunda isprinta i uzme 150 kuna, 140, 150 kuna. Pitam vas sada tko im to daje pravo ako radnik u Hrvatskoj radi za 30 kuna oni uzmu za sekunda 150 kuna na računu samo da vam pokažu da vi ste likvidni ili niste? Zašto se ne postavi pitanje i tim bankama naravno da privrednik dolazi u problem i gospodarstvenik, obrtnik, to je čista pljačka. Vi se na čelu Narodne banke koji morate voditi računa o građanima hrvatske države da ne kažem i curenja novaca i svega ostaloga što se dešavalo u ovih 28 godina. To je pitanje nad pitanjima. Banke su 2016. 6,4 milijarde rekli ste dobili, sad su 1,2, oni su uvijek u plusu, a građani uvijek u minusu. Naravno da ne možemo biti zadovoljni vođenjem takvog poslovanja i jednostavno bankama dozvoliti da rade u Hrvatskoj šta hoće. I Agrokor je u pitanju, zašto se nije kontrolirao zadnjih 15 godina? To govorim svima, ne samo vama, dozvolili ste legalnu pljačku ove države, vi skupa sa svima ostalima. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Kirina, izvolite.
Poštovani podpredsjedniče Sabora, poštovani guverneru banke. Sa svojim suradnicima nakon vašeg iscrpnog izvješća postavlja mi se i ja ću vam postaviti jednostavno, simplificirano pitanje, što vi mislite o tvrdom tečaju kune i što mislite o kontroliranoj inflaciji i kakav bi ona upliv imala na hrvatsko gospodarstvo, posebno na izvoz? Jer mnogi financijski stručnjaci misle da taj tvrdi tečaj kune nije stimulativan, posebno za izvoz. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi guverneru. Evo kolega Kirin je bio na tragu onoga što sam vas ja mislio pitati i zamoliti da prokomentirate. Naime, vidimo iz izvješća, izvješće je 2016. posebno interesantno prvih 6 mjeseci 2017. godišnjem rastu realnog BDP-a najviše je pridonio rast izvoza robe i usluga pri čemu se početkom godine nastavila pozitivna kretanja iz 2016. istina je da se u drugom tromjesečju godišnja stopa rasta izvoza i usluga znatno smanjila i rastu BDP-a znatno je pridonijela potražnja, to znači potrošnja građana. Ono što sad mene zanima i kolega Kirin je to naglasio, svi izvoznici mahom se žale na precijenjeni tečaj kune i da im je to zapravo velika otegnuta okolnost prilikom izvoza. Druga stvar, ako pogledamo malo strukturu kamata, zapravo strukturu kredita koja je navedena na stranici 45. onda vidimo jedan zanimljiv podatak da npr. za smještaj i pripremu hrane koja spada vjerojatno u turističke djelatnosti, kad govorimo o kreditiranju 10 milijardi, a samo za prekoračenje po transakcijskim računima su banke ostvarile ili izdale kredite u vrijednosti od 7 milijardi. Ukupno prema stanovništvu 112 milijardi kuna, a gledajte prema nefinancijskim društvima, prema cjelokupnoj proizvodnji kredita u iznosu od 84 milijarde. Imamo paradoks da u vašem izvješću piše da novca ima, ali taj novac ne ide prema poduzetništvu, nešto se događa, nešto nije u redu u državi, ja ne kažem da ste vi za to odgovorni, ali kako to komentirate i zašto ne kritizirate jače Vladu? Kolega je spomenuo reforme, zbog čega su kamatne stope tako visoke u RH, 'jel isključivo zbog toga jer se reforme ne provode? Ja znam da u izvješću piše da su kamate na rekordno niskoj vrijednosti, međutim očigledno nešto ne štima ako poduzetništvo se ne kreditira dovoljno ili banke ne izlaze dovoljno poduzetništvo na ruku da se postignu bolji poslovni rezultati. Hvala.
I zadnja replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine guverneru, svaka čast na izvješću. Međutim, iskreno govoreći ja ne vidim smisao ova tri izvješća o kojima mi danas raspravljamo. To pokazatelje koji se ovdje iskazuju, to su sve stari podaci. Bilo bi logično da mi danas raspravljamo o izvješću za drugo polugodište 2017. godine. Zašto? Pa zato kad se radi o Zakonu o HNB-u, kad bi se donosila ova odredba unutra da HNB polugodišnje ponosi izvješće, bila je nakana da s obzirom na stručnost, na podatke koje HNB ima, da naprosto u jednom vrlo kratko vremenu po isteku nekog perioda izvijesti guverner HNB o određenim kretanjima u Hrvatskoj i možda jedan prijedlog i sugestija. Mislim da bi ova izvješća trebala biti malo, da tako kažem, narodnija. Ne zbog toga da kažem da nisu dobra, nego naprosto da ono što vi iznosite i da bude lakše raspravljati saborskim zastupnicima da se dotaknemo nekih tema koje su hrvatskim građanima daleko bitnije, jer stručna javnost na vašim web stranicama i publikacijama dobije ono sve što treba dobiti. To je jedan prijedlog. Drugi prijedlog je da mislim da bi pod hitno morali ići u izmjenu Zakona o HNB i zbog ovoga izvješća, a isto tako i zbog nekih odredbi unutra jer naprosto Hrvatska je već, još malo pa 5 godina članica EU i logična stvar da način i posao HNB se promijenio. A treća stvar, mi smo izgubili silnu energiju oko izmjene naših Poslovnika. Ja bih bio sretan danas da smo se mi kao klubovi mogli dogovoriti, da smo, ne danas, nego prije nekoliko dana i da smo poslali zamolbu guverneru da nam danas podnese jedno izvješće na kraju 2017. a ovo je tako i tako pa sve priča, onda mislim da bi nam bilo daleko svima lakše, ovako nažalost pričamo o nečemu, ne što je lanjski, nego preko preko preklanjski snijeg i nećemo dobiti osnovne informacije.
Hvala, hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prva će biti Klub zastupnika Živog zida u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac, izvolite.
poštovanje svima, poštovani podpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege, poštovani guverneru sa suradnicima. HNB-ova štetna politika jedan je od glavnih razloga gospodarskog sloma države. Doista, dug je popis štetnih odluka koje je donosio HNB, počevši od legendarne prodaje zlatnih rezervi 2001. godine koje su prodavane po cijeni od 270 dolara po unci, a dana vrijede recimo, 1330 dolara itd. Mi danas raspravljamo o izvješćima za 2016. i prvu polovicu 2017. godine, u kojima vidimo da se u biti, politika HNB-a u ničemu ne mijenja. Oni i dalje provode istu politiku, donose statističke podatke i što je zanimljivo, čak i evidentiraju jedan dio problema, ali istovremeno ništa ne čine da te probleme riješe, a još manje čine oni kojima se navodno obraćaju jer vidimo da ovdje iz dakle, većine parlamentarne ima možda 10% zastupnika. Evo, recimo jedno zanimljivo pitanje. Nedavno na Odboru za financije, kad se raspravljalo o uvođenju eura, guverner Vujčić je ustvrdio da hrvatsko gospodarstvo ima dug od 700 milijardi kuna. 700 milijardi kuna! Od čega je ne znam, 511 milijardi u stranoj valuti, a ostalo je kunama. I sad bih ja volio da nam Guverner HNB-a kaže prvo, otkuda taj dug. Pazite, to je dug bez dugova građana itd. i s druge strane, tko će taj dug vratiti i da li se RH nalazi na pragu grčkoga scenarija, dakle potpunoga uništenja gospodarstva i ovoga, predaje stranim interesima. Zanimljivo je slušati npr. kako post festum guverner, guverneru je jasno što se dogodilo npr. s Agrokorom, pa on kaže upravu treba staviti u zatvor, treba uvesti kazneno djelo fiskalne odgovornosti itd., odnosno neodgovornosti. A što je radio taj isti guverner, recimo proteklo desetljeće dok je taj cijeli proces kulminirao? Što je poduzeo? Jeste li šta poduzeli, ne znam, protiv ... [[Govornik se ne razumije.]] , protiv bonova, protiv mjenice, jeste li bilo šta poduzeli protiv korupcije, porijekla imovine, izvlačenja novca, pranja novca, jesu li se gospodine Vučiću, novci Agrokora prali u susjednim državama i čak preko poslovnih banaka? Jesu ili nisu? Sad vi naknadno, kad je gospodin Todorić u Londonu, kaže uhvatite Todorića. Nakon što je već sve uništeno. Dakle, koji smisao je uopće HNB-a, koji je smisao toga biti guverner te ustanove? Znači, smisao je očito primati plaću od 50 tisuća kuna i kolokvijalno rečeno lajati na mjesec. Eto. To je dakle, posao trenutne uprave HNB-a. HNB recimo, lementira o strukturnim reformama. Kaže da je potrebno napraviti porezno rasterećenje. Da je potrebno riješiti probleme pravosuđa, da je potrebno riješiti probleme obrazovanja, zdravstva, mirovinskog sustava, državne imovine, EU fondova. Ponavljam isto pitanje, što ste poduzeli da se to riješi? Na koji način je HNB recimo, dao neke sugestije u vezi mirovinskog sustava? Koje je vaše mišljenje o drugom mirovinskom stupu, možemo li saznati? Je li taj drugi mirovinski stup koristan ili nekoristan? Da li on povećava javni dug ili smanjuje? Vi kažete raste. Što raste? Javni dug. Da li u studenom 2017. godine javni dug prvi puta porastao preko 300 milijardi kuna i je li za to odgovoran II mirovinski stup? Priča se o potrebi investicija. Što su te investicije koje vi predlažete? Možete li objasniti realnosti? Te investicije nisu ništa drugo nego rasprodaja hrvatske imovine. Rasprodaja ispod cijene. Evo još jedno pitanje za vas. Može li hrvatski BDP rasti i država se razvijati ako mi nemamo vlastite tvrtke? Je li to moguće? Ja mislim da nije moguće. Pa prema tome, te investicije koje vi zagovarate samo produbljuju krizu i povećavaju nezaposlenost odnosno besperspektivnost RH. Primjera imate koliko hoćete. Počevši od INA-e, počevši od HT-a, sve do lešinarskih fondova u Agrokoru. Sav taj novac koji je navodno investiran u RH nije doprinio ničemu drugomu nego urušavanju cjelokupnog hrvatskog gospodarstva. Naš stav, stav Živog zida je da RH treba ulagati sama u sebe, da mi moramo ulagati svoj vlastiti kapital, da moramo mi investirati u svoju zemlju, svoj rad, svoju infrastrukturu, a ovo što vi predlažete dakle, ideja da se rasproda sve što imamo, da nam banke i strane korporacije uzmu ne samo tvrtke nego domove, vodu, zemlju. Evo, moramo prodavati poljoprivredno zemljište za dvije godine itd. i da mi Hrvati postanemo apatridi, praktički ljudi bez domovine. To je vaš plan. Vaša pogrešna monetarna politika uzrokovala je, između ostaloga strahovitu nelikvidnost. Građani i tvrtke su kronično bez gotovoga novca koji je pretvoren uglavnom u dug. Kako komentirate činjenicu da je u posljednjih 15 godina RH ostvarila negativan vanjsko-trgovinski saldo u visini 4 državna proračuna? 4 državna proračuna! Da li je 2016. i 2017. smanjen uvoz ili je povećan? Uvoz je povećan. I što to pokazuje? To pokazuje da u stvari, nema pravoga rasta nego i dalje imamo nepovoljne trendove. Da je došlo do nekakvog rasta, kako vi kažete, bio bi povećan izvoz, a ne uvoz. A mi imamo povećanje uvoza. Vama jedino što je bitno da održavate tečaj hrvatske kune, kako vi kažete, stabilnim. Mi bi mogli reći, zamrznutim, a cijena koju pri tom moramo plaćati je upravo ogromna. Jer vi tečaj održavate stabilnim mehanizmom deviznih rezervi i nevjerojatno je da smo mi po visini deviznih rezervi, znači zemlja koja je u totalnoj, u ekonomskom rasulu jedna od vodećih zemalja po visini deviznih rezervi koje u ovom trenutku iznose 16 milijardi kuna. I sad gledajte situaciju, jedan primjer moguć. Hrvatska duguje za autoceste 5 milijardi kuna i svake godine moramo plaćati 160 milijuna eura kamatu bez da uopće otplaćujemo glavnicu, a istovremeno guverner Vujčić drži u HNB-u 16 milijardi eura koji su sami sebi svrha. Pa koju svrhu ima taj novac ako Hrvatska država ne može s njime raspolagati? Ja sam već spomenuo i to guverner vrlo dobro zna, da svugdje u svijetu Narodne banke imaju vrlo niske eskontne stope upravo zato da bi pomogle gospodarstvu, da bi pomogle svojim ekonomijama a Hrvatska drži eskontnu stopu na razini 3 do 7% što je u biti krajnje štetno. Postavlja se pitanje za koga radi onda Hrvatska narodna banka? Da li radi za Hrvatsku ne? Da li radi za narod? Ne. Ona radi za krupni kapital i to je njezina osnovna uloga. Znači vi guverneru Vujčić promijenite ime banke, banka krupnog kapitala. Stranoga još dodajte evo i to će biti novo ime za vašu banku, jer ona u biti jedino u toj funkciji i je. Naime, u postojećem modelu Hrvatska ne može postati zemlja rada koja svoj boljitak temelji na proizvodnji. Temeljni gospodarski oporavak nije moguć u uvjetima postojeće cijene kapitala i zbog toga su potrebni vrlo veliki iskoraci u tom smjeru. Evo još jedan primjer. Od 1994. godine kad je uveden ovaj stabilni tečaj kune šteta. Hrvatsko gospodarstvo raste po stopi 0,8% godišnje, a financijski sektor, banke imaju godišnji rast od 6%, 6% zamislite. U vremenima najteže krize kad su ljudi bili blokirani, kad su milijuni i milijuni ovrha kad su dobivali građani, kad su tvrtke odlazile u stečaj, kad su se stotine tisuća mladih iselili banke su ostvarivale profit i prošle potpuno neokrznuto u cijelom tom događanju bez pokazivanja najmanje solidarnosti sa društvom u kojemu su te iste profite ostvarile. To je nešto upravo nevjerojatno, to je nešto zločinačko. Pogledajte kakve su se palače gradile po Hrvatskoj u vrijeme te krize, kakve bonuse su si isplaćivale te uprave, a vi niste u stanju uvesti bankama čak ni opći porez kakvi postoji u EU, a kamoli poseban. Mi kad smo iz Živog zida predložili da se samo 0,6%, pazite kako mali izraz 0,6%. To banke ne bi niti osjetile uzme i da se taj novac da za hrvatsku djecu, za demografske mjere. Što ste tada rekli? Onda ste nas ismijavali vi i vaša parlamentarna većina. Jer zašto? Jer vama su važni bonusi, vama su važnije uprave ne znam u Njemačkoj, u SAD-u ili u Istambulu jer imamo i ovu Kent banku koja je već turska, ne hrvatska djeca, to vam je bitnije. I zato ste naš zakon s prezirom odbacili, to je vrlo žalosno. S vašim tečajem i s vašom politikom uništili ste u potpunosti prerađivačku industriju, a hrvatsko gospodarstvo je u ogromnom stupnju postalo uvozno zavisno. Što se tiče tečaja bolje da niti ne spominjem slučaj švicarskoga franka, on je već poprimio epske razmjere i svima je poznato. Hrvatska zahvaljujući vašoj monetarnoj politici je izgubila svaku konkurentnost i mogućnost za izvoznu razvojnu gospodarsku politiku. Jedino labavljenjem tečaja, dovođenjem kune u realni tečaj i zaštitom domaće proizvodnje naše gospodarstvo ima mogućnost za oporavak i za razvoj. Međutim, vi čak da i hoćete ne možete u biti, tu se čak možda djelomično sa vama suosjećam. Ne možete promijeniti, jer imamo Zakon o HNB-u kakav imamo. Pogledajte članak 74. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. On kaže da se tečaj domaće valute, da tečaj domaće valute mora uvažavati zajednički interes članica EU, znači ne hrvatski interes, ne nacionalni interes, nego zajednički tzv. interes. I drugim riječima HNB je zakonom zadužen da u provedbi mjera tečajne politike se rukovodi interesima Europske unije, a što dakle znači u stvarnosti da će se hrvatski uvoz pojeftiniti, a izvoz poskupiti. I to možemo u kontinuitetu vidjeti da se dešava već protekle 24 godine. Čak i sada kada guverner spominje nekakav rast jasno je da je taj rast fiktivan, da je on nastao zahvaljujući padu cijena nafte, pogodnom okruženju, a ne zahvaljujući reformi i ne zahvaljujući nekakvim uspjesima Vlade. Da li je rast u tome što je rast duga blokiranih porastao? Je li iznos koji blokirani duguju se povećao ili se smanjio? On se naravno povećao. Možete li komentirati činjenicu u svjetlu vašeg navodnog rasta, da je 2017. godine rođeno najmanje beba u posljednjih 100 godina. Je li to rast? Nije rast. Da li je rast to što ste aktualnu vrijednost mirovina povećali za 59 lipa? Od čega dakle građani da žive, od toga rasta? Koliko su istovremeno rasle cijene, koliko su istovremeno rasle usluge? Znači taj rast koji vi spominjete nije dovoljan čak niti da pokrije povećanje troškova života. Kako možemo pričati o rastu ako imate u posljednjem kvartalu 2017. rast od 2,2% a istovremeno plaćamo kamatu 3% Znači mi čak nemamo rast koji bi mogao pokriti kamatu duga koji imamo, a kamoli da bi mogao otplaćivati glavnicu. O čemu onda dalje uopće imamo pričati? S obzirom da mi ističe vrijeme, želim za kraj reći da je djelovanje trenutne monetarne politike izrazito pro recesijsko te da je glavna prepreka oporavku i razvoju hrvatskog gospodarstva. Najdestruktivnije učinke monetarne politike Živi zid sagledava u odsustvu primarne emisije novca HNB-a te u politici formiranja i korištenja deviznih rezervi. Centralna banka mora suštinski promijeniti i kamatnu i tečajnu politiku zemlje radi poboljšavanja domaće likvidnosti i konkurentnosti proizvodnje. Dio deviznih rezervi u svakom slučaju treba investiciono usmjeriti u realni sektor. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo neke replike, prva je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića, izvolite.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bunjac, ja sam u razgovoru sa poduzetnicima koji proizvode i koji su izvozno orijentirani saznao da njima apsolutno ne odgovara monetarna politika HNB-a. Oni smatraju da je HNB trebala voditi jednu proaktivnu politiku prema tečaju kune u odnosu na euro na način da je trebala dopustiti lagano fluktuiranje tečaja kune u odnosu na tečaj eura na način da tečaj kune postupno, lagano pada u odnosu na tečaj eura, 1 do 1,5% godišnje. U skladu s time rasle bi i plaće i u skladu s time raslo bi i gospodarstvo, izvoz bi se na taj način poticao i svi skupa bili bismo u puno boljoj situaciji nego što smo sada. Nažalost to je propušteno i to je sada priča koja je nemoguće vratiti kotač unazad, dakle tu smo gdje smo. S druge strane, ova konzervativna politika HNB kakvu ona provodi, ne možemo reći da je neuspješna. Oni uspješno provode tu politiku koju su odredili da će provoditi. Dakle oni održavaju monetarni sustav stabilnim na način kako su oni odlučili da će ga održavati stabilnim. Međutim, to nije za gospodarstvo očigledno bilo dobro. Druga stvar, koja je još daleko pogubnija za hrvatske građane jest to da je HNB ta koja je posredno kriva za kamatarenje hrvatskih građana pa zbog toga danas imamo jednu zanimljivu činjenicu. Banke u Njemačkoj i u drugim zemljama EU zarađuju daleko manje na kamatama koje plasiraju potrošačima, nego u Hrvatskoj. Tako u Hrvatskoj banke zarađuju od 100-200% više na kamatama za stambene kredite i od 200-300% na kamatama za ostale nenamjenske kredite. To je politika HNB-a.
Hvala lijepa. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče Aleksić, naravno da bi politika ciljane inflacije bila najpogodnija za jedno gospodarstvo, recimo to tako u tranziciji, kakvo je hrvatsko. Takvu jednu politiku vodi Češka narodna banka, ne znam da li vam je poznato, ali Češka je recimo jedna od najrazvijenijih ekonomija EU sa izrazito malo nezaposlenošću, sa dvostrukom većim izvozom od uvoza i koja nas je uspjela dostići pa čak i prestići, iako je možda prije 10, 15 godina u odnosu na Hrvatsku bila zaostala zemlja. Da se ukinula valutna klauzula nikada ne bi došlo do ovoga problema sa švicarskim frankom o kojem vi jako puno znate, nikada ne bi došlo do ovakvog broja blokiranih, do ovakvog broja ovršenih i to je nešto što zna i guverner Vučić, ali to njega ne zanima. Jer njega zanimaju interesi onih ljudi koje on posjećuje u Kitzbühelu i na svim onim silnim konferencijama na koje svake godine ide, a prema službenom izvješću HNB-a 200 dana u godini boravi izvan Hrvatske i to apsolutno nije dobro. Prema tome, HNB bi doista morao staviti kunu u funkciju na način da ta kuna postane sredstvo aktivne politike, da se građanima postupno njihove kreditne obaveze smanjuju, da im se također postupno smanje kamate na kredite, ali što je jako bitno da banke transferiraju većinu novca prema gospodarstvu, a ovakvom monetarnom politikom banke većinu novca transferiraju prema državi i stanovništvu što je također jedan od razloga da ustvari naš ekonomski model ne funkcionira. Hvala lijepa.
Sljedeće replike, poštovani zastupnik Ivan Lovrinović, izvolite.
Gospodine podpredsjedniče, uvaženi kolega Bunjac. Vi ste izrekli zaista žestoke kritike na rad dosadašnje HNB i ovdje ste doslovno rekli da to nije narodna banka, nego štiti neke druge, tuže interese krupnog, kako ste rekli kapitala. Je li možda vama poznato koji ljudi čine rukovodstvo HNB, a koji ljudi ih savjetuju? Ako možda ne možete brzo otić na google, ja ću vam pomoći odgovoriti da HNB kao prvo čini 8 ljudi rukovodstvo, a ti istih 8 ljudi sjedi u Savjetu koji sami sebe savjetuju. Znači isti ljudi u Savjetu savjetuju sebe kao rukovodstvo. Što vi mislite kao doktor znanosti, je li to uobičajeno, je li to normalno, je li to transparentno i što bi tu trebalo napraviti da se to promijeni? S druge strane, znači to je prvo pitanje. Drugo, je li vam poznato da u HNB ima oko 100 funkcija, rukovodećih mjesta od šefova, zamjenika, direktora, direktora direkcija itd. oko stotinu, je li vam poznato da nikada nije raspisan niti interni, a kamoli javni natječaj, već su svi oni imenovani od strane jednog čovjeka. E pa sada recite vi meni ako Hrvatska ide prema EU, Europskoj središnjoj banci, a težimo transparentnosti u koji sustav biste vi smjestili ovu instituciju po ova dva elementa koja sam vam spomenuo? Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Lovrinović. Pa vi ste potpuno upravu i to nije prvi put rečeno u Saboru da je rad Hrvatske nazovi banke potpuno netransparentan i da ustvari nije pod nadzorom države. Da je tome tako Hrvatska država bi imala pravo nadzora nad HNB-om, ali mi znamo da nema to pravo, da jedinu reviziju HNB-a mogu raditi strane institucije, da taj HNB navodno predstavlja nekakvu neovisnu vlast u RH koju nitko ne smije ni ispitivati i provjeravati, a najmanje govoriti što će raditi i to je u biti vrlo žalosno. Zašto ne bismo te devizne rezerve koje imamo iskoristili za pokrivanje tih silnih dugova koje imamo i pokretanje gospodarstva? Znači to nije dozvoljeno, pa tko to zabranjuje narodu da raspolaže svojim vlastitim novcem, tko ima tu dozvolu? S druge strane HNB stvara strahovitu nelikvidnost. Pogledajte, pitajte ljude, pitajte tvrtke koliko imaju gotovoga novca. Gotov novac praktički ne postoji danas. Od sto kuna u Hrvatskoj koje su navodno u opticaju sedam kuna je u gotovom novcu 93 kune su dug, dug ili dug po kreditu ili dug po kartici ili po minusu na tekućem ili nekakvim drugim zaduženjima indirektnima. I ja vas pitam može li se sa sedam kuna platiti 93? Pa malo dijete zna da to nije moguće, dijete u 3. razredu osnovne škole. Da biste platili 93 kune morate imati barem 93 ili 94 pa nadalje, ali ne možete sa 7 platiti 93, a takvo je upravo stanje u Hrvatskoj. To je ono što mi u Živom zidu cijelo vrijeme govorimo da su dugovi ustvari neotplativi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada ćemo krenuti na drugi klub zastupnika, a to je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani guverneru sa suradnicima. Evo danas se pred nama nalaze objedinjena Polugodišnja informacija o financijskom stanju i stupnju ostvarenja stabilnosti i cijena provedbi monetarne politike za cijelu 2016. godinu i za prvo polugodište 2017. godine. Ovdje je već u određenim replikama bilo govora da su ove polugodišnje informacije da se raspravlja s određenim vremenskim pomakom i da njoj nedostaje određeni aktualnosti te budući da su objavljeni određeni podaci za 2017. godinu nastojat ću još ova izvješća s tim nekim informacijama nadopuniti da vidimo određena gospodarska kretanja. Kao što smo svi vidjeli prije nekoliko tjedana objavljen je zadnji kvartal stanje gospodarske aktivnosti i ukazuje na usporavanje rasta BDP-a u zadnjem kvartalu 2017. godine što označava ne samo usporavanje gospodarstva kao takvoga nego ono što se poklapa u izvješćima Europske komisije da se uglavnom to rade taj gospodarski rast koji je bio u 2015. i 2016. godini, da je njegov rast krhk odnosno da su potencijali toga rasta vrlo niski i da ukoliko se ne provode određene strukturne reforme da će njegovi dosezi biti kratkoročni. Takva su zapravo bila i prevelika očekivanja, ovdje sam isto govorio kada se govorilo o tzv. poreznoj reformi odnosno bolje reći određenom smanjivanju određenih poreznih stopa što je vidimo nakon godinu dana od tih određenih promjena da su prevelika očekivanja određene porezne reforme da su se ispuhala. Zašto je to bitno? Tako reći zato što nemamo prevelika očekivanja da se samo poreznim sustavom da sada smanjimo određene poreze i da ćemo mi riješiti određene naše strukturne probleme. Naši strukturni problemi osim onoga kao što ovdje govorimo da imamo prevelike poreze prvenstveno se nalaze u onim deficitarnim sektorima kao što je mirovinski sustav, kao što je zdravstveni sustav i kada znamo da nam nedostaje 19 milijardi kuna u mirovinskom sustavu i da nam znamo da nam svake godine nedostaje oko 3, 4 milijarde kuna u zdravstvenom sustavu nažalost na osnovu toga je formiran i ovaj porezni sustav koji generira određenu vrlo visoku razinu poreznoga opterećenja. Tako da ona prevelika očekivanja od javnosti da će porezni sustav gurati gospodarstvo ono je dalo određene svoje efekte, međutim i u samom izvješću Europske komisije vidimo da ti efekti su bili kratkoročni, da su bili jednogodišnji. Znači rast BDP-a krajem 2017. godine usporio je na 2%, tako da je cijelo gospodarstvo u 2017. ostvarilo gospodarski rast od 2,8% što vidimo kada gledamo na 2016. godinu da je to manje tada iznosilo 3,2%. Znači da samo vidimo kako rastu, ne nećemo se uspoređivati sa razvijenim zapadnim zemljama, puno su ispred nas, ali ajmo se s onim zemljama koje su 2004. ušle u EU i kada izdajemo obveznice i kada nas uspoređuju gdje investirati, znate. Nas ne uspoređuju Hrvatsku sa Njemačkom, Italijom gdje investirati, nego nas uspoređuju sa Češkom, Slovačkom, Poljskom, Mađarskom, Bugarskom, Rumunjskom znači investitori koji dolaze investirati onda gledaju određene zemlje i pokušavaju nas usporediti kakve su naše gospodarske aktivnosti i gdje oni investiraju. Sami znamo da je taj dio investicija bio vrlo snažan. I gledajte, Hrvatska raste 2%, Slovenija raste u istom razdoblju 6,2%, Rumunjska raste 7%, Češka raste 5,2%, Estonije 5,3%, Mađarska 4,9, Latvija, 4,7, Poljska 4,3, Litva 3,8, Slovačka 3,5. Znači ovo samo pokazuje da je struktura rasta, struktura gospodarstva između Hrvatske i ovih zemalja koji su zapravo puno drugačija i zbog toga da su očekivanja naša, da će taj gospodarski rast, koji jednom kažem, kratkotrajno bio temeljem određenim poreznim promjenama, na određenim djelovanjima, kada se zapravo rješavalo pitanje švicarca, pa je ljudima ostalo nešto više novaca, da su jednostavno kratkog daha. I da jedno što moramo znati, dugoročni rast i to ono problemi, ne samo što imamo u gospodarstvu, nego što usporava glavni generator rasta snažno usporava a to je rast realne trgovine na mala, koji je usporio na 3,4% a znamo a je bio 5,5%. Znamo da je struktura našeg BDP-a 60% potrošnje, znači, 60% potrošnja hrvatskih građana, a znamo s druge strane da imamo 330000 blokiranih hrvatskih građana. Znači pogledajte, koji potencijal u rješavanju problema blokiranih građana. Vidjeli smo da je nedavno vlada, odnosno, danas da je izašla sa određenim prijedlogom rješavanje problema blokiranih građana, to smo mi pokušali također 2015. g. bili su određeni i kratki učinci, sada također Vlada to pokušava rješavati, međutim, gdje je problem. Problem je u tome, a to ovdje zapravo i sam guverner je ukazivao na taj dio, da su poslovne banke, u zadnje 3 g. normalno rješavajući, čisteći svoje bilance, da bi mogle ostvariti novu kreditnu aktivnost, da bi mogle ostvariti nove potencijale gospodarskog rasta, prodale su ta potraživanja. Znači osnovne banke su u zadnje 3 g. prodale preko 2 milijarde eura poslovnih potraživanja, preko negdje 17 milijardi kuna, tzv. na tome tržištu. I sada se postavlja pitanje jesmo li mi s time riješili probleme? Nismo. Znači mi smo samo očistili banke u njihovim bilancama koje sada bolje izgledaju, neto vrijednost potraživanja, odnosno, tih potraživanja koji su oni usklađivali i vrijednosno ispravili, ona je sada realnija, puno više nego što je imalo, kada su bila unutra ta potraživanja. OK, jedan dio tih potraživanja, kao što je guverner rekao, nalazi se i prema korporativnom sektoru, koji također ima vrlo visoku razinu, toga privatnog duga i kreću u taj proces restrukturiranja. Međutim, problem je s kime će sada Vlada pregovarati? S kime će Vlada pregovarati kada bude donosila mjere za pomoć blokiranih građana, a sjećamo se prošle godine, ministra Marića, kada sam mu javno davao podršku, kada je govorio da će porezno rasterećenje, odnosno, davanje određenih poreznih olakšica, građanima koji su blokirani, da banke ukoliko idu, žele otpisivati te dugove, šta? Da prvo, da će dobiti poreznu olakšicu, a da će s druge strane banke biti u obvezi to otpisati prema samim građanima. Ispravite me ako to nije bilo tako rečeno, ovdje prošle godine. I šta se dogodilo? Vidimo da banke su prodala ta potraživanja, a ne vidimo da se smanjuje udjel blokiranih građana. Čak štoviše, 42 milijarde kuna i dalje raste, a to vam je samo glavnica. Znači kada uzimate na tih 42 milijarde, imate još negdje 20, 25 milijardi kuna kamata, dolazimo do blizu 70 milijardi kuna blokiranih sredstava kod određenih dijela građana. A govorimo s druge strane, da nam ono čini 60% građani nam čine, odnosno, ta potrošnja čine nam 60% BDP. Onda pokazujemo koliko smo ranjivi, koliko smo ranjivi zapravo u cjelokupnom … [[Govornik se ne razumije.]] kada govorimo o gospodarskom rastu. Vidimo da nam se događa u zadnje vrijeme i pad industrijske proizvodnje 3 mjeseca zaredom. To je nažalost, ovaj dio kašnjenja reakcija sudjelovanje u Agrokoru. A gdje nam se događa pad industrijske proizvodnje? Događa nam se u industrijskoj proizvodnji u prehrambenoj industriji, a znamo da je Agrokor kompanija koje su bile u Agrokoru, da su jedan najveći dio su nosile taj dio prehrambenog dijela industrije. Događa nam se pad proizvodnje u energentima. A mi vidimo da se s nedavnom, da INA zatvara Sisak, koliko to je proizvodila ili nije proizvodila, ali rafineriju u Sisku i u prerađivačkom dijelu industrije i vidimo probleme u Uljaniku, odnosno u brodogradnji. Znači zadnji dio naše industrije, kao industrijalizirane zemlje, možemo se mi zavaravati, ali nema zemlje, ukoliko ćemo temeljiti cjelokupnu našu ekonomiju na uslugama. I ono što pokazuje izvješće HNB koga su banke kreditirale u zadnje vrijeme? Ako čitate izvješće vidite da kreditiraju isključivo turistički sektor, koji nam zatvara našu platnu bilancu. I šta se događa? Jedino još sad turistički sektor, zbog određene i količine turist, odnosno, 17 milijuna dolazaka turista, odnosno, oko 80 milijuna noćenja, jedini sada dolazi na određene granice profitabilnosti i zatvara nam platnu bilancu. Cjelokupna industrija, brodograđevna industrija, petrokemijska industrija, Đuro Đaković, svi oni koji su temelj industrijske proizvodnje, a upravo, ove zemlje o kojima sam govorio, o Češkoj, Slovačkoj, Mađarskoj, temelje svoje gospodarski rast na industriji gospodo, ne na turizmu, ne na uslugama, ne na u industriji temelji, zašto imaju tako snažne gospodarske rasta. Zato što imaju snažnu ekonomsku bazu. I kada se dogodi određen poremećaj u ekonomiji, kada se dogodi takvi poremećaji u ekonomiji, takva industrijska proizvodnja je puno otpornija nego na turizam. I sami znate da je turizam najveći punjač hrvatskog državnog proračuna. I kada vidite zapravo da se može dogoditi, a sada nam rastu prihodi, zašto smo sada u plusu? Pa prihodi nam proračuna dva do tri puta brže rastu, nego raste gospodarstvo. A šta se s druge strane događa se, kada je ekonomija pala, oni 2 do 3 puta brže padaju nego što je bilo gospodarstvo, nego što je bilo gospodarstvo. I to su jednostavno zakonitosti, koje oni koji su vodili Ministarstvo financija, znaju. Zna najbolje kolega Šuker kada je bilo 2008. g. kada još gospodarstvo nije toliko potonulo, kako su potonuli prihodi, od 10-15% porezni prihodi u proračun. Ono što svakako treba reći, na određenu strukturu hrvatskog gospodarstva, da još uvijek, zato što se tiče tog entuzijazma, treba malo smiriti, treba pomoći sa ovim mjerama, kao što je vlada za pomoć dijela građana, hrvatsko gospodarstvo, još uvijek se nije restrukturiralo na onaj način, da može temeljiti se, da možemo ostvarivati stope gospodarskog rasta koji nisu, da nas mali određeni šokovi vremenski ili bilo kakvi šokovi da nam se, ne daj Bože, dogode u turizmu. Previše ulažemo samo u jedan sektor. Previše ulažemo u jedan sektor, a znamo šta nam se dogodilo kada su banke previše financirale samo jedan sektor. Vi vidite građevinski sektor u izvješću, polugodišnjoj informaciji. Kolika je stopa nenaplativih potraživanja u građevinskom sektoru? 64%. To još vjerojatno kada se uzmu određene cestarske firme je pitanje jesu li one unutra ili nisu, koje imaju jamstva države, pitanje koliki je udio. Što se događa? Potpuna blokada. 6-7 godina smo imali jednostavno da je cjelokupni naš građevinski sektor, a znamo da je on bio nosilac gospodarstva od 2002., 2003. do 2008. godine u kakvoj smo snažnoj recesiji se našli. Također, kažem još jednom, ovdje treba napomenuti oko te preprodaje tih dugova, ovih 17 milijardi, ja se nadam da će Vlada svakako to uzeti u obzir, da ne bi ponovo bila očekivanja građana prevelika. Nije problem u ovome dijelu što će doći i podmetnuti se Ministarstvo financija i reći u određenim poreznim rasterećenjima za obrtnike ili OPG-ove koji su dužni građani. Šta građanin može biti dužan Poreznoj upravi? Vi kao građani, šta možete biti dužni? Ne možete biti ništa dužni, osim onih koji su obrtnici i OPG-ovci koji se vode kao fizičke osobe. Njima država može pomoći i treba im pomoći u njihovom restrukturiranju kao obrtnika i OPG-ova i to nije nikakav problem. I država može riješiti određena restrukturiranja ovih dugova vezano za režije itd. Međutim, šta ćete sa 17 milijardi kuna koji su preprodani, koji su sada na tržištu, koje ne može kontrolirati više ni HNB, koji više ne može kontrolirati ni HANFA kao određeni nekakav regulator koji ne regulira to određeno tržište i zapravo tržište duga u Hrvatskoj cvjeta. Tržište od 20 milijardi kuna cvjeta. Kojim zakonom ćemo mi sada to početi djelovati kad su to firme koje su za neto određene vrijednosti to kupili po diskontnoj vrijednosti od 10-20%. Kako ćemo riješiti rak-ranu, najveće probleme i zato kažem, pozdravljam to što donosite, međutim, mislim da treba te voditi računa i o ovome što piše u ovim izvješćima. Ja bih volio da se varam u tome dijelu, da ovaj dio preprodaje se najviše išlo na kompanije da nisu išle prema građanima. Međutim, moramo to sagledati cjelovito i na koji način zapravo kao glavnog generatora BDP-a, a to su građani, kako ih potaknuti da u ovome dijelu se može biti pod regulatornom, odnosno da budu mjere koje ćemo svi ovdje zajedno podržati. Još jednom, brine me stanje u industrijskoj proizvodnji, toliko me nagodba, kako će ona izgledati. To su dio restrukturiranja gdje se privatnici dogovaraju koliko će čiji udio biti. Svakako nas zanima kakvo je restrukturiranje Konzuma. Tko će biti vlasnik toga? Tko će biti vlasnik nakon nagodbe? Kako će prehrambena industrija, a gledajte, petrokemijska industrija, industrija rafinerije u Sisku, Uljanik, sve vrste industrija su nam na vrlo niskoj razini. Cijelo vrijeme se pokrivamo s turizmom. Zadnji oslonac zdrave hrvatske industrije je još prehrambena industrija. Kako će ona izgledati? Ne samo kako će izgledati nagodba, kako će izgledati police tih dućana sa hrvatskim proizvodima kad bude završio mandat ove Vlade? Mislim da se na to trebate fokusirati i da je to vrlo važna stvar, ne samo koliko će biti određeni otpisi, [[Upadica Reiner: Hvala.]] nego samo da vidimo kako će izgledati. Znači, zahvaljujem, mislim da puno širi određeni problem, ali evo pokušao sam. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sad imamo prilično dug niz replika, pa krenimo od početka. Prvi će repliku svoju izreći poštovani zastupnik Ivan Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Lalovac, vi ste bili ministar financija i po prirodi stvari ste trebali surađivati na harmonizaciji fiskalne i monetarne politike. Sjećam se nerijetkih vaših izjava razočaravajućih u povodu slučaja Franak, nesuradnje itd., da ne ponavljam. Međutim, vi se ovdje žalite, upozoravate, brine vas položaj industrije, nestajanje industrije, brodogradnje, prerađivačke itd., a kad povučemo paralelu, jedan od izuzetno važnih varijabli koje na to utječu je kamatna stopa. Vi znate kao i ja, da se u susjednoj Sloveniji može dobiti poduzeće kredit uz 0,2-0,3% kamatnu stopu, u RH ako dobijete uz 2-3%, to dobivaju najbolji, a to nije 10 ili 100% više, nego to je 1000% više, jel. 10 puta više. Pa ja sad vas pitam, ocijenite tu monetarnu politiku koja urušava svoje gospodarstvo. I drugo, kada pogledamo što se događa oko Agrokora, ja sam tražio jednim pismom koje ću poslije objasniti, da mi se daju podaci koliko su banke izložene. To je zakukuljeno, zamumuljeno, da je to tajna itd. Ja ću danas, kolega Lalovac predati jedno pismo predsjedniku Sabora, odnosno predsjednicima Odbora za financije i nacionalnu sigurnost, da se znači, održi zajednička sjednica ova dva odbora, da razmotrimo ulogu i HANFA-e i HNB-a i banaka u slučaju Agrokor i pitam vas hoćete li podržati ovu moju inicijativu stranke Promijenim Hrvatsku da se održi zatvorena sjednica za javnost kako bismo barem kao saborski zastupnici saznali tko je tu odgovoran za ovakvo stanje. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lovrinović, da, spomenuli ste jedan od važnijih čimbenika u financiranju zapravo gospodarstva i trošku kapitala koliko zapravo nose na sebi hrvatski poduzetnici. Čini mi se da u ovom izvješću je pisalo da se te kamatne stope smanjuju, da su negdje oko 4% sada, barem tako prema izvješću, može me guverner ispraviti. Međutim, ono što je bitno, odnosno čini mi se da je takva bila i rasprava i o tome je ovdje guverner govorio. Banke na računima HNB-a imaju 9 i pol milijardi kuna viška sredstava. I zamislite sada kako nas slušaju poduzetnici. Znači banke imaju 9 i pol milijardi kuna slobodnih sredstava, HNB vodi ekstenzivnu monetarnu politiku. I onda vidite s druge strane odgovore poslovnih banaka prema istim tim poduzetnicima, kažemo pa mi bi to plasirali, ali nema baš sposobnih poduzetnika, nemaju projekata, evaluacije su vam loše. I radije ćemo te novce držati kod HNB-a po nula posto, odnosno čak ćemo plaćati na njih određene penale i zapravo tu se stalo. Mislim da osim ovoga načina rješavanja problema građana koji su blokirani, ne kažem da je to direktno u ingerenciji Hrvatske narodne banke, ali mora ih se pronaći. Znam da je bilo kasnije i kada smo mi bili, pa kroz HBOR gurali određeni dio kredita, da se tih 9 i pol milijardi kuna vrati u gospodarstvo. Jer gledajte koji je to potencijal Hrvatske. Možda bi onda mi govorili o ovim stopama kao što imaju Češka, Slovačka i tako od 5, 6, 7%. Ali taj novac koji je 9 i pol milijardi koji stoji i koji je zapravo kreiran da bi se došlo do gospodarstva jednostavno nije on blokiran samo sada. On je na žalost blokiran, on je blokiran duži niz godina. I onda zapravo imate jednu frustraciju da imate toliko puno kapitala, a to još uvijek cijena kapitala je puno veća nego što je u Sloveniji. Jednostavno još takvi uvjeti, znači ne mogu dati hrvatskim poduzetnicima podršku.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marina Škibole, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Lalovac, slušao sam vašu raspravu i pročitao sam donekle ova izvješća i u izvješćima se navodi da Hrvatska narodna banka provodi, tj. implementira ekspanzivnu monetarnu politiku. Međutim, mi trebamo postaviti pitanje koji su efekti ekspanzivne monetarne politike. Efekti ekspanzivne monetarne politike su visoka ponuda novca, niže kamatne stope i ne može HNB provoditi restriktivnu monetarnu politiku, jer mi vidimo da Hrvatska narodna banka provodi restriktivnu monetarnu politiku. Po čemu to vidimo? Vidimo po visokoj nelikvidnosti, vidimo po insolventnosti, vidimo po visokim kamatnim stopama. Prema svim efektima vidimo da to nije ekspanzivna monetarna politika nego da je to restriktivna monetarna politika. Vi ste se u vašem izlaganju dotakli gospodarskog razvoja bruto domaćeg proizvoda itd. Međutim, koji se tu problem javlja. Problem se javlja zato što trenutna u loga Hrvatske narodne banke a to je uloga još prema Mastriškom sporazumu iz 1992. godine je samo i isključivo stabilnost cijena. To je taj njemačko-konzervativni način vođenja centralne banke. Znači i u tom vođenju centralne banke gdje vama isključivo za cilj samo stabilnost cijena svaki drugi fokus na gospodarski razvoj, na poticanje gospodarskog razvoja se smatra nepoželjnim u ovakvom sustavu i ja bih zapravo nazvao vođenje monetarne politike od Narodne banke trenutno valutnim odborom kakav ima Bosna i Hercegovina.
Hvala lijepa. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Da ne bi ispalo sad da sam nekakav branitelj Hrvatske narodne banke, Hrvatske narodna banka se postupa onako kako piše u Zakonu o Hrvatskoj narodnoj banci i kako su njoj tamo definirani ciljevi. To je ovaj Visoki dom izglasao i ukoliko mi se ovdje dogovorimo da neke druge ciljeve postavimo pred HNB da li je to puna zaposlenost, da su to poticanje puno više investicija onda ćemo moći i na takav način zapravo postaviti nekakve nove mjere pred HNB odnosno i mjeriti ih u njihovim uspjesima. Ja se sa vama apsolutno slažem. Samo fokusiranje na definiranje određenih stabilnosti cijena kada imate iseljavanje ljudi, kad imate ponovno vrlo krhki gospodarski rast, kad imate toliko blokiranih građana, kad imate još uvijek nemate restrukturirano gospodarstvo. Postavlja se pitanje samo funkcioniranje oko toga jednoga cilja. Međutim, ovo što ste zapravo spomenuli vezano za ekspanzivnu njihovu politiku. Sad postavlja se pitanje da li u tim načinima labavljenja određenih nadzora, znači banke kad daju određene novce oni imaju svoje određene procedure. Koliko su pogodili kod određenih procedura davanja novaca je vrlo zanimljivo. Znate oni su došli kada se analizirao Agrokor, onda su jednostavno govorili pa mi nismo uopće znali, mogli pronaći da je tamo, ima nekakva milijarda eura od Rusa ili kada su analizirali to. A kad dođete, obični građanin kada dođe da dobije određeni dio novaca e onda vjerujte znate do desetog koljena gdje ste, šta ste radili, kad ćete završiti itd. A kada se analiziralo, znači kada su se davali određeni novci onda su govorili ma da, nije uopće problem nikakva milijarda. I onda su rekli, e pa tamo to nije bilo financijski nego je trebalo biti, nije to sve uključeno. Međutim, zato se ovdje treba vrlo jasno reći. Da li HNB sa ovih 9 i pol milijardi kuna koji zapravo zajedno sa bankama, hoće li to dalje raditi preko HBOR-a. Ako neće preko HBOR-a hoće li to dalje raditi preko nekih drugih instrumenata. Međutim, tu svakako očekujemo podršku njihovu da kažu i Vladi i nama u Saboru [[Upadica Reiner: Hvala.]] koji su to instrumenti da ti novci dođu do poduzetnika.
Hvala. Evo prije nego što krenemo na sljedeću repliku pozdravimo učenike Ekonomske škole iz Pule gore na galeriji. [[Pljesak.]] Došli su na primjerenu točku. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lalovac, vidite ta konzervativna politika Hrvatske narodne banke, kad bi svi bili tako konzervativni kao oni danas bi građani trpjeli dužničko ropstvo pogotovo oni građani koji su digli kredite u valutnoj klauzuli švicarski franak. Vi niste bili konzervativni, vi ste bili hrabri i vi ste odlučili presjeći tu stvar sa francima. I zahvaljujući tome banke su u 2016. godini imale pozitivnu nulu hajmo reći tako, bilo je nekih i gubitaka. Međutim, već sljedeće godine imale su ogromnu zaradu preko 6 milijardi kuna. Ja vjerujem da su iskoristili porezne olakšice, to nisam još uvijek saznao da li su iskoristili porezne olakšice na onaj trošak koji su imali u konverziji, to me baš zanima, a ja to još uvijek ne znam, međutim, zahvaljujući vama, kažem, imali smo win-win-win situaciju gdje su banke se riješile lošeg kredita, velikog djela lošeg kredita, velikog djela lošeg kredita, građani su dobili olakšanje, nisu više bili u dužničkom ropstvu a i država se riješila problema koji ju je tištio zbog toga što su građani u problemima. I nitko nije zbog toga stradao, dapače, svi su pobjednici. Slijedeća stvar koju bi htio napomenuti jesu blokirani građani, HNB je mogla uzeti proaktivnu politiku u odnosu na te blokirane građane i mogla je sazvati niz sastanaka blokiranih građana, vjerovnika, vlasti i pokušati zajednički za istim stolom pronaći određena rješenja koja bi bila prihvatljiva za sve. Međutim to se nije dogodilo. Ministar Marić recimo na sastanku kod Predsjednice Republike, ustvari na onom okruglom stolu koji je bio kod Predsjednice Republike Hrvatske je obećao da će sazvati jedan takav okrugli stol svih zajedno međutim to se nikad nije dogodilo, to je mogla napraviti HNB. to bi bila njezina uloga, jedna proaktivna uloga gdje bi ona kreativno djelovala a ne samo konzervativno. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega, vezano za ove blokirane građane, u tih 320, 330 000 hrvatskih građana koje sam više puta govorio da to nisu samo brojevi zapravo da su to ljudi koji imaju svoje probleme jer jednom kada tako uđete u određeno dugovanje, kad imate 6, 7 godina recesije, iz toga vrlo. vrlo teško izlazite i tamo imate svašta. Znači imate ljudi koji jednostavno ne mogu platiti svoje režije međutim tamo imate i pojedinaca koji su davali svoje osobne mjenice ili zadužnice, kada su bile direktori ili vlasnici određenih kompanija, pa su ulazili u raznorazne nekakve određene projekte, investicijske određen projekte i onda su cjelokupni ti projekti nisu zatvoreni i onda su zapravo cjelokupni taj dio više nije bio samo dug te tvrtke nego su prebacili na dug kao tog pojedinačnog građana. Tako da imate prvih desetak ili 15 takvih građana da duguju do nekoliko milijardi što je nemoguće. E sad može ponovno se može postaviti pitanje valorizacije rizika kako su banke mogle odobravati bez obzira kad govorimo o određenim pojedinim projektima, kako je moguće da možete jednoj tvrtci koja možda i nema zaposlenih itd. određene su projektnog tima, uložili i onda kasnije došli na 150 do 200 milijuna imate pojedinačno građanina, a s druge strane imate građane koji nemaju 2, 3000 kuna i onda su u tome nekakvom djelu blokirani. Tako da tu zapravo ima cjelokupni miks i zapravo morate kada bi se napravila detalja analiza, onda ići pojedinačnim mjerama. Mislim da ovako ako budemo išli površno kao što sada Vlada kaže do 20 000 ljudi, neće se dati jedan puni efekt, a svakako treba raspravljati o onom mi jesmo smanjivali te određene zatezne kamatne stope međutim vidimo da u tom djelu nije se ponovo taj dio pomaknuo i da je to zapravo rak rana hrvatskog društva i tu kažem, ako HNB može pomoći bilo bi dobro međutim mislim da tu više treba Vlada određenim mjerama djelovati. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Grozdane Perić.
Poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Lalovac, spominjali ste turizam, da, turizam čini 20% otprilike BDP-a i sigurno da smo došli do one krajnje granice kad zaista više ne možemo se ufati što bi rekli ovi stari ljudi da nam to može biti generator daljnjeg rasta. Međutim, ono što kolege zaboravljaju da imamo turizam, činimo toliko prometa, toliko imamo ostvarenog prihoda međutim kroz turizam prodajemo čiju robu, mi prodajemo kroz turizam, u pravilu, poljoprivrednu robu koja nije naša, koja je uvozna. Dakle, ne smijemo zaboravljati i tu činjenicu da mi moramo stvarati sami preduvjete da proizvodimo svoju robu, svoje proizvode koje ćemo onda indirektno plasirati kroz turizam. To bi bio onda učinak turizma koji bi puno više djelovao na našu ekonomiju nego što je to sad.
Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovana kolegice, slažem se s vama pogotovo u HBOR-u smo i znamo da je nažalost HBOR najvećim djelom što je fokusiran, fokusiran je na turističke objekte. Mislim da je to dobro, da bolje uvjete nude nego što nude poslovne banke jer nude duži rok od 15, 20, od 17 godina i nudili su određeni rok počeka, smanjivali su određenu kamatnu stopu i mislim da su u tom nekakvom djelu i taj prag rentabilnosti Hrvatske turističkih kompanija koji su sa dolaskom većeg broja noćenja u RH i bolje platežne moći, digli su tu određenu profitabilnost i turizam sada tu negdje plova. Međutim ono čega se bojim a to se kaže, vidi u ovom izvješću, bojim se da svi kad je u Hrvatskoj, kad vide, idemo u turizam, svi samo idemo u turizam. Kada smo uradili tako građevinu, ma niste imali kompaniju u Hrvatskoj koja se bavila, znamo jako dobro kroz predstečajne nagodbe šta se tamo svašta nalazilo, bavili su se osnovnom djelatnošću, ali oni su ulagali u nekretnine, ulagali su stanove, ulagali su u brojne druge biznise. I šta se onda dogodilo? Zašto se dogodilo? Zato što su imali veće prinose nego što su imali na svoju osnovnu djelatnost. I bojim se u ovom djelu fokusiranja samo na jednu djelatnost, samo na jednu djelatnost da to nije dobro, mislim da je HBOR tu našao dobro tu svoju ulogu međutim ova diversifikacija prerađivačke industrije o kojoj smo ovdje govorili a vis a vis ovih zemalja gdje sam uspoređivao gdje imaju više stope rasta zato što imaju zdraviju industrijsku proizvodnju a ovo što ste zapravo rekli, jedino kroz industrijsku proizvodnju pa bila ona prehrambena industrija ili neka druga, ne samo da moramo nalaziti na hrvatskom tržišnom proizvodu, nego čak izvana. Međutim, mi nažalost ovo što ste rekli, ne možemo doći ni prodati kada dođe 18 milijuna turista, mi ne možemo čak ni našu poljoprivrednu proizvodnju tamo prodati i to je veliki problem. Hvala lijepo.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Lalovac, slažem se s vama da ne možemo generirati rast i razvoj Hrvatske samo na jednom sektoru i na uslugama da moramo dizati domaću proizvodnju. Lijepo ste spomenuli da bilježimo usporeni rast ili pad u trgovini na malo i zanimljivo da je guverner rekao da Agrokor i problemi u tom koncernu nisu utjecali na cijene i na ukupno ekonomske odnose u RH, a s druge strane vidimo da imamo pad u trgovini na malo, pogotovo prehrambenih proizvoda. A porazno je što je dana i podatak da smo uvezli negdje oko 2,9 milijardi eura prehrambenih proizvoda i da je deficit u tom sektoru između uvoza i izvoza milijardu eura na našu štetu. I da je Agrokor sigurno utjecao na to iz razloga što je on bio i dobavljač i kupac roba, što mnogima nije na vrijeme plaćao i da su mnogi zbog toga završili u blokadi i pod ovrhama. A ono što je još porazno da monetarna politika i da nikada nismo dobili odgovor što se napravilo da se zaštiti one koje su poslali s Agrokorom, da smo reagirali tek kada su međunarodne institucije navele da su financijska izvješća fingirana i da su izdavane mjenice bez pokrića u robama, uslugama ili novcu i da do dan danas još nitko nije odgovorio na to pitanje kako je to moguće da se to dogodilo niti je tko odgovarao. I to je imalo upravo refleksiju na poljoprivrednu proizvodnju. I slažem se s vama da ukoliko mi ne zaštitimo Petrokemiju Kutinu, Đuru Đaković i naše domaće tvrtke, ako ne dignemo proizvodnju na našim OPG-ima i pitanje je šta će biti nakon nagodbe sa tvrtkama iz koncerna Agrokor, Belje, Vupik, PIK Vinkovci gdje će ti ljudi raditi i s čim će se baviti. Tu je sigurno ugrožena stabilnost pa i monetarna politika je loša bila prema tom sektoru. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Vlaović ono što sam rekao iskreno mene više brine šta će biti nakon nagodbe. Nagodba je jedan tehnički dokument gdje će određeni vlasnici koji su odnosno svoja potraživanja ili će ga pretvoriti u kapital ili će oni u ovih godinu dana imale su vremena u svojim izvješćima za 2017. godinu vjerojatno raditi određene otpise, znači prilagođavanja. Znači oni su morali, ako je Agrokor morao otpisivati sva ta interkompanijska potraživanja, vjerojatno će s obzirom koliko će biti udio i nagodbi to će sigurno utjecati na svu tu prehrambenu industriju. A zašto sam to govorio? Ma ne samo zato što će biti i gdje će biti Konzum za pet godina. Morate shvatiti da će nažalost narednih pet godina kakve će biti investicije Podravke, Kraša, Vindije, mi o tome govorimo gdje će biti investicije tih kompanija, znači šta će se događati. Nažalost, zato što će se suziti njihov prodajni kanal, a suzio se zato što je pao 10 do 15% ući će drugi trgovački lanci. Nažalost nisu imali vremena … godinu dana vremena koliko su se prebacile na druge trgovačke lance. Šta će biti sa njihovim instaliranim proizvodnim kapacitetima? I problem je znači da li će morati ići u tzv. … odnosno pitanje njihovog investicijskog potencijala. Jel oni su imali svoj investicijski potencijal, ne samo na Konzumu, oni su imali na izvozu u BiH, imali su na izvodu u Srbiju, imali su na izvozu u Sloveniju. Moramo shvatiti, vidimo šta se događa vamo, kako će hrvatski proizvodi sada proizvođači moći prodavati u BiH, vidite kako su brzo skočili Slovenci, kako su skočili Srbi, svi sa strane znali su da im je ušlo Agrokor u tom nekakvom dijelu sa hrvatskim određenim proizvodima i mi tu moramo … nije bez veze ovaj izvoz pao. Izvoz nam je pao u zadnjem kvartalu jednostavno zato što su i ti kanali više nisu onakvi kakvi su prije bili. I zato govorim gdje će biti police naših dobavljača u narednih 4 do 5 godina, to je onaj ključni odgovor.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lalovac, kažete da vas brine šta će biti nakon nagodbe, kako će izgledati police, aludirajući na hrvatske dobavljače odnosno kako ste vi rekli hrvatsku prehrambenu industriju. Da nije bilo Zakona o izvanrednoj upravi ne bi se hrvatski dobavljači prvenstveno u najvećoj mjeri prehrambena industrija naplatili 60% duga, 3 milijarde i 700 milijuna kuna, zahvaljujući provedbi i realizaciji Zakona o izvanrednoj pravi da je Agrokor išao u stečaj. A prema podacima koji je do sada rađeno u Hrvatskoj jedna analiza je pokazala da dobavljači dakle ne … vjerovnici ne država i ne zaposlenici. U stečajnom se postupku dobavljači na koje vi sada aludirate naplaćuju negdje oko 4% i svi idu sada … u Hrvatskoj definirano da se svega mogu naplatiti dobavljači na koje vi aludirate i za koje ste zabrinuti. I ja sam zabrinut za sudbinu hrvatskih dobavljača, hrvatske prehrambene industrije i meni je želja da oni i nakon nagodbe i neovisno o nagodbi i dalje budu se snažili i jačali, ali treba reći da su do sada dobili 60% staroga i graničnog duga i to zahvaljujući Zakonu o izvanrednoj upravi. Druga stvar koji ste rekli, kažete da smo, a to je točno zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobiti odnosno Zakonom o porezu na dobit rekli kako će se bankama kao porezno priznati rashod utvrditi otpisivanje spornih kredita odnosno potraživanja i da će im se to obračunati kao porezno priznat rashod. Ako su oni kao što ste vi rekli prodali svoja potraživanja rekli ste 17 milijardi kuna … to im se ne uračunava oni čiste bilancu, oni … u porezno priznat rashod, tako da će ovaj mjera koja je najavljena od Ministarstva financija koja se odnosi upravo na takva potraživanja se morat očito realizirat kroz kupce tih bančinih potraživanja koja su plasirana prema …
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bačić vidim da imate dosta detalja koliko se ko naplatio. Ja moram priznati da ono što vidim iz javnosti da su svaki dan tu nekakve oprečne informacije koliko se tu naplatio pa s jedne strane vidim čitam odjednom Sberbanka im se osporavaju potraživanja, osporavaju se zato što se pokušavaju negdje drugdje naplatiti i onda se formira nekakva nagodba bez Sberbanke jel oni navodno hoće uzeti u Mercator, hoće uzeti u Srbiji itd. osporavate ih, ne vi nego oni koji su osporavali, i onda se formirao jedan kolač koji je trebao biti podijeljen koliko će tko sudjelovati u toj nagodbi. Vidimo dolazi gospodin Peruško, odjednom vraća se Sberbanka što je dobro, u taj dio i sad odjednom Sberbanka ima 60%, sad odjednom Sberbanka ima 60% a koga je onda ona izgurala? Zato ja kaže, ja nemam tih informacija, vidim, sad odjednom oni imaju 60%, kako su mogli onda biti osporena im potraživanja, ljudi moji? Pa ne možete vi reći evo jedan dan ćemo vam osporiti potraživanja, drugi dan ćete se vi malo vratite, pa mislim ljudi moj, to preozbiljna stvar je. Znači kako odjednom sad oni imaju 60%? Onda gdje su dobavljači? Ako su i oni dobili 60%, dobavljači dobili 60%, Knighthead se naplatio 100% a ovi govore da vrijede milijardu i 800. Vi ste rekli da su se naplatili 60% i sad piše u novinama da će se i Sberbanka naplatiti 60%. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Kako ne piše? Knighthead se naplatio 100%. Koliko se Knighthead naplatio? Zato govorim cijelo vrijeme a svi govore da vrijedi kompanija milijardu i 800. I ono što je rekao, od milijardu i 800 do 3 milijarde i 800. Ja kažem nije bitno, ok, oni svi gledaju za svoja potraživanja, nek' se u tom djelu, to je njihovo, oni su sudjelovali u financiranju Agrokora cijelo vrijeme, svi ti dobavljači su ga podržavali i davali i financirali. I oni svoj dio potraživanja će tako rasknjižiti, što ne, hoće ili neće. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca, izvolite.
Uvaženi zastupniče Lalovac, mi u biti cijelo vrijeme govorimo da dolazi do rasta na krivome mjestu, znači guverner kaže došlo je do rasta, da, došlo je do rasta njegove plaće. poreznom reformom ministra Marića do rasta plaće saborskih zastupnika, ministara u Vladi, došlo je do rasta zapošljavanja u državnim agencijama, u ministarstvima, to je došlo do rasta. Ali recite mi, zašto nije došlo do rasta recimo plaća radnika u INA-i, zašto su one smanjene za 30%? Zašto HDZ-ovi uhljebi u Dalekovodu traže da se plaće radnicima smanje za 30% ako imamo rast? Zašto u Hrvatskoj pošti dolazi do smanjenja plaća? Zašto hrvatski kvalificirani radnici masovno napuštaju zemlju ako im je tako dobro, rastu plaće, pa ja ne vidim razloga zbog čega bi oni trebali otići. Htio bih vas također pitati s obzirom na to da ste bili ministar financija, kako komentirate ove brojke koje je iznio guverner Vujčić da je hrvatsko gospodarstvo zaduženo 700 milijardi kuna? Otkuda ćemo mi to vratiti? to je praktički 100 milijardi eura. Znači vi kažete građani žive sa 2, 3000 kuna mjesečno a svaki od njih je znači indirektno zadužen za još 175 000 kuna. Svako dijete koje se danas rodi mora preuzeti taj strahoviti dug, meni nije jasno otkuda ćemo to vratiti i zašto ne promijenimo politiku koja je dovela do takvog zaduženja? To je pitanje na koje bi ja volio da nam odgovorio, on samo slijepo i dalje provodi jedno te isto a ne nudi nikakve odgovore na ova izuzetno bolna pitanja. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa da, znači kad se govori o tom nekakvom ukupnom dugu, država je negdje na 80% BDP-a, građani su negdje oko 40% BDP-a u tom nekakvom svom privatnom dugu i tvrtke odnosno kompanije su negdje na 80, znači to je negdje oko 200% BDP-a što ukazuje da ekonomski modeli koje smo imali u prethodnom razdoblju koji su zapravo generirali visoke stope gospodarskog rasta da su se isključivo temeljile na dugu, a toj financijskoj poluzi, znači cijelo vrijeme dok je išlo, to se pumpalo. To se radilo, imamo jako jedan veliki dio i hrvatskih građana koji uopće nisu imali registrirani taj dio duga, a to znamo i sjećamo se kad je kolega Škibola sa svojim Zakonom o RBA zadrugama pokušavao rješavati i rješavao taj dio duga, jer to uopće nigdje nije registrirano, znači ima jedan vrlo veliki dio građana koji nisu uopće imali taj dio registrirani jer tako su zapravo i prenosili, tako da se postavlja pitanje o nekim o nekim novim modelima rasta, znamo da je 60%, kažem vam, osobne potrošnje čini ga BDP i sad se postavlja pitanje na koji način restrukturiramo privatni dug tvrtki, korporacija, jedan dio se pokušavao kroz predstečajne, koliko je uspio, nije uspio, drugi dio se sada pokušava kroz ovaj dio određenog stečaja odnosno problema pravosuđa koliko pravosuđe može, evo tu je i gospodin Bačić govorio koliko tvrtke zapravo dobiju u stečaju, znači 4 do 5%, zapravo vrlo malo se dobije u tom određenim stečajevima. I to su zapravo kada govorimo i to kad vidimo izvješće Europske komisije, kada govori o tom insolvencijskom postupku i postupku dobivanja i naplate potraživanja svojih … [[Govornik se ne razumije.]] i vjerovnici zapravo smo na vrlo niskom. I kad govorimo o strukturnim reformama, da sad neko cijelo vrijeme kad govori, po meni je to jedna od najvažnijih reformi, znali kako da se brzo izađe iz duga, kako da se taj dio resetira, kako da se vrati na tržište, zapravo a vidimo s druge strane, postoji novac međutim taj novac nikako da dođe do tog djela građana i u tvrtki jer jednostavno je zakrčenost u cjelokupnom, jel' to pravosudni sustav, jel' to nekakvi drugi sustav i zapravo administracija ali jednostavno evo 6, 7 godina, jednostavno i jedna i druga Vlada ne može pronaći određene elemente kako da razbije te barijere. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Slušam vašu raspravu i vi ste raspravljali o gospodarstvu, o šta se dešava. Pa ja se sam isto pitam zar je ovo moguće za 25 godina funkcioniranja države, ajde onda smo imali rata, da stvarno nisu mogli postaviti temelje gospodarstva na pravi i pravedan način. Ja ne mislim da to oni nisu znali, ja mislim da oni to nisu htjeli. Naravno sad smo se doveli ovdje gdje smo se doveli. Ako gledamo prošlost, shvatit ćemo šta nam je budućnost, ako gledamo budućnost, šta je to sadašnjost. Ovu sadašnjost koju imamo sada, naravno optužujemo Plenkovića, ovu Vladu, oni su krivi za Agrokor, međutim ova Vlada nije kriva, naravno da nije kriva, ne može biti kriva, netko tko je došao prošle godine, a nije kriva ona koja je bila četiri godine. Pa se pitam, evo i vi ste tada bili kada je SBER banka davala kredite Agrokoru, kada ni jedna europska banka nije dala kredit Agrokoru. Da li je tada netko ušao u Agrokor i vidio šta se dešava? Pa nije. A šta to znači? Nemamo pravnu državu. Možemo raditi šta hoćemo pojedine firme, možemo raditi kako god hoćemo i kad dovedemo se u problem, gospodo hajmo riješiti. Pa vrlo teško. Naravno da je teško riješiti kad dovedete u propast, a onda se to radi sustavno a da ne kažem o iznošenju novaca i ostalog što se priča. Na kraju se neke stvari i znaju. Mi ne možemo razvit državu ako radimo i ne vidimo šta nam stranci namjeravaju. Naravno uvoze mlijeko i maslac, najveći uvoz mlijeka i maslaca u Hrvatskoj. Mi poljoprivrednici smo imali već razvijenu, gdje možemo razviti mi smo to upropastili. Ulažemo u turizam koji je upitan šta će biti, kakvo će vrijeme biti. Dobro ste malo prije rekli. Ono gdje imamo sigurno i gdje možemo napravit nešto mi to ne radimo, mi to devastiramo. Naravno to nam zapad hoće da bi nam uzeo kompletnu Slavoniju, kao što će nam uzeti Agrokor. Upitno je kako će sve pozavršavati i tko je kriv? Nitko izgleda nije kriv u ovoj državi. Naravno da je netko kriv, da mora pratiti te banke. Prvo on mora pratiti investicije i mora pratiti kretanje novaca. Kod nas se to ne radi. I onda se uhvatimo za glavu kako ćemo riješiti, evo to je to. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa vezano za ovaj dio jer ste rekli vezano za odobravanje određenih kredita prema Agrokoru. Ja nisam baš zagovornik da bilo koji činovnik ili iz državne službe ulazi u privatne kompanije i diktira njemu nekakvo određeno privatno vlasništvo iz razloga što to sigurno ne može, uvijek su to nekakve dvojbene odluke. SBER banka je sama procijenila kada je davala određeni milijardu i nešto, milijardu i nešto milijuna eura. Ja samo pokušavam ukazati na određene načine upravljanja rizicima, a taj dio svakako načina upravljanja rizicima i kontrolira Hrvatska narodna banka. U ovome slučaju ne, jer je SBER banka bila izvan tog dijela poslovanja, gdje oni plasiraju tih milijardu i nešto milijuna eura, a nakon tri mjeseca se zapravo dogodi određeni kolaps. Znači nije se to dogodilo da su oni njih desetak godina financirali. Pa svima zapravo poduzetnici koji su financirali Agrokor, znate kako računaju. Kažu oni, mi smo se već dobro u tome dijelu naplatili. To vam zapravo potvrđuju i oni koji su davali određene mjenice i zadužnice i cjelokupni proces zato što su poslovali sa njima desetak, petnaest godina. I oni su se zapravo, imali su svoj određeni interes i oni su ga zapravo financirali. I oni danas u ovoj konačnici bez obzira šta će politika u tome donijeti nekakve odluke, oni će zapravo snositi najveći dio tereta. Oni su ga financirali, oni su potpisivali mjenice, oni su sudjelovali u tim cjelokupnim procesima. Tako da se postavlja pitanje koliko treba zapravo državnih službenika, činovnika itd. da ulazi u takve određene privatne kompanije. Međutim, ovo je svakako jedna opomena, ali koja će sigurno regulatorno, mi moramo ako smo to sada primijetili promijenit zakone i u regulacijama to postaviti jer onda možemo prozivati određene institucije jesu li nešto radile ili nisu. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Kolega Lalovac uz ono što je guverner rekao o snažnoj fiskalnoj konsolidaciji u drugoj polovici 2016. godine vi ste se dotaknuli jednog segmenta koji je vrlo interesantan i možemo napraviti poveznicu između izvješća koja mi usvajamo ovdje i ovoga što radi HNB pa vidjeti da li se to može spojiti. Dakle brodogradnja. Vi se sjetite da je 2003. korigiran deficit za 2010. i 2011. za 12 milijardi kuna. U izvješću HNB-a ne postoji nikakvog obrazloženja zašto je došlo do takve ekspanzije deficita, a to je bio trošak restrukturiranja brodogradnje. Dakle, trošak restrukturiranja hrvatske brodogradnje je koštao 12 milijardi kuna. Za te novce i one novce koji su plaćani, a i vi ste tada bili ministar sljedeće tri, četiri godine iz državnog proračuna netko je morao restrukturirati te kompanije. Nije ih restrukturirao. Popapao je skoro 15 milijardi kuna. Za taj iznos je veći javni dug RH. E sad se postavlja pitanje ako mi nekome nešto damo da bi mogao opstati, da bi određena gospodarska grana mogla opstati, da li mi kontroliramo da li on to radi ili ne. Jer da je u tim brodogradilištima napravljen program restrukturiranja kako se trebao napraviti oni ne bi bili danas u problemima. Ali isto tako, HNB će u nekom svom izvješću, u nekim budućim razdobljima morati reći da je taj problem u tom jednom brodogradilištu u ovom trenutku težak preko 8 milijardi kuna. Ako je najveća tragedija tih 8 milijardi kuna je vezano na državna jamstva. Prema tome, zato i jesam rekao da izvješće ovog HNB-a mora biti malo životnije. Jer ovdje mi danas raspravljamo o drugom koraku koji HNB toliko ne kontrolira, jer u izvješću HNB-a govori se o bankarskom sektoru a mi cijelo vrijeme govorimo o izvršenju tog bankarskog sektora. Ali hajmo napraviti određene poveznice, pa ćete vidjeti da određeni pokazatelji itekako imaju snagu, a onda ćemo i mi ovdje malo na drugačiji način razgovarati.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa da, čini mi se da je ukupno u brodogradnju oko sve Vlade, oko 30 milijardi, znači negdje 10% ukupnog javnog duga Republike Hrvatske vam je zapravo investicije, odnosno održavanje brodogradilišta na životu ovih 27, 28 godina. Da, 27, 28 godina znači održavanje njih na životu, održavanje tog dijela industrijske proizvodnje, održavanje njihovih kooperanata itd. Kada bi rasporedili ovaj dio javnog duga treba vrlo vidjeti koliko je taj dio zdravstva, koliko je taj dio mirovinskog sustava, koliko su drugi infrastrukturni određeni projekti koji, a znamo da su ceste jednim dijelom infrastrukturni projekti i da nam nose. I onda vrlo jednostavno kada vidite koliki dio javnog duga od tih sada ovih famoznih 300 milijardi kuna može se zapravo postaviti koje su zapravo bile aktive, koje su zapravo cjelokupne politike i konačnici da ta restrukturiranja koja su provedena a vidimo nažalost brodogradnja iako se privatizirala, iako su postojali određeni mali dioničari, svi su se modeli čini mi se u RH pokušavali, privatni, strani i ovi i oni, jednostavno svjetski neki ekonomski trendovi pogotovo u tako konkurentnoj industriji kao što je brodogradnja jednostavno su zapravo pokazale da su preteški za hrvatsku brodogradilišnu industriju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Lalovac, spominjali ste turizam, osobnu potrošnju, sasvim je sigurno da jedini stabilan rast BDP-a se može bazirati na rastu industrije, na smanjenju deficita robne razmjene, porastu izvoza. A ono što zabrinjava u ovom izvješću bez obzira što je to za prvi dio 2017., ali nam jasno pokazuje da sad možemo reći ovako narodski, kusam ono što smo zamiješali. I kad pogledamo izvješće i HBOR-a svih onih prijašnjih godina, onda vidimo kako u tim nenaplaćenim potraživanjima, ona koja su nenaplativa, prevladavaju u najvećem djelu krediti koji su davani za tekuće poslovanje, ne za kapitalno ulaganje i zapravo ta razina kapitaliziranosti naših poduzeća uvjetuje ovu strukturu, da mi imamo kad govorimo o kreditima stanovništva imamo 112 milijardi a čitavo poduzetništvo 84 milijarde. Za prehrambenu industriju 20 milijardi a kažem, za minus po tekućem računu građana 7 milijardi. Pa to da elementarna matematika kaže nešto nije u redu, duboko nije u redu. HNB kaže, evo gospodin Andrović kaže ovako, točno je da HNB nastoji povećati ponudu kunskih izvora financiranja uvjetima stalnih viškova likvidnosti u sustavu uz kamatnu stopu u ovom trenutku oko 1,2% iako banke imaju i mobiliziranih kunskih sredstava kod HNB-a pazite, većem od 50 milijardi kuna i na njih ne ostvaruje nikakav kamatni prihod. A banke uopće nemaju motivaciju da to rade i on objašnjava zašto nemaju motivaciju. A naša poduzeća zbog niske razine kapitaliziranosti ne mogu doći do sredstava i nisu za to kriva poduzeća, istina da porezna politika, ali prije svega reforme, sve ono što moramo napraviti da bi oslobodili i ajde da kažemo to ovdje javno, javna nabava, pa mi imamo danas, nemamo mi tržišnu utakmicu, mi imamo klijentelističku u kojoj je čitava javna nabava korumpirana.
Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa da, kolega Žagar, kad ste zapravo dali određeni presjek strukture i utjecaja na gospodarstvo i viška novaca, kažem, pokazuje se da nijedna Vlada ni ja koji sam sudjelovao i sadašnja Vlada da jednostavno vrlo teško pronalazi mehanizme te transmisije toga novca do poduzetnika, mi smo pokušavali nešto 2012., 2013. kroz HBOR, kroz određenu podjelu rizika, kroz određena subvencioniranja određenih kamatnih stopa, tu je sigurno HNB pripomogao, međutim tu sve određeni kratki utjecaj, nije to baš bilo da se sad baš povuklo određeni dio gospodarstva, vidimo s druge strane da imamo jedan od izvoda financiranja su europski fondovi, danas možete doći do europske investicijske banke, međutim upravo cjelokupna ta transmisija tog određenog novca dolazi do poduzetnika, poticanja cjelokupnog, jednostavno smo još uvijek ukočeni, još uvijek jako puno blokada, još uvijek jako puno neriješenih tih odnosa jer su oni u pravosuđu, jednostavno ne može se otpetljati, jednostavno ne možete kompaniju restrukturirati u jednom vrlo brzo razdoblje nego jednostavno ta restrukturiranja traju dugo, traju iscrpljujuće, … [[Govornik se ne razumije.]] davaju se državne subvencije, stalno se daju određen subvencije kroz određene pritiske i jednostavno bojim se da 76 ruku ili 77, 78, jednostavno nije dovoljno za jedno ozbiljnije restrukturiranje gospodarstva i bojim se da tu će trebati više od 100 ruku u ovome Saboru da bi napravili neke bolnije rezove da se upravo ta protočnost da se prema gospodarstvu okrene. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sad idemo na slijedeći Klub zastupnika a to je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani gospodine Vujčić, guverneru HNB-a, viceguverneri. Evo sigurno je puno toga već danas rečeno ali evo ovo izvješće gdje pokriva 2016. godinu 2 polugodišta i 2017. 1. polugodište, iako smo već evo u prvoj polovici 2018., vrijedi svejedno napraviti rekapitulaciju kretanja, makroekonomskih kretanja u ovom razdoblju a nije nekad ni loše da se to vidi na ovaj način gdje onda vidimo refleksiju u odnosu na prethodnu godinu, 2015.i one prije toga i što se to događalo kroz evo 2,5 godine od kada evo ovo izvješće i ova izvješća nismo imali, inače sa pomakom normalno izvješće polugodišta tako da evo, na ovaj način možemo zaista vidjeti da su se dogodile brojne promjene u prethodnom razdoblju i nisu one tako beznačajne i nisu tako jednostavne kako neki to žele prikazati. Naime, na ovaj način promatrat ćemo što se to događalo sa BDP-om, sa inflacijom, sa kretanjem zaposlenosti, javnih financija, platnom bilancom, inozemnim dugom, monetarnim kretanjima i monetarnom politikom ali i nekim specifičnim događanjima kao što su vrlo upečatljiva događanje a to je stanje i utjecaj Agrokora koji je nesumnjivo itekako značajan bez obzira što se on nije da ne netko krivo ne interpretira, on se nije toliko jako odrazio na ovaj dio monetarne politike u smislu nekih lomova, međutim u odnosu na cjelokupnu privredu se itekako odrazio. Ja ću staviti ovu komparaciju između dvije, u 2016., dakle, prve i druge polovice i prve polovice 2017.. Dakle, u prvoj polovici 2016. BDP je rastao, tako da je on u prvih 6 mjeseci bio za 2,7% veći u odnosu na isto razdoblje prošle godine i tu se moglo vidjeti da su bili značajnije investicije u fiksni kapital i da je izvoz roba i usluga isto tako bio nešto povećan. Međutim, u isto vrijeme ono o čemu smo prije govorili je rastao i uvoz što je bilo nešto brže s obzirom na domaću potražnju. U isto vrijeme, kad gledamo gospodarske aktivnosti u drugoj polovici 2016., onda je vidljivo da je godišnja stopa rasta bila u drugoj polovici 3,1%, što je za 0,4% bilo više nego u prvoj polovici. Naime, na to je utjecalo, u svakom slučaju, povoljno kretanje u turizmu, dakle, sve on što se događalo u toj uspješnoj sezoni koja se nastavlja i dalje. Došlo je do povećanja rasta osobne potrošnje, a isto tako je ostvaren brži rast državne potrošnje. U isto vrijeme imali smo izmjene porezne politike kojom se zapravo povećalo dijelom i kupovna moć stanovništva i na taj način i porast potražnje. U drugoj polovici 2016. se usporio rast investicija, što se vidi iz svih vaših izvješća, ali ono što moramo reći da se iz podataka koje imamo zaposlenost je porasla i time je stopa nezaposlenosti od 2015. koja je bila 16,3% smanjivala se u 2017. do razine od 12,4% što je itekako dobro. Međutim, normalno u tim okolnostima moramo razmišljati o tome što se dogodilo i sa onim mladim ljudima koji su otišli iz ovog našeg okruženja i koliko su oni utjecali na smanjivanje stope nezaposlenosti, da li je to utjecaj bio toliko velik, dakle tu su nam važne itekako sva ona statistička istraživanja i na kraju krajeva, preispitivanja sa podacima koje imamo mi i koje možemo testirati iz onih koje imamo od država u koje su oni otišli. Točno je da se u ovom periodu isto tako da je došlo do oporavka, pogotovo u drugom dijelu 2016., došlo je do oporavka potražnje za kreditima i to je prvi put nakon nekoliko godina koje su bile zapravo zamrznute, tako da su plasmani kreditnih institucija u poduzećima narasli za 3%, a kod stanovništva za 0,5%. U ovom periodu moramo reći da je naglašeno izraženi rast kredita u kunama, što do tada nije bilo. Dakle, tada je već taj pomak napravljen gdje ne smijemo zaboraviti da to, više puta smo spomenuli, da mi kao država imamo domaću štednju preko 75% u eurima, a isto tako da su naše dužničke obveze vezane uz euro i da one iznose preko 67%. Dakle, sada se taj odnos na jedan način mijenja. Međutim, tu ne smijemo zaboraviti da, ovo je i kolega Lalovac prije spominjao, da je postojao i dio obveza i kredita i na kraju krajeva dužnika koji nisu bili u sustavu i nisu bili evidentirani kroz sustav, nego su stvarali dodatne probleme i obveze na način da su se zaduživali mimo sustava što evo, se na kraju pokazalo i kroz RBA zadruge i sve ostale one kredite na stupovima. Dakle, to su problemi života koji u RH postoje i koje treba svakako rješavati, a koje vi ne možete jer nemate mjerljive pokazatelje, ne možete implementirati u ono što govori i o čemu govori vaše izvješće. Dakle, vi može te govoriti i mi možemo raspravljati o onome što je u sustavu i što iz sustava ovoga, kojega vi kontrolirate, možete kazati da se događalo u monetarnom sustavu. U prvoj polovici 2016. dakle, događalo se i to da su se u tom dijelu smanjivale bruto pričuve, dok se nakon tog perioda pričuve su se povećavale. Dakle, dobro je vidjeti i taj odmak što se događalo u međuvremenu, a isto tako, aktivnosti banaka, ono što smo isto tako već djelomično čuli, one su popravljale svoje bilance i popravljale su svoju urednost u smislu i kod klijenata, kod otplate kredita. Ovdje bi napomenula, evo jučer je obznanjeno, da su npr. faktoring društva u prethodnim godinama imali oko preko 100 i nešto milijuna dobiti, međutim, ove godine, će po rezultatima 2017. imati par sto milijuna gubitka. Dakle, moramo biti svjesni da su u tom periodu, a moramo reći i da je u tom periodu se dogodio u 4 mj. 2016. Agrokor, dakle, iz svih tih događanja koja su neminovno bila i čiji smo svjedoci, proizlaze onda i određena događanja na tom tržištu kapitala koji se odrazuje na poslovanje tih društava. I normalno da ja osobno nikako ne podržavam i nikada neću podržavati nikakvu suludo kreditiranje, uvijek sam pobornik upravo konzervativne metode, koje i ovdje, vi ste na jedan način zagovarate. I kada bi zapravo svi skupa o tome i na taj način pristupali, onda se ne bi događalo da imamo s jedne strane prezaduženost i poduzeća i građana, jer sada u odnosu na ono što kažemo da postoje 320 tisuća blokiranih, točno, po statistici FINA-e. Preko 40 milijardi je to ukupnog duga, međutim, to je dug zajedno sa kamatama, ne ono što su kolege spominjale da je to dug plus kamata, to je dug uvećano za kamate i iznosi 42 milijardi kuna. I kada govorimo da od tih 320000 blokiranih da su imali zaštićene račune, preko kojih je prošlo preko 6 milijardi kuna. Dakle, ti zaštićeni računi su bili, su omogućavali da određeni građani prežive, međutim, da li je sve bilo i u tim metodama i u metodologiji točno i ispravno i da li ti građani su možda dijelom mogli i servisirati dio svojih dugova. Ako iz statistike vidimo da je preko 75000 blokiranih dužno do 10000 kn, onda moramo i o tom vidu, možda odgovornosti svih nas raspravljati na koji način trebamo razmišljati o svojim dugovima. Ono što je jako važno i da smo, fiskalna politika je pogotovo u 2 polugodištu 2016. je vodila kvalitetnu politiku, dakle, smanjenja manjka, tako da je dug opće države, na kraju 2016. iznosio 84,2%, a sa tendencijom isto tako danjeg smanjenja. U 2017. u ovoj prvoj polovini koje imamo ostvareno je jačanje jedan dio gospodarskog rasta, međutim, ono što nikad ne smijemo zaboraviti, a to je, ono što se spominje i kroz izvješće Europske komisije, dakle, ne možemo se zadovoljavati sa trenutnom stopom rasta i ona nas nikako ne smije zadovoljavati u smislu da moramo živjeti na tim lovorikama. Zaista je potrebno puno još reformi, puno posla i u zdravstvu i u obrazovanju i u poljoprivredi, potrebno je vratiti isto tako povjerenje u poslovanje, u poslovne ljude, u odnose između poslodavca i zaposlenika i potrebno je prvenstveno riješiti tu nesolventnost, nelikvidnost koja postoji, duge rokove plaćanja, to je ono što nas svakako opterećuje već previše dugo i to je način jedino kak možemo dalje kvalitetno nastaviti raditi. Isto tako ne možemo se zadovoljiti s tim da i sa ovim trendovima, nekih zastupnika koji žele da se, da tečaj eura u odnosu na kunu postane bitno različit, odnosno, fluktuirajući, jer tada bi to dovelo, ponovno, ukoliko nije kontroliran, dovelo do toga da imamo ponovno novi veliki broj ljudi, koji će biti, s obzirom na 67% dužnika dužnih u eurima, koji bi tada postali dužnici, odnosno, postali možda blokirani građani, što nikako nije nikome u interesu. Hvala vam lijepo, Klub HDZ-a će podržati ovo izvješće.
Hvala lijepo. Imao nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića.
Poštovani gospodin potpredsjedniče. Poštovana kolegice Perić, postavljam jedno pitanje vama i kao zastupnici HDZ-a i predsjednici važnog Odbora za financije i državni proračun ovog Sabora. Vama je gospođo Perić da HNB određuje jednu kamatnu stopu koja se zove eskontna kamatna stopa, uz koju bi ona kao druge … [[Govornik se ne razumije.]] banke trebalo otkupljivati mjenice, međutim, ona nikada ni jednu mjenicu nije otkupila uz tu kamatnu stopu, pa se prema tome određivala kamatna stopa koja nema nikakvu praktičku primjenu, dakle, besmislena je. Međutim, određivanje te kamatne stope, eskontne, ima jednu izuzetno izuzetno važnu ulogu a to je da ona služi podloga za određivanje zateznih kamata prema dužnicima i sudskim sporovima. E sad ovako, do 2007. godine ta eskontna stopa je iznosila 4,5% i pazite gospođo Perić, dolazi 2007., financijska kriza počinje i gle čuda, HNB sa 4,5% diže na 9% eskontnu kamatnu stopu. Ponavljam, podiže sa 4,5 na 9%, i time počinje kalvarija mnogih naših građana, njih danas imam 330 000 da na ovu kamatnu stopu od 9% onda im poslije dodaju faktor 5%, znači 14%, i tako je stvoreno dužničko roblje. Time je stvorena jedna vojska građana koja ne vidi nikakvu perspektivu, oni su postali zarobljenici ovakvog sustava koji je osmislila HNB i ona je to shvatila do prije jedno godinu i pol dana, dvije i napušta ovaj sistem da ona određuje ovu referentnu stopu i predaje ju u ruke banaka kako bi se ekskulpiralo od toga. Osjećate li vi kao članica HDZ-a krivnju za ovakvo postupanje HNB-a koju vi svesrdno godinama podupirete?
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Trenutna eskontna stopa od 2015. je 3%, dakle 2007. je bila, točno, 4,5% i ona je rasla, pa to je bio isto tako i odgovor na očito ekonomsku krizu koja je u tom periodu bila takva i takvih razmjera kakvih je bila, sigurno da nisam sretna što je došlo do povećanja i da je na taj način se stvorila upravo ta vojska što vi kažete, blokiranih i sigurno da to nije dobro. Međutim, centralna banka naša, HNB, imaju instrumentarij koji imaju i morali su na određeni način sigurno postupati u tom momentu kako im zakon i nalaže, ali ja se u ovom slučaju ne osjećam odgovornom, ali svakako težim tome da se ti problemi riješe ali ne tako da se dug bilo čiji prevaljuje na hrvatske građane nego se hrvatski građane mora osposobiti i omogućiti da svoje dugove mogu otplaćivati da im se produlje rokovi plaćanja, da svako preuzme odgovornost za svoje dugove koje je napravio ili koje će napraviti. Dakle, na nama svima je da edukacijom bilo svoje djece ili prijatelja i ostalih, da na taj način pomognemo da svatko od nas razmišlja onako kako treba razmišljati i razmišljati gdje, kada i kako će se zadužiti.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Marina Škibole, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo Perić, pričali ste o tome da hrvatska Vlada teži suficitu i da pomalo čak i ostvaruje proračunski suficit. Međutim, koja je funkcija i uloga tog suficita kada mi vidimo da imamo preko 300 000 ljudi u blokadi? Znači na temelju čega se stvara taj proračunski suficit, to bi ja vas pitao? A proračunski suficit se stvara preko leđa onih najslabijih, fiskalnih restrikcijama, znači podizanjima poreza i još većim osiromašivanjima građana. Ta politika štednje koja je prokušana u Grčkoj, u Španjolskoj, u Italiji, znate li do kojih konzekvenca dovodi? Do konzekvenca takvih da u Italiji preko 50% birača bira euroskeptične stranke. Ja bi vas pitao, vi kažete, ako dođe do devalvacije, devalvacija je monetarni akt, deprecijacija je tržišni akt, ako HNB napravi devalvaciju, doći do još većeg zaduživanja hrvatskih građana. To jest točno, ali je točno unutar postavljenih okvira, znači nitko imalo mudar ne bi išao u devalvaciju bez ukidanja valutne klauzule. Što se desilo sa švicarskim frankom? Da li smatrate da je HNB mogla prema parametrima predvidjeti da će tečaj švicarskog franka jačati ili smatrate da to nitko nije znao i nitko nije niti trebao znati? Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor poštovane Perić.
Pa kolega Škibola, da li vi mislite da 300 000 blokiranih treba sve ovo što je ostvario suficit, pa kakav god on bio, podijeliti sa svim tim blokiranim i reći evo sad ćemo sve to namiriti i nikom ništa? Pa ja mislim da to nije rješenje. Politika štednje, pa ja ne vidim da smo mi baš tako restriktivno postupali u donošenju proračuna bilo 2016., bilo 2017., i ne možemo se nikako uspoređivati sa mjerama štednje u jednoj Grčkoj. Prema tome, ja tu ne vidim nikakav strah. Što se tiče devalvacije, da, točno je da se ne bi išlo u tom slučaju, ukoliko se ne bi ukinula valutna klauzula, međutim, da li ste vi spremni da ste vi guverner HNB, da li bi srušili svoj vlastiti monetarni sustav, ako imate, 67% građana koji su dužni u valuti Euro valuti. Ja ne znam na koji način vi mislite da je to moguće, vi morate znati, kada govorite o ovome, onda morate imati cjelokupnu sliku, sve parametre, sve utjecaje, strukture vlasništva, banaka, privrede itd. i na kraju krajeva sve ove podatke da bi mogli upravljati sustavom kako treba.
Hvala. Odgovor poštovane zastup, o pardon, sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče. Uvažena kolegice Perić, spomenuli ste kredite sa stupova. Međutim, hrvatske banke su iste takve kredite nudile sa svojih web stranica, potpuno iste takve kredite. Kredite u kojima su ugovarale kamatnu stopu koja je promjenjiva i koja se mijenja odlukom banke, zamislite vi to, odlukom banke, a granica je zatezna kamata. Zamislite vi to. Ugovorna odredba koja kaže banka će mijenjati kamatnu stopu svojom odlukom i to je točka. I na stranicama HNB piše da to je normalno, a u Zakonu o obveznim odnosima kaže ne, to nije normalno, kaže ugovorna odredba mora biti odrediva, a odrediva je onda kada se u Zakonu o ugovoru, ugovore podaci na temelju kojih će se ugovorna odredba određivati. Odluka banke nije takav podatak, podatak je promjenjivi parametar, podatak je fiksna kamatna marža, podaci su matematičke vrijednosti. Vi se do dana današnjeg niste udostojili proučiti što su to banke radile hrvatskim građanima, vas to ne zanima, vi se uopće ne spuštate na nivo hrvatskih građana, vas zanima samo vaša pozicija ovdje u Hrvatskom saboru, vas zanima pozicija banaka, vas zanima pozicija kapitala, vas hrvatski građani ne zanimaju. Vi ovdje ne trebate sjediti, to je moje mišljenje, dokle god se ne odlučite spustiti na nivo hrvatskih građana i na nivo zakona. Zakona koji kaže: ugovorna odredba, ugovorna činidba mora biti odrediva. Sud je utvrdio 13. lipnja 2014. godine da je takva ugovorna odredba nepoštena, ništetna i da se tako banke ne smiju, ubuduće niti tako, niti slično ponašati, banke se tako ponašaju dalje jer su samovoljno odredile kamatne parametre. Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Perić, izvolite.
Poštovani kolega Aleksić. Dok sam se ja itekako bavila poslovima blokiranih tvrtki, obrta, građana i ostalo, vi niste uopće radili ništa u ovoj državi, prema tome, ne možete na takav način nastupati, jer to je više nego bahato i bezobrazno. Osim toga, ja ne kažem da su sve odredbe bile definirane i dobre za hrvatske građane i za privredu, međutim, kada je to i kada ste uzeli kredite u sustavima banaka, kontroliranim sustavima, onda se ima mogućnosti to i mijenjati. A kada ste ih uzeli sa stupa ili u koferu, onda vi ne možete ništa promijeniti, onda vi postajete ovisan građanin i građanin koji je u blokadama za puno toga, onda postajete itekako problem, ne samo sebi i svojoj obitelji, nego i cijelom društvu, prema tome, ja o tome govorim, iz sustava se može tražiti nešto, može se popravljati, a kada nije u sustavu onda se to niti vidi, nego kada kulminira, onda se tek vidi, ali se ne može na taj način, ne može se iz sustava reagirati i popravljati sustavno.
Hvala lijepa. Sada ćemo preći na pojedinačne rasprave, prva je poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića. Izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče Vlade, pozdravljam i guvernera HNB-a sa suradnicima vice guvernerima. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ja ću se u ovih 10 minuta pokušati fokusirati na najvažnije točke vezane za ovaj izvještaj, međutim, svaki izvještaj HNB koji dođe ovdje u Sabor, on je sličan kao jaje jajetu i sve je dobro. S druge strane ja imam problem da ne mogu shvatiti da li živimo u istoj zemlji, a očito ne živimo u istoj zemlji. Zašto su uvijek podaci iz HNB dobri i zašto nema grešaka u njenom poslovanju? Pa zato što tamo, maloprije sam i rekao, rukovodstvo koje čini 8 ljudi, dužnosnika, u isto vrijeme oni su i članovi Savjeta HNB-a koji donosi podzakonske propise iz područja monetarne politike supervizije i pazite i brine o provedbi i kontrolira. Dakle, isti ljudi rade sve, zacrtavaju monetarnu politiku, donose propise, provjeravaju i nitko ih ne nadzire. Ali ima još jedna zanimljiva stvar, a to je da postoji odjel za istraživanja, što je pozitivno, ali koji piše ove publikacije pa u tim publikacijama ispada također sve 5. Kako radi Europska središnja banka gospodo? Pa ona radi dosta drugačije, potpuno drugačije. I meni nije jasno kako HNB, a mi smo u EU, kad se teži Eurozoni, ne ugleda se na Europsku središnju banku glede transparentnosti, gdje ugledni instituti poput Bruegela, Ifo instituta, Bečkog instituta itd. rade kontinuirane analize i onda svaki kvartal u godišnjem, guverner hrvatske, ne HNB, nego Europske središnje banke, dolazi na tzv. svjedočenje ili saslušanje pred najviše institucije EU. Dakle mi imamo temeljni problem transparentnosti i to moramo riješiti, jer u ovoj zemlji netransparentnost i klijentizam putilo takvo krojene, da mi ne možemo se izvući iz tog sustava, ali ima jedna radosna vijest, poštovani građani kako je to moguće. Pa samo uz nove ljude, uz nove političare, koji će promijeniti ovaj Sabor, koji je postao sluškinja, ovih preko puta, a to je Vlada, pa prema tome, i izvršna vlast je nadređena nama ovdje a i HNB tek posebno. E sada, da pređem na ono što se proteklih mjeseci po Hrvatskoj proklamira, na zajedničkom projektu na uvođenju eura, rade zdušno i Vlada Republike Hrvatske i HNB. Dobro, s jedne strane, nama je to obveza jer su neki ljudi davno prije potpisali, u pristupnim aktima EU, da je to obveza itd., itd. Međutim, što se, koji je krnji cilj, koji je krajnji cilj takvog jednog projekta. Kome se žuri ustvari? Žuri se rukovodstvu HNB-a jer su ubrzo izbori za par mjeseci, da im dalje vode instituciju kako su i vodili, a ona funkcionira kako funkcionira i vode naše propadanje, dalje. A s druge strane predsjednik Vlade ima interes jer za godinu dana tako su izbori u EU, pa vjerojatno i on predviđa da mu je tamo neko mjesto zanimljivo. Dakle, što se tiče eura, da govorim sada jezikom sveučilišnog profesora, pa nemam ja ništa protiv uvođenja eura, ne bih imao kada bi ova zemlja bila potpuno konsolidirana što se tiče gospodarstva i kada bismo mi imali životni standard kao najrazvijenije zemlje EU. Međutim, mi vidimo da to uopće nije tako i da nas zahtjevi za bržim uvođenjem eura, ustvari vode kao da sjedamo u brzi vlak koji vozi za Grčkom. U tom kontekstu dakle, potpuno moramo govoriti istinu i nemojmo varati građane, a neki dan je zanimljiva jedna bila informacija, da srednjoškolci koji su došli u HNB i držao im je guverner predavanja o prednostima uvođenja eura i oni su glasovali i nisu srednjoškolci podržali, nisu ih se moglo uvjeriti da treba prihvatiti eura. Ozbiljna je priča o euru i to, o tome treba biti obziran. I samo da kažem još jednu stvar, zemlje, članice EU, koje su još zadržale još uvijek svoju valutu, one su imale najviše stope rasta BDP-a od financijske krize 2008. pa dalje. Da podsjetim, šta je, koje je greške radila HNB, od financijske krize pa do sada, jer ovo je prilika, mi smo imali pune 3 g. deflaciju, negativnu inflaciju, što je razaralo, a deflacija može biti gora od inflaciju, imali smo i najdužu recesiju u EU, a to je potvrdila, potvrđeno je u materijalu koji je stigao 7. ožujka ove g. od strane Europske komisije, gdje je ona na 73 str. upućuje kritike i prijedloge što treba ova vlada mijenjati, a monetarna politika je ovdje vrlo važan dio. Što dalje reći? Ono što čitavo vrijeme smo nastojali u ovom Saboru pokrenuti, i vidite, nitko o monetarnoj polici u HNB nije se usudio pričati, dok nisu u Sabor došle stranke poput Promijenimo Hrvatsku, Živi zid, dok nije došla SNAGA, nezavisni zastupnici poput Marina Škibola, neki članovi Mosta itd. Ovo drugo, je naprosto prolazilo kako je prolazilo, e pa gospodo, kada tada ćemo promijeniti, reformirati, monetarni sustav Hrvatske, a stranka promijenimo Hrvatsku, ima to kao svoj ključni cilj, mi ćemo to kad-tad uz podršku naroda provesti. E sada, što bi još ovdje rekao, HNB je kumovala i dopuštala da se proteklih 10-20 g. unište skoro sve male banke u Hrvatskoj, vi nemate skoro ni jednu malu banku, a situacija oko Agrokora, koja nam je dobro poznata, govori, da se tu događalo svašta mutno i odgovornost snosi HNB i ponavljam, danas sam zatražio, zatražiti ću pismeno, napisao sam tražim zatvorenu s jedincu Odbora za nacionalnu sigurnost, financije i proračun i pozvati ćemo na saslušanje bivšeg i sadašnjeg guvernera, bivšeg i sadašnjeg šefa HANGA-e, ali i šefa SOA-e, znači da mi kao saborski zastupnici čujemo ono što se proglašava tajnom, jer ne može se bez nas, dakle, na zatvorenom sastanku, da mi nemamo pojma, koji tamo sjedimo što se događa. To je transparentnost, to ova država mora imati, to hrvatski narod mora imati, ne možemo nikad izaći iz ove krize, gospodo bez toga. Mi ćemo na tome, kao stranka inzistirati. Za stranku Promijenimo Hrvatsku, naš, ajmo tako reći, … [[Govornik se ne razumije.]] ideološki protivnik nije ni HDZ, ni SDP, to su djeca istih roditelja, odnosno, neoliberalne stranke. Naš je ključni izazov, ovakav jedan deformirani kapitalizam, financijska oligarhija koja je stvorila vojsku od 330 tisuća blokiranih građana, a ljudi koji vode financijske institucije, znači ne mare za to. Stoga, sve dok ne provedemo reformu HNB i monetarne politike, nikada mi ne možemo očekivati, nikakav izlazak prema stopama bržeg rasta, a kamo li napredak. HNB ovakva kakva je dosad bila i sada, ona je ključna prepreka u izlasku iz krize. I vidite, da se sada ovdje vodi rasprava o Istanbulskoj konvenciji, ovo bi bilo sve prepuno, zašto? Jer je HDZ u SDP-u stalo da se na ideološkim temama sukobi i dalje hrvatski narod, a priča o vojsci nezaposlenih, blokiranih, oni koji odlaze u inozemstvo, to vas gospodo ne zanima, ali dolaze nove političke stranke i snage i jedan broj nas koji ovdje stojimo, koji jesmo u Saboru, mi ćemo ovo promijeniti, inače neće biti života za nikoga u ovoj zemlji. I sada, što na kraju mogu reći o radu? Vi gospodine guverneru, govorite da su banke pune kao brod novca, prepune, i onda se čudite zašto, pa čak da su nešto pale kamatne stope i takve kada su pale još su deset puta ne 10%, deset puta više nego u Sloveniji da ne govorim dalje. Zašto poduzeća ne mogu dobiti kredite? Pa zato što HNB ne postupa kao Europska središnja banka u doba krize 2008. i dalje, vi to znate o čemu govorim, ali recite zašto ne provodite, da li ne možete ili ne smijete? Ako ne smijete, recite tko vam brani to? Imate li neko ograničenje? A vi dobro znate kako osloboditi te kanale i kako da tog novca dođu poduzeća i kako gospodarstvo da krene. Znači ovdje se vodi ključna borba u ovom Saboru i politici između suverenista i globalista. Borit ćemo se za ovu kunu, stranka Promijenimo Hrvatsku želi afirmirati nacionalnu valutu sve dok budemo mogli o tome govoriti i …
Hvala. Vrlo zanimljive i snažne riječi ste upotrijebili, donosim vam radosnu vijest, ali idemo na replike. Prva replika je poštovanog zastupnika Marina Škibole. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. I hvala vam na radosnoj vijesti koju nam vi nosite. Gospodine Lovrinović, ja se sjećam onog vremena kada ste vi bili u Most-u i kada su postojale šanse da vi postanete ministar. Bilo je tu razgovora da ćete vi postati ili ministar financija ili ministar gospodarstva itd. I sjećam se zapravo koliko su se tada te financijske strukture uznemirile da su one koristile Jutarnji list, određene medije kako bi vas koji ste bili dekan Ekonomskog fakulteta prikazali kao neku ne stručnu osobu, nekog diletanta, nekog anarhista koje želi loše Hrvatskoj, koji želi narušiti monetarni sustav. Da li vi vidite profesore Lovrinoviću kojim sve metodama se te strukture preko medija koriste da bi kompromitirale, da bi difamirale svakog onog koji preispituje njihove ekonomske dogme, ekonomske dogme koje su dovele hrvatsko društvo u stanje kolapsa, preko 300 tisuća ljudi u blokadi, koji ne mogu prodisati, koji ne mogu vraćati kredite i oni se njima smiju? Vi ste pričali o uvođenju eura, mastreški kriterij, nominalne konvergencije, javni dug preko 80%, oni se hvale kako zadovoljavaju sve nominalne konvergencije, a javni dug preko 80%. Oni ni kopenhaške kriterije ne zadovoljavaju, a to je vladavina prava zato što ovdje u Hrvatskoj vlada vladavina sinkope.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
Hvala. Uvaženi kolega Škibola. Drago mi je da se zajedno borimo i u jedinoj opciji za slabe, mlade ljude, ugrožene, blokirane o kojima niko ne mari, svi im daju samo lažne izjave. Ali kada ste me pitali dok sam bio u Most-u zašto su nasrnuli tako bili na mene, oni su govorili Lovrinović se bori za ovu fotelju, za ovo tamo, vamo, međutim vidite ja sam na istom mjestu, ja sam sačuvao svoj obraz, nisam se htio prodati ni trgovati i neću. Nisam zbog toga došao u politiku već da radimo na dobrobit hrvatskog naroda i svih hrvatskih građana. Pa prema tome, čime se služe, ajmo tako reći one interesne skupine koje mi ugrožavamo? Oni vide da prava, ajmo tako reći opasnost dolazi s ove strane jer propitujemo upravo temelje sustava koji je postao gnjil. Mi moramo provesti rekonstituciju temeljitu rekonstituciju Hrvatske države i društva jer ovako ne može opstati. A ponavljam, to samo mogu novi ljudi u Saboru koji su nedavno došli poput nas, a ne oni koji su nas doveli na rub propasti. I oni ne prežu nikoga prikazati bezveznjakom, kriminalcem, smjestiti mu nešto samo da ne propituje da ne uspije u onome što za njih nije dobro. A što je ključni cilj? Obrana interesa. Pa mi svi znamo da je HNB žmirila i ovako visokim kamatnim stopama dopustila da se kamatari vlastiti narod i poduzeća. Pa gdje su ovdje ti demokršćani, gdje su ti socijaldemokrati, što nisu stali u obranu svog naroda i svojih građana. eto to je ta propala politika.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lovrinoviću. Nažalost eurizacija se mora provesti, ja sam legalist, potpisali smo moramo je provesti. Međutim, ono čega se ja bojim jeste silovanje eurizacije, mi idemo na silu prema euru, mi želimo na silu prema euru, a bojim se da će EU pomoći da mi uđemo u taj sustav Eurozone gledajući nam kroz prste. Onaj uvjet da se javni dug mora smanjiti na nekih 60%, ja od tog uvjeta ne bih uopće odustao. Nema tu brzina smanjivanja duga koja se tolerira kao ako brzo se smanjuje dug pa onda unatoč tome što nije 60% idemo u Eurozonu. Ne, idemo na 60% i nećemo prije u Eurozonu. A druga stvar koju ja moram reći, ja sam protiv Eurozone sve dokle god banke nezakonito posluju. Dok hrvatske banke ne budu svedene u mjere zakonitog poslovanja nema Eurozone, to je prvi uvjet, uvjet svih uvjeta. Drugi uvjet, 60% javnog duga mora biti ukupni dug RH BDP-a, bez toga ne možemo ući u Eurozonu, nikakve olakšice i to je cijela mudrost. Ukoliko ćemo mi na silu htjeti u Eurozonu nastradat ćemo svi. Nažalost HNB nije poštovala fluktuirajući tečaj kune u odnosu na tečaj eura, tako da je sada za tako nešto kasno. To je gotova stvar. Mi smo propustili sve šanse što se toga tiče i sad ubuduće više stvarno nema smisla mijenjati tečaj kune u odnosu na euro ako smo krenuli prema Eurozoni. To je tako. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
Hvala. Uvaženi kolega Aleksiću, sjećam se onog ljeta, onog vrućeg dana kada smo sa preko 20 tisuća ojađenih građana koji su nastradali zbog švicarskog franka marširali od Francuskog trga, Ilicom do ovdje i do HNB-a. Tada su se mnogi smijali. Mnogi su sjedili kod kuće i čekali da se riješi njihov problem. Ali ponosan sam da smo tada pokazali da se može nešto napraviti u ovoj zemlji. I napravit ćemo i na ovom području. Siguran sam. Ali, kada pitate za euro, Eurozonu, pa nije pitanje uvođenja eura priča između malog Ivice i Marice. Mi jesmo potpisali, u stvari neki drugi umjesto nas, obvezu uvođenja jednog dana, ali nigdje ne piše kada. To vidite po Poljskoj, Češkoj, Mađarskoj koje puno bolje od nas stoje. Ponavljam što sam rekao prije 15 minuta, da je RH potpuno konsolidirana i da imamo životni standard na razini najbogatijih zemalja nitko se ne bi protivio. Međutim, ovo je rasulo i brzina kojom se ide u strukturne reforme i podizanje snage hrvatskog gospodarstva, znate kad ćemo ući u Eurozonu uz te uvjete. Na sveto nigdarjevo, kako narod kaže. Znači, nitko nas ne može prisiliti kad ćemo ući, ali sam objasnio zašto se žuri nekim ljudima i strukturama da oprostite na ovoj riječi, da nas uvale u još veće blato nego što smo dosada. To bi bio zadnji čavao u lijes hrvatskog gospodarstva i države. Prema tome, pravo je pitanje da se razotkriju ti ljudi, strukture, koji žele dakle, dovesti nas u još puno težu situaciju. Vidimo kako se valja Grčka u nevoljama i ta zemlja se ne može spasiti za godinu i pol dana kad istječe aranžman, vidjet ćete.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je ona poštovanog zastupnika Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici, guverneru sa suradnicima. Dakle, što radi HNB u nemogućnosti da utječe na stanje u gospodarstvu? Ona nam obećava priču kako trebamo ići prema euru, kako je to veliki projekt koji će nas spasiti. Obećanje lijepe budućnosti, mogli bi reći raja poslije smrti, nema veze što sada jako patimo, ali tamo jednom daleko biti će nam super, sve će nam to biti nadoknađeno i tako se priča i o tom euru, da kad budemo uspjeli, a znamo da ne ispunjavamo uvjete, to smo već čuli, za 10, 20 ili 30 godina, ako budemo živi, onda će nam teći med i mlijeko. Ja sam, međutim, dužan radi građana koji gledaju ovaj prijenos reći da euro ne samo da neće riješiti hrvatske probleme, jednostavno isto tako kao što nije riješio ni ulazak u EU, nego će u stvari nam natovariti dodatne troškove i daljnje unazaditi hrvatsko gospodarstvo koje definitivno za euro nije spremno. Ja bih volio, recimo, sada vidjeti one građane koji su onako slavili, a bio ih je jedan dobar postotak 01.07.2013., kad smo ulazili u EU, evo, sad je već 2018., uskoro će biti 5 godina, pa da vidimo koji su to rezultati u tih 5 godina postignuti. Jesu li se mladi prestali iseljavati, jesu li se blokirani odblokirali, jesu li se radna mjesta otvorila, imamo li veće plaće, da li je bolje stanje u zdravstvu, da ali je bolje stanje u obrazovanju, da li su mirovine porasle? Nisu. Tako isto i od toga eura, u biti, jedna napuhana priča koja u konačnici neće imati nikakvog bitnoga efekta jer u ovih 19 zemalja koje su već uvele euro, posve je jasno vidljivo da je baš u tim zemljama isto tako nezaposlenost mladih ogromna, često u nekim zemljama čak i veća nego u RH, npr. u Španjolskoj, da je visoka općenito nezaposlenost i da je vrlo česta recesija. Ako bi RH ušla u Eurozonu, sam trošak konverzije kuna u euro koštao bi pola posto BDP-a. Osim toga, morali bi prebaciti 700 milijuna eura ili nekih 5 i pol milijardi kuna u Europsku središnju banku. Morali bi prebaciti 700 milijuna eura u tzv. europski sustav, europski zaštitni mehanizam, morali bi izraditi kovanice, morali bi izraditi novčanice, morali bi prilagoditi i te, morali bi prilagoditi računovodstvo i pazite sad ovo što je vrlo bitno, morali bi sudjelovati u plaćanju dugova drugih država, što konkretno znači da bi morali plaćati grčki dug. Hrvatska u ovom trenutku nema obavezu plaćati grčke dugove, ali u slučaju da uđe u Eurozonu, morali bi plaćati grčke dugove. Pa dajte mi recite, jesmo mi pokraj naših dugova koje smo već spomenuli dakle, 100 milijardi eura, sposobni plaćati i grčke dugove? Guverner nas želi gurnuti u Eurozonu, a istraživanje javnog mnijenja pokazuje da je 70% hrvatskih građana protiv uvođenja eura. To nije moje mišljenje, nego istraživanje relevantnih agencija koje imaju vrlo dobre reference. To je isti onaj postupak kad je više od 90% hrvatskih građana protiv GMO-a, a ovdje nam se dakle, uvozi GMO hrana i GMO proizvodi. Znači, jasno vidimo da jedna malena elita radi protiv interesa hrvatskog naroda. Hoćemo li imati referendum za ulaz u Eurozonu? Nećemo. To ćete odlučiti vi i to će u stvari biti politička odluka, a moja je dužnost upozoriti građane da nikakav mehanizam za izlazak iz Eurozone više ne postoji. Znači ne znam prije ćete izići iz groba nego iz eurozone, jer nije predviđen uopće mogućnost raskida, nikakav. Znači jednom kad se odreknemo monetarne suverenosti, jednom kad se odreknemo kune onda je to praktički do sudnjega dana jer takav ugovor je u biti potpisala hrvatska Vlada. Bitno je napomenuti da jednom kad uđemo u Eurozonu, da će nam se iz Europske središnje banke nametati zajednička kamatna stopa. Pitanje je vremena kad ćemo je imati, a zajednička kamatna stopa neće se dobro odraziti na gospodarstvo mnogih država. Jer nije ista kamatna stopa dobra recimo za državu koja je u recesiji ili za državu koja je u rastu, a upravo to će nam biti nametnuto. S obzirom da će nam biti nametnuta zajednička kamatna stopa doći će do usklađivanja poreza i Hrvati će morati plaćati one poreze koje trenutno ne moraju plaćati, a kakav je recimo primjerice porez na nekretnine. Znači to su također dodatni troškovi koje ćemo imati ako uvedemo euro. Osim toga, opće je poznata stvar i vjerujem da to znaju čak i oni koji se ne interesiraju za to, da će uvođenjem eura doći do porasta cijena i to prije svega cijena hrane i cijena usluge, što znači da će se sav teret uvođenja eura u stvari preliti na potrošače. Znači, neće biti teret na bankarskom sektoru kao i obično, nego će upravo građani koji već sada nemaju dovoljno novca ni za hranu, ni za usluge, nego ga moraju posuđivati morati još dodatno snositi trošak uvođenja eura. Uvođenjem eura što je vrlo bitno Hrvatska će izgubiti jedan od najvažnijih alata svoje suverenosti ne samo na simboličkoj razini, nego i stvarnoj. I tako će dodatno ući u jedan polu kolonijalni odnos u kojemu se više niti jedna bitna odluka neće donositi u Hrvatskoj. To je zaista nevjerojatno koliko se mi divimo bilo čemu što dolazi iz Hrvatske. Sve što imamo svoje, a imamo na što biti ponosni jer smo ovdje već 1400 godina. To preziremo, a sve što nam dolazi izvana tome se klanjamo, doživljavamo kao genijalno, kao bajno ko' da su svi ti ljudi koji žive izvan Hrvatske vanzemaljci, ne znam dobitnici Nobelove nagrade itd. A mi smo eto tako zaostali u kamenom dobu je dobro da nas netko vodi za ruku poput slijepaca. Žalosno je da i sam guverner koji me sada sluša misli da je netko od njega pametniji i da može bolje voditi Hrvatsku nego što može on to sam. Ali eto, on u biti ne razmišlja dugoročno, ne razmišlja o interesima građana. Bitno mu je da dobije još jedan mandat koji mu upravo sada istječe, pa mora nešto smisliti da bi opravdao svoj rad, bolje reći nerad u HNB-u. Pa eto sada idemo uvesti euro. Imamo jednu priču, možemo se pojaviti u medijima koji puta da se vidi fotografija moja i tako na neki način pokušati pridobiti simpatije onih koji o tome odlučuju. Prema tome, priča o euru potpuno je promašena. Hrvatska treba ostati uz svoju valutu kunu, u potpunosti ukinuti valutnu klauzulu. Bez valutne klauzule provesti monetarnu reformu, ići na ciljanu inflaciju, dovesti kunu u realni tečaj, poskupjeti uvoz, pojeftiniti izvoz i ostvariti stope rasta BDP-a koje će biti u rangu barem onih zemalja koje se nalaze u našem najbližem susjedstvu. Također smanjiti nezaposlenost, povećati zaposlenost. Naravno ne smanjih nezaposlenost iseljavanjem, nego otvaranjem radnih mjesta. I sve ono što možemo proizvesti sami u Hrvatskoj ništa ne uvoziti, ništa a posebno ne hranu, posebno ne one stvari kojima Hrvatska obiluje. Toliko od mene. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bunjac, evo imam i za vas jednu radosnu vijest, a to je da na svu sreću u EU nećete vjerovati u Eurozoni ima pametnih ljudi koji su shvatili da ima dovoljno teških bolesnika pa da prijeti kolaps eura i Eurozone. A da bi primili još jednog teškog bolesnika kao što je Hrvatska. Više inzistiraju naši slugani odavde, nego što oni to tamo žele i oni neće dopustiti. A evo da vam kažem neki dan su odbili Bugarsku da je prime, znači u RN2 tzv. prijelazni mehanizam. A znate li kolega Bunjac da Bugarska ima 45 tona zlata u svojim deviznim rezervama. A znate koja jedina država u EU koja ima nula grama zlata? Jel' znate? Hrvatska. Pa recimo Italija ima 2450 tona, Češka 9 tona, Austrija 280 tona, Mađarska, Grčka 120 tona, Latvija mala 7 tona, Poljska 110 tona, BiH oko pola tone, Albanija isto tako nešto oko pola tone, Slovenija 2 tone, Slovačka 32 tone. Recite kakav dojam stječete kad biste vi imali 16, 15 milijardi eura kako se hvali HNB da li biste vi to držali samo u eurima i dolarima, nešto u francima ili biste kao i ove druge pametne Središnje banke diverzificirali i držali zlato. Ali ja vas podsjećam, sjećate se imali smo nekih 15 tona zlata pa je sve prodano i to mukte, ono budzašto. Pa kako vi ocjenjujete ovakvo ponašanje ovako važne institucije u kontekstu drugih zemalja?
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa poštovani zastupniče Lovrinović. Pa evo ja sam čuo da u HNB-u par djelatnika ima zlatni prsten na ruci, pa ne bi baš mogli reći da imaju nula grama. Evo možda ima jedno 10, 15 grama zlata, to je naravno posljedica politike najuspješnijeg guvernera u Europi, bivšeg prethodnika gospodina Vujčića velikoga Rohatinskoga koji je došao iz Agrokora i otišao je iz Agrokora. I kada su ga pitali zašto je četiri puta veću plaću zamijenio za isto toliko manju, onda je rekao ja sam došao ovdje da bi bio društveno koristan i evo vidimo to bi mu mi trebali kao povjerovati i onda je bio društveno koristan da je prodao sve hrvatske rezerve zlata i danas mi u biti zlata nemamo. Ne znam, možda bi trebali obnoviti one stare zanate na rijeci Muri i Dravi pa poslati ljude s čamcima da opet prosijavaju zlato, možda bi nešto s time imali pa bi HNB konačno imala i nešto malo plemenitih valuta. Ono što je međutim vrlo bitno ipak za napomenuti da je uloga centralne banke stvarati novac iz ničega. Znači ona ima pravo emitirati primarnu emisiju, ovisno o tome koje su potrebne likvidnosti u državi i onda je na takav način isfinancirala cijeli Domovinski rat, cijeli Domovinski rat je isfinanciran na takav način. I žalosno je što smo mi od toga odustali 1994. godine, a da nas nitko nije tražio, pazite nitko Hrvatsku nije tražio da odustane od primarne emisije nego su oni samoinicijativno odustali od toga i sebe doveli u takav položaj da mi od 1994. do danas imamo apsolutnu katastrofu linearni pad hrvatskoga gospodarstva i društva općenito, što je najgore od svega i broja stanovnika. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Sljedeća replika poštovani kolega Goran Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bunjac. Ja sam već rekao u Eurozonu zbog ugovora s EU moramo ući, međutim ulazak u Eurozonu Hrvatsku neće niti popraviti, niti pokvariti, a može nam škoditi. I zato sam rekao i ponavljam još jednom, ulazak u Eurozonu prije nego što dostignemo 60% BPD-a u ukupnom javnom dugu za mene je nedopustivo, nedopustiv ulazak u Eurozonu prije toga. A ako ćemo se držati toga uvjeta mi u Eurozonu ne možemo ući u sljedećih deset godina. U sljedećih deset godina svašta se može dogoditi, ako euro opstane sljedećih deset godina to znači da je Eurozona ipak jedna žilava mačka koja se dobro drži i koja možda i zaslužuje da budemo dio te zone. Dakle deset godina je minimum neki minimalni rok koji ja predviđam da bismo mi mogli ući u Eurozonu. Ako bismo ušli brže, to bi značilo da nam je gospodarstvo stvarno naraslo jer ako mi za pet, šest godina dostignemo 60% BDPa-a u ukupnom javnom dugu onda smo mi uspješno gospodarstvo, onda se mi dobro razvijamo. Ne vidim onda uopće problem da uđemo u Eurozonu, ali to se neće dogoditi. I ponavljam još jednom, prvi uvjet, glavni uvjet da uđemo u Eurozonu je dovođenje banaka u zakonite okvire poslovanja. Meni je jasno da guverner Vujčić ima agendu ulaska u Eurozonu i zbog toga što mu je to jedan dio programa za novi mandat u HNB-u. međutim, ja ću guverneru Vujčiću dati svoj glas za mandat u HNB-u, ako on bude proaktivan u rješenju nezakonitih kamatnih marži koje su u ovom trenutku nezakonite u preko stotinu tisuća kredita jer nisu ugovorene. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Aleksiću. Odgovor, kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Aleksić. Pa koliko sam ja čuo narodne mudrosti mora se jedino umrijeti. Prema tome, tvrditi da mi moramo ući u EU jednostavno ne odgovara u potpunosti stvarnosti jer evo imamo recimo primjer Velike Britanije, znači zemlja koja je nekakva kolijevka demokracije koja ima dugačku tradiciju i što je najbitnije snažno gospodarstvo je rekla da više ne želi biti u EU. Imamo cijeli niz zemalja koje traže redefiniranje svoje pozicije u EU, kako je recimo ne znam Poljska, Češka, Mađarska, ne velim da su oni u pravu, Italija, ali jednostavno nisu zadovoljni svojim statusom. Ove neke zemlje su od toga profitirale ove druge nisu. Naš ulazak u Eurozonu bi vam izgledao otprilike kao da ste došli na gozbu koja je upravo završila. Tanjuri su odneseni, lonci su odneseni, ostale su vam mrvice na stolu i sada ste kao ravnopravni gost nakon što su se svi već odavno namirili. Prema tome, Hrvatska jednostavno ima svoju kunu, ima svoju valutu i treba isto kao Češka krunu ili Poljska zlot ili Mađarska forintu, Ruska rublju. Jesu li Rusiji naškodile sankcije EU? Nisu, ojačale su je. Te priče da mi ne možemo bez EU da ćemo platiti ovo ili ono. Jeli Island ušao u EU? Nije. Jel mu dobro? Je. Jel se Hrvati sele na Island? Sele se. Zašto? Jer je tamo dobro. I prema tome, jednostavno sve je podložno provjeri, a ja se zalažem i mi u Živom zidu da se provede jedna objektivna javna rasprava i da se nakon objektivne javne rasprave provede još jedan referendum u kojem bismo potvrdili te stavove da li moramo biti u EU ili ne. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Sljedeća replika poštovani kolega Marin Škibola. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Gospodine Bunjac, pričali ste o Eurozoni i ulasku Hrvatske u Eurozonu. Htio sam vam samo ukazati na jedan detalj koji možda niste zamijetili na koji način HNB provodi tu kampanju ulaska u Eurozonu. Znači oni kažu prema javnosti da je u izradi Cost benefit analiza, a s druge strane idu po fakultetima, idu prema javnosti i pričaju kako treba uć u Eurozonu i prihvatiti euro, a kažu da je Cost benefit analiza u izradi. Znači oni nemaju Cost benefit analizu izrađenu da bi vidjeli koje su prednosti koji su nedostaci, ali idu promovirat kao kako treba prihvatit euro. Znači takva politika meni nema veze jednostavno sa logikom i vi ste spominjali referendume. Gledajte, ozbiljne države kao Švedska, kao Danska, provode gospodine guverneru, referendume o Eurozoni. Švedska i Danska su odbile na referendumu euro, to morate reći. Npr. premijer Velike Britanije, pa zar vi mislite da on nije imao egzaktne podatke da Velika Britanija, tj. da građani VB su za napuštanje EU, on je imao te podatke gospodine guverneru, ali je opet raspisao referendum. Zašto je raspisao za referendum? Jer je čovjek jednostavno za demokraciju, to je država u kojoj vlada demokracija i kako narod odluči, makar narod odlučio da treba napustiti EU, njihove političke elite to neće sprječavati i mi to vidimo. S druge strane, imamo option out, VB i Danska imaju option out, zašto Danska ima option out, a Hrvatska nema option out iz Eura? Samo zato što je starija članica, pa znači neki su jednakiji od jednakih.
Hvala kolegi Škiboli na replici. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Pa naravno, u EU, odnosno u Hrvatskoj se rasprave provode na način da dvije osobe koje su suglasne u mišljenju razgovaraju. Ne želim sada potezati recimo pitanje ove konvencije o kojoj se toliko govori, ali jučer ste imali na HRT-u raspravu u kojoj su bili isključivo zagovornici jedne strane i to se zove rasprava u Hrvatskoj. Isto ste imali kad je bila EU, samo su sjedile za stolom 4 osobe koje su bile za ulazak u EU i to se nazivalo raspravom. Je li to rasprava? Nije rasprava. Ja bih volio da jednom na HRT-u pogledamo film o stanju u Grčkoj, da nam netko da jedan dokumentarni film o stanju o gospodarstvu u Grčkoj i da javnost sazna da u čitavoj povijesti moderne ekonomije nije bilo takve katastrofe kakva je prouzročena u Grčkoj, čak ni ona na Wall Street-u 1929. godine nije uzrokovalo takvu katastrofu jer je Grčka pod pritiskom EU da se prilagodi i da provede mjere štednje i strukturne reforme o kojima cijelo vrijeme govori, između ostalog i guverner HNB-a, izgubila u jednom desetljeću 30% svoga gospodarstva, 30%. Znači to je jednostavno katastrofa svih katastrofa. I ta zemlja ima euro, ta zemlja je u EU praktički od prvog dana, već koliko, pola stoljeća. I kako su prošli? Nikako. Samo zato što nema nikakve fleksibilnosti u tome i samo zato što se ne poštuju nacionalni interesi, znači nacionalni interesi su potpuno nebitni. A recite mi, istovremeno, da li su recimo Njemačkoj poslije II. svjetskog rata oprošteni dugovi? Da li se Njemačku prisiljavalo da plate do zadnje kune sve što je napravila? Nije. Sama Grčka je Njemačkoj oprostila pola duga od ratne štete koju su joj bili dužni. E vidite, to su ti dvostruki kriteriji koji se vrlo lako zaboravljaju, a o kojima naša javnost ništa ne zna jer ih nema gdje saznati, a ponajmanje će saznati od guvernera HNB-a. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Uvaženi zastupniče Bunjac, slušam vas, slušam ljude koji vam repliciraju, može se reći zapravo da je mišljenje većine zastupnika ovdje koji raspravljaju da smo protiv uvođenja eura i to je ujedno i mišljenje većine hrvatske javnosti. Međutim, gospodin koji sjedi tamo u stolici, guverner, on to ne vidi. Ja ću mu, stoga, pročitati riječi Isusove iz Mateja 15.13. Kaže: svaka sadnica koju nije zasadio moj Otac nebeski, iskorijenit će se. I onda kaže dalje: oni su slijepe vođe slijepaca, a ako slijepac slijepca vodi obojica će u jamu pasti. Ja bih se usudio reći da je zapravo ova politika koju zagovara guverner, da je to jedna slijepa politika i politika koja vodi zapravo Hrvatsku u jamu, politika gdje slijepac vodi slijepca, a par ljudi koji vide, ti slijepci ne žele slušat, još im i dociraju da kao šta mi znamo, da oni znaju bolje itd. međutim, vrijeme će pokazati da je ova monetarna politika bila pogrešna. Kad kažem vrijeme će pokazati u budućem vremenu, zapravo sam neiskren. Jer vrijeme je već pokazalo, mi već sada znamo, danas, da je ova politika pogrešna. Zašto ju oni usprkos tome zagovaraju znaju oni sami, ja pretpostavljam da su njihovi motivi, kažu na srpskom lične prirode, mi ćemo reći osobne prirode i da zapravo društvo u širinu takve koristi, odnosno ikakve koristi od te politike neće imati. Ovo je politika u korist manjine protiv većine, ali je paradoks da kada dođu izbori, da te stranke koje provode takvu politiku dobivaju 80 ili 90% biračkog tijela i to je najveća tragedija. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Pernaru. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa zastupniče Pernar. Ja bih u biti tu politiku nazvao politikom okretanja kaputa. Znači, najvažnije je ustvari, ja mislim, guverneru da on bude guverner. I ovim njegovim suradnicima da mu budu zamjenici. Ja vam garantiram da sutra kad bi Živi zid sastavio Vladu, da bi oni prvi telefonirali k nama i rekli mi smo oduvijek bili na vašoj strani. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, mi smo se borili protiv sustava iznutra, to je onaj najbolji izgovor. Sad gledajte što je zanimljivo, što je guverner rekao, vas tu trenutno nije bilo. On sada, nakon što je gospodin Todorić pobjegao u London, on kaže toga čovjeka je trebalo staviti u zatvor. A dok je 10 godina sa pozicije guvernera gledao kako on vara državu i sve nas radi magarcima, e za to vrijeme je govorio gospodine Todorić vi ste najgenijalniji gospodarstvenik u Hrvatskoj. I to je to. Tim ljudima jedino bitne su njihove osobne ambicije. Njemu je važno da on bude guverner. On će prihvatiti sve što god mu naredite. Danas sutra će reći Europska komisija, Središnja banka tiskajte kune on će otisnuti 100 milijardi kuna. Ako mu kaže ne znam nemojte ni lipu, neće ni lipu. Znači on se mora u tom snalaziti što mu je zadano i to je to. Ali to nije dobro zato što kada su interesi građana u pitanju, kada su interesi u pitanju onda treba jednostavno reći ne pa i pod cijenu ako treba i vlastitoga života. Najlakše se predati. Koja vlast dođe s koje god strane, šta ja tu mogu, ja ispunjavam svoje zadatke itd. To je to. Ali treba imati dakle odgovornost. I upravo su oni ljudi koji su imali hrabrost suprotstaviti se bili ti koji su pisali povijest i tako će biti i sada. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, uvaženi guverneru. Čitao sam danas članak koji govori o inicijaciji u masonsku ložu. Kaže ovako na engleskom je … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] To je neki đakon lođe. Who goes there? Tko tamo ide. … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Znači taj koji se želi priključiti kaže sljedeće: … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Znači siromašni, slijepi kandidat koji želi biti izveden iz tame na svjetlo. … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] da dobije prava i privilegije sudjelovanja u toj lođi. … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Kaže postavljen od Boga i posvećeno svecima. Pazite koja misao: … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Takvo što nitko ne bi smio reći za kršćanina. … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Kršćani ne hodaju u tami. … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Imat će svjetlo života onaj tko ide za Isusom i slijedi ga. Ivan 8 i 12.
Poštovani kolega Pernar [[Upadica Pernar: Sad sam gotov s tim.]] Ja bih vas. Samo malo dok vam ja kažem. Zaustavljeno vam je vrijeme. Ja bih vas lijepo molio pustio sam vas da govorite. Govorili ste do sada ovo vrijeme koje ste iskoristili što nema veze sa temom o kojoj pričamo. Ja bih vas molio da sad lijepo prijeđete u jedan kolosijek koji vodi u ovu temu o polugodišnjoj informaciji o financijskom stanju tako da vas ne bih morao ponovno prekidati. Hvala vam lijepa.
Pa financijsko stanje u Hrvatskoj je katastrofa, ali oni koji misle da nas vode u pravom smjeru su u zabludi, velikoj zabludi i ja mislim da je ova monetarna politika katastrofa, a reći ću zašto. Kaže da je Hrvatska zabilježila realan pad plaća u odnosu na 2010. godinu i sada. Znači u ovih 8 godina realna kupovna moć građana je pala. To su ta dva mandata koje je proveo guverner Vujčić u Hrvatskoj narodnoj banci. Možemo se složit s time da je pao broj zaposlenih također u tom razdoblju. Možemo se složit sa time da pada industrijska proizvodnja, da su štrajkovi postali svakodnevni. Neki dan je bio u Uljaniku, pa je onda bio u Dalekovodu, sada je ne znam u Čakovcu neka trikotaža, odnosno tekstilna industrija. Uglavnom štrajkovi radnika, masovno iseljavanje mladih, kolaps domaće proizvodnje pogotovo poljoprivrede zbog jeftinijeg uvoza. Na kraju krajeva gospodine Vujčić, 300 skoro 30 000 građana koji su blokiranih računa. Pa to vam govori sve o stanju duboke nelikvidnosti u kojoj se nalazi naše društvo. Imajući u vidu tu brojku od 330 000 građana moralo bi se postavit pitanje je li ovaj financijski sustav kao takav u situaciji riješit njihove probleme ili će nasuprot tome dug tih građana samo nastaviti rasti. Po svemu sudeći gospodine Vujčić dug blokiranih nastavit će rasti i tome mi svjedočimo iz dana u dana, iz tjedna u tjedan, mjesec u mjesec. Vi ste nama pričali neke fantazije o tome da ćete smanjiti vanjski dug. To mi je pričao nedavno i sam ministar Marić financija Zdravko. Međutim, činjenica da je Hrvatska upravo ovih dana probila plafon 300 milijardi kuna iznosi dug države, ali ga država pokušava smanjiti zapravo usudio bih se reći da nađem pravu riječ makeup-om. Znači država jedanput kaže mi ćemo uzeti 10 milijardi kuna kredita za autoceste i mi ćemo ih vratiti, ali mi to nećemo računati kao dug države. Znači radi se opet neka mučka sa knjigovodstvom. Opet se dug države ne prikazuje kao dug države, ali i usprkos svim tim mučkama dug nastavlja rasti. I na kraju krajeva dolazimo do samih naših građana koji su ogorčeni situacijom u zemlji. 70% ne podupire rad Vlade, otprilike 70% je i protiv uvođenja eura itd. itd. I postavlja se pitanje jesu li građani zadovoljni tom monetarnom politikom koju ste vi provodili. Po svemu sudeći ja osobno vam moram reći da nisam. Zašto? Pa zato jer vidim sve statističke pokazatelje, gledam nelikvidnost, gledam javni dug, gledam broj zaposlenih kako pada, gledam broj blokiranih i njihov dug kako raste itd. itd. Ali vas to sve ne zanima. Zašto? Pa zato jer je vama dobro. Kad bi neki građanin koji je trenutno u blokadi ili bez kune u džepu imao primanja poput vaših, a ne bi imao recimo dugova i blokade i on bi mogao onda reći da je ova monetarna politika dobra. Međutim, ova monetarna politika zapravo omogućava dobar život samo nekolicini, usudio bih se reći eliti, a većina ostalih građana, kažem grca u dugovima, u blokadama, preživljava iz mjeseca u mjesec, svjesna toga da ako ostane bez posla ili mu zakasni plaća itd. da će možda i on sutradan biti deložiran i na kraju krajeva zbog toga se ljudi i iseljavaju iz Hrvatske, tomu ste također vi svjedoci. Kako nekome ovo izvješće može biti prihvatljivo, ne znam, ali mogu pretpostaviti razlog zašto bi netko prihvatio ovo izvješće, a taj je sljedeći. Da je politika koja se u Hrvatskoj provodi odlučena izvana i upravljana izvana, a da se iznutra samo provodi i da je način na koji ste vi provodili bio zadovoljavajući za tu i takvu vlast. Zašto? Opet se vraćamo, vi gledate po mojem sudu, svoje osobne interese, po mojem sudu vas nije briga za hrvatske građane i na kraju krajeva niti za njihovo mišljenje. Kolega Škibola je dobro uočio misao, on je rekao vi zagovarate uvođenje eura, a niste napravili analizu nekakve koristi od toga ili štete. Pa zašto nisu napravili gospodine Škibola? Pa zato jer da su napravili, vidjeli bi da ima više štete nego koristi, i samim time bi uvođenje eura bilo besplatno, ali nama se uvođenje eura nameće kao ultimativno dobro, na isti način kao što se nekada sugeriralo i o ulasku u EU. Znači cilj nije gospodarski rast, cilj nije više zaposlenih, cilj nije veća proizvodnja, cilj nije manja nelikvidnost, cilj nije pad broja loših kredita, ne, cilj je ulazak u EU. I onda dobro uđemo u EU i koji su rezultati? Katastrofa. Isto tako u monetarnom smislu je financijska situacija katastrofa, vama cilj nije riješiti problem nelikvidnosti, riješiti problem loših kredita, upravo suprotno. Pod vašom dirigentskom palicom je kreditna kriza eksplodirala, imali ste slučaj čak 35 valjda milijardi kuna loših kredita Agrokora Ivice Todorića. I vi ste zbunjeni, vi ste iznenađeni, vi kažete kako se to moglo dogodit? Ili pak, imate taj pristup, ili ponekad imate drugi pristup. Ponekad kažete, ja sam upozoravao, ja sam govorio da treba biti oprezan, ali te vaše pozive o oprezu, te vaše sugestije da bi možda Agrokor se mogao naći u situaciji da neće vratiti kredite, građani nisu čuli. Ja ih osobno nisam čuo. Ja nikada nisam čuo da ste vi rekli da je vrlo vjerojatno da Agrokor neće moći vratit kredite i da bi trebalo biti oprezan. I zbog toga su na kraju krajeva, je ovaj Todorić se širio kao svojedobno Fikret Abdić „Babo“ iz Velike Kladuše, mjenicama bez pokrića i tim bonovima koji su bili zapravo paravaluta, odnosno simptom stanja, odnosno stvarne situacije u Agrokoru koja je bila takva da jednostavno novca nije bilo, da je morao naš „babo“ Todorić plaćati bonovima i mjenicama. Znači nema novaca i vi ste trebali reagirat. Uloga HNB je da reagira. Mogli ste reagirati na dva načina. Jedan je da napravite reflaciju, da upumpate novac u monetarni sustav, ako je očito da novca užasno fali, da je strašna besparica. Ili ste mogli ukazati na taj problem i reći čujte ljudi, doći će do sloma, biti će još gore, ova politika nas vodi nikamo. Vi niste napravili niti jedno, niti drugo. Vi jednostavno puštate sve da propada svojim redom. I eto, uvaženi guverneru, a šta da vam kažem? Mogu vam pljeskat, a znate da nije za pljeskat, ali imat ćete vi dovoljno njih koji će vam pljeskat, preko 76, tako da ne brinete. Živjeli.
Hvala lijepo poštovanom kolegi Pernaru na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče. Uvaženi kolega Pernar vi se sjećate i znate da se najmanje 15 godina kao sveučilišni profesor borim za promjene monetarnog sustava i da mi je monetarna reforma na prvom mjestu, a koliko znam, ne samo promijenimo Hrvatsku, nego i Živi zid da je na prvom mjestu i SNAZI na prvom mjestu monetarna reforma. Vi često isto govorite o tome je li naša Narodna banka središnja banka ili mjenjačnica, ona je zaista mjenjačnica, ona nije ni hrvatska ni narodna i mi tek trebamo stvoriti, izgraditi središnju banku kakvu poznaje razvijeni svijet i koja služi razvoju gospodarstva i svojim građanima. Mi ustvari imamo tako destruktivan monetarni sustav, vi ste čak bili malo i blagi, što mi je neobično danas, on razorno djeluje, pa neki su bili oprezni i rekli pa je to neki polukolonijalni sustav, to je tipični kolonijalni mehanizam koji Hrvatsku drži zaista u kolonijalnom statusu, ne dozvoljava joj nikakav razvoj. Meni je žao da ne mogu kao sveučilišni profesor objašnjavat, održat predavanje, mjesecima to tražim ovdje u Saboru, međutim ne žele vladajuća koalicija o tome da se bavimo, pravim temama, nego oni hoće Istanbulsku konvenciju, ploče, uzvike itd. Znači bježe od životnih pitanja, nameću nam podjele hrvatskom narodu, pa ja bih vas pitao, vi ste dosta temperamentan mladi čovjek, pa zašto recimo ova vladajuća koalicija, ali i prethodna vlast u ove dvije stranke, zašto oni podržavaju isti koncept monetarne politike, ovakvu Narodnu banku kakva je, zašto jednostavno, jer dok mi nismo došli u Sabor, dakle ova jedna skupina koliko stranaka, pa o tome se uopće nije govorilo, to je prolazilo znači bez ikakvog kritičkog pristupa. Zašto podržava ova struktura ovakvu Narodnu banku?
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lovrinoviću. Odgovor, kolega Pernar, izvolite.
Uvaženi profesore, živimo u vrijeme duboke ne slobode iznutra a prikaza izvana velike demokracije, ljudskih prava, različitosti mišljenja i sličnih parola. Činjenica jest da se Hrvatska nalazi u kolonijalnom položaju ali kroz jedan suptilniji način kolonizacije. Prije je kolonizacija bila očita, rob je znao da je rob a danas i ovom post da tako kažem, odnosno neoliberalno doba, kolonizacija je suptilna, ona se vodi protiv zemalja i naroda time da se centralne banke pretvaraju u mjenjačnice, ona se vodi time da se kontroliraju mediji a ne da se ljudima stavljaju lanci na ruke, već suprotno, ljude se zarobi mentalno putem medija, putem obrazovnog sustav koji ih indoktrinira, ispire im mozak i s druge strane, putem duga, ljude se gurne u dužničko ropstvo i zapravo danas nema više potrebe za onim klasičnim robovlasništvo, zašto? Zato jer klasično robovlasništvo nije više isplativo jer prije je robovlasnik morao za roba riješiti stambenu, morao je osigurati hranu od koje može prehraniti cijelu obitelj, brinut za njegovo zdravlje itd. To je danas preskupo pa su ljudi zapravo prepušteni da budu izravno robovi sustavu a ne nekom pojedincu i onda ih taj sustav ugnjetava, tlači, izrabljuje itd. I ono što je najluđe i najzanimljivije od svega profesore je to, da tak dođu izbori, ti isti robovi će opet glasat za svoje gospodare, neće glasat za one koji ih žele osloboditi iz dužničkog ropstva, iz zapravo jednog porobljenog stanja svijesti odnosno duboke ne slobode. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Pernaru. Slijedeća replika poštovani kolega Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Pernar, počeli ste o masonima, ja moram reći da su masoni dopušteni. Dakle, što god mi mislimo o masonima, oni su dopuštena organizacija. Ja ne znam tko je tu mason, tko nije, nebitno, ali to nije zabranjeno. To je jedna stvar. A druga stvar, nisu problem masoni, problem je nečinjenje institucija. Nečinjenje HNB-a. HNB ne čini ono što je njezina dužnost. HNB nije predložila, guverner Rohatinski ni guverner Vujčić nisu predložili izmjene Zakona o obveznim odnosima kojima bi ograničili način korištenja valutne klauzule u kreditima. Ne možemo zabraniti valutnu klauzulu, Ustavni sud su je rekao da je valutna klauzula dopuštena, sve u redu, ali se valutna klauzula može ograničiti, može se napisati pod kojim uvjetima se plasira valutna klauzula potrošačima. To je mogao predložiti i guverner Rohatinski i guverner Vujčić Vladi RH. I Vlada RH odnosno Ministarstvo financija koji uvijek pitaju za savjet HNB kada donose određene zakone, kada predlažu zakone, sigurno bi savjet prihvatili da je savjet dan u službenom obliku. Guverner Vujčić zna reći kako je on tu u Saboru govorio da nije dobro plasirati CHF valutnu klauzulu, ali nikada nije službeno predložio Vladi RH način kako da se regulira zakonom. To je trebao napraviti guverner Rohatinski odnosno guverner Vujčić, to. Isto tako HNB već sam rekao, na svojim stranicama je povlađivala bankama u administrativnom načinu određivanju kamatnih stopa odlukom banke. A po Zakonu o obveznim odnosima to je zabranjeno. Kakva je to pravna služba u HNB-u koja ne poznaje članke 269. do 272. Zakona o obveznim odnosima, to su članci koji se temelje na Rimskom pravu koje je staro preko 2 000 godina. Hvala.
Zahvaljujem kolega Aleksić. Odgovor kolega Pernar, izvolite.
Kolega Aleksić, u samom početku rekli ste da masonerija nije problem, ali evo, moram reći da je to jedno od rijetkih stvari u kojoj se s vama ne slažem, a evo i zašto. Zato jer mi znamo na globalnoj razini da su tajna društva ta koja kontroliraju proces stvaranja novca odnosno da se monetarna politika ne određuje u skladu sa interesom većine ljudi koji žive na nekom prostoru već u interesu manjine koja kontrolira taj financijski sustav. Budući da ta manjina koja kontrolira, utječe i određuje politiku koja će se provoditi, nije javno deklarirana, znači ne postoji neka grupa ljudi u Hrvatskoj koja će reći ne znam, mislimo imat svoje ime, npr. zagovornici valutne klauzule ili zagovornici novca kao duga, zagovornici dužničkog ropstva ili zagovornici ovršnog sustava koji ubija ljude, ne, takva javna grupa ne postoji. A opet se takva politika provodi nad ljudima što daje za zaključak da se politika određuje u tajnosti, ne javno, ne pred medijima, ne pred tv kamerama i da onda ovi ljudi u Saboru koji govore, su tek oni koji su provode a ne oni koji odlučuju o njoj. Onog dana kada Živi zid bude na vlasti, tada će monetarna politika ove zemlje, Ovršni zakon ove zemlje i svi drugi zakoni biti u interesu građana, tada neće interes jednog masona koji je nedavno otišao na onaj svijet, neće biti ispred interesa recimo 330 000 blokiranih ali sve dok nažalost Živi zid ne dođe na vlast, svjedočit ćemo nastavku mrcvarenja naših građana, nečinjenju odnosno krivom činjenju od strane narodne banke itd. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa. Zastupniče Pernar, znali mi imamo guvernera HNB-a čiji je zadatak da konstatira stanje. Znači on konstatira stanje i to je to. On recimo nas upozorava da će kamate na kredite rasti za 2%-tna boda što će kod nekih građana značiti za 1/3 više kamate nego što sada ima, odnosno za recimo 500-700 kuna veće rate kredita i onda nas upozorio. To je recimo kao kad slušate meteorološku prognozu, pa onda kaže upozorenje: bura na Jadranu. I ovoga, sad da li ćete vi izići na buru ili nećete to je vaša stvar. Ili recimo, kao kad dođete u crkvu pa vam veli svećenik živite po 10 božjih zapovjedi, ljubite bližnjega svoga itd. Znači, čisto moraliziranje bez djelovanja. Kao da recimo dođete, ne znam, zubaru, kažete imam pokvarene zube, a on veli što ja mogu, zašto ste jeli slatkiše, pa to nije u redu, to ste mogli pročitati recimo, u udžbeniku. Znači, stvar je u tome da guverner treba djelovati. One treba nešto raditi, a ne samo promatrati iz daljine bez ikakvog uplitanja, recimo tako, u tijek stvar. mi smo imali slučaj švicarskog franka i guverner je vrlo dobro znao, vrlo dobro, siguran sam da nije toliko neobrazovan, da je prevara sa švicarskim francima realizirana još 80-tih godina 20. stoljeća u Australiji i da je tamo ovoga, su svi ti krediti bili poništeni intervencijom države. Morao je to znati. Ako nije znao, onda zaista nije mu mjesto na tom mjestu gore. I on je trebao spriječiti građane. Nije dužnost građanina koji dolazi u banku znati da će ga banka prevariti, nego je upravo dužnost regulatora, ljudi koji imaju znanje. Isto kao što nije dužnost građana da studira medicinu, nego baš zato što je porezni obveznik da netko drugi ga liječi kada bude bolestan. U tome je stvar, nedjelovanje. To je ono najgore u stvar, nečinjenje za koje je zaslužan HNB. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Odgovor, kolega Pernar. Izvolite.
Uvaženi gospodine Bunjac, zamislite da je guverner Vujčić šef tajne službe i da izađe u medije i kaže: dame i gospodo, za 2 tjedna biti će u RH tri napada automobilom bombom, biti će potopljen jedan trajekt i biti će ubijeno u sačekušama i kaže ime 15 ljudi i ode nazad na svoje radno mjesto nakon te konferencije. Pa ljudi bi ga svi pitali, dobro gospodine, pa što vi činite da se to zaustavi, ako imate te informacije? Zašto nešto ne učinite da se to dogodi? Međutim, kada guverner dođe i izađe javno sa tezom da će kamate porasti za 2% i da će ljudima, kao što ste rekli, za trećinu otići kamate i eventualno, možda za petinu rate kredita, guverner ne čini ništa. A zašto? Zato jer on po svemu sudeći, nije osoba koja može donijeti odluku da spriječi rast kamata, što znači da on zapravo ne može učiniti ništa. To znači da o ne vodi monetarnu politiku, da on nije nikakav guverner, nego samo menadžer jedne mjenjačnice i to koji vodi katastrofalno. A te priče njegove o tim deviznim rezervama o kojima on priča, ne znam koliko sad, 16 milijardi eura ili kolko već, pa gospodine Vujčić ja ću vam reći jednu misao, pa vi znate da su devizne rezerve samo fragment vanjskog duga. Vi znate da te devizne rezerve, to je novac kojeg su banke morale staviti u vidu obvezne pričuve i čega već i devizne rezerve u Narodnu banku i da to zapravo nije novac Narodne banke, nego je to novac u vlasništvu privatnih banaka. Tako da HNB zapravo nema nikakve devizne rezerve, to je sve vanjski dug koji je vlasništvo stranih banaka. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine guverneru sa suradnicima, mnogobrojni kolegice i kolege. Koliko nas ima u sabornici najbolje pokazuje koliko su mnogi koje vrlo često raspravljaju o HNB-u koliko im je to u interesu i zato, bez obzira da li se ja slagao ili ne slagao sa kolegama Živog zida, svaka čast, tu su i brane svoje stavove i svoje ciljeve. Prema tome, to je to. Međutim, s obzirom da raspravljamo o izvješćima koja su već po onome što nam nude, daleko, daleko zastarjela jer već prilikom izrade proračuna za 2018. ministar financija je koristio već svježije podatke. No, s obzirom na našu raspravu, ja si postavljam jedno pitanje, da li mi raspravljamo u okviru određenih zakonskih okvira ili ćemo prema vlastitom nahođenju? Pa gad pogledate čl. 2., 3. i 4. Zakona o HNB-u, tamo ima dovoljno zadataka, ciljeva HNB-a da temeljem tih određenih zadataka i ciljeva postavljamo pitanje guverneru HNB-a da li je to izvršeno. Ako se ne slažemo s tim, onda predložimo izmjene zakona o HNB-u. Jer to je funkcija ovoga Sabora. Dakle, da li je financijski sektor u RH stabilan? Elementarno pitanje. Da li je kuna stabilna? Da li ono što je najbitnije u Zakonu u HNB-u, mislim da je to čl. 4., dali imamo stabilnost cijena? Pa tražim odgovor na ta pitanja i onda možemo raspraviti o nekim stvarima. Međutim, ono što sam ja već nekoliko puta govorio kad sam raspravljao o ovim izvješćima HNB-a jer i to sam rekao u replici guverneru, nakana predlagatelja zakona da se u zakon stavi da je HNB dužna 2 puta godišnje Hrvatski sabor izvijestiti o financijskom stanju, je bila išla u tom smjeru s obzirom na specifičnosti posla, s obzirom na niz podataka, informacija koje HNB ima, a ostali nemaju, da se hrvatska javnost preko najvišeg zakonodavnog tijela naprosto informira o tome. I ono što bih ja preporučio guverneru za ubuduće, uz ove podatke koji su stavljeni u ovom izvješću, koji se mogu naći u proširenom obliku na web stranicama HNB-a, mislim, gospodine guverneru, da bi vi u svom izvješću trebali Mislim gospodine guverneru da bi vi u svom izvješću trebali se više osvrnuti na pojedine pojavne oblike koji su se dogodili. I sad ću to navesti. I kad bi to napravili ja sam siguran da bi bilo daleko manje nekakvih podmetanja nekih stvari koje naprosto ili ne stoje ili nisu utemeljene. Jer kad bi vi recimo dali kronologiju tko je financirao Agrokor sve ovo 2003. na ovamo, koje su to banke radile. To je javni podatak, nije to tajni podatak da se razumijemo. Zbog interesa hrvatske javnosti onda bi mogla, možda dobili odgovore na mnoga pitanja. Isto tako danas ste već jednim dijelom odgovorili što se događalo u financiranju Agrokora, jer naprosto kad sam spomenuo zakon na početku onda se zna koje su vaše ovlasti. Što ste mogli napraviti što niste napravili? Jer bez obzira da li nešto možete i ne možete. Vi ako ne odgovorite na ta pitanja ostaje u zraku jedan veliki upitnik na koji ne može nitko odgovoriti osim vas pa bez obzira da li bi to smjeli ili ne bi smjeli. Jer ne možete reći da 600 milijuna eura koji je došao od SBER banke, od njene poslovnice negdje izvana u Hrvatsku običan čovjek ne zna kako to, šta to, zašto, kako. Ja mislim bez obzira na to da je Hrvatska narodna banka dužna ponuditi tu nekakav odgovor. Ali ne zbog toga da bi vi nešto prekršili, nego vjerujte mi sa tako ponuđenim odgovorom vi ćete osnažiti Hrvatsku narodnu banku kao instituciju, osnažit ćete sebe kao guvernera, dobit ćete povjerenje građana. Jer ako vi na ovakva pitanja ne odgovorite, naprosto sve ono što je obavijeno velom tajne stvara određene probleme i određena pitanja. Zato kažem te neke pojavne oblike ste naprosto trebali reći kao što ste rekli ovdje danas u svom uvodnom izlaganju, da bez obzira na krizu i na izloženost pojedinih financijskih institucija prema Agrokoru da je hrvatski bankarski sustav stabilan i da ni jedna praktički financijska institucija nije značajnije uzdrmana. Vjerujte ta vaša rečenica je postala jedan pozitivan signal svima onima koji pričaju to je ovako i to je onako. Jer gledajte, jedno je podnositi suhoparna izvješća, a jedno je pričati u okruženju u kojem se mi nalazimo. Mi naprosto, vi kao institucija naprosto ne možete pobjeći od nekih stvari bez obzira koliko tvrdili da možete ili ne možete, naprosto ne možete. Vi ste vidjeli danas ovdje koliko je ostalo pitanja u zraku. Na ta pitanja ne može odgovoriti Vlada, ne može odgovoriti predsjednik Vlade ni ministar financija, to nije u njegovoj ingerenciji. Sljedeća stvar izmjena Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Mislim da je to nešto naprosto što se mora dogoditi zbog dobra Hrvatske narodne banke. I ja mislim da prvenstveno vama kao guverneru bi bilo u interesu i vašim suradnicima da revizija uđe u Hrvatsku narodnu banku i da napravi konačno ono izvješće koje može napraviti. Ali te izmjene moraju ići sukladno onom što je Hrvatska potpisala prilikom ulaska u EU, a to je da sve promjene Zakona o centralnoj banci moraju biti iskomunicirane sa Centralnom bankom u Bruxellesu. To je naprosto činjenica i od toga ne možemo pobjeći. I vi to ovdje morate reći kao guverner, jer ima daleko veću snagu, nego kad ja to kažem to kao zastupnik vladajuće stranke. Ali očigledno se neke promjene moraju dogoditi. Dakle, zadnja promjena Zakona o HNB-u je bila 2013. Hoćete, nećete od 2013. godine i od trenutka kad je Hrvatska postala članica EU mnoge stvari su se promijenile. Gledajte kolega Vujčiću, guverneru Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege. Lako je danas pričati kad je praktički prekonoćna aktivnost hrvatskih banaka 10 milijardi kuna, kad kapitala po vrlo povoljnim kamatnim stopama imate koliko hoćete, kad kao članica EU možete otići van i samostalno se zadužiti. Ali prije samo 12 ili 13 godina nije bila takva situacija, niti je bilo kapitala za poduzetnike, niti je bilo kapitala za građane, niti je bilo kapitala za državu. I ono što je bilo je bilo jako skupo. A istovremeno ste bili opterećeni sa rastom vanjskog duga, pa da je Centralna banka da ne dođe do eksplozije rasta vanjskog duga uvela obvezne pričuve koje su banke plaćale i 15%. Ali isto tako se ne može reći da monetarna politika nije reagirala, jer kad je počela ekonomska kriza, financijska kriza 2009. godine Centralna banka je oslobodila, zapravo smanjila obvezne pričuve i na takav način oslobodila 4 milijarde kuna koje su preko banke, preko HBOR-a pokušano plasirat poduzetnicima. I znate što se dogodilo kolegice i kolege. Dakle, em vrlo niska kamatna stopa 4%, na žalost vrlo malo poduzetnika je bilo u poziciji da digne kredit jer su bili kreditno nesposobni. I 80% zahtjeva za kredit bio je onaj model A, B i C, uđite na web stranicu HBOR-a pa ćete vidjeti, 80% poduzetnika je tražilo kredit isključivo za obrtna sredstva, za ništa drugo. Za ništa drugo. To nije bilo tako davno. To je bilo prije 8, 9 godina. Ali i iz cijele te … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatski financijski sektor je izišao stabilan. Je li koja banka otišla u stečaj? Jesu li hrvatski građani, hrvatski poduzetnici ostali bez svog depozita? Nisu. Ali o ovim svim stvarima treba danas progovoriti iz razloga što nije sve divno i bajno i nije nam bilo sve baš dostupno kao što nam je danas dostupno. Ali neki se vrlo slatko smiju ovdje. Tko god smatra da nešto treba promijeniti u monetarnoj politici, bilo šta neka predloži izmjenu zakona Hrvatskoj narodnoj banci. Gospodine Lovrinoviću, ja sam [[Upadica Brkić: Molim vas nemojte ometati kolegu.]] Ja sam vrlo pristojno slušao dok ste vi profesorski izlagali, a vi profesorski budite pristojni pa slušajte dok ja pričam, pa me onda ocijenite sa ocjenom. Hvala lijepo.
Hvala kolegi Šukeru. Ja bih vas molio kolege da jedni druge ne ometamo u raspravi i da dozvolimo raspravu bez ometanja. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče. Uvaženi kolega Šuker, nisu ti izvještaji zastarjeli, ti izvještaji su isti onakvi kakvi će biti i ovi sada jer se temelje na nezakonitom poslovanju banaka. Ja se ne bavim promjenama monetarnog sustava, tako daleko ne idem, ja se bavim pravnim problemom koji se zove nezakonito poslovanje hrvatskih banaka. Nezakonito je zbog nečinjenja HNB koje je propisano da nadzire i regulira rad banaka, dakle to je već propisano, to ne treba dodatno propisivati. Znao je guverner Vujčić i kolege su njegove znali reći da oni ne mogu ulaziti u ugovorne odnose pa i ne mogu pojedinačno ulaziti, ali ako se utvrdi da je preko stotinu, čak 200 000 kredita ugovoreno s nepoštenom i ništetnom ugovornom odredbom o načinu promjene kamatne stope, onda to nije pojedinačni problem, onda je to sustavni problem. I onda je dužnost HNB da kao narodna banka regulira taj dio problema kroz Vladu RH predlažući zakon kojim će se to riješiti, koji onda ulazi u Sabor i ovdje se izglasava. HNB to nije učinila, dapače, ona je, ponavljam, na svom zidu držala obavijest u kojem piše administrativna odluka banke je normalna stvar. Kako može biti normalna stvar nešto što je suprotno Zakonu o obveznim odnosima? Narodna banka Srbije, kad je utvrdila da postoji taj problem u Srbiji, 2011. godine, bez sudova, bez nekakvih velikih procesa, predlaže Zakon o zaštiti korisnika financijskih usluga i regulira promjenjivu kamatnu stopu koja je ugovorena i u Srbiji na neodrediv način kaže: ukoliko je kamatna stopa, promjenjiva kamatna stopa određena tako da je neodrediva, onda sve dok ne ugovori kamatnu stopu na način da bude odrediva, banka ne smije primjenjivati kamatnu stopu veću od početno ugovorene kamatne stope. Narodna banka Srbije to regulira 2011. godine, a mi ne možemo do dana današnjeg. HNB je nadzor i reguliranje hrvatskih banaka.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Aleksiću. Odgovor kolega Šuker, izvolite.
Kolega Aleksiću, ako ste slušali moju raspravu, ja sam rekao da guverner, uz ovo što je napisao ovdje, mora ovom Saboru progovoriti o pojedinim pojavnim oblicima. Jer dok se god ne progovori o tome, onaj tko je direktno pogođen s nečim ili onaj tko predstavlja nekoga će govorit o tome i zato jesam rekao da ste vi ostali tu i da raspravljate o tome zato jer naprosto želite upozorit na neke stvari. Ja neću ulazit u to, ne želim biti sudac ustvari, jeste u pravu ili niste u pravu. Ali korektno s vaše strane da govorite o tome. I zato kad sam govorio, ako ste čuli, ne znam da li ste bili tu kad je guverner govorio tu i kad su bile prošle rasprave ova izvješća, onda sam govorio da naprosto mora se pogovoriti o pojavnim oblicima, ne možemo biti uskogrudni i samo pričati o statističkim pokazateljima, jer ako o tim pojavnim oblicima ne progovorite, od muhe ćemo za čas napraviti slona. A to nije dobro. Ako se pojavnim oblicima na vrijeme progovori onda se i problemi mogu riješiti. Ali ja ponavljam, Hrvatska je vrlo kratko samostalno država, jer vi samo slušate koje su rasprave oko uvođenja eura, netko priča o devalvaciji, što bi se dogodilo da u ovom trenutku kuna devalvira 10%? Svi oni koji imaju kredite, država, svi ostali, šta mislite da bi plaće pratile tu devalvaciju? Ovi mlađi to ne znaju, kad su trgovci dnevno mijenjali cijene na policama, prije stabilizacijskog programa iz 10 mjeseca '93. godine, onda bi vidjeli da nijedna povećanje plaća ne može pratiti devalvaciju. Nastao bi kaos u Hrvatskoj. Prema tome, ajmo raspravljati o temi bez da je vadimo iz konteksta vremena i prostora i onda ćemo jedni bolje razumjeti i jedni druge više podržavati. Jer jedino razgovor i rasprava dovodi do međusobnog razumijevanja.
Zahvaljujem kolegi Šukeru na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite. Nema ga. Poštovani kolega Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Šuker, u vašem ste izlaganju spominjali potrebu, izradi novog zakona HNB, a slušajući današnju raspravu i već nekoliko puta kada je ovdje guverner bio u Saboru, propitkivanja koja se postavljaju je li taj Zakon o HNB bi mogao dati ovlasti HNB da se u Hrvatskoj ne bi pojavio ponovno recimo slučaj Agrokor, slučaj franak i na koji način onda bismo kao zakonodavci mogli intervenirati u zakon koji bi samim time dao još veće ovlasti HNB kad je u pitanju poslovanje pojedine komercijalne banke. Naime, nekoliko puta je guverner govorio, ne može niti je ovlast HNB-a provjeravati svaki pojedinačni kredit pojedine kreditne, odnosno financijske institucije u Hrvatskoj, odnosno banke, ali s druge strane, kada taj broj kredita koji se ne provjeravaju dosegne razmjere koje smo imali u slučaju franak ili u slučaju Agrokor, kad su ti krediti takvi kakvi jesu, može li se zakonom intervenirati da se ograniči i utvrdi rad HNB, a da to ne bi bilo zadiranje u njenu neovisnost, odnosno usklađenost sa zakonima koji su definirani na razini Europske središnje banke. I druga stvar, s vama se slažem u potpunosti kada tvrdite da, primjerice, taj slučaj Agrokor, koliko god jest bio financijski udar, ipak i na banke i na Hrvatske banke nije uzdrmao hrvatski financijski sustav, što ipak govori o sređenom stanju u hrvatskom bankarskom sustavu, za što svakako ne možemo odreć zasluge HNB-u. I druga stvar, isteklo mi je vrijeme, nema veze.
Zahvaljujem kolegi Bačiću. Odgovor kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Gledajte, kolega Bačić, izmjenom Zakona o deviznom poslovanju, ja mislim da je 2002., nek' me kolege iz HNB-a isprave ako nije tako, je omogućeno hrvatskim tvrtkama i pojedincima da se zadužuju vani uz točno propisane uvjete. E sad se postavlja pitanje s obzirom da iz te odredbe zakona se dogodilo nekoliko traumatičnih situacija, jedno su one famozne Raiffeisen štedionice iako tu HNB da se razumijemo, nema ništa ako se iščitaju zakoni jer sa tim ljudima iz Raiffeisen štedionice sam ja puno više razgovarao i pomogao im da dođu do nekih stvari nego neki koji se danas busaju, ali možda da, i sad ovaj slučaj Agrokor, onih 600 milijuna i kasnije onih 400, 500 koje je došlo, možda treba zajedno sjesti i razmisliti da li postoji nekakav instrument da kad dolaze ti veliki iznosi novaca izvana je za Hrvatsku 600 milijuna eura strašno puno da možda nađemo nekakav instrument kontrole da se to napravi jer gledajte, mi smo osnovali HANFA-u sa ciljem da kontrolira ne bankarski financijski sektor. E sad oni danas koji najviše grakću o Agrokoru, oni su 3 godine žmirili kad je HANFA, dapače promijenili su zakon o HAFA-i, maknuli su čelnog čovjeka HANFA-e i nisu reagirali na tu poplavu mjenica ne ulazeći uopće kakve su i što su, ali bitno je napasti nekoga drugog, a bitno je napasti ovoga ili onoga i tu treba jasno razlučiti što je HNB, što je HANFA, što je u konačnici Ministarstvo financija. Ali u konačnici svi moramo naći instrument da zaštitimo hrvatsku državu bez obzira sviđalo se to nekome ili ne. Ali ako dođe 600 milijuna eura u Hrvatsku, mi moramo naći model da ispitamo što, kako i gdje jer bez obzira što će netko reći nema u zakonu, ali možda da tada nije došlo do toga, da je šta ja znam, u Agrokor izišao na IPO, ili nešto drugo, možda se ovo ne bi dogodilo. Ali kažem to je sve možda, i zato kažem bilo bi dobro da sjednemo trezveno, da sukladno sa onome svemu šta se događalo u proteklom vremenu, razmišljamo o novome Zakonu o HNB-u.
Zahvaljujem kolega Šuker. Slijedeća replika poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Šuker, vi kažete da bankarski sustav nije uzdrman, pa naravno da nije uzdrman jer su uzdrmani hrvatski građani za tu cijenu da bi oni bili stabilni, hrvatski građani morali su pretrpiti katastrofalnu štetu. Hrvatski građani bačeni su na prosjački štap da bi banke bile stabilne. Kažete nijedna banka nije otišla u stečaj, da, ali koja je cijena tome bila? Desetine tisuća hrvatskih obrta, tvrtki, firmi, OPG-ova završilo je u stečaju da bi banke mogle biti bez stečaja. Kažete da, banke kupaju se u novcu, istina, kupaju se, ali zato hrvatski građani nemaju što jesti, nemaju za platiti režije, nemaju za svoje osnovne egzistencijalne potrebe. Zašto te banke ne daju građanima sad te kredite kad kao što vi kažete, imaju povećanu likvidnost? Zašto dolaze ovdje u Sabor nama u klub Živog zida kojekakvi obrtnici, OPG-ovi kojima banke ne žele čak ni reprogramirati kredite a kamoli im dati nekakve nove. Čak ni oni koji dobivaju ugovore za EU fondove ne mogu dobiti kredite da isfinanciraju onaj početni ulog. Vi kažete 1993. godine cijene su se mijenjale na dnevnoj bazi. Koliko je bilo 1993. zaposlenog građana, a koliko je danas? Koliko je 1993. godine banaka u hrvatskom vlasništvu a koliko je danas? Koliko je tvrtki bilo u hrvatskom vlasništvu a koliko je danas? Koliko je 1993. godine bilo banaka u hrvatskom vlasništvu a koliko je danas? Koliko je tvrtki bilo u hrvatskom vlasništvu a koliko je danas? Koliko je Hrvatska imala stanovnika '93. godine a koliko ima danas? Ima manje za 700 000 stanovnika. To vam je politika koju ste vi podržavali, gospodine Šuker. To vam je prava statistika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Odgovor kolega Šuker.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac, ja sam vama jedanput u jednoj replici rekao da ja svakog tko je u sabornici poštujem. I poštujem ono što ono govori i poštujem svačije mišljenje. Međutim vi kao znanstvenik bi morali znati bez obzira iz koje sfere života želite usporediti dvije stvari koje se događaju u različito vrijeme, morate ih metodološki ujednačiti. I tada sam vam rekao po vašoj terminologiji, metodologiji, 10 sati vožnje do Splita jednako 3,5 sata vožnje. Tako i ovo sad što ste vi nabrojali, to lijepo zvuči, ali ekonomski gledajući, uspoređujete stvari koje se ne mogu usporediti. Dajte mi recite čija je Zagrebačka banka? Gdje je njeno sjedište? U Zagrebu? Privredna, bilo koja druga. Čiji je HT? Kome plaća poreze i sve ostale stvari? Kolega Bunjac, recite mi, koji su to Hrvati koji u ovom trenutku mogu investirati nekoliko stotina milijuna eura? Koji su, dapače, ja ću im prvi pružiti ruku podrške zajedno s vama da to naprave, ali bez novih investicija, nemojmo plakati nad mladim sugrađanima koji idu van iz Hrvatske. Neće netko tko napravi firmu u Hrvatskoj staviti je na leđa i odnesti. Nama je u interesu da unutra rade Hrvati, da budu dobro plaćeni i da imaju zaštićena svoja prava. To treba biti interes nas kao saborskih zastupnika. Banaka koliko je Hrvatska imala '90-te, u kakvom stanju su bile i koja im je bila financijska moć? Pa jel' vi znate da Hrvatska '98., '99. nije od nikog mogla dobiti kredit jer je imala ekonomsku blokadu. I mogao bi vam nabrajati tako tisuću i nešto, ali sam vam rekao, sve ove godine, niti hrvatski umirovljenici, niti hrvatski branitelji, niti hrvatski vojnici, niti zaposlenici u državnoj upravi, niti djeca koja čekaju dječji doplatak, niti majke koje čekaju porodiljnu naknadu nisu bile bez toga. Netko je vodio brigu o tome, snalazio se na domaćem i svjetskim financijskom tržištu kako je mogao da to osigura, ali kažem, poštujem svaku raspravu pa i vašu. Ali ako idemo raspravljati o nekim podacima, ajmo ih metodološki staviti na istu razinu i onda možemo se razgovarati i ako me uvjerite suprotno, svaka čas, stisnut ću vam ruku.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Šukeru na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani zastupnik Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi predstavnici HNB-a, uvažene kolegice i kolege. Naš financijski sustav je stabilan. To je činjenica. I čestitam na tome HNB-u. Ali, naši građani nisu stabilni, a između ostalog, nisu stabilni zbog toga jer je bankama u RH omogućeno nezakonito poslovanje. A omogućeno im je zbog toga što HNB ne radi ono što je njezin posao. Kapitala u RH ima. Kapital u RH je hrvatskog porijekla. Ja sam promatrao bilance banaka od kad pratim slučaj franak, prije toga nisam, ali svi krediti hrvatskih građana, potrošača pokriveni su depozitima isto tako, hrvatskih građana. Dakle, kompletno kreditiranje hrvatskih građana pokriveno je depozitima hrvatskih građana. Čak prve dvije godine, 2004. i 2005. i krediti s valutnom klauzulom CHF imali su pokriće u francima jer ih tada nije bilo puno. Međutim, kasnije, kada je počela rasti potražnja za tim kreditima banke više nisu imale švicarce i one su morale depozite hrvatskih građana u eurima i kunama pretvarati u švicarce. A kako su to radile? Forward ugovorima s valutnim swap-om, vjerojatno. Nemam ja te podatke, ali vidim da je to van bilanci. Točno se vidi da je sve pokriveno van bilanci. 70% dugovanja pokriveno je u van bilanci. Vjerojatno derivatima, kako drugačije? Dakle, omogućeno je bankama da im ovdje bude El Dorado, da zarađuju ogromne profite, pa su tako između 2010. i 2017. godine PBZ i ZABA podijelile ukupno 10 milijardi kuna dividendi, što znači da im je profit i veći. To su samo dividende. Erste banka 2,3 milijarde kuna dividendi između 2010. i 2017. RBA 700 milijuna kuna dividendi u tom istom periodu. Hipo Addiko 750 milijuna kuna dividendi. Sberbank između 2013. i 2016. 400 milijuna kuna dividendi. To je ukupno preko 14 milijardi kuna dividendi podijeljeno vlasnicima banaka i dioničarima u roku od 7 godina. Za to vrijeme građani skapavaju pod teretom dužničkog ropstva. Pa normalno da se mogu dividende takve dijeliti kad se građanima naplaćuju ogromne kamatne stope koje su nezakonite, a već sam rekao zašto su nezakonite. Nezakonite su zato jer su ugovorene tako da se mijenjaju odlukom banke, a takav način ugovaranja kamatne stope je nepošten i zbog toga ništetan utvrđeno pravomoćnom sudskom presudom 13. lipnja 2014. godine. Povijest nečinjenja HNB-a je slijedeća. Sve se to reflektira na današnje vrijeme. Dakle, ja se vraćam unazad, ali sve to traje i danas. Nije se ništa promijenilo. Zato ja to moram reći. Dakle, najprije banke ugovaraju kamatne stope tako da se one mijenjaju odlukom banke, a HNB na svom webu drži obavijest i to potrošačima, na stranici za zaštitu potrošača, administrativna odluka banke o promjeni kamatne stope je način ugovaranja kamatne stope i to je normalna stvar. Nakon toga ipak vlast utvrđuje da takav način promjene kamatne stope nije zakonit. Što se događa? Tijekom 2013. godine pripremaju se izmjene Zakona o potrošačkom kreditiranju i utvrđuje se da banke koje nisu ugovorile parametre za promjenu kamatne stope te parametre moraju definirati, moraju ih uskladiti s potrošačima, a konačno moraju je i ugovoriti, to se podrazumijeva. Što banke čine? Banke definiraju, šalju obavijesti potrošačima da su definirale i to je gotov posao. Dakle, nisu uskladile s potrošačima kamatnu stopu i nisu ugovorile s potrošačima kamatnu stopu. Nakon što su banke to učinile, 13. lipnja 2014. Visoki trgovački sud donosi presudu da je takav način ugovaranja kamatne stope nepošten i zbog toga ništetan. Nakon toga HNB je trebala, to je moje mišljenje, kao netko tko nadzire i regulira rad banaka, na temelju te sudske presude naložiti bankama da ubuduće ne smiju primjenjivati povećane kamatne stope iz ugovora u kojima su definirali da će kamatne stope samovoljno određivati. Kao netko tko nadzire i regulira rad banaka, to bi bila dužnost HNB-a. HNB to nije učinila, unatoč tome što u sudskoj presudi osim toga što piše da je ugovorna odredba o načinu promjene kamatne stope odlukom banke nepoštena i zbog toga ništetna, piše još nešto. Piše deklaratir, ovo je bilo deklaratorno, ali piše nešto i što je izvršno. Piše: banke koje su osuđene ne smiju se tako niti slično u buduće ponašati. Međutim, banke se i dalje tako ponašaju. Samo novim kreditima ugovorenim poslije 10. siječnja 2013. banke se tako ne ponašaju, u novim ugovorima jer je Zakon o potrošačkom kreditiranju definirao da od 10. siječnja 2013. u novim ugovorima moraju definirati i ugovoriti, nedvojbeno ugovoriti parametar i fiksni dio kamatne stope. Međutim, ako su htjele u starim kreditima, postojećim kreditima uskladiti svoje poslovanje sa zakonom, banke su morale i u tim kreditima uskladiti s potrošačima parametre i nakon toga ih ugovoriti. Banke to nisu učinile. Mi u ovom trenutku imamo desetak pravomoćnih presuda i preko 300 prvostupanjskih presuda kojima se određuje bankama da moraju vratiti dužnicima razliku između povećane kamatne stope i početne kamatne stope, plus zatezna kamata na svaku tu pretplatu. Taj problem HNB je trebala predložiti Vladi RH da se riječi sustavno. To sam ja predložio prošle godine zakonom koji ovdje nije prihvaćen. Ali da je HNB pomogla u tome, da je ona dala zeleno svjetlo jednom takvom zakonu, da je rekla Vladi RH da, sud je presudio tako i tako i potrebno je sustavno riješiti problem koji se odnosi na 200.000 građana jer problem kamatnih stopa nije problem koji se odnosi samo na CHF kredite nego je to problem koji se odnosi i na eurske i na kunske i na CHF kredite. Dakle u svim kreditima bez obzira na valutu, banke su ugovarale kamatnu stopu koja se mijenja odlukom banke. I dužnost je sustava da sustavno riješi problem koji je sustavan jer ako u 200.000 kredita postoji problem onda je sto sustavan problem, to nije pojedinačni problem. S druge strane imamo problem nepoštovanja ugovornih odredaba i tu stvarno nije posao HNB-a da nalaže bankama da moraju poštovati ugovor. To je posao svakog pojedinačnog dužnika jer imamo situaciju s pravnim osobama. Zamislite vi možda ne znate gospodo iz HNB-a što su banke radile pravnim osobama, ja imam i takve presude. Banke su s pravnim osobama kamatnu stopu ugovorile na pravilan način, zamislite, unatoč tome što nije bilo propisano, one se izvlače kao da nije bilo propisano kako treba regulirati kamatnu stopu pa zbog toga nisu regulirale kamatnu stopu kakvu treba, ali s pravnim osobama jesu. S pravnim osobama su banke regulirale kamatnu stopu tako da su ugovarale da se ona sastoji od fiksnog dijela kamatne stope i od promjenjivog dijela kamatne stope. Međutim što se događalo? Kada bi parametar promjenjivi počeo padati, npr. ugovorile su da je fiksna marža dva plus promjenjivi parametar Euribor-Libor i događalo se da Euribor i Libor počinje padati i banka što će drugo nego fiksni dio kamatne stope koji je ugovoren kao fiksni promijeni da više nije onakav kakav je ugovoren nego da je 3,4,5. I ja imam presudu iz Splita gdje jednoj pravnoj osobi jedna banka mora vratiti milijun i pol kuna zato jer je promijenila fiksni dio samovoljno. Vidite u poslovanju hrvatskih banaka gotovo ništa nije zakonito, ulazne naknade po mojem mišljenju nisu zakonite, opći uvjeti koji se mijenjaju voljom banke pa se moraju kasnije primjenjivati također nisu zakoniti jer vrijede samo oni opći uvjeti koji su poznati u trenutku ugovaranja. Kamatna stopa nije zakonita, izlazna naknada također pravomoćno utvrđeno da nije zakonita. Pa što je zakonito u tom njihovom poslovanju prije 2013., ja stvarno ne znam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Aleksiću na ovoj pojedinačnoj raspravi. Završna riječ u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e kolega Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo iskoristit ću prigodu pošto su mi ovdje predstavnici HNB-a da im predložim kako da riješe problem s bankama koji je još uvijek prisutan i na taj način će onda izvještaj za ovu godinu biti daleko bolji nego što su bili izvještaji prethodnih godina. Što je potrebno učiniti? Budući da su kamatne stope još uvijek u velikom dijelu kredita nezakonite zbog toga što se primjenjuju parametri koji nisu ugovoreni, potrebno je definirati zakonom metodologiju kako doći do fiksne kamatne marže. Ja sam prošle godine već predložio jedan takav zakon, međutim on nije prihvaćen, između ostalog zato jer je bio retroaktivan, ali ja sam tijekom same rasprave rekao da odustajem od te retroaktivnosti, međutim svejedno zakon nije prihvaćen. Pa evo ja sada unaprijed kažem pripremio sam ponovo dvije varijante toga zakona kojim bi se riješile marže, varijante su takve da jedna varijanta uzima u obzir tržišne uvjete koji su vrijedili na početku ugovornog odnosa, a druga varijanta je takva da se kamatna marža određuje oktroirano odlukom saborske većine i obje varijante bi se primjenjivale od dana stupanja na snagu jednog takvog zakona. Pa kako bi izgledala ova prva varijanta? Npr. ako sam ja ugovorio kredit 2007. godine u 6. mjesecu Euribor je bio recimo oko 4 moja kamatna stopa bila je tada 6,1% početna. Ako je moja kamatna stopa bila ugovorena kao početna 6,1%, ako je Euribor bio u tom trenutku 4, to znači da moja fiksna kamatna marža mora biti 2,1. I tako za svaki ugovor u odnosu na ono vrijeme kada je ugovoren treba odrediti fiksnu kamatnu maržu. I onda se to primjenjuje od dana stupanja na snagu toga zakona, dakle nije retroaktivno. To što se primjenjuju uvjeti koji su vrijedili u vrijeme ugovaranja konkretnog ugovora ne znači da je zakon retroaktivan. To znači da se samo primjenjuju uvjeti koji su vrijedili u to vrijeme, što je i u skladu sa rimskim pravom koje kaže: „Quod initio vitiosum est, non potest tractu temptoris convalescere“, „Ako nešto ne vrijedi na početku, neće se popraviti tijekom vremena“, drugim riječima, ako želimo popraviti ono što je ništetno, što je nepošteno i ništetno, a sudskom presudom je utvrđeno da je tako moramo se vratiti na početak ugovornog odnosa i na početku ugovornog odnosa na temelju onih uvjeta koji su bili na početku ugovornog odnosa regulirati problem. A budući da nitko nije zato da zakon bude retroaktivan, protiv toga je Vlada, protiv toga je HNB, svi su protiv toga, pristajem na to i onda predlažem da se primjenjuje od dana stupanja na snagu konkretnoga zakona. i od toga trenutka kada bi banke postupile po tome, opet morale bi ugovoriti to s dužnikom, ako dužnik ne bi htio, to je njegova stvar. Nakon ugovaranje jednog takvog parametra i fiksne marže na takav način one ulaze na zakoniti kolosijek poslovanja i njihovo poslovanje od toga trenutka više nije nezakonito. Druga varijanta bi bila ta da oktroirano odredimo kakva će biti ta fiksna kamatna marža. To su napravili Mađari, Mađari su krajem 2014. g. donijeli 3 zakona, vezano za švicarac, ali i dio zakona se odnosi na kamatnu stopu, jer je kamatna stopa u Mađarskoj bila jednako tako nepošteno i ništetno ugovorena kao i u Hrvatskoj, mijenjala se odlukom banke. Pa su Mađari rekli, najprije su riješili švicarac, odredili su tečaj po kojem će se konvenirati krediti iz švicarca u forinte, ali da bi se u nastavku mogao kredit otplaćivati, morala je biti određena i kamatna stopa. Pa su Mađari rekli, kamatna stopa će se regulirati tako da ju određuje fiksna marža 1 i većina bubora, a bubor, za one koje ne znaju, predstavnici HNB to znaju, za one koje ne znaju, bubor je referentna kamatna stopa u Mađarskoj, koja vrijedi za forintu. I tako su oni tu riješili i tu problema nikakvih nema. Banke su se malo bunile iz početka, nešto malo i euro komisije, čini mi se, ali sve je to prošlo sve je u redu. Dakle pozivam HNB da pogleda to što sam ja napisao, pripremio, poslati ću im te primjerke, neka to analizira i neka podrži jednu ili drugu varijantu. Ukoliko guverner Vujčić podrži jednu od tih varijanti, on će dobiti moj glas u sljedećem mandatu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Aleksiću na ovoj završnoj riječi. Završna riječ u ime podnositelja akata, poštovani guverner, gospodin Boris Vujčić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani zastupnici i zastupnice, hvala lijepo na ovoj raspravi. Ja sam vodio bilješke, pa ću pokušati organizirati ovu moju završnu riječ, oko nekih stvari koje su pokrenute, ne neophodno oko svih, ali ću probati grupirati neke od pitanja, koja su se pojavila. Ali, recimo da krenem sada od kraja, kada smo već završili sa poštovanom zastupnikom Aleksićem. Vi znate da su vam vrata HNB otvorena, uvijek su bila. Bili ste kod nas, možete ponovno doći, dapače, pogledati ćemo inicijativu, podržati ćemo inicijativu, ako je ona u redu, ako zakonito i oko toga, ja mislim, da znamo, da i prije kad ste me molili neke stvari ste dobili i od nas i analize, ostajemo otvoreni, dođite kod nas pa ćemo pogledati tu novu inicijativu, koja kažete nije retroaktivna, što je jako bitno, pa ćemo onda o njoj porazgovarati. Što se tiče onih stvari koje su se spominjale CHF-a, kamatnih stopa, ja sam već puno puta ponovio, ja sam vjerojatno zadnji čovjek kojem se može nešto oko kredita u švicarcima spominjati. Ja sam u ovom Domu upozoravao da ljudi vjerojatno nisu svjesni rizika kojeg preuzimaju, s tim ja sam svjestan desetina barem slučaja tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] a to je kada banke uzimaju, zadužuju se u valuti, koja je kamatna stopa u tom trenutku niža i onda daju kredite u vlastitoj zemlji, u domaćoj valuti, po višoj kamatnoj stopi. Ali, ta je kamatna stopa još uvijek niža od tržišne kamatne stope. Tako banke osvajaju tržišni prostor i financiraju se po nižim kamatnim stopama. To je u puno slučajeva završilo za potrošače, dobro, u puno slučajeva loše. Znači može otići i u ovom i u onom smjeru. Tko je uzimao te kredite, svi su ih uzimali. Ja sam bio vrlo nepopularna kada sam bio protiv njih. Vrlo sam nepopularan tada bio i ja bi bio jako sretan gospodine Aleksiću da ste me vi tad podržali ili bilo tko drugi. Da ste stali tada, da je toliko bilo glasova protiv toga, onda bi se možda nešto i dogodilo. Ja sam rekao, a i bivši guverner je rekao ovdje isto, da se to može spriječiti, promjenom Zakona o obveznim odnosima, u kojima bi se reklo, da je moguće stambene kredite davati samo u kuni li u euru. Zašto euru? Zato jer se štedi u Hrvatskoj u euru, i zato što HNB u biti u ovom trenutku osigurava sve one koji imaju kredite vezane uz euro od tečajnog rizika. Kako to radi vodeći politiku stabilnog tečaja. I onda bi htio doći do ovih nekih tvari koje ste vi poštovani gospodine zastupniče Bunjac i još mnogi pokrenuli ovdje. Prvo bi htio reći, da nam je jako drago da osim mene, postoji još netko što je stvarno zabrinut što se nisam obogatio a to ste vi. Prema tome, nas dvojica smo zbog toga zabrinuti. Ja bi isto bio sretan da sam se obogatio, evo nažalost, od plaće nisam uspio, podstanar sam, razveden, imam alimentaciju, imam 2 kredita, znam da to možda se ne uklapa u teorija da sam predsjednik krupnog kapitala kojega plaćaju, možda bi imao nekakvu kuću ili stan, ali nažalost, nemam. Ali, drago mi je da ste i vi za to zabrinuti. Što se tiče tečaja, tečaj je nešto što su mnogi spomenuli da bi trebalo napustiti politiku čvrstog tečaja, da bi trebalo voditi politiku deprecijacije ili devalvacije. Pa upravo ovo o čem smo govorili, bi vam trebalo pokazati, da je to loše za hrvatske građane. Znači vi s jedne strane kažete, hrvatski građani su prezaduženi, s druge strane kažete nama, da devalviramo tečaj. Pa kada ga devalviramo, biti će još zaduženiji, znači 10% devalvacija u Hrvatskoj dovodi do rasta duga za 50 milijardi kuna. Znači za 50 milijardi kuna bi se povećao njihov dug. Tako da morate odlučiti, da li želite da budu manje zaduženi, ili želite da tečaj deprecira. I jedno i drugo zajedno nije jednostavno moguće. To je ekonomski nemoguće. Isto tako izražava se zabrinutost za preveliku zaduženost građana, poduzeća, države, a s druge strane pričate o tome, da banke daju premalo kredita. I sad isto pitanje, da li želite da budu još više zaduženi ili manje zaduženi. Ne možemo raditi sve odjednom, ili se zaduženost smanjuje što se sad događa, gdje nam je javni dug pao sa 86% na 80% BDP-a, gdje vanjski dug se smanjio sa 50 milijardi eura, na 41 milijardu eura, odnosno sa 115% BDP-a na 80% BDP-a sektor stanovništva je smanjio svoj dug, 7 g. za redom se razrađivao i sektor poduzeća. Sad, što želimo? Da se ti trendovi nastave ili ponovo povećamo dug? Činjenica je da u ovom trenutku u bankovnom sustavu smo stvorili ogromnu likvidnost, 26,5 milijardi kuna je viška likvidnosti koje banke drže po kamatnoj stopi od 0% u HNB-u. Oni bi te novce mogli, umjesto da ih drže po 0% u HNB-u dati nekome uz kamatnu stopu 4, 5, 6% i zarađivati. Zašto to ne rade? Znači, to je bilo pitanje koje se isto provlačilo kroz mnogo ovih rasprava. Ne rade to zbog toga što kakva god bila kamatna stopa po kojoj sad imate novce, vi nećete dati novce nekome od koga ne vjerujete da ćete ih dobiti nazad. Nema veze kolika je ta kamatna stopa, ako ne vjerujete da ćete ih dobiti nazad nećete ih dati. U ovom trenutku, upravo zbog onoga što ste i sami rekli, toga da je velik dio firmi prezadužen, nema kolaterala, banke nisu spremne dati jer su te firme prezadužene i nisu u stanju uzeti dodatni dug na sebe. Naša procjena u HNB-u je da otprilike trećina poduzeća u RH još uvijek sada prezadužena i nakon razduživanja. Otprilike trećina poduzeća je ono što kažemo, cash rich, ima gotovinu, ima vlastite novce, ne trebaju dug. Oko njih banke trče i htjele bi im dati dug, ali oni ne trebaju dug zato jer imaju dovoljno vlastite gotovine, neće uzeti kredit. I onda vam ostaje, u principu, trećina poduzeća koja su kreditno sposobna i sad neka od njih trebaju kredit, neka ne trebaju i to su ona koja dobivaju. Dok ne povećamo, znači, broj kreditno sposobnih poduzeća, dotle neće brže rasti kreditna aktivnost. To se događa. Kreditno opterećenje poduzeća se polako smanjuje i polako nam raste sad kreditna aktivnost. Znači, sad krediti poduzećima rastu preko 3%, 4%, ove godine će ići i nešto više, ali to nije nešto gdje možete očekivati da ćete brzo doći sa ove razine na razinu 10%-tnog rasta kreditne aktivnost. Moramo, jednom kad se dug akumulira, on se relativno mora smanjiti da se ponovo stvori kapacitet dodatnog zaduživanja. Naravno, tu onda dolazimo do rasprave što to može učiniti? Ovdje nažalost, bilo je spominjano što radi monetarna politika, pa se spominjao fertilitet, migracije, neplaćanja itd. To nisu stvari koje se rješavaju monetarnom politikom. Postoje druge politike kojima se to može učiniti. Ono što je za nas bitno i to ponavljamo cijelo vrijeme su upravo te strukturne reforme koje će učiniti poslovnu klimu u RH boljom kako bi privukli inozemna ulaganja u RH, kojih nema, ni …/Govornik govori engleski./… investicija već dugo vremena nismo vidjeli, da potaknemo ponovno zamašnjak domaćih investicija. Ali ono što je u ovom trenutku vodilo oporavak, kao što sam rekao, hrvatskog gospodarstva je prvenstveno rast izvoza. A rast izvoza na temelju ulaska u EU. Znači, nama je ulazak u EU u integraciju europskih zemalja i u veliko tržište omogućio da danas imamo 3 puta više poduzeća u RH koja izvoze nego što smo imali 1.1.2013. godine. HNB je uvjerena i napravila je analizu troškova i koristi, da i slijedeći stupanj integracije RH, a to je ulazak u Eurozonu će također biti dobar za RH, kao što je bio ulazak u EU. Inače mi to ne bi predlagali. Inače mi ne bi o tome pričali uopće. Mi jesmo tu obvezu preuzeli, ali ju ne bi zastupali da apsolutno ne vjerujemo da ćemo profitirati od toga. A zašto ćemo profitirati, vi ste naveli sve troškove, razgovarali smo prošli tjedan o tome na Odboru, lijepo ste ih popisali sve troškove, ali niste naveli ni jedne koristi koje sam ja govorio tada. Korist prvenstvena od ulaska u Eurozonu je uklanjanje tečajnog rizika. Znači, rješavanje ovoga pitanja da imamo ljude koji imaju primanja u jednoj valuti, a obveze imaju u drugoj valuti. 500 milijardi kuna, kako ste dobro zapamtili, 511 milijardi kuna duga u RH je vezano uz euro. Zato kažem, 10% devalvacija eura diže razinu duga de facto za 50 milijardi kuna. I zbog toga moramo držati tečaj stabilnim. Ne želimo dopustiti aprecijaciju, da ne pokvarimo konkurentnost domaćih poduzeća. Ne možemo dopustiti devalvaciju da nam se ne poveća dug jer ako se poveća dug, manje će ljudima biti na raspolaganju za potrošnju, past će potrošnja, manje će poduzećima biti na raspolaganju za investicije, pasti će investicije, a država će imati problem sa proračunom i morati će ili dići poreze ili smanjiti potrošnju. Jedno, drugo i treće djeluje prorecesijski. Znači, smanjuje stopu rasta BDP-a, smanjuje plaće u RH, smanjuje mirovine u RH. Svima je od toga lošije, a ne bolje. I zbog toga vodimo tu politiku i zbog toga ćemo tu politiku nastaviti voditi ukoliko nas netko ne uvjeri da je moguće drugačije što nisam čuo da je moguće. Što se tiče pitanja koja su bila postavljena da bi HNB, ajmo reći da ih okupim u jedno pitanje Agrokora. Jedno je što je HNB radila u slučaju Agrokora. Pa radila je upravo svoj posao. Treba razumjeti što jest posao HNB-a. Što znači reći regulator financijskog sustava. Prvo, to znači da nemamo nikakve ingerencije, nikakve mogućnosti zakonske niti nam je to zadaća, da provjeravamo stanje u nekakvoj firmi. HNB ne ide, ne provjerava stanje firmi. To rade njihovi revizori. Što ste imali u slučaju Agrokora? Imali ste privatnu kompaniju koja je usput bila nizozemska kompanija u tom trenutku, koju su posuđivali privatne banke i privatni vlasnici njihovih obveznica, kojima su robu isporučivala privatna poduzeća i od koje su još dodatno financirala privatna poduzeća. Tu nemate nikakvo državno tijelo koje treba gledati što se tu događa. Onome tko je vlasnik kapitala, on se mora boriti za svoj interes. Ako posuđujem nekom novce moram znati kome posuđujem novce, to rade banke. Pa neće HNB za komercijalnu banku provjeravati kome ona ide posuditi novce. Moja plaća ste rekli je velika. Moja plaća je 10 puta manja nego njihova plaća, pa šta bi ja njima trebao govoriti kome da posuđuju novce, to je njihova stvar. Ako su krivo posudili novce, sad će ih izgubiti i to će se dogoditi. Kad krivo posudite novce onda vam se ne vrate i morate to otpisati i o tome se i radi u tom procesu restrukturiranja. Defakto što će se dogoditi? Zbog toga što je HNB ograničavala izloženost domaćih banaka prema Agrokoru, a to smo radili 5 godina kontinuirano i boreći se, vjerujte mi to je bila rovska borba iz mjeseca u mjesec, pri kojoj su nas u principu napadali. Kada bi mi stisli neku banku malo jače, odmah je krenuo napad na HNB. Između ostaloga i ovdje i po medijima i slično. Međutim, uspjeli smo i bez kaznene odredbe o djelu protiv financijske stabilnosti, samo uz prekršajne odredbe, uspjeli smo svesti sve banke u prudencijalne okvire. I na taj način smo spasili da ne propadnu. Rekli ste da je puno, netko je rekao … [[Govornik se ne razumije.]] puno malih banaka u Hrvatskoj propalo, a gospodin Lovrinović ja mislim da je rekao. Pa da mi ovo nismo radili sad bi ih bilo puno više i došlo bi, vjerojatno, do značajnog troška i za fiskalne, odnosno porezne obveznike u Hrvatskoj. Hrvatska bi imala jednostavno porezni trošak da to nismo napravili kako treba. I svi nam odaju priznanje, svatko tko išta razumije o nadzoru banaka za to što smo učinili na jedan način na koji smo to učinili. Prvenstveno naša zadaća, prvenstveno zadaća prudencijalne regulacije je da održi bankarski sustav stabilnim, jer ako nije stabilan košta jako puno, znači propast banaka u principu je vrlo veliki porezni trošak. Mi smo to iskusili '90.-ih godina kad smo vidjeli što znači propast domaćih banaka u smislu poreznog troška. Slovenci, naši susjedi, sa bankama u državnom vlasništvu su to iskusili pred nekoliko godina kad su im propale i Novo ljubljanska banka i Nova Kreditna Banka Maribor i Abanka, 3 najveće banke. Javni dug im je skočio za koliko, preko 30%, 35%. Našim kolegama Ircima 60% je skoro narastao javni dug kad su im propale banke. To je najskuplja stvar koja se u državi može dogoditi, propast banaka. Sad tu moramo biti jako oprezni i kod regulacija i što radimo sa regulacijama. Osnovno čim se bavi centralna banka, osim naravno stabilnosti cijena je stabilnost bankovnog sustava. Mi ćemo podržati, podržavamo svaku regulaciju koja ide za zaštitom potrošača. Mi smo sami donijeli niz regulacija za zaštitu potrošača, recimo cijeli ovaj proces prodaje loših potraživanja se događa u okviru koji smo mi već 2014. regulirali na način da se potrošaču ne može dogodit ništa što bi ga dovelo u lošiji položaj nakon što banka prodaje potraživanje, nego što je bio prije toga. Efektivne kamatne stope, priča se o kamatnim stopama, kamatarenju. Izradili smo aplikaciju mHNB na koju sad možete usporediti kamatne stope. Na proljeće ćemo dodati toj aplikaciji sve naknade, netko je spominjao ovdje naknade da banka naplaćuje 150kn za ne znam šta, usporedit ćemo sve naknade da svaki potrošač na svojem mobilnom telefonu može vidjeti tko naplaćuje najmanje. Ali jedna stvar je zaštita potrošača, a druga stvar je da moramo biti oprezni. Sa tom regulacijom, to govorim zato jer sam u Saboru opet, možda ću za koju godinu, pa bih htio da ostane zabilježeno da sam to rekao, možda će za koju godinu se reći gledajte ponuda kredita je slaba, dostupnost kredita je … [[Govornik se ne razumije.]] kamatne stope previsoke. To se može dogoditi između ostaloga i ako odemo predaleko sa tom regulacijom. Jedna od stvari koju je Sabor napravio je smanjivanje mogućnosti ovršivosti plaće. Pozdravljam. To ide u smislu zaštite potrošača. Što je bila posljedica toga? Imamo manju dostupnost, znači manji broj ljudi kojima je sad isto tako dostupan kredit. Sad je pitanje do koje mjere mi to želimo gurati, to nema ništa nije besplatno, ono kao što mi kažemo, nema besplatnog ručka u ekonomiji. Sve što negdje stisnete, drugdje vam se može pojaviti kao problem. Tako da moja poruka da zaštita, ali budimo oprezni, da nemamo posljedice koje su neželjene, odnosno koje bi mogle reći da smo na koncu učinili situaciju za same potrošače koja je lošija nego što je bila prije toga. Što se tiče onoga što, kreditiranja domaćih banaka prema Agrokoru, ono što smo mi objavili je podatak o ukupno koliko su kredita dale domaće banke Agrokoru, 10 milijardi kuna, ne možemo dati pojedinačno zbog toga što je bankarska tajna. Ja sam, kad je bio ono istražno povjerenstvo o Agrokoru, rekao javno skinite mi obvezu, kao Sabor, čuvanja bankovne tajne, da me nitko ne može tužiti i ja ću to reći, nemam nikakav problem da to kažem, ali ne mogu kršiti ja zakon koji postoji. I to sam spreman, ako mi se skine čuvanje bankarske tajne u svakom trenutku napraviti i dapače, rekao sam spreman sam vam pokazati dokumente što smo radili sa pojedinom bankom kako smo ih tjerali u red u odnosu izloženosti prema Agrokoru. Što se tiče rasprave koja je, kao što kažete zastarjela jer govorimo o '16-oj i prvoj polovici 2017. godine ja se i s time slažem. Ja kad sam postao guverner, prvi put kad sam došao u Sabor 2012. godine sam pričao o monetarnoj politici koju u tom trenutku vodi HNB. Međutim, bilo mi je rečeno od strane Sabora, zastupnika, da se držim slova zakona i da se moram vratiti i pričati o onome što je bilo prije. Ja nemam nikakav problem danas pričati i to radim u krajnjoj liniji javno jer vas javnost stalno propituje o monetarnoj politici koju danas vodi HNB a ja mislim da je najzanimljivije u biti danas razgovarati ne i o onom što je bilo, niti o ovoj politici koju danas vodi HNB, nego o onome što će nam se događati u iduće 2, 3 godine. To je ono o čem pričam, u iduće 2, 3 godine nije realno očekivati da će ovakvi financijski uvjeti ostati. HNB će se tome morati prilagoditi, opet zato jer je ekonomija kao zakoni fizike, ne možete i ovce i novce. Nema besplatnog ručka. Mi ćemo da zadržimo stabilnost bankovnog sustava, da zadržimo da dug domaćim građanima, poduzećima i državi ne poraste, morati reagirati. Situacija možda neće biti jednostavna. To bi bila interesantnije rasprave da pričamo o tome nego da pričamo o ovima stvarima iz prošlosti i meni samome jer ja o tome cijelo vrijeme razgovaramo i mi o tome razgovaramo u HNB-u a u krajnjoj liniji i kad idem okolo po konferencijama, evo sad smo razgovarali u Banci za međunarodna poravnanja upravo sastanak malih, otvorenih ekonomija, guvernera je bilo upravo o tome što možemo očekivati u idućih 2 godine i kako će … [[Govornik se ne razumije.]] i monetarna politika od strane američke središnje banke i sutra Europske središnje banke utjecati na naše ekonomije. Ja mislim da vas neću previše zamarati, ako još ima kakvo pitanje, ja ću ga rado odgovoriti, ono samo što bi htio reći, ima nekoliko netočnih podataka, jedan ja mislim koji se stalno ponavlja, htio bi samo reći, većina ljudi u Hrvatskoj a upravo smo proučavali zadnju anketu, i sad ćemo provoditi kontinuirane ankete, većina ljudi u Hrvatskoj je za uvođenje eura, 56% je za, 35% je u ovom trenutku je protiv i 9% je neodlučnih. Ono što je zanimljivo kad pogledate da su stariji ljudi za, kako idete prema mlađim kategorijama tu je više onih koji su protiv s time da su studenti pretežno za, oni bez fakultetskog obrazovanja protiv ili i još mlađi od toga. To nam pokazuje da moramo dosta raditi i objašnjavati i mlađima. Stariji se sjećaju inflacije, stariji se sjećaju devalvacija, stariji se sjećaju kako smo došli u probleme u koje smo došli početkom '90-ih, politikom kontinuiranih devalvacija, kad nije bilo valutne klauzule, kad je centralna banka vodila politiku selektivnog kreditiranja i tiskanja novca da je to valjalo, valjalo bi i sad i Jugoslavija možda ne bi ni propala. Ali nije valjalo. I danas nuditi takve politike umjesto ovoga što radi HNB, sasvim sigurno nije dobro za Hrvatsku, sasvim sigurno nije dobro ni za hrvatske građane, ni za hrvatska poduzeća, ni za hrvatsku državu. Mi smo ako odlučimo ući u Euro zonu, ono što treba imati naumu kao što je bilo i sa ulaskom u EU, mi smo prvi korak ulaska u EU ja bi rekao ulaska u Euro zonu, napravili osamostaljivanjem, da se nismo osamostalili, nikad ne bi mogli te odluke donositi, a sad kad ih donosimo, donosim ih zato jer je to u našem interesu. I to je jedini razlog zašto ćemo ih donijeti ili nećemo jer će to biti u interesu hrvatskog građana, hrvatskog poduzeća i hrvatske države. Hvala lijepo.
Zahvaljujem guverneru Vujčiću, imamo nekoliko replika, poštovani kolega Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi guverneru Vujčiću, kako sam ja vas mogao podržati tada kada ste govorili o CHF-u kad ja od tada o tome pojma nisam imao? Na koji način sam ja vas mogao podržati? Pa banke su te koje su morale nas upozoravati na rizike, a one to nisu radile. Jedino što su one pisale u ugovorima jest da tečaj može rasti i može padati. Pa to sam znao, to mi nije morala uopće pisati. To zna svatko. Ali me nije banka upozorila na razliku između eura i CHF-a, da HNB štiti tečaj kune u odnosu na tečaj eura u granicama mogućeg dok sa ostalim valutama nije tako, nije me upozorila na to da bježi kapital u CHF kad je kriza, nije me upozorila na to da je CHF u zadnjih 30 godina već rastao na takav način. Dakle, nije me banka na to upozorila, a vi kao HNB ste trebali bankama dati nalog da moraju upozoriti, kao što je Austrijska narodna banka to učinila. Kažete, kreditiranje. Guverneru, kažete kreditiranje, nije bilo kreditiranja, ja sam gledao bilance, krediti su u bilancama, nisu van bilanci, nema kredita u bilanci, nema, sve su depoziti hrvatskih građana, dakle nema kredita. U van bilanci su se radili derivatni poslovi. To nije kreditiranje, to znamo što je to. to je ona bjesomučna razmjena na tisuće takvih ugovora se radi i stalno se razmjenjuje euro za CHF, euro za CHF knjigovodstveno, i razlika tečaja ide banci majci, nego kome druge nego banci majci. I sad na kraju bih vam postavio dva pitanja ako ćete znati odgovoriti. Prvo pitanje, koji je krajnji rezultat konverzije, koliki je točno ukupni trošak konverzije jer ono što je bilo na stranicama ministarstva, to je bilo pretpostavljeno, nije bilo totalni rezultat. I drugo pitanje, jesu li banke iskoristile poreznu olakšicu na konverziju? Hvala.
Zahvaljujem kolegi Aleksiću. Odgovor, guverner Vujčić.
Dakle, što se tiče prvoga, potpuno se slažem s vama, trebali su vas upozoriti. I ja znam slučajeve, poslije su mi ljudi rekli da su nekima rekli u banci da uzimaju tečajni rizik, ja sam to govorio cijelo vrijeme, uzimajte tečajni rizik, HNB ne može braniti tečaj kune i švicarca. Vrlo jasno sam to rekao. I to su trebali reći oni koji su davali kredite, ako nisu, loše su napravili. I to je nešto što može koristiti Hrvatska država sada. Što se tiče ovoga drugoga, Ministarstvo financija je dobilo podatke i objavilo i to su jedini za sada službeni podaci o konverziji i o trošku konverzije. Ako pitate da li su, to je znači trošak konverzije koji je dobiven kroz onaj upitnik o bankama, ako pitate koliki su stvarni ekonomski troškovi, e to je sad već nešto drugo pitanje na koje u ovom trenutku ne mogu dati odgovor, a znate i zašto ne mogu dati, ne bi bilo dobro da ga dajem. Što se poreznih olakšica, banke su s obzirom na to dal su imale dobit ili gubitak, one su koristile porezni štit. Porezni štit koriste onda kada ga mogu koristiti. Neke ga mogu koristiti, neke ne. Prema tome, zavisno od banke do banke, nekada ga je koristila druga, nije ali ako hoćete možemo vam to vam, te podatke možete i dobiti točno.
Zahvaljujem na odgovoru guverneru. Sljedeća replika, poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani guverner, ovdje ste rekli, jednu vrlo zanimljivu stvar, ne bih htio da promakne, pa ću je još jednom ponoviti, naime, vi ste rekli da je vaša plaća 10 puta manja nego plaća direktora komercijalnih banaka i to je mislim jako vrijedan podatak za javnost, s obzirom da oni ugl. o tome nažalost ništa ne znaju. Vi pitate, što bi se dogodilo, dakle, da se dogodi devalvacija kune. Pa dajte uzmite češki primjer, što se dogodilo 2013. kada je češka kruna devalvirala 10%. Je li to češko gospodarstvu naštetilo ili je to češkom gospodarstvu pomoglo? Naravno da bi bio problem, da dođe do devalvacije kune, a da imamo valutnu klauzulu. Ali, ako nema valutne klauzule, onda bi sasvim sigurno, došlo do toga, da bi ljudi plaćali manje rate kredita, jer kroz devalvaciju bi više ili manje plaće narasle, ali rate kredita ostale bi iste. Pa vi ste imali slučajeve, vjerujem da ste dovoljno stari, sjetite se '80. g. gdje su ljudi jednostavno, poslije nekog vremena, doduše, onda je bila hiperinflacija, postojali slobodni od kredita. I vremenom bi se znači, rate od kredita smanjivale i ljudi bi te kredite mogli otplatiti jer bi bile sve manje, a s druge strane bi ih baš to poticalo da kredite uzimaju, jer se ne bi bojale da će doći u situaciju da ih netko deložira, da ih netko ovršuje, da ih netko blokira itd. Valutna klauzula je problem, a ne devalvacija. Ali, vi naravno, upravo valutnu klauzulu držite ugl. polugom vaše monetarne politike i tu se mi jako razlikujemo. Javnost će prosuditi tko je u pravu, ali ovo stanje koje sada imamo u Hrvatskoj svakako nije dobro. Vama je vjerujem dobro, ali za 98% hrvatskih građana nipošto nije dobro. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Odgovor guverner Vujčić, izvolite.
Hvala na pitanju, znači što se tiče Češke, to je prvo pitanje koje ste postavili, baš je moj dobar prijatelj bio guverner u Češkoj kada su napravili tu de facto ograničavanje daljnje, stavljanje poda na kretanju češke krune 10%, smanjenje tečaja i nakon toga nisu dozvolili aprecijaciju, međutim, ako usporedite tečaj krune 2013. i danas je isti. Znači ono što su ono napravili, imali su snažan pritisak na aprecijaciju krune. Zašto, zato jer je Češka država koja ima A rejting. I ona je smatrana u međunarodnim financijama kao jedna od zemalja koje je ono što mi zovemo safe haven, sigurno utočiše za depozite iz drugih zemalja. Kako je kriza u euro zoni išla prema vrhuncu, tako su oni dobili veliki priljev kapitala i to jest vrlo ogroman pritisak na jačanje krune. I oni su aprecirali prvo snažno prije nego što su to uspjeli zaustaviti. Ali, njihov realni tečaj, nije deprecirao. Znači oni su to jednostavno napravili, jer nisu više imali izbora. Oni su kupovali, kupovali, kupovali eure, povećavali su svoju bilancu, kao što sada radimo i mi, jer imamo veliki priljev kapitala. Mi smo preko milijardu eura, u zadnjih godinu dana kupili od banaka, ali nije bilo dovoljno da spriječi aprecijaciju. I to je bio isključivi razlog zašto su sto napravili. Što se tiče valutne klauzule valutnu klauzulu, kao što znate ne utvrđuje HNB, nego je zakonski zadana i može ju promijeniti Sabor, međutim, treba biti vrlo oprezan. Kažem u Jugoslaviji nismo imali valutne klauzule, ljudi su štedjeli u njemačkim markama, krediti su bili u dinarima, nije dobro završilo. Otvara se ogroman tečajni rizik i na koncu, kada vam propadnu banku, tko je pokrio taj trošak? Pa opet država, jer ju nema tko drugi. To je problem, nemate, to vam je kvadratura kruga, ne može, nema besplatnog ručka. Bilo bi super kad bi to tako išlo. Ukinute valutnu klauzulu, ljudi dobivaju, drže novce u euru, dobivaju kredite u kunama i kod nikoga nije rizik. Nije, rizik uvijek … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem poštovanom guverneru na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine guverneru, meni je drago, da ste vi u svojoj završnoj riječi odstupili od stereotipa. I dobro je da u buduće, kada podnosite izvješće kratko kažete što je bilo i da kažete što očekuje i što nas ustvari očekuje i da onda o tome raspravljamo. I meni je izuzetno žao što danas u sabornici nema puno više zastupnika. Zato što je u ovoj završnoj riječi odgovoreno na puno pitanja, na puno pitanja, koje ne želim nikoga uvrijediti, ljudi ne razumiju, onda pričaju svašta. I onda pričaju svašta. I onda se događa da institucije RH ne rade svoj posao. Još jedna stvar koju ste rekli potkraj svog izlaganja, ali mislim da ćemo to morati valjda nekako se dogovoriti da napravimo nekakvu publikaciju svih financijskih trauma u ovoj vrlo kratkoj hrvatskoj povijesti, tako kad netko priča o stranim bankama, kada priča o ovome, onome, kada priča o tome, o propasti banaka, da velimo koliko smo mi to u svojoj prošlosti platili. I koliko te razno razne financijske egzibicije za koje jesmo krivi, nismo, su sada u ukupnom javnom dugu RH onih 200 milijardi zajedno sa brodogradnjom i sa željeznicama i sa nekim drugim stvarima, jer naprosto ćemo to morati jedanput napraviti i napraviti jedan okrugli stol, da konačno jedanput to bacimo kao nekakvu traumu iz prošlosti i političkim prepucavanjem i baviti se konkretnim stvarima. I zato, kažem, ponavljam, kada smo donosili zakon, to se dobro sjećate, se sjećate, ova odredba je bila da se ovo podnosi isključivo zbog toga da HNB s obzirom na stručnost, na informacije informira Hrvatski sabor i širu hrvatsku javnost o stvarima koje se događaju i koje će se događati i zato se išlo da se to izvješće ne usvaja nego se prima na znanje. I kažem, dobra je ova vaša završna riječ, na kraju krajeva, samo deset sekundi molim vas, dobro je da ste rekli ovo za Agrokor. Ja sam namjerno rekao da je 600 milijuna došlo da vas isprovociram da vi kažete da je taj kredit dobila nizozemska kompanija, a ne kompanija u Hrvatskoj, a to je onaj drugi broj. Druga stvar vezano na … i dalje da imamo sve poveznice kako, gdje i tko osniva poduzeća … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Zahvaljujem poštovanom kolegi Šukeru na replici. S ovime smo iscrpili sve replike. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem još jednom guverneru HNB-a gospodinu Borisu Vujčiću i njegovim suradnicima viceguvernerima Damiru Odaku i Bojanu Frasu. Glasovat ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Poštovane kolegice i kolege s ovime smo iscrpili sve točke dnevnog reda za današnji dan. Nastavljamo s radom sutra u 9,30 ujutro sa glasovanjem o raspravljenim točkama. Ugodan ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 18,24 SATI.
Polugodišnje informacije o financijskom stanju stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike za prvo polugodište 2016. godine, podnositelj je HNB, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prima se na znanje polugodišnje informacije o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike za prvo polugodište 2016. godine. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 93 za, 6 suzdržanih i 13 protiv, donijet zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor. Javlja se kolega Lovrinović, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, nije mi jasno kako možemo glasati o nečemu što se prima na znanje. Trebali ste to uredit Poslovnikom jer je nelogično.
Imali ste priliku predložiti prijedlog kod novog Poslovnika, da li se može glasovati ili ne o tome da se nešto prima na znanje, niste predložili, a i da ste predložili vjerojatno bi vam to odbili.
Bila je prevelika gužva, nije se nas moglo čuti.