Poštovane kolegice i kolege, o suverenizmu smo u zadnje vrijeme čuli svašta. Jedni ga prisvajaju dok im drugi taj suverenizam osporavaju i priči nikad kraja. Znate onu poslovicu „koga svrbi, taj se češe“. E upravo tom logikom naš predsjednik Vlade, onako kako samo on to zna, svisoka docirajući, urbi et orbi iz Like objasni svima nama što to suverenizam jeste. Gospodo draga suverenizam je nespojiv s onima koji nisu sposobni živjeti u toleranciji da drugima i drugačijima a pogotovo ne sa onima koji nisu svjesni potrebe za redom kao i radom, koji su osnova svakog suverenizma, pa ako baš hoćete i same slobode. E pa gospodine predsjedniče Vlade, suverenizam kako ga vi god objašnjavali je nespojiv s vama dok god se vaša politika zasniva na izbornoj prevari, na glasovima minimalno 150 tisuća onih koji su poticani politikom vaše Vlade i vaše stranke na prevaru i na prevaru ostvarili glasačko pravo u RH. Da ne bude zabune govorim već o opjevanim autobusima, koji iz susjednih zemalja dovode glasače, koji zbog borbe za koricu kruha doslovno pristaju na vašu prevaru. Bilo kakav suverenizam je nespojivi i sa dokle god s vama gospodine predsjedniče Vlade, dokle god ignorirate procedure donošenja zakona u RH. Kažete da je po hitnoj proceduri tijekom 2017. i 2018. godine donešeno samo 9 zakona, saborske službe kažu 149. Gospodine predsjedniče Vlade, ne govorite istinu. Suverenizam je nespojiv i sa vašom reakcijom na profašističke istupe onog Tajaninia ili kako li se već zove kao i sa podržavanjem onih koji ne poštuju tuđi suverenizam. Gospodine predsjedniče Vlade i vi koji provodite ovu politiku morate znati da ste pretjerali, da nemate pravo na ovo samo zato što imate dovoljno ruku. Svodite hrvatski mentalitet na neki vaš sitni, malograđanski, lihvarski mentalitet stranačke podobnosti. Sve što radite radite na silu bez ikakve empatije prema drugima i drugačijima koji sve više napuštaju ovaj predivni životni prostor. Tako doslovno Hrvatska se pretvara u državu samo vašeg biračkog tijela. Gospodine predsjedniče Vlade, osjećaj nepravde u Hrvatskoj je prevelik i zato dok se ne odreknete krađe na izborima, izigravanje demokratskih procedura, pa i fašističke retorike, bez obzira na snagu, veličinu, utjecaj vi i vaša stranka ste mali da ne možete biti manji. Djelujete kao sitni lopovi i prevaranti, mijenjajte se, nemate pravo biti takvi kakvi jeste, nemate to pravo. Nakon vaše šutnje na moje dugotrajno i dobronamjerno upozoravanje zaključak je jednostavan, izbori u RH sve više ovise o ljudima koji u njoj ne žive i o političkom polusvijetu. Legalnost izbora i parlamentarizam u RH ste ozbiljno i svjesno doveli u pitanje. To je nedopustivo i učiniti ću sve, ali baš sve da se zaštite prava hrvatskih građana po ovom pitanju što podrazumijeva naravno i obraćanje mjerodavnim institucijama izvan RH. Hvala lijepo.
Sada je na redu poštovana kolegica Marija Puh u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Mediji rade senzaciju. Dječja igra, mali incident, učenici s raznim teškoćama. To se događa, to je glupost. Ovi izrazi i ove fraze koje sam sad nabrojila su izrazi i izjave onih koji su dužni štititi djecu. Izjave onih koji trebaju biti djeci najbliži, koji trebaju djeci pomoći kada se nađu u nevolji, ali, nažalost ovo su rečenice kojima oni opravdavaju nasilje koje se događa u školama, nasilje koje se dešava među djecom. Nažalost, gotovo svaki tjedan imamo neki veći slučaj koji završi u medijima, roditelji vidjevši da ne mogu više ni ponekad sa školama riješiti taj problem i sa djecom međusobno kao zadnji neki obrambeni mehanizam se pozivaju na medije i iznose slučajeve u medije i to nam jasno govori da imamo jako ogroman problem. Nažalost, u RH, vršnjačko nasilje doživjelo je preko tri četvrtine djece. 80% njih je izleženo gotovo svakodnevnom verbalnom nasilju, 72% djece izloženo je elektroničkom nasilju. 27% njih trpi nasilje od svojih vršnjaka baš svaki dan. A od njih svega 16% potraži pomoć, od njih svega 16% se usudi progovoriti o onome što mu se događa i što se onda dešava? One rečenice sa kojima sam počela ovaj svoj govor. Jako dobro je rekao i kolega Žagar, trebamo uspostaviti određene mehanizme, prepoznavanja nasilja kada djeca to ne priznaju i ojačati institucije, ojačati službe koje su dužne brinuti o djeci i koje su dužne zaštiti djecu kada do nasilja dođe. Mi smo u ovom Saboru 2017. g. proglasili Nacionalni dan borbe protiv vršnjačkog nasilja, koji se eto, održava svaku zadnju srijedu u mjesecu veljači. Ta praksa u svijetu postoji još od 2007. godine kada je u Kanadi se desio slučaj maltretiranje jednog dječaka jer je došao u školu u ružičastoj majici i kao podrška tom svojem kolegi su idući dan svi njegovi kolege iz razreda došli u istim takvim majicama i dali mu podršku. Ja želim da se takve stvari događaju u Hrvatskoj. Ja želim da djeca koja dožive nasilje imaju podršku od svojih vršnjaka, imaju podršku od svih služba koje su zadužene i imaju podršku od svojih roditelja i sve da se uradi da se to nasilje spriječi. Mi smo donijeli odluku o proglašenju Nacionalnog dana borbe protiv vršnjačkog nasilja. Donosimo razne zakone koji idu u tom smjeru, donosimo i pravilnike, ali ja mislim da najbolja stvar i najbolji način kako možemo zaustaviti tu spiralu nasilja je da krenemo od sebe i da budemo dobar primjer. Ja se često znam zapitati kada sjedim u ovoj sabornici i slušam što se dešava, što zapravo misle građani o tome, na koji način mi ovdje razgovaramo, što misle na kraju krajeva, i djeca koja gledaju dnevnike, koja ponekad gledaju i prijenose Sabora. Vrijeđanje sugovornika, upadaju u riječ, ometanje sjednice, nepoštivanje pravila i autoriteta. Kakav mi primjer dajemo našim sugrađanima? Kakav primjer mi iz ovog najvišeg doma u RH dajemo djeci? Govorimo im zapravo, na neki način da mogu biti nasilnici, da mogu vrijeđati druge jer nakon svega, ipak to završi u dnevnicima i to se na neki način honorira. Ja pozivam sve svoje kolege da dobro razmislimo o našim postupcima, da se time vodimo u svim našim raspravama, rasprava u HS-u trebaju biti rasprave argumentima i rasprave činjenicama. Ne rasprave vrijeđanjima jer još jednom vas podsjećam, kakav primjer pružamo mi, djeca to sve upijaju kao spužve i krenimo od samih sebe. Nemojmo samo deklarativno imati današnji dan borbe protiv vršnjačkog nasilja, budimo dobar primjer jer nažalost, bojim se da ćemo podbaciti i da smo podbacili kao društvo ako ne pronađemo način kako da suzbijemo, kako vršnjačko, tako i sva druga nasilja.
U ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti i nezavisnih, poštovani kolega Kažimir Varda. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Do sada u ime kluba ni osobno nisam reagirao na situacije da se govornica ovog HS-a prevara u govornicu gradske skupštine Grada Zagreba. Naime, bilo koji argumentom ne može se liječiti kompleksi kandidata za gradonačelnika koji su ujedno i saborski zastupnici, a koji u srazu sa gradonačelnikom, g. Milanom Bandićem nisu dobili povjerenje građana. A niti je red da se ova govornica na takav način zloupotrebljava. Međutim, kad se s ove govornice izrekne notorna laž, kao što se to učinila kolegica Anka Mrak-Taritaš o narodnjačkom klubu u Kino Europa, koju je laž i sam g. Boris T. Matić dezavuirao, sam je rekao da je to, da su to neke novine objavile, da to nije njegovo pod prijetnjom da će dobiti tužbu od strane g. Milana Bandića. Kao notorna laž, dakle, reagiram samo na notornu laž, o ničemu drugom ne želim zloupotrebljavati ovu govornicu. Gledajte, kada je to već tako, onda ne znam da li ta laž možda može proći u Gunji što se tiče narodnjačkog kluba ili je to možda želja same poštovane zastupnice. Ali da ne trošim ni vaše ni svoje vrijeme, šteta je zapravo trošiti vrijeme na nečiju promidžbu u izborima koji nam slijede za Europski parlament. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vardi. S ovime smo iscrpili sve prijave oko iznošenja stajališta klubova.
Ovime smo došli do kraja rasprava klubova, sada prelazimo na dnevni red, prva točka je: - Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2017.g. Podnositelj izvješća je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave na temelju čl. 18. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, a Vlada je dostavila mišljenja. Molio bih podnositelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je poštovani Goran Matešić, predsjednik Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, izvolite.
Hvala vam lijepa g. predsjedniče HS. Dame i gospodo, uvaženi zastupnici HS, pred vama je 15 izvješće o radu Državne komisije kao tijela koji odgovara izravno HS i ovo izvješće koje se odnosi za 2017.g. zapravo ima nekoliko karakteristika. Jedno je da je to prva godina primjene novog Zakona o javnoj nabavi, doduše, 40% predmeta, žalbenih predmeta se vodilo u režimu ranijih zakona. Druga okolnost ovog izvješća je daljnje usavršavanje elektronske nabave i digitalizacije javne nabave uključujući i žalbeni postupak, karakteristika također stabilni uvjeti rada Državne komisije, te inicijativa Državne komisije za uređenje institucionalnog okvira same komisije koja se i desila u kasnijim godinama. Ključni dio izvješća, kao i uvijek je ocjena stanja u javnoj nabavi uključujući i pravnu zaštitu i tu su prva iskustva u primjeni zakona. Od ovog standardnog dijela izvješća ja bih istakao financijsko poslovanje, ukupni plan za 2017. iznosio je 9.242.000,00 kn, izvršen je sa 98,30%. U financijsko poslovanje bi trebali spomenuti da naknada za pokretanje žalbenog postupka koja je prihod državnog proračuna je u znatnoj mjeri premašila sami proračun Državne komisije. Ljudski potencijali su otprilike standardni kao i ranijih godina, to bi trebalo kazati da zaposlenici Državne komisije imaju višegodišnji staž u instituciji, prosječno 7 godina, što svjedoči o stalnosti ljudskih resursa i utječe na visoku stručnost koja je potrebna. Od antikorupcijskog djelovanja Državne komisije, ja bih kazao da je ona vezana uz transparentnost i dostupnost rada Državne komisije jer se sve odluke objavljuju na mrežnoj stranici, što znači da je čitava pravna praksa svima poznata i javno dostupna, a od primjene novog zakona i odluke upravnih sudova u sporovima o pravu javne nabave. Nadalje, upisnik žalbenih predmeta je javno dostupan na mrežnoj stranici, što predstavlja vrlo visok standard transparentnosti ukomparirane sa hrvatskim sudovima. Što se tiče javnosti rada, upravo broj pregleda stranice Državne komisije od 860 000 u 17.-toj godini govori o tome da je taj servis posve uobičajen, odluke se dostavljaju strankama objavom na internetskoj stranici i najčešće se pregledi obavljaju sa smart phonea. Ja bih sada ponešto kazao o čistoj statistici, u 17.-toj godini u radu je Državna komisija imala 1043 žalbena predmeta, naravno, broj je njih javno nabavnih manje koncesija, dok žalbi u odnosu na javno privatno partnerstvo uopće nije bilo. Usporedba sa objavljenim postupcima nabave uopće govori da je nekih gotovo 10% postupaka javne nabave rezultira s nekom od žalbi. Što se tiče broja zaprimljenih žalbi one su gledajući povijesno u posljednjih godina u laganom padu što bi, što je posve neuobičajeno za primjenu novog zakona. Uvijek je novi zakon rezultirao povećanjem broja žalbi, to bi trebalo analizirat u slijedećim godinama. Što se tiče žalbi po fazama postupka uočava se povećanje broja žalbi na dokumentaciju što je zapravo i bio cilj zakonodavstva koji je smanjenjem naknade stimulirao ovaj vrst žalbe koji dovodi do kvalitetnije dokumentacije, a time i ovaj kvalitetnijih postupaka javne nabave. Što se tiče strukture odluka bilježimo značajno, značajan, relativan rast usvojenih žalbi, to je 52%, što je rezultat zaključit je primjene novog zakona, a posebno odredbe o postupanju po službenoj dužnosti. I kad smo došli kod službene dužnosti, treba kazati da je od evo u 34% u 34 odluke je državna komisija korigirala, sankcionirala postupajući po službenoj dužnosti. Od najčešćih povreda koje su sankcionirane uočavamo obveze, obvezne osobe za isključenje i kriterij za odabir gospodarskog subjekta. Što se tiče trajanja žalbenog postupka, nečega što je zapravo, zbog čega i je postoji državna komisija, a u Hrvatskoj nije se zakonodavac opredijelio za sudsko nadležnost, trend kratkih, krakih rokova u odlučivanju se i dalje nastavlja, prosječno vrijeme od datuma kompletiranja žalbenog predmeta do donošenja odluke to je čisto neto vrijeme za donošenje vrijeme jeste 14 dana koje uključuje donošenje, izradu i objavu te odluke. Prosječno vrijeme od zaprimanja žalbe do donošenja odluke to je bruto koje uključuje i komunikaciju sa strankama je 36 dana. Iz slijedećeg pasosa zaključujemo, a koji govori o komparaciji unutar tržišta EU govori o tome da je državna komisija spada među brže ili učinkovitije. Kao pomoćni alat ovog izvješća jeste popust naručitelja i popis žalitelja sa većim brojem žalbenih postupaka koji ima, koji se može analizirat. Što se tiče najčešćih razloga za izjavljivanje žalbe oni se iz godina u godinu ponavljaju i to je zapravo standard pa se on u ovom izvješću ponavlja. Od ukupno uplaćenih naknada za pokretanje postupka koji su prihod državnog proračuna u ovoj godini smo zabilježili 16 milijardi, 16 miliona kuna što je daleko premašuje sam proračun državne komisije, zapravo za 7 gotovo 8 miliona kuna. Odluke državne komisije se ispituju kasnije pred Upravnim sudom i ovdje je dat prikaz onoga što se dešava u postupcima, u predmetima, u sporovima o javnoj nabavi pred Upravnim sudovima. U '17. godini je izjavljeno 112 tužbi što izgleda, što znači da je gotovo 12% odluka državne komisije se preispituje pred Upravnim sudom i međutim zbog dužine rješavanja tih upravnih sporova, trenutno dakle ovo izvješće kad se radilo je evidentiralo 261 stari spor pred Upravnim sudom koji imate ovdje u prikazu neki sporovi čak i iz '11. godine koji nisu rješenje. Trajanje upravnog spora o pravu javne nabave pred hrvatskim sudovima iznosi prosječno 566 dana od čega pred prvostupanjskim 660 dana, a pred Visokim upravnim sudom 227 dana. Iz statistike struktura odluka prvostupanjskih sudova ti sudovi u 60% slučajeva potvrđuju odluke državne komisije u gotovo 20% vraćaju na ponovni postupak i u 5% preinačavaju i sami donose odluke. Državna komisija kao tuženik u tim sporovima je izjavljivala pravne lijekove, pa je tako u '17. izjavila nezadovoljna presudama prvostupanjskog Upravnog suda 23 žalbe i 4 izvanredna pravna lijeka pred zapravo inicijativu pred DORH-om ova koja potom ide pred Vrhovnim sudom. Što se tiče ovog ocjene stanja o pravnoj zaštiti koja je u ranijim razdobljima rezultirala i kao pomoć zakonodavcu i ovom saboru u donošenju novih propisa treba kazati u toj ocjeni evo ističe se kako u '17. godini gotovo 40 predmeta, posto predmeta je državna komisija rješavala po režimu starog propisa što je logika, ovaj što je logika tog posla i uočeni, uočene promjene koje su rezultat primjene novog zakona jeste zapravo treba konstatirati da je u visokoj mjeri su usvojene sugestije koje su došle iz prakse državne komisije u donošenju tog zakona od 2016. godine. Mi se u ovom izvješću reflektiramo na 4 najvažnije novine koje je donio zakon, a to je potenciranje ekonomski najpovoljnije ponude kao kriterija, Europska jedinstvena dokumentacija o nabavi, institut žalbe na dokumentaciju o nabavi i postupanje po službenoj dužnosti. Što se tiče ekonomski najpovoljnije ponude u početku se uočava čisto mehanički trend korištenja ovog kriterija na način jer i zakonodavac je dopustio da cijena ne može prelaziti više od 90% omjera otvarajući tako obligatorni put u primjeni ekonomski najpovoljnije ponude i najčešće u početku je to bilo 90% cijena, a 10% različiti jednostavni kriteriji, kao što je jamstveni rok ili rok plaćanja. U kasnijoj fazi te godine a i u slijedećoj godini uočava se jedan rast, pozitivan rast korištenje i drugih različitih kriterija, međutim treba kazati da se naručitelji u znatnoj mjeri ne odlučuju, nesigurni su u odnosu na formiranje tih kriterija što je razumljivo obzirom da dosadašnja praksa nije utrla put tome. Što se tiče ovog kriterija, u svakom slučaju očekuje se da će pojedina resorna ministarstva u svojim resorima razviti pojedine specifične kriterije za odabir i uhodati tako da bi poslije nekog vremena, tako se zapravo dešavalo i u drugim komparativnim sistemima i da bi onda to nakon nekog vremena postalo javno dobro ili nešto što se javno koristilo. Europska jedinstvena dokumentacija je osobna izjava koja predstavlja gospodarskog subjekta koji je preliminaran dokaz i predstavljeno je od strane EU-a u direktivi kao jedan alat ubrzanja pojednostavljenja i pojeftinjenja postupka, on je u svojoj primjeni izazvao određene promjene jer je to promjena i određene probleme međutim mi u 2017. g. nismo imali pretjerano argumenata da bismo mogli ocijeniti pozitivni ili negativni pa kao što ste vidjeli u ovom izvješću, i Europska komisija se suzdržala od neke finalne ocjene ostavljajući u kasnije razdoblju da bi to procijenili. Treba kazati da u postupcima male nabave naručitelj ne mora tražiti dostavljanje dokaza osim te izjave i tu postoji mogućnost manipulacije. U ovom izvješću je dana preporuka da bi bilo potrebno detaljnije normirati međutim u međuvremenu je donesen pravilnik pa se to u nekoj mjeri i desilo. Treba kazati da u 2018. g. razvojem digitalizacije je došlo do, u 2018. dakle, ovo je izvješće za 2017., dakle do danas se desilo umrežavanje registara naručitelja što predstavlja viši standard u ovoj domeni. Žalba na dokumentaciju, smanjenjem naknade se došlo do povećanja, žalba na dokumentaciju, to je dobrodošao efekt kojega je naručitelj i htio postići. Istina u tim žalbama oni ponuditelji koji nemaju uvjete koji su u dokumentaciji, pokušavaju ih uskladiti sa onim koji imaju, međutim u jednoj dobroj mjeri, u 20% slučajeva žalbeni navodi koji se usvajaju u ovom segmentu, govore o tome da je ovaj alat postigao svoju svrhu. I na koncu postupanje po službenoj dužnosti koje ponovno uvedeno u ovaj zakon, koje predstavlja kontrolu, veću zaštitu javnog interesa je rezultiralo i povećanim brojem usvojenih žalbi, zbog toga ova statistika o poništenju odluka Državne komisije je u 2017. g. dosta velika, 55% i ona se u kasnije vremenu lagano snižava što je rezultat naprosto korisnici su usvojili praksu Državne komisije. I konačno, ocjena same pravne zaštite. Trebalo bi kazati da u posljednje 4 g. se bilježi pad, stalan pad žalbenih predmeta, slično je u nekim državama EU-a kao što su Njemačka, Austrija i Slovenija i to u tim zemljama je otvorilo pitanje dostupnosti prava na žalbu, postavlja se pitanje da li je prestrogim kriterijima, naknadama i drugim načinom uskraćeno neko šire pravo na žalbu ali to je, mi to naprosto, taj podatak iznosimo kao argument kao razmišljanje. Stalni zahtjev za održanje žalbenog postupka kojem je Državna komisija stalno izložena od korisnika, može dovesti, trebalo bi kazati, da može dovesti u pitanje i stručnosti i objektivnost kontrole a isto tako i kvalitetu obzirom da u posljednje vrijeme o mogućnošću korištenja europskih strukturnih investicijskih fondova su ti žalbeni predmeti u značajnoj mjeri složeniji nego ranije. Trebalo bi kazati da komparativna iskustva nekih država članica kao što je Mađarska i Poljska u pogledu kontrolnih mehanizama u fazi izvršenja ugovora postižu dobre rezultate pa je to neki primjer o kojem bi trebalo razmisliti. Zaključci o učincima primjene Zakona o javnoj nabavi 2016. o pravnoj zaštiti su dakle slijedeći, povećani broj žalbi na dokumentaciju, smanjeni broj odluka kojim se ta žalba odbacuje jer je smanjena mogućnost manipulacije sa naknadama i onim o čemu smo već govorili o ranijim izvješćima. Povećan je broj poništavajućih odluka što je rezultat postupanja po službenoj dužnosti, uočava se da su korisnici usvojili praksu Državne komisije pa i sami u žalbenim navodima ističu nešto što se zakon normira kao bitne povrede postupka. I o ustavno-pravnoj zaštiti treba kazati da je u 2017. g. zapravo nije postojala sudska zaštita protiv odluka Državne komisije jer je Visoki upravni sud podnio inicijativu Ustavnom sudu za ocjenu ustavnosti i zakonitosti dvaju članaka tog zakona kojima je utvrđena nadležnost tog suda, da znamo da je Ustavni sud odbio tu inicijativu, međutim posljedica je da nekih stotinjak predmeta u vrijednosti od gotovo 2 milijarde stajao i nije se rješavao. Evo to bi bilo izvješće Državne komisije za 2017. g.
Zahvaljujem državnim tajniku. Imamo 12 odnosno 13 replika ali prije toga imamo zahtjev za stankom. Izvolite, stanku ste zatražili.
Hvala vam lijepa g. predsjedniče. Tražim stanku da bi se konzultirali unutar kluba vezano uz postupke javne nabave. Postoji jedna institucija u RH koja ima jako puno proračunskih sredstava, zove se HRT, preko milijardu kuna proračun, naši građani uplaćuju, tamo se na kojekakve načine odvijaju postupci nabave i o tome treba ovdje jasno govoriti, da bi se naposljetku ta televizija pretvorila u stranačku televiziju HDZ-a koja odrađuje posao na način kako je to zamislio premjer Plenković, znači naš premjer ima ambiciju kao gospodin Vučić u Srbiju uređivati glavnu, javni servis, koju građani plaćaju 80 kn svaki mjesec. I onda u stilu … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi organiziraju preslice gdje ih dođe 30 i optužuje hrvatske zastupnike za političke pritiske. I govore da nisu tužili svoje novinare, a ljudi su sami rekli [[Upadica Predsjednik: Kolega Maras vratite se na temu, molim vas.]] da su tuženi i da HRT potražuje od njih novac, to je hrvatska televizija danas.
Zaustavite vrijeme kolegi Marasu, molim vas, zaustavite vrijeme. Dakle, tema je javna nabava, vi ste ušli u ovu, zahtjev za stankom sa javnom nabavom, nakon toga ste prestali govoriti o javnoj nabavi, govorite o HRT. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo, da vam ja kažem što je stanka, članak 3 kaže, stanka je vrijeme određen ovim poslovnikom radi sastanka i konzultaciji kluba zastupnika o točki utvrđenog dnevnog reda sjednice Sabora. Dati ću vam, samo da završim, dakle, vi sada kršite poslovnik i ja vas upozoravam da to ne činite, sada izvolite nastaviti.
Ne znam, da li shvaćate gospodine predsjedniče, da HRT raspolaže sa javnim novcem, preko milijardu kuna, da tamo obavlja javne nabave i da se Klub zastupnika SDP-a o tome treba konzultirati zbog čega i ta javna nabava se odvija pod ljudima koje je HDZ tamo poslao da naprave tamo stranačku televiziju. To je apsolutno bitna rasprava i bitno je da ljudi čuju, da u ovom trenutku ne postoji javni servis nego HDZ-ova dalekovidnica na Prisavlju na čelu sa Bačićem i onim društvom koje su sjedili jučer tamo zajedno s njim na presici. Hvala vam lijepo.
Kolega Maras, vi ste povrijedili poslovnik, to ste potpuno svjesni i ja vam neću sada dati opomenu, zato što ste već dobili danas opomenu, pa vidim da vas to uopće ne smeta, ali vas molim, da se držimo reda. Ovdje je jasno definirano što je stanka i ja ću dati uvijek stanku kada je ona povezana s točkom dnevnog reda, ali ovo što ste vi govorili, to nema veze, vi ste iskoristili javnu nabavu, da biste govorili o nečem drugom. … [[Upadica se ne čuje.]] U redu, dakle, dobro, izgovorili ste to što ste izgovorili, stanku neću dati jer nema nikakve potrebe, zato što nema potrebe, jer se nemate konzultirati oko čega jer niste ušli u bit, mogu, mogu. … [[Upadica se ne čuje.]] Itekako mogu, to je moja dužnost, moja obaveza, a vi ako smatrate da sam pogriješio, obratiti se Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, vaša dužnost je poštovati poslovnik, vi ste povrijedili poslovnik, gdje Klub zastupnika ima pravo na 10 minutnu stanku, to piše izrijekom u poslovniku, ne možete vi to procjenjivati, na način kako se to vama prohtjeva. Znači imao pravo na 10 minutnu stanku, gospodine predsjedniče, obrazložio sam oko čega, vi ćete reći Klubu SDP-a da se oni nemaju oko čega konzultirati, da tu ne postoji razlog, od kud vam to pravo? Pa nemate pravo na taj način rezonirati.
Evo, istaklo vam je vrijeme, dakle, vi kontinuirano kršite poslovnik, namjerno to radite, izazivate ovdje raspravu o nečem što nije tema, dakle, tema je javna nabava, a ne stanje na HRT-u i iz tog razloga vam neću odobriti stanku. Pustio sam da kažete ono što ste pustio sam čak da kažete to što kažete, da ne možete reći da vam ne dajem da govorite, ali kršite poslovnik. Idemo mi onda s replikama, prvi je na redu, poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Javne nabave su iz ovoga izvjšeća … [[Govornik se ne razumije.]] nabave jedne od ključnih i najproblematičnijih problema za razvoj u RH, pa pogledajte, 52% javnih nabava je znači, poništeno temeljem žalbi. Pa pogledajte te rezultate, evo HRT, uvaženi predsjedniče, kolega Maras je u pravu, HRT 78% je nevažećih bilo javnih nabava. Pogledajte Hrvatske ceste 44%, Elektroprivreda 59%, Hrvatske vode 91%, grad Split 100%, sve su znači javne nabave odbijene, poništene. I to najviše u odlukama o odabiru, što znači da se koči razvoj sa svih razina, lokalnih, regionalnih, državnih, koči se razvoj i uništava se konkurencija namještajući javne nabave.
Hvala. Želite li odgovoriti? Državni tajniče, odnosno predsjedniče komisije za javnu nabavu, želite li odgovoriti sa mjesta? Jel znadete, znadete li proceduru ovdje u Hrvatskome saboru? Dakle, možete odgovoriti na repliku ako želite. Ne želite. Dobro. Onda idemo na drugu repliku, to je kolega Sladoljev, izvolite.
Poštovani predsjedniče Komisije, koliko je javna nabava bitna, svjedoči nam primjer Grada Zagreba, dakle, u ovom izvješću piše, da je broj zaprimljenih predmeta bio 116, … [[Govornik se ne razumije.]] 107 a da je usvojeno 44%. Inače Grad Zagreb, ukupan broj objavljenih postupaka i naručitelja je 917 to znači Grad Zagreb je zapravo, najviše ima javnih nabava, a imamo i primjer s kojim je Most izašao u javnost, da je Grad Zagreb, u financijskoj dubiozi od milijardi i 400 milijuna kuna. Dakle, Grad Zagreb je inače po Kamenitim vratima, poznat i po ovim stupićima koji se postavljaju, jedan stupić košta 100 eura, pa koliko je korelacija između javne nabave i gubitka gradskih proračuna u gradovima i županija?
Želite li odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnici komentiraju ovaj popis naručitelja koji imaju 5 i više žalbenih predmeta, koji je dat u prikazu, koji je i u ranim godinama, u zaključcima znao postavljati dileme. Dakle ovdje se daje broj predmeta kojim je, kojim su izjavljene žalbe i broj usvojenih, međutim to treba usporediti i sa brojem ukupnih postupaka javne nabave koji su, koji, dakle ova je tablica vrlo kompleksna. Hvala lijepa.
Sada je na redu kolega Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče, jutros iz izjave ministra na radiju, hrvatskom radiju, nije bilo do kraja jasno. Molim vas ako vi možete odgovoriti, riječ je o 2 milijarde kuna investicije u Pelješkom mostu. Meni je jasno da prema, da je taj natječaj bio proveden 2016. pa se on provodi prema starom zakoni, dakle u dva stupnja, tako sam barem shvatio. Vi sada kažete ovdje, taj podatak nisam znao da je Ustavni sud odbio zahtjev Visokog upravnog suda o neustavnosti ovih odredbi, dakle sve iza 2017. se odvija po novom postupku. Tamo stoje stvari koje su trebale biti prema novom zakonu riješeno u 30 dana. Ministar je danas izjavio da Pelješki most, da ćete vi riješiti, da će se vratiti nazad na državnu komisiju te žalbe. Što je sad sa tim žalbama, riječ je o 85% sredstava koje dobivamo iz europskih fondova? Je li RH u opasnosti da ako te žabe na kraju budu usvojene da mora taj novac vratiti? Evo ukratko a kasnije u raspravi će biti prilike da vam to još ... [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor izvolite.
U vašem upitu ima nekoliko različitih stvari koje treba odvojiti. Pelješki most, izgradnja mosta kopno - Peljašac je državna komisija donijela odluku, na njega se primjenjuje raniji zakon, onaj zakon iz, ovaj posljednji koji je sad. Prema tome i pravnu zaštitu nakon državne komisije osigurana na stari način a to znači da je žalba izjavljena Upravnom sudu u Zagrebu. I taj upravni spor se nalazi pred Upravnim sudom u Zagrebu. I on će biti riješen kad upravni sud donese odluku. Što se tiče ovog nečega što ste rekli da čeka, to se i da u pitanju je spor o pristupnim cestama, o pristupnim cestama jer to je nešto drugo nego Pelješki most, to su pristupne ceste i to se dešava u režimu novog zakona.
Hvala vam. Idemo na kolegu Panenića. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine Matešić, naravno da, imamo nabave koje se odvijaju, imamo žalbe koje dolaze kod vas, vi o tim žalbama se očitujete je li tako? Međutim kada pogledamo izvješće državne revizije tamo imamo jednu skupinu nabava koje zapravo ne odvijaju se sukladno postupcima koji bi trebali, znači nisu u okviru otvorenih postupaka nego se pokazuje da ide se prikriveno nabavljati a zdravstveni sektor je pokazao da je u tome najumješniji. Dobro je pitanje što mi možemo sa Zakonom o javnoj nabavi. Bio je prvo stari zakon koji je previše kompleksan, gdje ograničava puno toga, išlo se na najnižu cijenu što se pokazalo lošim. Napravili smo novi zakon, otvorili smo prostor, ali vidimo da postoji skupina koja niti taj novi zakon nije im dobar. Znači oni još uvijek, Ministarstvo zdravstva nije definiralo koji su to kriteriji da bi se izabrala ekonomski najpovoljnija ponuda. Ali ovdje imamo znači problem da oni ne žele provesti niti jednu, jedinu vrstu nabave ni po jednom zakonu. Hvala lijepa.
Nisam do kraja shvatio što me pitate, ali ako me pitate mišljenje o primjeni zakona onda se ono nalazi u ovom izvješću. Mi sada raspravljamo o '17.-oj godini i sam period u kojem se primjenjivao propis bio je relativno, bio je relativno kratak i nije bilo dovoljno žalbenih predmeta da bi se moglo govoriti o nekim preporukama. Mislim da za '18.-tu godinu ćemo imati nekakve konkretnije preporuke a to je vrijeme kada će se zakon biti u dužoj primjeni. Međutim ne treba očekivati samo od državne komisije koja rješava možda nekih 10-ak% sporova, dakle u odnosu na ukupan broj. Dakle treba razmišljati i o drugim zaštitnim instrumentima, mi imamo ex sante i ex post kontrolu koje također imaju neke svoje, iskustva i neka ključna ministarstva koja su zapravo najaktivnija u primjeni postupaka javne nabave u ESI fondovima.
Hvala vam, hvala. Kolega Babić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče, dojam o koruptivnim radnjama u percepciji, čuli ste, vezano za građane pridonosi javna nabava. Međutim ako usporedimo pravnu zaštitu vezano za EU državna je zapravo dobila i najučinkovitija je i ima najbolje ocjene. Toliko o tome kako se na te stvari gledaju. Državna komisija je stvorila zapravo jedne organizacijske i tehničke uvjete vezane za elektroničku žalbu. Međutim, s obzirom na vaše ljudske potencijale, s obzirom na opremljenost same državne komisije recite mi kada bi se zapravo mogla po vama dogoditi potpuna digitalizacija postupaka javne nabave, recimo to tako bez papirna. Evo u najkraćem. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani gospodin Goran Matešić. Izvolite.
Hvala vam na tom pitanju. A mi smo u visokoj mjeri pred tom, pred tim konačnim rješenjem, naravno za to konačno rješenje su potrebna a) materijalna sredstva i potreban je nekakvi period implementacije i akomodacije. I ja mislim da unutar nekog roka od najviše godinu dana mi možemo ići na potpunu bez papirnu žalbu iako smo u ovoj fazi tehnološki prilično pripremljeni za to. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Matešiću. Sljedeća replika poštovani kolega Milorad Batinić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine Matešić, tablica na strani 23, 24 je jedno od saže, znači saže, rezime svega. Međutim, čisto jedna sugestija, broj zaprimljenih predmeta možda da stavite u postotak koliko je sa ukupnim brojem predmeta nabave jer vidimo da određeni kolege ne razumiju, naravno treba se malo zadubiti i znati čitati tablicu, to je jedna stvar. Druga stvar, bilo bi vrlo interesantno, mislim da je u prethodnim godinama bilo vezano i na financijske iznose ukupnih nabava ukoliko vjerujem da su vam dostupni i koliko je posebno u žalbenim predmetima koliko su oni financijski bili teški. Tada bi se moglo i daleko kvalitetnije raspravljati i možda se ne bi onda, ajmo reć tako, i zaključci krivi iznosili. I nadalje, kad se pogleda broj žalbi, porastao je na dokumentaciju, što je najniža stopa ona koja se plaća [[Upadica: Zahvaljujem]] čisto možda sugestija za novi zakon da se i to digne.
Zahvaljujem. Odgovor g. Matešić.
Pa naravno, hvala vam na toj sugestiji, ali vi ste svjedok i ovi stariji saborski zastupnici da se, da ovo izvješće, da ova tablica se relativno poneki put zlonamjerno se čita, brojevi su ovdje, postoci su točni, zasnovani su na čistoj statistici, a sad, ova tablica se i upotpunjava upravo zbog sprečavanja ovih, zaključivanja o kojem govorim, ali možemo razmisliti o tome da proširimo ovu tablicu.
Zahvaljujem na odgovoru g. Matešiću. Slijedeća replika g. Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo. g. Matešiću, volio bi da mi komentirate jednu situaciju koja je nenormalna po meni, a dešava se u Gradu Zagrebu. Znači, u ovom trenutku imamo radove na najskupljoj žičari na svijetu, preko 500 milijuna kuna koju je aplicirao naš gradonačelnik, ne naravno iz europskih sredstava, što bi bilo normalno da gradimo, nego iz proračunskih sredstava, ali kojih još uvijek nema. Znači, htio bi da mi ovdje komentirate je li sukladno zakonu da gradonačelnik Grada Zagreba potpiše ugovor po postupku javne nabave za koji nema planirana sredstva u proračunu. Znači, samo me zanima da li je to sukladno zakonu ili nije odnosno za šta onda gradonačelniku Grada Zagreba služi skupština, hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor g. Matešić, izvolite.
Ja se moram ograničit na moju nadležnost, ja sam predsjednik žalbenog tijela, mi donosimo odluku i dajemo mišljenje onda kada je izjavljena žalba, tako da i donosimo odluku na osnovu toga što imamo posve kompletno činjenično i pravno stanje, tako da ja, ja se ne bi usudio dati pravno mišljenje jer to nije ni moja nadležnost.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi državni tajniče. Naime, slušajući vaše izvješće par puta ste napomenuli da vas čudi to što se sve manje ljudi žali na javnu nabavu. Pa možda je jedan razlog od zbog čega se ljudi manje žale jednostavno taj što se nema tko žaliti jer vidimo iz vašeg izvješća da gotovo 50% javnih nabava se javlja samo jedan ponuditelj odnosno jedan izvršitelj i onda je logično da se nema niti tko žaliti, čini se možda da ljudi sve manje žele pošteno raditi na tim javnim nabavama, a s druge strane možda je razlog tom manjem broju žalbi što nemaju povjerenje u vaš rad, pa jednostavno odustaju znajući da u biti sa tim žalbama neće ništa puno postići budući se većina odluka donosi na političkoj razini. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Matešić, izvolite.
Naš je zadatak dati izvješće o statističkim pokazateljima. Analiza tog izvješća je prepuštena HS ili znanstvenoj zajednici ili bilo kome. Vaš zaključak je, pripada jednoj strani, ali postoji u, i posve suprotan mogućnost zaključivanja kako se ne žale oni koji su zadovoljni pravnom sigurnošću i otprilike tako Europska komisija smatra da manji broj žalbi koje postoje u Engleskoj, možda imate jednu do dvije žalbe godišnje, svjedoči o pravnoj, sigurnosti pravnog sustava.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Anđelko Stričak, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS, kolegice i kolege, g. Matešiću, iz samog izvješća je vidljivo, a i vi ste to naveli u svojoj raspravi da je sve manje žalbi na sam odabir, a da je u laganom rastu da su žalbe na dokumentaciju, da u vašoj komisiji rok od početka do kraja žalbenog postupka traje 36 dana, međutim, kada cijeli postupak završi na upravnom sudu, to traje 565 dana i to smatram da je predugo, to su doslovno tri proračunske godine i sad načelnik koji je raspisao natječaj za izvođenje određenih radova, tri puta kroz tri godine u svom proračunu mora planirati određena sredstva i tri puta rebalansom brisati i sad ako se radi o sredstvima EU tj. fondova postoji mogućnost da ta općina doslovno bez tih sredstva ostane [[Upadica: Zahvaljujem]] samo zbog dugotrajnosti postupka.
Zahvaljujem kolegi Stričaku. Odgovor poštovani predsjednik Državne komisije g. Goran Matešić, izvolite.
Pa Državna komisija je tuženik u sporovima o pravu javne nabave iako je netko tko sudi u sporu između naručitelja i ponuditelja, takva uloga je po nama neprirodna, ali mi jesmo u toj situaciji i mi se, mi smo oformili u posljednje dvije godine službu za praćenje pravne prakse i zastupanje pred sudovima u kojem pokušavamo se borit za dosljednost pravne prakse jer smo ranije imali nadležnost 4 regionalna prvostupanjska upravna suda koja su, dešavalo bi se da bi isti sud imao različitu praksu u sličnim situacijama, otud je zakonodavac upravo na sugestiju i rasprave u HS i na ocjenu Državne komisije utvrdio nadležnost Visokog upravnog suda, kao jednog suda koji bi mogao bolje strukturirati tu praksu, dužina spora je zaista velika, ali osim da Državna komisija kao stranka tog spora, evo u HS iskaže [[Upadica: Zahvaljujem…]] taj prijedlog
…/…g. Matešiću na odgovoru/… Slijedeća replika poštovana kolegica Božica Makar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa evo, u svom izvješću za 2017.g. naveli ste da je upravo stupanjem na snagu novog Zakona o javnoj nabavi povećan broj pokretanja žalbenih postupaka na dokumentaciju gdje sad imamo iznos koji se plaća od 5.000 kuna ako se radi o dokumentaciji bez obzira na procijenjenu vrijednost javne nabave. Tak udio je kako stoji u izvješću 34% u odnosu na ukupan broj. Pa me zanima da li je taj trend nastavljen i u 2018. ili se to sad smanjilo ili stabiliziralo. Hvala.
Zahvaljujem, odgovor gospodin Matešić, izvolite.
Taj se broj stabilizirao u nešto manjem iznosu i u '18. godini i naš je dojam da je taj alat polučio dobar rezultat.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika Josip Križanić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče, gospodine Matešić ovih dana smo svjedoci afera mesa iz Poljske, stalno govorimo o potrebu sve većeg poticanja i pozitivne diskriminacije domaće hrane u našim javnim ustanovama i donijeli smo novi Zakon o javnoj nabavi koji omogućava tzv. kratke lance dostave. Dakle, više nije jedini kriterij za nabavu hrane u vrtićima, školama, vojsci i policiji najniža cijena, već tzv. taj kratki lanac dostave odnosno svježina. Mene zanima da li se ti kratki lanci dostave koriste odnosno da li netko žalio na to zbog ovog novog kriterija tih kratkih lanaca dostave do sada vama u žalbama i da li se ti kratki lanci dostave koriste. Hvala.
Odgovor gospodin Matešić, izvolite.
Hvala lijepa, u '17. godini mi i nismo, a govorimo o izvješću za '17. godinu, mi nismo imali predmete te vrste tako da.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine Matešić upravo zbog važnosti ovog tijela na kojem ste čelu ste možda trebali istaknuti neke stvari. Prije svega koliko je blokirano sredstava za one postupke koji se vode na Upravnom sudu, kolko je ukupno blokiranih sredstava gdje je komisija riješila stvar jer ako svi u lancu koji rješavaju žalbu, koji sudjeluju u žalbenom postupku nisu efikasni onda će ljudi dobiti jasnu sliku koliko profesionalni žalitelji uspore određene poslove i procese. I druga stvar možda zbog toga što je to vama dostupno, a nama nije možda se najčešće oblike zbog kojih se žale ovoga sudionici u javnoj, u postupku javne nabave trebali istaknut u ovom izvješću onda bi mi dobili cjelovitiju sliku. Jer ovo izvješće ne smije biti čista forma, ona mora biti informacija da bi oni koji raspravljaju o njemu shvatili kolka je uloga komisije vrlo bitna i vrlo važna, kako za one koji provode postupak javne nabave, tako i one [[Upadica: Zahvaljujem.]] koji se natječu u njemu.
Zahvaljujem kolegi Šukeru. Odgovor kolega Matešić, izvolite.
Upravo hvala na tom pitanju, dakle postupak javne nabave uključuje pravnu zaštitu i od tud je pravna zaštita morala bit tako žurna. Dakle, za vrijeme postupka javne nabave ne blokiraju se sredstva nego je to postupak javne nabave koji uključuje pravnu zaštitu. Što se tiče količine sredstava koji su ovaj u sporu pred Upravnim sudom, dakle mi smo izvadili podatak o broju koji nije u ovom izvješću, jer sad u ovom trenutku kad je Upravni sud, kad je Ustavni sud odbio inicijativu Upravnog suda i kad je Upravni sud započeo sa žalbenim, Visoki upravni sud, mi smo izračunali al to je podatak za praktički ovu godinu, da je u tih 100-tinjak predmeta blokirano nekih 2 milijarde kuna.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu Matešiću na odgovoru. Imamo slijedeću repliku poštovana kolegica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani gospodine Matešić napomenuli ste kao kriterij koji je u primjeni od 1. srpnja 2017. ekonomski najpovoljnija ponuda i vidimo da je tu puno problema u primjeni tog kriterija, da li se događa da je više zapravo žalbi upravo vezano na taj kriterij, nego do sada kad je bila zapravo najniža cijena?
Zahvaljujem, odgovor gospodin Matešić, izvolite.
Pa mi raspravljamo o '17. godini kad je to tek bila, bio početak primjene, imamo cijelu '18. i sad smo u '19. Naša sadašnja iskustva su puno šira od onih koji su se desila u '17. godini. Međutim, tako da se moramo ograničit na '17., ali mogu proširiti i na ono što se kasnije dešavalo, a to znači razvoj primjene sustava ekonomski najpovoljnije ponude kao kriterija. Mi nemamo previše žalbi na dokumentaciju u odnosu na kriterije, što znači da se taj kriterij već pojavljuje kao gotov proizvod, gotov alat i najčešće su žalbe na primjenu tog kriterija. Međutim, kad vi imate neko javno poduzeće koje ima standardnu dokumentaciju u kojoj se nije izjavljena žalba, pa nije kontroliran taj sustav kriterija, onda imate probleme i ti problemi dolaze do izražaja u ex post kontroli.
Zahvaljujem gospodinu Matešiću na odgovoru. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, hvala lijepo. Otvaram raspravu u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovana kolegica Sonja Čikotić, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, prvo čestitam vam jednu obljetnicu, 15 godina je od postojanja Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i ovaj, ovo izvješće za 2017. godinu htjela bi uzeti jedan raspon i zapravo vidjeti od 2004. do 2019. do 2017. godine zadnje izvješće koje danas raspravljamo što se je to događalo, sa brojem članova državne komisije, sa broj zaposlenosti u državnoj komisiji, sa proračunom Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i ono što je najvažnije znači brojem predmeta. U prvoj godini od osnutka Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave 2004. godine ta ista komisija raspolagala je sa 2,5 milijuna kuna proračuna, imala je 15 zaposlenih članova i imala je 5 članova komisije. Ono što je zanimljivo da je to bilo 761 predmet koji se je rješavao. Naravno, tijekom godina Hrvatska je pristupila EU-i i taj broj predmeta se povećao. No, ono što bih ja htjela istaći, 2013. godine ta državna komisija doživjela je zapravo najveću opterećenost. Te godine, 2013. g. stiglo je 2300 predmeta, a komisija je imala 5 članova. Od toga 2 su bila u reizboru, znači u tom momentu samo 3 člana su rješavala predmete. Po članu, iako komisija odlučuje kao vijeće, bilo je riješeno 766 predmeta. To je ono što bih htjela istaknuti. No, ako to usporedimo s ovim izvješćem danas, 2017. godine, vi ste ukupno riješili 1043 predmeta. To je rješavala komisija od 9 članova i 33 zaposlena, što znači, da po članu komisije, riješili ste svega 115 predmeta. To su podaci, to su podaci, to je jedna statistika. A zašto o tome govorim? Govorim o tome jer je Vlada prema Planu zakonodavnih aktivnosti predložila da u prvom tromjesečju 2019. godine zapravo se donese novi zakon. Bitno je isto tako istaknuti, zanimljive podatke, da u slučaju kada DEKOM rješava 115 predmeta prema izvješću iz 2017. sudac općinskog suda, kao sudac pojedinac riješi prosječno 717 predmeta, zajedno sa zemljišno-knjižnim. Bez zemljišno knjižnih, 283 predmeta. Sudac županijskog suda riješi 203 predmeta, a sudac trgovačkog suda 236 bez predmeta trgovačkog registra. Sudac na Upravnom sudu rješava 253 predmeta te tako valja razmotriti, znači, novi zakon i novi prijedlog Vlade, znači da i ovo izvješće bude jedan doprinos kluba zastupnika MOST-a u kreiranju zakonskog rješenja koje je pred nama. Isto tako bih htjela istaći, da je nama izrazito bitno, znači pravna zaštita u postupcima javne nabave, a početkom ovog mjeseca Ustavi sud je odbio jedan prijedlog za ocjena ustavnosti aktualnog Zakona o javnoj nabavi. Riječ je o predmetu koji je pokrenut podneskom Visokog upravnog suda RH, još u lipnju 2017. godine i isti je izazvao zastoj na postupanjima, znači, rješavanja Visokog upravnog suda u predmetima protiv rješenja Državne komisije za javnu nabavu. Ovim istupom želimo također dati svoju potporu znači i državnoj komisiji i pravnoj zaštiti svih onih u postupcima javne nabave jer na dan 1. lipnja 2018. godine, broj zastoja upravnih sporova pred Visokim upravom sudom je 52, a ukupna vrijednost tih sporova iznosi gotovo pola milijarde kuna. Znači, ako ćemo gledati neki odmak koji će sad 2. mjesec 2019., zaključiti je da taj broj sve veći. Tako apeliramo ovim putem na Visoki upravni sud da krene sa zaostacima koje je sam prouzročio i da bi hrvatski poslovni subjekti i svi drugi imali dostupnu pravnu zaštitu u predmetima i postupcima javne nabave. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovana kolegice Čikotić. Sljedeća rasprava u Ime kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Josip Borić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče HS-a, poštovani ravnatelj s kolegama i kolegicom. Kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, mislim da samo izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2017. godinu javno pokazuje, kao i uvodno obraćanje ravnatelja, ali i replike koje su dane, da se svaka rasprava može dovesti do razine gotovo apsurda, pa je i to već, evo, vidljivo bilo i na početku jer usporediti rad, ne znam, članova državne komisije sa radom sudaca, predmetom ili brojem predmeta, pomiješati kruške i jabuke, stvoriti nekakav sud o tome, tko više radi ili tko ne radi ništa, jednostavno je najmanju ruku zločest, a kamoli ne nešto drugo reći jer činjenica jest da je ovo jedno korektno izvješće kojeg smo raspravljali uvijek do sada u Saboru zato jer to nalaže članak 18. Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. I to Sabor uredno radi svake godine, s time da i u sve rasprave do sada, barem koliko ih ja pravim, uvijek slične. Uzme se ova tablica na stranici 23, pa se doda malo vlastitih iskustava i onda se naravno nađe onaj koji su u onoj zadnjoj tablici kao profesionalni žalitelji i onda ta rasprava u biti pređe preko onoga što je važno. A mislim da je sve važno navedeno u ovom izvješću, pa i osvrt na to da mi u toku 2017. imamo po prvi puta Zakon o javnoj nabavi koji, po meni bio kao čelniku i lokalne samouprave jedan akt ove Vlade donesen krajem 2016. godine sa danom stupanja u 2017., kao nešto dobro što je, na neki način napravilo propusnost samog postupka javne nabave, ali i ostavimo dovoljno jake mehanizme kontrole i pravne zaštite da svatko sebi može zaštiti se ukoliko smatra da u određenom postupku nije zadovoljeno ono što on smatra da je bilo zakonito ili zakonito zadano. Tako da, zaista, što se tiče samog izvješća, valja reći da, kad bi gledali sve komisije ili sve agencije koje imamo, recimo, ova bi nam onda, ako ćemo na najnižoj razini rasprave, vrlo isplativa jer troši 9, a zaradi 16, pa je to za državu super. Ali ne možemo na taj način promatrati njihov rad jer se radi zaista o ljudima, kojih evo ovdje su jasno pobrojeni, od 48 mogućih imaju 33 zaposlena, od toga 33 su i 9 koje je imenovao HS po određenim pravilima i svi su više-manje gotovo u 100% VSS. Znači to nisu ljudi koji ne znaju svoj posao ili ne bi znali odraditi i najsloženiji postupak, kao što im se pojavio postupak procjene ili ocjene žalbe koja je bila izjavljena na radove koji su licitirani recimo, za Pelješki most, tako da ne vidim ja to nekih velikih problema osim neke moguće naše zastupničke želje da se istaknemo, na raspravi, ali da ona bude negativna. Jer što bi to mi mogli ovdje navesti u ovom izvješću da je negativno? Znači imamo osvrt na antikorupcijsko djelovanje od strane same agencije, tj. državne komisije gdje jasno procjenjuju utjecaj i sve što su radili u tom segmentu pa i u suradnji sa drugim tijelima RH ali i međunarodnim tijelima i što znači sprječavanje sklapanja određene razine štetnih ugovora i koliko to doprinosi problemima od strane lokalne razine do javnih poduzeća i same državne razine. Činjenica da javnost postupka ili javnost rada postoji, 860 tisuća pregleda, gotovo 2000 dnevno pogleda u tu stranicu jasno pokazuje da ima zainteresiranosti i da se svatko tko god je u određenom procesu jasno informira o tome kako taj proces završava. Mnogi se nekad zaborave ili iznenade pa čekaju nekakva rješenja itd., a davno, davno su objavljena na toj stranici jer imamo i to moramo priznati u raznim tijelima, javnim institucijama koji su obveznici Zakona o javnoj nabavi, svakakvih ljudi koji ili bolje ili aktivnije rade svoj posao ili slabije ili manje aktivnije rade taj posao. Imamo prvo iskustvo, znači u 2019. godini govorimo o prvo iskustvo primjene novog Zakona o javnoj nabavi kroz 2017. godinu pa i osvrt same komisije na to što je bilo bolje a što je možda još za popraviti unutar tog zakona. Svakako valja pohvaliti u zakonu znači usavršavanje e-nabave ili javne nabave u digitalnom obliku jer je to uveliko doprinijelo svima od lokalne samouprave do svih javnih poduzeća itd. da ta kolanja papira jednostavno više nisu u sustavu. Jednostavno svatko može digitalno ponuditi ono što smatra ili je u tom trenutku oglašeno na javnoj nabavi. Čuli smo i mišljenje o tome da se i žalbe konačno pojave u digitalnom obliku i da i taj moment dovedemo do razine koji nas čini onda dijelom jedne uređene EU u kojem možemo znači normalno funkcionirati i koristiti blagodati vremena u kojem živimo. Prva iskustva u primjeni kriterija ekonomski najpovoljnije cijene. Svi smo o njoj puno pričali, bili su Zakoni o javnoj nabavi i do 2017. godine, međutim kada se pojavio taj kriterij mnogi su bili zadovoljni. Što sada vidimo? Vidimo da je ta ekonomski najpovoljnija cijena praktički u omjeru na ostale kriterije 90:10. Znači da svi čelnici još uvijek pribjegavaju onome što im je najlakše ili najjednostavnije jer sve ostalo iziskuje malo više napora u radu. Znači 90% mi je ili svih nabava najosnovniji kriterij cijena. Jer nam je to nekako i najlakše i mislimo da time stvaramo bolje uvjete za naše lokalne samouprave ili za investicije ili za ono što već provodimo javnu nabavu. Što tu ja vidim kao problem? Problem vidim što smo skinuli pragove. Znači i desilo se nešto što bi trebala možda ili Vlada ili ministarstvo percipirati i reagirati. Da nam se događa da nam gotovo više nema javnih nabava u kojem se ne prelaze iznosi procijenjenih vrijednosti i to nam postoje ekonomski najpovoljnije cijene, postaju suvišni projektanti, postaju suvišni oni koji su stručni da procjenjuju razinu troška za određenu investiciju. Znači tu smo imali do 2017. godine činjenicu da su bili pragovi i da si morao ponuditi unutar procijenjene vrijednosti određenu svoju cijenu i ako si prošao preko toga automatski bi se poništio natječaj. Nakon toga, uveli smo ovu ekonomski najpovoljniju i sada je svaka dobra, bila ona 100% skuplja, bila ona 30% skuplja, jednostavno svaka može proći. I zato nema možda žalbi, nema ih u tolikom broju jer se ostvaruju puno veći iznosi u natječajima zato što su investitori shvatili da mogu sav svoj trošak sada prebaciti na investitora. Da li je to u građevinskom sektoru trošak plaća svojih radnika koji treba izvesti određenu investiciju pa ćemo taj trošak ili povećanje plaća prenijeti na svakog investitora jer se sada u građevinskom sektoru, postoji velika konkurencija, tj. ali i nedovoljan broj izvođača radova i dešava nam se da su nam jednostavno građevinski radovi zaista poskupljuju negdje između 20 do 40% po svim investicijama. I to stvara probleme i u korištenju europskih fondova. Da li tu treba po meni reagirati mislim da bi ministarstvo trebalo naći modele kako to odrediti ili pragovima ili u dozvoljenim postocima do kuda možemo ići sa tim cijenama iznad procjene. Jer zaista smo se našli puno puta u situacijama da pitamo projektante što više vrijedi vaš rad i vaše tablice i vaše procjene koje se pojavljuju na tržištu kad dobivamo u natječajima sasvim nešto drugo. Što se tiče broja predmeta, vidimo da su oni počeli u nešto manjem broju padati u odnosu na godine prije. Čuli smo i 2013. znači preko 2000., ove godine je to nešto oko 950 što pokazuje da zakon ima svoju kažem kvalitetu ali još ima i određene probleme koje bi trebalo rješavati kroz Izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi. Mi ne možemo danas reći da nemamo ljude koji su certificirani, taj postupak već zaista traje već punih gotovo 15-ak godina gdje se mnogi ljudi od lokalnih samouprava pa do regionalne razine, javnih poduzeća i ministarstava svake godine kroz određenu razinu seminara, tečajeva zaista verziraju ili se školuju ili dobivaju certifikate da mogu provoditi jasne, zakonite procese javne nabave. Priprema dokumentacije, također važan moment u novom Zakonu o javnoj nabavi i ova obvezna javna savjetovanja pokazuju koliko je važno, jer nekakvih 5, 8 dana mora biti nešto vani da bi se moglo uopće raspisati javna nabava i to koriste izvođači ili oni koji se žele javljati i jasno postavljaju pitanja svaki dan o tome što još misle da im je nejasno ili što misle da bi trebalo dopuniti pa da kasnije, tj. odmah preveniraju nešto što bi se moglo kasnije pojaviti kao problem. Što se tiče svih ovih tablica koje su ovdje navedene, mislim osim ove tablice koja je stalno predmet rasprave a to je ova na stranici 23, jasno pokazuje da se može nešto tumačiti na više načina. Pa eto, čuli smo grad Zagreb ne zna provoditi postupke javne nabave jer ima najviše predmeta. Možda ima najviše novaca i tih 7 milijardi kuna je nešto što može izazvat najveći broj postupaka, ali kad gledamo u postotku od 900 i nešto, 900 i 80 provedenih postupaka javne nabave, što bi se dalo zbrojiti za gotovo pola lokalnih samouprava u RH, ako ne i više, jasno je da je tih 10-tak% ukupnih žalbi nešto što se može desiti svakome tko napiše ili raspiše 10-tak javnih nabava u toj godini, sigurno će zaraditi najmanje jednu žalbu, bila dokumentacija savršena, manje savršena ili potpuno loše napisana jer jednostavno takvi su zakoni ili takve su brojke. Isto tako HEP godinama sa najvećim proračunom koji se broji u milijardama, sa investicijama i održavanjem mreže jasno pokazuje što se događa i u tom prostoru. Javna poduzeća Hrvatske ceste, Hrvatske vode, znači svi oni koji praktički imaju najviše novca za ulaganje u infrastrukturu izloženi su procesima žalbe, nešto manje tu ima, naravno javnih i jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave jer one i ne provode ove veće javne nabave, mislim da su pragovi dosta dobro pogođeni kad govorimo o bagatelnoj nabavi, nabavi roba i usluga do 200 i radova do 500.000,00 kn, da omogućavaju male komunalne radove, pogotovo u lokalnoj samoupravi, na brži način ugovaranje itd., a da se ne izbjegava onaj osnovni princip da imamo takmičenje ili da imamo ljude koji nude po dvije, tri ili više ponuda. Što se tiče ovih tablica, jasno valja reći da onda kad imamo HEP blizu toga, da onda imamo i one koji se valjda kao i rekorderi pojavljuju kao ono koji se kao najviše žale, o tome se uvijek dosta piše i govori, pa imamo jednu praktički tvrtku, malu, tvrtku ispod strane koja imam najviše nekakvih žalbi i sad bi netko trebao steći dojam na tome da se čovjek žali vjerojatno zato što nema šta drugo raditi, vjerojatno traži svoj način da funkcionira i da mu se uvažava njegova želja da se i on takmiči u procesu i da dobije posao, pa i od HEP-a ili od neke druge firme za koju on smatra da ima proizvod kojeg može ponudit, tako da svesti to na jednostavno objašnjenje da postoje profesionalni žalitelji, mislim da ne, ali da postoje oni koji traže još više, znači, angažmana, iz samog zakona ili izmjena zakona, da ne bi dolazili u situaciju da se bore za jednako vrijedan proizvod kojeg mogu ponuditi, ali ih se eliminira putem ili dokumentacije već na početku ili određenim kriterijima jer se očito zna na malom tržištu kako tko diše i što bi to moglo proizvesti i koga očekujemo možda kao krajnjeg korisnika ili dobitnika određenog procesa javne nabave. Činjenica da, znači, infrastruktura i zdravstvo, praktički generiraju najveći broj žalbi, jasno pokazuje da u tim prostorima ima i najviše, znači, postupaka javne nabave, ali očito i najviše novaca. Više-manje, evo, mislim da smo rekli sve što je važno, mi podržavamo ovo izvješće Državne komisije za 2017.g. i evo, možemo samo zaželjeti da raspravljamo zaista konkretno o onome što piše ovdje da ne izmišljamo jer činjenica jest da određene rasprave koje smo već vodili ovdje sigurnih i više desetak puta, pokazuju na koji najlakši način raspraviti ovako jedno izvješće, a mislim da je ono vrlo korektno, jasno i koncizno pokazalo sve što se dešavalo unutar te Državne komisije u protekloj godini, da nije preskočeno ništa, nikakav nekakav moment koji nam je važan i posebno su važni osvrti koji su dani na sam Zakon o javnoj nabavi i što bi to trebalo popraviti u tom zakonu uz neka naša iskustva, nadam se da će Ministarstvo gospodarstva nadležno za ovaj zakon saslušati ovo i pokušati naći rješenja za ono što se vidi da u 2017. i 2018. funkcionira na način na koji smo to iznijeli sada. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Boriću na ovoj raspravi. Prije nastavka rasprava pozdravljam učenice u učenike Srednje škole iz Buzeta i njihove profesorice i profesore, želim dobrodošlicu i ugodan boravak u prostorijama HS… [[Pljesak]] Nastavljamo dalje sa radom, poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS, tražim stanku u ime Kluba nezavisnih zastupnika da bi se konzultirali vezano za raspravu u ovoj točki s obzirom na istup kolege u ime Kluba HDZ-a u kojem je ustvrdio kako bi se valjalo držati teme, a tema je izvješće o djelovanju Komisije za kontrolu postupaka javne nabave, s tim se u potpunosti slažem. Međutim, ovu raspravu ne možemo ipak ograničiti samo na ovo izvješće jer se radi o vrlo bitnim pitanjima. Naime, i u replici sam pitao predstavnika Državne komisije, a riječ je o vrlo važnom infrastrukturnom projektu što je gradnja Pelješkog mosta jer prema i samom uvodu, izvješću ovoga tijela stoji da je novi Zakon o javnoj nabavi iz 2016. propisao obvezu postupanja Državne komisije po službenoj dužnosti u taksativno navedenim slučajevima, ocjenu zakonitosti postupaka i radnje naručitelja s naglaskom na djelovanje ovog državnog tijela u žalbenom postupku bez obzira na fazu postupka u kojem je izjavljena žalba. Dakle, sve do onog trenutka dok radovi na Pelješkom mostu ne budu završeni, a to je investicija vrijedna dvije milijarde kuna, u koji je istina, i Upravni sud donio svoje rješenje. Također je razvidno da oni koji su se žalili imaju i dalje instance za podnošenje žalbi, a osnova njihove žalbe je bila da su Kinezi išli sa damping cijenama, dakle, nižim cijenama od dozvoljenih, cijenama koje su subvencionirane od strane njihove države. Izvjesno je da u nekoj fazi postupka se to može i dokazati, zbog toga smatram da je ova tema vrlo važna i da mi ne možemo raspravljati o ovoj temi samo u okviru ovog izvješća, moramo je proširiti zbog interesa hrvatskih građana i zbog toga tražim stanku u trajanju od 10 minuta. Hvala.
Zahvaljujem kolega Žagar, nadam se da se imate s kime konzultirat, budući da ste vi sami, ali dobro, valjda vas čekaju vani, Još netko? Ne. Hvala lijepo, u 11 i 50 nastavljamo s radom. PREKID SJEDNICE U 11,37 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,51 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e poštovani kolega dr. Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani gosti. Znači priča o javnoj nabavi priča je o rak rani hrvatskoga društva koja se naziva korupcija. Korupcija kao malo što demoralizira društvo, ubija nadu u bolje sutra, stvara prezir prema društvenim vrijednostima, prema institucijama pa čak i prema samoj državi. Kako čitam u ovom izvješću koje je pred nama, dakle Izvješću javne nabave, o javnoj nabavi, upravo je javna nabava jedan od glavnih dakle izvora korupcije, znači to je potvrđeno evo i službeno što nije ni čudo s obzirom da javna nabava u Hrvatskoj iznosi oko 44 milijarde kuna ili gotovo, između 10 i 15% BDP-a. Radi se o ogromnom novcu za koji se sumnja da jedan dobar dio završava u privatnim džepovima. Na takav zaključak tjera nas mišljenje javnoga mijenja a osobito neovisne analize među kojima se ističu one međunarodne. I dok građani Europe s kojom se toliko volimo uspoređivati gotovo ne poznaju korupciju u poslovanju kod nas je ona pravilo. I čak 90% građana, što je najvažnije i onih koji se bave poduzetništvom vjeruje da je hrvatsko društvo duboko korumpirano što znači da o tome postoji konsenzus birača svih stranaka neovisno da li su oni iz vladajuće većine, ili iz oporbe. Korupcija dakle uništava javni sektor a posljedično cijelu državu. Ljudi jednostavno ne mogu napredovati svojim sposobnostima, svojem obrazovanju jer vide da se napreduje na druge načine, da se napreduje dakle stranačkom podobnošću, rodbinskim vezama, korupcijom. I što je još gore od svega ti ljudi koji ne mogu napredovati prestaju uopće vjerovati da se može pošteno živjeti i na pošteni način uspjeti. Mnogi od njih onda podliježu nekakvom iskrivljenom moralnom standardu koji kaže da bolje raditi malo štete nego više štete, drugi misle da će korupcijom uštediti vrijeme, neki kažu ja se žrtvujem, sudjelujem u korupciji jer se žrtvujem za dobrobit svoje obitelji. Ali u svakom slučaju nije dobro niti davati niti primati mito. Tko provjerava javnu nabavu, vidimo u ovom izvješću da je provjerava državna komisija od samo 9 članova koja podnosi optužne prijedloge za prekršaje ali isključivo u javnim nabavama koje su veće od 200 tisuća kuna. Ta državna komisija ima svoje stručne službe, ima ukupno 33 zaposlena, imaju proračun 9 milijuna kuna. Je li to dovoljno, čak i prema ovom izvješću koje imamo pred sobom vidimo da nije, da je predviđen veći broj zaposlenika, zašto se oni ne zapošljavaju to treba pitati one koji o tome odlučuju. Kakve su žalbe koje se podnose u vezi javne nabave? Pa evo recimo poduzetnici se žale najčešće da su specifikacije javnih nabava skrojene po mjeri unaprijed odabranih ponuditelja, dakle da se dokumentacija radi tako da isključivo jedan gospodarski subjekt može proći na natječaju, znači točno se napišu tako strogi uvjeti da ih jednostavno nitko ne može ispuniti i tako se eliminira konkurencija. Kaže se također da su nejasni kriteriji odabira i ocjene ali ono što poduzetnike najviše muči osjećaj da se javne nabave dogovaraju tajno. Znači da se one ne dogovaraju tamo gdje bi trebalo dakle u institucijama nego da se dogovaraju u restoranima, ugostiteljskim objektima, goricama, privatnim kućama, znamo i na Mirogoju itd.. I to nas ne treba čuditi jer sama Vlada u biti šalje takve poruke, dovoljno se sjetiti gospodina Sanadera ili recimo potpredsjednice Vlade Dalić i famozne skupine Borg gdje se o poslovima vrijednima milijarde kuna dogovaralo dakle na nekakvim opskrbnim mjestima, u svakom slučaju nedostojnima tako visoke razine kao što je Vlada RH. Nakon što se u tim tajnim dogovorima, dakle dogovore poslovi onda slijede nagrade onima koji su te poslove dogovorili a te nagrade se ogledaju najčešće u gotovinskom novcu koji se izvuče prilikom plaćanja novca ili se daju neke druge beneficije. Recimo u tim tvrtkama se mogu zapošljavati stranački prijatelji, rođaci, ili se daju koje kakve usluge, npr. ne znam dobivaju se automobili, mobiteli, rade se građevinski radovi itd.. Još jedan od načina kako se pogoduje u tim javnim nabavama je taj da se daje najniža cijena jer je najniža cijena glavni kriterij kod više od 98% javnih nabava a onda, znači da se izgura konkurencija a onda nakon što se započne raditi posao e onda se radi aneks ugovora. Onda se radi aneks ugovora u kojem se izmišlja da su bili nekakvi novi troškovi, da su bile nekakve nove količine, koje je trebalo dati, koje prethodno nisu bile kao iskazane i onda se na koncu konca na kraju plati puno veća cijena nego što je bilo u samomu javnome natječaju. Sve ove malverzacije, koje sam sada spomenuo doduše postoje u drugim zemljama, nije Hrvatska, idemo reći tako, originalna po tome, ali su u Hrvatskoj postići tih prevara daleko daleko viši, nego u bilo kojoj drugoj zemlji u Europi. Kao posljedicu takvoga stanja, imamo situaciju, kao što sam već rekao, da su gotovo u pola nabava javlja samo jedan ponuditelj, jer se ljudi jednostavno više ne žele javljati, jer znaju da nemaju šanse na pošten način doći do posla, a čak imamo sad nažalost situaciju da se više nitko ne javlja na javne nabave i više se nitko ne javlja na javne natječaje, do te mjere je nepovjerenje u te javne nabave … [[Govornik se ne razumije.]] Ali mi smo čak nedavno u Saboru imali, trebali smo izabrati, mislim predsjednika za fiskalnu politiku, ili za što je vrlo visoka plaća, nije se javio nitko, jer zna da bez dogovora sa određenim strukturama u vlasti neće biti izabra, pa taman bio i jedini kandidat. Taj novac koji se dakle, dijeli u privatne džepove tijekom javnih nabava, trebala bi pratiti Porezna uprav, mi iz Živog zida, preložili smo Zakon o porijeklu imovinu, vidimo da on ne dolazi na dnevni red, umjesto da raspravljamo o tom zakonu, mi ćemo imati sada stanku u 3 mj. imati ćemo još jednu stanku u 4 mj. ali sasvim sigurno postoji veliki nesrazmjer imovine određenih političara i određenih javnih dužnosnika u odnosu na njihove plaće. Recimo lijepo je ne znam provoditi javnu nabavu za nabavu udžbenika, pa poslije toga imati novca za predsjedničku kampanju ili recimo dobijete račun u Londonu ili recimo dobijete novi Audi od predsjednika nogometnog kluba itd. Znači kada bi se netko samo malo potrudio vrlo jasno bi vidio gdje ide trag novca, ali to kod nas nije potrebno. Kod nas je ta borba protiv korupcije, bila potrebna samo prije ulaska u EU, ono 2011.-2012. da se malo glumi da se ta korupcija suzbija, ustvari su se suzbijali stranački opomenuti, vodile su se unutarstranačke borbe. Čim smo ušli u EU, 2013. više nikakve borbe protiv korupcije nema, nije nam potreba i što je najbitnije od svega korupcija se povećala, jer prema indeksu korupcije, Hrvatska od ulaska u EU, svake godine sve više i više tone po tom kriteriju. Tone između ostalog i zato što se novac često izvlači i kroz direktnu, idemo reći kroz direktno pranje novca, znači čak nije potrebno niti obavljati neke usluge, a klasični primjer za to su konzultantske usluge. Znači konzultantske usluge su usluge koje se nikada ne daju. Znači ne daju se, služe samo za to da se novac isplati, da se nakon toga podijeli u bijele vrećice ili kako već i nosi najčešće u ruke političarima. Klasičan slučaj za to je skupina borg, koja je navodno ne znam konzultacije imala za 550 milijuna kuna iako Agrokor ima 60 tisuća zaposlenih, ima vrhunske stručnjake i pravne službe i sve su one te konzultacije mogle dati za svoje redovne plaće, ali evo 550 hiljada kuna, Texo Menagment je uspio dati konzultacije u vrijednosti 9 milijuna kuna prije nego što je restrukturiranje Agrokora uopće započeo. To je takav skandal, da je doista zaslužio da narod iziđe na ulice ali evo imamo situaciju da se zbog pasivnosti opće opatije to nije dogodilo, a s druge strane oni koji su u tome sudjelovali, govore da su spasili državu. Govorim to zato što recimo, evo imamo jedan zgodan slučaj za usporedbu, recimo Raiffeisen mirovinski fond, koji raspolaže imovinom od 40 milijardi kuna, koja je otprilike jednaka imovini Agrokora, godišnje za konzultacije troši 700-900 tisuća kuna. Pa si vi sada usporedite taj novac od 700-900 tisuća kuna za stvarne konzultacije sa 540 milijuna kuna za konzultacije koje nisu postojale. I naravno, mi se moramo tu zapitati, tko su dakle, te osobe koje imaju najviše koristi od korupcije, a to su naravno prije svega gospoda političari, ali i nažalost, gospoda pravnici. I gospoda pravnici, koji isto tako prema svim neovisnim analizama, što je najbitnije prema samim pravnicima, pokazuju da su oni isto tako teško korumpirani. To su suci, javni bilježnici, odvjetnici itd. Svi su oni nažalost, sljedbenici koruptivnog sustava, koji je uspostavljen još u doba prvog predsjednika Franje Tuđmana, koji je kupnjom vile na Pantovčaku, po zakonu koji je vrijedio samo jedan dan, otvorio Pandorinu kutiju korupcije, koja neće biti zatvorena tako dugo dok HDZ ne nestane s političke scene. Stvaranjem moderne hrvatske korupcije Franjo Tuđman je velikim dijelom poništio zasluge za stvaranje samostalne Hrvatske države, on je doslovce novorođenčetu zvanom Republika Hrvatska polomio i ruke i noge i zube i ostavio ga da se snalazi kako zna i umije, bolje reći da vegetira na milost i nemilost strane pomoći. Kada govorimo o korupciji, naravno ova vlada nikakav doprinos nije dala, a to vidimo najbolje po ovoj parlamentarnoj većini koja je sklepana na način kako je. Tu imamo jednu zgodnu ovako suradnju, imamo vidimo gospodina Bandića imamo i gospodina Brkića, koji evo vidimo dobri prijatelji, u Zagrebu se šire poslovni prostori itd. a prema izvješću Državne komisije, najveći broj poništenih javnih nabava je upravo gdje, u slučajno u gradu Zagrebu. Znači, nešto tu ima a nakon toga u HEP-u, u Hrvatskim vodama i Hrvatskim autocestama, ponovno znači u javnim tvrtkama koje nadzire parlamentarna većina. Još nešto onda o konkretnim slučajevima tih javnih nabava. Reći ću kada budem dobio priliku govoriti o pojedinačnoj raspravi ali sad mi je vrijeme isteklo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a, poštovani kolega Branko Hrg, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Pa govoriti o Državnoj komisiji za kontrolu javne nabave i o Zakonu o javnoj nabavi, uvijek je interesantno no nije dobro da se samo govori u jednom pravcu i samo jedna strana jer uvijek to ispada ovako parlamentarna većina to brani a opozicija to uvijek napada, sad se samo stvari mijenjaju kako je koja strana u poziciji, tko je opoziciji. Činjenica jest da je zakonodavstvo mijenjano da su određene stvari ipak prevenirane i da se određena poboljšanja mogu primijetiti i osjetiti. Kad pratim ove podatke koje iznosi sukladno zakonu i onome što je zakon propisao Državnoj komisiji, onda nemamo tu baš mogućnost nekakvih velikih primjedbi, eventualno nekih velikih kritika. No, ono što je bitno je ustvari obim poslova Državne komisije da li bi se moglo puno više napraviti kad bi Državna komisija za kontrolu javne nabave mogla sudjelovati u tom procesu i drugačije. Ne samo kada se netko žali pa onda komisija odlučuje o žalbi onog tko se žalio, tko je bio na natječaju jer se mnogi procesi ustvari dogode i bez žalbi i o njima se ustvari ovdje u dobrom djelu u raspravi govori. A ti procesi nisu predmet ovog izvješća i možda treba razmisliti u budućem vremenu o stvarnom pojačanju ovog tijela, povećanju i broja zaposlenih u tom tijelu i proširenju ovlasti Državne komisije za kontrolu javne nabave kako bi se moglo intervenirati ne samo na temelju ponuditelja koji se žale nego i određenim procjenama i određenim kontrolama u postupcima javne nabave, naravno u tijelima koja to raspisuju. Vidi se da je broj zaprimljenih predmeta pao, moglo bi se čak reći značajno u odnosu na 2014. g., to može biti dvojako, može bit dobro a može bit i loše. To bi moglo značiti da je investicijski proces možda u nekakvom laganom zastoju i da nema dovoljno izvođača radova koji se ustvari javljaju na natječaje pa onda nema ni žalbe. Nažalost, usuđujem se konstatirati da smo i mi zakonima o javnoj nabavi i provođenjima zakona o javnoj nabavi, doprinijeli propadanju određenih tvrtki i poduzeća svih ovih godina iza nas jer su se u vremenima kada je bila najjeftinija cijena, glavni mjeritelj odabira ponuđača, noge tvrtke spuštale s cijenama ispod najnižih mogućih cijena i nakon toga su propadale, to smo, kad kažem mi, mislim naravno na Hrvatski sabor i na vlade koji su bile bez obzira u čijem sastavu i tko je imao većinu, to smo mi sigurno pridonijeli da se to dogodi. Danas je druga situacija, kao što je već iz neke rasprave ovdje se moglo čuti, imamo situaciju da se na natječaje više nema tko javiti. Da se raspisuju natječaji pa nema nijednog ponuditelja i tu prijeti jedna velika opasnost obzirom da je definitivno pokrenut proces korištenja europskih fondova u vrijeme ove Vlade i da danas imamo situaciju da se raspisuju natječaji i da smo pred raspisivanjem niza i drugih natječaja ogromnih vrijednosti na koje se nažalost događa da se nitko iz Hrvatske neće moći javiti. Pa neće biti ni žalbe. Neće bit ni prigovora vjerojatno jer neće biti konkurencije u tom djelu i to će doprinijeti tome i cijene rasti, da će ići gore i ponavljam, vraćam se opet natrag, sami smo dali doprinos kao politika tome da se to sada događa. Najprije smo zakonom složili tako da su se firme uništavale a sada imamo rast cijena i probleme o korištenju europskih novaca zbog naglog rasta cijena na tržištu. Govoriti o tome da samo komisija treba raditi na način da se reagira na žalbe, nije dobro i mislim da stvarno treba, ponavljam to, proširiti djelatnosti, evo jedan mali primjer. Dakle, natječaj, javni natječaj, objavljuje ga lokalna samouprava, javljaju se dva ponuđača. Izabire se ponuđač koji je nešto malo skuplji od onog drugog, sve je po zakonu jer se to može napraviti. Ovaj drugi se ne žali. Što se događa? Događa se da u drugom koraku taj drugi ponuđač bude podizvođač radova onom koji je dobio posao. Da li je to trenutak kada bi trebala neka institucija ovakvog tipa reagirati? Da li bi trebala ispitati ovakvu situaciju? A državna komisija po ovom sadašnjem zakonu po kojem radi to realno ne može napraviti i u tom dijelu nam se događaju možda i više problema nego u samom postupku odabira izvođača radova. Zato kažem, bilo bi dobro porazmisliti o tome da se nađe mogućnosti i proširenje djelatnosti, naravno ono sve skupa što uz to još i ide. Ono što je meni manjkavo u ovom izvješću, mislim da je kolega Šuker u replici to i spominjao je procijenjena vrijednost odnosno vrijednost tih javnih nabava, koliko to sve skupa vrijedi što je stajalo tih 36 dana u prosjeku, odnosno, dobro, kad se vodi upravni postupak, to ne znači da posao ne može ići dalje, ali u svakom slučaju, vrlo je bitno dobiti jedan pokazatelj koliko je to bilo javnih nabava, koje su to bile vrijednosti, za koje vrijednosti su bili postupci žalbeni i da li je to poboljšanje u odnosu na prethodna vremena ili nije, ja mislim da je poboljšanje jer smo imali slučajeva u prethodnim godinama kod ovih izvješća, da su izvješća pokazala da su milijarde kuna bile blokirane zbog odugovlačenja procesa, žalbenih procesa kod postupaka javne nabave. I taj podatak bi bilo dobro u svakom slučaju imati također kao dio ovog izvješća. Ono što bih volio još samo naglasiti ovdje, još jedna sitnica. Stalno se govori o nekakvom kriminalu kod javne nabave, o namještanju, ne znam čemu sve ne. Vjerojatno ima i tog. Ali nemojmo generalizirati stvar. Nemojmo baš tako sami o sebi govoriti i sami sebe proglašavati lopovima kad i to nismo jer realno gledajući, kontrolu bi trebalo provesti već kod projektiranja. Najveći problemi kod javne nabave se događaju kod same izrade projekata. Jer je projektantu moguće staviti u projekt, kasnije u tendere, određene, da tako kažem i materijale i neke druge stvari koje se kasnije na javnoj nabavi samo dalje provlače i protežu i u principu ne možeš si tu ništa pomoći. Postoje u Hrvatskoj sigurno jedinice lokalne samouprave, pa i državne institucije, državne tvrtke, koje rade taj posao izuzetno čisto, korektno i pošteno i koji imaju problema, sigurno da postoje oni koji to ne rade kako treba. Ja osobno sam doživio svašta u tom dijelu i vidio sam u nizu manjih jedinica lokalne samouprave kontinuirano čudno ponašanje kod provođenja javne nabave i nikom ništa, ništa se nije događalo. Državna revizija koja dolazi u revizije poslovanja lokalnih samouprava, vjerojatno nije isto također dovoljno ekipirana da bi mogla baš sve to uočiti i sve to, da tako kažem sankcionirati. Zato bi bilo po meni nužno i potrebno prošiti djelatnost Državne komisije za kontrolu javne nabave. Naš klub će podržati ovo izvješće.
Zahvaljujem kolegi Hrgu. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HNS-a, poštovana kolegica Božica Makar. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani predsjedničke g. Matešić sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo o izvještaju Državne komisije za kontrolu javne nabave za 2017. godinu. Kao što je i navedeno, radi se o samostalnom i neovisnom državnom tijelu koje je nadležno za rješavanje žalbi i to u postupcima javne nabave, davanje koncesija i u postupcima odabira privatnog partnera u projektima javno privatnog partnerstva. Od ukupno 940 zaprimljenih žalbi u 2017. godini, svega 17 odnosilo se na žalbe po dodijeljenim koncesijama, odnosno nije bilo žalbi na javno privatno partnerstvo jer ako znamo da imamo svega 12 ugovora, čini mi se tu negdje, od javno privatnom partnerstvu, onda nije ni čudo da na njih nema žalbi. S obzirom na temeljitost i saznanja do kojih dolazi državna komisija svojim kontrolama, sastavni dio izvješća u radu državne komisije sadržava i ocjenu u stanju u javnoj nabavi koja se odnosi kako na postupak javne nabave, tako i na postupak pravne zaštite. Kao i institucionalnih okvir javne nabave. Sredstva za rad državne komisije osiguravaju se u državnom proračunu i to kako sredstva za plaće, tako i ostale materijalne rashode i ulaganja u zgrade i tehnički opremu koja im je potrebna za obavljanje svog rada i to što kvalitetnije. Državna komisija nema drugih prihoda osim prihoda iz proračuna jer naknada koja se uplaćuje za pokretanje žalbenog postupka u javnoj nabavi izrazno se uplaćuju u državni proračun i prihod je državnog proračuna. U 2017. s osnova naknade za pokretanje žalbenog postupka uplaćeno je 16,6 milijuna kuna, što je manje nego je to bilo u 2016. godini kada je ukupno od naknada prikupljeno 21 milijun kuna. Manji prihod od naknada ostvaren je zbog manjeg broja žalitelja, ali najviše i zbog primjene novog Zakona o javnoj nabavi koji je uveo institut javne nabave za žalbu na dokumentaciju, gdje je određeno plaćanje za pokretanje žalbenog postupka u iznosu od 5.000 kuna bez obzira na procijenjenu vrijednost nabave, dakle ako se žali na utvrđenu dokumentaciju. Tako da imamo bez obzira da li je procijenjena vrijednost nabave do 750.000 kuna ili je više od 60 milijuna kuna procijenjena vrijednost ukoliko se netko žali na dokumentaciju plaća 5.000 kuna. U izvješću vidimo da su utrošena sredstava za rad s osnova plaća i svih ostalih troškova nešto viša od 9 miliona kuna, dakle u državni proračun je s osnova prikupljanih naknada uplaćeno 7 miliona nego su to troškovi za rad državne komisije u 2017. godini. Prema podacima o broju zaposlenih vidimo da je u 2017. u odnosu na 2016. povećanje broja zaposlenih za 4 djelatnika s 29 na 33, dok je za rad državnog ureda predviđeno 48 djelatnika. Doduše to su statistički podaci i vjerojatno su prikazani na temelju sati rada pa postoji mogućnost da stvarno ima i više djelatnika. Međutim, radili su oni koji su efektivno ostvarivali sate rada i najbolje u uredu znaju da li imaju popunjeni broj, da li im je to dovoljan broj, da li popunjavanje predviđenog broja ubrzalo rad predmeta, ali to stvarno oni iznutra najbolje mogu procijeniti. S obzirom da se tu radi o ljudima od kojih je 95% su magistri struke, znači apsolutni su stručni i ne trebamo ni u kom trenutku sumnjati u njihovu stručnost, ali mi od njih očekujemo često da ne budu samo kontrolori postupka javne nabave već i borci protiv korupcije. Važan antikorupcijski učinak sastoji se u tome, u javno dostupnoj pravnoj praksi. Naime, sve odluke objavljuju se na mrežnoj stranici državne komisije u punom obliku, dakle s nazivom stranaka, a primjenom novog Zakona o javnoj nabavi omogućava se i objava odluka Visokog upravnog suda RH u sporovima javne nabave. To postupak pravne zaštite čine stvarno transparentnim. Imamo i upisnik žalbenih predmeta koji je javno dostupan na mrežnoj stranici državne komisije. Sama državna komisija je i aktivni sudionik izrade strategije suzbijanja korupcije te nositelj aktivnosti o akcijskom planu 2017. i '18. u strategiju suzbijanja korupcije za razdoblje 2015. 2020., što uključuje detekciju korupcijskih rizika. S obzirom da smo govorili kakva je njihova stručnost stvarno smatram da oni to mogu i dobro procijeniti. Napomenut ću još tu da državna komisija surađuje i komunicira s udrugama civilnog društva. S obzirom da su i moji kolege već tu spomenuli da nije samo percepcija u javnosti već i analiza ta koja problem korupcije u poslovima javne nabave smatra najizraženijim problemom, a s obzirom da se stvarno radi o milijardama kuna, više od 40 milijardi kuna godišnje koje su u sustavu javne nabave, nije ni čudo. Postoje objektivni problemi kod postupka javne nabave. Kod nas još uvijek vlada određeno nepovjerenje između naručitelja i ponuditelja. I dok se naručitelji boje da neće moći završiti određeni posao, da neće moći nabaviti određenu robu u kratkom vremenu pa često pribjegavaju nabavama male vrijednosti, upravo ponuditelji smatraju da tu postoji najveća mogućnost manipulacije. I trebalo bi to možda dodatnim pravilnikom utvrditi što sve treba biti da bi se steklo to povjerenje između naručitelja i ponuditelja. Primjenom ovog novog Zakona o javnoj nabavi koji uvodi institut ekonomski najpovoljnije ponude, a ne više kriterij na niže cijene, u praksi još uvijek to nije dovoljno saživjelo jer jednostavno svima je lakše okrenuti od cijene jer to je nešto što mogu u svakom momentu utvrditi, e to je cijena. Pa tako je ona na početku iznosila u strukturi u 90% je bilo presudno kakva je cijena, a samo 10% odnosilo se na sve ostale kriterije za odabir. Međutim, to je važno i važno je da što više novaca ostane naručitelju, ali treba u konačnici vidjeti što je to da se dobije što veća kvaliteta radova i usluga za javni novac i utvrditi točne kriterije po institucijama, po naručiteljima što će se bodovati i da to je transparentno vidljivo, moguće usporedivo za svakoga. Evo, još ću se osvrnuti samo kratko na ono što je govorio i kolega Batinić u svojoj replici, radi se o tablici na strani 23. gdje imamo naručitelje s 5 i više žalbenih postupaka, pa je tako imamo tu ove brojeve i postotke da se tu stvarno još možda uvrsti jedan podatak, a to je broj žalbi u odnosu na broj objavljenih javnih nabava, jer onda bi došli do postotka evo kreću se od 6% pa do 46% HEP-a što stvarno je puno i u tom kontekstu, ali možda da se još doda i vrijednost javne nabave na koje su upućene žalbe pa bi imali jednu cjelovitiju sliku. O samome izvješću, reći ću još samo da je napravljeno stručno, da je napravljeno pregledno, pa i uostalom sva izvješća kojih je bilo 14, čini mi se, Klub HNS-a će podržati ovo izvješće i vjerujemo kao i naši građani, da ćete ne samo biti kontrolori, nego da ćete biti i borci za transparentnost i borbu protiv korupcije što stvarno bi svi željeli. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Makar. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, zastupnici, predstavnici Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Odmah ću reći u startu da će SDP podržati rad Komisije koja radi jedan vrlo važan posao i ako govorimo o antikorupcijskom djelovanju Državne komisije, ona je bitno, zato bi bio dobar i javan i jasan stav Komisije, kada zastupnik u Hrvatskom saboru postavi pitanje, jednostavno kao da li je danas sunčan dan. I onda pogledate kroz prozor i vidite da je. I kada zastupnik postavi pitanje koje je očito, onda ako postoje javni djelatnici, a ovdje se radi o predsjedniku komisije i njegovim suradnicima, mogu govoriti, pa evo možda čak i ako je malo nezgodno spominjati Bandića u Hrvatskom saboru, ja ću spomenuti hipotetski, znači da li je dopušteno i zakonito ponašanje, kada neki čelnik jedinice lokalne samouprave, potpiše ugovor više stotina milijuna kuna vrijedan, a da za to nema osigurana sredstva u proračunu, zna da nema osigurana sredstva, svi znaju da nema osigurana sredstva i da li je to zakonito ponašanje. Volio bi da do kraja ove rasprave, ja ću se još pojedinačno javiti, o tome ću pričati, zato je bolje da kolege iz Komisije, odmah daju odgovor, da kažu da li je to zakonito ponašanje i da li je to nezakonito ponašanje? Bez obzira da li je, bez obzira da li je to u domeni rada u ovom slučaju žalbene komisije, da li je to definirano kao bitna odrednica onoga što oni kontroliraju u postupcima javne nabave, ali bilo bi dobro da predsjednik komisije, jednog tijela, koji je autoritet na području javne nabave, građanima RH, kaže, kako je to moguće i da li je to zakonito da čelnik jedinice lokalne samouprave, potpiše ugovor vrijedan 3 stotine i 75 milijuna kuna, bez da ima osigurano novaca ni 5% u državnom proračunu od tog iznosa, Bože u gradskom proračunu od tog iznosa. To je recimo, još jedan doprinos antikorupcijskom djelovanje Državne komisije, gdje će jasno predsjednik komisije reći da to nije prihvatljivo ponašanje, da to nije smisao Zakona o javnoj nabavi i da čelnici koji tako rade rade neodgovorno i prema svojim građanima i prema predstavničkom tijelu koje predstavljaju jer njih baš briga kakav će proračun to tijelo donijeti, ako, ukoliko on može donijeti odluku vrijednu 3 stotine 75 milijuna kuna i na taj način staviti pred svršen čin sve one koji o proračunima i li proračunu glasaju. I to ne samo ove godine nego i narodnih godina, pošto se ne radi o samo jednoj godini. To je recimo još jedan veliki antikorupcijski doprinos Državne komisije i sigurno bi Državna komisija doživjela još veći pohvale kada bi se tako jasno odredila prema nepravilnostima, muljanima, žmukljanima, kako mi to kažemo u Zagrebu, onih koji koriste žetončiće, da bi upravljali svojim gradovima, odnosno, da bi u Hrvatskom saboru držali većinu HDZ-a. Sa te strane bitno je u ovako važnom području, da svi stanemo na istu stranu i da damo podršku tako javnom radu Komisije, gdje će se ona pokazati kao autoritet i gdje neće žmiriti kod onih stvari, koje kao nas nije nitko ništa pitao, evo mi znamo. Pa ja da sam ravnatelj komisije, da znam tu informaciju, ja bi sutra dao intervju u novinama i upozorio na to. Apsolutno, upozorio bi n a nezakonito djelovanje Grada Zagreba i 375 milijuna koja nisu planirana u državnom proračunu, koje želi gradonačelnik Zagreba sa najskupljom žičarom na svijetu, najskupljom žičarom na svijetu opteretiti naše sugrađane. Sa te strane, ja mislim da je to antikorupcijsko djelovanje, a da ne govorim, čitao sam i žalbu, koju je jedna tvrtka koja se je kasnije u drugom krugu nije žalila, valjda je to sve zaglađeno, pa kada vidite da u takvim poslovima se uzimaju kamioni koji uopće nisu bili u funkciji na 10 strana, pa onda si čovjek postavlja pitanje, pa čemu 10 kamiona, ako možete iznajmiti jeftinije od jedne tvrtke 10 kamiona i imati ekonomičniji posao. Čemu to? I onda se razmilite pa gledajte, možda ide na 10 strana, o čemu se tu radi. Znači ima kreativnih mogućnosti jako puno, da bi nažalost, to bila na kraju najskuplja žičara na svijetu i nebulozni način trošenja javnog novca građana Grada Zagreba o kojem svi šute, znači o tome šute. Evo, kažem još jednom, volio bi da se institucija, sama po sebi, bez obzira, ako treba bude možda i pisanim putem uputio, dopis, žalbu, da mi se odgovori jer vi ste neovisni, vas je imenovao HS, imate svoj mandat i tu je minimum što možete odgovoriti na takva pitanja, tako da je zgodno vidjeti i ovu tablicu o kojoj je maloprije govorio kolega iz HDZ-a, a koja govori o tome koliko je i gdje žalbi zaprimljeno i uvijek je tu lider iz godine u godinu Grad Zagreb sa brojem predmeta koji su zaprimljeni i riješeni i sa brojem žalbi koje su usvojene, koje su usvojene bez obzira šta postoji najveći kapacitet i kadrovski i financijski itd., bez obzira šta nema nikakvog razloga da se takve žalbe dešavaju jer je rekao bih sa 900 predmeta već se moglo uhodati godinama kako se taj postupak odvija, ali nažalost još uvijek je najviše onih koji se žale i oni koji dobivaju žalbe u Gradu Zagrebu, njih 47. A da ne govorim o tome da je u Holdingu, ne vidim da je tu negdje izvješten, napisan Holding, tu tek vlada pravi Eldorado, ne znaju ljudi centralizirano ni tko, ni kako nabavlja vanjske usluge, tom smo vidjeli, bit će izvješće Državne revizije na raspravi ovdje u HS, pa ćete tek onda vidjeti, jedini grad u RH od 36 koji su revidirani, koji je dobio nepovoljno mišljenje kao najgori je Grad Zagreb odnosno Zagrebački holding i onda slušamo priče gradonačelnika Bandića o tome da on ima nultu stopu tolerancije na nepodopštine, a praktično jedan dobar dio svog radnog vremena provodi na Zrinjevcu davajući iskaze ili sjedeći na optuženičkoj klupi, tako da s te strane o tome treba ovdje govoriti, možda se tu kriju određeni odgovori na pitanja zbog čega je i najskuplja žičara, zbog čega jako puno javne nabave u Gradu Zagrebu ne funkcionira i zbog čega bi to moglo se sve puno jeftinije i puno efikasnije raditi i zbog čega naši sugrađani u Gradu Zagrebu vjeruju da se gradskim novcem ne upravlja na transparentan, normalan, efikasan i ekonomičan način i zbog čega možda fali milijardu i 400 kuna po pisanjima pročelnice za financije gradskog ureda u 2019.g., to je ono o čemu treba govoriti kada govorimo o javnoj nabavi. Još jedna institucija koja ovdje iskače sa podatkom je HRT, 10 žalbi, 7 usvojenih, to vam govori kada se 10 puta žalite imate postotak 78, pardon, 9 riješenih, 7 usvojenih, 78% uspješnosti žalitelja govori vam koliko je uspješno vodstvo HRT-a koje se u ovom trenutku više bavi kako da uredi Dnevnik po željama Andreja Plenkovića, nego da postupci javne nabave budu efikasni i korektni ili se bavi više time da tuži novinare, znači, sad govore da nisu tužili, a novinari su sami rekli da su dobili tužbe od 50 do ne znam koliko, 200.000,00 kn umjesto da se posvete svom poslu da gledaju da im ne cure novci odnosno da budu kvalitetno odrađeni postupci javne nabave, oni se bavi uređivanjem HRT-ove programa ala HDZ i bave se time da se obračunavaju sa saborskim zastupnicima i govore o ne znam kakvim političkim pritiscima. Pa nitko u RH u ovom trenutku tko plaća preplatu nema osjećaj da dobiva pošteni fer, fer uslugu nazad i da sa tim novcem kojim svi plaćamo 80,00 kn mjesečno, iz kojeg se plaća i javna nabava na HRT-u da to zaslužuje taj novac. Znači, o tom bi trebali razmišljat ti rukovodioci tamo koje je politika postavila, zetovi i slični direktori itd., a ne o tome da li se netko bori da li novinari trebaju i mogu raditi svoj posao na način, na kvalitetan kakav bi trebali u svakoj demokratskoj normalnoj zemlji ili želimo kao u Republici Srbiji da Vučić uređuje u Srbiji televiziju, a da kod nas Plenković uređuje, možda to žele u HDZ-u, ja ne znam, moguće, ali ja to ne želim i građani RH to ne žele i zato je vrlo jasna poruka i informacija koja se vidi iz ovog izvještaja komisije za 2017.g. o javnoj nabavi da 78% uspješnih žalbi koje je HRT izgubila na komisiji odnosno od onih koji su se žalili, da ne vode računa na ispravan način na koji bi to trebali voditi i čim bi se trebali baviti i koliko im ljudi vjeruju, neka samo pogledaju razinu gledanosti svojih emisija i neka pitaju Sunčanu Glavak koliko je Kovačić smijenio novinara i urednika, to ona vrlo dobro zna jer je prijateljica sa Sinišom Kovačićem, pa može se sa njim konzultirati, pa neka ga pita koliko je smijenio urednika kada je bio tamo u poziciji da to mijenja, pa će vam sve biti jasno tko u biti želi da televizija funkcionira na normalan način, a tko kao HDZ želi da bude u funkciji vladajuće stranke, tako da, to je nešto na šta treba također obratiti pozornost i da ljudi se bave poslovima za koje su tamo plaćeni, vjerojatno bi bili uspješniji i u području javne nabave. Na kraju da rezimiram, mi ćemo podržati ovo izvješće, molim još jednom, evo, skrušeno molim kao predstavnik Kluba zastupnika SDP-a da mi predsjednik komisije odgovori da li je zakonito potpisivati ugovore za koje znaš da nemaš planirana sredstva i na taj način stvarati obveze gradu ovaj u budućnosti, a ne znaš uopće da li će proračuni na taj način biti izglasani, postavlja se pitanje koja je poanta uopće, evo tu je iskusni financijaš i bivši ministar financija Ivan Šuker koji, koji sigurno razumije da to, da to nije normalno ponašanje i Zakonom o fiskalnoj odgovornosti to je čak ja mislim i kazneno djelo napraviti, ali evo ja govorim u hrvatskoj sabornici o tome, Bandić govori o tome javno na press konferencijama da nema planirana sredstava, postoji Zakon o fiskalnoj odgovornosti, zbog čega Ministarstvo financija ne postupa, zbog čega ne pošalje nadzor, zbog čega ne utvrdi da se na taj način to dešava i zbog čega na kraju se ne sankcioniraju takva ponašanja. Ali je pitanje i dalje na stolu predsjedniku komisije da li je to zakonito, da li se na taj način smije i po Zakonu o javnoj nabavi ponašati? Ovo što je reko kolega Šuker ja to podržavam Zakonom o fiskalnoj odgovornosti se ne smije tako ponašati, ali i o, po mojem mišljenju, a nadam se da će to potvrditi i predsjednik komisije i Zakonom o javnoj nabavi ne smije, evo tu je i predsjednik ili predstavnik Kluba Milana Bandića možda on može odgovoriti u svojoj raspravi u ime kluba, kako to Bandić javnu nabavu provodi u Gradu Zagrebu i 500 miliona najskuplju žičaru na svijetu provlači kroz proračun kojeg uopće nema, znači novaca koji nisu planirani. Svi mjerodavni su ovdje u hrvatskoj sabornici da povedemo jednu kvalitetnu raspravu o tome i da dođemo do zaključka da to nije normalno ponašanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na ovoj raspravi. Prelazimo na slijedeću raspravu u ime Kluba zastupnika nezavisnih, poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege, eto da na samom početku i odmah kažem da će Klub nezavisnih zastupnika podržati ovo izvješće o radu jer nema, da nema bitnijih primjedbi o samom izvješću. Međutim, razlika je jedino u onome što je govorio kolega Borić ispred Kluba HDZ-a ne slažemo se da u ovoj temi ne progovorimo malo u širem kontekstu. Jer javna nabava je izuzetno važan segment upravljanja javnim novcem i kao što je spomenula, mislim da kolegica Mrak-Taritaš ponovo iznos od 40 milijardi kuna koje se, koje prolaze kroz javnu nabavu svake godine. Dakle, osim javne nabave u taj dio ulazi tzv. bagatelna nabava. Mi u ovom dijelu u izvješću, naravno komisija za kontrolu postupaka javne nabave se ne bavi s tim, ona se bavi žalbama i postupanjem po službenoj dužnosti što ću kasnije malo priupitati same predstavnike državne komisije što je to točno i na koji način oni to planiraju raditi. Ali samo evo za uvod jedna kratka rečenica, zamislite da nalaz revizije daje preporuku jednom od javnih poduzeća da u javnoj nabavi moraju imati osigurati dva ponuditelja, pa onda možemo zamisliti u kojem, na kojem stupnju su pojedini, pojedini naručitelji u području javne nabave. Dakle, s jedne strane imamo naručitelje koji prema novom Zakonu o javnoj nabavi, pred njima se stavio dosta zahtjevan posao. Ono što smo upozoravali ovdje u raspravi tadašnje, tadašnje predlagateljicu gospođu Martinu Dalić koja je u ime ministarstva predlagala ovaj zakon, jesu li svi naručitelji, a posebno mislim na jedinice lokalne samouprave imali dovoljno resursa da javnu nabavu naprave u skladu sa svim obavezama koje pred njima stoje, a posebno u ovom dijelu izabira ili predlaganja ekonomski najisplativije ponude jer vidimo da se i u ovom izvješću navodi kako se koriste samo osnovni parametri pri ovom odabiru, a ne koriste se i oni mogući koji su na raspolaganju, a koji doista mogu za javni novac ishoditi najbolju, najbolju uslugu. To se ne radi zbog toga što ljudi ne žele to napraviti, jednostavno nemaju dovoljno znanja nisu dovoljno educirani. Istina je da u mnogim jedinicama ili gotovo u svim jedinicama lokalne samouprave ima osoba koja ima certifikat iz područja javne nabave, međutim nema dovoljno znanja, ne može ona sama to raditi, a da bi angažirali druge stručnjake onda to trebamo, treba i platiti. Dakle, sama Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave u odnosu na naručitelje je odradila svoj posao kao što vidimo iz izvješća 2017. na zadovoljavajući način jer smanjio se rok za donošenje odluka na 36 dana što je izuzetno važno jer kad osigurate sredstva ako nakon raspisivanja natječaja ne dođete do finalnog čina, a to je potpisivanje ugovora ta sredstva vam mogu propasti, bilo da su iz fondova, bilo da su od, na raspolaganju iz pojedinog ministarstva. I to nam se događalo u prošlosti da su mnogi natječaji propadali, mnoga sredstva su izgubljena jer su bili tzv. profesionalni žalitelji koji su onda na taj način opstruirali samu javnu nabavu. Dakle, s te strane treba pohvaliti samu državnu komisiju jer je skratila te postupke, što je bitno za naručitelje. Međutim, osim naručitelja mi ovdje imamo i druge sudionike u ovome postupku, a to su oni koji daju ponude, izvoditelji. I najviše su oni ti koji se žale, koji svoje, koji upućuju žalbu državnoj komisiji zbog toga što smatraju da su u određenom dijelu samom postupka javne nabave zakinuti. Dobro je i za njih da državna komisija donese odluku u tako kratkom roku, međutim vidimo iz izvješća to su neki kolegice i kolege naglasili da nije, da nemamo dovoljan broj zaposlenih u ovom, ovoj vrlo važnom držanom tijelu i ja pretpostavljam da su onda oni suočeni sa, s jedne strane s pritiskom da riješe što prije slučaj, a s druge strane da ga riješe na kvalitetan i pravičan način i mislim da ta dva, te dvije razine pritiska koje su u sukobu stavljaju pred njih iznimno zahtjevan posao. I valja reći ovom prilikom da im čestitam na njihovom radu jer nije to jednostavan posao koji trebaju odraditi jer njihove odluke, o njihovim odlukama ovise često i budućnosti nekih poduzeća, znači i radna mjesta i sve ono što oni moraju u tome u toj odluci donesti, a netko je ovdje, mislim da je kolega Šuker i pitao, što je sa onim svim slučajevima koji su stajali dugo vremena na Visokom upravnom sudu zbog toga što je bilo poslano na ocjenu ustavnosti članci novog Zakona o javnoj nabavi, koji sad su, jednostavno vrijeme, puno vremena je prošlo. Što će sad biti sa tim svim žaliteljima koji su podnijeli tužbe, a nisu u onom roku koji je propisan zakonom dobili rješenja, na kraju, vjerojatno su i naručitelji i oni sami izgubili puno sredstava. Mislim da je državni tajnik ovdje spomenuo cifru, ali to su stvari koje nam se ne bi trebale događati jer Visoki upravni sud je čak i u Saboru uputio primjedbu da razmisli o tome zakonodavnom tijelu da promijeni te odredbe, ali čujemo da Ustavni sud to odbacio. Sa stajališta investicija je dobro da se ti rokovi skraćuju, ali opet je pitanje, može li i Visoki upravni sud temeljem takvim pritiska donositi u roku 30 dana odluke jer u medijima se pojavilo i pitanje, što da je Visoki upravi sud morao odlučivati o slučaju Pelješkog mosta? Može li ono doista u 30 dana donesti takvu odluku da ustanovi navode iz optužbe koje su tvrdile da ponuda koju je dao kineski konzorcij da daje zapravo dumping cijene koje će subvencionirati država pa nisu onda u skladu sa pravilnim tržišnim natjecanjem. Dakle, neke stvari koje su iz ovog izvješća i vidljive. Što se tiče suzbijanja korupcije, drago mi je da se ovdje i spominju u ovom izvješću i tu mi se čini najbitnije pitanje, a vezano je na stranici 8 ovog izvješća je navedeno sljedeće, novi Zakon o javnoj nabavi od 2016. propisuje obvezu postupanja državne komisije po službenoj dužnosti u taksativno navedenim slučajevima, ovi slučajevi su navedeni u čl. 404 Zakona o javnoj nabavi. Ocjenu zakonitosti postupaka i radnje naručitelja, s naglaskom na djelovanje ovog državnog tijela u žalbenom postupku bez obzira na fazu postupka u kojem je izjavljena žalba. Sad bi se htio osvrnuti na ovaj dio, znači, obveza postupanja državne komisije po službenoj dužnosti. Što to točno znači? Ima li državna komisija nekakav plan djelovanja, kontrole javnih nabava ili ona kontrolira čitave postupke javnih nabava koji su sad u elektronskom obliku ili samo postupa se smatra po službenoj dužnosti unutar onih žalbenih postupaka, pa ako možete, državni tajniče, to malo pojasniti. Što se tiče javnosti rada državne komisije, tu nemamo primjedbi, znači transparentno, javno dostupno. Ono što bi možda trebalo upozoriti, eto, možda vi jeste, možda niste poslati jedinicama lokalne samouprave obavijest kako na tim stranicama mogu pronaći. Netko je ovdje spomenuo da neki čekaju rješenja vaše, a jednostavno, odlaskom na vaše stranice se može vidjeti kad je postupak riješen, možda ih na to čisto upozoriti. Ja ne znam je li to masovniji problem ili se samo tiče izuzetaka. Još možda da naglasim, kad govorimo o jedinicama lokalne samouprave, općinama i gradovima, naravno da ne smatram da tamo postoje stručni ljudi koji to rade i to dobro rade taj posao. Međutim, kako je vaša suradnja s njima, je li samo postupate li vi samo u slučaju žalbi kad njih kontaktirate ili postoji nekakva drugačija korespondencija u smislu da bi njihovi natječaji bili što kvalitetniji? Evo, da zaključim, izvješće je dobro napravljeno, profesionalni i podržat ćemo ovo izvješće. Najljepša vam hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Žagaru. Poštovani kolega Daus, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Tražim stanku u trajanju od 10 minuta, u ime Kluba IDS-a, PGS-a i RI-a, da se konzultiramo o našim daljnjim dnevnim aktivnostima s obzirom na jedan incident koji se maloprije dogodio ovdje u HS-u. Naime, danas su u posjet Saboru stigle učenice i učenici srednje škole iz Buzeta, a kako se obilježava Nacionalni dan borbe protiv vršnjačkog nasilja, osviješteni mladi, srednjoškolci i njihovi učitelji htjeli su na jedan simboličan način poslati poruku ovdje u najvišem predstavničkom tijelu države na način da su odjenuli prepoznatljive ružičaste majice, poput ove koju sad nosim, po kojima je obilježavanje tog dana i poznato. No, tako odjevenima, zabranjen im je ulazak na galeriju HS-a, pa pitam kakva se poruka šalje takvim postupanjem tim mladim ljudima, mladima koji se školuju, koji imaju želju, koji su uporni, koji su osviješteni i više nego što mi možda mislimo. Poštovane kolegice, kolege, mladima se danas svi obraćaju, oni su svačija ciljna skupina, političarima, medijima, cijeloj marketinškoj industriji, no mladi su sve samo ne naivni. Maloprije smo bili s njima, ogorčeni su zapravo. Današnja zabrana da mladi nose majice čime su htjeli izraziti svoj stav, može biti jedan od odgovora zašto danas mladi ne vide perspektivu u ovoj državi i odlaze iz Hrvatske. Sva sreća da su danas mladi bili iz Istre ovdje tu, Istre koja je otvorena, multikulturalna, poštuje i njeguje civilizacijske vrijednosti i zato u Istru više ljudi iseljava što se ne može reći, useljava, naravno, što čini razliku u odnosu na ostala područja iz kojih se mladi iseljavaju. Molim također očitovanje predsjednika Sabora, zbog čega srednjoškolcima iz Buzeta danas zabranjen ulazak u galeriju HS-a odjevenih u majice poput ove koju ja sad nosim. Hvala lijepo.
Poštovani kolega Daus, sadržajno se možda i slažem s vama kad su u pitanju mladi, ali tražili ste stanku po točki dnevnog reda, odnosno po temi koja nema veze s točkom dnevnog reda. Pustio sam vas da kažete do kraja. Ovaj vaš upit protokolirajte prema Tajništvu Sabora pa sam uvjeren da će vam dati mjerodavan odgovor, tako da vam ne mogu odobriti stanku jer nema veze s aktualnom točkom dnevnog reda. Hvala vam lijepo. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon ovo što smo imali prilike čuti da je polaznicima jedne srednje škole zabranjeno odlazak na galeriju, dosta teško se je vratiti na ovu temu i bez obzira što je kolega u traženju stanke zaista sukladno Poslovniku više nije bilo uvjeta, odnosno Poslovnik je drugačiji ali to je nešto što moramo svi izraziti svoju zgroženost i tražiti hitno od predsjednika Hrvatskog sabora vidi zašto se je to desilo jer apsolutno je i nedopustivo tim više što znamo o kojem je danu riječ, znamo da je ovaj Hrvatski sabor to izglasao, znamo da upravo u ovom trenutku kad ja počinjem govoriti o temi o kojoj je riječ se i pojedini saborski zastupnici fotografiraju u tim majicama, pogotovo oni koji su članovi odgovarajućeg odbora, prema tome ono što bi bila lijepa slika Hrvatskog sabora, da smo gore imali djecu u toj majici, da je bila ta jedna slika, da smo poslali van jer prečesto su slike koje govore o praznoj sabornici, ovo je mogla biti jedna lijepa slika koja zapravo ne služi na čast ovom Visokom domu. Ja ću se vratiti na temu jer nastojim uvijek biti i poštivati Poslovnik i biti sukladna njemu, dakle tema o kojoj ću govoriti je Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2017. ali apsolutno sam iskoristila i ovo još jedanputa da naglasim o čemu je riječ. O ovom izvješću mi ćemo u klubu GLAS-a i HSU-a prihvatiti ovo izvješće. Izvješće možete gledati u svom formalnom djelu i u svom sadržaju. Dakle, ono je korektno napravljeno, ono je korektno napravljeno i u formalnom djelu, ono je korektno napravljeno i sadržajima koji su navedeni, uvijek bi bilo dobro dakle da nekako možda za budućnost da se, vi se referirate sa podacima na neke druge podatke koji su bili iz prethodnih godina, ali nekako bi bilo dobro da možda uspoređujemo da izvješća da vidimo koji su napreci napravljeni jer ono što hoćemo, dakle Zakon o javnoj nabavi kad je uopće krenuo u primjenu, velika je razlika od trenutka kad je krenuo u primjenu Zakon o javnoj nabavi, on je star i do danas, procesi su se značajno promijenili. Prošla su ona vremena kad smo mi imali u kamenu nešto uklesano i to ej bilo zauvijek. Ono što je važno, važno je da mi kroz ova izvješća uvidimo i vidimo koje se procesi mijenjaju, što se to dešava sa javnom nabavom, ja često znam navesti jedan primjer tamo negdje početkom 2000-ih ja sam bila u Nizozemskoj i tad sam se prvi put uopće susrela sa javnom nabavom, tad je javna nabava u Hrvatskoj bila i povojima, u Nizozemskoj koja je članica EU-a je tada već bilo i dugogodišnje iskustvo koje bilo vezano sa javnom nabavom i tada je kompletna Nizozemska govorila o činjenici da je nabavu cvijeća za uređenje velikih gradova dobila jedna belgijska tvrtka. To je njima bilo na razini uopće nacionalne sramote, dakle prva asocijacija Nizozemske je cvijeće i tad su oni preispitivali uopće Zakon o javnoj nabavi, šta treba mijenjati, kako treba mijenjati jer je tada i u njihovom Zakonu o javnoj nabavi bila jedan element a to je bila najniža cijena i ta belgijska tvrtka je ponudila nižu cijenu nego neke nizozemske. Ja moram priznati da tad nisam do kraja razumjela uopće o čemu je riječ, što govore, što su se tako jako uzbudili, moram priznati da danas i nakon svih tema javne nabave u Hrvatskoj, razumijem o čemu je riječ. Svako ovo izvješće čita na drugačiji način i čita neke elemente koji se mogu izdefinirati tako da kolega Maras je to čitao vezano uz grad Zagreb, ja bih to čitala uz dvije bazične teme. Prva je tema gdje vi definirate odnosno navodite najčešći razlozi za izjavljanje žalbe i najčešće nepravilnosti koje je utvrdila Državna komisija. I pogotovo ovo kad govorite o specifičnim pogreškama ponuditeljima i specifične pogreške naručitelja. Dakle to je nešto što ste na jedno mjesto utvrdili koliko je to bilo najviše specifičnih pogrešaka ponuditelja, naručitelja. E sad, u izvješću bi bilo uvijek zanimljivo vidjeti što je to u odnosu na 2016. odnosno u izvješću u 2018. bi bilo zgodno usporediti da li su tu nekakve promjene, o čemu zapravo hoću reći? da svi oni koji su obveznici javne nabave odnosno svi oni koji imaju, moraju postupati, bilo bi dobro da u svojim iskustvima koriste iskustva prethodnika. Dakle mi inače i to je karakteristično za ljudskih rod da svi volimo na svojoj koži osjetiti sve jer mislimo da smo puno pametniji od onih koji su bili prije nas ali oni koji dolaze poslije nas su sigurni da su oni pametniji od nas. Dakle da vidimo, tu su definirane koje su to bile pogreške, definirano je o čemu je riječ i da vidimo da li je u 2018. u odnosu na 2017. bio tu nekakav napredak. E sad, ja nekako mislim da je edukacija dosta važna i dosta je važno da imaju se i savjetovanja i seminari i sve ostalo za one koji hoće naučit će naučit, za one koji neće naučit, neće, ne možete ih vi u tome zajedno spriječiti da neće ali ono što je dobro, dobro je da vidimo da li je tu određene poboljšice, da li je određen napredak ili se vrtimo u krug kao ona mačka koja sebe za rep lovi ili se vrtimo u krug pa u tom krugu nismo ništa napredovali i u kontekstu toga bi zapravo to povezala odmah sa nastavkom. Zakon koji je bio o javnoj nabavi 2016. g. je uveo naziv koji se zove ekonomski najpovoljnija ponuda gdje je 90% cijene a 10% su drugi kriteriji. Ja moram priznati da kad je zakon bio i u raspravi i kad smo raspravljali, svi su nekako zazirali od toga da je 10% nekih drugih kriterija, iz kog razloga? Iz jednog vrlo, vrlo prozaičnog razloga. U trenutku kad vam je samo cijena, postupak vam je vrlo jednostavna, najniža cijena i ne možete puno pogriješiti i nemate puno elemenata. Jednako tako i komisiji u tom djelu jednostavnije je odnosno raditi, imate element najniže cijene i ne ulazite u kriterij ali to je krivo, dakle da imamo samo najnižu cijenu. Što mi hoćemo dobiti? Mi želimo i idemo u javnu nabavu zato da bi za javni novac dobili najbolje moguće, tako da je tih, da je 10%, da su drugi kriteriji, meni apsolutno prihvatljivo i ja bih možda kad bih o tome dalje raspravljala voljela i vidjeti da je možda i tih 10% i povećano. Ono što bi bilo zanimljivo, bilo bi zanimljivo u jednoj raspravi sa kolegama iz komisije vidjeti da li vama tih 10% gdje su kriteriji, malo se tu vidi da je u početku bilo drugačije, da su ljudi i te kriterije koje mogu imati, stvarno vrlo skromno primjenjivali, ali i to je nešto važno, vi kroz tih 10% još dodatnih kriterija zapravo osiguravate da za javni novac dobijete nešto što je najbolje, da nije, to smo se svi uvjerili da ta najjeftinija cijena nije baš svaki put najbolji element. I sad je tu, ja ovo izvješće i čitam u tom kontekstu, da li kroz slijedeću izmjenu zakona ili u trenutku kad će se radit neki novi zakon ili mijenjati, povećati tih 10% na neki drugi postotak, možda detaljnije definirati kriterije, možda uvesti i neke druge kriterije jer uvođenje kriterija je posao za sve, za one koji raspisuju javnu nabavu, ali je i posao gdje onda vi nešto morate cijeniti, ali ako idemo sa onom misao vodilja da najbolje koristimo javni novac, onda se meni čini da je to izuzetno dobro i tu treba u tom smislu zapravo unaprijediti, ja sam se jako i zalagala i nekako govorila afirmativno o toj ekonomski najboljoj ponudi koja je na taj način posložena i čini mi se da ono što eventualno treba, treba razmišljati o tim kriterijima, vidjeti da li njih još ili ih liberalizirat, pa ih ostaviti slobodno, dakle, to je jedna stvar koja traži raspravu i koja će u budućnosti sigurno izazvati određene i dileme i raspravu i vaša izvješća, ono što ja uvijek ovakva izvješća čitam u kontekstu, oni su baza da se vidi da li je zakon dobar, u kojem je on dobar, u kojem je manje dobar, kad će se raditi nekakve izmjene zbog nekih drugih stvari da se zapravo vaše izvješće bude baza na temelju koga bi se između ostalog trebalo radit to izvješće. Teško je govoriti i u ime kluba, a vjerujem i u pojedinačnim raspravama, ne referirati se na tablicu koja je na str. 23 gdje naravno u, gdje je tablica sa zaprimljenim, dakle, rješenjima, sa žalbama koje su bile u postupcima javne nabave gdje je i uvjerljivi pobjednik i to mu nitko drugi nije ni blizu Grad Zagreb. Dakle, kad to pogledate koji je broj zaprimljenih predmeta odnosno koje su žalbe, koliko je žalbi usvojeno, koliko je uopće broj postupaka bio, naravno da je tu uvjerljivo, uvjerljivo Grad Zagreb, dakle, iza toga je HEP, HEP ima u brojkama u apsolutnim i relativnim i duplo manje od Grada Zagreba. E sad, zašto je Grad Zagreb tu, možete to čitati na nekoliko stvari. Prva stvar da vam je zapravo tema i da vidite da u Gradu Zagrebu ne samo da je glavni grad države, da ima i najveći broj stanovnika, nego da se i u smislu održivog razvoja, očito najviše aktivnosti dešava u Gradu Zagrebu iako je to teško uspoređivati jel prva neka, prvi je splitsko-dalmatinska županija je sa brojem postupaka 19-ta, kod Grada Zagreba je 917, dakle, apsolutno nesrazmjer, ali ja bih rekla da to govori nesrazmjeru o regionalnom razvoju, ali to je jedna tema za nešto drugo, ali govori o tome da u Gradu Zagrebu uopće tema javne nabave ne stanuje u Gradu Zagrebu, da se uopće sve to zajedno ignorira, ali to ja neću reći ništa novo što već ovdje nije rečeno, neću reći ništa novo što već nije opće poznato da zapravo gradonačelnik Grada Zagreba vrlo specifično upravlja gradom, da uopće nema nikakvih dilema da to radi na način koji ne odgovara uopće niti sadašnjem trenutku, a niti budućnosti ovog grada i ove zemlje, da on i to čak više ni ne skriva, on proračun Grada Zagreba doživljava vrlo osobno kao svoj proračun s kojim on upravlja kako hoće, ne razmišlja o tome da taj proračun pune građani Grada Zagreba, mi koji smo i zastupnici ovdje, a i zastupnici u Gradskoj skupštini, jučer je apro po toga Gradska skupština bila do dva ujutro s tim da je najproblematičnija točka skinuta s dnevnog reda, po njoj se nije ni raspravljalo, ali je trajala do dva ujutro i gradonačelnik na bilo što što ga pitate i što se usudite pitat, odgovara na svoj specifičan način, prvo i osnovno vrijeđa, a to je kad nemate argumenata onda vrijeđate, kad nemate pravog odgovora onda vrijeđate, to je jedna stvar, a druga stvar njegov odgovor je ja sam toliko i toliko puta dobio izbore, ja upravljam gradom na način na koji je. Iz ove tablice kad je riječ o Gradu Zagrebu ja čitam to, kad je riječ o javnim poduzećima, tu možete zaista pročitati dvije stvari. Jedna stvar je da li je, ja to čitam i aktivnosti koja pojedina poduzeća rade jer nekako čitam da su onda radovi koji idu kroz javnu nabavu oni koji su visoko, rade nešto više, ali to je tema nečeg drugog. Da zaključim, mi ćemo ovo izvješće prihvatiti, on je vrlo korektno napravljen, ja u svojoj raspravi nisam raspravljala o formi, govorila sam o sadržaju i govorila sam o onim svim elementima koji se iz ovakvih izvješća mogu i trebaju čitati. Ova izvješća, naravno, u HS vrlo jednostavno prolaze, ali ja ova izvješća čitam kao podlogu za nešto drugo, jedna podloga je da napravimo iskorak dalje, druga podloga je kad se rade promjene propisa, da te promjene propisa zaista i prate ono što ste vi u svom radu ustanovili o čemu je govora i o čemu je riječ i javna nabava je jednako tako kao i drugi procesi, mi bi trebali kroz slijedeća izvješća vidjeti poboljšanje, vidjeti zapravo određene iskorake i tako treba doživjeti. Moram priznati da kad sam radila ovu raspravu sam nekako malo drugačije ju strukturirala, ali ovo što se danas desilo u Hrvatskom saboru na koju su kolege iz IDS-a upozorili, moram priznati da je nešto što u kontekstu javnih riječi, javnih govora i sve ono što smo imali prilike vidjeti i čuti ovih dana, pri tom se ne ću referirati na g. Jezerinca ili ne znam kako da ga nazovem ali ovo što se desilo danas da pojedina djeca u danu kada se nose ružičaste majice nisu puštena na galeriju, nešto što se ne smije desiti više nikad niti u ovom Visokom domu a ni bilogdje drugdje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anka Mrak Taritaš. Prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvaženi predstavnici Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave, kad govorimo o Hrvatskoj, onda je vidljivo da sva istraživanja koje je provodio tj. provodile su agencije u ime Europskog parlamenta, Grand Europa, da je Hrvatska u biti najkorumpiranija zbog javne nabave, među najkorumpiranijima u EU-u, predvodnici smo mi po korupciji javnih nabava, namještanja javnih nabava. Mi smo sa Bugarskom, Rumunjskom, Litvom na dnu, mi smo predvodnici, tj. na čelu smo u EU-u po pitanju korupcije zbog javne nabave i to su istraživanja koje je naručio znači Europski Parlament. To su statistički pokazatelji samog izvješća kad vidimo ovdje, to je i prikaz ovog izvješća da vidimo da u Hrvatskoj javnoj nabave nanose štetu, prema izračunima negdje oko 15% BDP-a godišnje i da se tu može uštedjeti ogroman novac, ne samo šteta na BDP nego šteta i na poduzetnike, ljude koji se natječu i ljudi koji se žele biti konkurentni, jednostavno uništavaju i te ljude, uništavamo i BDP, uništavamo razvoj, uništavamo perspektivu, zbog toga jedan od razloga javne nabave su najkorumpiranije zemlje u EU-u na koju se pozivamo je Hrvatska koja ima iznadprosječnu razinu korupcije. Ja sam iz ovih pokazatelja statističkih koje ste nam dostavili, vi ste to odradili u skladu sa propisima kako se izvješće dostavlja i prema tome, tu je vidljivo ali zaista je zaprepašćujuće koliko koče razvoj te javne nabave, koliko novca ne može se investirati, koliko financijski investirati ili pokrenuti kad vidimo od 1047 javne nabave da je 52 u biti su bile žalbe su usvojene ili poništeni su natječaji, 52%, to je ogroman iznos, čini mi se da je negdje oko 45 milijardi kuna se ukupno radi godišnje, negdje u prosjeku kroz javne nabave. Tu negdje okvirno, vidim, sad ne znam koliko je bilo u 2017., vi to preciznije, vjerojatno ste i taj podatak unijeli ali iščitavajući ovo kad pogledam kolika je ta korupcija, mislim evo, krenut ćemo od primjer HEP-a 65% je žalbi usvojeno, tj. javnih nabava je poništeno. Evo Hrvatske vode, 91% žalbi, znači 24 su riješene, u biti 20 ih je odbijeno. Znači prihvaćeno je žalbi i poništene su javne nabave. To su ogromne štete, inače Hrvatske vode su poznate po tome da se naplaćuju oni poslovi koji nisu odrađeni, ja znam da svi građani, kućanstva, pravne osobe plaćaju Hrvatskim vodama a znam odakle ja dolazim, da primaju novac za održavanje i čišćenje kanala, ja nisam nikad vidio da je netko očistio to. Znači gdje novac ide? Znači to je čisti kriminal i korupcija. Nekome odlazi taj novac u džep. Ja mogu svjedočiti, evo, možete doć kod mene, a vjerovatno i u vašim krajevima koji dolazite iz Slavonije ili iz Zagreba, ti kanali se ne čiste. A građani, pravne osobe, poduzetnici, kućanstva, tu uredno moraju plaćati jer ako ne plate, doći će ovrha. Ti poslovi se ne odrađuju, znači to je namještanje, to se zna da tako funkcionira, samo to je nekakva tajna da se ti poslovi prijavljuju, dobivaju firme koje su politički podobne u Hrvatskim vodama, tko je politički podoban, njemu se to namjesti, niti dođe bager da održava taj, vododerine da čisti nit ga je briga, voda ide kud je išla, ide nizbrdo di joj je lakše, ako bude poplava, bit će poplava, ako ne bude poplava, neće bit ali uglavnom oni godišnje dobiju novac za održavanje primjera vododerina ili kanala koje treba održavati zbog sprječavanja elementarnih nepogoda. I to sad znam, mislim to evo, u mom kraju svi znaju da nikada nisu vidjeli taj bager koji čisti neku vododerinu, nešto malo, nešto malo u Sinjskom polju gdje je rijeka Cetina čisto da se vidi ali inače novac se uplaćuje uredno. Kolega Borić se smije ali se uredno novac uplaćuje tim poduzetnicima. Ja tvrdim da je to čista korupcija i ne tvrdim ja nego izvješće, znači Europski parlament je naručio istraživanje, u istraživanju je vidljivo da Hrvatska gubi 15%, 60% poduzetnika koji su konkurentni, gube znači mogućnost da se razvijaju jer su javne nabave namještene. Pa evo čitam i brojne gradove, vidim i Split 100%. Sve su im žalbe znači, znači svi koji su se žalili na grad Split, znači 5 od 5. Svi koji su se žalili. Splitsko-dalmatinska županija pri vrhu. Splitsko-dalmatinska. Znači sve javne nabave koje se provode, provode se protuzakonito ili se namješta a koliko ih prođe, vjerojatno u slučaju bojanja tunela za vrijeme Božidara Kalmete kad su bojali tunel i ono je najjača javna nabava, skuplje je bilo bojanje tunela nego samo izvođenje radova i sa projektom cijelog tunela, vjerojatno ljudi iz toga vremena bolje znaju objasniti zbog čega je to bilo tako. I sad kad vidimo ove statističke pokazatelje, ja postavljam vama uvaženi ravnatelju, jedno pitanje koje mene zanima. Radi se o javnim nabavama jer vidimo da ovdje u postotku 52 od ovih koji su poništene javne nabave, to je uglavnom bile su odabir, odluka o odabiru ponuda ili graditeljstvo ili usluga ili ne znam, uglavnom 52% od odbijenih je odabir, ovaj, odluka odabiru ponuđaču. Da li je moguće, ja ovo govorim vrlo ozbiljno pitanje, da li je moguće tijekom postupka mijenjati kriterije bez prethodne rasprave, znači kada ide javna nabava bespredmetne rasprave, znači, financijski dio i reference. To me zanima, jer mi je vrlo bitno, što se tiče moga grada, jedne vrlo bitne javne nabave, koja je u suradnju sa SAFU-om i … [[Govornik se ne razumije.]] SAFU, tu su svi bili očito upleteni, zbog toga je ta javna nabava, na, pošto su u gradsko vijeće, vijećnici, određeni su to primijetili je poništena. Ali je bio pokušaj, da se izabere, znači, skuplja javna nabava, umjesto 20 milijuna kuna od 30 milijuna. Znači 10 milijuna kuna je bio učinjen pokušaj, jer su mijenjani kriteriji tijekom javne nabave bez prethodnog savjetovanja. Da li je zakonito mijenjati kriterije tijekom postupka, bez prethodnog savjetovanja? Mene samo to zanima, jer vidimo da su toliko isprepleteni, od lokalne, državne, regionalne, svih insinuacija, … [[Govornik se ne razumije.]] da to njima nije nezakonito mijenjati cijenu i reference. A ja to mogu razumjeti znači, još jednom ponavljam, da mi je to pitanje strašno značajno i bitno, jer vidim da to funkcionira javna nabava i namještanje poslova tvrtkama, koje će financirati kampanju strankama da funkcionira prema vrha. I prema SAFU koji nije nadležan, ali daje, znači daje ovaj, oni predlaže u biti na koji način se trebalo odnositi, ali vidim da je to dosta dobro uvezano, s određenim ministarstvima i zbog toga Hrvatska gubi 15% BDP-a zbog toga nemamo konkurenciju, zbog toga se bojaju tuneli 3 puta, zbog toga. Jer je Hrvatska država predvodnik korupcije u EU, prema istraživanjima koje je platio Europski parlament. Iza nas su i Bugarska i Rumunjska i Litva i Cipar. Najkorumpiranija država, najkorumpiranija država, a najmanje, jedan od manjih tih ovaj problema koji se ističu, to je javna nabava, uz pravosuđe javna nabava je glavna kočnica. Pa kada vidim Hrvatske vode, 91% nezakonitih javnih nabava, tj. uvažene su žalbe. A ljudi, plaćaju, naravno da se namještaju poslovi stranačkim pripadnicima, kumovima i takvima, to se namješta uredno, ja to mogu, na sinjskoj priči, pokušaj koji je bio, jednoj tvrtki iz Imotskog da se namjesti, da se jedna Cetina koja ima tradiciju uništi, Cetina tvrtka iz Sinja, koja ima niskogradnju, dugoročno, ali pošto je bio dobra poveznica sa tadašnjim predsjednikom HDZ-a, taj poduzetnik iz Imotskoga, trebalo je uništiti tu firmu koja je imala tradiciju, da bi taj njegov kum iz Imotskoga dobio održavanje, čišćenje tih kanala, da se ne bi … [[Govornik se ne razumije.]] I nitko, ja nisam vidio nikada bager na svom području, da je izašao van malo uz Cetinu tu di se vidi, da je nešto napravio. Kome odlazi taj novac? U čije ruke, u čije džepove, tu nema konkurencije znači. Tu moraš biti politički podoban, da bi dobio posao. Znači mi smo na vrhu korupcije, vaš izvješće govori, ovi podaci govori ovdje, vidimo, podaci su, mislim hrvatska televizija, 78% je poništeno javnih nabava, 78% zbog toga … [[Govornik se ne razumije.]] vaše izvješće korektno, ali mi smo, Hrvatska je prva po korupciji. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bulju, sljedeća rasprava, poštovani kolega Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. O samom ovom izvješću Ureda za javnu nabavu, nemam što posebno govoriti, jer to je jednostavno izvješća o nečemu što ne daje odgovore na ključna pitanja i on je u tom smislu, korektno sastavljen. I ja o tome uopće neću govoriti. Ali ću govoriti o nečemu drugom, o čemu ovaj Sabor mora govoriti mi kao saborski zastupnici, at o je fenomen javne nabave, njen obuhvat, koji on otvara prostor za korupciju postojeću i postojeću, a što je najvažnije, predložiti ću rješenje, jer danas sam slušao pažljivo prethodne govornike, n itko nije ponudio rješenje, kako efikasnije urediti sustav javne nabave, pa ja ću to danas u ime stranke Promijenimo Hrvatsku, naš odbor za financije i gospodarstvo su mjesecima radile na tome. Razgovarali smo s ljudima koji su profesionalci u sustavu javne nabave, pa ćete čuti o čemu se radi. Prva informacija je ta, da bi se moglo u sustavu nabave, tzv. bagatelne nabave do 200 tisuća kuna, moglo bi se uštediti najmanje 2 milijarde kuna, a ako znamo da je ukupan obujam javne nabave u Hrvatskoj oko 45 milijardi kuna, onda se ukupne uštede, znači na tzv. krupnim nabavama, mogu se povećati za dodatnih 4 do 5 milijardi kuna, znači na ovom segmentu velikih javni nabavi. E sada, pošto znamo da je tih 45 milijardi kuna koliko iznose javne nabave oko 14% hrvatskog BDP-a a čak 1/3 rashoda državnog proračuna, onda vidimo da se radi o prostoru koji je iznimno zanimljiv i podložan rastrošnosti, korupciji i prevarama. E sada što je ovdje još važno istaknuti? Rekao sam da su tzv. jednostavne netko kaže bagatelne nabave, da iznose oko 11 milijardi kuna. Tu se godišnje sklopi oko 40 tisuća ugovora sa razno raznim dobavljačima, izvođačima, a za ovaj segment velikih nabava od 11-45 milijardi kuna, tu se sklopi po podacima oko 15 tisuća ugovora. Kako je uređen sustav jednostavnog malog bagatelnog dijela javne nabave, pa on je, neću reći da nije uređen, jer može svatko određivati uvjete, maltene kakve hoće može stavit na svoju web stranicu, ne mora stavit na svoju web stranicu, može pozvati dobavljače kakve on hoće, kakve neće, prema tome to je zaista El Dorado za sustav javne nabave. Vidite kad kažemo bagatelna javna nabava, pa ona iznosi oko 11 milijardi kuna onda je to zaista veliko područje, veliki dio torte koji se mora urediti gospodo. Budući da vi niste zakonodavci, predlažem vam pokrenite, vi ste stručnjaci u tom području, znači to radite, a ja ću vam u ime Stranke Promijenimo Hrvatsku reći model kako da to napravimo. Napravimo na tom području reda i uštedimo oko 2 milijarde kuna na tzv. jednostavnoj ili bagatelnoj javnoj nabavi i to je sigurno moguće. Tko su najveći korisnici u stvari sudionici ovih javnih nabava, već je ovdje bilo spomena, 1/4 je u Zagrebu, ali 2/3 ukupne vrijednosti javnih nabava je u Zagrebu, dakle ovde treba prije svega riješiti ovaj problem i to riješiti. E sada reći ću nešto što nije regulirano Zakonom o javnoj nabavi, to je recimo nabava lijekova, mi imamo veliki problem u zdravstvu. Znači mi moramo ovdje u saboru biti ozbiljni ljudi, pričati argumentima, podacima i nuditi prijedloge, a ne kao što vidim ovdje u toku rasprave, ljudi ovdje provode promotivnu akciju, pripremaju se za europske izbore, scenarije smišljaju itd., itd., ali u redu građani će znati prepoznati tko što uopće radi u ovom saboru. Znači vraćam se na problem lijekova, oni nisu obuhvaćeni Zakonom o javnoj nabavi i ne podliježu. Ukupan iznos na godišnjoj razini koji zdravstveni sustav plaća za lijekove dostigao je 6,2 milijarde kuna. Znate što je tu zanimljivo? Tu je zanimljivo da je iznos, ukupan iznos za nabavu lijekova od 2003. do 2013. bio oko 5 milijardi kuna, on se najedanput od 2014. povećao za 24% znači na 6,2 milijarde kuna. Pa zar vam nije logično, zar vam ne zvuči nelogično da se smanjuje građana stanovnika u Hrvatskoj, a 24 se posto povećao znači vrijednost nabave lijekova. Tu je riječ o izvornim i generičkim lijekovima i to je područje koje se mora urediti. Odgovorno tvrdim da se najmanje 10% od 6,2 milijarde na lijekove može uštedjeti ako se uredi ovo područje, ali imam i argument, pa ja uvijek govorim o argumentima. Znate koja razlika kolku cijenu može dostići generički lijek u odnosu na izvorni, čak 90%. Znate li koliko treba da se napravi izvorni lijek, preko 10 godina, a generički lijek možete napravit za par mjeseci, ne trebate tolika ispitivanja, al pazite al može doseći 90% cijene izvornog lijeka. Ovdje vidite da je ogroman prostor kako uredit zdravstveni sustav. Znači možemo uštedjeti samo da tu počnemo čačkati i da to uredimo, centraliziramo najmanje 650 pa do milijardu kuna, samo na tom segmentu, samo na tom segmentu. Što još ovdje se može reći kada govorimo o javnoj nabavi? Kako recimo Hrvatske autoceste nabavljaju kredite, vidite Hrvatske autoceste su to je jedna posebna priča, bit će o tome riječi, kako je izvršeno refinanciranje dugova u HAC-u o tome ću pričati drugom prilikom. Međutim, tamo ne znate po javnom natječaju uopće kakva je kamatna stopa bila znate, ali o tom potom, to će biti prilike da govorimo o tome. Ali dobro imamo li mi neko rješenje iz Stranke Promijenimo Hrvatsku, pa evo ga vidite. Prvi dio treba zahvatiti tzv. jednostavne nabave do 200.000 kuna to je sustav automatizirane, elektroničke aukcije. O čemu se tu radi, netko će reć pa mi već sad imamo, pa imate vi samo, sad se samo objavi znači da nešto se pokreće i na kraju tko je izabran. Evo o čemu se radi, vidite. Vrlo je logična, dobra, funkcionira u nekim drugim razvijenim zemljama i time ćemo eliminirati znači sve moguće probleme i koruptivne aktivnosti. Pretpostavimo da neka javna firma raspiše natječaj za nabavku potrošnog nekog materijala, 10 dana je rok za prijavu, vrijednost je do 200.000 kuna npr., a u drugom, u drugom koraku se može ona i na velike veće nabave primijenit. 10 sudjeluju svi, svi imaju znači mogu doći preko interneta otvoriti, vidjeti i mogu se prijaviti. Ponuditi cijenu točno za određeni proizvod, recimo da se jedan proizvod da bude jednostavno, da se kupuje, 10 dan se završava aukcija, što znači aukcija, taj isti koji je prvi dan iznio ponudu on može treći dan nakon što je vido da neki drugi nude povoljnije, on može ponoviti svoju ponudu, ići na bolje uvjete. I što se događa 10 dan? 10 dan se zatvara sustav, sve je jasno, sve je poznato i onaj koji ima najbolju ponudu, a svi su je vidjeli, on će biti izabran. Sve jasno, ali zašto ne žele ovakav sustav vladajuća koalicija, pa zato što ne možeš tu muljat, znate tu, tu strojevi, računala riješe sve. Pa prema tome to je taj sustav koji, koji treba riješit. I mi ćemo sigurno nakon slijedećih izbora, kada voljom građana budemo, njihovom voljom sudjelovali u vladi, u izvršnoj vlasti, ovaj sustav odmah primijeniti i uštedit samo na tome 2 milijarde kuna. Znači ja sam vam ga opisao. Ako slučajno na tom natječaju bude izabrana firma koja je petljala, lagala pa ne isporuči ono što je obećala, ona će bit kažnjena narednih 5 godina da uopće više ne može sudjelovati. Znači, imamo potpuno jasne kriterije. Ovo je znači konkretan prijedlog za antikorupciju da konačno uštedimo silne milijarde, ja sam vam samo izdvojio jedan segment, govorio sam i o lijekovima, a zamislite o velikim projektima. Dakle, vrlo, jasno, konkretno, tako mi govorimo u stranci Promijenimo Hrvatsku.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lovrinoviću. Imamo replike. Poštovani kolega Giovanni Sponza. Izvolite.
Evo poštovani kolega Lovrinović, vi ste govorili iz vašeg kuta gledanja o nekim prijedlozima na koje se nadovezujem u sljedećem kontekstu. Kao gradonačelnik imam iskustva na način kako nadležno tijelo za kontrolu postupka javne nabave postupa. Moj osobni sud je da je to tijelo skup ekipe kompetentnih ljudi koji rade jako dobar posao no međutim iz mog kuta gledanja mislim da postoji jedan problem. Njih je premalo. Vladajući ma tko to bili zapošljavaju tisuće ljudi u drugim ministarstvima a ovo tijelo koje rješava postupke javne nabave nikako da se osnaži sa dodatnim brojem zapošljavanja ljudi i mislim da njima tu treba dati podršku. Hrvatska vapi za investicijama, Hrvatska nije uspješna u EU fondovima a sve investicije koje se odnose tiču se na EU projekte, škole, vrtiće i njima treba pomoći da se postupci brže rješavaju.
Zahvaljujem kolega Sponza, odgovor kolega Lovrinović, izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Sponza vi kažete ima malo ljudi u uredu. Ovim ljudima tek treba dati ovlasti što da rade, treba im odmah uvesti, ali ja nemam dileme, to neće napraviti sada vladajuća trgovačka ekipa, to će samo novi ljudi napraviti, mi ćemo pročistiti, propuhati Hrvatsku. I neće trebati, vi kažete i čak pa znate pa i neće trebati puno ljudi poraditi na tome, samo će u uredu trebati jer ovo će biti automatizirano. Pa prema tome, u uredu treba biti onda, on se treba baviti samo kontrolom onoga što je pa primijenimo tu informatiku, telekomunikacije, može se sve napraviti. Ali znate, ako to primijenite sve onda nema muljanja i petljanja a na tome znači i neki grade svoj pristup tome. Ovaj segment javne nabave u Hrvatskoj strahovito je važan, moramo ga riješiti ali to kažem mogu samo novi ljudi koji imaju znanje i koji su pošteni.
Zahvaljujem kolega Lovrinović. Sljedeća replika kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lovrinoviću Hrvatska je najkorumpiranija zemlja zbog javnih nabava. Jedan od ključnih je javna nabava. Pa vidimo da je 52% javnih nabava u biti je moralo biti, temeljne žalbe su priznate i one su odgođene. To je ogroman novac. Koliko ljudi mora provesti javnu nabavu, koliko plaća? I na kraju taj novac koji se treba investirati zbog namještanja postupaka u biti stoji umjesto da se investira. Ugroženi su i naši poduzetnici, na čelu smo u, u Europi, kao RH, kao najkorumpiranija zemlja zbog javnih nabava. I ne samo to, nego mi saborski zastupnici ne možemo dobiti odgovor da li je zakon to mijenjati kriterije tijekom javne nabave, bez prethodnog savjetovanja tijekom već pokrenutog javnog postupka, reference plus cijena. Ja ne mogu dobiti, zašto? Zbog toga šta namještaju javne nabave po broju postola vlasnika tvrtki kojima oni moraju namjestiti i to je ta korupcija.
Zahvaljujem, kolega Bulj. Odgovor kolega Lovrinović, izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Bulj, ovim ljudima evo koje sam na početku zaboravio pozdraviti iz ureda, njima treba dati daleko veće ovlasti kao i državnoj reviziji, kao i DORH-u, ali da to ne smiju biti poslušničke institucije. Ja sam siguran da su svi ti ljudi izloženi koje kakvim političkim pritiscima jer tu se radi o velikim parama, znate kolega Bulj, to nije, prepušteno samo sebi. Ali kažem, vi ćete to razumjeti, kada uvedemo ovu elektroničko automatsku aukciju pa onda toga nema, razumijete, to jednostavno ne postoji, ne možete prevariti otvoreni sustav. Ali postavlja se pitanje tko se plaši te transparentnosti, tko se plaši tržišnog natjecanja u javnoj nabavi. Ma vjerujte mnogi se plaše. A kad odatle krenemo, javna nabava će biti prva, onda će zaista Hrvatska prodisati i krenuti ćemo konačno u pravom smjeru.
Zahvaljujem, poštovanom kolegi Lovrinoviću. Prelazimo na sljedeću raspravu poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani članovi državne komisije. Znači evo kako funkcionira javna nabava u praksi možemo pogledati iz jednoga svježega primjera izgradnje sljemenske žičare, čovjeka koji ima klub u Saboru od 12 zastupnika iako je na izborima osvojio jedan. I sad ta sljemenska žičara vam košta 50 milijuna eura, znači otprilike košta toliko koliko bi koštala brza pruga Zagreb – Delnice. I kad malo komparirate cijene žičara u Europi vidite da ni jedna žičara nije toliko skupa ko' zagrebačka, čak ni u Švicarskoj, čak ni u Alpama nema tako skupih žičara. Recimo imate u Crnoj Gori žičaru Kotor-Lovćan-Cetinje gdje košta 1km žičare, odnosno pardon 1m 2430 eura. A u Zagrebu košta 10 tisuća 400 eura ili 4x više. Ajde neka mi sad netko objasni kako je moguće da Zagreb ima najskuplju žičaru u Europi i čak 4x skuplju nego u Crnoj Gori ili recimo u Sarajevu. Znate kako? Tako što upravo ovih 12 zastupnika treba podmiriti. To je uračunato u cijenu, to je cijena žičare. Treba kupiti zastupnike po Lici, po Začretju, po Zagorju, ne znam gdje se sve ne kupuju, na Pagu, u Rijeci. I to je taj model. Ako to nije taj model, ja ne znam zašto imate najviše poništenih javnih nabava baš u Zagrebu. Kako će se još malo zvati Zagreb, hoće se zvati Bandićgrad ili ne znam Brkićgrad, itd.. Čemu služe sve te silne fontane, čemu služe svi ti spomenici? Kako je to moguće da u Zagrebu jedan plastični stupić košta 800 kuna a inače mu je cijena manja od 100? Kako je moguće da stalak za bicikl košta tri puta više u Zagrebu, nego bilo kojem drugom gradu u RH? Kako je moguće da klupica bez postavljanja košta 4.500,00 kn, a vrijedi 300? Kako je moguće da koš za smeće košta 2.000,00 kn u Gradu Zagrebu? Jeste riješili nešto od toga? Jel mi znate odgovoriti na to pitanje? Djelomično se odgovor nalazi u ovome što je rekao g. Lovrinović koji je pričao o tim bagatelnim nabavama, fora je u tomu da se javne nabave do 200.000,00 kn ne, da za njih nije moguća žalba i upravo je to glavni izvor korupcije, nema nadzora i onda se na tim, idemo reći, stupićima, spajalicama, olovkama, papiru, izvuče najveći novac na privatnom džepu. Imate recimo, nabavu za Grad Zagreb, ne znam, treba spajalica za milijun kuna, onda se to razdijeli po četvrtima, razdijeli se, ne znam, po mjesnim Odborima, samo da ne može ući u ovaj iznos od 200.000,00 kn i onda se na taj način profitira. Ne samo da se na taj način profitira, nego se upravo na taj način određena lokalna uprava održava na vlasti, to je model opstanka na vlasti. Znači, dokazano je, znanstveno je dokazano, da biste pobijedili u RH na izborima, potrebno vam je 27% glasova, znači, ne 51%, niti više, nego 27%. Najbolji način da dobijete 27% glasova je da ih kupite, kupite, organizirate javne nabave gdje zadovoljite određene poduzetnike, određene tvrtke koje onda lobiraju među svojim radnicima i među određenim društvenim skupinama da se glas određenom čovjeku jer obično su ti poduzetnici onda povezani, ne znam, s nogometnim klubovima, sportskim klubovima, vatrogasnim društvima, ribičkim društvima, lovačkim društvima itd., što duže traje ta priča, to je korupcija veća i to je, što je najgore od svega su posljedično porezi veći. Znanstveno je dokazano, nisam ja rekao da je upravo prirez glavni pokazatelj korupcije u nekomu gradu, prirez, gdje je najveći prirez, u kojemu gradu, najveći prirez je naravno u Zagrebu. Zašto se uvodi prirez? Prirez se uvodi zato što je novac potrošen nenamjenski, kad je novac potrošen nenamjenski, kada je otišao u privatne džepove, onda treba povećati poreze, to je poanta, opet nisam ja rekao, pročitajte što kažu stručnjaci ekonomisti. To ludilo javnih nabava počinje osobito uoči izbora, tada je najvažnije javno nabavljati, ne znam, sve ove stvari koje sam spomenuo jel da, pa treba žičaru, treba krov na Maksimiru hitno graditi, treba rotor popravljati, treba dati bolnici u Mostaru 40 milijuna kuna, jako je lijepo voditi kampanju javnim novcem, to je super, vi možete potrošit 3 milijarde kuna za kampanju, a ovi ostala sirotinja neka vodi kampanju sa 500.000,00 kn i onda se kao sve nešto otvara itd., a vidi se u biti da od svih tih megalomanskih projekata nema nikakve koristi jer nam kasnije ostaju samo dugovi, a što je najbitnije troškovi života postaju sve skuplji i skuplji. Naravno, najviše od toga pate obični građani koji ako se ne nalaze u krugu podobnih, ako se ne nalaze da ne velim u klanu ili u obitelji pod navodnicima, onda se mogu jednostavno iseliti iz sredine u kojoj živiš, što nažalost velika većina hrvatskih građana i čini, najčešće odlaze u inozemstvo. Naravno, vi ćete me sad na koncu pitati u redu, detektirali ste probleme, kritizirali ste, koja rješenja nudite? Evo ja ću vam odmah reći koja rješenja nudim nastavno na ovo što je ponudio prof. Lovrinović. Jedan, ukinite prirez, nema više prireza, pokrij se s proračunom koliko ti je dug. Dva, ograničite mandate lokalnim čelnicima na 2, isto kao što su mandati ograničeni i ne znam, predsjedniku države itd., Zabranite gomilanje funkcija, čemu to da su gradonačelnici i načelnici ovdje saborski zastupnici, nema toga, izaberi ili si gradonačelnik ili si zastupnik. Dalje, provedite teritorijalni preustroj, što manje tih javnih nabava, što manje tih povjerenstava, što manje političara, to će biti manje korupcije, vrlo jednostavno, smanjite broj političara za 50%, korupcija će pasti za 50%, vrlo jednostavno, povećajte za 50%, korupcija će se povećat. Dalje, potrebno je razmisliti o tome da se stimulira izlazak na izbore jer na izbore izlaze samo očito oni koji imaju interese ili su prinuđeni izić, da ne velim da im je naređeno da iziđu, pošteni građani jednostavno ne izlaze na izbore, postaju pasivni, a to nije dobro. Tu bi se moglo riješiti pitanje uprave puno bolje i pitanje zastupljenosti puno bolje. Olakšajte referendume, a nemojte ih zabranjivati košto očito radite, posebno zadnjih nekoliko mjeseci. Da ne spominjem lex šerif kojem je lokalni referendum gotovo apsolutno zabranjen, toliko su postroženi uvjeti da je praktički nemoguće, nemoguće da se… [[Govornik se ne razumije]] Dalje, umjesto kriterija cijene u javnoj nabavi, uvedite i druge kriterije kvalitete, npr. brzina izvedbe, korištenje trajnih materijala, duža razdoblja jamstva, prethodno iskustvo izvođača itd. Nadalje, u javne natječaje kod zapošljavanja uvedite šifre i neovisna povjerenstva. Svi javni natječaji za zapošljavanje u državnim službama su namješteni. Namješteni. Oni se, prvo se dogovore tko će biti zaposlen, a onda se raspisuje javni natječaj, garantiram da je tako. Čak i za spremačicu i za domara i za neko ne znam zanimanje, koje je najmanje plaćeno, gleda se političko, stranačka rodbinska podobnost. I dok se to ne razriješi, dok se to ne razriješi, nikakva vaša izvješća i ovoga neke mjere koje se poduzimaju, nažalost neće imati pozitivan efekt. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac, imamo replike, poštovani kolega Marko Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bunjac, pričali ste o javnoj nabavi u Gradu Zagrebu, vi znate da je Most dok je prije par dana objavio dokument, u kojem piše da Gradu Zagrebu fali milijarda i 400 milijuna kuna u proračunu, vjerojatno da je taj dokument stigao do neke druge političke stranke, nikada ne bi bio objavljen, mi smo to objavili. Ono što je zanimljivo da ti gubici se najviše odnose na 2017. g. od kada su i ova izvješća. Govorili ste o cijenama u Gradu Zagrebu, o stupićima, dakle, nije samo bitna cijena, bitna je količina tih stupića, jel znate da postoji bandera u kojoj čuvaju zapravo ti stupići, 20 stupića, dakle, količina je isto bitna, jer se postavlja tamo gdje ne treba i treba. Ja sam gledao cijenu koša u jednom trgovačkom centru, koja je jeftinija u trgovačkom centru nego u javnoj nabavi u Gradu Zagrebu.
Zahvaljujem kolega Sladoljev, odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo, zastupniče Sladoljev. Kao što sam rekao, što je duže netko na vlasti, to su problemi veći. Znam ja također i za neke druge bizarne slučajeve javnih nabava, recimo u Gradu Zagrebu se naručuje tečaj Worda od 20 sati za 50 tisuća kuna. Evo recimo postoji takav slučaj javne nabave. Ali, kao što sam rekao, rješenje postoji, rješenje je ustvari prejednostavno. Ograničite mandate lokalnih čelnicima na 2. Dopustite da se ljudi izmjenjuju na vlasti da dolaze nove generacije, a s druge strane da onaj koji je na vlasti ne mora razmišljati hoće li ili neće dobiti sljedeći mandat. Jednostavno će znati, unaprijed da ga neće dobiti, pa će onda biti manje podložan kojekakvim ucjenama i utjecajima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac, sljedeća replika, poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bunjac, potakla me vaša rasprava, na to da možda treba reći da u RH postoje 2 vrste građana, oni koji su umreženi i oni koji nisu umreženi, naravno ne širokopojasnim internetom, nego svim onim što ste vi spomenuli, dakle, od javne nabave, prije svega tu bagatelne nabave, svi koji su namijenjeni na javne proračune i jedinice lokalne samouprave, zatim, podaci FINA-e koji kažu da top 5 županija kod kojih su najviše zaposleni, kod proračuna, proračunskih korisnika, na prvom mjestu Ličko senjska, znate tko je na 2 mjestu? Grad Zagreb, nevjerojatno. Treće Šibensko kninska, Sisačko moslavačka, Vukovarsko srijemska onda slavonske županije. Trećina zaposlenih su u javnom sektoru, naslonjeni na proračune, javne nabave. Onda ovi koji su naslonjeni na javnu nabavu i bagatelnu nabave su sponzori, zapravo kako se kaže? Financiraju političke stranke. Ja sam kada je bio predstavnik Ureda za reviziju predložio da ne mogu oni koji preko javnih nabava dobivaju novac ne mogu financirati političke stranke.
Zahvaljujem kolega Žagar, odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala vam lijepo zastupniče Žagar, znači vi ste potpuno u pravu da mi imamo 2 Hrvatske, jednu privilegiranu, i drugu, idemo reći normalnu, poštenu Hrvatsku, na koncu konca ja sam to sam osjetitiO na vlastitoj koži. Ja sam doktor povijesti znanosti, koji je morao raditi sve do ulaska u Saboru u osnovnoj školi i u lice mi je rečeno, da nikada neću raditi na fakultetu, nikada, do god sam živ. I kada sam pitao zašto neću raditi, onda su mi rekli, pa nisi UDBA. I to je to. Onda sam pitao što bi to trebalo znači? Onda su rekli gle, ako se znaš dogovoriti sa vladajućom strukturom, onda ćeš raditi. E sad ja vas pitam gospodine Žagar, što vi mislite, da sam ja recimo bio dobar s gospodinom Brkićem ili gospodinom Jandrokovićem, bi li ja radio na fakultetu, ja vam garantiram da bi. Ali, hvala lijepo na tome, ali ipak ne hvala.
Zahvaljujem kolega Bunjac, najmanje rektor. Pozdravljam studentice i studente Zagrebačke škole ekonomije i menadžmenta iz Zagreba i njihove profesorice i profesore, dobrodošli i ugodan boravak u Hrvatskom saboru. … [[Pljesak.]] Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, svjedoci smo toga, da je javna nabava, jedna od načina na koji se izvlači novac i kako se namještaju natječaji. Objašnjeno je u prethodnoj raspravi, odnosno, u raspravama koje su prethodile, da nabava do 200 tisuća kuna ne mora se raditi natječaj i da se to zove tzv. bagatelna nabava. I onda što god se nabavlja, što je nešto manje, ha, ili se rascijepa ili jednostavno nema potrebe za tim, bitno je da račun ne prelazi 200 tisuća kuna i mogu jedinice lokalne samouprave države što god već, kupovati doslovce što god hoće izravnom pogodbom. Međutim, postavlja se pitanje, što ako nešto nije bagatelna nabava, ako cijena toga prelazi 200 tisuća kuna. Kako se tu namještaju natječaji? Pa jednostavna je stvar, ne kaže se tražimo auto te i te klase, nego se kaže, tražimo auto sa aluminijskim felgama, sa ne znam, volanom, koji je ne znam, presvučen nečim, nekom kožom ili što već. Ugl. to su ono kako se kaže ono razne želje. I onda jednostavno se toliko stavi pojedinačnih stvari koje se traži, koje zapravo, kako se to radi? Recimo postoji jedan auto koji vi želite kupiti. I vi jednostavno gledate specifikacije tog auta, njegovu duljinu, širinu, ne znam, osovinski razmak, šta god već i vi znate da je taj auto jedini u toj klasi koji ima te osobine i vi jednostavno stavite tražim to, to, to, to, to i to, a i na kraju kad svi daju ponude odnosno jasno je da samo jedan auto može proći odnosno da će samo jedan auto biti kupljen. I na isti način se radilo i s vojnim avionima, je bilo je jeftinijih aviona, naravno da je bilo, pa i novi avioni su jeftiniji, ali oni su rekli al mi baš želimo ove avione koji imaju nekakve preinake koje su Izraelci radili, a jedino Izraelci imaju takve avione i onda su rekli ako ne mi odustajemo od, od natječaja. I na kraju vam hoću reći slijedeće, da glavni problem kod ljudske naravi odnosno glavni problem s kojim se društvo suočava nije zakonodavne naravi. Zato jer će se zakoni uvijek zaobilaziti, glavni problem je ljudske naravi, ako je čovjek pošten čak i da mu zakon dozvoljava nešto nepošteno on će i dalje ostat pošten, a s druge strane ako je zakon najbolji mogući na svijetu, al ako su ljudi nepošteni, a ljudi će i taj zakon prilagodit sebi. I tu zapravo dolazimo do toga da se nalazimo u sukobu između ja bi to rekao zakona i duha zakona. Svojedobno piše u Izlasku 20. Bog preko Mojsija daje 10 zapovijedi i kaže, evo to su vam sve zapovijedi šta morate držat, vrlo su jednostavne, njih 10, veli ako se toga držite problema nema. A mi u Hrvatskoj smo napravili 100-tine zakona, podzakonskih akata i propisa i kamo nas je to odvelo, odvelo nas je u stanje bezakonja usudio bi se reći pravne anarhije, pravne nesigurnosti i zapravo očaja i agonije građana. Odnosno kako što je rekao svojedobno jedan filozof ako se dobro sjećam on je rekao, što je društvo korumpiranije, pokvarenije to mu je potrebno više zakona, i ja se bojim da množenjem zakona neće doći u Hrvatskoj do množenja pravde i da zapravo ono što treba našem narodu nije još zakona ili još 100, 1.000 ne znam kakvih zakona, već da nam je potrebna promjena srca, promjena u svakome od nas na bolje, da svatko od nas odbaci zlo i prihvati dobro. Ako ćemo se toga držati, tada će nam bit dobro neovisno o tome kakvi su zakoni. I želim reć ljudima da promjena neće doći od vrha politike, jer su ljudi koji su u saboru samo slika stanja prosječnog birača, znači ako je prosječan birač nepošten, a i prosječan političar će biti nepošten. Zašto? Zato, jer korumpirane političare mogu izabrati samo korumpirani birači. Ako birač prodaje svoje biračko pravo odnosno svoj glas za 500 kuna, kakva će biti vlast koju će takav birač izabrati? Umjesto da mi kao društvo svaljujemo krivnju za probleme u državi na političare, svaki član zajednice koji ima biračko pravo trebao bi pitat što sam ja osobno učinio da dođe do promjene. I upravo taj otklon između duha zakona odnosno biti zakona i forme puke koja se vrši je bio problem i u doba Starog zavjeta i u Isusovo doba, oni su se držali nekakvih formi, ali su bit zakona zaobilazili, Isus im je na to stalno ukazao, a tako je i danas. Drže se forme, uvijek kad ulove nekog s prstima u pekmezu, šta kaže, sve je po, sve je po zakonu. I uistinu de jure, zakonske forme su se držale, međutim da li je duh zakona promašen ja se bojim da jest. I kao što sam rekao sve dok ne dođe do promjene u srcu i političara i naroda neće ovo dobro, na dobro ići odnosno dobro završiti. I želim još samo reći političarima, koji sjede ovdje, a i onima koji na žalost ne sjede, da razlog zašto su se udaljili od naroda je u tome što su odbaciti bit zakona, zaboravili su da nisu tu samo radi sebe, nego i radi onih koji su ih izabrali, odnosno za ljude koji žive u našoj zemlji. Umjesto da podrede svoju službu općem dobru i interesu, oni su nažalost podredili sebi, usudio bi se reći da su prevareni, prevareni su od starog lašca opisanog u Postanku 3. poglavlju, koji je lagao i prve ljude, a i danas laže njih. Danas im govori možeš lagat, možeš krast, možeš varat i bit će ti dobro u životu, međutim nemojte se zavaravati ne možemo, ne može nam biti dobro na kraju ako činimo zlo. To je velika zabluda i ja znam da je moj glas ovdje usamljen, ja znam da je vas ovdje više i ja znam da sam ja vama smiješan i da je vama ovo nebitno što ja govorim, ali kad-tad svi ćemo se morat suočit sa istinom, svi ćemo morat na kraju priznat tko je istina, što je istina odnosno morat ćemo odgovarat za svoja djela. Naravno, vi vjerojatno mislite da je jedini mjerodavni sudac korumpirani suci hrvatskog pravosuđa, hrvatsko pravosuđe i to je vaša nada, vaša nada za dobar život je zapravo ili za uspjeh je to da je sustav korumpiran. Vi ste stvorili taj sustav, naravno da taj sustav vas mazi i štiti, ali pitanje koje se morate pitati jest je li moguće da nema neke pravde iznad hrvatskog pravosuđa, da nema suca iznad hrvatskih sudaca da nema da tako kažem, pa da nema konačne i apsolutne pravde. Sve se svodi na kraju oko toga. Ako ne vjerujete da postoji konačna pravda, pa onda možete raditi što hoćete ako kontrolirate pravosuđe i to je ono što vi radite, radite što hoćete. Svojedobno je rekao naš premijer mogu što hoću. Eto, mogu što hoću, kaže on međutim u velikoj je zabludi a i vi ste u zabludi ako mu vjerujete jer vam Andrej Plenković ne može dat vječni život, on vam ne može dati nikakvu nadu niti kakvu radosnu vijest, on vam može jedino dati možda neke prolazne raspadljive stvari i na kraju, ako kojim slučajem se odmetnete od njega, naći ćete se u problemima kao možda predsjedavajući ovdje, itd. I zapravo vam hoću reći da pamet u glavi i gospodo iz HDZ-a, tvrdite da ste vjernici, tvrdite da služite pa ajmo reći Bogu, Isusu, želite davat državni novac [[Upadica Brkić: Hvala kolega Pernar.]] Katoličkoj crkvi ali pitanje je da li u duhu poštujete to sve i čitajte Bibliju, to sam htio reć. Hvala.
Kolega Pernar, isteklo vam je vrijeme, amen. Određujem stanku do 14 sati i 15 minuta. Hvala lijepo. STANKA U 13,59 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,15 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom plenarne sjednice. Sljedeći za raspravu, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a, poštovani predsjedniče državne komisije sa suradnicima. Evo, tijekom današnje rasprave, zapravo, moglo se čuti svega i svačega, kao da svi nemamo isti dokument vezano za vaše izvješće i zapravo o njemu se, kao i uvijek, najmanje razgovaralo. Očekivao sam, recimo kad je prethodnik, moj uvaženi kolega Pernar govorio o tome, zapravo najmanje je govorio o ovome izvješću, više se držao nekakvih duhovnih tema, ali u tom temama saznali smo da je Isus živio u Starom zavjetu, da je Mojsije ... [[Govornik se ne razumije.]] bio u Novome i pokušao je biti drag i simpatičan, u jednom trenutku ste možda mogli shvatiti da je ovo neka duhovna obnova, a ne točka vezana za ovo vaše izvješće državne komisije. Dakle, ako bismo se samo vratili nekoliko godina unazad, ili ako hoćete 15 godina ovo što danas radi državna komisija, za kontrolu javne nabave je napravljen jedan silan, silan napredak. Napravljen je u otvorenosti, napravljen je u jednoj transparentnosti, ekspeditivnosti samoga rada i samo izvješće zapravo to pokazuje, kada govorite i o ljudskim resursima koji su vama na raspolaganju i sve ono s čime se vaši djelatnici bave, njih 19 i još smo čuli od predsjednika državne komisije da postoji još jedan djelatnik, odnosno stručna služba za praćenje prakse i postupanje u sudskim procesima, što je jako bitno kako bi se imala jedna ujednačenija sudska praksa. Rekli ste i sami da ovo izvješće pokriva oko 40% predmeta koji su vezani za 2016. godinu, dakle po onom Zakonu o javnoj nabavi koji je bio važio do 01.01.2017. g., kada je donesen novi Zakon o javnoj nabavi. Svakako trebam pohvaliti i to često ulazim na ovu respozivnu vašu stranicu i na portal, koliko sam vidio, otprilike, oni imaju oko milijun ulaza, dakle na samu stranicu što je vrlo indikativno i zapravo govori o tome da se naručitelji i svi oni koji su u ovom postupku vezani za javne nabave mogu pravovremeno informirati kako preko vašeg portala, tako i preko smartphoneova. Dakle, dobiva se informacija u djeliću sekunde. Sami statistički pokazatelji o kojima vi ovdje govorite, ja bih više volio da smo o tome razgovarali danas, zapravo, oni pojedinačno predstavljaju ovaj broj žalbi i predmeta u radu samih zaprimljenih žalbi, broja zaprimljenih žalbi prema fazama postupaka, trajanju žalbenog postupka, o čemu je ovdje bilo posebno riječi, zapravo na upravnim sudovima gdje su neki odrađuju to za 220 dana, a neki 563 dana i više. Naravno da se na tome treba poraditi. Prosječno vrijeme za zaprimanje žalbe, odnosno za donošenje odluke je 30 dana. I to treba jasno i glasno kazati. O mehanizmu u ekonomski najpovoljnijoj cijeni zapravo jako dobro govorio naš kolega u ime Kluba HDZ-a g. Borić i on je ovdje bio i sugestivan, da zapravo, davao je određene preporuke i on smatra, pa i mnogi s kojima mi komuniciramo smatraju da ovi pragovi koji su do sada bili, zapravo stvaraju određene probleme, gdje se kod same procijene vrijednosti, povećava za 20-40%, a od one koja je zapravo planirana. Dakle, praksa pokazuje jedno i prigoda je to recimo, da se takve stvari intenzivno prate i u trenutku kada to treba zakonodavac ih zapravo kao takve i izmijeni. Ono što želim kazati, a o čemu nije bilo razgovora, pojedinačno da, ovdje su pojedine kolege govoriti o tome kako i na koji način bi se trebala smanjiti korupcija pa su govorili da bi ograničavali određeni broj mandata, pa su govorili, davali su niz prijedloga, a zapravo najmanje su govorili o sebi i kada govorite da ne, kada vidite da ne vjeruju u ono što govore ili onima sa njima rade, onda im sve postaje suspektno, pa tako i vezano sve za javnu nabavu, a tome nije tako. Ja ću iskoristiti ovo vrijeme i kolegama barem koji su ovdje, ali i javnosti kazati da smo mi kroz Nacionalno vijeće za praćenje provedbe strategije u borbi protiv korupcije imali jednu tematsku sjednicu koja je bila vezana za korupcijske rizike u javnoj nabavi prije godinu dana i koliko se sjećam mi smo na toj sjednici imali 20-tak različitih predstavnika institucija, od iz same Vlade, ministarstava, središnjih državnih ureda, agencija, jedinica lokalne samouprave, županije pa i znanstvene zajednice, ako se sjećate, kada se zapravo govorilo o ovakvih koruptivnim ... [[Govornik se ne razumije.]] u javnoj nabavi. Međutim, one su smanjene na najmanju moguću mjeru. Dakle, tada se, a to je vidljivo i fonografskog zapisa, dalo naslutiti što i na koji način se moglo poboljšati kod same javne nabave određene stvari koje bi možda ubrzale postupke, ali i sad predsjednik državne komisije zapravo govorio da i sami naručitelji zapravo nerado sudjeluju u žalbenim postupcima jer i sami nisu sigurni da je to dobar put ili nisu sigurno u ono zbog čega bi se oni sami žalili. Sa znanstvene strane zapravo, prikazano je nekoliko studija upravo vezanih za jedinice lokalne uprave i samouprave, odnosno za broj mandata kod pojedinih čelnika jedinica lokalne samouprave. E sad, imate jedan ozbiljan problem. Ako imate izravan izbor čelnika jedinica lokalne samouprave, ne možete mu ograničiti mandat. Dakle, on je biran izravno od naroda. Pitanje je samog čelnika kako i na koji način će on provedbeno i organizacijski to raditi da bi sveo korupciju na najmanju moguću mjeru. O tome se zapravo danas govorilo i ovdje tijekom ove rasprave. Ja smatram da ovo izvješće koje mi imamo ispred sebe nam daje jedan cjeloviti uvid za 2017. godinu. Želim vjerovati da zbog primjene zakona od 1.1.2017. g., Zakon o javnoj nabavi, da ćemo imati možda malo drugačije izvješće za 2018. g., malo drugačije kažem zbog samog novog Zakona o javnoj nabavi koji bi zapravo trebao još više pospješiti ovo izvješće Državne komisije. Možda još na samom kraju, žao mi je, na samom početku imali ste nekoliko replika, bile su vezane za popis naručitelja koji imaju 5 i više žalbenih postupaka pa ova tablica koja zapravo to prikazuje, ona je jako dobro prikazana, samo žalosti činjenica recimo što nema ukupan broj samih predmeta pa bi ti postupci izgledali kudikamo drugačije odnosno same zastupnike ne bi odveli na jedan krivi put u njihovim raspravama. Evo, samo toliko, hvala.
Zahvaljujem kolegi Babiću. Replika, poštovana kolegica Marija Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Babić, evo drago mi je da smo se na kraju ove rasprave vratili na temu. Bilo je danas ovdje moguće svašta čuti a najmanje onoga vezano za provedbu Zakona o javnoj nabavi pa mi se čini da mnogi kolege koje su govorili niti poznaju zakon a niti su ikad bili blizu postupka provođenja javne nabave. Mogu samo reći dakle da svi obveznici provođenja javne nabave moraju donijeti plan nabave za svaku godinu, moraju u tom planu utvrditi predmet nabave, njegovu vrijednost, postupak koji se mora provest. Sve postupke javne nabave na kraju se znači mora, na kraju godine mora se isto tako donijeti dokument u kojem se vidi na koji način je taj plan realiziran, isto tako, po tome vrši kontrolu revizija a da ne govorimo što se tiče bagatelne nabave, ma nema tu nikakvih dijeljenja postupaka jer bi to iz plana bilo vidljivo, tako da oni koji su danas bili govorili onako paušalno, kritizirali, govorili kako smo zbog javne nabave jako korumpirano društvo, zaista nemaju pojma o čemu su govorili, hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac. Odgovor, kolega Babić, izvolite.
Možda sam na samom početku a mislio sam o tome govorit zapravo kada govorimo o javnim tijelima onda je tu najbitniji proračun, iz tog proračuna je i sam plan nabave, kroz taj plan nabave gdje se sredstva zapravo moraju osigurati, imate izjavu o fiskalnoj odgovornosti, dakle svi čelnici moraju jako paziti na taj dokument jer su zapravo kaznena odgovorni. Kada govorite o našim kolegama koji su tijekom ove rasprave govorili o tim stvarima, onda se zapravo vidi jedna površnosti u svemu tome ali i marginalizacija jedinica lokalne i regionalne samouprave gdje sa ove razine ne možete na takav način dijeliti lekcije, zapravo trebate više bit u tim jedinicama lokalne samouprave, raditi u lokalnoj samoupravi da bi zapravo znali o čemu govorite.
Zahvaljujem, kolega Babić. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče. Pošto nisam bio tijekom cijele rasprave, možda sam propustio odgovor predsjednika Komisije za kontrolu postupka javne nabave, jesam li propustio, znači nisam propustio, i dalje nema odgovora na najlogičnije moguće pitanje a to je da li smijete potpisati ugovor a da nemate planirana sredstva? Ne 100 000 kn, ne milijun, ni 10 milijuna nego 3 stotine i 75 milijuna kuna u gradu Zagrebu, radova na sljemenskoj žičari koja je usput budi rečeno, još jednom najskuplja žičara na svijetu koja postoji i koja se plaća umjesto fondovima EU-a što bio bilo logično, nebrojeno projekata po Europi postoji, plaća se iz proračuna grada Zagreba u potpunosti jer fondovi EU-a ne toleriraju ovakve postupke kao što to radi naš gradonačelnik, da se potpisuju ugovori, da sredstava nema, da se izvode radovi na način da uopće nemate ni jasan tijek kako će to sve skupa funkcionirati i sa te strane bilo bi dobro, evo vidim da se i predsjednik javio, da još jednom samo čujemo od mjerodavnih službi i poznavatelja zakona jer to su ljudi koji znaju zakon u trepavicu, nisu to ljudi kao što kaže naša kolegica ovdje Jelkovac koji govore ovako paušalno, to su ljudi koji zakon, kad ih probudite u pol noći, u 2 sata po noći probudite i pitate ga neku stavku, oni to znaju, oni se s tim bave i imamo potpuno povjerenje u njih i sa te strane tako jednostavan odgovor dati, znači da li je moguće potpisati po zakon, da li je to zakonito ponašanje gradonačelnika Zagreba da potpiše ugovore i preuzme obavezu 375 milijuna kuna a da nema uopće osigurana sredstva niti zna da li će ih imati. I sad tko će to platiti? I da li je na taj način derogirao skupštinu grada Zagreba, da li je povrijedio Zakon o fiskalnoj odgovornosti? Pa tu sjede evo zastupnici iz njegovog kluba, 1, 2, 3, vidim ih ovdje. Gospodo, pogotovo predsjednik kluba bi trebao takav odgovor dati, zbog čega gradonačelnik Zagreba po kojem se njegov klub zove, po meni nezakonito raspolaže sa određenim ovlastima koje ima a to je da potpiše ugovor u ime grada za projekt za koji sredstva uopće nisu odobrena? I da li su ponosni na to što je grad Zagreb uvijek lider u netransparentnosti po pitanju i žalbi i koliko je žalbi riješeno u korist onih koji su se žalili itd. I onda kad govorimo o tome, dolazimo do toga koliko je isprazna rečenica gradonačelnika Zagreba kad kaže da on ima nultu stopu tolerancije prema nepravilnostima odnosno prema muljanjima itd. a upravo suprotno, Zagreb ima najviše predmeta koji su riješeni i koji su poništeni i sa druge strane, ponaša se na način na koji svi mi znamo kako to izgleda, ne čita ugovore, na sudu daje takve izjave i sve ono što ne bi trebao raditi jedan gradonačelnik, on to nažalost radi. I sa te strane očekujem da se naš predsjednik tu očituje i da jednostavno skinemo tu temu sa dnevnog redu. Što se tiče samog izvješća on je sastavljen korektno, nadam se da će tako se nastaviti raditi i dalje. Antikorupcijski učinak ove komisije je po meni neprocjenjiv, kada pogledamo, jednu drugu, također i ja bi volio da se komisija ugleda na povjerenstvo sprječavanje sukoba interesa, koji djeluje kao jedan moralni autoritet u svom području. Ne traži oni samo da se nekoga prijavi, da se netko žali. Čim se uoći neka nepravilnost, ovo je nepravilnost velika kao Sljeme, kao Medvednica. Evo, vidite koji paradoks. Znači radi se o žičari na Sljeme, na Medvednicu i ovo je nepravilnost velika kao Medvednica, ne možete ju ne vidjeti. Kao kada izađemo tu iz dvorane Hrvatskog sabora, iz Hrvatskog sabora na Trg svetog Marka, pogledamo prema Sljemenu i vidimo prekrasnu Medvednicu, tako se vidi ova nepravilnost. I ne mogu ljudi koji se s tim bave reći, ne, ne, to je, nije iz naše nadležnosti, mi ćemo samo skrenuti pogled i prašimo samo po svojem. Tko nas šta pita, ako nas nitko ništa ne pita, još bolje. Mi se ovdje svi moramo baviti s time, da ovakvi javni dužnosnici, kao što je rekao sam gradonačelnik, koji na taj način plaća najskuplju žičaru na svijetu, nemaju mogućnost tako raditi u budućnosti. Pa ja se dam kladiti da bi Borića bi tamo na Rabu, svašta bi mu napravili dok je bio načelnik općine Male Lopar, da je tako se ponašao. On je sigurno radio kako se spada, radio je po ps-u radio je za svaki ugovor koji je potpisao, imao je osigurana sredstva. Tako da s te strane, zašto stavljati Borića u nepovoljniji položaj u odnosu na Bandića? Ili gđu. Jurić Alfirev. Znači zbog čega neki čelnici mogu raditi što god požele? Da li je to zbog žetončića, da li zbog toga što automatski moraju podržavati, podržavati Vladu Andreja Plenkovića, pa im je dopušteno da rade što god im je po volji. Da li je možda to razlog? Što da se Bandića upozori na to, možda bi povukao zastupnike iz svog kluba i oni ne bi davali više podršku vladi. Možda je to zadatak gospodina Jankovića i ostalih koji su u klubu zastupnika Milana Bandića, da njegove nepodopštine u javnoj nabavi, pokrivaju svojim rukama u Hrvatskom saboru. E to je po meni problem. To hrvatski građani moraju čuti, to hrvatski građani moraju znati do sljedeći puta, kada mađarska nacionalna manjina bira, zna da je gospodin Janković bezrezervno podržavaju nepodopštine gradonačelnika Bandića. Bez obzira da li se negdje, neka aktivnost financirala iz Grada Zagreba, to nema veze sa gradonačelnikom Bandićem, na taj način, na koji se možda predstavlja i novcem građana Grada Zagreba, financiraju određene aktivnosti nekih manjinskih zastupnika, odnosno, njihovih invenata. Jer manjina je nešto više od toga da napravite jedan skup ili jedno događanje ili možda imate ljetovanje za određenu populaciju ili sportske igre na nekom mjestu. Naši građani to moraju znati i sa te strane mi je žao što se to pitanje opetovano ignorira. I mislim, doći ćete sljedeći put, nemojte ga sada odgovoriti, žičara se neće napraviti, još par godina, vjerujte mi, ali ćemo o tome pričati, pogotovo sada kada su zastali radovi zbog određenih stvari, ko zna kako će to funkcionirati. Nažalost, gradonačelnik radi netransparentno, ne uzima sredstva iz EU, jer ako nema, ako je EU, onda nema modela pola pijem, pola … [[Govornik se ne razumije.]] dajem, onda se mora transparentno raditi i žao mi je što neki ovdje to svesvrno podržavaju, ali ima ljudi koj to vide i ja mislim da građani Grada Zagreba su sazrili već što se tiče tog vrste upravljanja i da im je više toga dosta, kada pogledate ljude na cesti, kako se odnose prema pitanju, dal misle da se Zagrebom transparentno upravlja i na dobar način, 90% će vam odgovoriti ne. Tako da, evo ja još jednom postavljam to pitanje, inače pozdravljam ovo izvješće, nadam se da ćete nastaviti raditi efikasno kao što ste radili i do sada. Samo vas pozivam da se više sa autoritetom, poznavatelja arterije i iz pozicije onoga koji razumije problematiku i ne stavljate samo u tehnički okvir, nego date malo i moralnog pod streha i nekima koji su zastranili. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Marasu, imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Maras slušam vas cijeli dan o temi javne nabave. Nisam oduševljen s time što ste govorili, nije mi namjera braniti bilo koga, pa ni gospodina Bandića, ali prilično je hrabro izgovoriti da nema osiguranih sredstava, a ne pogledati što piše u proračunu. Ja sam si malo pogledao imate i onaj program razvojnih, plan razvojnih programa Grada Zagreba 2018., '19. '20., '21. sve lijepo navedeno koliko koje godine za žičaru Sljeme. Tako da nije moje mjesto, nije moja lokalna samouprava, ali piše. Imate i vodič za građane, onaj najjednostavniji oblik proračuna, gdje vam piše koliko je to u 2019. g. Znači nije lijepo reći, da je netko nešto potpisao, a da nije imao za to osnove, jer činjenica da bi se izložio, pored jednog velikog ureda, koji on sigurno ima za financije, da bi njega neki pročelnik izložio kaznenom progonu, zato što nema nešto napravljeno, a trebalo bi nešto izvesti. Znači to je poprilično više politike, a manje dobrih informacije i krivi su nažalost.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boriću, odgovor kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. g. Boriću ne paše ni kad ga hvališ. Znači, nije zadovoljan, pohvalio sam čovjeka tu pred svima na sceni otvorenoj i nažalost ni to mu ne paše, ali s obzirom da je dao ovdje neke informacije koje u Gradu Zagrebu nemaju, ja predlažem gradonačelniku da ga uzme za pročelnika za financije jer upravo u dopisu koje je potpisala pročelnica za financije, piše da nisu osigurana sredstva. Znači, mala pomoć financijska sa Raba ne bi loše došla Gradu Zagrebu, znači evo, g. Borić ako traži novi profesionalni izazov, može ga naći u Gradu Zagrebu jer očito on zna nešto više, nego što znaju ljudi koji rade u gradskom uredu za financije, tako da sve ono što sam govorio je istina. g. Borić nemojte sumnjati u to da sam tri puta provjerio o čemu pričam. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Marasu na odgovoru. Slijedeća replika poštovana kolegica Marija Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega Maras, malo sam iznenađena da ne poznajete Zakon o javnoj nabavi u tolikoj mjeri da ne znate da je kontrola za postupke javne nabave ustvari žalbeno tijelo da oni mogu postupiti samo po žalbi i reagirati na navode koji su u žalbi, nemaju oni drugih nikakvih mogućnosti da budu nekakva moralna vertikala, a to je upravo zato što upravo ponuditelji koji se natječu u postupku nabave imaju najveći interes da se žale za sve ono za što smatraju da u postupku nabave ne štima. S druge strane, vjerujte, velike postupke javne nabave moraju provodit osobe koje imaju certifikat i za to položen ispit i odgovorne su za taj postupak i ne bi si sigurno dozvolile nikakve marifetluke, a s treće strane ja mislim da vi u Gradskoj skupštini imate svoje zastupnike, pa prema tome ovakvi postupci odnosno odluke o ovako velikim postupcima javne nabave se donose na skupštini, pa ako oni imaju takvih saznanja, neka reagiraju [[Upadica: Zahvaljujem…]] prema mjerodavnim tijelima. Hvala.
…/…poštovanoj kolegici Mariji Jelkovac/…. Odgovor kolega Maras.
Nije se donijela ova odluka i ugovor je potpisao gradonačelnik Bandić. Vi ste dobro rekli gospodi iz komisije koje su njihove nadležnosti, ali ja ne tražim da oni sad ovdje naprave nešto službeno, neka samo kažu je li to po zakonu ili nije po zakonu, to je jedino što ja tražim, znači, nitko nas ne ograničava da kažemo svoje mišljenje, pa ovo je slobodna kuća, ovdje se govore riječi koje naši građani slušaju, sigurno bi ljude zanimalo da li je sukladno zakonu to što je gradonačelnik Bandić po svojem, pazite, on sam priznaje da nema planirani proračun, on kaže bit će koliko treba, radit ćemo rebalanse svaki dan, pa ako on to kaže, onda znači da nema planirane novce u proračunu i ja samo tražim da predsjednik komisije kaže da građani čuju jer ovo je govornica hrvatskog naroda, ne mora se tu nikakav službeni dokument donest, samo recite, usta imamo [[Upadica: Zahvaljujem…]] Hvala lijepo.
…/…kolega Maras/… Slijedeća replika poštovani kolega Stevo Culej, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Maras, meni je jasno da vi svojega političkoga takmaca malo kočite u njegovim željama da ovaj grad učine velegradom sa gradnjom žičare, ali mogli ste ga bar malo posavjetovati kako da upravlja sa gradnjom žičare i svim onim plastičnim objektima, ipak ste vi bili dva puta direktor Bjelolasice koja vam je uspjela izgorit, pa vi ste najmjerodavniji da govorite o Bandićevoj žičari [[Upadica: Kolega]] i o planovima.
Kolega Culej, molim vas prilagodite vaš izričaj ovom Visokom domu i nemojte omalovažavati saborske zastupnike, ni zastupnice, izvolite kolega Maras.
Ovo, ovo je okej, tu čujemo i dosta novih riječi, znači, evo grad žičare, to je riječ odnosno dvije riječi, pojam koji bi volio da g. Culej upiše u jedan riječnik. Znači, što znači grad žičare? Evo, g. Bačić se isto zamislio. Znači, dajte molim vas da napravimo jedan mali sastanak, meni i Bačiću objasnite što znači grad žičare. Znači, sa te strane, a drugo što vas je kolega upozorio, ja nikad bio, ja nisam dva puta bio direktor, ja sam bio tamo zaposlenik i radio sam dvije i po godine, a nažalost, vama je to smiješno, ali ljudima koji tamo rade nije smiješno, je izgorjela Bjelolasica šest godina ili pet godina nakon što sam ja otišao, šest godina, ali šta ćete, vama to ništa ne znači, vi se smijete, to vam je smiješno, 150 ljudi je ostalo bez posla, umjesto da se država pobrinula da se tamo radi, nažalost, se ne radi ništa, evo, to je ono što je tragedija.
Zahvaljujem kolega Maras. Slijedeća replika poštovani kolega Branimir Bunjac.
Hvala lijepa. Zastupniče Maras ima li možda kakve veze barem sudeći prema medijskim natpisima to što izvođač radova na sljemenskoj žičari Gip pionir ujedno i vlasnik, sagradio zgradu u Bužanovoj ulici gdje zagrebački gradonačelnik ima Penthaus od 300 m2? Ima li možda kakve veze to što je ista ta tvrtka, barem prema tvrdnjama USKOK-a, povezana i sa vlasništvom stana u Bužanovoj ulici koje je isto stvarni vlasnik gradonačelnik Grada Zagreba, a formalno tvrtka Paron kao prikriveni vlasnik? Da li je moguće da gradonačelnik Grada Zagreba ima neku osobnu korist od izgradnje sljemenske žičare? Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Maras.
Gledajte, dati konkretan odgovor na ovo zadnje pitanje, vrlo teško, ali kada pogledate sve ove stvari koje ste vi pobrojali, to da je najskuplja žičara na svijetu, da se ne financira na način na koji se treba financirati, da su ovi izvođači koje ste vi ovdje nabrojali vjerojatno svi uključeni u posao oko toga, onda se čovjek može legitimno zapitati da li je to tako i zbog čega je to tako? a kada još onda uzmete u obzir da ja nešto govorim što nije točno, pa valjda bi se zastupnici iz kluba Milana Bandića pobunili, rekli, mislim, ja da to slušam o predsjedniku svoje strane ili kluba, ja bi rekao, to nije istina, ali evo tu su g. Jankovics, g. Bilek i g. Varda, sa smiješkom slušaju i govore, to je to, ne. Znači s te strane vidite koliko uopće benevolentnosti prema tim informacijama vlada tako da zaključak može biti svakakav, nažalost, ali ne možete sa sigurnošću da nije to tako. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Gordan Maras. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, završna riječ, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući, uvažene kolegice i kolege, poštovani članovi Državne komisije. Htio bih na kraju, na još jednom konkretnom primjeru pokazati na koji način funkcionira javna nabava u RH i kakvu štetu zbog toga svi zajedno trpimo. Evo, primjer je konkretan cijene lijekova. Znači svi znamo da je hrvatsko zdravstvo ogromni gubitaš, da trenutno imamo 8 milijardi kuna nenaplaćenih potraživanja, da se zbog toga povisio zdravstveni doprinos od 1. siječnja za 10%, znači sa 15 na 16,5, znamo da su se povisile cijena cigareta, alkohola, ne znam čega, poreza i da se i dalje ta rupa ne može pokriti. O cijeni zdravstva, 1/4 predstavljaju lijekovi. Država plaća jako puno lijekova ali ono što je najzanimljivije od svega, država i određuje cijenu lijekova, znači ne određuje cijenu lijekova proizvođač njihov, nego određuje država. I sad je zanimljivo pitanje na koji način država odredi cijenu lijekova u RH, evo sad ću vam reći, država odredi cijenu lijekova tako da uzme cijene lijeka u Italiji, Španjolskoj i Francuskoj, podijeli sa 3 i to je cijena lijeka u RH. Znači umjesto da kao parametar uzmemo najjeftiniju moguću cijenu lijeka, recimo da uzmemo ne znam, Bugarsku, Rumunjsku i recimo Estoniju kao neki parametar, mi uzimamo zemlje koje su 2, 3 puta po standardu, po BDP-u, po svemu bogatije od Hrvatske i to uzimamo kao vlastitu cijenu lijeka. S obzirom na to, nije niti čudno da Hrvatska od svih zemalja u okruženju, svejedno dal' je to Slovenija, Mađarska, Bosna, Srbija itd., ima daleko veću cijenu lijekova nego sve te, nego bilokoja od tih država. Mi čak zbog takvog parametra određivanja cijene lijeka, imamo situaciju da lijek proizveden u Hrvatskoj je jeftiniji u susjednoj zemlji nego kod nas. Tako se doslovce po jednomu lijeku, po jednom jedinom lijeku a troši se stotine tisuća lijekova u RH, stvara gubitak od 15 do čak 75 milijuna kuna godišnje. Tako se, oprostite na izrazu, sprže milijarde i milijarde iz proračuna svake godine koje završe u privatnim džepovima a dugove plaćaju hrvatski porezni obveznici. Porezni obveznici. Tko plaća dugove zdravstvu? Svi mi iz zdravstvenog doprinosa. Tko plaća ne znam, dugove Uljanika? Svi mi iz svojih poreza. A tko je te dugove stvorio? Te dugove je stvorila politika, te dugove su stvorile nesposobne Vlade, te dugove su stvorili oni koji nisu znali dogovarati poslove ovoga na poštena način odnosno dogovarali su ih kojekakvim tajnim dogovorima i za zadovoljenje interesnih skupina. Kad govorimo o cijeni lijekova, ja bih još samo htio reći da se u Hrvatskoj čak 75% lijekova koje dobivamo, da su to zamjenski lijekovi, zamjenski lijekovi. Bilogdje u svijetu, zamjenski lijek je 90% jeftiniji nego originalni lijek. U Hrvatskoj zamjenski lijek je jeftiniji samo 30%. Kome je u interesu, zbog čega i tko to sve plaća? Gospodo, zamislimo si vrlo dobro da HZZO ima proračun 25 milijardi, da za Ministarstvo zdravstva dajemo 15 milijardi kuna i da njima još uvijek to nije dovoljno da bi normalno poslovali. Tko od toga ima korist? Jeste li ikada čuli da je jedna ljekarna završila u stečaju, da je jedan dobavljač lijekova, jedna tvornica imal bilokakvih financijskih problema, čekaju navodno 600 dana na isplatu, i dalje oni nemaju nikakvih ni najmanjih financijskih problema, štoviše, plaće su u toj branši abnormalno visoke i uvijek dolaze na vrijeme. Kad bi se riješilo pitanje javne nabave, ja mislim da bi se riješilo jako, jako puno proračunskih problema i da bi sve cijene u Hrvatskoj bitno pale a to samim time znači i da bi građani imali puno bolji standard nego što ga sada imaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Tomislav Žagar, u ime Kluba nezavisnih zastupnika, završno, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Htio bi još samo jednom na kraju upozoriti da sve ovo što smo raspravljali je zapravo možda vrh sante leda svega ono što se događa ispod, što možda i nije vidljivo javnosti i to ću pokazati slikovito na jednom primjeru. Naime, riječ je o natječaju za Koridor 5C, Osijek-Beli Manastir o objektima koji su tamo bili oglašeni u javnoj nabavi, to je negdje vrijednost bila 80 i nešto milijuna kuna. Na natječaj su pristigle dvije ponude, nakon toga neću uopće ulaziti u okolnosti, jel', o tome su mediji nešto pisali, nakon toga, same Hrvatske ceste poništavaju natječaj do kraja godine tvrdeći kako su sami, da su natječaj koji su sami raspisali da je nezakonit. Ali, pazite, onda se na to, na njihovu odluku o poništenju natječaja se žali onaj, ona tvrtka koje je dobila posao, nego ona tvrtka koja nije dobila posao. Žali se Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave i državna komisija tada po službenoj dužnosti poništava natječaj i naređuje da se isplatu žalitelju u iznosu od 100 tisuća kuna. To su, dakle, neke stvari koje javnost sigurno da ne zvuče prilično transparentno. Državna komisija je samouvjereno odradila posao u skladu sa zakonom. Međutim, vidite, ono što je na kraju državna komisija radila je samo završi ili konačni čin onoga svega što je prethodilo tome. Dakle, državna komisija odrađuje svoj posao, međutim nemojmo imati iluzije o tome da državna komisija će riješiti probleme javne nabave u RH. O tome je dosta bilo i moji prethodnici su govorili. Državna komisija može samo u onim postupcima na koje se žale pojedini ponuditelji donijeti odluku i naravno, tu ne treba, još jedanput ne spomenuti Pelješki most i doista sve, pa i državna komisija koja je bila u to aktivno uključena da se svi, pa i Vlada RH dobro vode računa o tome da RH ne bi došla u situaciju, da ne samo da plaća određene odštete nego da čak sredstva koja su osigurana za Pelješki most ne bude se morala čak i vraćati. A još jedanput kažem da ćemo ovaj izvještaj podržati. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Žagaru. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Miro Bulj, završna riječ, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, uvaženi ravnatelju i predstavnici Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Činjenica da je Hrvatska u prema istraživanja koja je naručio EU parlament, pri vrhu, tj. čelna je uz Bugarsku, Rumunjsku i Litvu po pitanju korupcije zbog javne nabave. Zbog tih šteta, BDP u RH predviđa se da je negdje oko 15% manji, da su tu zakinuti znači konkurencija i konkurentnost, znači da su ljudi 68% poduzetnika i ljudi koji se natječu, poglavito po pitanju kad su odluke o odabiru izvođača određenih radova ili usluga, da su oni u biti, najviše oštećeni i to je jedan problem što se oni šta je kvaliteta, konkurentnost i u biti propadaju tvrtke one koje bi trebale napredovati, one koje bi trebale služiti u razvoju, a u biti one koje pogoduju stranački, koje imaju iskaznice, to sam pričao na primjeru odražavanju u Hrvatske vode koje su, evo vidimo ovdje da Hrvatske vode imaju, koliko, 100-91% je žalbi koje su u biti uvažene, tj. poništeni su natječaji. 91%. Uredno se isplaćuje tim ljudima, tim tvrtkama se isplaćuje odražavanje kanala, vododerina, čega sve ne, a ja evo, osobno tvrdim da u mome kraju, odakle ja dolazim niti 10% tih kanala ti izvođači radova ne znaju di se nalaze, a kamoli da su bili na licu mjesta. Sad primjer govorim. Vidimo primjer HRT-a, 78% je žalbi uvaženo. Vidimo primjer Splita, 100%, vidimo primjer Zagreba, vidimo primjer Ministarstva zdravstva, vidimo primjer Ministarstva obrane 67%, znači ogroman novac koji je trebao biti pokrenute određene investicije, koje bi treba kroz javne nabave pokrenuti razvoj hrvatskog društva, u biti, poništene su javne nabave zbog namještaja i nezakonitosti. I Hrvatska je na čelu u EU po korupciji baš iz ovoga dijela. I danas, ali druga tema, EVO Tv, danas odlučuje HAKOM da pređe u ruke monopolista HT-a. Bez da je to Agencija za tržišno natjecanje, ali to ćemo poslije o tome govoriti, da je dala svoju suglasnost. To se ne more u Njemačkoj dozvoliti, Agenciji za tržišno natjecanje, zaštitu tržišnog natjecanja u Njemačkoj, odakle dolaze teleoperateri. Znači, u nas se samo pogoduje i primjer, nisam dobio odgovor, a očekivao sam odgovor od predstavnika od komisije za kontrolu postupka javne nabave da odgovore da li je zakonito tijekom i postupka javne nabave mijenjati kriterije, reference cijena da bi netko dobio, da bi se pogodovalo, da bi netko dobio zbog promjene tih omjera da bi dobio veću ponudu, bez prethodnog savjetovanja. To je primjer koji se dogodio u mome gradu gdje je javna nabava umjesto 20 milijuna kuna za jahaonu, 20 i nešto, otišla na 30 milijuna kuna. Naravno, kad je primijećena, ona je obustavljena, ali na taj način prođe, to je se primijetilo, ali koliko tako ne primijeti se tih javnih nabava i prođu. Ovdje se radi o sredstvima EU. I svi govore i ministarstvo, SAF-u, svi peru ruke, lokalna samouprava, svi peru, ne znam je li vam to zakonito ili nezakonito, svi se izvlači. Zašto? Da se imaju u talu. Od lokalne do državne razine do agencija koje su nadležne. Zašto? Jer 10 milijuna nije mali iznos na jedan projekt koji vrijedi 20 milijuna kuna, znači jednu trećinu sebi u džep. I zamislite, smanje cijenu, a dignu reference u kriterijima i na taj način, normalno, tvrtkama koje naravno koje su pogodne vladajućim, sutra plati malo kampanju jedan dio toga i na taj način funkcionira javna nabava. Smatram da je, kao što sam rekao, javna nabava jedan od najvećih i to pokaziva istraživanje EU i o tome treba pričati i treba regulativu, a bagatelne javne nabave, 11 milijardi kuna, do 200 tisuća kuna, 11 milijardi kuna bagatelnih nabava koje nitko ne kontrolira. I lokalni čelnici i čelnici tvrtki i javnih ustanova, mogu raditi što žele, čak mogu i dijeliti ako je nabava milijun kuna, oni podijeliti u dovoljno dijelova da ne trebaju ni raspisivati javnu nabavu. To je ogromno pogodovanje na taj način opstaju na vlasti od lokalnih čelnika, od regionalnih čelnika do državnih vlasti. Zbog toga smatram da treba o ovome govoriti [[Upadica: Hvala.]] i treba zaustaviti korupciju. Mi smo na čelu po korupciji. Hvala.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani predsjednik Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave Goran Matešić, izvolite.
Uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora, na prvom mjestu se zahvaljujem na potpori i prepoznavanju rezultata rada državne komisije, podsjećam i zahvaljujem se na čestitka, dakle podsjećam ovo je 15-to godišnjica rada državne komisije, zahvaljujem se i onima koji su izrazili nekakva neslaganja, primjedbe i dali sugestije kako ovi koji su stariji zastupnici vide da izvješće iz godine u godinu se ovaj poboljšava tako da ćemo to uzeti u obzir. Neke rasprave su, ja ću se na neki način referirat na prethodne govornike, neke rasprave su se, su povezivale korupciju i konkurentnost. Izvješća državne komisije zbog svog statističkog obima i zaključaka koji su ograničenog, kako bi kazao dosega, samo se većina tiču pravne zaštite dijelom primjene propisa javne nabave, ali javna nabava je i ekonomski i proračunski i tržišni ima svoj aspekt. Tržište je jedna priča koja je vezana za konkurentnost, ono je kad se u javnom sektoru otvori tržište kojim se raspolaže s javnim sredstvima i to se zove javna nabava onda je ona specifična. Međutim, kad se govori o konkurentnosti i kad ga se kratko i jednostavno povezuje sa korupcijom to je relativno usko, dakle trebalo bi uzeti ova, ove podatke trebalo bi ih analizirati. Iz toga je ovaj, ovaj poznata tablica sa strane, sa stranice 23. koja je tipična statistička, ovdje se čitalo i razumijevalo različito zbog toga smo dali i broj postupaka javne nabave kako bi se on mogao dovesti u vezu sa brojem žalbi i sa brojem onih žalbenih postupaka koji su poništeni. Dakle, sva ta 3 podatka kad se dovedu u vezu možete govorit, moglo bi se govoriti i o uspješnosti ili neuspješnosti nekoga, nekoga naručitelja. Pri čemu treba uzeti i u obzir ono što su neki govornici govorili, a to je da postoji jedan veliki dio sredstava koji se troše u bagatelnim nabavama, dakle gdje nema žalbe, tako da ova slika mora biti sa tim kako bi kazao naočalama gledana. Ja branim i mi raspravljamo izvješće o radu državne komisije za 2017. godinu, ne '16., ne '18 i ne '19. otud ja neću odgovorit odnosno susprežem se na odgovor na pitanje zastupnika Marasa jer raspravljamo o žalbenim predmetima iz '17. godine. Drugi razlog zbog čega ću se suspregnut ovaj u odgovoru na njegovo pitanje jeste što njegovo pitanje sugerira pravno mišljenje o nekoj pravnoj situaciji. Državna komisija je žalbeno tijelo koje donosi odluku u konkretnom sporu kad je izjavljena konkretna žalba, ja ne mislim da se državna komisija pred ovim tijelom treba pravdati da li je preuzimala odgovornost, da li je djelovala kao korektiv nezakonitim radnjama, da li je u 78% sporova o pravu javne nabave donosila svoju odluke, da li je ta pravna praksa javno dostupna i svima poznata i kakav je antikorupcijski efekat odluka državne komisije. Međutim ja ću se ograničit na ono što mi je utvrđeno mandatom koji je povjeren od strane Hrvatskog sabora i koji je utvrđen u Zakonu o državnoj komisiji. Kolega uvaženi zastupnik Bunjac je postavio pitanje oko razjašnjenja postupanja po službenoj dužnosti kada u kom obimu i kako? Državna komisija može postupati po službenoj dužnosti isključivo u žalbenim predmetima, dakle samo onda kad je izjavljena žalba. Ona ne može postupati izvan žalbenog postupka i ne može dakle to bi bila neka vrsta inspekcije, takve nadležnosti državna komisija nema. Dakle, po zakonu je, su unaprijed propisane osobito bitne povrede zakona na koje državna komisija pazi po službenoj dužnosti i to je nešto što se pretežno u '18. i '19. godini u značajnoj mjeri kao praksa državne komisije ovaj raširila i to je prilično poznato. Kada državna komisija kontaktira stranke, da li izvan žalbe, gospodin Bunjac vi ste to isto pitali. Državna komisija komunicira sa strankama samo unutar žalbenog postupka, tražeći od njih očitovanje i dostavu dokaza za žalbeni postupak, dakle to je supstrat žalbenog postupka, to je ono dakle dokumentacija, žalbeni navodi i dokazi koje dostavljaju stranke to je ono na temelju čega mi držimo da je to potpuno činjenično stanje jer su stranke stimulirane da daju u žalbenom postupku sve činjenice i sve dokaze i ovaj na osnovu toga se donosi odluka. Htio bih odgovoriti uvaženoj zastupnici Mrak-Taritaš koja je također ukazivala na potrebu analize, s čime se apsolutno slažem i analiza. Mislim da javna nabava u nastavku ovog statističkog izvješća i drugih statističkih izvješća koji izlaze iz javnog sektora, primjerice iz Uprave za sustav javne nabave je u maloj mjeri analizirana, u maloj mjeri su izvučene pouke i rezultati. Ovo izvješće ima ograničeni doseg, ali to ne znači da treba spriječiti znanost ekonomsku i sve ostale da se ovim bave. Ekonomski najpovoljnija ponuda kao složeni kriterij. To je s jedne strane, njemu, kriterijima, tj. zborni kriterij, koji uključuje i cijenu i druge kriterije. On je prije svega dat kao alat naručitelju i on bi trebao izvirat iz potrebe naručitelja. On mora održavat potrebu naručitelja, on mora biti alat kojim naručitelj upravlja svojim potrebama, kojim individualizira svoju potrebu i na taj način individualizacijom, postiže najbolji proizvod za sebe i naj, ekonomski najpovoljniju situaciju. Da li je to u trajnosti proizvoda? Da li je to u kvaliteti kojima se nekada da mjeriti, nekada se ne da mjeriti, to je pitanje prilično dugotrajne prakse, ali i tržišta. To se ne da lako oktroirati i napisati u zakonu. Potrebno je neko vrijeme da se ti kriteriji isprofiliraju, jer oni su također gospodarske vrijednosti. Oni se profiliraju na način, da se u javnom sektoru netko izjavi između ostalog, da netko izjavi … [[Govornik se ne razumije.]] na dokumentaciju pa da se taj kriterij provjerava, da stranke dostavljaju dokaze i da se takmiče u isticanju svojih argumenata na osnovu čega bi, pa kasnije i sud moglo donijeti odluku. Rekli smo, rekao sam u uvodnom dijelu, da takvih žalbi nema previše, dapače da ih ima vrlo malo, tako da ni taj efekt kontrole upotrebe kriterija nije postignut, a ove analize, makar za '17. a i kasnije u '18. i do dana danas govore o tome kako naručitelji lagano napreduju, ali lagano. Dakle, to je nešto što će između ostaloga i tržište donijeti. Uvaženi zastupniče Bulj iz istog razloga ja ću otkloniti odgovor na vaše pitanje, jer je to konkretno pitanje, ne odnosi se na neki konkretni predmet. Ja naravno imam mišljenje o pravnim upitima koje ste vi kazali, ali kao predsjednik Državne komisije žalbenog tijela, ja mogu postupati samo u granicama zakona. I mislim da je to otprilike sve što sam imao kazati odgovoriti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Ima cijeli niz replika na vaše izlaganje, prva je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Gospodin Matešić, treba još jedanput istaknuti ovo što je u vašem izvješću napisano, da je u trenutku pisanja ovog izvješća negdje 50 postupaka bilo u fazi rješavanja na upravnim sudovima i ono što ste napisali da je neizvjestan rok, kada će biti donešena presuda. A iza toga ste također naveli, da je jedan dio postupaka obustavljen, jer je podnesen zahtjev prema Ustavnom sudu, na ocjenu ustavnosti članka 4.3.4. i 4.3.5. ovoga zakona. Mislim da to treba javno istaknuti da to ni naručiteljima ne odgovara ni onima koji su nudili svoje robe i usluge da se ne zna kada će završiti spor i sigurno da tu svi zajedno gubimo. A čuli smo da netko oko 2 milijarde kuna na taj način blokiran. Takva praska se mora prekinuti u Hrvatskoj i Upravni sud mora kraće trajati i s ciljem da se ta sredstva utroše da se investicijski ciklus pokrene, da se stvaraju radna mjesta u Hrvatskoj. I to treba još jednom istaknuti, da se, ako treba i zakone mijenjati, mi ne možemo utjecati na pravosuđe i trajanje postupaka ali možemo javno progovoriti da to nije dobro. Hvala.
Hvala. Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Ja ću pomoći predsjedniku da damo odgovor, tu zajednički. Znači, normalno, da to nije u skladu sa zakonom, jer čl. 3. vrlo jasno govori da je neprihvatljiva ponuda, znači tu nije trebao postupak biti ni završen, čija cijena prelazi planirana, odnosno, osigurana sredstva, a nakon toga, još imamo jedan članak, koji govori da razlozi za poništenje postupka javne nabave, da isto tako, ukoliko nisu osigurana sredstva bi se postupak trebao poništiti. Problem je, naravno, što dobro zna naš gradonačelnik, da tu nema, za te zakonske odredbe sankcija i čovjek ignorira to. A s druge strane, nevjerojatno je da komisija u bitnim odredbama, koje provjerava u postupcima gdje su žalbe, nema upravo ovu odredbu. Znači to bi trebalo biti u zakonu pod broj jedan, što bi komisija trebala provjeravati. Činjenica je da [[Upadica Radin: Hvala, hvala kolega Maras.]] gradonačelnik Zagreba, nezakonito je proveo nabavu za Sljemensku, pa dajte da rečenicu [[Upadica Radin: Ne možete završiti rečenicu jer ste premašili 15 sekundi.]] čovjek ne može završiti jednu rečenicu [[Upadica Radin: Ne možete, ne možete, držite se u vremenu ko i svi drugi.]] Pa nemojte biti nervozni.
Pa dajte se ponašajte onako sukladno poslovniku i načinima ponašanjima u Parlamentu, pa ne možete vi uzurpirati vrijeme [[Upadica Maras: Uzeli ste sada s ovom nervozom vi pola minute.]] Ja mogu govoriti pola minute, mogu i minutu ako hoćete govorit, ali vi ne možete, jer vi imate ograničeno vrijeme [[Upadica Maras: Pa niste vi, tu ne znam šta, svi smo tu u istoj poziciji.]] Nemojte se molim vas sa mnom raspravljati [[Upadica Maras: Imamo pravo svi diskutirati.]] Ja vam dajem opomenu [[Upadica Maras: Šta sada ćete mi dati drugu opomenu?]] [[Upadica se ne čuje.]] [[Upadica Maras: Nemam.]] Sljedeća replika, poštovanog zastupnika Tomislav Žagara.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi gospodine Matešić, vi ste se obraćali gospodinu Bunjcu, ja mislim da ste meni to odgovarali vezano za ovaj. Dakle, vi ste pojasnili i meni je sada drago, hvala vam što ste pojasnili. Dakle, članak 404. kaže doslovno, kaže, u žalbenom postupku, državna komisija postupka u granicama žalbenog navoda, a po službenoj dužnosti, pazi na postupovne pretpostavke i osobito bitne povrede. Dakle, unutar žalbenog postupka, niste vi za to krivi, trebalo bi možda izmijeniti zakon, trebam vam dati više novca, trebam vam dati više ljudstva, pa pazite na javnu nabavu na jedan bolji i kvalitetniji način. Jer kada dođe revizija javne nabave, onda je stvar prošla. Revizija konstatira, pogledajte nalaze, ne znam, jeste li vi čitali nalaze revizije? To je katastrofa. Kada oni upozoravaju javno poduzeće da mora imati u javnoj ponudi 2 ponuditelja, u onome ograničenoj ponudi. Pa to je mislim, dobro, hvala vam u svemu … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Evo ja sam djelomično, vi ste govorili o kriterijima, ekonomskim i financijskim tj. ovaj referencama. Moj je upit bio, jasan, znači, početak javne nabave, tj. otvaranje kad komisija otvara javnu nabavu, znači postoje točno omjer financijski tj. ekonomski i reference. Dal je moguće tijekom nabave prominiti kriterije bez prethodnog savjetovanja sa svima. Znači imamo slučaj gdje se mijenjali kriteriji tijekom postupka, znači financijski reference, financijski se smanjivao referent da bi neko drugi dobio taj ovaj tu javnu nabavu. To je kasnije odbijeno, znači ono nema ti efekata ali je se načinila šteta jel se pokušalo pogodovati na taj način i mene od vas baš kao stručnjaka očekujem da kažete odgovor. Da li je moguće mijenjati kriterije tijekom javne nabave, tijekom javne nabave, kriterije bez prethodnog savjetovanja. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog predsjednika državne komisije.
Uvaženi saborski zastupniče ja sam otklonio odgovor na pitanje, ali mogu vam odgovorit na koridoru da ne opterećujemo ovaj, ovaj kvorum, radi se o upitu na, kako bi, vi tražite pravno mišljenje. Mi ovdje govorimo o izvješću za '17. godinu.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo podpredsjedniče sabora, dakle moja se replika odnosi na činjenicu da u izvješću 2017. ste imali priliku koristiti odnosno u žalbama rješavati vezano uz ekonomski najpovoljniju ponudu, dakle ovih 10% koji su bili kriteriji. Mene zanima zapravo kakvo vi iskustvo imate s tim, dal je tu bilo nekakvih problema, dal ste vi imali problema kad ste uopće dobivali žalbu na to sve zajedno, da li vam je to nekakav nered bio u radu il vam se čini da je to ipak generalno kad je riječ o javnoj nabavi je 90 sad je 90% cijene, 10% kriterija, određene poboljšice i da li to treba dalje razvijati u odnosu da se cijena možda još u postotku smanji, a kriteriji povećaju, to je samo da vidimo da dobijemo poboljšice vezano u odnosu na javnu nabavu da u konačnici dobijemo najbolji mogući proizvod. Hvala.
Poštovani predsjednik državne komisije.
Hvala lijepa, dakle mi u '17. godini kao što smo rekli u izvješću nemamo pretjerano iskustava o primjeni, mi imamo više u '18. Dakle, zbog činjenice da ekonomski najpovoljnija ponuda je u prethodnom, u režimu prethodnoga zakona u objavama bila nekih 3,5% i čini mi se čak 35% greška ovaj što je premali dio, što je kako bi kazao, premalo se upotrebljavao taj kriterij on nije bio dovoljno razvijen i on još uvijek nije dovoljno razvijen. U svakom slučaju treba raditi na edukaciji i na osmišljavanju različitih modela i to treba razvijati jer je to definitivno put kako nabava može bit učinkovitija i kako imamo bolju vrijednost za datu, za dati novac. Svi, ja imam dojam da su svi učesnici postupka na neki način bili zatečeni ovom zakonskom, zakonskom odredbom i ovaj trebalo je vrijeme [[Upadica: Hvala.]] dok se, dok se snađu.
Ja ću time zaključiti raspravu, a glasovat ćemo o njoj kad se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2017. g. Podnositelj izvješća je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2017. g., molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 94 za, 5 suzdržanih i 3 glasa protiv, donesen zaključak kako ga je predložio saborski matični odbor.
Sad ćemo preći na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, drugo čitanje, P.Z. broj 557. Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav te Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da, poštovani državni tajnik u Ministarstvu uprave Darko Nekić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče i pozdravljam sve uvažene zastupnice i zastupnike, dakle Hrvatski je sabor na 11. sjednici održanoj 15. veljače 2019. u prvom čitanju raspravljao i prihvatio prijedlog ovoga zakona. Konačni prijedlog zakona ne sadrži veće razlike u odnosu na prijedlog zakona koji je tada izlagan, a u istom je sukladno primjedbama Odbora za zakonodavstvo pravo i nomotehnički dorađen izričaj pojedinih odredbi. Razlike između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom zakona odnose se na promjenu odredbe o vremenu održavanju izbora, dakle sa listopada smo prebacili na onu prvu nedjelju u svibnju. Prihvaćen je prijedlog o unošenju skraćenog naziva udruga na zbirnu listu i glasaći listić kad je udruga ovlašteni predlagatelj liste kandidata i kandidatura, to je onaj članak 19. stavak 4. čini mi se. Slijedom toga propisano je da će se na zbirnu listu i glasački listić kad su kandidata predložili pripadnici nacionalne manjine navesti se i naznaka tih ovlaštenih predlagatelja na način da se navode riječi: kandidat pripadnik nacionalne manjine – birač. Propisana je i odgovarajuća primjena odredbi o ovlasti predsjednika vijeća nacionalne manjine po prestanku mandata i na predstavnika nacionalne manjine. Dakle, da se može izvršavat one poslove koji su nužni, primjerice plaćanje materijalnih i režijskih troškova dospjelih obveza i sl. Postoji naravno i oni vaši prijedlozi koje nismo mogli prihvatit, pa ću se i njih dotaknut kratko u ovom izlaganju. Znači nismo mogli prihvatit jedan dio prijedloga koji je vezan za rješavanje problematike zaštite od ovrhe računa predstavnika nacionalnih manjina jer isto nije predmet znači koji se uređuje ovim zakonom, a s istim obrazloženjem nije prihvaćen ni prijedlog iznesen u raspravi vezan za određivanje obveze jedinicama lokalne samouprave da određeni dio sredstava moraju izdvojiti za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina. Nije prihvaćen niti prijedlog da se u konačni prijedlog zakona uvedu odredbe o dvojezičnosti svih dokumenata koji se odnose na izbore vijeća i predstavnika nacionalnih manjina ocjenjujući da je postojeće rješenje u skladu s odredbama zakona kojim su određeni uvjeti službene uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina. Nije prihvaćen niti prijedlog iznesen u raspravi da se izbori za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina održe istovremeno s izborima za članove u Europski parlament iz RH. Dakle, radi se o dvije različite vrste izbora, te njihovo istodobno održavanje ne bi bilo svrsishodno jer ne bi dovelo do smanjenja troškova s obzirom na propisane različite sastave izbornih tijela za provedbu izbora, a moguće je čak da bi i izlaznost bila manja zbog organizacijskih uvjeta provedbe. Dakle, primjena ovog zakona doprinijet će unapređenju, očuvanju i zaštiti položaja nacionalnih manjina u dijelu koji se odnosi na izbore za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina radi njihova sudjelovanja u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima, stoga se u konačnici i predlaže da ga usvojite. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu, pa će prva u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Marija Jelkovac, izvolite.
Dobar dan poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege, evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina koji smo u prvom čitanju imali 15. veljače i na koji smo u raspravi dali neke prijedloge i sugestije, a isto tako i kroz Odbore. Predlagatelj je prihvatio određene nomotehničke i sadržajne primjedbe Odbora za zakonodavstvo u cilju poboljšanja teksta zakona, a također je prihvaćen i prijedlog zastupnika Kluba nacionalnih manjina vezano na datum održavanja izbora, a iz razloga da ne nastupi onaj međuprostor obzirom da je u prvotnom prijedlogu bio prijedlog da se izbori održavaju svake prve nedjelje u mjesecu listopadu, a budući da sadašnjim vijećima odnosno predstavnicima nacionalnih manjina mandat ove godine ističe u mjesecu svibnju, tako da mislimo da je predlagatelj bez obzira što smo malo vremenski i u jednom međuprostoru koji je dosta napet, ipak uspjeli, evo, u vrlo kratkom roku ostaviti ovaj Konačni prijedlog zakona pred nas danas kako bi se onda zakon što prije izglasao i stupio na snagu, te kako bi se na vrijeme počelo pripremati provođenje izbora sukladno novom zakonu za vijeće i predstavnike nacionalnih manjina. Također je prihvaćen i prijedlog vezan na unošenje skraćenih naziva udruga u sadržaj zbirne liste i glasačkog listića, a iz razloga kako bi se ustvari izbjegle one, da ne kažemo, plahte koje smo prije imali zbog dugačkih naziva i kako bi to bilo na neki način bolje na taj način napravljeno. Što se tiče također još jednog prijedloga koji je prihvaćen, prihvaćeno je da se unosi predlagatelj u glasački listić. Što se tiče prijedloga da glasački listići budu i na jeziku nacionalne manjine, taj prijedlog nije prihvaćena iz razloga kako je predlagatelj i obrazložio, mislim da je to i opravdano iz razloga što bi to dodatno stvorilo određene tehničke isto tako probleme u pripremi i provođenju samih izbora mada se evo i taj prijedlog smatram opravdanih od strane predstavnika nacionalnih manjina koji su ga predložili. Ono što je bitno reći, smatram da je zaista dobro da konačno ćemo imati ovakav posebni zakon vezan na izbore vijeća i predstavnika nacionalnih manjina kao zaseban propis jer do sada smo to imali unutar Zakona o predstavničkim tijelima odnosno izboru predstavničkih tijela u jedinicama lokalne i područne samouprave, što su se ustvari na ove izbore su se onda analogno primjenjivale odredbe koje su vrijedile u tom zakonu za izbore predstavničkih tijela, budući smo već iza toga zakona u stvari donijeli novi Zakon o lokalnim izborima koji smo ustvari na novi način uredili izbor predstavničkih tijela samim tim zakonom i samim tim zakonom i u stvari odredbom utvrđeno da će se donijeti novi poseban propis kojim će se urediti izbor vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, smatram da je dobro što smo to sada učinili. Sigurno će se na taj način izbjeći i određene pravne praznine koje smo do sada imali, a upravo zbog analogne primjene određenih odredbi drugog propisa, a isto tako na taj način stvoriti i veća pravna sigurnost u provođenju postupaka izbora predstavnika i vijeća nacionalnih manjina. Također želim reći da su u ovom prijedlogu zakona uvedene i neke novine u odnosu na sadašnje stanje koje imamo, tako da je sigurno dobro što će se za predstavnika nacionalnih manjina predlagati i njegov zamjenik kako bi izbjegli situaciju da u slučaju prestanka odnosno ostavke prestanka mandata odnosno ostavke predstavnika vijeća nacionalne manjine do kraja mandata tu dužnost može obnašati njegov zamjenik. Također su unesene još neke novine, a jedna od njih se odnosi i na izbornu šutnju koje više neće biti u ovim izborima za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina, kao što to imamo za druge izbore, smatram da je to obzirom na ulogu koju imaju vijeća nacionalnih manjina i predstavnik nacionalne manjine, a to je prije svega jedna savjetodavna uloga, a obzirom da kažemo i na način provođenja ovih izbora i na to kako u stvari u interesu potaknuti da se na te izbore odazove što veći broj predstavnika nacionalnih manjina koji su za to zainteresirani, što do sad i nije bio slučaj, imali smo prilično malu izlaznost na tim izborima. Mislim da je dobro i da nema ovakvog ograničenja u provođenju samog postupka. Što se tiče neke same procedure samih tijela koja sudjeluju u postupku izbora, ona su na neki način paralelna sa svim ostalim tijelima koja sudjeluju u svim ostalim postupcima izbora koje imamo, znači od državnog izbornog povjerenstva, županijskog, gradskog na niže. Što se tiče također svega ostalog, znači kroz cijeli propis, uređen je cjelokupan postupak izbora, aktivno legitimno, pasivno biračko pravo, način provođenje izbora, rokovi, birački odbori, tako da mislim da je prijedlog zakona dobar i da će na cjelovit način urediti postupak izbora vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Sigurno da je to značajno i da i na ovaj način RH pokazuje poseban odnos koji gaji prema nacionalnim manjinama koje žive u RH, a što dokazuje i kroz Ustavni zakon koji propisuje u stvari sve ono što je bitno za ostvarivanje prava nacionalnih manjina. Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog i hvala vam na slušanju.
Hvala lijepo. Sljedeći klub zastupnika, ovaj nacionalnih manjina, u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Vladimir Bilek, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pa evo, pred nama je danas Konačni prijedlog Zakona o izboru za vijeće i predstavnike nacionalnih manjina. Evo, negdje 10 mjeseci je proteklo od kad je osnovano povjerenstvo, meni je drago što smo mogli, zajedno i predstavnici našeg kluba i predstavnici savjeta, zajedno sa Ministarstvom uprave i ostalima raditi na ovom prijedlogu zakona jer je on bio jedna od možemo reći preuzetih obveza Vlade RH putem programa Vlade i operativnog programa Vlade RH za nacionalne manjine i ovim putem želim i zahvaliti i Ministarstvu uprave upravo na razumijevanju problematike, na izlasku u susret kod određenih stvari oko kojih možda nismo imali na početku ista stajališta gdje evo, možemo reći i kod prvog čitanja su bile neke stvari koje možda još nismo do kraja imali ista stajališta. Ali, evo u tom periodu Klub zastupnika nacionalnim manjina odradio je niz sastanaka i kao klub i zajedno sa koordinacijama na državnim razinama, koordinacijama nacionalnih manjina na razinama jedinica regionalne samouprave, tako da smo i ovaj prijedlog koji je bio i kako smo se očitovali na prvom čitanju u biti bio temeljem zaključka kluba koji je bio 23. siječnja ove godine. Radi se prije svega, o 3 zaključka kluba. Meni je drago što je veći dio toga usvojen znači u konačnom prijedlogu ovog zakona. Prvi zaključak upravo se temeljio na datumu, znači provođenja izbora. Znamo da prije 4 godine, da su izbori bili znači u svibnju, što znači da znamo kad ističe mandat samim predstavnicima i vijećima nacionalnih manjina i kad bi izbore prebacivali u listopad, kad prvo, bilo bi u raskoraku uopće sa zakonom, a kao drugo došli bi do velikih problema kod funkcioniranja vijeća i predstavnika koji bi bili izvan mandata i kod pripreme programa rada financijskih planova Ali naravno i izvješća za svoje mandate jer znamo da i kada smo forsirali, tada je bio na proteklim izborima, je zamijenim ministra bio i g. Boris Milošević koji je, isto tako upućen vrlo u ovu problematiku i forsirao se na neki način da se što ranije registriraju vijeće i predstavnici, da su ti postupci trajali do čak ponekada do 6 mjeseci, što bi se moglo desiti u ovom slučaju, pogotovo da su u 10 mjesecu, da bi moglo trajati i duže jer nam slijede još jedni izbori poslije Nove godine, pa mi je drago što je ova primjedba uvažena i što je taj zakonski okvir stavljen ovdje i temeljem i prijedloga Kluba nacionalnih manjina, ali i većina vijeća i predstavnika i koordinacija manjina na državnoj razini, ovako usvojen. Drugi prijedlog koji smo dali da se ipak uvede je skraćeni naziv samih predlagatelja jer ukoliko bi išao puni naziv kod nekih vijeća, kod nekih prijedloga bi bilo jako puno i velike bi bile plahte, ne bi se ljudi snalazili, ali recimo primjer koji smo imali iz proteklih izbora gdje na jednoj regionalnoj samoupravi, recimo tri liste koje su bile, 76 znači ljudi, pa smo imali po 18 jednakih prezimena, 11 drugih jednakih prezimena, od kojih su neki imali čak po troje jednaka imena, pa ne samo da ljudi koji su dolazili na birališta nisu znali koga točno zaokružuju, nego nisu bili ni oni koji su bili zaokruživani tko je točno izabran i tu je dolazimo do određenih problema. Evo, na ovakav način će taj dio biti riješen. Znamo da je velika većina udruga koji su predlagači imaju registrirane skraćene nazive, a drago mi je da je danas, evo i na odboru bilo rečeno da će i Ministarstvo uprave izaći u susret, znamo da je treći mjesec vrijeme skupština većine udruga u RH, pa oni koji žele i sada uvesti skraćeni naziv u svoje statute, da će Ministarstvo uprave hajmo reći uzeti, to uzeti kao prioritete i da će ih u kratkom vremenu registrirati statute, kako bi oni koji žele, taj skraćeni naziv staviti, a trenutno ga nemaju, na vrijeme mogli staviti. Onaj dio koji ovdje možemo reći da nije, neću reći da nije uvažen nego nije usklađen i nije stavljen u zakon, možda radi nekih trenutnih nemogućnosti je dvojezičnost, znači da listići budu na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Mislimo da ipak se možda moglo tamo gdje je službena upotreba jezika i pisma nacionalnih manjina u tim jedinicama lokalne i regionalne samouprave da su mogla možda ubaciti ali evo sada možda to nije, ali probati ćemo u idućem periodu naći rješenje koje će zadovoljiti i taj segment. Osim ovog dijela, ja evo odradili smo zajedno sa klubom, nekoliko sastanaka i sa držanim institucijama, prije svega, evo, radili smo i sastanak sa predstavnicima Državnog izbornog povjerenstva koji su što se tiče svibnja, već pripremali, kada smo razgovarali o mogućem datumu i redoslijed izbornih radnji i tijek rokova, na izborima članova vijeća i predstavnika nacionalnih manjina i drago mi je da smo vidjeli da je to sve moguće da tu neće doći do nikakvih problematika. A isto tako i sa predstavnicima APIS-a koji provodi izbore, odnosno, u onom dijelu popisa birača, kako neće biti problem u jednom trenu zatvoriti popis birača u smislu mogućnosti prebacivanja pri upisa nacionalnih manjina, kako ne bi došlo do blokade izbora. U ime kluba, samo prenosim još jednu molbu, kada krenu izborni postupci, prilikom pripremnih radnji, da se poštuje članak 24. stavak 1 ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina, koji kaže, da Vijeća na jedinicama lokalne samouprave mogu imati svi tamo gdje više od 200 pripadnika nacionalne manjine ili 1,5% birača. Pa molim da se i jedna i druga stvar uvaži, jer smo imali u proteklim izborima negdje mjesta koja to nisu. Znamo da imamo općina sa malim brojem stanovnika, gdje recimo općine ispod 2000 stanovnika, sa 199 pripadnika nacionalnih manjina imaju daleko veći postotak nego što je to 1,5% udjela u stanovništvu, pa da ipak tamo damo tu mogućnost da te općine imaju vijeća, kao što je to propisano ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina. A u onoj problematici što se tiče statusa predstavnika i vezano na blokiranje računa, evo i kao Klub zastupnika nacionalnih manjina, spremni smo u idućem razdoblju ipak razgovarati sa Ministarstvom financija i ministrom, odnosno, Poreznom upravom kako bismo otvorili jedna mogući segment, dijalog i spriječili ove blokade koje su nastale kod određenih predstavnika. Na kraju što reći? Znamo da su vijeća i predstavnici u biti samo savjetodavna tijela na područjima jedinica lokalne i regionalne samouprave, naravno i koordinacije na državnoj razini s te strane i znamo da tamo gdje se nekada dešavalo da nisu imale ili dobivale razumijevanje čelnika jedinica lokalne samouprave, da su oni ponekad bili samo ukras demokracije, ali znamo i koliko su puno posla obavili kod određene problematike na jedinicama lokalne samouprave ja mogu reći, iz vlastitog primjera posebice na implementiranju službene upotrebe jezika, kao što je bilo sa vijećima, recimo Bjelovarsko bilogorske županije ili gradu Daruvaru ili gradu Grubišnom Polju gdje ta službena uporaba jezika i uvedena. Zahvaljujem se lijepo, nadam se da ćete i ove naše, što smo rekli prijedloge uvažiti, u ovom segmentu provedbe izbora i Klub nacionalnih manjina će podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. A sada će u ime Kluba zastupnika stranke Rada i solidarnosti nezavisnih zastupnika, govoriti poštovani zastupnik Kažimir Varda, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Istina i Bog, odmaklo je i vrijeme, pa evo, kolege prije mene su detaljnije govorili o ovom konačnom prijedlogu zakona, ja bi se zato osvrnuo samo na nekoliko ili 2, 3 pitanja. Prvo ovaj klub, u ovom klubu su i 4 saborska zastupnika koji čine nacionalne manjine, pa se onda ovaj dio Kluba koji čini stranku Rada i solidarnosti aktivno angažirao i na odborima i u raspravi na prvom čitanju prijedlogu zakona. Pa onda imam i moralnu obvezu da na neki način, izrazim zadovoljstvo što smo u kratkom roku, uspjeli definirati sve konstruktivne prijedloge, za konačni prijedlog zakona i što je predlagatelj, u ovom slučaju Ministarstvo uprave i Vlada RH, udovoljila zapravo argumentiranim prijedlozima i primjedbama na prijedlog zakona u prvom čitanju. No, posebno želim istači, da se to odnosi na članak 7. vezano na rok, datum provođenja izbora, da se to odnosi i na onu listu kandidata, vezano za oznaku tko je predlagatelj. Svjesni smo toga, da pojedine udruge nemaju skraćene nazive, ali smo ohrabljeni na određeni način izjavom i državnog tajnika, jutros bar na Odboru za zakonodavstvo, da će pružiti priliku svim tim udrugama da u ovom roku od tih mjesec dana do, samih tih, u krajnjoj liniji izbora, promjene statute, utvrde skraćene nazive i da to onda ide na listu. Tu je bar obećanje predstavnika Ministarstva uprave, da će dati dodatnu snagu da se to što prije registrira i pomoćnika, oprosti. S druge pak strane, ističem da sam ja osobno i zadovoljan što ste u odnosu na kandidaturu za predstavnike nacionalne manjine kao novinu u prijedlog, konačni prijedlog zakona, da se u prijedlogu kandidature, s kandidatom za predstavnika navodi kandidat za njegova zamjenika. Do sada predstavnik nacionalne manjine nije imao svoga zamjenika, a na ovaj način, rješavaju se sve one situacije i kada je predstavnik nacionalne manjine predstavio mandat prije njegova redovita isteka te omogućio pripadnicima nacionalne manjine na tom području, da i dalje imaju svog predstavnika. Poučen iskustvom, od 2003. g. u Gradu Zagrebu, koji a eto i zbog veličine svog proračuna i zbog broja pripadnika raznih nacionalnih manjina u Gradu Zagrebu, kažem da ovaj zakon ne rješava financiranje, da je to obaveza lokalne samouprave. Dakle, ono što radi Grad Zagreb, imam potrebu da to zbog javnosti kažem, Grad Zagreb evo recimo za ovu godinu ima u proračunu osigurana sredstva u visini od 10 milijuna 967 tisuća 337 kuna, ili recimo za pojedine manjine, recimo evo Mađarska nacionalna manjina ima u planu 729 tisuća 610 kuna, što je daleko više nego što to recimo ima Osječko-baranjska županija koja ima u, deset puta veći broj Mađara, mađarske manjine zapravo u svojoj Županiji, pa je to negdje oko 90 tisuća kuna. Ili da, dopustite mi da prebrojim, Vijeće albanske nacionalne manjine 903 tisuće 991, Vijeće bošnjačke nacionalne manjine 1 milijun 107 tisuća, Vijeće crnogorske 742 tisuće i nešto, Vijeće češke 708 tisuća, Vijeće mađarske 729 tisuća, Vijeće makedonske 692 tisuće, Vijeće romske nacionalne manjine 759 tisuće, Slovenske nacionalne manjine 788 tisuća, Srpske nacionalne manjine 1 milijun 616 tisuća, Austrijske nacionalne manjine 237 tisuća 930, Bugarske nacionalne manjine 224 tisuće 845, Poljske nacionalne manjine 246 tisuća, Rusinske nacionalne manjine 262 tisuće 604, Ruske nacionalne manjine 249 tisuća 884, predstavnika Slovačke nacionalna manjine 240 tisuća 670, predstavnik Talijanske nacionalne manjine 261 tisuću 388, predstavnik Ukrajinske nacionalne manjine 233 tisuće 682, predstavnik Židovske nacionalne manjine 258 tisuća 932 i Koordinacija vijeća i predstavnik nacionalne manjine Grada Zagreba 702 tisuće 330. Ja znam da nismo u Gradskoj skupštini Grada Zagreba, nego u sjednici Sabora, Hrvatskog sabora, ali osjećao sam potrebu da ovo istaknem, ovaj, jer apelirajući zapravo na sve jedinice lokalne samouprave da značajnije izdvajaju sredstva za rad Vijeća nacionalnih manjina odnosno njihove predstavnike. I na kraju mi dopustite samo da kažem da će Klub zastupnika Stranke rada i solidarnosti u, podržati donošenje Zakona o izboru Vijeća i predstavnika nacionalnih manjina kako je on prezentiran u drugom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Prelazimo na Klub nezavisnih zastupnika, u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Nema ga? Gubi pravo na govor, pa će sljedeći biti Klub zastupnika SDP-a, i govorit će poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče. Što se tiče ovoga Zakona, nemam nekih većih, nemamo nekih većih primjedbi. Želio bi samo ukazati državnom tajniku da je možda u članku 103., malo preoštro propisan način zamjenjivanja člana Vijeća ako imaju isti broj glasova, jer ako ih ima više isti broj glasova, onda ispada da se ne bi moglo zamijeniti, a možda se može propisati i mogućnost dogovora njih koji imaju isti broj glasova tko će ući u Vijeće nacionalne manjine, pa bi to tako bilo, to bi tako bilo lakše. Također u članku 7., je propisano da je, da se izbori održavaju prve nedjelje u svibnju svake četvrte godine, a kalendar kaže da će 2039. godine to biti 01. svibanj, pa smo dali amandman da se iznimno u prijelaznim odredbama propiše da se 2039. izbori održe 08. svibnja, valjda će se 2039. još uvijek slavit 1. maj kao državni praznik, a valjda će se i održavati izbori za Vijeće nacionalnih manjina. Ako ne, opet nema štete. I treća sugestija je da se obzirom, da ponekad bez namjere da omalovažavam učinak predstavnika izabranih sa dva ili sa jednim glasom, da se ponekad ti u nekim jedinicama lokalne samouprave, izbori za predstavnike nacionalnih manjina poprimaju karikaturalne situacije da glasa jedan ili dva člana, dva glasača, ili da jedan izabere sam sebe, predlažem u članku koji se odnosi na proglašenje rezultata izbora, predlažem da se propiše ako na izbore ne izađe 5% birača, da se izbori ponove za dva tjedna, ako ni tad ne izađu, da se jednostavno ponište. Time bi se povećao legitimitet predstavnika nacionalnih manjina i Vijeća, i malo bi ih se uozbiljilo da ipak se pobrine da se barem 5% ljudi izađe na izbore. Što se tiče političkog konteksta donošenja ovoga Zakona, zanimljiva je situacija. Dakle, imamo presudu Ustavnog suda iz 2014. godine po kojoj je Vlada obavezna donijeti izmjene Zakona o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina, tiče se grada Vukovara i drugih vjerojatno jedinica lokalne samouprave, i nakon pet godina odnosno četiri i pol godine, a tri godine funkcioniranja odnosno dvije godine funkcioniranja i po' ove Vlade, još uvijek taj Zakon nije predložen, a s druge strane Zakon o izboru vijeća, predstavnika i Vijeća nacionalnih manjina, je uspio u proceduru ući krajem 12. mjeseca čini mi se, onda je raspravljen u 1. mjesecu, i sada brzinski i za drugo čitanje, i tu se predviđa da se stupi, da stupi Zakon na snagu prvog dana od dana objave u Narodnim novinama, što pokazuje intenciju da se on donese tako da se izbori mogu provesti prvu nedjelju u svibnju, što je opet na neki način logično, jer treću ili četvrtu nedjelju u svibnju su izbori za Europski Parlament, pa da se barem malo ostavi vremena i Državnom izbornom povjerenstvu da provedu izbore, a paralelno će morat raditi izbore za Europski Parlament, al' dobro, to će im biti takav svibanj. Prema tome, tu je Vlada i predstavnici nacionalnih manjina su pokazali zavidnu agilnost da taj Zakon dođe, dođe ovaj, na dnevni red i da ga se usvoji, ali oko ovog drugog zakona oko kojeg bi se moglo doć do određenih tenzija tu nisu baš pokazali neku veliku ovaj kreativnost, inicijativu, to se onako drži ispod tepiha i ta tema se, recimo to tako, malo izbjegava. Pa da ne bi bilo baš tako dosadno, ja bi podsjetio na članak 83. stavak 1. Ustava, da zakoni kojim se uređuju prava nacionalnih manjina Hrvatski sabor donosi dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika i kada se govorilo o tom zakonu o uporabi jezika i pisma onda se govorilo da treba dvotrećinska većina što smo mi prihvatili, ali i ovim zakonom se uređuju prava nacionalnih manjina, pa bi možda i za ovaj trebala dvotrećinska većina, ako bi trebala dvotrećinska većina u tom slučaju očekujemo da nam se obratite za tu dvotrećinsku većinu, a ako ne bi trebala jako nam je drago onda možete i zakon o uporabi jezika i pisma donijet najobičnijom većinom pa se nećemo puno oko toga raspravljat. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika onaj SDSS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Boris Milošević.
Poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici, Prijedlogom Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina zapravo po prvi put se posebno normira postupak izbora i vijeća nacionalnih manjina i predstavnika u svim općinama i gradovima i županijama gdje nacionalne manjine ostvaruju pravo da biraju svoje predstavnike u formi dakle ili formiranih vijeća ili predstavnika ovisno o brojnosti samih manjina u tim jedinicama samouprave. Ovaj zakon je bio potreban, ne samo zbog obećanja vlade kad je 2012. donesen Zakon o lokalnim izborima, nego je stvarno bio potreban jer su zakonska rješenja koja su dosada važila bila nedostatna odnosno bila su puna pravnih praznina koje je praksa stalno morala popunjavati tumačenjima, primjenjivati analogno neke druge propise, a to je uvijek izazivalo u praksi i na terenu upitnike da se možda tim tumačenjima nekom pogoduje, da je netko u boljoj poziciji, netko u lošijoj poziciji, a zapravo jednostavno nismo imali jasno definirana pravila. Ono što je jako važno dakle je da se ovim prijedlogom zakona ne mijenja postupak izbora, dakle postupak izbora se ne mijenja, način izbora se zapravo ne mijenja, najveći dio zapravo ostaje isti i ono što je bitno dakle, da će se i naredni izbori održati praktički onako kako su se održala i prethodna 4 izborna ciklusa, dakle prema istim pravilima samo ćemo sad imati zapravo jasno unificirana i kodificirana ta izborna pravila na jednom mjestu, nećemo imati zapravo više zakona koji će upućivati jedni na druge i tražiti zapravo često primjenu obveznih uputa Državnog izbornog povjerenstva ili tumačenje ili mišljenje Ministarstva uprave. Prijedlog sadrži i jasno definira termin održavanja izbora što je jako dobro, ono što je nesretno u ovoj situaciji je što se ovo godine to poklapa sa izborima za Europski parlament, to je tehnički izvedivo ali nije najsretnije. Nije najsretnije i to evo što je kolega Bauk rekao što će 2039. izborni dan biti 1. maj i što će i tada biti europski izbori. Dakle, 2039. nije ni to sretno rješenje, idealno rješenje bi bilo da se ovi izbori poklapaju sa lokalnim izborima, to bi bilo najsretnije rješenje, ali problem je dakle trajanje mandata koje je određeno Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Tu kad bi imali takvo rješenje onda bi vrlo vjerojatno izlaznost bila puno veća i legitimitet izabranih predstavnika bi bio veći i njihova uloga bi bila prepoznatija. Pozdravljam što je pobliže označen dakle postupak kandidiranja, način podnošenja lista, način kandidiranja predstavnika manjina, dobro je to što će po prvi put biti označeni ovlašteni predlagatelji, dobro je to što se definiraju ovlašteni predlagatelji, što se definira u biti bar u smislu ovog zakona tko su udruge nacionalnih manjina. To smo uvijek u praksi imali problem, jer Zakon o udrugama ne poznaje udruge nacionalnih manjina i onda je uvijek bilo tumačenje nadležnog izbornog povjerenstva il Ustavnog suda što se to smatra udrugom nacionalnih manjina. Tumačenja i praksa su bili različiti to je stvaralo po meni probleme u praksi, a sad imamo zakonom jasno definirano tko se smatra, odnosno što je to udruga nacionalnih manjina, dakle to je definirano ta definicija se lako može provjeriti uvidom u registar udruga, kad se pogledaju ciljevi udruge. Udruga koja izvadi izvadak iz registra tu jasno pišu dakle ciljevi i osnovni razlozi osnivanja udruge i tu se jasno može prepoznati dakle da li se radi o udruzi nacionalne manjine ili ne. Dobro je i to što je uređen način kandidiranja u smislu jasnog određivanja i definiranja zabrane kandidiranja što je jasno određeno u biti da se ne mogu kandidirati vojne osobe i policijski službenici kao što postoji zabrana kandidiranja općinskih načelnika, gradonačelnika i župana i njihovih zamjenika koji su izabrani zajedno s njima jer smatramo stvarno da nema potrebe da je netko tko je općinski načelnik ujedno i član manjinskog vijeća. Zabrana višestrukog kandidiranja je normalna i logična, ono što je dobro, a to je dosad bilo i u praksi, da netko tko se kandidirao na općinskoj razini se može kandidirat i na županijskoj razini, to imamo i za lokalna predstavnička tijela i nema razloga da se to ovdje ograničava što se tiče nacionalnih manjina, ali važno je naglasiti da je to uvijek bila praksa, da je to bila praksa od samih izbora. Dobro je da se definira sadržaj prijedloga lista dobro je da se definira, dakle, i činjenica da lista mora imati određeni minimum kandidata na listi, što do sad nismo imali, pa smo imali situacije da su bile predlagane liste od jedan ili par kandidata i koji bi bili izabrani, ali zapravo ne bi mogli formirat vijeće i onda se zapravo izbori provode, a nemamo mogućnost formiranja vijeća. Ono što je novina, što je dobra novina da je definirano da predstavnik nacionalne manjine ima svog zamjenika koji, dakle, može uskočiti ako iz nekog razloga predstavniku prestane mandat, što smo imali u praksi i onda bi ta manjina ostala uskraćena za predstavljanje svoje manjine u toj općini, gradu ili županiji. Pozdravljam i činjenicu da ovdje nije propisana izborna šutnja kao jedan institut koji bar za ove izbore, mislim da je nepotreban i da bi bilo loše da neko nadležno izborno povjerenstvo mora na dan izborne šutnje, ne znam, provjeravati, loviti po terenu, da li se netko nezakonito oglasio ili nije, time smo zapravo te dileme otklonili. Što se tiče odredbi koje se tiču biračkog mjesta, to je uvijek problem kod ovih izbora, zakon je definirao kao i za sve izborne zakone da nadležno izborno povjerenstvo određuje biračka mjesta, tu molimo i tražit ćemo jako angažiranost Državnog izbornog povjerenstva da bude dovoljan broj biračkih mjesta, da biračka mjesta ne budu određena, primjerice u nekoj općini koja ima više naselja, a u samo jednom naselju su pripadnici neke manjine koje biraju svoje vijeće, dakle, potencijalni birači i da onda, dakle, biračko mjesto bude u tom naselju, da ne budu u sjedištu, općini jer je tako zgodnije članovima biračkog Odbora ili nadležnom izbornom povjerenstvu, nego tamo, dakle, da biračko mjesto bude formirano gdje su birači. Dobro je da je uređeno i to, dosad nismo imali, lutalo se u praksi, jasno definirano način prestanka mandata, znači, mogućnost zamjenjivanja člana vijeća i predstavnika, to dosad nismo imali i to je vrlo često u praksi stvaralo probleme, bila su razna lutanja, tražena su mišljenja, različita vijeća su različito postupala i to je dobro što imamo. Ono na što bih još htio upozoriti Vladu da prilikom raspisivanja izbora vode računa da se poštuje Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, da se poštuje kriterij od 1,5% ili najmanje 200 pripadnika neke nacionalne manjine u općini i gradu, dakle, kod kriterija, kao kriterija da li vijeće ispunjava uvjete da, da li manjina ispunjava uvjete da bira vijeće ili predstavnika, da se uvijek ide in favorem nacionalne manjine, nemojmo tumačiti Ustavni zakon pravima nacionalnih manjina na štetu manjina jer su brojne manjine desetkovane u pogledu broja stanovništva, ovi izbori su zadnji koje ćemo provoditi prema popisu stanovništva iz 2011., već su slijedeći izbori 2023. će biti po popisu stanovništva iz 2023., dakle, apeliram na Ministarstvo uprave odnosno na Vladu da vodi o tome računa. Ono što sam već rekao, velika izlaznost, izlaznost je veliki problem ovih izbora, nije lako motivirati birače da izađu na izbore i da biraju tijela koja zapravo nemaju nikakvu ulogu ili utjecaj ili moć ili ako imaju, to je vrlo mali utjecaj, nije lako motivirat birače u onim mjestima gdje izlazak na izbore znači stigmatizacija, možemo mi govorit što god hoćemo, ali i dalje imamo atmosferu u društvu da u velikom broju gradova i općina izlazak na izbore znači stigmatizacija, to se odnosi po meni najviše na srpsku nacionalnu manjinu, ali i ne samo na srpsku nacionalnu manjinu, nego i za druge manjine, negdje jednostavno treba hrabrost izaći na izbore i glasati jer znači se zapravo nacionalno izjasniti. Ono što će biti problem veliki, a što ovaj zakon ne uređuje, nego je korak nakon provođenja izbora, a to je registracija. Nakon što provedemo izbore potrebno je provesti upis u registar svih tih izabranih vijeća i predstavnika, to je veliki posao koji čeka Ministarstvo uprave koji vodi taj registar i apeliram na ministarstvo da sebi olakša posao, a skrati muke vijećima i predstavnicima koji budu izabrani, da promijeni bar dio članaka Zakona o registru i vijeća nacionalnih manjina kako bi sebi olakšali posao upisa, dakle, skratili upis, inače ćemo imati situaciju da će možda neka izabrana vijeća dočekati kraj godine, a da neće biti registrirani, to će biti veliki, veliki problem nakon provedbi izbora jer, samo za primjer, neko županijsko vijeće koje bude izabrano, treba upisati u registar vijeća, treba upisati svih 25 izabranih vijećnika i njihove OIB-e, puno bi jednostavnije bilo da se upisuje samo predsjednik i zamjenik, da se ne upisuju svi ostali članovi, to je sugestija, al mislim da je dobro. Ovaj zakon je određeni korak naprijed koji neće riješiti brojne slabosti vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, a njihovo najveće ograničenje zapravo leži u njihovim ovlastima koje su propisane zapravo Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina i te ovlasti su zapravo glavni problem. Da su ovlasti bolje propisane, da su one jače i ta vijeća i predstavnici bi bili prepoznatljivi u svojim sredinama, ovako kakva jesu se bore u biti sa svojim identitetom, sa svojom ulogom, sa svojom prepoznatljivošću i iz toga razloga i teže dolaze do vidljivosti u svojoj zajednici. Ja se nadam da će naredni mandat i da će naredni izabrani vijećnici napravit iskorak u tom pogledu jer nažalost svjesni smo toga da to neće biti moguće riješiti u ovom Visokom domu jer kao što znamo, dakle, Ustavni zakon treba mijenjati 2/3 većinom, a to je jako teško, teško skupiti u ovoj konstelaciji političkih snaga. Hvala.
Hvala. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu, pa će prvi govoriti poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine podpredsjedniče. Evo kolega Milošević je završio svoju raspravu sa onim što ja želim i naglasiti i na neki način ukazati na potrebu konsenzusa kod donošenja ovog Zakona, jer je članak 83. Ustava Republike Hrvatske vrlo jasno rekao da se ova vrsta Zakona mora donijeti sa 2/3 većinom i sa te strane bilo bi potrebno da predlagatelj odnosno Ministarstvo uprave, sasluša i opoziciju, i prijedloge koje će opozicija dati, i pokuša ih uvrstiti u Zakon kako bi on bio što kvalitetniji. Svi smo svjesni da u Republici Hrvatskoj nacionalne manjine odnosno Vijeća i predstavnici nacionalnih manjina po tim Vijećima, na žalost se biraju ali u dosta velikom broju slučajeva nemaju neki veliki utjecaj na lokalnu zajednicu, nemaju ni za provođenje svojih programa, i onda se dešavaju stvari koje po meni nisu prihvatljive i ne bi trebale biti prihvatljive niti u jednom demokratskom društvu i parlamentarnoj demokraciji, a to je da zastupnici nacionalnih manjina dosta često imaju poveznicu sa određenim lokalnim čelnicima da bi se financirale njihove aktivnosti koje onda njima omogućuju da budu lakše izabrani sljedeći puta na parlamentarnim izborima s obzirom na relativno mali broj birača koji im je potreban kako bi bili izabrani. Jedan zastupnik nacionalnih manjina šta, da ne bi netko krivo shvatio ja podržavam ovakav model i mislim da je dobro da zastupnici imaju, i nacionalne manjine imaju prisutnost u Hrvatskom saboru, nekada se to, kako bi rekao u javnosti percipira i na način da nije dobro jer dosta često se služe kao jezičac na vagi kada je HDZ u poziciji, kada je SDP to, to nije bio slučaj niti jednom, jer smo imali dosta komotne većine već u startu, mada su zastupnici nacionalnih manjina podržavali Vladu, ali jedno je kada ti podržavaš Vladu, a Vlada ima većinu od 85 ili od 87, a drugo je kad podržavaš Vladu, znači 8 zastupnika, a većina je 78 plus-minus koji žetončić. Tako da sa te strane, sa te strane jasno je samo po sebi da treba osnažiti tu ulogu na lokalnoj razini kako onda ne bi trebali, primjerice neki zastupnici žicati po gradovima, to je naravno najviše izraženo u Gradu Zagrebu, gdje se razno razne aktivnosti po Hrvatskoj, razno raznih udruga nacionalnih manjina financiraju u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji, znači nemam ništa protiv, volio bih više da to financira Bjelovarsko-bilogorska županija ili Grad Bjelovar, nego da to financira Grad Zagreb sa svojim, sa svojim novcem, znači ili Grad Daruvar odakle je zastupnik, zastupnik Bilek. Znači s te strane, ne smije se to svesti na, na traženje i u nekim situacijama dobivanje novca koji se onda koristi za razno razne, razno razne ovaj, i nekada i ne transparentne dogovore, i zato bih ja htio da se ovakav Zakon donese na način da ljudi se stimuliraju da se angažiraju u Vijećima nacionalnih manjima, da se njima omogućuje određeno financiranje, da oni mogu izvršavati svoju svrhu, zadnji put smo razgovarali, to je bilo prije nekoliko tjedana ili čak prije tjedan dana, ne mogu se sad točno sjetiti, o ovom istom Zakonu i sada zbog žurbe da bi se, da bi se Zakon donio, da bi se izbori proveli u petom mjesecu, šta je moj prijedlog bio da se vežu uz Europske izbore radi manjih troškova i veće izlaznosti, ali vidim da to na kraju neće biti tako, ovaj, sada donosimo taj Zakon na brzinu, i dat' ćemo određene prijedloge do petka, i amandmanskog tipa, i tražimo od Vlade Republike Hrvatske da ih uzme u obzir zbog toga, što još jednom kažem, ovaj Zakon se mora donesti u potpunoj, u potpunom konsenzusu, znači 2/3 većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru, s obzirom da ima zastupnika nažalost u Hrvatskom saboru kojim kad spomenete nacionalna manjina, prst vrlo rijetko ide na zelenu tipku, ovaj, tim više je potrebno pronaći konsenzus kod stranaka koji uvažavaju prava nacionalnih manjina i podržavaju raznolikost naše domovine i na taj način štite u biti nacionalne manjine kao bogatstvo, kao bogatstvo Republike Hrvatske. Tako da evo, gospodine državni tajniče, predlažem da obratite pozornost na neke amandmane koje smo dali, da se pokušate izaći iz tih nekih stranačko-interesnih okvira, možda netko neće biti i zadovoljan sa nekim prijedlozima, pa i od nacionalnih manjina ovoga što smo dali, ali tu treba pokazati širinu i interes da se napravi najbolji mogući kvalitetan Zakon kako bi ti predstavnici sutra mogli raditi na najbolji mogući način, i da se odmaknemo od ovoga što sada dominira našom scenom što nije dobro, a to je da se nacionalne manjine po prilici prikazuju kao, odnosno njihovi zastupnici, to je nažalost najdominantnije u Hrvatskom saboru kao, kao zastupnici s kojima je suradnju moguće ostvariti na način da to podupreš odnosno neku njihovu aktivnost da podupreš iz nekog lokalnog proračuna, rekao sam gradonačelnik Zagreba s obzirom da ima najveći mogući proračun od svih jedinica lokalne samouprave, samouprava to rade na taj način i financira određene aktivnosti i zauzvrat se stječe dojam da su zastupnici nacionalnih manjina upravo zbog toga prisutni dominantno u njegovom klubu, ma da, iskreno mi nije jasno zbog čega postoji još uvijek mogućnost da zastupnici nacionalnih manjina budu u dva kluba, to je nešto što, ja mislim da je nepotrebno i samo stvara nepotrebnu priču, odnosno mogućnost da netko potkrijepi tu priču s ovime što sam maloprije govorio, da je to povezano onda interesno i sa određenim aktivnosti pojedinih čelnika na lokalnoj razini. Tako da, evo, ja, evo načelno nemam ništa protiv da se ovaj zakon donese uz određene male izmjene, koje ja mislim da neće biti problematične za prihvatiti i da pokažemo tu jedan konsenzus, širinu da se ti izbori provedu na način na koji jesu. Treba naravno voditi računa i o datumima, odnosno mogućnosti da taj prvi datum padne jednom u budućnosti i na praznik 1. svibnja. O tom također treba voditi računa, znači onda neće biti moguće provesti izbore u svibnju. Znači, mislim da bi bilo besmisleno da se to radi na praznik, tako da, s te strane treba voditi računa o tim nekim detaljima, to smo, kažem evo malo izanalizirali, predložili i nadamo se da ćete to sve skupa i prihvatiti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Nema ga ovdje. Gubi pravo na raspravu pa će sljedeća pojedinačna rasprava biti poštovanog zastupnika Ivana Pernara, izvolite.
Uvažene dame i gospodo. Htio bih reći da bez obzira na to što su manjine predstavljene u HS-u i u lokalnim tijelima i ostalim predstavničkim tijelima, nažalost imamo situaciju da je položaj manjina u Hrvatskoj sve gori. A zašto je sve gori? Ha zato jer sudbina manjina je zapravo vezana i uz sudbinu većine. Ako većina propada i ako većina nestaje iz Hrvatske, nažalost, isto se događa i sa manjinama. Imamo situaciju, to najviše, odnosno najočitije na pripadnicima srpske nacionalne manjine. Nažalost, već godinama, već 24 godine čini se da nema ništa od povratka raseljenih Srba, međutim, bez obzira što povratka Srba nema, odnosno što je on zanemariv, bez obzira što mnogi Srbi ne mogu ostvariti stanarsko pravo, odnosno dobiti imovinu koju su napustili, bez obzira što mnogi u vlastite nekretnine ne mogu uči, usprkos svemu tome, Vlada, odnosno, da tako kažem, manjinski predstavnici Srba iz SDSS-a podržavaju upravo tu Vladu. E sad, postavlja se pitanje da li oni tu Vladu podržavaju zato jer na taj način štite interese Srba ili ju podržavaju zato da bi zaštitili svoje interese i interese nekolicine ljudi koji su usko vezani uz njih. Moja je pretpostavka, odnosno moja je teza iz toga što vidim koja su demografska kretanja Srba i vidim koje probleme sve imaju i s kojima se javljaju, da predstavnici srpske nacionalne manjine u Saboru ne podržavaju Vladu zato jer je ona dobra i jer radi na interesu i Hrvata i Srba koju oni predstavljaju, već po mojem sudu, ja mislim da oni to rade radi svojeg osobnog interesa. Potom bih se htio osvrnuti na pitanje romske nacionalne manjine, odnosno njihovog zastupnika Veljka Kajtazija. Naime, činjenica jest da je zajamčena minimalna naknada nikakva i da se od nje ne može živjeti. Činjenica jest da sam ja osobno amandmanom na proračun predložio da se iznos zajamčene minimalne naknade podupla. Nažalost, ne sjećam se da je g. Kajtazi podupro moj prijedlog, kao što se ne sjećam niti da su ostali zastupnici manjina to učinili. Pitanje koje se postavlja, jest. Da li je za Srbe u Hrvatskoj bitnije da se podupla recimo, ta zajamčena minimalna naknada, neka socijalna pomoć ili je za Srbe u Hrvatskoj bitnije da se nabave vojni avioni za 2,9 milijarde kuna. E, moje mišljenje je da je bitnije povećati tu zajamčenu minimalnu naknadu. I još jednu stvar. Ja sam predložio također da se za zaštitu manjina, iznos predviđenih sredstava podupla. Znači, ja, Ivan Pernar je preložio da se sredstva za zaštitu nacionalnih manjina pomnože puta dva, da se povećaju i da se odbiju od stavke za vojne avione. Međutim, također se ne sjećam da su zastupnici manjina podržale moj prijedlog. Postavlja se pitanje je li njima bitnije vojni avioni ili je njima bitan opstanak njih, onih koji oni de iure predstavljaju. Htio bih se osvrnuti posebno na probleme Roma u Međimurju, koji nažalost mnogi kockaju, mnogi imaju problema s alkoholom i zapravo žive u teškom bijedi i neimaštini. Po mojem sudu, uzrok njihovih problema nije alkohol i nije kocka, po mojem sudu, uzrok njihovih nevolja je besperspektivnost jer smatram da razlog zašto netko pije nije u tome što voli piti alkohol, već o tome što alkoholom zapravo bježi od stvarnosti, odnosno da pokušava na neki način izbjeći suočavanje sa njom. Pa stoga postavljam pitanje, što je ova Vlada ili što je g. Kajtazi kojeg predstavlja, učinio za njih da oni žive bolje, što je učinio za to da oni osjećaju perspektivnost odnosno smisao svog života koji bi nadilazio golu egzistenciju. Preživljavanje iz dana u dan doslovce životarenje po mojem sudu je besmisleno, a nažalost mnogi Romi su zahvaljujući Vladinoj politici i politici onih koji ju podržavaju na to osuđeni. Posljedično nažalost mnogi Romi ulaze u razne vrste ovisnosti kao i mnogi drugi građani koji nisu Romi, znači i drugi narodi u Hrvatskoj koji su očajni odnosno koji ne vide svoju budućnost oni nažalost također pribjegavaju ovisnosti, a mnogi se i iseljavaju. Ovim izmjenama zakona gdje se mijenja Zakon o izboru vijeća nacionalnih manjina mijenja se zapravo puka forma odnosno način njihova izbora. Međutim, nažalost bojim se da bez obzira kakav način njihovog izbora bio, ako se ne promijeni svijest ljudi u našem društvu, kako manjine odnosno manjina tako i većine, bojim se da će i dalje ti predstavnici u vijećima manjina ili u lokalnim predstavničkim tijelima ili u državnom saboru i dalje predstavljati sami sebe umjesto one na konto kojih primaju plaću odnosno zarađuju svoju egzistenciju. Moj poziv je stoga upućen svim ljudima u Hrvatskoj pa tako i predstavnicima manjina pogotovo Srbima i Romima da se zapitaju kakva će biti budućnost njihove djece ukoliko se trenutna politika u Hrvatskoj nastavi odnosno da li smatraju da je trenutna politika dobra za njih. Gospodin Kajtazi usprotivio se ideji vaučera za primatelje socijalne pomoći u Međimurju, a nažalost kad sam ja predložio da se poveća iznos socijalne naknade ne sjećam se da je podržao moj prijedlog. A što time hoću reći? Ja nemam apsolutno ništa protiv Roma, apsolutno ništa, ali moja želja da novac koji oni dobivaju ide za ono što im stvarno treba, a ne da ide za kocku ili alkohol ili cigarete. Nažalost velik dio novca ide upravo u tom smjeru. Boreći se protiv nekakvog sustava odnosno mehanizma koji bi spriječio tu usudio bi se reći zlouporabu tih socijalnih prava, Kajtazi zapravo radi protiv svojeg naroda, to je moje mišljenje. Jer da je njemu stalo do Roma on bi tražio da se zajamčena minimalna naknada poveća, barem za duplo, jer ova evidentno nije dovoljna, također tražio bi da se omogući da se taj novac troši za sve osim za alkohol, kocku i cigarete, ali nažalost ja imam osjećaj da je njemu bitnije dobiti glas više nego budućnost odnosno egzistencija njegovog naroda. Narod odnosno zajednica odnosno ljudi koji prepuste svoj život letargiji i besmislu, ljudi koji predaju svoj život u ruke raznih ovisnosti, ljudi koji nemaju viziju budućnosti već preživljavaju iz dana u dan. Kakva je njihova sudbina i kakva je sudbina naroda kojeg oni predstavljaju? Moja je želja da oni žive bolje sutra, moja je želja da žive dostojanstven život i da se raduju svakom novom danu i da budu slobodni od ropstva svake vrste. S time bi završio moje izlaganje. Hvala.
Hvala lijepa, a sada će poštovani zastupnik Ivan Pernar govoriti ponovo, samo sada u ime kluba zastupnika kao završnu riječ, izvolite.
Uvažene dame i gospodo u ovom visokom domu predložio sam kad je bio proračun dva amandmana, jedan amandman odnosio se na to da se izdvajanja za nacionalne manjine odnosno za njihovu zaštitu povećaju za duplo, koliko se sjećam nisam dobio podršku od predstavnika nacionalnih manjina iz čega smatram da oni smatraju trenutno, trenutni stupanj zaštite prava manjina kao adekvatnim. Međutim, je li on adekvatan, je li bitnije 20 milijuna kuna usmjeriti u vojne avione ili je bitnije 20 milijuna kuna usmjeriti na zaštitu nacionalnih manjina? To je pitanje koje sam ja tada postavio i ja sam osobno smatrao da bi zaštita nacionalnih manjina koje žive u Hrvatskoj trebala bit prioritet ispred nabave vojnih aviona iz Izraela, iz Izraela i to za 2,9 milijarde kuna. Nažalost, nažalost ne sjećam se da su me zastupnici manjina podržali u mojem prijedlogu. Drugi prijedlog odnosno drugi amandman koji sam dao na proračun, bio je da se podupla iznos socijalne naknade odnosno zajamčene minimalne naknade. Smatram da trenutni iznos nije dovoljan za golo preživljavanje odnosno golu egzistenciju. Također se ne sjećam da je 8 predstavnika manjina podržalo moj prijedlog iz čega zaključujem da smatraju da je trenutni sustav dovoljno dobar odnosno da su te naknade adekvatne. Međutim, pitanje koje se postavlja jesu li one adekvatne, može li se od njih živjeti? Ja osobno smatram da ne i smatram da predstavnici manjina u Hrvatskom saboru ne štite interese manjina koje de jure predstavljaju, već svoje osobne interese koje su, nažalost, usko vezali uz sudbinu političku HDZ-a i Andreja Plenkovića s kojom su se vezali. Koliko je dobra politika ta koju oni podržavaju, najbolje svjedoče dramatični demografski podaci o masovnom iseljavanju iz RH, o odlasku ljudi i na kraju o tome kako se oni koji su iz nje otišli, u nju ne vraćaju. Zanima me, u svim godinama koliko je SDSS bio na vlasti, koliko se Srba zahvaljujući njima, vratilo u RH? Zanima me koliko je njihovih imovinskih problema riješeno i zanima me jesu li oni zadovoljni politikom SDSS-a? Iz svega što sam do sada vidio, izražavam veliku skepsu odnosno sumnju spram rada predstavnika manjina, ne zato jer predstavljaju manjine, ne zato jer su izabrani na drugi način, nego predstavnici tzv. ne manjinskih listi, nego zato jer po mojem sudu ne štite one za čije predstavljanje su izabrani. Pozivam predstavnike manjina da otvore svoje odnosno članove manjinskih nacionalnih zajednica u RH da otvore svoje oči i pitaju se žele li da ih ti ljudi i dalje predstavljaju i da li u svojim srcima osjećaju da će nastavkom trenutne politike njima i njihovoj djeci biti bolje? Hvala.
Hvala vam lijepa. Time, pardon, u ime predlagatelja još će govoriti poštovani državni tajnik Darko Nekić, izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Evo, ja sam zapisivao sve ovo što je bilo izrečeno u raspravi, pa bi pokušao u ovom svom zaključnom izlaganju ukazat na nekoliko stvari, znači, koje sam zamijetio da ste svi vi u raspravi spominjali. Prvo pitanje, pitanje dvojezičnosti, znači, nije namjera ni Ministarstva uprave, ni Vlade RH da ograniči dvojezičnost, međutim, kod pitanja dvojezičnosti na glasačkim listićima dolazimo do onog problema kojeg smo rješavali, znači, i oko ovih kratica udruga koje predlažu kandidate, a to je pitanje veličine glasačkog listića i pitanje da li će taj glasački listić izgledat ustvari kao plahta? Znači, isključivo zbog toga smo u ovom prijedlogu kojeg smo dali, znači, išli na to da se ne tiskaju dvojezični glasački listići jer oni bi doista bili preveliki kad bi to tako napravili, a pogotovo u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima ima više lista. Što se samog pitanja financiranja tiče, znači, pitanje financiranja se ne rješava ovim zakonom, rekao sam to i u izlaganju na prvom čitanju. Znači, pitanje financiranja vijeća i predstavnika nacionalnih manjina rješava se Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Znači, mi u ovom zakonu, a spremajući se za ovu raspravu, izvadio sam i sve podatke koji se tiču financiranja po županijama, zadnji dostupni podaci su za 2017.g. iz kojih je vidljivo, znači, da je ukupno uloženo 24.840.000,00 kn za financiranje vijeća i nacionalnih manjina. Sad bi mogao izlistat po županijama, bio je spomenut ovdje i Grad Zagreb, dakle, kad pogledate u ukupni proračun Grada Zagreba i usporedite to sa financiranjem nacionalnih manjina, vidljivo je da tu nema tako velikih odstupanja kako je ovdje bilo rečeno. Drugo pitanje koje ste otvorili u ovim izlaganjima, znači odnosilo se na to da bi trebalo održat zajedno, znači, izbore za Europski parlament odnosno izbore za predstavnike odnosno vijeća i predstavnike nacionalnih manjina. Nakon opsežne analize koju smo napravili u Ministarstvu uprave mi mislimo da to ne bi bilo dobro rješenje, ne bi bilo dobro rješenje zato što se ovi izbori prvo financiraju iz različitih izvora, znači, jedni iz državnog proračuna, a drugi iz proračuna jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave, ali i zbog različitosti izbornih procesa istovremeno, znači, održavanje navedenih izbora ne bi sigurno dovelo do smanjenja troškova, pa čak ni do troškova informatičke podrške. Znači, razlika je velika između jednih i drugih izbora i mislimo da bi istovremeno održavanje samo moglo zakomplicirat, recimo, izlazak na izbore zato što bi jedan predstavnik nacionalne manjine u stvari doveo se u takvu situaciju da glasa na dva biračka mjesta, a to bi sasvim sigurno možda i demotiviralo određeni broj pripadnika nacionalnih pripadnika da izađu na izbore. Mislim da nisam ništa zaboravio, dakako da ćemo sve amandmane, kako je to i uvaženi zastupnik Bauk spomenuo, pažljivo analizirati i u petak na njih odgovorit. Ja bi, evo, ovu prigodu na kraju iskoristio da se doista zahvalim svim pripadnicima Kluba zastupnika nacionalnih manjina, svima koji su radili u radnoj skupini, zahvaljujem im se najprije na čestitkama koje su uputili prema Ministarstvu uprave, a dakako i na suradnji koju su iskazali u stvaranju ovog zakona, bez njihove pomoći sam siguran da ovaj zakon ne bi bio izrađen na ovako kvalitetan način. Evo toliko, hvala lijepa.
Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Bileka, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa evo, kao što sam rekao i kao što sam u izlaganju iznio zadovoljstvo u ovom dijelu, želio bi samo reći da su svi zastupnici iz Kluba nacionalnih manjina učestvovali u izradi programa ove Vlade čiji je sastavni dio i operativni program Vlade RH za nacionalne manjine gdje su među ostalim i gradnja vrtića, gradnja i rekonstrukcija infrastrukture, gdje su bile i određene potpore prema poljoprivredi, prema gospodarstvu, prema svim ostalim segmentima, gdje je isto tako i elektrifikacija napuštenih naselja da bi se mogli srpski povratnici vratiti isto tako kao i stambeno zbrinjavanje, a ujedno je, evo i g. Kajtazi jako puno radi na edukaciji pripadnika romske nacionalne manjine, mi svi ostali na toj edukaciji svih pripadnika naših nacionalnih manjina kako bi oni educirani bili kvalitetniji na tržištu rada. Ovaj zakon mi do sada nismo imali, znači, do sada nije bilo Zakona o izboru predstavnika i vijeća i stoga evo još jednom zahvaljujemo na toj kooperativnosti i suradnji i vjerujem da ćemo provesti dobro i kvalitetno ove izbore. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Time zaključujem raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo sada na izjašnjavanje o amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Prijedlog zakona 557. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnici Arsen Bauk i Gordan Maras te Klub nezavisnih zastupnika. Amandmani su vam dostavljeni elektroničkim putem. Molim predstavnika predlagatelja da uzme riječ, g. Darko Nekić, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Idemo redom.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Pozdravljam vas i sve prisutne zastupnice i zastupnike.
Hvala. Idemo redom. Amandman br. 1 u čl. 76., a to su vam svi amandmani g. Arsena Bauka i Gordana Marasa, zajedno kao zastupnici, ne kao klub. Prvi amandman br. 1, u čl. 76. st. 4.
Amandman se ne prihvaća jer bi se time ograničila mogućnost izbora pojedinih vijećnika i predstavnika nacionalnim manjina u onim jedinicama u kojima je pravo na izbor propisano Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina, neovisno o izlaznosti birača određene nacionalne manjine. Dodatno znači svako ponavljanje izbora povećalo bi, naravno i trošak tih izbora.
Hvala lijepo. Želite li ste očitovati, g. Maras?
Hvala lijepo. G. državni tajniče, mislim da je intencija iz zakona i onoga što bi trebali napraviti za nacionalne manjine, da one participiraju na tim izborima. Znači, kada govorimo o ovom pragu od 5% koji se ovdje navodi, samo u jednoj jedinici lokalne samouprave se desilo na proteklim izborima da se taj prag nije ostvario. Samo na jednoj jedinoj. Umjesto da ograničavamo, odnosno da pokušavamo na ovaj način destimulirati ljude i ispod žita provoditi izbore za nacionalne manjine, ja vam predlažem da napravite neku medijsku aktivnosti, da promovirate to, da ljude osvijestite o koristi izbora za vijeće nacionalnih manjina kako biste, na kraju krajeva povećali izlaznost na tim izborima. Nevjerojatno je da vi promovirate da ukoliko izađe jedan predstavnik je dovoljno. Znači izađe onaj koji se kandidirao i glasa sam za sebe, to je dovoljno da se izbori smatraju valjanima. To, da li će u jednoj jedinici biti provedeni ponovno izbori da će se povećati troškovi je po meni irelevantno. Veća je korist ukoliko stimulirate što veći broj predstavnika nacionalnih manjina da prisustvuje i učestvuje u tim izborima i zbog toga mi nije jasno zašto odbijate ovaj amandman ukoliko ukoliko razlog može biti jedino u tome da netko je zainteresiran da u gradu Zagrebu, to je ta jedina jedinica gdje nije bila izlaznost veća od 5% se manjine ne uključuju u izbore i da samo oni koji su sada uključeni monopoliziraju prava i pravo da predstavljaju nacionalne manjine, tako da s te strane, ja vas molim da o tome glasamo, da to prihvatimo jer, rekli smo i sami [[Upadica: Znači glasovanje.]] da je bitan konsenzus.
G. Maras, glasovanje tražite znači, ako sam dobro čuo. Hvala lijepa. Također, g. Arsen Bauk i g. Gordan Maras. Dali su amandman, 2. amandman na čl. 106. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Razlog radi kojeg se predlaže iznimka nije prihvatljiv s obzirom da je i nedjelja neradni dan kada se provode svi izbori. Dodatno, odredbama čl. 7 je u skladu s odredbama Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH.
Želite se obrazlagati, g. Bauk, izvolite.
Ako sam dobro shvatio, vi nemate ništa protiv da izbori budu 1. maja 2039. Dakle, smatram da je to potpuno neprimjereno da se na državni blagdan rade izbori, ako se mogu napraviti tjedan dana kasnije. Sad jedino mogu zaključiti da ili 2039. neće biti izbora više za nacionalne manjine ili 1. maj neće biti blagdan. To sad, sad dvije mogućnosti, ja se nadam da se nijedno od toga neće desiti i tražit ću glasanje za ovaj amandman. Hvala.
Dobro. Tražite glasovanje o tom matematičkom amandmanu. Glasovanje? Dobro, hvala. Idemo sada na amandmane Kluba nezavisnih zastupnika. Prvi je amandman na čl. 7. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Neovisno o činjenici da se vijeća i predstavnici nacionalnih manjina biraju u jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave radi sudjelovanja nacionalnih manjina u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima potrebno je ukazati da se radi o različitim izborima koji se provode po različitim pravilima a s obzirom na specifičnost pojedinih izbora. Primjerice vijeća i predstavnici nacionalnih manjina biraju se većinskim izbornim sustavom dok se članovi predstavničkih tijela jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave biraju razmjernim izbornim sustavom.
Hvala lijepa. Gospodin Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče da pokušamo objasniti intenciju ovoga amandmana. Dakle kada bi pitali kod mene starog Božu Badurinu sam jednom pitao, Božo kako vinogradi, kaže on đe đe koji grozd. Tako i ove izbore bi mogli zvati đe đe koji birač. Na ove izbore izlazi vrlo mali broj birača i upravo intencija ovoga prijedloga je da bude izlaznost veća kako bi spojili ove izbore sa lokalnim izborima. I druga stvar, vi ste u pravu kada govorite o različitim pristupima većinskog i razmjernog sustava. Međutim upravo i meni je problem bio sastaviti ovakav amandman jer teško je ovako opširan zakon uklopiti. Upravo bi bilo dobro da se i na ovim izborima ide sa razmjernim sustavom jer bi to onda omogućilo jednu pojavu da iako u ovim izborima udruga građana može samo predlagati kandidate a vi znate da u praksi ima, da je ujedno i predsjednik političke stranke i predsjednik udruge građana onda bi se omogućilo da ... [[Govornik se ne razumije.]] sustavom više udruga ili članova dobiju onoliko mandata koliko je zapravo predviđeno onim zakonom a na ovaj način onih kojih ima više pokupe sve mandate. A intencija je bila zakona da izlaznost bude veća. Tražim glasovanje o ovom članku.
Znači glasovanje, hvala. Drugi amandman na članak 11. u stavku. Izvolite gospodine Nekić.
Amandman se ne prihvaća. Zabrana kandidiranja iz članka 11. stavka 2. je propisana na način kojim se ne odstupa od dosadašnjih pravila zabrane kandidiranja a koja su se primjenjivala u svim dosadašnjim izbornim procesima za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina.
Hvala. Gospodin, želite li se očitovati gospodine Žagar? Da, ne?
Da, da, želim. Uvaženi državni tajniče, dakle članak 11. stavak 2. amandman se odnosi na to se spriječi ova nelogičnost jer se zabranjuje kandidiranje zamjenika načelnika općine, gradonačelnika i župana isključivo zbog datuma kojeg je biran na dužnost. U zakonu piše da je zabrana onoga koji je istovremeno biran sa načelnikom, gradonačelnikom i županom. Ovim amandmanom bi se zabranilo i onom drugom, dopunskom koji je biran na drugačiji način. Evo to je bila intencija zakona. Međutim ja povlačim ovaj amandman.
Povlačenje, hvala. 3. amandman istog kluba nezavisnih zastupnika je na članak 11., također u stavku 3. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Predloženo ograničenje nije potrebno primijeniti u slučaju kandidiranja za člana Vijeća, odnosno predstavnika nacionalne manjine ili za njegovog zamjenika s obzirom na njihovu savjetodavnu ulogu u jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Stoga je ocijenjeno nesvrsishodnim dodatno učiniti složenijim postupak kandidiranja. To je to.
Hvala lijepa. Gospodin Žagar, izvolite.
Hvala. Uvaženi državni tajniče, ma dobro, razumijem to, vi kažete posložilo bi se i oni imaju savjetodavni karakter. Međutim ova odredba je prepisana iz Zakona o izboru predstavničkih tijela jedinica lokale samouprave. I nije, nije pravedno, pazite, ali reći ću to ovako. U redu, možda je logično, nije dobro da se istovremeno biraju i policajci i kriminalci, treba ih razdvojiti. Vi zabranjujete policajcima, dozvoljavate kriminalcima, nije dobro da budu zajedno pa onda smatram ovo vaše objašnjenje logično. Ali svakako tražim o ovome, ovo je vrlo važan amandman i tražim glasovanje.
Kriminalci u smislu antropolozi, Indijanci bolje rečeno. Hvala lijepa. Tražite, povukli ste? ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne. Glasovanje, glasovanje. Hvala. Idemo na amandman br. 4. na članak 14. u stavku 3. Izvolite gospodine državni tajniče.
Zahvaljujem. Amandman se ne prihvaća. U članku 29. jasno je propisano tko ostvaruje pravo na naknadu troškova izborne promidžbe a koje pravo se ostvaruje nakon objave konačnih rezultata izbora. Stoga se ne prihvaća prijedlog da se u liste kandidata navode i dodatni podaci koji se odnose na otvaranje posebnog računa.
Hvala lijepa. Gospodin Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Dakle ovaj članak je vezan, amandman na članak 14. vezan je na članak 29. koji ste vi spomenuli. Dakle to je, jednima je omogućeno povrat sredstava, drugima nije. U tom smislu je ovaj amandman išao zbog toga tražim glasovanje.
Glasovanje. I na kraju imamo amandman 5. na članak 29. u stavku 2. Gospodin Nekić, izvolite.
Zahvaljujem. Amandman se ne prihvaća. Pravo na naknadu troškova izborne promidžbe ostvaruje vijeće kao neprofitna pravna osoba odnosno predstavnik nacionalne manjine koji su izabrani na izborima a radi ostvarivanja ciljeva unapređivanja i zaštite prava nacionalnih manjina u jedinici samouprave. Ovakvo uređenje je u skladu sa odredbama o financiranju vijeća i predstavnika nacionalnih manjina a koje su propisane Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina.
Obrazloženje amandman gospodin Žagar.
Evo, vrlo kratko, zbog javnosti dakle. Ako bi ovo preslikali na Hrvatski sabor onda bi ako bi udruga građana predložila listu zastupnika za, kandidata za zastupnike i onda bi na temelju izbora u Hrvatski sabor naknadu za njihovu izbornu promidžbu dobio Hrvatski sabor, to je otprilike formulacija ovog zakona gdje dobiva vijeće. Ali evo već je ... [[Govornik se ne razumije.]] Tražim glasovanje.
Glasovanje. Znači ovo je bio posljednji amandman. Hvala lijepa. Gospodine Nekiću. I mi sada ćemo imati pauzu do 11 sati kada će biti glasovanje. Evo, 50-ak minuta pauze će vam dobro doći valjda. Hvala lijepa STANKA U 10,10 SATI
Idemo sada na Konačni prijedlog Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, drugo čitanje, br. 557. Predlagatelj je Vlala RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnici Arsen Bauk i Gordan Maras te Klub nezavisnih zastupnika. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo ranije na sjednici pa ćemo sada glasovati o amandmanima koji nisu prihvaćeni. Idemo redom, amandman br. 1. zastupnika Arsena Bauka i Gordana Marasa, Vlada ne prihvaća pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 2 istih zastupnika Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandmane Kluba nezavisnih zastupnika. Amandman br. 1, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 2 je povučen. Amandman br. 3 istog Kluba zastupnika Vlada ne prihvaća pa molim da glasujemo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 4 istog Kluba zastupnika Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I zadnji amandman br. 5 Vlada ne prihvaća pa molim da glasujemo. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo sad na glasovanje o konačnom prijedlogu zakona. Naglašavam da je sukladno čl. 252. Poslovnika HS-a za donošenje ovog zakona potrebna natpolovična većina svih zastupnika, znači 76. Izvolite kolega Bauk.
G. predsjedniče, smatram da je formalno prekršen čl. 253. Poslovnika jer čl. 83. st. 1 Ustava propisuje da se zakoni kojima se uređuju prava nacionalnih manjina donose dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika. Nemam, dakle, ovdje se radi o jednom, možemo reći tehničkom zakonu čijim nedonošenjem ne bi bilo, ništa se posebno ne bi desilo, ali ovo bi bio presedan i za Zakon o jeziku i pismu nacionalnih manjina, za obrazovanje itd. i molim da primite na znanje moju primjedbu i ako smatrate da je moja primjedba neosnovana, ja ću uputiti onda Odboru za Ustav [[Upadica: Hvala.]] da raspravljamo zbog tih drugih zakona. Hvala.
Hvala vam lijepa. Dakle, tumačenje je da se ovaj zakon odnosi na izborni sustav, a za donošenje takvih zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika u HS-u. Naravno, vi imate pravo na svoje mišljenje i slobodno se obratite nadležnom saborskom odboru. Dakle, sada vas pozivam da idemo glasovati o Konačnom prijedlogu Zakona o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Molim glasujmo. Utvrđujem da je 80 glasova za i 31 suzdržanih donesen Zakon o izboru vijeća i predstavnika nacionalnih manjina u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na slijedeću točku, a to je: - Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2017.g. Predlagatelj akta je Vlada RH temeljem čl. 25. Zakona o slobodnim zonama. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta, Zdenko Lucić, izvolite.
Poštovani g. predsjedavajući, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, zahvaljujem se na riječi. Vlada RH podnijela je izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2017.g. Uz to što je predstavljanje ovoga izvješća zakonska obveza, ono ujedno doprinosi i promociji sustava slobodnih zona, specifičnog po mogućnostima koje nudi, kao i po pravilima poslovanja za korisnike slobodnih zona. Radi cjelovitosti i jasnoće tematike, ovo izvješće o poslovanju slobodnih zona sadrži prikaz zakonodavnog okvira kojim se regulira osnivanje i poslovanje istih u RH. U 2017.g. u RH poslovalo je 11 slobodnih zona, u isto vrijeme u EU poslovale su 82 slobodne zone u 22 države članice. Što se tiče samih podataka o poslovanju korisnika slobodnih zona koji su navedeni u izvješću, skrećemo pozornost kako su podaci prikazani na način da se međusobno uspoređuju slobodne zone na razini 2017.g., a također su prikazani i podaci o svakoj slobodnoj zoni zasebno za posljednjih 5 godina odnosno od 2013. do 2017.g. Budući da je slobodna zona Varaždin prestala poslovati u režimu slobodne zone 31. prosinca 2016.g., u godini za koju se podnosi ovo izvješće, broj slobodnih zona koje posluju u RH smanjen je za jednu slobodnu zonu u odnosu na prethodna razdoblja. Pri interpretaciji podataka treba imati na umu i specifičnost lučkih slobodnih zona kojima upravljaju lučke uprave čija je djelatnost propisana Zakonom o pomorskom dobru i morskim lukama. Prihodi lučkih uprava prvenstveno su lučke pristojbe, te naknade od koncesija na pomorskom dobru. Budući da je glavna uloga lučkih uprava kao neprofitnih ustanova, održavanje i upravljanje lučkim područjem, za lučke slobodne zone nije određena obveza plaćanja naknade za koncesiju za slobodne zone. Prema zbirnim podacima o poslovanju u slobodnim zonama, u 2017.g. u slobodnim zonama poslovala su ukupno 92 korisnika. Kod korisnika slobodnih zona bilo je zaposleno 2906 radnika. Glavni financijski pokazatelji korisnika slobodnih zona u 2017.g. su slijedeći, korisnici su ukupno ostvarili 2,51 milijardi kuna prihoda, na razini svih poduzetnika u slobodnim zonama ostvaren je gubitak u iznosu od 23,74 milijuna kuna, međutim, ukupna ulaganja poduzetnika u zonama iznosila su 428,8 milijuna kuna. Udio izvoza u ukupnom prihodu korisnika slobodnih zona iznosio je 38,5%, kod lučkih slobodnih zona je znatno viši i iznosi 75,3%, dok kod kopnenih iznosi svega 10,1%. Izvoz, uključujući i isporuku dobara na tržište EU i slobodnih zona iznosio je 965,54 milijuna kuna. Bitno je podsjetiti da su se ulaskom RH u EU promijenile okolnosti poslovanja u slobodnim zonama. Naime, članstvom u EU za određeni broj korisnika tj. poduzetnika koji su do tada poslovali unutar slobodnih zona, smanjena je privlačnost poslovanja u režimu slobodnih zona obzirom da ti korisnici u najvećoj mjeri posluju na unutarnjem tržištu EU. Međutim, poslovanje u slobodnim zonama i dalje je atraktivno korisnicima koji posluju s trećim zemljama, a to je vidljivo iz navedenih podataka o poslovanju u slobodnim zonama na lučkim područjima odnosno podataka o značaju udjelu izvoza u prihodima poduzetnika. Temeljem navedenog, u samom izvješću Vlada RH predlaže usvajanje izvješća o slobodnim zonama za 2017.g. Hvala vam.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepa potpredsjedniče HS. Uvaženi g. Lucić, ono pitanje koje ja imam, ovo je izvješće za 2017. Izvješće za 2017. pokazuje za dvije slobodne zone, a to je splitsko-dalmatinske županije i Kukuljanovo, sve nule, da li se u 2018. odnosno u 2019. nešto promijenilo, da li su to i dalje slobodne zone koje ćemo vidjet u izvješću za 2018. ili njih više nema, jer sve što imate podatke, dakle, kad je riječ o te dvije slobodne zone su vam nula i zaposlenih i prihoda i sa trećim zemljama, dakle, uopće smisao njihovo je vrlo upitno, pa me zanima dal se u 2018. nešto promijenilo, tim više što kad malo pogledate RH ima 11 slobodnih zona, Češka je s 8 najbliže nama, prema tome me zanima da li je tu ipak došlo do neke promjene?
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Mogu samo reći da… [[Govornik se ne razumije]] za smisao postojanja da će i korisnici tvrtke, same biraju da budu u sustavu… [[Govornik se ne razumije]] tako da one vide korist postojanja i poslovanja u tim zonama, splitsko-dalmatinska je u likvidaciji.
Hvala. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Tomislav Klarić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege saborski zastupnici, dakle, o samom izvješću o poslovanju slobodnih zona na području Republike Hrvatske, upravo smo čuli državnog tajnika i mislim da nema potrebe ponavljat sve ono šta je on ovdje nama rekao, budući da smo u ovom Izvješću to dobili i napismeno. Ono što je bitno istaknuti, evo upravo smo maloprije čuli i iz dijela rasprave gospođe Anke Mrak-Taritaš vezano za same slobodne zone i što one predstavljaju, što one znače za Republiku Hrvatsku. Dakle, slobodna zona je dio teritorija Republike Hrvatske koje je posebno ograđeno, označeno, u kojem gospodarske djelatnosti obavljaju uz nekakve posebne uvijete. E sad, kad razgovaramo i svaki put kad smo pričali o ovim Izvješćima, postavljalo se upravo ovo pitanje koje se vrti između svih nas, da li da ili ne poslovne zone. Sagledavajući naše okruženje, sagledavajući Europsku uniju, imajući podatke koliko tih takvih režima poslovnih slobodnih zona na području Europske unije u različitim zemljama ima, svake od njih imaju nekakve svoje specifičnosti. Primjerice Njemačka koja je na neki način uzor u određenim segmentima gospodarstva, oni imaju samo dvije poslovne zone na tom području, slična je situacija u Francuskoj i u brojnim drugim zemljama Europske unije. Ali, kad sagledavamo modele i načine poslovanja gospodarstvenika u tim poslovnim zonama, ja ne vidim apsolutno niti jedan razlog da se tako nešto, ukoliko postoji interes na našem području, omogući upravo onako kako je državni tajnik ovdje istaknuto gospodarstvenicima. Ovdje se spomenulo pitanje, a o njemu mogu govoriti jer na neki način kao predsjednik Skupštine i kao vlasnik jedne takve zone na području moga grada već gotovo 13 godina, donosimo vrlo bitne odluke, razvijamo to područje, dakle, na tom području od te zone koja na neki način i zahvaljujući angažmanu u izgradnji infrastrukture kroz sve protekle godine, privlačenju gospodarskih subjekata, djeluju dvije zone u režimu slobodnih zona. Jedna je puna, druga je kako smo ovdje čuli prazna. U Izvješću imamo nulu. Međutim, zbog čega onemogućit gospodarstveniku koji dolazi na naše područje, koji dolazi pa čak iz nekih drugih zemalja, omogućit i nekakvu takvu mogućnost? Ovdje mogu iz iskustva govoriti i o urbanističkim planovima koje smo na neki način sami sebe ograničavali davajući, zadavajući si neke parametre koji su u konačnici gospodarstvenicima otežavali njihovu investiciju. Nebrojeno puta sam ovdje istaknuo da su gospodarstvenici plahi, oni traže lokaciju na koje mogu dobit najbolje pogodnosti za svoj rad, oni traže najbolje uvijete i oni traže nešto što je vrlo bitno, a što često zanemarujemo, vrijeme. Dakle, vrijeme koje će im omogućit da u što kraćem roku imaju izgrađenu svu infrastrukturu, da dobiju sve moguće potrebne dozvole i da krenu u realizaciju svojih projekata. Da je svrsishodnost poslovnih i slobodnih zona u ovom smislu i ovom režimu u jednom određenom segmentu zastala, to kazuje zoran primjer i Zone Varaždin koja je praktički na zahtjev gospodarstvenika izašla van iz tog režima, najviše iz razloga što je veći dio njihovog tržišta bio na području Europske unije, ulaskom Hrvatske u Europsku uniju izgubio se smisao tog poslovanja. Zbog čega obalne primorske, dakle, lučke slobodne zone imaju potpuno drugačiji sustav i na neki način, primjerice Luka Rijeka, postaje dodirna točka trećih zemalja praktički ulazna vrata za Europsku uniju. I u tom dijelu vidljivi su nagli pomaci, dakle, ta poslovna slobodna zona Kukuljanovo i Škrljevo praktički su jedna zona, u dva različita tretmana vlasništva. U jednu je uloženo dakle, ovu Škrljevo je uloženo u proteklih godinu dana 113 milijuna kuna, u protekle dvije godine preko 200 milijuna kuna. Ovdje u Izvješću imamo i podatke koji su po meni ovdje najbitniji. Što ti podaci govore? Bez obzira na to što će netko reć' da u Hrvatskoj ima ogroman ili previše zona, da li da ta zona ima tu nulu, ili dal' ima nekakav rast, ovisit će o gospodarstvu, o tržištu, ali ona tu mora bit da bi se u pregovorima s investitorom, privlačenju investitorima ukoliko postoji s njihove strane interes, omogućio takav režim. A podaci ovdje su zorni. Dakle, imamo na području svih zona u Republici Hrvatskoj imamo 2906 zaposlenih osoba, imamo prihoda, prihode od korisnika svih tih zona 2 milijarde 509 892 milijuna i 808 kuna, dakle, 2 milijarde 509, gotovo 510 milijuna kuna. To je zoran pokazatelj što one na neki način znače ako sagledavamo i sva ona ulaganja na taj prostor, sagledavajući i tu činjenicu da ti prostori unutar poslovnih zona nisu samo prostori koji su određeni urbanističkim planom sa izgrađenom infrastrukturom, već prema važećoj zakonskoj regulativi moraju biti posebno građeni, posebno označeni, moraju imat' na svom prostoru i carinske službe, moraju bit posebno na drugačiji način opremljeni, što na neki način, na neki način znači da su i ulaganja u njih velika. Dakle, sagledavajući sve o čemu govorimo, naročito o onom dijelu što smo sad već stekli dovoljno iskustva ulaskom u Europsku uniju kroz ovih nekoliko godina, gospodarstvenik mora imat' u onom smislu njegovih potreba ono što, maksimalno što mu se može omogućiti. Dakle, Udruga slobodnih zona je još 2015.-te za vrijeme Milanovićeve Vlade predlagala određene korekcije u zakonskoj regulativi vezano i za Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi, i u tom dijelu koje su se odnosile na one olakšice vezane za same koncesijske naknade, za drugačije propise, na neki način je ovdje kroz ovo Izvješće vidljiv taj nekakav pomak u onom smislu da možemo pratiti i što je dobro, što ovo nije jedno ili prvo Izvješće, već kroz proteklih nekoliko godina imamo upravo ovakva Izvješća uzastopno, tako da možemo pratit na koji način, koja zona, na kojem dijelu Republike Hrvatske, ovisno dal' se radi o kopnenoj zoni ili na području obalnog lučkog područja posluje, djeluje, kolika su ulaganja, koliki je broj zaposlenih i koliki je na neki način sučelje odnosno ulazak, izlazak te robe iz zemalja van Europske unije. Da se trendovi mijenjaju, pokazuju i podaci koje imamo ovdje i u ovome Izvješću iz 2017. godine, gdje su čak četiri zemlje Europske unije koje do sad nisu poslovale, i niti su imale na svom području slobodne zone, u protekloj, dakle, u 2017. godini, za koju se odnosi ovo Izvješće, oni su ih i otvorile. Hrvatska je, specifičnost ta, da smo i mediteranska zemlja, da na čitavom svom obalnom rubu imamo doticaj sa tim krvožilnim sustavom morskih luka, imamo geostrateški položaj koji omogućava nam zadiranje duboko u europsko kopno, imamo i tu situaciju da već pomalo, budući da svijet na neki način, toga smo i sami svjesni, je postao ono što se često ističe globalno selo, sučelje i tih europskih zemalja čija smo i mi članica, čija smo, u čijoj smo i mi obitelji, ali ovdje imamo i mogućnosti privlačenja investicija, a u kontaktima postoje i kod nas dolje u priobalju, i sa kineskim investitorima, već podosta razgovora sa brojnim investitorima van Europske unije, i mislim da u svakom slučaju treba promišljati da se zadrže slobodne zone, da se na neki način promisli i o nekim novim privilegijama kako bi se na to područje dovuklo što više investitora, i otvorilo što više radnih mjesta. Dakle, o samom Izvješću ne treba previše govoriti, ono je praktički uniformno kroz sve ove godine, i dobro je da je tako jer možemo ih uspoređivat po čitavom nizu proteklog perioda kroz ovih nekoliko godina, vidjet što se na terenu događa i na neki način, ovaj, donosit odluke koje će značit unapređenje čitavog tog sustava. Evo, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovo Izvješće.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-a, u ime koje će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani podpredsjedniče sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicom. Pred nama je Izvješće za 2017. godinu o poslovanju slobodnih zona u Republici Hrvatskoj. Kad dođe bilo koje Izvješće i kada raspravljamo o njemu, onda raspravljate, s jedne strane o Izvješću, načinu na koje je ono napravljeno, ali s druge strane o svemu onom što unutra piše i što ima određene i puno šire konotacije, i puno širu priču. Mi ćemo kao Klub GLAS-a i HSU-a podržati ovo Izvješće, ono je napravljeno u maniri bivših Izvješća, imamo sve podatke koje trebate imati da bi Sabor o tome mogao odlučivati, on je vrlo korektno u tehničkom dijelu, i mi tu nemamo nikakvih primjedbi. No, kad imate ovakvo Izvješće onda se otvara niz pitanja, zapravo i otvarate, uopće koje su mogućnosti u Hrvatskoj. Mi se kao netko tko su liberali, zalažemo za cijelu lepezu mogućnosti, jer ako dajete široku lepezu mogućnosti, onda zaista imate više i otvarate se puno šire da netko tko želi ulagati, koji želi doći, koji želi tu djelovati, će negdje naći svoju nišu u koju možete. Ako ste vrlo uskogrudni, ako imate samo nekakve uske stvari, onda to ne možete. I te, ove slobodne zone, ja čitam u tom kontekstu, i nije problem što Hrvatska ima 11, Češka 8, iz jednostavnog razloga što su i procesi bili drugačiji. Mi tu razlikujemo one stare, bazične zemlje koje su članice Europske unije, razlikujemo one koji su ušli u jednom drugom, u nekoliko koraka, i Hrvatsku koja je ušla zadnje, koja se užasno mučila, mi smo se i mučili s tim slobodnim zonama, uopće što i kako. Što oni znače, što je tu poslovanje, jedna od slobodnih zona Varaždin, oni su vrlo brzo rekli nama ne odgovara da budemo slobodna zona, dakle, oni su izabrali da ne budu slobodna zona jer im je nešto drugo odgovaralo. Ja sam namjerno pitala za ove dvije, Splitsko-dalmatinsku županiju i Kukuljanovo, riječ je o različitim situacijama. Dakle, riječ je o situaciji Splitsko-dalmatinska koja ide, kao što ste vi rekli, zapravo nestaje, ona ide u tom nekakvom procesu, a odgovor za Kukuljanovo mi je dao zapravo uvaženi saborski zastupnik Klarić. Ja da, mislim da, možda u dvije rečenice, imate opremljenu zonu u trenutku, u ovom trenutku unutra nema korisnika, i ostavljate ju kao takav za može biti za nekorisnike ili jedan trenutak kad će ona možda i prestat bit slobodna zona, ali će postat nešto drugo. Ovaj čas nemate ništa drugo i ona ostaje takva kakva je, i to je pravi odgovor na pitanje koje je. Dakle, imam, ne znam što ću s njom, bolje da mi ostane slobodna zlu ne trebalo, ili ću u jednom trenutku biti nešto drugo. U odnosu na infrastrukturu, napravljeno je puno za te slobodne zone, jer se nama od tad činilo da nam je to na određeni način mali izlaz u Europu i da možemo biti, dakle, omogućiti nekom da bude, da budemo konkurentniji i da nekako u tom dijelu i budemo interesantniji za gospodarstvenike. Stoga mi nemamo apsolutno ništa protiv toga i da ostaju i te slobodne zone, i bolje da ostane slobodna dok ne znamo s jednim prostorom gdje nemate nekog što će za drugo. Najgore što nam se može desiti da ta infrastruktura koja je uložena, za, da sve, da vam to propadne, Dakle to je ono najgore, jer je ipak uloženo, potrošeni su novci, bolje da se ono u toku pretvori u nešto drugo nego da jednostavno propadne. I ja tu moram priznati razumijem i zašto je veći broj slobodnih zona. Hrvatska ima tu jednu specifičnost. To vam je i s jedne strane vam je mana, s druge strane prednost. Taj oblik kifle ili ptice u letu. Meni je puno draže ono ptice u letu gdje vi zapravo imate, takav vam je teritorij da mi moramo neke stvari imati više nego što imaju zemlje koje imaju neki pravilniji oblik. Jednostavno to je naša prednost i naša mana. I tu treba i razlikovati i kad govorimo o tim slobodnim zonama, zaista trebamo razlikovati one koje su luke od onih koje nisu luke. Iz jednostavnog razloga te luke i to vidite kada uzmete i broj zaposlenih i kada vidite te potencijale, vidite da je Luka Ploče, Pula Rijeka, Split nešto manje ali Ploče, Pula Rijeka i u broju zaposlenih i u određenim načinima i u djelatnosti i u izvoza u treće zemlje, zapravo vidite i taj jedan njihov potencijal. Ali to je potencijal koji imamo i koji trebamo razvijati. Drugim riječima, biti ću vrlo kratka jer je već kraj dana pa baš ovo nije tema koja neku veliku zainteresiranost ima u Saboru. Izvješće korektno napravljeno i o tome uvijek možete reći ja bih to ovako ili onako ali to nije u redu i to nije fer. Dakle ono je korektno napravljeno, sve podatke koje trebamo imati mi možemo iščitati. A tema je slobodnih zona, ako nemamo i ako ne znamo što će sa tim prostorom biti dalje, bolje je da ostanu i dalje slobodne zone dok nećemo imati neku drugu metodu ili neki drugi način. Kao što se svijet mijenja u ovom trenutku, kao što se ova sva tehnologija koju mi tu imamo po stolovima, pametni telefoni i sve ostalo, tako se i odnos prema gospodarstvu, odnos prema investicijama mijenja iz dana u dan. Za svaku zemlju je neusporedivo bolje da ima veći, veću mogućnost nekakvih ponuda. Za svaku zemlju je loše ako ste vi začahureni u svoje nekakvo dvorište i iz tog dvorišta ne izlazite van. Temu slobodnih zona ja čitam na taj način, sve dok unutra netko je, netko radi i vidi svoj interes te slobodne zone imaju svoju opravdanost i ostati. A što se tiče Kukuljanovo, možda se pretvori u nešto drugo, možda ne bude slobodna zona, možda bude nešto drugo. Ali najgore bi bilo da ne bude ništa. Dakle, dakle, najgore bi bilo da ne bude ništa to je najgore što se može desiti da bude nešto što ne koristi nikom. Prema tome, jednostavno se tu stvari moraju mijenjati i mi to tako moramo i u odnosu na slobodne zone ali i u odnosu na ponudu koju Hrvatska prema stranim ulaganjima treba imati jer često smo zapravo maćeha stranim ulagačima ali smo onda i maćeha sami sebi. Oni nemaju strpljenja, nemaju dovoljno energije da uopće razumiju šta mi govorimo i odlaze dalje. Prema tome, ono što trebamo biti, trebamo biti otvoreni prema svima pa tako i otvoreni prema idejama slobodnih zona. I ja moram priznati da kada čitam sve ove podatke nemam ja tu nekakvih dilema zašto su u Hrvatskoj dvije a, u Italiji dvije a u Hrvatskoj ... [[Govornik se ne razumije.]] Zbog određenih specifičnosti, zbog povijesti, zbog toga što je Italija u EU znatno duže nego Hrvatska, zato što nije imala neke potrebe koje smo imali mi. I slobodne zone su kod nas realnost. Ono što trebamo, trebamo ih ostaviti takve kakve jesu. A ono kada je meni državni tajnik odgovarao, rekao je pa to je zapravo potreba. I dobro je da je potreba i da tu potrebu možemo odgovoriti. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Trebao je raspravljati prvi poštovani zastupnik Ivan Lovrinović, nema ga, gubi pravo na govor. Zatim je trebao poštovani zastupnik Gordan Maras, nema ga, gubi pravo na govor. Time zaključujem raspravu a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti o toj točci.
Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2017. g. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske, a rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2017. godini. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 96 za, 2 suzdržana i 2 glasa protiv prihvaćen zaključak kako ga je predložilo saborsko matično radno tijelo.
Prelazimo na sljedeću točku koja ima a i b dio. - a) Prijedlog odluke o razrješenju članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja b) Prijedlog odluke o imenovanju članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 27. Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da, poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta Zdenko Lucić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, zahvaljujem se na riječi. Vlada RH predlaže donošenje Odluke o razrješenju članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja gospođe Vesne Patrlj s danom 21. veljače 2019. godine radi isteka mandata. Također Vlada RH predlaže donošenje Odluke o imenovanju članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja također gđe. Vesne Patrlj. Hvala vam.
Hvala lijepa. Imamo, želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne, hvala. Onda prelazimo na raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti će poštovani zastupnik Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Naravno da ova tema gledajući imena vjerojatno nam neće puno značiti. Prijedlog je legitiman, dolazi od strane Vlade i kao takvo, moglo bi sad da je neko ime možda da nam onako zvuči pa reći ono nismo suglasni ili jesmo suglasni. Ali ono što svi želimo zapravo je raspravljati o Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja s obzirom na značaj koji je dobiven, prvenstveno vezano za Zakon o sprječavanju nepoštenih trgovačkih praksi koji vidimo da je evo sada još malo dolazi nam godinu dana od njegove primjene. I naša očekivanja su puno veća. I zato je očekivanje i od ljudi koji dolaze na novu poziciju, dobro da oni budu netko tko donosi novu snagu. I tu je odgovornost koju tražimo i od ministarstva da ljudi koji se predlažu da budu stvarno svjesni da ako ne budemo ovu situaciju užurbano rješavali da svi problemi, oni koji dolaze sa nepoštenim trgovačkim praksama neće se uspjeti riješiti. Donošenjem zakona kojeg smo podržali ovdje u ovome domu, gotovo 100% je dobio podršku. Sigurno je bilo očekivano da će agencija kao izvršno tijelo biti značajno brža, a sada smo ovdje gdje vidimo da nekih 30 postupaka je u postupku od jedno 200 kojih je bilo raznih reć ću postupaka, pa onda smo došli do toga da je 30-tak nekome u nažalost onom užem krugu gdje je utvrđeno da postoje određeni problemi. I sada kada bi trebalo donositi ključne odluke dolazi do promjene ljudi i uvijek se pitamo da li će sada novi ljudi koji dođu reći ono da ali prije mene se nije to dovoljno brzo ili dovoljno snažno odradilo i da ćemo novo uhodavanje imati. Radi toga je bitno je zapravo u ovome prijedlogu vi ste kratko elaborirali, imamo razrješava se, imenuje se međutim ono što nedostaje zapravo je stav ministarstva i vas kao predstavnika u ime Vlade nakraju ovdje u ovoj raspravi da kažete, da s ovim ljudima, s ovom novom osobom idemo zapravo postići jedan novi efekt, svjesni smo da ova postupanja predugo traju, da moramo ubrzati postupke pa zaposlili smo i nove ljude, ali evo sad 1.4. prošle godine krenula je primjena to je praktično mjesec dana još do godišnjice kak se provodi, a naši prvenstveno poljoprivredni proizvođači oni koji djeluju na tržištu još uvijek nisu dobili odgovor da li će se u ovoj sezoni nešto promijeniti. Da li ćemo maknuti sve te prepreke koje se događale, vidimo da su od jednih prepreka koje smo maknuli zapravo pronađeni možda neki, ne možda nego sigurno pronašli su nove modele kako da preskoče taj dio. Ja sam se sada referirao na jedan aspekt koji je i najzvučniji možda i najpotrebniji u ovome trenutku, naravno da shvaćam evo i kao ministar što bio da postoje pred agencijom i puno zahtjevniji i složeniji postupci oko sprečavanja nastanka zapravo i drugih praksi koje utječu na tržišno natjecanje koje smo svjesni ovdje. Naravno da tu možemo se prvenstveno vezati za jednu budućnost Agrokora kao sustava oko već i najava da bi bilo preuzimanja određenih dijelova. Dolazi i do i mimo Agrokora do spajanja određenih tvrtki, sve to skupa dugoročno može utjecati na stanje na tržištu i ono što osjećamo na ovome jednom našem malom tržištu, svako spajanje je još jedan konkurent manje, još je veći pritisak na potrošače i sigurno je da prepoznavanje takvih praksi koje će nekad se pojaviti kao legitimne, međutim legitimno i moralno nije isto pogotovo sa aspekta nekoga ko treba biti korisnik brojnih proizvoda i usluga koje imamo. Događa nam se da je sve veća koncentracija, vrlo je teško u određenim područjima više i pronaći proizvode koji su nekad bili kroz diverzificiranu, diverzificirane ponuditelje sve prisutni. Sve više osjećamo da proizvode naručujemo, da dolaze iz istoga izvora i da ta cijena je određena praktično na cijelom području. Vrlo je zahtjevno i raditi u agenciji i donositi odluke, al ono što sigurno evo i ja ću ovdje zahtijevati i u ime svih oni koji zapravo očekuju rezultate, a to je da se ubrza i to značajno ubrzaju svi postupci. Danas smo ovdje raspravljali oko toga kako je Državna komisija za javne nabave postala učinkovitija, brže rješavaju svoje postupke, smanjuje se taj vremenski rok u kome se mogu dobiti konkretni odgovori od njih i rješenja. Ovdje isto tako očekujemo da ne budu više rokovi godinu dana u oko nepoštenih trgovačkih praksi, nego da ako u jednoj sezoni uočimo postupanja koja neće moći, nisu prihvatljiva da budu sankcionirani oni koji ih pokušavaju primijeniti. U tome smislu prijedlog je od strane vladajućih legitiman je prijedlog od nas koji očekujemo da puno bolje se vode stvari koje su vezane za agenciju, da pritišćete, da se što više samih predmeta rješava i da onda na kraju možemo i mjeriti uspješnost i ove Vlade, a isto tako i ovoga prijedloga koji dolazi pred nas. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj Živog zida i SNAGE u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, tržišno natjecanje odnosno fer tržišno natjecanje pretpostavlja da su svi ekonomski subjekti u nekom, unutar nekog sustava ravnopravni. Međutim je li to u Hrvatskoj slučaj? Bez obzira tko bio imenovan da vodi Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja bojim se da će situacija ostati kakva je trenutno, a ona je slijedeća. Privatne poslovne banke imaju monopol nad stvaranjem novca. Ukoliko privatne banke ne žele posuditi novac pravnim subjektima, fizičkim osobama ili državi taj novac ne može ući u opticaj. A zašto? Zato jer naša središnja banka HNB ne može posuditi državi novac jer je Mastrihtskim ugovorom '92. zabranjena primarna emisija novca odnosno izravno financiranje države od strane centralne banke. Samim time, budući da HNB ne može izravno financirati državu, a da se ne bavi niti financiranjem poslovnih subjekata odnosno poduzeća ili građana već isključivo poslovnih banaka jasno je da poslovne banke zapravo kontroliraju postupak puštanja novca u opticaj, a samim tim i putem povratka kredita i njegovog poništavanja. Na taj način vladajući financijskim sustavom banke mogu izazivati umjetne kreditne krize, ali i raditi nepotrebnu inflaciju putem sekundarne emisije. Objasnit ću o čemu se radi. Novac kao takav dijeli se na one koji postoji de fakto, znači u stvarnosti, to je papirnati novac + kovanice i one koji postoje u teoriji, znače koji pravno postoji na zaslonu, recimo računala. Taj novac, taj virtualni novac također se naziva i sekundarnom emisijom odnosno proces tog stvaranja sekundarnog novca ja bi rekao je sekundarna emisija. Privatne banke stvaraju taj novac multiplikacijom kredita i depozita, znači, banke u suštini rade neku paralelnu emisiju novca, znači, Centralna banka stvori određenu količinu novca, ali privatne banke iz te količine novca mogu stvoriti 2, 3, 4, 5 puta više tog virtualnog novca. Taj virtualni novac koji postoji samo na zaslonima računala ima stvaran utjecaj na inflaciju jer kada vi plaćate npr. televizor u dućanu, vi tada dame i gospodo, potpuno je svejedno hoćete li platiti karticom ili gotovinom, jednostavno onoga koji vam prodaje televizor, njemu je bitno da on novac dobije, hoće li on dobiti virtualni novac na račun ili gotovinu na ruke, njemu je potpuno svejedno, a samim time i utjecaj tog novca na rast cijena odnosno na tzv. potražnju roba u suštini identičan. Nažalost, naša država je prihvaćanjem Masterskog ugovora odnosno usuglašavanjem Statuta HNB-a sa Statutom Europskih središnjih banaka zapravo otuđila monetarni suverenitet i stavila sebe, a samim time i nas kao građane u ovisan položaj spram stranih privatnih kreditora. Pretvaranjem centralne banke u mjenjačnicu odnosno kune u bon za EUR-o u kojem modelu kuna samo glumi valutu, a zapravo je monetarni maneken odnosno ona jest samo monetarni maneken, mi smo zapravo ostali bez osnovnog obilježja državnosti jedne zemlje, a to je naš novac. Naš novac danas je zapravo EUR-o, taj EUR-o kojeg strane banke u HNB-u razmjenjuju za kune i onda opet te kune razmjenjuju u EUR-e kada vraćaju nazad vanjski dug. Najjednostavniji način da shvatite to vezivanje kune za EUR-o vam je da vidite tečaj kune u odnosu na EUR-o, on je kvazifiksan između 7, recimo 4 do 7,5 kn za 1 EUR-o i to je tako iz godine u godinu već desetljećima. Takav model tog kvazifiksnog tečaja rezultat je toga što je HNB mjenjačnica. Ako vas zanima što znači taj pojam, zguglajte pojam valutni odbor, na enleskom…/Govornik govori engleski/…i vidjet ćete zapravo o čemu se tu radi. Ukoliko se vi kao narod nećete informirati o tome kako funkcionira financijski sustav u našoj zemlji, naći ćete se u situaciji da ćemo u jednom trenutku i država i građani i poduzeća svi zajedno bit prezaduženi s jedne strane, a s druge strane bit ćemo u besparici, to stanje mnogi već sada doživljavaju, država se već sad nalazi u tom stanju, mnoge firme se nalaze u tom stanju, zato su i propale, mnogi građani se nalaze u tom stanju, zato su blokirani, a mnogi su se i iselili. Nastavkom provođenja ovog modela posljedice njegove će biti sve očitije i sve vidljivije kako će vrijeme prolaziti, a jedna od posljednjih obilježja takvog modela, takve politike bit će nestanak našeg naroda s ovih prostora na što je svojedobno ukazao i uvaženi dr. znanosti Slavko Kulić. Oni koji se nalaze pri vrhu ove, da tako kažem, marionetske hijerarhije odnosno tog kvinslinškog sustava vladanja su oni koji će zadnji stradati, znači, sustav će nas kao zastupnike ili ne znam, direktore banaka itd., nas će zadnje eliminirat, al u suštini mi kao narod smo predodređeni za nestanak jer da nismo da li bi se vodila politika zamjene stanovništva. Navest ću vam banalan primjer, da li u RH ima dovoljno radne snage? Da ili ne? Odgovor je da, onda se postavlja pitanje a zašto onda uvodimo radnu snagu, uvodimo zato jer su plaće toliko mizerne u našoj zemlji, pa naši radnici ne žele radit na građevini u RH, nego odlaze u Njemačku, naši radnici ne žele radit posao recimo konobara ili sobarice na moru, pa moraju uvoziti radnike iz inozemstva, ali da li je problem u nedostatku radnika ili u malim plaćama? Jasno vam je iz aviona da je problem u malim plaćama, da se iz toga razloga ljudi iseljavaju. A zašto su plaće male? Pogledajte kamo ide naš novac, slijedite trag novca, samo ove godine na otplatu vanjskog duga dat ćemo 35 milijardi kuna, za članstvo u EU 4 milijarde, strane banke će kroz dobit izvući po mojoj procijeni još barem 6 milijardi kuna, to je otprilike 45 milijardi kuna iliti više od 20 Peljeških mostova. Znači, to je količina novca koju godišnje mi iz RH dajemo strancima, oni nam za uzvrat daju mrvice i zato se ljudi pitaju kako je moguće da usprkos svim tim devizama iz inozemstva, mi kao država se sve više zadužujemo, zašto imamo rupu u proračunu, zašto ne možemo pronać dovoljno radnika, zašto je omjer umirovljenika na radnika takav kakav je itd. Ono s čime bi završio svoje današnje izlaganje zapravo slijedeća misao, a to je da ovaj sustav ne treba radnike ovaj sustav treba robove, robove duga, robove malih plaća, robove kojekakvih političkih ili gospodarskih entiteta koji tim ljudima mogu upravljati na daljinski upravljač odnosno mogu im uništit život ekonomski ili im omogućiti golo preživljavanje, ali više od golog preživljavanja vrlo teško, makar i pojedinac uložio enorman trud u svoje školovanje da postane, recimo doktor ili inženjer ili što god već. Eto, hvala vam.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a, u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Tomislav Klarić. Izvolite.
Poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Mislim da nema potrebe ovdje previše govoriti o ovom prijedlogu Odluke o razrješenju i imenovanju članice Vijeća o zaštiti tržišnog natjecanja, međutim kad se već rasprava povukla i kad već govorimo o tržišnom natjecanju, bitno je istaknuti da je tržišno natjecanje obilježje gospodarskog ustroja, da je tu stalni sukob i borba između ponude i potražnje, da je tu ogromna konkurencija i da su tu moguća događanja svakakvih vrsta. Primjer toga je upravo ovo što smo danas mogli isčitati i vijesti, budući da su i mene kontaktirali gospodarstvenici iz mog područja vezano za takve aktivnosti koje su se događale na našem području, gdje su direktno tvrtke koje su se legalno bavile proizvodnjom, opremanjem armaturnog željeza imale nelojalnu konkurenciju u onima koji su otvarajući, zatvarajući firme, a to će se vjerovatno i vidjeti kroz naredne dane i mjesece o čemu se tu sve radilo, evo to je jedan od tih primjera koje svakako treba istaknuti i biti ustrajan u toj borbi da se tako nešto spriječi, da sve te nepravilnosti koje se događaju, zlouporaba dobronamjernih Zakona koje idu u tom smislu budu pravilno i na vrijeme sankcionirani kako oni koji uvažavaju zakonske propise, kako oni koji gospodarskim razvojem, ulaganjima, u investicijama, u svoje pogone, u plaćanje svih davanja i prema državi, i lokalnoj samoupravi na području Republike Hrvatske ne bi na nikakav način mogle biti oštećene. U ovom slučaju, a vezano za ovu Odluku kako je navedeno u samom Zakonu, reizborna funkcija je za članove koji se imenuju na razdoblje od pet godina i kako je navedeno u samom članku Zakona, mogu biti ponovno imenovani. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice vezano za razrješenje gospođe Vesne Patrlj s dužnosti članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja sa danom 21. veljače 2019., radi isteka mandata i isto tako Odluku o imenovanju članice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, gospođe Vesne Patrlj, članicom Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. I mislim da nema nikakve zapreke da se ova Odluka podrži. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Treba raspravljat poštovani zastupnik Ivan Pernar, nema ga, gubi pravo na raspravu. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege, svi mnogobrojni prisutni ovdje. Ja ću govoriti o, nešto malo o tržišnom natjecanju, to je iz realnog života, kako to izgleda u realnom životu kad banke tržišno posluju i kad se one tržišno natječu. Evo baš danas sam razgovarao s jedim pravnim stručnjakom, koji je radio u jednoj velikoj europskoj banci, neću govoriti koja je to banka u pitanju, neću reći niti tko mi je to rekao, ima vremena za to. Uglavnom on je radio u toj jednoj velikoj banci koja je banka majka jedne od naših banaka ovdje u Republici Hrvatskoj. I onda je objasnio kako banka majka radi u Austriji. Rekao je banka majka kad tamo ugovara kredit, onda ugovara kredit koji se sastoji od fiksne kamatne marže i od promjenjivog dijela kamatne stope. I onda onaj koji je ugovorio takav kredit, cijelo vrijeme može pratiti svoj kredit i vidjeti kako se kredit mijenja. Mijenja se na temelju promijene promjenjivog parametra. Banke su u Republici Hrvatskoj na takav način počele poslovati tek 2013. godine, do tad su radile potpuno divlje, i ugovarale su kredite koji se, u kojima se kamatna stopa mijenja Odlukom banke. I kaže meni taj pravni stručnjak, bio je jednom tako prilikom u Zagrebu, i banka kćer je pripremala jednu novu kreditnu liniju, i on je u toj kreditnoj liniji vidio kako se priprema odredba o kamatnoj stopi upravo ova kako sam ja to rekao, da će se mijenjati kamatna stopa Odlukom banke. I on je pokušao promijeniti to, jer je znao da u Austriji to tako ne funkcionira, i znao je da to, da to ne drži vodu, da se tako kamatna stopa ne smije mijenjati. Međutim, kolege iz zagrebačke poslovnice ili zagrebačke središnjice te hrvatske banke u vlasništvu banke majke, ti kolege i kolegice su njemu rekli: ne, nećemo to tako raditi, zato jer nama to HNB ne brani, ne brani nam nitko ovdje da tako radimo, nama bolje odgovara da ugovaramo kamatnu stopu tako da se ona mijenja Odlukom banke. Al' on njima kaže: ali kolege, to vam je neodredivo, to nije u skladu sa Zakonom o obveznim odnosima. Oni realni su rekli: Ne, ali nama nitko ne brani da tako radimo, mi ćemo tako ovdje raditi. I tako nije radila samo ta banka, tako su radile sve banke u stranom vlasništvu u Republici Hrvatskoj, sve, do 2013. godine, ugovarale su kamatnu stopu koja se mijenja Odlukom banke, koja je naravno i presuđena da je nepoštena i ništetna. Međutim, što se dogodilo nakon te kolektivne presude? Ništa. Banke su opelješile građane RH za zacijelo oko 5 milijardi kuna samo na takvim kamatnim stopama povećavajući kamatne stope svojim odlukama. Što se bankama zbog toga desilo? Ništa. Razumiju li kolege ovdje u Hrvatskom saboru o čemu se radi većinom? Ne razumiju. Mada sam ja to rekao barem stotinu puta ovdje, ne razumiju, ne žele razumjeti i ne žele dovesti banke u red, niti Vlada RH, niti kolegice zastupnice i zastupnici, niti HNB. U nekoj kapitalističkoj zemlji banka koja bi tako poslovala debelo bi bila kažnjena i morala bi vratiti sav novac opelješenim građanima. U Hrvatskoj se to ne događa. U Hrvatskoj svaki građanin mora sam otići na sud, sam tužiti banku i čekati 3, 4 godine da dobije svoj novac. Ja najavljujem i to ću stvarno učiniti, kazneno ću prijaviti sve hrvatske banke koje su tako poslovale, čekam da se završi slučaj Franak u potpunosti jer tamo je već presuđeno da su banke tako poslovale ali trenutno se vode revizije na Vrhovnom sudu, kada te revizije budu završene ja ću prijaviti hrvatske banke koje su nepošteno i time nezakonito ugovarale kamatne stope i tražiti ću da ih se kazni. Očekujem u tome i pomoć agencije. Agencija je ta koja bi također trebala reagirati, podastrt ću sve dokaze agenciji i zahtijevati ću i od agencije da i ona pokrene kazneni progon protiv hrvatskih banaka u stranom vlasništvu koje su pelješile i još uvijek pelješe hrvatske građane. Radi se o zacijelo 5 milijardi kuna otetih, nezakonito naplaćenih kamata od hrvatskih građana u svim valutama kredita i u kunama i u eurima i u francima jer u svim tim kreditima banke su ugovarale kamatnu stopu tako da se ona mijenja odlukom banke. Kamatna stopa se treba sastojati od fiksne kamatne marže i od promjenjivog dijela. Fiksna marža mora sadržavati kompletni rizik banke, u njoj mora biti sadržano ono što se odnosi na plaće, ono što se odnosi na troškove poslovanja, ono što se odnosi na rizik države, kao takve, na rizik stanovništva da neće otplaćivati svoje kredite a promjenjivi parametar se odnosi na profit banke. Znači u promjenjivom parametru je ono što banka zarađuje na kreditu. Međutim, banke su godinama kod nas mijenjale kamatnu stopu svojom odlukom u kojoj nije bilo sadržano ništa od tih elemenata nego jednostavno proizvoljno povećavale su kada im se sviđa, smanjivale su onda kada je bio pritisak na njih i tako je to periodično išlo malo gore, malo dolje. Stoga, nadam se da će novi član vijeća ali i agencija kao takva uzeti u obzir sve ovo što sam rekao, da će uzeti u obzir i ono što ću ja poslati jednog dana pismenim putem i da će pokrenuti kazneni progon banaka koje trebaju biti kažnjene stotinama milijuna kuna koje će završiti onda u hrvatskom proračunu, koje moraju vratiti hrvatskim građanima milijarde kuna, koji će opet dijelom završiti u BDP-u i u proračunu i na taj način konačno zaustaviti pljačkaše u njihovom pohodu na RH i na hrvatske građanke i građane. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava treba je biti poštovanog zastupnika Gordana Marasa, nema ga, gubi pravo na govor. I time zaključujem raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovati kada se steknu uvjeti.
a) Prijedlog odluke o razrješenju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja i a) Prijedlog odluke o imenovanju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prvo, Prijedlog odluke o razrješenju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 96 za, 4 suzdržana donijeta odluka o razrješenju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Sada dajem na glasovanje drugo, Prijedlog, odnosno, b) Prijedlog odluke o imenovanju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 93 za, 3 suzdržana i 3 protiv donijeta odluka o imenovanju članice vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja.
Sada prelazimo na sljedeću točku a to je: - Prijedlog zakona o izmjenama Obiteljskog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 228 Predlagatelj: zastupnik Ivan Pernar Temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za obitelj, mlade i sport. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje? [[Upadica Pernar: Da.]] Da. Poštovani zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, pretpostavlja se u Hrvatskoj da godišnje otprilike 5 do 6% djece nema očeve za koje je to navedeno u znači rodnom listu, odnosno da su majke navele kao oca, odnosno ljudi prihvatili očinstvo koji to nisu. Takva praksa je upitna ne zato jer smatram da nije moguće da otac se dogovori s majkom da prizna dijete koje nije njegovo, to smatram korektnim ako čovjek želi, nije problem, međutim ovdje se radi o tome da otprilike 2000 očeva svake godine u Hrvatskoj ne zna da nisu očevi djece koja se vode kao njihova. Dok brak funkcionira, dok sve klapa, dok je obitelj zajedno sve je super, problema nema. Međutim u jednom trenutku dogodi se da dođe do razvoda između muža i žene ili razilaženja vanbračne zajednice. U tom trenutku što se događa? Događa se to da će sud dosuditi ocu da plaća alimentaciju. Međutim, otac, što ukoliko on napravi DNK test i sazna da on nije otac djeteta za koje plaća alimentaciju? To je jako, jako osjetljivo i škakljivo pitanje a objasniti ću i zašto. Otac ima pravo tražiti DNK testom, odnosno utvrđivati očinstvo tek do djetetove 7 godine. Kada prođe 7. godina i ukoliko otac sazna da dijete nije njegovo nakon tih 7 godina, otac ne može više osporavati očinstvo i mora plaćati alimentaciju iako otac nije. Navodno se to radi da bi se zaštitio interes djeteta, međutim zamislite da ste vi otac koji je saznao da je prevaren, da dijete za koje plaća alimentaciju nije njegovo, pa to je velik šok. To čovjek se ulovi za glavu. I sad, zamislite situaciju koja se događa. Sustav tvrdi da je tobože u interesu djeteta da taj otac i dalje plaća alimentaciju iako je on svjestan da djeca nisu njegova i iako je on svjestan da, tj. iako on sam to ne želi. Stvar u Njemačkoj je drukčija. U Njemačkoj ako majka na laž ulovi znači neku osobu i utjera alimentaciju od njega, iako on nije otac, ako se za to sazna, majka je dužna tom čovjeku od kojeg je neosnovano uzimala novac, vratiti novac koji je uzela i utjerivati alimentaciju od osobe koja otac jest. Znači, ovdje nije pitanje treba li majka imati pravo tražiti alimentaciju od oca djeteta, to nije sporno, to nije nigdje sporno, međutim, ono što je sporno, da li je korektno da majka utjeruje alimentaciju od osobe koja otac nije, čak i kad je ta osoba to saznala. Iako se u javnosti smatra da je broj takvih slučajeva jako malen, u razgovoru s jednom osobom koja radi u jednoj bolnici, ona mi je rekla sljedeće, kada se rade krvne pretrage, kako bi se utvrdilo koja osoba bi bila najbolji donor, odnosno koja najviše se podudara sa recimo, oboljelim djetetom, ide se na njegovog brata ili sestru. Međutim, kaže, u svakom 4. slučaju, mi smo vidjeli da taj njegov brat odnosno sestra nisu odnosno nemaju istog oca. I ja pitam tog doktora, pa dobro doktore, što vi onda kažete roditeljima, iz kojeg razloga dijete ne može primiti, recimo, koštanu srž npr. od brata ili sestre. I kaže on meni, ma njima samo kažemo nisu podudarni i tako se izvučemo, ne kažemo ljudima istinu. Također, htio bih reći primjer krvnih testova. Znači, zna se da se testovima kroz krvne grupa može, ne može se utvrditi tko otac jest, ali se može utvrditi kroz te testove krvnih grupa tko otac zasigurno nije. I kaže mi žena da je u osnovnoj školi kad su bili ili u srednjoj, profesor im je govorio da su svojedobno u školi išli raditi te testove da nauče to. I onda je profesor poslao doma učenike i rekao, evo, saznajte koje su krvne grupe roditelji i koje ste vi i onda da vidite kako to funkcionira. Veli, ali u jednom trenutku se dogodilo to da se krvne grupe nisu podudarale, odnosno da je kao otac bila osoba koja to po krvnoj grupi djeteta nije mogla biti. I tada je on to prestao raditi. U Francuskoj je to toliko česta pojava da otac djeteta nije ona osoba koja je upisana u knjigama, da je tamo zabranjeno raditi kućne DNK testove. znači, ako vi poželite napraviti taj test, to je zabranjeno, znači može se samo sudskim putem. Ovom prilikom želim u završnici napomenuti da ja nemam ništa protiv osobe koja na laž ulovi muškarca. I slaže ga da je dijete njegovo, a nije. Ako čovjek pristaje na laž i prijevaru, odnosno ako je nije svjestan, što je tu, njegov problem, bio je naivan. Međutim, što u slučaju da muškarac nije naivan, da posumnja i da dokaže da dijete nije njegovo. Treba li i u takvom slučaju otac plaćati alimentaciju, odnosno je li majka koja utjeruje alimentaciju od osobe koja otac nije, je li ona poštena, odnosno bolje rečeno treba li zakon štititi takve majke? Trenutno zakon takve majke štiti. Htio bih također upozoriti na jednu stvar. Zamislite, recimo, vi saznate da dijete nije vaše, ali vi ste u braku s tom osobom i odlučite s njom ostati. I to je tzv. subjektivni rok, znači vi imate 6 mjeseci od trenutka saznanja i ako vi u roku 6 mjeseci ne osporavate očinstvo, od kad za to saznate, to je onda vaš problem. Jer recimo, zamislite vi, prođe recimo 6 mjeseci, vi ne osporavate, onda se za 3 godine razvedete i onda se sjetite osporavati. Znači zakonodavac je to već sada onemogućio, zakonodavac jasno kaže, imate rok od 6 mjeseci od trenutka kada za to saznate da ga osporavate. Znači, ukoliko je otac svjestan da nije otac, a dulje od 6 mj. je o tome šutio, odnosno nije osporavao očinstvo, on više nema pravo na tužbu kojom bi osporavao. Neovisno o tome je i dijete navršilo 7 godina ili nije, znači mi ovdje ne raspravljamo o slučajevima gdje očevi znaju da nisu očevi, a koji su upisani kao očevi u matičnim knjigama, već raspravljamo o slučajevima gdje očevi ne znaju da nisu očevi, gdje su prevareni. Zakoni su različiti od države do države. Moje mišljenje je da ovaj zakon ne štiti interese djeteta jer djetetu zapravo uskraćuje znanje odnosno spoznaju o tome tko je stvarno njegov otac, to je jedna stvar. Druga stvar uskraćuje oca koji zna da nije otac, znači mi ovdje ne govorimo o ljudima koji ne znaju da nisu očevi, govorimo o ljudima koji znaju da nisu očevi, znači tim ljudima onemogućava osporavanje očinstva i ide zapravo na ruku majkama koje su na prevaru, znači dovevši u zabludu nekog muškarca izmuzle od njega novac na konto djeteta koje nije njegovo. Ovo pitanje nije pitanje političke afilijacije odnosno nije pitanje stranačko, ovo je pitanje moralno gdje se svatko od nas mora zapitati je li ispravo da se nekoga tjera da plaća alimentaciju za djecu koja nisu njegova. Ako je odgovor da jest to ispravno i moralno, moja je želja da javnost odnosno mogući očevi budu svjesni toga da nakon 7 godine ne mogu tužit za osporavanje očinstva i da je zapravo sustav takav da im kasnije čak i kad ustvrde da nisu očevi neće ih oslobodit plaćanja alimentacije. Ovo je ljudsko pitanje, moralno pitanje i pozivam svaku osobu da zauzme stav koji on osobno smatra ispravnim. Također, htio bih reći da trenutni zakon djetetu dozvoljava osporavanje očinstva do 25 godine, ali ocu to isto onemogućava. Znači zakon stavlja u neravnopravan položaj oca odnosno osobe koja nije otac u odnosu na dijete. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Želi predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da, poštovana državna tajnicu u Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku Marija Pletikosa, izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici važećim Obiteljskim zakonom u području pravnih odnosa roditelja i djece uređeno je utvrđivanje i osporavanje majčinstva i očinstva. Sukladno članku 79. navedenog zakona tužbu radi osporavanja bračnog očinstva može podnijeti dijete, majčin muž ili majka djeteta, a tužbu radi osporavanja očinstva utvrđenog priznavanjem može podnijeti dijete, muškarac koji je upisa u Maticu rođenih kao otac djeteta ili muškarac koji sebe smatra ocem djeteta a koji istodobno traži da se utvrdi njegovo očinstvo. Sukladno članku 81. zakona nije dopušteno osporavanje očinstva utvrđeno odlukom suda te osporavanja očinstva nakon djetetove smrti. U dijelu procesnih odredbi postupka na sudu propisani su rokovi za podnošenje tužbe radi osporavanja očinstva. Sukladno članku 400. zakona tužbu radi osporavanja očinstva dijete može podnijeti do navršene 25 godine života. Sukladno članku 401. zakona tužbu radi osporavanja očinstva djeteta rođenog za vrijeme trajanja braka ili tijekom 300 dana od prestanka braka majčin muž može podnijeti ako smatra da on nije biološki otac u roku od 6 mjeseci od dana saznanja za činjenicu koja dovodi u sumnju istinitost upisanog očinstva, a najkasnije do navršene 7 godine života djeteta. Dalje, člankom 402. zakona propisano je da muškarac koji je upisan u Maticu rođenih kao otac djeteta na temelju priznanja očinstva, a poslije je saznao za činjenicu koja isključuje njegovo očinstvo može tužbom osporavati svoje očinstvo u roku od 6 mjeseci od dana saznanja navedene činjenice, a najkasnije do navršene 7 godine života djeteta. Odredbom stavka 2. istog članka muškarac koji je pod prisilom priznao očinstvo djeteta za koje tvrdi da ne potječe od njega može tužbom osporavati svoje očinstvo u roku od 6 mjeseci od priznanja, a najkasnije do 7 godine života djeteta. Člankom 403. zakona, muškarac koji sebe smatra ocem djeteta može tužbom osporavati očinstvo osobi koja to dijete priznala za svoje, ako istodobno traži da se utvrdi njegovo očinstvo u roku od godine dana od upisa priznanja očinstva u Maticu rođenih. Sukladno članku 405. zakona osoba koja ima pravni interes može nastaviti postupak osporavanja očinstva u roku od 6 mjeseci od smrti muškarca koji je pokrenuo postupak ili u roku od mjesec dana od pravomoćnosti odluke o nasljeđivanju. Dakle, važećim zakonskim odredbama pravo na tužbu za osporavanje očinstva do navršene 25 godine života djeteta omogućeno je djetetu. Propisani rokovi o pravu na tužbu za osporavanje očinstva od strane oca djeteta u skladu su s najvišim standardima osiguranja zaštite prava i dobrobiti djeteta. Vlada RH napominje da su na jednak način ili propisani rokovi i pravo na tužbu za osporavanje očinstva i prethodnim Obiteljskim zakonom iz 2003. godine. Iz naprijed navedenih razloga, u odnosu na dostavljeni Prijedlog Zakona o izmjenama Obiteljskog zakona, Vlada RH predlaže da se isti ne prihvati. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Pernara, izvolite.
Gospođo Marija Pletikosa imam samo jedno pitanje za vas i molim odgovor na njega. Smatrate li moralnim i ispravnim, pravnim i pravednim da osoba koja je prevarena, koja je dovedena u zabludu, da vjeruje da je neko dijete njegovo a da to nije, plaća alimentaciju za to dijete iako dokaže DNK analizom da otac nije samo zato jer je prošao rok od 7 godina odnosno samo zato jer je dijete navršilo 7 godina, molim vas samo za taj odgovor, molim da ne šutite, molim vas da ne šapćete da ne želite odgovorit na to pitanje. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeće ćemo otvoriti raspravu, pa će u ime Kluba zastupnika Živog Zida i SNAGA-e govoriti prvi poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
gđa. Marija Pletikosa je održavala jedan efektan govor u kojem je nabrojala zapravo, nabrojala je zapravo suhoparne sve moguće odredbe zakona, međutim, na suštinsko pitanje odbila je odgovoriti. Ja sam joj dao tu priliku replikom na njeno izlaganje i pitao sam ju smatra li moralnim, pravednim, poštenim, ispravnim da osoba za koju je nesporno jasno da nije otac, koja je prevarena odnosno koja je dovedena u zabludu da je otac, ne može osporavati očinstvo iako je DNK analizom dokazala da otac nije, samo zato jer je dijete navršilo 7 godina i kaže se, ima jedna stara izreka koja kaže da je šutnja znak slaganja. Budući da gđa. Marija Pletikosa odbacuje ovaj zakon odnosno prijedlog ovog zakona, ja mogu samo doći do zaključka da gđa. Pletikosa podržava praksu dovođenja u zabludu i djeteta i osobe za koju se tvrdi da je to otac, a nije, ali i na kraju krajeva i onog oca koji jest otac, a ne zna da je otac. Smatram da trenutni sustav koji na neki način zapravo omogućava tu zabludu i podržava tu zabludu i podržava laž, prevaru, laganje, manipuliranje, iznuđivanje novca bez pravne osnove po mojem sudu ako evidentno dijete nije od neke osobe, a od te osobe se utjera alimentacija, smatram da takav sustav ne može bit normalan, moralan, ispravan, pošten, pravedan. Odbijanjem replike meni, vi se zapravo po mojem sudu ne usuđujete na glas izgovoriti ono što ja tvrdim, a to je da otprilike 2000 djece godišnje u RH nisu od oca koji im je upisan u rodnom listu, a da otac to ne zna, točka jedan. I točka dva, da će ti ljudi, čak i u slučaju razvoda, čak i da nađu drugu ženu i da zasnuju novu obitelj i imaju svoju vlastitu djecu, morati i dalje uzdržavati tuđu djecu zato jer zakon štiti osobe koje su prevarile zapravo te ljude. Uistinu sam duboko šokiran i ražalošćen vašim stavom, vašim ponašanjem i smatram ga licemjernim i on zapravo pokazuje koliko ste daleko spremni ići i koliku ste u stanju napraviti nepravdu ljudima koji vam ništa nisu skrivili. Oni koji su žrtve ovdje su očevi, oni koji su, odnosno lažni očevi, očevi koji to nisu, koji su dokazali da to nisu, a koji usprkos tome imaju financijske obveze spram djeteta koje nije njihove, ne mogu jednostavno prihvatit takva obrazloženja, tim više što trenutni zakon nije u duhu odnosno nije u skladu sa napretkom tehnologije odnosno činjenicom da danas možemo jednostavno i brzo i jeftino napravit DNK analizu i gdje možemo bez problema otkloniti sumnju oko toga tko je otac, a tko nije otac nekog djeteta. Hvala.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Ante Babić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnice Pletikosa, poštovana… [[Govornik se ne razumije]] Katkić, poštovani kolega Pernar i ostale kolege i kolegice, dakle, vi ste uputili u saborsku proceduru prijedlog zakona o izmjenama obiteljskog zakona, a vezan je za postupak osporavanja očinstva u slučaju kada očinstvo osporava, rekli ste, majčin muž i to se kod obiteljskog zakona zove osporavanje bračnog očinstva i kada očinstvo osporava muškarac koji je priznao očinstvo odnosno osporavanje izvanbračnog očinstva. E sad, što kaže postojeći Obiteljski zakon? Dakle, uvijek morate imati na umu da Obiteljski zakon primarno štiti dijete, dakle, dijete da ne bude istraumatizirano ukoliko to ne mora biti. U glavi zakona pod postupak radi utvrđivanja ili osporavanja majčinstva ili očinstva vam se vodi postupak utvrđivanja majčinstva ili očinstva, postupak radi osporavanja očinstva, tužba djeteta, tužba majčina muža, tužba muškarca koji je priznao očinstvo i tužba muškarca koji sebe smatra ocem i tužba majke djeteta. O tome, rekli ste da je to efektno govorila državna tajnica gđa. Pletikosa i ja se neću ponavljati. Dakle, vi se u vašem prijedlogu vodite čl. 401. Obiteljskog zakona i čl. 402. U tom čl. 402. problematizirate i dovodite u zabludu građane, ali i nastojite da vam državna tajnica eksplicite odgovori na neke stvari koje su vezane za ono što vi od nje tražite, a to je je li pravedno, je li moralno da otac kad sazna nakon sedme godine djeteta da nije otac, mora i dalje plaćat alimentaciju, tako ste rekli i tako sam vas razumio. Dakle, otac uvijek, u svakom trenutku, u ovom trenutku govorimo o majci, ocu i djetetu odnosno djetetu koji ne treba biti istraumatizirano po trenutku saznanja otac u roku od 6 mjeseci može podnijeti dakle zahtjev dokazivanja očinstva. Ukoliko se to ne dogodi nakon 7. godine života djeteta to otac može u građanskoj parnici uvijek zatražiti i biti oslobođen ukoliko se to utvrditi plaćanje alimentacije. Ukoliko nisam, ukoliko nisam u pravu, dakle privatnom tužbom. On to privatnom tužbom uvijek može zatražiti, rekao sam u građanskoj parnici. Ono što možda treba još jednom naglasiti, mislim, ne znam da li je državna tajnica govorila, vi ste se ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]] na članak 401., i 402., mi smo o tome dosta razgovarali a tu je i članak 79. i članak 80. zapravo kada je odlukom suda, dakle gdje i nije dopušteno osporavanje očinstva utvrđeno odlukom suda, te osporavanje očinstva nakon djetetove smrti. Vi predlažete dakle da se može i nakon 25. godine života djeteta da otac može zapravo dokazivati da nije otac toga djeteta odnosno da ne bi plaćao, da ne bi plaćao alimentaciju. Vlada RH još tijekom rasprave o Obiteljskom zakonu zapravo je uputila svoje mišljenje, sugerirala da se ovaj vaš prijedlog ne prihvati i to je obrazložila iz nekoliko razloga. Između ostalog, Vlada napominjem da je važećim zakonom u području pravnih odnosa roditelja i djece uređeno utvrđivanje i osporavanje majčinstva i očinstva. U tom istom mišljenju Vlada je podsjetila na taj članak 79. Zakona tužbi radi osporavanja bračnog očinstva kao i članak 81. zakona gdje nije dopušteno osporavanje očinstva utvrđeno odlukom suda te osporavanje očinstva nakon djetetove smrti. Važećim zakonskim odredbama pravo na tužbu za osporavanje očinstva do navršene 25. godine života djeteta omogućeno je jedino djetetu. Iz svega navedenoga razloga, Klub HDZ-a neće podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna Obiteljskog zakona od strane zastupnika u Hrvatskom saboru, uvaženog zastupnika Ivana Pernara. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu pa za nju se javio poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Uvažena predstavnice Vlade, imam jedno pitanje za vas, rekao je gospodin iz HDZ-a da je moguće, da je moguće osporavati plaćanje alimentacije u građanskoj parnici čak i nakon navršene 7. godine života ukoliko osoba može dokazati da nije otac. Ne, znači vi tvrdite da nije to moguće. Znači ja vas pitam, evo sa ljudske strane da mi odgovorite, može li otac koji nakon 7. godine djetetovog života sazna da to nije, može li na ikakav način osporavati plaćanje alimentacije? I ako može, samo da kažete na koji način da ljudi to znaju. Hvala vam puno.
Poštovana državna tajnica Marija Pletikosa.
Ne može osporavati plaćanje alimentacije ali može privatnom tužbom tužiti majku za prevaru. ... [[Upadica se ne čuje.]] To ne znamo. To zavisi kako će sud odlučiti. ... [[Upadica se ne čuje.]] To je stvar suda, to sud odlučuje. Hvala.
Dobro, ja mislim da smo odgovor dobili, hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je trebala biti poštovanog zastupnika Gordana Marasa, nema ga, gubi pravo na govor. I time ću zaključiti raspravu o ovoj točki a o njoj ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Mi ćemo nastaviti sa radom dakle sutra, u četvrtak i prva točka biti će Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola uz Sjevernoatlanski ugovor o pristupanju Republike Sjeverne Makedonije, drugo čitanje, P.Z. br. 574. Želim vam ugodan nastavak poslijepodneva. SJEDNICA JE PREKINUTA U 17,53 SATI
Prijedlog zakona o izmjenama Obiteljskog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 228., predlagatelj je zastupnik Ivan Pernar. Rasprava je zaključena sukladno Prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama Obiteljskog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 81. za, 2 suzdržana i 3 glasa protiv donijet zaključak kako ga je predložio saborski matični odbor. Poštovane kolegice i kolege ovim smo došli do kraja glasovanja. Nastaviti ćemo sada raspravama klubova, slobodni govor. Imamo za sada prijavljen Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e a nakon toga će se raspraviti dvije točke sukladno najavljenom rasporedu. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, odmah sada, odmah. STANKA U 12,07 SATI Dobro jutro poštovane zastupnice i poštovani zastupnici u očekivanju predlagatelja ovog prijedloga zakona samo informacija, dakle sutra će glasovanje biti u 11 sati, ne u 12 nego u 11 sati. Prije toga raspravit ćemo amandmane za sada ih je 20. Dakle, ako ih bude više krenut ćemo odmah u pola 10 s amandmanima pa glasovanje i nakon toga rasprava o točkama, ako ih bude ovako 20 onda ćemo moći odraditi dio točke, pa ćemo onda raditi amandmane, to ćemo još tijekom dana vas izvijestiti, ali uglavnom planirajte si vrijeme da će biti u 11 sati glasovanje. Dakle, prva točka danas: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola uz Sjevernoatlanski ugovor o pristupanju Republike Sjeverne Makedonije, drugo čitanje, P.Z. broj 574. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 207a. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Temeljem navedenog članka 207a. Poslovnika propisano je da se zakoni kojima se u skladu s Ustavom RH potvrđuju međunarodni ugovori donose u pravilu u jednom čitanju. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za vanjsku politiku. Sada bi trebao predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje, ali za sada predlagatelja nema, tako da možemo ići dalje s raspravom ako ste suglasni. Ima li netko protiv? Ja očekujem da će se pojaviti sada državna tajnica Andreja Metelko Zgombić. Što je bilo? Pa ne znam, da tu je u zgradi je sabora. Da, onda ćemo napraviti stanku, evo samo sekundu netko dolazi, evo, evo dolazi, dolazi državna tajnica. Ja vas molim državna tajnice da se požurite jer je 9 i 35 trebali ste biti ovdje prije 5 minuta, pa vas molim sada da uvodno, da uvodno ovaj predstavite Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola uz Sjevernoatlanski ugovor o pristupanju Republike Sjeverne Makedonije. Izvolite.