Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 122 narodna poslanika. Podsećam da je članom 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da se u toku sednice, po hitnom postupku, mogu na dnevni red sednice staviti predlozi za izbor, imenovanje, razrešenje i prestanak funkcije, pod uslovom da je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad. Predlozi za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku u toku sednice, saglasno članu 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije: narodni poslanik Gordana Čomić, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se po hitnom postupku na dnevni red ove sednice stave tačke – Predlog kandidata za izbor izbornih članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca sa stalnom funkcijom, koji je Narodnoj skupštini Republike Srbije 8. marta 2011. godine podnelo Državno veće tužilaca i Predlog odluke o izboru članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija, koji je Narodnoj skupštini Republike Srbije 8. marta 2011. godine podneo Visoki savet sudstva. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 130 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poštovani narodni poslanici, kao što ste obavešteni, jedan broj članova Vlade podneo je ostavke na dužnost ministra, pa predlažem da Narodna skupština konstatuje ostavke članova Vlade, pošto su se za to stekli uslovi. Primili ste ostavke: Diane Dragutinović na dužnost ministra za finansije, Saše Dragina na dužnost ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Petra Škundrića na dužnost ministra rudarstva i energetike, Milutina Mrkonjića na dužnost ministra za infrastrukturu, Milana Markovića na dužnost ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Slobodana Milosavljevića na dužnost ministra trgovine i usluga, Božidara Đelića na dužnost ministra za nauku i tehnološki razvoj, Žarka Obradovića na dužnost ministra prosvete, Jasne Matić na dužnost ministra za telekomunikacije i informaciono društvo, Olivera Dulića na dužnost ministra životne sredine i prostornog planiranja, Nebojše Bradića na dužnost ministra kulture, Bogoljuba Šijakovića na dužnost ministra vera, Srđana Srećkovića na dužnost ministra za dijasporu i Svetozara Čiplića na dužnost ministra za ljudska i manjinska prava. Saglasno članu 133. stav 2. Ustava Republike Srbije, članu 23. stav 2. Zakona o Vladi i članu 278. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Narodna skupština na prvoj narednoj sednici, bez pretresa, konstatuje, odnosno prima k znanju da je član Vlade podneo ostavku i o tome se ne odlučuje, a danom konstatovanja ostavke članu Vlade prestaje mandat. Polazeći od toga, Narodna skupština konstatuje da su pomenuti članovi Vlade podneli ostavke na dužnost ministra u Vladi i time im danom konstatovanja ostavke prestaje mandat ministra u Vladi. A sada, s obzirom na to da sam za 11.00 časova sazvala Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, saglasno članu 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, prekidam rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja u 2011. godini, a o njenom nastavku bićete blagovremeno obavešteni. Dakle, nastavljamo u 11.00 časova sa radom Druge posebne sednice. [[Sednica je prekinuta u 10.15 časova.]]
DRUGA POSEBNA SEDNICA 14. mart 2011. godine (Sednica je počela u 11.10 časova. Predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 122 narodna poslanika, a da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali 131 narodni poslanik i da postoje uslovi za rad. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici, pored narodnih poslanika i predlagača dr Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade, prisustvuju i kandidati za članove Vlade Verica Kalanović, Dušan Petrović, Nebojša Ćirić, Milutin Mrkonjić, Milan Marković, Žarko Obradović, Zoran Stanković, Oliver Dulić, Predrag Marković i Srđan Srećković. Takođe sam pozvala da sednici prisustvuju i potpredsednici Vlade Ivica Dačić, Jovan Krkobabić i Božidar Đelić, kao i ministri Snežana Malović, Dragan Šutanovac, Vuk Jeremić, Snežana Samardžić Marković, Rasim Ljajić, Goran Bogdanović i Sulejman Ugljanin. Dozvolite mi da ih pozovem da uđu u salu i da počnemo sa radom. Saglasno članu 88. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala izuzetno za ponedeljak, 14. mart 2011. godine, dakle u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, kao i mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre izabere predložene članove Vlade, kako bi Vlada mogla da nesmetano funkcioniše u punom sastavu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici,kao što ste mogli da vidite, za Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, utvrdila sam sledeći D n e v n ir e d: Podsećam vas da je članom 121. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da dnevni red posebne sednice utvrđuje predsednik Narodne skupštine, tako da se, u odnosu na dnevni red koji sam utvrdila, ne mogu predlagati nikakve promene. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – IZBOR I POLAGANjE ZAKLETVE ČLANOVA VLADE Primili ste Predlog kandidata za članove Vlade koji je, saglasno članu 133. stav 8. Ustava Republike Srbije i članu 25. stav 2. Zakona o Vladi, podneo predsednik Vlade, gospodin dr Mirko Cvetković. Na taj način, a saglasno odredbama Ustava Republike Srbije, Zakona o Vladi i Poslovnika Narodne skupštine, stekli su se uslovi: da otvorimo pretres o kandidatima za članove Vlade, što je u skladu sa članom 268. Poslovnika; da izaberemo članove Vlade, što je u skladu sa članom 99. stav 2. tačka 1. Ustava Republike Srbije i da članovi Vlade pred Narodnom skupštinom polože zakletvu, a što je u skladu sa članom 16. Zakona o Vladi. Podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, što znači: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa URS - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 268. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o Predlogu kandidata za članove Vlade. Da li predlagač, gospodin dr Mirko Cvetković, predsednik Vlade, želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, čast mi je i zadovoljstvo da predstavim program rekonstruisane Vlade Srbije, koju čine koalicija Za evropsku Srbiju, koalicija SPS-PUPS-JS i grupa manjinskih stranaka. Rekonstruisana Vlada će sprovoditi strateške prioritete države u narednih godinu dana. Ovde sam kako bih vam, cenjeni narodni poslanici, rekao šta Vlada ima u svom planu delovanja i kako bih zatražio vašu podršku za realizaciju programa koji ću sada izložiti. Prioriteti Vlade Srbije, na osnovu kojih je i formirana u junu 2008. godine, ostaju, naravno, nepromenjeni, a to su: puna posvećenost što bržem ulasku Srbije u EU, očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, razvoj privrede Srbije i poboljšanje životnog standarda njenih građana, razvoj socijalno odgovorne države i solidarnog društva, beskompromisna borba protiv kriminala i korupcije i puna saradnja sa Haškim tribunalom. Srbija, vođena Vladom koju sam do sada imao čast da predvodim, dosledno sprovodeći reforme u svim segmentima društva, napravila je odlučan i suštinski iskorak ka punopravnom članstvu u EU. Pred nama je nastavak realizacije Akcionog plana usaglašen sa Evropskom komisijom i nastavak reformi srpskog društva na putu ka EU. Da bi se ovi reformski zadaci u potpunosti realizovali, Vlada će u narednim mesecima dostaviti Skupštini na usvajanje niz sistemskih zakona, kojima će se urediti način izbora narodnih poslanika, pitanja blanko ostavke, definisanje javne svojine, pitanje restitucije itd, uz istovremeno preduzimanje energičnih mera, usaglašenih sa Evropskom komisijom, kojima će se uspešno dovršiti započete reforme u pravosuđu. U toku je ratifikacija SSP u parlamentima preostalih 11 država EU koje to do sada nisu uradile. Do sada je ovaj dokument ratifikovan od strane parlamenata 16 zemalja EU, a to su Španija, Nemačka, Velika Britanija, Italija, Malta, Bugarska, Estonija, Grčka, Slovačka, Mađarska, Češka, Danska, Kipar, Austrija, Slovenija i Luksemburg, a SSP je ratifikovan i u Evropskom parlamentu. Uspešno okončanje planiranih reformskih procesa omogućiće da Srbija do kraja ove godine suštinski unapredi pravni poredak i privredni sistem zemlje, čime će ga u najvećoj meri približiti standardima EU, i da, poštovani narodni poslanici, dobije status kandidata za punopravno članstvo u EU, čime će ova vlada ispuniti najvažniji zadatak koji su pred nju postavili građani Srbije. Za uspešnu realizaciju Akcionog plana mobilisaćemo sve segmente društva, državne institucije, civilno društvo i najširu javnost, a verujem da će i ovaj visoki dom, kao i u prethodnom periodu, efikasno sprovoditi reforme iz nadležnosti Narodne skupštine. Punopravno članstvo u EU kao istorijski cilj i dobijanje statusa kandidata kao neophodni i najvažniji uslov na putu za ostvarenje tog cilja od suštinskog je interesa za Srbiju i sve naše građane. Zato ova vlada i svi mi zajedno imamo veliku odgovornost i obavezu da iskoristimo ovu istorijsku priliku i načinimo ozbiljan korak ka boljem i sigurnijem životu Srbije i njenih građana u evropskoj porodici država. Naravno, visok standard i kvalitet života ljudi u zemljama koje su članice EU jedan je od ključnih razloga što je članstvo Srbije u EU za ovu vladu, kao i za čitavu Srbiju, nesumnjivo najbolja alternativa. Zato će Vlada odlučno raditi na završetku svih reformskih procesa koje je naša koalicija zacrtala kao svoj osnovni cilj prilikom formiranja Vlade 2008. godine. Na delu smo pokazali da naše opredeljenje za ulazak Srbije u EU ide u korak sa namerom da i dalje i više razvijamo što bolje političke, ekonomske, kulturne odnose sa svim zemljama sveta, naročito sa zemljama našeg regiona. Osim toga, ova vlada je formulisala i sprovodi državnu politiku koja pored svog osnovnog cilja, a to je članstvo u EU, podrazumeva najbolje moguće odnose i sa drugim najznačajnijim državama u svetu, a to su pre svega SAD, Ruska Federacija i Kina. Poštovani narodni poslanici, smatram da je veoma važno što je Srbija država koja je napravila ključni korak u unapređenju dobrosusedskih odnosa sa zemljama regiona i postala centralna tačka regionalne saradnje, a to je osnovna pretpostavka za stabilnost i dugoročni prosperitet u našem delu Evrope. Vlada Republike Srbije odlučna je i dosledna u stavu da nikada neće priznati nezavisnost KiM i preduzima sve raspoložive diplomatske aktivnosti za očuvanje KiM u sastavu Republike Srbije. U tom smislu, Vlada može biti zadovoljna dosadašnjim rezultatima u ograničenju broja država koje su priznale tzv. nezavisnost Kosova. Vlada će i ubuduće svesno, odgovorno i predano biti posvećena očuvanju KiM unutar Srbije i rukovođena Ustavom i odlukama Narodne skupštine učiniti sve što je u njenoj moći da se mirnim i diplomatskim putem dođe do rešenja koje će omogućiti istorijsko pomirenje srpskog i albanskog naroda. Od samog početka smo verovali da je dijalog jedini način da se pronađe obostrano prihvatljivo rešenje koje je dugotrajno održivo i koje će garantovati dugoročnu stabilnost regiona. Srbija je uspela da u svojim naporima, na osnovu Rezolucije Generalne skupštine UN, uspostavi dijalog sa predstavnicima privremenih vlasti u Prištini. Pored ostalog, ovaj dijalog predstavlja dodatnu podršku naporima Vlade i aktivnostima koje sprovodi u cilju opstanka srpskog naroda na KiM, kao i poboljšanju njegovog ekonomskog i socijalnog položaja. Poštovani narodni poslanici, Vlada Republike Srbije je neposredno po formiranju, u jesen 2008. godine, bila suočena sa izazovima najveće ekonomske krize u istoriji sveta. Takav nezapamćeni finansijski slom stvorio je situaciju koja je ozbiljno uzdrmala ekonomije najbogatijih zemalja sveta i koja je neke od zemalja EU dovela na rub bankrotstva. Preko noći, bili smo svedoci, rušile su se finansijske institucije, svetske poznate kompanije odlazile su u stečaj, a ogromna armija ljudi u svetu svakodnevno je ostajala bez posla. U takvim uslovima, po svetskim merilima izuzetno nepovoljnim uslovima, Vlada Republike Srbije uspela je svojim merama da minimizuje posledice krize po privredu zemlje i očuva stabilnost. Ipak, efekti ekonomske krize pogodili su i našu privredu i svakog našeg građanina i toga smo svi, i ja lično, veoma svesni. Vrlo dobro znamo koliki je broj stanovnika ostao bez posla, kako naši ljudi žive i sa kakvim se teškoćama sreću u svakodnevnom životu. Zbog toga, u narednih godinu dana pred Vladom Republike Srbije stoji najveći izazov, a to je svakodnevni intenzivan rad na smanjenju nezaposlenosti i povećanju životnog standarda građana Srbije. Želeo bih sa ovog mesta da poručim da Vlada Srbije neće žaliti truda kako bi uspela u ostvarenju ovog cilja. Građani Srbije treba da žive bolje danas i odmah i mi ćemo učiniti sve da do toga i dođe. Na makroplanu uspeli smo da sačuvamo velike privredne sisteme i banke od propadanja u najgorem periodu krize, ali sada fokus moramo prebaciti na strateške sektore koji će predstavljati generatore razvoja u postkriznom periodu. Samo dinamički rast obima i konkurentnosti srpske privrede predstavlja realnu osnovu za povećanje zaposlenosti i rast životnog standarda svakog stanovnika Srbije. Da bismo ostvarili ove ciljeve, sprovodićemo razvojnu ekonomsku politiku, što je i predviđeno novim modelom ekonomskog rasta u okviru koncepta razvoja Srbije 20-20, plana koji je pripremljen od strane vodećih srpskih ekonomista i kojim će se Vlada rukovoditi u narednom periodu. Dakle, da bi realizovaliove ciljeve i poboljšali standard građana, ova vlada će u mesecima koji su pred nama sprovesti mere ekonomske politike koje će omogućiti: 1) snabdevenost osnovnim životnim namirnicama po prihvatljivim cenama za sve građane; 2) povećanje zaposlenosti kroz nove oblike podsticaja za otvaranje novih radnih mesta; 3) dalje smanjenje javne potrošnje i fiskalnog deficita, kako bi se obezbedila dugoročna makroekonomska stabilnost… (Predsednik: Gospodo poslanici, molim da omogućite da čujemo premijera.); 4) dinamičan rast privredne aktivnosti na bazi proizvodnje razmenjivih dobara; 5) veća ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju usmerenu ka većim prinosima i višem stepenu finalizacije proizvoda; 6) podrška izvoznim delatnostima kroz osnivanje razvojne banke i efikasnijeg mehanizma garancija za izvozne poslove; 7) privlačenjem novih investicija kroz unapređenje poslovnog ambijenta i ravnomerni regionalni razvoj; 8) sistemsku podršku sektoru malih i srednjih preduzeća i inovativnim delatnostima; 9) reformu javnih preduzeća, koja podrazumeva ukidanje monopola, uvođenje profesionalnog rukovodstva i smanjenje subvencija i 10) efikasnije upravljanje velikim infrastrukturnim objektima. Svesni smo da i investicioni potencijal u izgradnji infrastrukture, kako saobraćajne, tako i energetske, poljoprivredne i informacione, nije dovoljno iskorišćen, što predstavlja dodatni interni resurs, koji će početi da daje veći doprinos privrednom rastu već u toku ove kalendarske godine. Fokusiraćemo se na resurse kojima Srbija raspolaže, a nedovoljno racionalno koristi, a to su: poljoprivreda, prehrambena industrija, rudarstvo, energetika i najvažnije od svega, inovativni duh građana. Poštovani narodni poslanici, ulaganje u dinamični rast privrede ni na koji način neće umanjiti socijalnu odgovornost ove vlade i naše napore da zaštitimo najugroženije kategorije stanovništva. U tom smislu, novi zakon o socijalnoj zaštiti, koji se nalazi u skupštinskoj proceduri, značajno će unaprediti kvalitet zaštite onih koji su najugroženiji i obuhvatiće veći broj korisnika socijalne zaštite. Socijalna odgovornost Vlade ne odnosi se samo na zaštitu najugroženijih grupa građana kojima posvećujemo posebnu pažnju, već i na sve građane Srbije. Vlada će stoga i u narednom periodu donositi nužne, neophodne odluke, vodeći računa o interesima najširih slojeva stanovništva, kako bi se u isto vreme značajno smanjio broj siromašnih i poboljšali uslovi života svih građana. Vlada je napravila krupne korake u izgradnji efikasnog sistema borbe protiv svih oblika korupcije i kriminala, svesna da je upravo suzbijanje ovih društvenih problema pitanje budućnosti Srbije i jedan od ključnih uslova za priključenje EU. Usvojen je Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela i osnovana je Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom. Rezultati ostvareni primenom zakona nedvosmisleno su pokazali da je reč o veoma moćnom i efikasnom mehanizmu u borbi protiv svih vidova kriminala. Primenom ovog zakona u prethodne dve godine privremeno ili trajno oduzeta je imovina čija je vrednost procenjena na preko 300 miliona evra. Ova imovina je privremeno ili trajno oduzeta od oko 200 fizičkih lica, protiv kojih se vode postupci, kao i od sa njima povezanih pravnih i fizičkih lica. Time je zadata ozbiljan udarac organizovanom kriminalu. U isto vreme, presečeni su ključni kanali međunarodne trgovine narkoticima i ljudima. Na taj način Srbija je dala značajan doprinos međunarodnoj borbi protiv organizovanog kriminala. U narednom periodu jedan od prioritetnih zadataka biće povećanje efikasnosti, rasvetljavanje krivičnih dela i skraćenje rokova za sprovođenje krivičnih postupaka. Takođe, u okviru borbe protiv korupcije osnovana je i Agencija za borbu protiv korupcije, drastično su pooštrene kazne za slučaj otkrivanja korupcije, a uvedena je i zakonska obaveza da svi državni funkcioneri na republičkom i lokalnom nivou, rukovodioci državnih ustanova, javnih preduzeća, javno saopštavaju o imovini koju poseduju. Dobro je uspostavljen mehanizam za borbu protiv kriminala i korupcije. Moramo stalno unapređivati i beskompromisno i neselektivno koristiti kako bi pravilno otklonili izvor korupcije i kaznili sve oni koji su pokušali da ostvare korist na nezakonit način. Konačno, do kraja mandata Vlade će se u potpunosti sprovesti reforma pravosuđa kojom će se izgraditi efikasno i nezavisno sudstvo i tužilaštvo, učvrstiti vladavina prava i pravna sigurnost. Na polju međunarodnog prava Vlada će, kao i u dosadašnjem periodu, nastaviti politiku striktnog poslovanja svih međunarodnih obaveza naše zemlje, uključujući saradnju sa međunarodnim sudom za ratne zločine u Hagu. U skladu s takvom politikom Srbija je u potpunosti posvećena uspešnom okončanju saradnje sa ovim sudom, što uključuje i izručenje preostala dva begunca, Ratka Mladića i Gorana Hadžića. Poštovani građani Srbije, poštovani narodni poslanici, Vlada Srbije ostaje dosledna u borbi za ostvarenje principa na kojima je formirana. Kao premijer učiniću da ona u narednom periodu bude još jedinstvenija i još odlučnija u realizaciji ključnih ciljeva, da radi i da deluje kao tim i da brzo reaguje na potrebe i probleme građana. U evropskim integracijama prešli smo ogroman put zahvaljujući izuzetnim naporima svih institucija, ali u prvom redu građana Srbije. Zbog toga građani imaju prava da kritikuju, da budu nezadovoljni, a mi smo ti koji sve te kritike treba da primimo i istrpimo i svoj rad učinimo boljim i efikasnijim. Zbog toga ću se lično potruditi da uvedem nultu toleranciju za nerad, bahatost i sve ono što iskače iz zacrtane zajedničke politike. Svi članovi ove Vlade moraće od danas da budu još odgovorniji u svom radu, skromni u svom držanju, vredni u cilju postizanja rezultata, sa još više sluha za potrebe građana zbog kojih se nalaze tu gde jesu. Interes građana i rešavanje njihovih problema biće još mnogo viši nego do sada vrhunski prioritet za svakog člana Vlade. Iz tog razloga, poštovani narodni poslanici, Vlada Republike Srbije do kraja svog mandata će realizovati sistemske mere kojima će se dugoročno povećati zaposlenost i životni standard svih građana Srbije, ali i preduzeti operativne mere koje će u kratkom roku dovesti do olakšanja aktuelnih teškoća najugroženijih slojeva stanovništva i poboljšanja života građana. Ova Vlada je pokazala da ima hrabrosti da donosi teške odluke koje su u interesu građana Srbije i donosiće ih i ubuduće. Samo na taj način može se obezbediti izvesnost za dugoročni prosperitet naše zemlje i za generacije koje dolaze posle nas, ali i bolji život za sve naše građane danas i odmah. Uveren sam da članovi Vlade koje predlažem imaju potrebno znanje, energiju i odgovornost da obave veliki posao koji je pred nama i ostvare ciljeve koji su u interesu svih nas. Hvala vam.
Zahvaljujem predsedniku Vlade, gospodinu Mirku Cvetkoviću. Pitam da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima gospodin Balint Pastor. Izvolite. (Čedomir Jovanović, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Izvinjavam se, gospodin Čedomir Jovanović reklamira povredu Poslovnika.
Gospođo predsednice, član 27. Poslovnika. Zaista nije dostojno da ulazimo u današnju raspravu bez ekspozea gospodina Cvetkovića. Pratio sam i pokušao sam da evidentiram osnovne teze, ali samo ekonomski program o kojem je govorio gospodin Cvetković ima sedam ili osam tačaka. Mislim da je neodgovorno da mi ulazimo u raspravu o tako krupnim pitanjima kao što je pitanje rada buduće Vlade, a da nemamo uvid u ono što ste rekli. Da li postoji mogućnost da dobijemo materijal koji ste vi pročitali da bismo mogli da vodimo argumentovanu raspravu ili će se ovo pretvoriti u ono što je pravilo srpske politike? Ili neka se preuzme odgovornost za tok rasprave koji će biti previše proizvoljan, što se nas tiče.
Mislim da je sugestija gospodina Jovanovića na mestu. Premijer ocenjuje da je u redu da umnožimo ekspoze, tako da ćete ga imati. Znate da imamo mogućnost da jednočasovnu pauzu imamo sada i upravo ćemo u 12.40 časova nastaviti sa radom. [[Posle pauze – 12.45]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Molim predsednike, odnosno ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa da se jave za reč. Gospodin Balint Pastor ima reč.
Gospođo predsednice, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo sadašnji i budući ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je treća prilika kada možemo razgovarati o Vladi gospodina Mirka Cvetkovića. I ovo će biti treća prilika kada ćemo mi dati podršku toj Vladi. Prva prilika je bila 7. jula 2008. godine, kada je ova vlada izabrana. Druga prilika je bila 18. decembra 2008. godine, kada je opozicija podnela predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi gospodina Cvetkovića. Ovo je treća prilika kada možemo dati sud o radu aktuelne Vlade. Mi smo u prethodna dva slučaja podržali rad Vlade, a to ćemo učiniti i sada, kao što sam malopre rekao, iz nekoliko razloga. Ova vlada ima određene pozitivne rezultate u svom radu. Za nas je od izuzetne važnosti što je Srbija konačno ušla u red zemlja čiji državljani putuju bez viza u većinu država EU. Pored toga, donet je Statut AP Vojvodine, Zakon o nadležnostima AP Vojvodine, Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, uhapšen je Radovan Karadžić. To su možda najvažniji rezultati Vlade gospodina Cvetkovića. Isto tako, ima tu još raznih i obećanja i zajedničkih stremljenja koje treba da realizujemo i zbog toga ćemo mi dati podršku ovoj Vladi. Za nas je politička stabilnost na prvom mestu. Mislimo da ne bi bilo dobro da Srbija sada ide na izbore. Ne mislimo da bi bilo to pogubno, ali mislimo da to ne bi bilo u interesu građana Republike Srbije. Ne bi bilo u interesu građana Republike Srbije zbog toga što ovu Vladu čeka i još nekoliko zadataka u sledećim mesecima. Svakako je značajno, svakako bi bilo značajno da Republika Srbija dobije status kandidata za članstvo EU. To ne bi bilo moguće postignuti, ako bismo sada imali izbornu kampanju, vanredne izbore, formiranje novog saziva Skupštine i Vlade, sigurno bismo imali zastoj od najmanje pola godine i mislimo da to nikome u Srbiji ne odgovara. Ali, zabrinjava me što je premijer malopre rekao, samo da je cilj kandidatura za članstvo EU, nije rekao ni reč o tome da li je cilj dalje određivanje datuma početka pregovora u članstvu EU. Svi mi vrlo dobro znamo da je samo sticanje statusa kandidata za članstvo u EU polovičan rezultat. Gospodin Đelić sigurno zna da ima zemalja u našem okruženju koji su kandidati za članstvo u EUveć nekoliko godina. Na primer, Makedonija već više od pet godina ima kandidaturu, ali još nema određen datum početka pregovora. Zbog toga smatramo da treba učiniti sve u interesu toga da Srbija ne dobije samo status kandidata za članstvo u EU do kraja godine, nego i da se odredi datum početka pregovora o članstvu EU. Pored toga, smatramo da treba doneti zakon o restituciji, zakon o javnoj svojini. Veoma je dobro što je i premijer o tim veoma važnim zakonskim projektima u svom ekspozeu i govorio. Ali, nije govorio, na primer, o zakonu o izvornim prihodima AP Vojvodine. Smatramo da je donošenja zakona o javnoj svojini, kojim bi zakonom AP Vojvodina i jedinice lokalne samouprave, nakon 16 godine, dobile nazad svoju imovinu, samo polovično rešenje. Druga polovina ovog rešenja je donošenje zakona o izvornim prihodima AP Vojvodine. Nadam se da se nije odustalo od donošenja ovog zakona do jeseni. Prema mojim saznanjima, donošenje tog zakona je isto tako uslov, na neki način, za sticanje statusa kandidata za članstvo EU. Isto tako, smatramo da bi trebalo realizovati predizborna obećanja o otvaranju više stotina hiljada novih radnih mesta i povećanju standarda. Nadam se da će Vlada energičnije raditi na ostvarenju tog cilja. Isto tako, nadam se da će biti ispunjen i da će se realizovati dogovor između stožerne stranke vladajuće koalicije DS i Saveza vojvođanskih Mađara o promeni granica upravnih okruga u Srbiji. Želeo bih sve vas da podsetim da je to deo naše koalicionog sporazuma. To je trebalo odraditi do kraja 2008. godine, a sada je mart 2011. godine. Više puta smo o tome razgovarali, ali rezultata nema. To nije nacionalno pitanje, to nije u interesu samo mađarske nacionalne zajednice ili bošnjačke nacionalne zajednice, to bi bilo u interesu čitave Srbije, jer postoji niz nelogičnosti koje proizilaze iz još uvek važeće Uredbe o upravnim okruzima, praktično iz 1992. godine. Mislim da nam neće mnogo vredeti statistički regioni, neće nam mnogo vredeti oblasti unutar statističkih regiona, ako još uvek delamo po "logici iz 1992. godine", koja ne uzima u obzir tok određenih reka i da mi jednostavno ne možemo očekivati sredstva iz EU, da ne možemo raditi na strategijama razvoja određenih opština, određenih oblasti, statističkih regiona, ako nam osnova nije dobra. Zbog toga smatramo da je ovo jedno životno pitanje i da bi za vreme mandata ove vlade konačno trebalo promeniti Uredbu o upravnim okruzima. Nadam se da će se to desiti. Isto tako, smatramo da bi konačno trebalo otvoriti kancelariju AP Vojvodine u Briselu. Uopšte mi nije jasno zašto tu kancelariju još nemamo, zašto još uvek nemamo saglasnost Vlade Republike Srbije, kada je to predviđeno i važećim statutom AP Vojvodine, na koju je saglasnost dala ova Narodna skupština. (Predsednik: Gospodo poslanici, molim vas da čujemo gospodina Balint Pastora.) To su neki planovi koji bi trebalo da se realizuju. Mi smatramo da će ova pitanja biti u fokusu rada Vlade gospodina Cvetkovića u narednih godinu dana. Govorio sam o tome prošle godine, da vidimo određene nelogičnosti kod spajanja ministarstava i da ne mislimo da je rekonstrukcija Vlade nešto epohalno. Ne mislimo to zbog toga što, na primer, ne smatramo da će se više raditi u interesu ostvarenja prava i sloboda nacionalnih manjina nakon ukidanja samostalnog Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Ali, dobro je da su prihvaćeni naši amandmani, da će se novoformirano ministarstvo zvati ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. To je pozitivan signal pripadnicima nacionalnih manjina, a još je bolje što će se formirati uprava za ljudska i manjinska prava, kao organ uprave u sastavu ovog ministarstva. Mi mislimo da je bilo izuzetno značajno što je postojalo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Želim javno da se zahvalim ministru Čipliću na radu u proteklom periodu. Naravno, nismo se slagali uvek sa svim rešenjima i nismo se uvek slagali ni s ministrom lično, ali on ima izuzetno veliku ulogu u tome što je donet Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Što se tiče Ministarstva poljoprivrede, dobro je što Ministarstvo trgovine ulazi u sastav Ministarstva poljoprivrede, a ne obrnuto. Ukoliko bi poslovi Ministarstva poljoprivrede ušli u nadležnost Ministarstva trgovine, mislimo da bi to bio izuzetno loš signal poljoprivrednim proizvođačima. Ovo rešenje je mnogo bolje. Mislim da se ne radi samo o redu reči, da se ne radi samo o simbolici, nego ovo znači da će Vlada ozbiljnije raditi u interesu poljoprivrednih proizvođača. Kao što sam to učinio malopre, i ministru Draginu bih želeo da se zahvalim na dosadašnjem radu. Naravno, znamo da poljoprivredni proizvođači nikada ne mogu biti zadovoljni i ne treba da budu zadovoljni radom Ministarstva poljoprivrede, ali određeni podaci govore o tome da je ovo ministarstvo pod vođstvom gospodina Dragina imalo rezultate. Želeo bih vas podsetiti samo na rekordan suficit u prošloj godini od 1,2 milijardi dolara i o podatku o ukupnom rastu poljoprivredne proizvodnje u 2010. godini za 14%. Nadam se da će ovakvi rezultati biti aktuelni i ove godine i da će ovo ministarstvo na sličan način funkcionisati i pod vođstvom gospodina Petrovića. Nadam se da će rečenica iz ekspozea gospodina premijera o tome da će se Vlada postarati da budu veća ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju i ostvariti i da će poljoprivreda biti u svakom smislu prioritet za ovu vladu. Želeo bih vas podsetiti da je poljoprivreda, nažalost, jedina grana privrede u Srbiji koja posluje sa suficitom. Zbog toga treba podržati poljoprivredne proizvođače. Nadam se da će gospodin Petrović, u svojstvu ministra, moći da se izbori za adekvatna budžetska sredstva. Nikad nije dovoljno budžetskih sredstava za poljoprivredu, ali se nadam da će doći do injekcije, na neki način, u poljoprivredu u sledećim mesecima. Govorio sam o tome i ove i prošle nedelje i sada bih želeo da ponovim, da nije dobar signal što ministar za poljoprivredu nije iz Vojvodine. Naravno, ne želim da kažem da imamo bilo šta protiv gospodina Petrovića. Kao što sam malopre rekao, mislimo da će on, u svojstvu potpredsednika DS, moći da se izbori za veća sredstva za poljoprivredu i to je u interesu svih poljoprivrednih proizvođača. Ali, doći će se do negativne promene u tom smislu što će on biti prvi ministar za poljoprivredu koji ne dolazi sa teritorije AP Vojvodine, izuzev gospodina Slobodana Milosavljevića, koji je bio ministar nekoliko meseci u prošloj Vladi. Bez obzira na ovo, želim da kažem gospodinu Petroviću da na nas može da računa i da ćemo mi svakako pratiti njegov rad i da ćemo pružiti svu neophodnu podršku koju možemo da pružimo u interesu toga da poljoprivreda konačno dobije ono mesto u politici Vlade koje zaslužuje. Gospodinu Predragu Markoviću bih želeo da kažem da je za nas zadovoljstvo što će on biti ministar kulture. On je, inače, dobitnik priznanja za istorijske zasluge u odnosima srpskog i mađarskog naroda. To priznanje je dobio kada je bio predsednik Narodne skupštine. Nadam se da će ga to podstaći da radi u interesu približavanja srpskog i mađarskog naroda, naravno, u sferi kulture. Odmah bih želeo da ukažem na dva problema koji postoje u sferi kulture. Prvi je – konkurs koji je objavljen za otkup publikacija objavljenih u 2010. godini. Taj konkurs je otvoren do 8. aprila. Taj konkurs je na takav način bio objavljivan i prethodnih godina. Suština je u tome što će ministarstvo izvršiti otkup odabranih naslova, prvih izdanja publikacija na srpskom jeziku, objavljenih u 2010. godini, na osnovu predloženog spiska Komisije za otkup knjiga, a u drugom stepenu će se izbor vršiti među predloženim knjigama za biblioteke po svojim potrebama. Nema, gospodine budući ministre, naslova na manjinskim jezicima. One biblioteke koje imaju značajan fond knjiga na jezicima nacionalnih manjina ne mogu taj fond da obnavljaju u smislu da se taj fond proširuje sa naslovima na jezicima nacionalnih manjina. To je jedno katastrofalno rešenje. Mi mislimo da bi to trebalo vrlo brzo da se promeni. Ovo nije problem samo za mađarsku nacionalnu zajednicu, ovo je problem za sve nacionalne zajednice koje žive u Republici Srbiji. Drugi problem koji bi trebalo rešiti je donošenje, odnosno drugi prioritet, donošenje zakona o istorijskim arhivima ili kako će se već zvati taj zakon. Vi znate vrlo dobro da je formirana mešovita komisija istoričara. Ta mešovita komisija istoričara treba da istraži dešavanja iz 40-ih godina prošlog veka. Ta komisija je formirana i ta komisija radi, ali ima poteškoća u radu, a imaće poteškoće u radu sve dok se ne donese novi zakon o istorijskim arhivima i dok se ti istorijski arhivi ne otvore. Jer zakon koji tu oblast reguliše donet je pre 16 godina, u potpunosti je anahron i zbog toga apelujemo na vas da predložite u što skorije vreme donošenje novog zakona o istorijskom arhivu. Što se tiče finansija i Vojvodine, samo bih vrlo kratko da ponovim neke stvari koje sam govorio i prošle nedelje. Veoma je loš signal što ova Vlada neće imati ministra sa teritorije AP Vojvodine. Mi smo dobili biografije predloženih kandidata, i po najnovijoj biografiji gospodina Dulića, on je rođen u Beogradu, što nije značajna činjenica, ne ulazimo u to ko je gde rođen, naravno, ali piše da živi u Beogradu. On je jedini ministar u Vladi, i sadašnjoj i budućoj, u čijoj biografiji piše gde živi. Normalno je da ministar radi i da ima radno mesto u Beogradu, ali da on živi u Beogradu, tj. nije sa teritorije AP Vojvodine, jer je u Beogradu rođen i tu živi. To je veoma loš signal za građane Autonomne Pokrajine. Mi, naravno, ne smatramo da Vladu treba sastavljati po teritorijalnom ključu, ali je stvarno poražavajuće što Vlada neće imati bar jednog ministra sa teritorije AP Vojvodine. Pored toga, malopre sam rekao da treba doneti zakon o javnoj svojini, treba doneti zakon o finansiranju AP Vojvodine i treba (Predsednik: Gospodo poslanici, zaista vas molim da budete tiši.) i treba promeniti način razmišljanja po kojem je Vojvodina budžetski trošak od 7%. Mi smo slušali prethodnih godina ovu formulaciju. Dame i gospodo, Vojvodina nije budžetski trošak od 7% i zbog toga treba mnogo veća pažnja da se posveti razvoju AP Vojvodine. Ima podataka i o tome da je BDP po glavi u AP Vojvodini za 5% niži od proseka Republike, tek smo do ovog došli. Da rezimiram, pošto mi ističe vreme. Za nas je politička stabilnost najbitnija i zbog toga ćemo podržati rad ove Vlade, koja ima određene rezultate u prethodnom periodu, ali insistiramo na donošenju zakona o izvornim prihodima Vojvodine, zakona o restituciji, zakona o javnoj svojini, otvaranju kancelarije u Briselu AP Vojvodine, i Vlada gospodina Cvetkovića može da računa na našu podršku ne samo danas, nego i u budućnosti, ukoliko će izvršavati ove ciljeve. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem i dajem reč narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo ministri, kandidati za ministre, gospodine Cvetkoviću, koleginice i kolege, prvo, gospodine Cvetkoviću, jedno ljudsko pitanje. Pažljivo sam vas slušao i zaista ne vidim nikakav prostor za onu vrstu međusobnog odnosa za koji mislim da je neophodan našem društvu. I da ste Barak Obama ne bi mogli sami da rešite probleme Srbije, a opet ste nam, ne zatvorili, nego zakovali vrata za međusobnu saradnju. To je ono što mislim da je prvi problem vaše Vlade, to što nema onu osobinu koja je potrebna instituciji koja vodi društvo u krizi. Ozbiljnog razgovora, međusobnog dijaloga, iskrenosti, spremnosti da se preuzme odgovornost, kako bi se problemi, i tu moramo biti pošteni, koji su u velikoj meri nasleđeni, nekako rešavali. Gospodine Cvetkoviću, vi ste nam pročitali svoj govor, mi smo ga saslušali, i pored namere, koja je očigledna, da se nešto promeni u samoj Srbiji, mi ne vidimo nijednu konkretnu meru kojom će te promene biti omogućene. Kada smo raspravljali u parlamentu o evropskom putu zemlje u septembru 2008. godine, tada je bio vaš potpredsednik Đelić, predstavnik Vlade tokom rasprave o glasanju za Sporazum o stabilizacijii pridruživanju, jasno smo vam mi iz LDP rekli da ne može pola Srbije otići u Evropu, a druga polovina ostati negde po strani. Ne možete, gospodine Cvetkoviću, danas rešiti probleme u kojima se zemlja nalazi tako što ćete nas sve ignorisati i isključiti iz procesa analize problema, kandidovanja rešenja i angažovanja da ta rešenja budu ostvarena. Zašto mi danas razgovaramo o rekonstrukciji Vlade, gospodine Cvetkoviću? Da li zbog toga što je bila pogrešna politika te Vlade ili zbog toga što su bili poremećeni vaši međusobni odnosi? Govoreći o strateškim prioritetima vašeg kabineta vi ste citirali sami sebe i ono što ste rekli pre tri godine – evropske integracije, očuvanje Kosova, povećanje životnog standarda, manje ili više saradnja sa Haškim tribunalom, koji je preduslov ostvarenja tih ciljeva. Koliko smo bili uspešni u tome, gospodine Cvetkoviću? Kompromitovali smo evropsku ideju u zemlji, birokratizovali je, sveli je na paragraf. Doveli smo sebe u poziciju da pre podne varamo Moskvu, popodne Brisel, a u međuvremenu Peking i Vašington. Vaš kabinet je, gospodine Cvetkoviću, po zvaničnom izveštaju u poslednjem kvartalu 2010. godine ispunio samo 13% definisanih obaveza. Nije za nas, gospodine Cvetkoviću, ideja evropske Srbije ono što prepoznajemo u čitavom nizu poteza koji je povlačio vaš kabinet. Mi smo u realizaciji te politike bili partneri, puno toga smo uradili kako bi ta evropska budućnost Srbije postala realnost. Zajedno smo glasali za neke zakone, što nas čini ponosnim. Nosimo teret nekih zakona koji su ostavili ožiljke našoj politici. Nismo imali problem da glasamo zajedno za Zakon o borbi protiv diskriminacije, ali je taj problem bio unutar vaše evropske vladajuće koalicije. Nismo imali problem da podržimo izmenu pasoša, ali je taj problem postojao unutar vaše koalicije. Imali smo problem da glasamo za Zakon o informisanju, pa smo taj zakon šminkali, a kao odgovor dobili jadnu Srbiju u kojoj 20 hiljada ljudi, ne članova LDP, gospodine Cvetkoviću, nego 20 hiljada građana ove zemlje iskazuje poštovanje prema Zoranu Đinđiću, ali i želju da sprovede tu politiku i vrati je u život na takav način da ne mogu nigde da se vide. Ne mislim da je to naredio Boris Tadić, da se odmah razumemo, mislim da je to posledica duboke bolesti koja je razorila te krhke temelje demokratskog društva koje smo pokušali da izgradimo. Zajedno smo radili na reformi pravosuđa, ali čini mi se da se cela Vlada, kao što ima običaj da se sakrije iza predsednika države, sakrila iza ministarke pravde, pa smo u jednom trenutku mi bili nosioci te reforme, pre svega zbog toga što smo bili svesni motivacije onih koji su joj u najvećoj meri pružali otpor. Gde je danas ta evropska Srbija? U duploj akciznoj politici, onoj koja naše društvo tera da plaća nekvalitetniji benzin, zbog toga što se onaj kvalitetniji čini veštački skupljim. Gde je evropska politika u međusobnim odnosima – u Sandžaku? Gde je evropska politika u odnosu prema regionu? Pomenuli ste da smo mi centralna tačka u regionu. Dosta više te mitomanije. Na čemu se gradi jedan takav stav? Kako se oseća naš ambasador u Podgorici, koji čak nije ni obavešten da smo mi u međuvremenu izbrisali strategiju o odnosu prema Srbima u dijaspori i regionu, u kojoj smo za njih tražili ono što sami nikome ne dopuštamo? Mi koji smo sebe organizovali kao reformisanu plemensku zajednicu, dali smo sebi za pravo da se bavimo ustavima Crne Gore, Hrvatske ili Makedonije, uvereni da je to valjda naša obaveza pre nego što je, recimo, obaveza izmena one sramote od Ustava iz 2006. godine. Uprkos svemu, mi želimo da vam pomognemo. Problemi o kojima vi govorite su realni. Nije tačno da ste vi i vaš kabinet, da su to ljudi bez kvaliteta. Pošto sam bio u Vladi, znam makar za jedan kvalitet koji prepoznajem među vama, a to je ipak neki lični dignitet koji vam ne dopušta da napustite položaje na kojima se nalazite pred problemima sa kojima se suočavate. Ali, to nije dovoljno. Nije dovoljno pokazivati otpornost i izdržljivost pred problemima koji će, pre nego što slome jednu vladu, slomiti čitavo društvo. Zato vas kritikujemo. Ne možete, gospodine Cvetkoviću, da dođete u parlament da govorite o rekonstrukciji Vlade, a nijednu reč da ne kažete o kandidatima koje predlažete za poslove kojima ta Vlada treba da se bavi. Sigurno postoje neki kvaliteti u tim ljudima. Verovatno postoji neki kvalitet u Dušanu Petroviću, koga ste predložili za ministra poljoprivrede i trgovine, u Predragu Markoviću, ne znam kako mu se zove to ministarstvo, verujem da ni on još ne zna, u gospodinu Stankoviću. Ko će da kaže nešto o njima i o njihovim kvalitetima, ako to ne uradite vi, o problemima koji postoje u vašoj vladajućoj koaliciji? Nismo mi dužni da ih tolerišemo i da ih razumemo. Možemo da se složimo da je teško voditi jednu vladajuću koaliciju, ali pre nego što se pojavi vlada koja od parlamenta traži podršku za poslednjih godinu dana svog mandata, potrebno je reći šta ta vlada želi da radi i zbog čega će ono što nam ona najavljuje biti bolje od onoga što smo imali do sada. Gospodine Cvetkoviću, vaš kabinet se srušio na odbrani vašeg autoriteta i ugrožavanja. Vi ste smenili svog potpredsednika i bili jasni u argumentaciji. Ono što nam je u ovom trenutku mnogo važnije od fraza o kojima govorimo, jer nema nikakve suštine u vašem ekspozeu, u jednostavnoj rečenici – da ste vi rešili svoje nesporazume, jer vaš kabinet se nije raspao na kritici vaše politike, besmislica o Kosovu, besmislica o regionalnom pristupu, besmislica u spoljnoj politici, u privrednim aktivnostima, u politici ljudskih prava i građanskih sloboda, njihove afirmacije. On se raspao na međusobnim odnosima, kroz jezik koji je nedostojan parlamenta. Nemamo mi dve vlade. Ako želimo da živimo u normalnoj zemlji, onda moramo prihvatiti pravila normalnog života. Ta pravila nas obavezuju da poštujemo javni interes, interes ovog društva, onaj interes koji nam je naložio da vam kažemo 2008. godine da pravite grešku. Vi nam sada govorite o problemima koji su proistekli iz ekonomske krize koja je potresla svet i opteretila funkcionisanje Vlade. Gospodine Cvetkoviću, kada se ta kriza desila, mi smo vam predložili neke mere, a Vlada nam je odgovorila da će nas kriza zaobići, pa da će, potom, pošto nas zaobilazi, pozitivno uticati na nas, da bi danas kriza koja je došla postala i suviše jeftin izgovor za čitav niz problema koji se ne mogu opravdati. Da krenemo tačku po tačku. Evropska agenda vaše vlade – 13% realizovanih zahteva izmereno u poslednjem kvartalu. Da li može bolje? Parlament za tako nešto nije prepreka. Podsećamo vas da evropska politika i evropske vrednosti ne proizilaze samo iz normi koje mi administrativno usvajamo, nego iz sposobnosti da se društvo menja kroz taj proces evropskih integracija. Da li smo danas drugačiji? Nimalo. Na kojim se to primerima vidi? Pa, na onim ključnim primerima na kojima se gradila ta pogrešna politika prethodnih godina. Mislim da je besmisleno dokazivati meru patriotizma među nama, ali ne možemo mi posle tri godina vaše vlade, gospodine Cvetkoviću, ignorisati činjenicu da je politika koju ste gradili prema Kosovu, prvo, politika koja nikada nije dobila podršku u ovom parlamentu, jer je jedina rezolucija koja je podneta 2008. godine povučena, politika koja je pretrpela neuspeh pred međunarodnim institucijama od kojih je tražila razumevanje, što nikoga od nas ne raduje, ali nas obavezuje na pronalaženje alternative. Nemamo pravo više, gospodine Cvetkoviću, na pogrešan pristup kosovskoj politici, samo zbog toga što smo političke kukavice koje su nespremne da prihvate realnost. Zašto bi građani prihvatili nužnost o kojoj govorite i ekonomsku realnost, ako Vlada nije spremna da prihvati političku realnost i kaže istinu ovom društvu o Kosovu, o stanju srpske zajednice na Kosovu, o uzrocima takvog stanja, o pristupu kojim će ono biti učinjeno kvalitetnijim i boljim? Fraze nam nisu potrebne, makar ne na kosovskim temama. Ekonomska kriza, privreda – mi smo jedino društvo u Evropi u kojem je Vlada i vlast u ratu sa privredom. To je činjenica. Ponudili ste glave tajkuna gladnom društvu, kao satisfakciju za prazne stomake. Sada više glava nema, a stomaci su i dalje prazni. U međuvremenu su vaši kadrovi sebe počeli da predstavljaju kao državne tajkune. Gde je partnerstvo politike i biznisa u Srbiji? Nema ga nigde. Gde je iskreno partnerstvo politike i sindikata? Nema ga nigde. Samo improvizacije i demagogija, a ono što su uradili Amerikanci, Francuzi, Nemci, Grci, Crnogorci, sva ozbiljna društva suočena sa krizom, recimo, mislim na reformu penzionog sektora, mi smo prebacili za neku drugu vladu. Podizanje konkurentnosti – to nije fraza, gospodine Cvetkoviću. Znate šta utiče na konkurentnost jednog društva. Kako mi možemo podići sopstvenu konkurentnost ako smo i dalje taoci iluzija? Ništa niste rekli o NATO, nijednu reč. Nijednu reč nam niste rekli o razlozima strateškog sporazuma koji potpisujemo i ciljevima koje potpisujemo sa Rusijom, koji je najavljen. Hoće li isti efekti biti kao i kod energetskog sporazuma? Ko je odgovoran u ovoj zemlji zbog toga što je vodio NIS tako da je ona završila poslovnu godinu sa gubitkom od 30 miliona evra, a godinu dana nakon toga ruska država je završila poslovnu godinu sa bruto profitom od 360 miliona i izvađenom naftom i gasom na teritoriji Srbije za 750 miliona, koji su prodati uglavnom u Srbiji, uz rudnu rentu koja je neuporedivo manja nego u Rusiji, po istoj ceni po kojoj se vade i tarifiraju u Rusiji? Kako se to zove kada Mišković proda "Deltu" za milijardu, a mi NIS za 400 miliona, pa se odreknemo monopola svoje zemlje u ime monopola druge zemlje? Konkretno, ako govorimo o ekonomiji, politika zapošljavanja, ljudi u ovoj zemlji treba da znaju da nema posla bez novih tržišta, da su nam tržišta zatvorena pogrešnom politikom, politikom u kojoj postoji danas previše kontinuiteta. Da su nam potrebni investitori, da oni nažalost nisu tamo gde ih ova vlada traži, jer ti investitori dovode svoje zaposlene, kao što je slučaj recimo sa sporazumom o izgradnji mosta na Dunavu koji je potpisan sa kineskom državom. Kineski kredit, kineski materijal, kineski radnici, i na kraju ih prevarimo, ne ispunimo nijednu od preuzetih obaveza. Investitori su na zapadu, u EU, u Americi, tamo gde postoji kapital. Ako govorimo o privrednim aktivnostima, smenili ste jedinog efikasnog, uz ministra odbrane, jedinog privredno merljivog, efikasnog ministra u svojoj Vladi, smenili ste Dinkića. Zašto to ne kažete jasno? Politika subvencije nije bila pogrešna, bila je pogrešna vaša nemoć da toj politici date smisao. I druge države pomažu svoju privredu, ali to nije povratak u socijalizam, kako se ovde nama interpretira, nego partnerstvo između privrede i države, partnerstvo na kome država profitira. Američki trezor je profitirao na kreditima koje je dao američkoj privredi. Danas je Dau Džons preko 12 hiljada, pre dve godine je bio šest hiljada poena. Kriza je prošla, gospodine Cvetkoviću. Hoće li se nastaviti sa takvim pristupom privredi? Recite da će se nastaviti. Na kojim principima? Oni moraju biti jasni, transparentni, a ne tako što će neko dobiti pravo da deli subvencije i na tome gradi svoju politiku, neko drugi će dobiti pravo da deli penzije i na tome gradi svoju politiku, neko će se igrati evropskih integracija, pa će na tome graditi svoju politiku i dizati rampe, a društvo će propadati u međuvremenu, jer je sve to zajedno više nego pogrešno. Tražimo, gospodine Cvetkoviću, konkretne odgovore. Na koji način vi mislite da rešite problem u regionu koji imamo sa svim susedima, bez ikakvog razloga? Optužujemo ljude na osnovu izmišljenih dokaza, traumatizujemo međusobne odnose u koje smo puno uložili da bi ih popravili, a onda, nakon svega, povlačimo te optužnice i obračunavamo se sa nevladinim organizacijama koje to kritikuju. Ako želimo u Evropu, onda u tu Evropu ne možemo da odemo uprkos interesima BiH, Hrvatske, Crne Gore, Makedonije, Kosova, nego uz njihovu podršku. Regionalna politika o kojoj vi govorite mora da bude potpuno reformisana i drugačija. To nas dovodi do osnovnog razloga zbog koga mi ne možemo da podržimo rekonstrukciju vašeg kabineta, jer to nije rekonstrukcija politike nego rekonstrukcija partnerske države koja se zaljuljala, pre svega zbog toga što su stranke koje su je uspostavile postale svesne cene koju će platiti na narednim izborima. Svi partneri u evropskoj koaliciji su uništeni kroz tri godine evropske politike u Srbiji. Nisu afirmisani, vi afirmišete stiropor alternativu sebi. Njima se poklanja pažnja, njima se gleda kroz prste, a ne ono što je suština evropske transformacije Srbije, suočavanje sa sopstvenim greškama, pronalaženje alternativnog puta, angažovanje i motivisanje čitave zemlje. Vi, gospodine Cvetkoviću, treba da unesete energiju u ovaj parlament, energiju u društvo, vi i vaša vlada, a pogledajte na šta ona danas liči. Ministri sede i Boga mole samo da ih neko ne pomene. Učinićemo to, pošto niste vi. Prvo, gospodine Ćiriću, šta ćete vi u toj Vladi? To sam vam rekao i tokom našeg poslednjeg susreta. Čovek koji vas je predložio, uz čitav niz neverovatno loših osobina, ima veliki talenat da pronađe sposobne ljude. Šta tražite vi u toj Vladi? Ta Vlada je uperena protiv onog što su vaši angažmani i interesi. Vi, gospodine Markoviću, sa svojom biografijom, mislim da vas gospodin Cvetković nikada ne bi pozvao na razgovor. Kada bi pročitao biografiju on bi od toga odustao. O gospodinu Stankoviću će neki drugi naši poslanici govoriti. Nisam stigao gospodinu Mrkonjiću ništa da kažem.
Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč.
Gospodine predsedniče, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih poslanike vladajuće koalicije da se malo primire. Danas je jedan ozbiljan dan, bira se Vlada Republike Srbije koju ste vi predložili, gospodo. Prema tome, dok je bila ova pauza pre pola sata-sat, javio mi se jedan naš poznati pesnik, inače i akademik, i napisao je jedan stih. Kaže: "Pozdravi premijera Cvetkovića i reci mu – nema više zamajavanja i kajanja, prošao vam je rok trajanja". Još jedna interesantna stvar, kaže: "Nijednoj vladi ništa ne vredi ako joj je narod u bedi". Mislim da kroz ove stihove je sve rečeno i ne bi trebalo nešto posebno diskutovati. O čemu se zapravo radi. Očekivali smo da premijer podnese ostavku, što je logično. Ako odlazi pola Vlade koja je tri godine radila sa premijerom i ako taj deo Vlade odlazi, trebalo je i premijer da se promeni, bilo bi logično. Ovde je mali deo Vlade ostao, došli su novi ljudi. Međutim, sve je to kasno, gospodo članovi Vlade buduće, jer ovo vam je zadnja, četvrta godina, ovo vam je zadnja građevinska sezona, četvrta građevinska sezona. Ovo vam je zadnja setva u poljoprivredi, četvrta setva, koja počinje za 15 dana, a građevinska sezona je počela. Vi ste najavljivali prošle godine da startujete u martu punim snagama. Srbijom će samo da pršti, da se gradi, radi, zapošljava. Hajde, vežbali ste tri godine, očekivali smo da će u četvrtoj godini krenuti. Međutim, sada, u tom momentu kada sve kreće punom parom, vi ulazite u promenu Zakona o ministarstvima, promenu Zakona o Vladi, u rekonstrukciju Vlade. Posle ćete ući u rebalans budžeta i imaćemo niz aktivnosti, tako da je to jedna kozmetika, jedno čisto zamajavanje naroda. Kada niste imali ništa da ponudite sada, u martu, aprilu, a za dva do tri meseca počeće godišnji odmori, vi se javljate sa jednom pričom – evo, dolaze novi ljudi, rekonstruiše se Vlada itd. Ministarstva koja ste vi napravili i ponudili nama poslanicima, to je jedan takav politički bućkuriš. Slušao sam jutros rektora Univerziteta koji kaže da je to nešto neprimereno i mnogi stručnjaci su rekli, kaže – nauka i nove tehnologije su ionako ubijene, rasturene i sada se spajaju u prosvetu koja ima najviše problema u Srbiji. Crno nam se piše, oni tako kažu. Slušao sam i druge ljudi koji su očekivali nešto dobro. Evo godinama, mislim zadnjih 10 godina da je bila infrastruktura povezana sa ovim ministarstvom za građevinu i urbanizam i to je davalo neke dobre rezultate. Sada imamo tu dva ministra, a rudarstvo i energetika koji su 20 godina bili jedno ministarstvo, sada ih delimo. Onaj što kopa rudu i utovara u vagon, on je jedno ministarstvo, jedan deo Vlade, a onaj koji to dalje preuzme on je drugo ministarstvo. Kako mislite da to u praksi funkcioniše? Da li je moguće to da funkcioniše? Evo, jutros u jutarnjem dnevniku gledam veliku akciju ponovo "Očistimo Srbiju", koja će mnogo da košta. Da li će to sad i rudarstvo da uđe u tu priču, očistimo "Kolubaru"? Znate na šta ona liči tamo. Očistimo ministarstva. Gospodo, ekspoze koji sam slušao nedavno, predsednika Vlade, ekspoze, mislim, da ste gospodine Cvetkoviću izvukli onaj ekspoze koji ste čitali ovde pre tri godine. Od tog ekspozea nije bilo ništa. Sada smo ga ponovili. Znamo mi sve, ali tad je u izbornoj kampanji predsednik Srbije izašao i rekao da 2013. godine će Srbija biti članica EU. Sada ste se pomerili za pet godina, a niste nam objasnili u ovom ekspozeu zašto se sada pominje 2018. godina. Zašto je Vlada, jedna koja je bila uspešna, jedan premijer, jedna ekipa, tu granicu pomerila za pet godina? Otkud sad 2018, a realno je 2012. godina? Upitnik je trebalo da popunimo ko zna kad. Po stoti put ponavljam, gospodi Za evropsku Srbiju, da malo razmišljate, nemojte da galamite. Vi ste to obećali u kampanji, 2013. smo članica EU, a ponavljam vam, to je veoma brzo. Jedino dobro u ovom ekspozeu je, gospodine predsedniče, što ste rekli – ovih zadnjih meseci, niste pomenuli – godina. Znači da ste i vi svesni da je kraj došao i prišao. Prema tome, niste ništa konkretno izneli, konkretno o zapošljavanjima, projektima, poslovima, koji su to investitori. Radovi sutra počinju. Ko izvodi radove? Po čijem nalogu, ko finansira, na koji način? Koliko će se ljudi zaposliti? Svaki dan 555, po Zavodu za statistiku, ljudi ostaje bez posla. Da li je to za vas alarmantno ili nije? Stanje u poljoprivredi je katastrofa. Setva dolazi. Čime posejati? Da li ste videli cenu kukuruza semenog, pesticida, herbicida, nafte? Kako preživeti? Kako pokrenuti? Nijednu reč niste rekli o zdravstvu, koje je bilo u katastrofi. Dolazi novi ministar. Šta bi sa onih 18 miliona evra, sa vakcinama? Šta bi sa onim provizijama od šest miliona evra? Šta bi sa dve zapaljene bolnice, a još nismo čuli kako, nove, rekonstruisane? Da ne nabrajam dalje. Gospodo, vi ste krenuli, bar rekoste u ekspozeu, u borbu protiv korupcije i kriminala. Svaka čast, to je dobro, odlično, i svako ko je kršio zakon treba da odgovara i niko nikoga ne treba da štiti, ali da li je prekršen zakon kod Nuba investa? Da li je prekršen zakon o donaciji "Bundesbanke", koja je data Narodnoj banci? Zašto ta prijava stoji šest godina u fioci? Da li je prekršen zakon, gospodine Cvetkoviću, kod "Satelita", u privatizaciji "Sartida", pivara, šećerana? Šta je bilo sa onom velikom aferom u vojsci, kada je rečeno – Mile Dragić u pritvoru? To je najveća afera i sve je zaboravljeno. Slušao sam ovde, najveće afere su kao na Carini. Sve je leglo. Jedini problemi su ostali na Železnici i u Putevima. Dajte da i to rešimo. Hajde, rešavajte. Verujte, kad god pozovete, doći ćemo. Da li je to samo opozicija grešila? Da li ima grešaka i u vladajućoj koaliciji? Da li kod vas ima grešaka? Da li sam ovde u ovom parlamentu direktno pitao našeg cenjenog potpredsednika Vlade, koga izuzetno uvažavam, gospodina Đelića – da li ste vi, gospodine Đeliću, preko holandske firme kupili hotel u Sokobanji u procesu privatizacije? Nikad nisam dobio odgovor. Šta je bilo sa Zagrebačkom bankom i ko je naložio pravobraniocu da napiše da nismo zainteresovani za to? Zar toliko dugo traje stečaj "Beobanke" i tolike se pare vrte u stečajnoj mafiji i njima raspolaže kako ko hoće? Sada vas pitam šta je sa "Satelitom"? Da li je to uspeh Vlade što je sa 43 miliona odšteta smanjena na 27miliona? Ko će da odgovara za 27? Da li je istina da je gospodin Davinić podneo krivične prijave protiv nekih koji su mu naložili da to uradi tako? Imam te krivične prijave i dao sam vašim institucijama, gospodine predsedniče. Da li će se nešto preduzeti po tim pitanjima? Da li je Krišto, kao njegov resorni ministar u tom delu, bio sam i za taj Aerodrom ministar i pokrenuo sam postupke protiv rukovodstva Aerodroma tada, zbog pet miliona evra. Gde su te prijave? Da li je na Aerodromu sve u redu? Da li znate da sam pokrenuo prijavu, inicijativu protiv JAT koji je nabavljao kerozin preko piljare i dat avans u piljaru i posle jedva vratili avans nazad? Otkud ta piljara i čija je ta piljara? To nije ništa važno, nije bitno. Mi ćemo juriti opoziciju. Sad je izborna godina, dajte da ih gazimo. Naći ćemo im nešto, ali ćemo da dođemo kad nas god pozovete i da vam donesemo papire. Ali, sada vas pitam – kad meni dođete, da me nešto pitate, čestito ću vam reći, pošteno sve, ali sad vas pitam – znate li zbog koga sam pozvan da dam izjavu? Znate li ko je izvođač radova? Čume. Znate li ko je podizvođač? Ova firma koja je pravila probleme, zbog koje je uhapšen Jočić, kod Čumeta. Da li je to bila njegova firma? Kako je nestala neka dokumentacija i tu nastali neki problemi? Otkud Čume ponovo u priči? Ko je ubacio Čumeta nazad? E, Čume je tata vama. Sada vas lepo pitam, gospodo, ovde javno – šta vi opet sa Čumetom kooperirate? Otkud Čume u privatizaciji da je kupio putarsku firmu? Opomenuo sam Agenciju za privatizaciju, da iza privatizacije tog preduzeća stoji Čume. Oni su rekli – nije tačno. E, tačno je, idite, pa proverite. Čume opet u igri, a vi partneri Čumeta. Zato ima niz pitanja na koja treba da odgovorite. Smenili ste ministra poljoprivrede, a mislim da je on najviše radio od vas. Čovek je istovarao džakove, lično sam gledao, i koncentrat, i đubrivo. Da li je tako, gospodine Petroviću? Radio je. Nisam mu našao nešto tamo, da je zabrljao, ali vama očekujem i želim vam puno sreće, da budete bolji od gospodina Dragina, jer poljoprivreda je motor ove zemlje. Ušli ste u kolo. Očekujem da napravite i rezultat. Niste bili u toj igri, ne mogu da vam stavim neku primedbu, ali Srbija od vas očekuje odmah, setva počinje, neka rešenja. Nadam se da ćemo uspeti u tome. Sad vas pitam još nešto, pričamo o EU, a vama je sad glavni partner Turska, vi ste neki dan bili u Turskoj, šta se tu zapravo događa? I ja sam bio u Turskoj kao ministar i kad sam se vratio iz Turske jedan od vaših kolega je diskutovao na Vladi, ne može Turska iz više razloga da uđe u takav posao jer su ljudi nudili da rade bez tendera, bez ičega, itd. i to smo prihvatili i odbacili. Otkud sad ta priča nazad se vraća, a neke druge priče se zaboravljaju? Šta se to zapravo promenilo u politici Srbije, ko je nama partner i otkud sad pojavljuju se neke firme u privatizaciji JAT i na nekim drugim mestima, itd? Gospodo iz Vlade buduće, imate štrajkove u svim ključnim segmentima u Srbiji, ili najavljene ili započete. Srbija gladuje u 21. veku. To možda ne znate. Gospodine predsedniče, siđite malo u srpska sela, pogledajte ta izmučena lica Srbije, uništena, bez nade, bez vere, bez plate, bez ičega, koja nisu mogla da plate struju. Kako će sad da plate i kako ćemo ova nova poskupljenja, iz kog fonda? Kakoi na koji način? Nemojte sad i da za to bude kriva opozicija. Poskupljenja kreću punom parom. Pogledajte koliko su poskupele životne namirnice. Do ovog poskupljenja 34%, gospodo, e sad ćemo videti koliko će to gurati dalje. Šta ste uradili na Kosovu konkretno? Pominjete Kosovo. Gospodin ministar je ostao isti. Koji je rezultat rada na Kosovu? Jeste rezultat, doveli ste izvođača sa Kosova koji ovde radi, vaš partner, koji je platio, što ja odgovorno ovde tvrdim da je uradio put za manastir Sokolicu, primio pare, potpisali nadzorni organi, a nije stavio ni lopatu materijala. Kad smo ga kontrolisali, pritegli i rekli da ćemo zvati MUP, sad je otišao pa uradio posle nekoliko godina. Koliko ima promašenih poslova, gospodine ministre? Koliko je kuća izgrađeno koje su naplaćene i da li su uopšte izgrađene. Nemamo taj izveštaj nigde. Zašto gospodin Ugljanin sedi u Vladi? Ugljanin je moj prijatelj, ja ga cenim i poštujem, ali da vas je sramota da jedan čovek, koji je iskusan, po meni, političar i korektan čovek, sedi bez ikakvog zaduženja a, na primer, a gledam gospodin tu mladi, ne znam mu ni ime, imaće pet-šest resora. Mislim da on za pet minuta ne može čovek da nabroji za šta je sve nadležan. Pa, zašto nije mogao gospodin Ugljanin da dobije resor, da bude ministar ako je u toj vladi? Vi ste smanjili, skresali i čoveka ostavili na leru, dase slika tu u Vladi, tobože je u Vladi, ali šta radi u Vladi? Zašto mu niste dali jedan resor? Mogli ste to da uradite i trebalo je to da uradite ako hoćete ozbiljno da se radi. Prema tome, ciljevi Vlade koji su ovde izneseni, to su ciljevi i od prošli put. Evo, ja sam ih zapisao, potpuno identično. I svaki premijer koji dođe istu će tu priču da pročita, ali šta je rezultat tog rada? Koji su rezultati? Nema rezultata. Meni je drago ako izađe neki ministar i napravi rezultat, verujte. To vam od srca želim. Bio sam radostan kad sam čuo gospodina Šutanovca, koji je rekao da je napravio neki rezultat i finansijski i ovo,i čestitam ako je sve to tako, alal vera, ali dajte bar pola Vlade da ima neki rezultat. Cenim ako gospodin Mrkonjić završi most, ako završi puteve ... (Predsednik: Zahvaljujem, vreme. Privredite kraju. Završite rečenicu, molim vas.) ... Biću srećan jer biće lakše sledećoj vladi. Izbori su neminovni i vi to morate da shvatite i da prihvatite.
Reč ima poslanik Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, predsedavajući ove skupštine, poštovani ministri i kandidati, već mesec dana Srbija je okupirana jednom temom, temom o rekonstrukciji Vlade. Danas tu temu privodimo kraju, Vlada će biti rekonstruisana i shvatićemo da je tih mesec dana izgubljeno. Međutim, nije to najveći problem, tih mesec dana, problem je u gubljenju tri godine otkada je ova vlada stupila na scenu ili gotovo tri godine, od 7. jula 2008. godine. Naime, ne bi do ove rekonstrukcije ni došlo da njoj nije prethodio jedan unutrašnji incident u Vladi, kada je jedan ministar naročito velike razorne snage pokušao da se popne do pijedestala predsednika Republike i da sa njime rekonstruiše Vladu, pripremajući se za naredne izbore, to je očigledno i kod vas prelilo čašu i podstaklo jednu ovakvu aktivnost. Srbija koja danas jako lošestoji u svakom pogledu, bila je prinuđena da prati događaje, zato što su oni medijski bili prezentirani, ali kao što vidimo, ti događaji proishode jednim jako mršavim rezultatom, pre svega je reč o ekspozeu predsednika Vlade i o sadržaju koji govori o tome da će se stvari odvijati kako i do sada, kako i ove prethodne dve i po do tri godine. Vlada Srbija koja se rekonstruiše ima nekoliko većih problema. Naime, ima inicijalni problem, problem svog nastanka jer ta vlada je nastala jednim političkim inžinjeringom u kome su učestvovali predsednik Republike, nekoliko ambasadora zapadnih zemalja i nekoliko tajkuna. Takva vlada je bila napravljena na veliko iznenađene izbornog tela koje se drugačije ponašalo i drugačije glasalo za vreme izbora. Ona je dobila naslov "proevropska vlada" i krenula je da radi u tom duhu. Drugi problem je taj što je Vlada sve svoje karte stavila na jednu jedinu temu, a to su evropske integracije. Ona je proglasila slogan "Evropa ili EU nema alternativu" i ta činjenica je jako uticala na to da svi sektori i oblasti delovanja Vlade budu podložni neobično velikom uticaju inostranog faktora, i EU i pojedinih država članica, koje su tu sprovodile svoje interese i SAD. To je uticalo na jednu jaku samostalnost Vlade i na jednu činjenicu da se ponaša kao neka satelitska vlada i da glavne strateške, pa i neke konkretne poteze vuče u skladu sa podsticajima i inicijativama. Treći problem te vlade je taj što je veoma često odustajala od svojih nadležnosti i davala ih predsedniku Republike, a i on je sam vrlo rado preuzimao nadležnosti Vlade, razume se, kršeći Ustav Srbije, i sa jedne i sa druge strane je bio kršen, naročito u oblasti spoljne politike i evropskih integracija, i nekih drugih inicijativa u oblasti ekonomske politike, i na jedan ad hok način obavljala svoj posao, gde se zapravo nije znalo ko je odgovoran za neki posao koji se radi ili pak ko je odgovoran za pogrešne rezultate ili loše rezultate koji su na taj način bili postignuti. To su neka tri problema koja zapravo ovu vladu čine nemogućom za rekonstrukciju. Jedini način da se promeni bio je da se raspišu novi izbori. Vi ste prionuli pre vremena rekonstrukciji Vlade, ali ne iz razloga što ste analizirali vaše rezultate, vaše uspehe ili, bolje rečeno, neuspehe, nego zato što vas je isforsirao onaj incident o kojem sam na početku govorio. Dozvolite sada da se samo u nekoliko kratkih crta, jer to nije moguće opširno učiniti zbog nedostatka vremena, osvrnem na rezultate te Vlade u ovom vremenu i da pokušam da te rezultate povežem sa onom što smo jutros čuli u govoru predsednika Vlade. Najpre, kada je reč o evropskim integracijama, to je, dakle, na zastavi Vlade ispisano krupnim slovima, i razume se, da najpre o tome treba govoriti. Najpre ću reći šta je dobijeno do sada evropskim integracijama, kakvi su, kako da kažem, pozitivni rezultati, ako jesu pozitivni. Dakle, započeta je ratifikacija Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Prošlog leta, praktično, sam ministar je dao zeleno svetlo i to je krenulo. Izvršena je vizna liberalizacija, doduše, sa određenom žrtvom, ako mogu tako da kažem. Ona se nije proširila na sve građane Srbije, na sve one koji imaju pasoš Srbije, koji jesu državljani Srbije. Tu je izvršena određena diskriminacija ljudi koji žive na KiM, ali ajde, evo 90% ili možda više ljudi, dobilo je mogućnost da izvadi biometrijski pasoš. Potom, dobijen je upitnik Evropske komisije, koji je jedan korak u sticanju kandidature. Šta je Srbija konkretno platila za ovo što je dobila, ovo što sam pomenuo? Srbija je vukla prethodne poteze, pre nego što su ovi dobici ostvareni, Srbija je činila sve da, na neki način, pridobije EU, kako bi bar neke elemente za svoju medijsku političku kampanju ka evropskim integracijama i ostvarila. Kao prvo, Srbija je priznala Euleks, kao jednu misiju koja proizilazi iz jednog međunarodno nepriznatog dokumenta, iz Ahtisarijevog plana, i koja nije ni dobila nikakav pravni imprimaturUN, kao što je to opštepoznato. Srbija je potpisala Protokol o policijskoj saradnji na granici Srbije i Kosova, i tu, zapravo, na jedan vrlo očigledan način prihvatila jedan novi običaj, a to je da ta granica postaje granica u međunarodno-pravnom smislu. Najzad, Srbija je dobila Rezoluciju Generalne Skupštine UN 9. septembra, kojom se odrekla razgovora o statusu Kosova. Dakle, vrlo deklarativno tom rezolucijom se odrekla, imajući u vidu i činjenicu da je postojao neki prethodni predlog rezolucije, da je ona povučena i napravljena je nova koja govori, zapravo, o dijalogu i o budućnosti u Evropi, Srbije i Kosova. To su stvari koje su učinjene i gde je taj minus očigledno veliki. Sada smo, dakle, u prilici da posmatramo taj dijalog Beograda i Prištine, za koji predsednik Vlade u svom govoru kaže da je to razgovor sa Privremenim vlastima KiM, što je samo priča za ovu skupštinu i za ovu javnost. Vi možete pitati koga hoćete iz Brisela ili iz Vašingtona, a konačno, Tomas Kantrimen je to jasno definisao prvog dana razgovora, da je reč o razgovoru predsednika dve države. Ako mi to prihvatamo, onda je jasno o čemu je tu reč. Ukratko govoreći, taj evropski put koji je postigao relativno malo zapravo je plaćen teritorijama. Plaćen je odricanjem od Kosova, plaćen je priznavanjem faktične nezavisnosti Kosova, i to vrlo aktivnim potezima koje je Vlada vodila u tom pravcu. Ono što nije u ekspozeu rečeno, a što zapravo jeste bila jedna politika koja je zamenila ovu politiku evropskih integracija, jeste politika evroatlantskih integracija. To je Vlada vrlo aktivno radila. Ove vrednosti o kojima govorima tako gorljivo, evropske vrednosti, predstavljaju evroatlantske vrednosti i Vlada ih je vrlo prilježno promovisala kroz svoj mandatski period. Ono što je Srbija radila veoma aktivno i, rekao bih, uspešno jesu te evroatlantske integracija i jeste približavanje NATO. To nije javno bilo toliko eksponirano, koliko ova priča o EU, zato što je EU bila etiketa Srbije. NATO razume se da nije bila važna priča, zato što narod ne prihvata NATO. Standardno se 70% stanovništva izjašnjava protiv toga. Ali, to je jedan uspešna priča koja treba da supstituiše ovu radost evropskih integracija, koja nam se stalno podastire kao neka svetla budućnost. To moramo imati u vidu i to jeste jedan rezultat koji možemo smatrati prilično poraznim, a što je najgore vodi se jednom tajnovitom politikom o kojoj javnost nema mnogo informacija. Samo se budimo sa nekim novim informacijama koje saznajemo iz druge i trće ruke, ili ponekad kada ministarstvo ili Vlada povuče neki potez ili potpiše neki ugovor. Molim vas, ako je reč o evropskim integracijama i ako je reč o toj kandidaturi koja sada i jeste najvažnija stvar za ovu državu, kojom je zapravo i ona ideja ulaska u EU i zamenjena, ulazak u EU i pristupanje je na dalekom štapu, na dugom štapu i to vrlo dobro znate. Cela je propaganda fokusirana na kandidaturu. Predsednik Vlade o tome priča kao o cilju koji će biti ostvaren do kraja godine. Naime, uzmite njegov ekspoze od 7. jula 2008. godine i videćete da je kandidatura bila predviđana za početak 2009. godine. Doduše, on je to pomerio malo u odnosu na kampanju koju je vodio predsednik Republike, koji je rekao da je kandidatura do kraja 2008. godinu, ovaj je malo pomerio za 2009. godinu, a ni danas ne znamo gde se nalazimo. Još uvek imamo krajnju i veliku neizvesnost oko same kandidature. Drugo, razgovori sa Prištinom predstavljaju novi veliki rezervoar uslova i ucena EU. Tome smo se jako izložili. Ako nam je kandidatura ultimativan cilj, sasvim sam siguran da će ta delegacija ili pregovarački tim, mada nije reč o pregovorima, razume se, biti prinuđen politički da prihvati sve ono što mu se podastire da bi se ta kandidatura postigla. Znači, i ona je krajnje maglovita i nejasna. Zamisliva je samo ukoliko Srbija prihvati sve ono što joj se nametne kao neka vrsta rešenja. Kada je reč o ekonomiji, kao stvari koja je jako važan i o kojoj smo više puta raspravljali, ali ne ovako, poslednji put smo ozbiljno o ekonomskoj situaciji Srbije i perspektivama razgovarali kada je bila rasprava o inicijativi o nepoverenju Vladi, 17. decembra 2008. godine, dan-danas se neuspesi ekonomski ove vlade za ovih dve i po ili tri godine opravdavaju svetskom ekonomskom i finansijskom krizom. Podsetiću vas da je decembra 2008. godine, na ovoj skupštini, predsednik Vlade u svom govoru i u svom zaključnom govoru još uvek operisao sa 3% rasta društvenog proizvoda za 2009. godinu, sa jednocifrenom inflacijom, sa smanjenjem nezaposlenosti u određenoj gradaciji. Tada nismo govorili samo o Kosovu, podsetiću vas, nego i o ekonomskoj budućnosti Srbije. Danas, posle dve i po godine, ponovo se ta priča ponavlja i imamo rezultat kakav imamo. Tokom mandata ove vlade, za ovih gotovo tri godine, Srbija nije izlazila iz negativne stope privrednog rasta, ona je neprekidno bila u minusu. Srbija je potom imala ogroman rast nezaposlenosti, da bi danas ona iznosila negde oko 26%. I u apsolutnim i u relativnim pokazateljima, to je najveća nezaposlenost u Evropi. Najveći udeo u tom rastu je bio poslednje dve godine. Srbija ima veliki budžetski deficit i samo ga MMF ograničava svojim merama. Javni dug Srbije je ogroman, pre svega, ako se meri u odnosu na njen društveni proizvod koji, kao što znamo, pada još uvek, i koji nikada neće moći da dostigne taj nivo pozitivnog rasta koji će moći dobro da servisira taj javni dug. Srbija je u velikom broju pokazatelja u ekonomskom kolapsu, a ne moramo ciframa da operišemo, ljudi to dobro primećuju na osnovu svojih novčanika, sposobnosti kupovine osnovnih životnih namirnica itd. Socijalne posledice ove ekonomske krize su stravične. Postoji rastuće siromaštvo, postoji besperspektivnost i beznadežnost stanovništva Srbije. Srbija doživljava socijalnu anomiju, potpuno rastakanje svih pokazatelja socijalnog života. Srbija doživljava uz to jednu strašnu moralnu krizu, jedan bezizlaz koji se posebno kod omladine ukotvljuje, a to se sve pokušava kompenzovati na jedan magijski način, obećanjem pristupanja EU. Kakve su šanse, vidimo po prethodnoj dinamici. Ako prethodna dinamika bude merodavna za buduću, mi nećemo biti ni kandidati, a nekmoli članica EU za jedan veoma dugi period. To su pokazatelji koji jasno govore o tome da ova Vlada ne može da se izvlači ekonomskom krizom u svetu, već mora da opravdava pred ovim stanovništvom svoje neuspehe, sada vrši rekonstrukciju, ali to nije način kako će ona izaći iz krize. Kratko ću govoriti o institucijama, i to o jednoj grupi institucija, koje su jako važne za napredak Srbije, za njeno normalno funkcionisanje i za stabilizovanje celokupnog sistema. To je pravosuđe. Pravosuđe jeste zapravo lik institucionalne krize Srbije. Pravosuđe je u kolapsu i to nije nasleđena stvar iz prošlosti. To je novi momenat koji se u Srbiji sistemski uspostavio 2009. i 2010. godine. O tome jeste mnogo govoreno. O tome neću više da govorim mnogo. Prosto hoću da vam kažem da je ovaj paket koji je usvojen krajem prošle godine, uz pomoć stručnjaka EU i stručnjaka Venecijanske komisije, da i on evidentno ne daje rezultat. Taj paket dovodi u pitanje načelo o zabrani retroaktivnosti primene zakona. On ne daje, u najmanju ruku, izlaz za ljude koji su oštećeni delovanjem Vrhovnog saveta sudstva, kada nisu prihvatili 830 molbi od strane sudija i 200 od strane tužilaca. Naime, ti prigovori, koji sada treba da zamene ustavne žalbe, da bi se obavili, za to je potrebno jako dugo vreme i jako prilježan rad. Reforma pravosuđa je jedna od 10 onih tema iz prioriteta Srbije za EU. Nama danas mažu oči kako će do juna to biti gotovo. Možete li da pomislite na toliki broj prigovora sa mogućnošću korišćenja veštaka, sa obrazloženjima, sa novim prigovorima, da li je to uopšte moguće? Ali, vi ste uvukli u odgovornost i Evropsku komisiju i Venecijansku komisiju, tako da verovatno sada imate načina da i pred njih izađete. Najzad,kakva je ponuda Vlade, obzirom na ovo katastrofalno stanje u društvu? Ona se rekonstruiše. Je l' tako? Ulaze jedni resori u druge, vera ulazi u dijasporu, ljudska prava ulaze u upravu, energetika ulazi u infrastrukturu itd. Vrši se jedna simulacija, a uz tu simulaciju vrši se jedan kadrovski inženjering. Mi zapravo od toga nemamo ništa. Jedino priznanje vam mogu odati na jednoj stvari koju ste ovde učinili, a to je Ministarstvo koje vodi ministar Dulić. On je do sada bio zadužen za površinu Srbije, dakle, bio je ministar za prostorno planiranje. On je bio zadužen za visinu Srbije, bio je ministar za ekologiju, zaštitu životne sredine, sada je to ministarstvo kompletirano ministarstvom za dubinu Srbije, to je rudarstvo. Sav taj posao, u sve tri dimenzije prostorne, on će obavljati sa svojom spremom ortopedskog hirurga. U krajnjoj liniji, cela ova Vlada nekako mi deluje kao ortopedska hirurgija. Ona ima jedan veoma važan zadatak, da stalno interveniše na kičmi Srbije. To je ono što se danas događa. Ta stalna intervencija na kičmi Srbije čini Srbiju stalno povijenom i savijenom. To je izgleda najveći efekat Vlade koji je do sada napravljen. Srbija ide u svetlu budućnost povijene kičme, neuspravnog hoda. Ako je to rešenje, onda neka vam je alal, ali sam siguran da će se Srbija vratiti u svoju snagu, u svoj ponos i dostojanstvo.
Dajem reč poslaniku Tomislavu Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas treba da diskutujemo o Vladi, čiji članovi, pomognuti i opozicijom, svašta govore o nama iz SNS. Znam da se vi kajete zbog reči koje ste izgovarali, kao što se i ja često i iskreno kajem zbog nečega što sam nekada izgovorio ili uradio. Sigurno se kajete zato što ste mnogo uvredili građane Srbije, koji su 5. februara, zato što su nezadovoljni radom ove Vlade, zato što jako loše žive, zato što ne vide budućnost i perspektivu, došli u Beograd, pokazali vam svoje dostojanstvo i doći će ponovo u aprilu, ako među vama ne bude onih koji imaju razuma. Sigurno se kajete što ste ih vređali, time što naizgled vređate isključivo pripadnike SNS ili možda samo nas koji tu stranku vodimo. Pretpostavljam da se mnogo kajete zbog toga što je predsednik Izvršnog odbora DS, posle zemljotresa u Kraljevu, rekao da je taj zemljotres usledio zato što smo pre toga držali miting u Kraljevu. Čak je pogrešio, miting je bio u Kruševcu, ali gospodin Đurišić mnogo dobro poznaje geografiju Srbije. Ispalo je da smo mi doneli zemljotres Kraljevu, a mi smo posle zemljotresa otišli da pomognemo građanima Kraljeva svojim novcem, iz svojih džepova, da barem 150 porodica živi u popravljenim, a 600 njih u potpuno novim kućama. Pretpostavljam da znate da je Boris Tadić bio u Japanu samo nekoliko sati pre katastrofalnog zemljotresa. Da li je ikome palo na pamet da to poveže sa posetom Borisa Tadića? Kada druge ljude vređate, kada o drugim ljudima loše govorite, setite se samo da život donosi svakakve situacije. Kajaćete se i zato što govorite da SNS nema nikakav program, zato što je ovo izlaganje gospodina Cvetkovića vaš program. Ovo biste vi da nazovete programom za oporavak Srbije, ovu ponovljenu priču od pre tri godine, sa istim ciljevima i samo sa još jednim dodatnim, da se proširi krug ljudi kojima će biti pružena socijalna pomoć. Ovo je program te vaše Vlade, kako je nazvao predsednik Cvetković, lista ZES – SPS, PUPS, JS i lista manjinskih stranaka i, ne pomenuh, naravno, Džej 17 plus učestvuje u tome. Ovaj program je bio lepo napisan pre tri godine. Zašto nam ne kažete – jesmo li dužni da svake godine, na kraju svakog mandata, slušamo o istim ciljevima koje Vlada želi da ostvari? Gledajte se u oči, šta ste obećali narodu kada je birana ova vlada. Trista hiljada automobila u Kragujevcu do kraja prošle godine, kandidaturu za članstvo u EU pre godinu i po dana, a mi sada čekamo izbore, dok Srbija ne dobije kandidaturu, a da je vi pripišete sebi. Tobož vi ste zaslužni što će Srbija jednog dana biti kandidat za članstvo u EU. Kako ste to za ove tri godine zaslužili da Srbija dobije kandidaturu? Reformom pravosuđa. Da sam ministar pravde i ovaj ministar pravde u senci i građevinarstva, ne bih prihvatio da uđem u ovu vladu. Gospođo ministre pravde, zar vas nije sramota, posle toliko prekora EU da ste uništili pravosuđe, da ste se poneli kao "bič božiji" u pravosuđu, Vi biste ponovo da budete ministar pravde, da nas ubedite da je reformisano pravosuđe, vi, koja treba da odgovarate za 500 miliona dinara do sada isplaćenih nadoknada sudijama koje nisu izabrane i tužiocima. Odlukom Vlade, 500 miliona dinara. Prekršili smo zakon odlukom Vlade. Može se sve odlukom Vlade. Je li može takva odluka da se donese u Vladi? Ne može. Mimo zakona je. Promenite zakon. Napravite leks specijalis. Sudije koje nisu izabrane, dok ne bude rešen status, primaju novac. Shvatio bih. U Srbiji niko nema novac. Rekli ste pre nekoliko dana da radnicima više nema ništa jer nećete da plaćate one koji ne rade, a plaćate sudije i tužioce koji ne rade, da jednog dana ne bi poveli sporove pred međunarodnim sudom, kao što su za ovog novog ministra, ima jedno trojica iskopanih, jedan od njih je ovaj novi, koji je falsifikovao prijem ostavke i povlačenje ostavke dvoje poslanika, pa sada plaćamo po presudi suda u Strazburu ogroman novac. To su sve vaše greške, dame i gospodo ministri. Gledam vas u oči, ne znam o kome bih šta lošije rekao za obavljanje posla. Inače, ne bi trebalo da opozicija govori loše o kandidatima za članove Vlade, treba da govori loše o članovima Vlade. Ali, vi ste u stvari članovi Vlade poodavno. Gospođo Kalanović, rekli ste da ste moralna žena, i kad je ovaj Cvetković najurio Mlađana Dinkića iz Vlade, da izlazite i vi iz Vlade. Šta bi sa vašim izlaskom iz Vlade, ili šta bi sa moralom? Koja je tu kategorija preovladala, zaista bih voleo da znam. Gospodine Jeremiću, koji ste vi Vuk Jeremić? Onaj što piše predloge rezolucija, ili onaj koji posle brani dobijene predloge rezolucija? Koju vi spoljnu politiku države vodite? Onu koja iz vas izbija kao čoveka, ili onu koja vam posle bude naređena i naložena? Šta ćete tu? Koji program ostvarujete tu? (Poslanici SRS dobacuju sa mesta.) Zamolio bih da ovu pik-ap stranku malo smirite. Hoćemo li dalje? Gospodo ministri iz Sandžaka ili iz Raške oblasti, šta ste uradili u Sandžaku? Šta ste uradili? Napravili nemire i neko drugi to treba da rešava. Protiv koga su tamo? Protiv vas, gospodo ministri, Sulejman Ugljanin i Rasim Ljajić, na vas se žali narod. Dozvolili ste da se politikom bavi verski vođa. Kad je to bila dobra politika kad se njom bavi verski vođa? Vi ste tobož političari da vaše porodice imaju novac, da vaše stranke budu bogate, da vi imate skupocene automobile i obezbeđenje, da vas ne može niko da ubije kad negde krenete, da formirate stranke širom Srbije. Gospodin Ugljanin da najavi strateško partnerstvo sa turskim avioprevoznikom. Je li tačno to? Ima li tu partnerstva? Nema, samo priče. Svaki put iz Turske ovde dolazak mora da se opravda nekom pričom. Ministar za Kosovo i Metohiju. Šta više glumatate sa tim ministarstvom? Kome je od vas stalo do toga da ima ministarstvo za Kosovo i Metohiju, izuzev da se tamo odlivaju velika sredstva o kojima nema kontrole. I ovaj novi ministar što zna sve. Kako ste napravili ugovor za metal sisteme, gospodine novi ministre, što znate sve? Napravili ste ugovor po kome se vidi da o ekonomiji ne znate ništa. Napravili ugovor sa društvom koje nije vlasnik kapitala. Radnici srećni, država preuzela metal sisteme, Agencija za privredne registre odbila ugovor i rekla – ovo je radio neko nepismen. Vi ćete da vodite nekoliko ministarstava? Što se ne pogledate u ogledalo? Čime ste to zaslužili? Koje znanje stoji iza vas? Koji rezultati u ove tri godine stoje iza vas, osim ovih obećanja da će nam biti bolje? Pa to je bilo i pre tri godine, i o socijalnim merama, i o kandidaturi, o borbi protiv mita, korupcije i kriminala. Zar nije šef kabineta ministra policije najuren zato što je imao veze sa narko-mafijom? Da li je moguće da postoji ministar policije čiji šef kabineta ima veze sa narko-mafijom? Koja mu je kazna? Da ode u Grčku, na večito letovanje? O čemu se ovde radi? Što ste ovo prihvatili? Znam što je gospodin Cvetković: kao direktor Agencije za privatizaciju ima toliko grehova, gde god ga zovu mora da ode. I da ne zna da je otišao tamo, mora da ode. A što vi ostali? Pogledajte nova lica u Vladi. Ko se prihvatio da bude? Samo ko je stranački morao ili koji ne zna šta će kući dokon. Inače, ozbiljan čovek, koji želi ozbiljno da se bavi politikom, koji treba da pomogne Srbiji, u ovu Vladu ne ulazi. Vlada može da padne za mesec dana. Što ulazite vi koji nemate odgovornost za to? Što ne sačekate bolja vremena? Što ne sačekate mandat od četiri godine? Koga tamo zamenjujete? Loše ljude. Imate loš imidž odmah sada. Dolazite iz istih stranaka iz kojih su ljudi otišli, oterani. Gospodine Cvetkoviću, optužili ste Mlađana Dinkića da je novih 200 hiljada nezaposlenih zbog njegove politike. Ta stranka je u vašoj Vladi sada. To su bile najgrublje reči od jednog predsednika Vlade upućene potpredsedniku koje sam čuo u životu, a čuo sam grubih reči i izgovorio mnogo grubih reči. Vi ste tad bili jedan prpošni, strašan, odlučan predsednik Vlade. Cap, ugasi se, ugasi se predsednik Vlade. Zato što predsednik Vlade u stvari nije u ovoj sali, i vi to jako dobro znate. Kad vam kaže da budete hrabri, vi ste hrabri. To mi je rekao Mlađan Dinkić javno, u svim medijima. Kad vam naredi, kad pritisne dugme, vi dobijete napon, kad isključi dugme, vama je isključen napon. Centar moći Vlade Republike Srbije je u kabinetu predsednika Republike. Odatle stižu nalozi, tamo se proveravaju mere, odatle se diriguje medijima, pa vas molim, gospodine Markoviću, da se u to kolo ne vatate. Jer postoje tri cenzora u tom kabinetu koji izmišljaju nazive u medijima, naslove članaka. Niko tu vas neće da sluša, niti će neko da vas brenuje. Vi ćete da budete jedna figura. Gospodine Markoviću, šteta da vi budete figura u kulturi, na drugi način možete mnogo da pružite. Na način da budete ministar ne možete. Šta nas čeka sad s vama? Da čekamo oktobar, da komisija da pozitivan stav? Odlično. Daće ga celoj Srbiji. Ako su sve vaše nade usmerene ka tome da se vama pripiše status kandidata, grdno se varate. Biće pripisan celoj Srbiji i svim strankama koje zbog toga moraju da se odreknu nekih svojih ciljeva i interesa. Ulazak u EU je visoki interes, neophodnost za Srbiju. Ali, Srbija mora da uđe uspravno u EU, a ne sa Vladom kojoj od toga zavisi mandat. Srbija mora da uđe u EU, a ne da obećava građanima da će da uđe u EU. Deset godina smo trpeli vaša obećanja. Neki od vas su deset godina na vlasti i sad vas gledam u oči. Protiv tih koji su više od 10 godina na vlasti podigli su se mnogi narodi u svetu. Ne zaboravite, ceo je svet rekao da narod žudi za demokratijom i da ne može da gleda iste vlastodršce duže od 10 godina, a vi ste duže od 10 godina. Neki od vas otkad su se rodili su na vlasti, jer im je tata bio na vlasti, pa preneo svom sinu da i on nastavi. Je li tako? Jeste. Borba protiv kriminala, ako je svedete na borbu protiv opozicije, grdno ćete da pogrešite. Zameram i opoziciji što ne reaguje jedinstveno kad se obrušite na nas. Naravno, meni ne treba ničija podrška, ali postoje ovde ljudi kojima treba podrška i oni će podršku SNS da imaju uvek. Ako napravite od opozicije rogove u vreći, izgubićete onaj drugi deo opozicije, pošto je kod vas princip borbe protiv kriminala jednostavan – koga mi hoćemo, taj ide u zatvor, koga mi hoćemo, puštamo ga iz zatvora, koga mi hoćemo, on ne mora ni da bude u pritvoru, koga mi hoćemo, ide u Hag, koga mi hoćemo, vraćamo ga iz Haga. To je vaša borba. Radite šta vam je volja. Sve što radite drugima možda će jednog dana da se uradi vama. Bili ste silni 2001. godine, mislili da više ništa u Srbiji neće da se promeni, ili ste možda mislili da ćete biti sa socijalistima u vlasti. To kad ste sa socijalistima napravili Vladu za mene je bio znak da ćete da padnete s vlasti, jer sledeći smo bili mi. Šteta što moji tadašnji saradnici nisu hteli da budemo mi sledeći. Na svu sreću, ideja se ne ubija tako lako. Ovo je ideja jedne nove, savremene, napredne Srbije, u kojoj ima mesta i za vas i za nas, jedni pored drugih, da svima u Srbiji bude bolje. Ovo je Srbija u kojoj vlast neće da proganja opoziciju, niti će opozicija morati da dokazuje svoje herojstvo time što je protiv vlasti. Ovo je Srbija u kojoj će jednog dana i vlast i opozicija da izglasaju neki zakon zajedno, a da niko ne kaže drugome da je izdajnik. To je Srbija za koju se treba boriti. Ovo je Srbija koja će da zbije redove pred nedaćama. To je Srbija za koju se treba boriti. Ne gradite Srbiju za koju svaki građanin želi da se bori, zato što je mnogo siromašnih u odnosu na malo bogatih i mnogo nezadovoljnih u odnosu na malo zadovoljne. Videćete, dolazi to vreme. Prošle nedelje smo govorili o tome. Ne slušate vi, ne reagujete na naše pozive. Dobro, pre tog 16. ili 18. aprila održaćemo nekoliko mitinga u Srbiji da vas pripremimo za ono što će se desiti tog dana u Beogradu. Pružili smo vam ruku, da dobro razmislite, učinili ustupak koji vam nikada niko ne bi učinio kad je jači od vas. Ići ćemo na izbore nakon izveštaja Evropske komisije. Da li vam je to malo? E, pa više nema. Čak i za ono što sam ovde izgovorio mnogi građani kažu – šta to vi radite, dajte da završimo ovaj posao, u čije ime vi dopuštate da nas ovi vode do novembra? Mislim u ime demokratije, mislim u ime ljudskih sloboda, u ime čistog, nesrušenog Beograda. Kad vi uzimate vlast, od Beograda ne ostaje ništa, a ja bih hteo, kad mi pobeđujemo, da Beograd bude još lepši, još bolji, pa kad vi posle nas pobedite, da ga još malo ulepšate, da se ne svađamo oko toga ko će više da sruši Beograd nego ko će više da ga izgradi. Pogledajte šta znače vaše kadrovske kombinacije. Da li ima ijednog od vas da u svojoj struci hoće da obavlja posao, izuzev nekolicine? Prihvatate se, ljudi, poslova kojima niste dorasli. Danas čitam u novinama da namaz iz šabačke mlekare ide za Ameriku. Odlično, samo što nas je taj iz Šapca namazao sve odavno. On se bavi građevinarstvom, bira sudije i tužioce. Gde ste ga bacili u poljoprivredu? Izmešaće njive i livade, neće seljaci moći da nađu gde je šta, šta je čije. Što se igrate s tim? Igrate se sa poljoprivredom, sa energetikom. Izvinite, gospodine Mrkonjiću, nemate energije za ta dva tako važna ministarstva ili će neko da preuzme, ko vam je rekao – prepisaćemo tebi, a to će da radi neko naš, a kad bude radio neko naš, kako kažu, onda ćete da imate novu Kolubaru. Šta, niko nije znao u Srbiji kakve su krađe u Kolubari? Svi ste znali, pokrivali ste jedni druge. I dan-danas nećete da izađete sa tačnim podacima. Čeka vas to, izaći ćete sigurno. Ako ne vi, izaći će nova vlast, onaj ko ne bude mislio da mu život zavisi od toga da li će da se pobedi kriminal ili neće. Ne znam zašto vas plaše da je promena vlasti gubitak glave? Ništa lepše nema od promene vlasti. I sami ste to govorili kada ste se borili protiv režima Slobodana Miloševića, pa ste rekli – samo je smenjiva vlast demokratska vlast. Pogledajte svoje reči danas, pogledajte kako male političke stranke, koje imaju jednog ministra ili nemaju nijednog u Vladi Srbije, a haraju javnim preduzećima, kako se izražavaju o SNS, o građanima koji nas podržavaju, sa kakvim nipodaštavanjem, sa koliko prezira i cinizma govore o najjačoj političkoj stranci. To će, kao, moći da se trpi dugo. Tinja. Voda u loncu vri, poklopac je drži još uvek. Iskreno da vam kažem, postoje trenuci kad sve puca i kad to više niko ne može da zadrži. Gledajte da to sprečite, molim vas. Ja sprečavam. Čini mi se da učim i vas kako treba ljudi da se ponašaju u opoziciji. Ne bih voleo da sam od vas naučio kako da se ponašam kad sam na vlasti. Ni od jednog od vas skoro nisam mogao da naučim kako treba da se ponaša čovek koji je na vlasti. Svi ste prepuni egoizma, svi ste prepuni opijenošću sobom, svi ste mnogo pametni, mnogo hrabri i jaki, svi možete da pohapsite, da pomlatite, sve možete, samo ne možete da uradite da Srbiji bude bolje. Izvinjavam se, prekoračio sam vreme.
Gospođa Nada Kolundžija, povreda Poslovnika.
Poštovana gospođo predsednice, upućujem vas na član 107. Poslovnika, koji obavezuje vas, kao predsedavajućeg, da svakom narodnom poslaniku koji se uvredljivo izražava u ovoj skupštini i time vređa dostojanstvo ove institucije, uputite opomenu i da ga onemogućite da to ubuduće čini. Mi smo ovde čuli nedopustivo uvredljive izraze kojima se obraćao članovima Vlade i drugima. Razumem kada neko nema argumente i kada neko nema nikakav program i onda pokušava ličnom diskvalifikacijom da napravi sebi nekakav politički program, ali to je nedopustivo u Skupštini Republike Srbije i nedopustivo je u trenutku kada raspravljamo o rekonstrukciji Vlade i biramo nove članove Vlade. Dakle, nedopustivo je da neko ko je pokazao da ne postoji ništa u ovoj zemlji i niko u ovoj zemlji koga nije spreman da uvredi, neko ko od paljenja ambasada sada pokušava da stekne zasluge za evropske integracije, zaista još mora mnogo toga da nauči i da prođe, ali ono što nikako ne sme da se dozvoli jeste da ovde vređa bilo koga. Ako ne zna šta je suštinski prigovor ovoj vladi, onda neka ćuti. Ako nema program, onda neka ćuti.
Gospođo Kolundžija, vaše konstatacije su na mestu, ali ovo je uobičajen način obraćanja gospodina Nikolića, koji je postao gotovo tipiziran i prosto na njega ne mogu reagovati. Gospodin Tomislav Nikolić.
Gospođo Đukić Dejanović, zamolio bih vas da više ne komentarišete ko sam i šta sam. Nikada o vama nijednu reč nisam izgovorio. Uzdržite se malo, kada vas molim, ili u vama postoji neka unutrašnja potreba da o meni izgovarate ružne reči, da biste možda sakrili simpatije koje osećate prema meni. Jednu stvar ste pogrešili, gospođo Đukić Dejanović. Gospođa Kolundžija me je optužila za paljenje ambasade. Slušajte vi, gospođo Kolundžija, svašta možete ovde da mi kažete, nemojte baš za tako teška krivična dela da me optužite, a ja još nisam ni išao na informativni razgovor, niti sam privođen, niti sam u pritvoru, niti sam osuđen. Molim vas, sve govorite o meni, imate pravo, ne ljutim se i ne repliciram, ali da mi kažete da sam palio ambasade, znate li kolika je to uvreda? Verujte mi, ne bih mogao da smislim reč koju bih sada vama izgovorio, a da vi budete toliko uvređeni.
Reč ima poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema nikakve sumnje da će danas da bude izvršena organizaciona i personalna rekonstrukcija Vlade. Ono što je SRS očekivala to je da se izvrši rekonstrukcija politike. Personalne promene u Vladi, smanjivanje broja ministarstava, rokada pojedinih funkcionera iz sadašnje Vlade u neku buduću Vladu, neće suštinski doprineti da Srbiji i njenim građanima bude bolje i da Srbija bude država sa malo više dostojanstva nego što je sada. Ako ste pažljivo čitali ekspoze gospodina Cvetkovića, koji je danas prezentovan narodnim poslanicima, videćete da se on u 99% svojih odredaba manje-više poklapa sa ekspozeom iz jula 2008. godine i da po tom pitanju, između onog programa Vlade iz 2008. godine i ovog programa Vlade iz 2011. godine, ne postoji bilo kakva suštinska razlika. Naravno, sada bih mogao, kao i druge moje kolege, da pričam ad hominem, da pričam o pojedincima, da pričam o kandidatima za ministre, o sadašnjim ministrima, da čitam njihove biografije i da tražim neke tamne mrlje u tim biografijama, ali mislimo da to nije suština ove rasprave. Pokušaćemo principijelno da sučelimo mišljenja sa gospodinom Mirkom Cvetkovićem o nekim najvažnijim pitanjima politike sadašnje i buduće Vlade Republike Srbije. Da krenemo redom. Prvi prioritet je puna posvećenost što bržem ulasku Srbije u EU. Prvo pitanje, gospodine Cvetkoviću – da li će neko da snosi odgovornost, od vas iz te tzv. evropske koalicije, zbog lažnih obećanja koja ste davali građanima Republike Srbije od 5. oktobra 2000. godine pa kasnije? Petog oktobra 2000. godine rekli ste, doduše ne vi lično, ali politički establišment iz vaše stranke – samo kada padne Slobodan Milošević, ulazi i 300 miliona dolara u Republiku Srbiju i Srbija će najkasnije do 2004. godine biti član EU. Kada je gospodin Boris Tadić 2004. godine po prvi put izabran za predsednika Republike Srbije rekli ste – u EU ulazimo 2007. godine. U januaru 2008. godine gospodin Boris Tadić je rekao da ulazimo u EU 2012. godine. Najnovija projekcija je da ulazimo navodno 2020. godine u EU. Reći ću vam u ime SRS da nećemo ući nikada. Da bismo ušli u EU nije dovoljno samo da vi želite da budete član EU, potrebno je da EU želi da Republika Srbija bude njen član. Da li EU želi Republiku Srbiju kao svog punopravnog člana? Ne želi. Da želi ne bi većina država članica EU priznala nezavisnost KiM, ne bi EU svakog dana izmišljala neke nove razloge zašto Srbiju ne pušta u svoje političko i ekonomsko dvorište. Ovakve kakvi smo ne želi nas niko, država sa slabom ekonomijom, sa lošom infrastrukturom, sa slabom Vladom, sa Vladom koja ni sama ne zna kakva joj je politika, takvi kakvi smo ne trebamo ni EU, ni Ruskoj Federaciji, ne trebamo nikome. Umesto što ste predložili personalnu rekonstrukciju Vlade, bili ste dužni da predložite suštinsku rekonstrukciju državne politike. Od EU, gospodine Cvetkoviću, nema ništa. To nije realna politika, to nije politika koja je realno ostvarljiva. Morate da se okrenete onima koji sa Srbijom žele da sarađuju na ravnopravnim osnovama, sa Ruskom Federacijom, sa Kinom, sa državama Južne Amerike, sa arapskim svetom. Kako se ophodite prema tom arapskom svetu? Po nalogu SAD ova vlada koju vi vodite, gospodine Cvetkoviću, suspendovala je primenu svih trgovinskih sporazuma, posebno u oblasti vojne saradnje, sa Libijom. Ko vam je dao pravo da tako nešto uradite? Moram da vas podsetim da je Gadafi 1992. godine savetovao Aliju Izetbegovića da ne bira pogrešne saveznike, da mu saveznici nisu ni Hrvati ni Amerikanci, nego da treba da se okrene saradnji sa Srbima ako želi da se očuva mir u BiH. Moram da vas podsetim, gospodine Cvetkoviću, da je taj isti Gadafi odbio da prizna nezavisnost KiM, iako su neki vaši veliki prijatelji iz SAD i EU jedva dočekali da priznaju nezavisnost južne srpske pokrajine. Šta će biti ako Gadafi ostane na vlasti i ako ne pođe za rukom Amerikancima da ga obore? Kako ćete sutra da sarađujete sa tim istim čovekom i državom koju vodi? Šta je to ružno Gadafi uradio Republici Srbiji, pa da vi među prvima u Evropi suspendujete primenu trgovinskih sporazuma sa Libijom? Kako to da vama i Amerikancima smeta Gadafi, a tim istim Amerikancima ne smeta Hašim Tači na KiM? Koliko znam, Gadafi nije optužen da je trgovao ljudskim organima, Hašim Tači jeste i za to postoje dokazi. Međutim, Amerikancima Hašim Tači ne smeta, on je njihov politički partner, smeta im Gadafi. Kako to da im ne smeta režim u Saudijskoj Arabiji, koji seče svojim građanima ekstremitete, vadi oči, jezik itd. zato što primenjuje kazne po Šerijatskom zakonu? Dalje, očuvanje KiM u sastavu Republike Srbije. Gospodine Cvetkoviću, ako ste privrženi očuvanju KiM u sastavu Republike Srbije, kako je moguće da je zvanična platforma ove države u tzv. pregovorima sa Šiptarima statusna neutralnost? Da li to znači da vaša Vlada ne veruje u to da su KiM sastavni deo Republike Srbije? Kako može platforma države, koja navodno priznaje KiM kao svoj sastavni deo, da bude statusna neutralnost tog dela? Kako mislite da ubedite Šiptare, Amerikance, Nemce, Francuze, Engleze, sve one koji su priznali nezavisnost KiM, da je KiM sastavni deo Republike Srbije, ako je naša zvanična politika statusna neutralnost? Da li Vlada Republike Srbije priznaje Ustav Republike Srbije i da li priznaje Rezoluciju 1244 koja nam garantuje suverenitet i teritorijalni integritet na KiM? Ako ste privrženi očuvanju KiM u sastavu Republike Srbije, gospodine Cvetkoviću, kako je moguće da pregovore sa Šiptarima vodi politički direktor Ministarstva inostranih poslova? Uzmite Zakon o ministarstvima, pročitajte koje su nadležnosti Ministarstva inostranih poslova. Videćete da je njegov primarni zadatak da održava odnose sa drugim državama. Zašto sa Šiptarima ne pregovara ministar Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, jer po Rezoluciji 1244, po Ustavu Republike Srbije jedino što može da dobije KiM jeste široka autonomija u sastavu Republike Srbije. Međutim, izborom pregovarača u liku gospodina Stefanovića, političkog direktora Ministarstva inostranih poslova, vi ste defakto priznali da KiM nije sastavni deo Republike Srbije. Možete 100 puta na dan da kažete da vi nikada nećete priznati nezavisnost KiM, ali vi ste to već učinili samo vam izgleda to niko nije saopštio. Razvoj privrede Srbije i poboljšanje životnog standarda njenih građana. O tome će reći nešto više moje kolege iz poslaničke grupe SRS koji se razumeju mnogo više od mene u ekonomska i finansijska pitanja. Ali, ne treba biti neki veliki ekspert pa videti do koje mere je ostvaren vaš ekspoze iz 2008. godine. Srbija je danas jedna od najsiromašnijih zemalja u Evropi, socijalna situacija je katastrofalna, iz ovog ekspozea se ne vidi apsolutno ni jedna jedina mera koju će Vlada Republike Srbije da preduzme da se ova privredna agonija zaustavi, osim što ste saopštili nekoliko puta da vi hoćete da uđete u EU. Razvoj socijalno odgovorne države i solidarnog društva, to ste obećali 2008. godine. Nikada Republika Srbija nije bila socijalno polarizovanija nego što je sada. Od ekstremno bogatih ili, kao što kaže predsednik Republike, nepristojno bogatih, kojih je jako malo, pa do onih najsiromašnijih, kojih je u Srbiji najviše, postoji ogroman jaz. Kako mislite taj jaz da prevladate? Da li ste predložili jednu meru za ljude koji su, kako vi kažete, nepristojno bogati, a koji treba valjda da ponesu teret ekonomske krize? Da li će ti tzv. tajkuni da se odreknu makar jednog dela svog bogatstva za opštu dobrobit? Iz vašeg ekspozea se to ne vidi. Beskompromisna borba protiv kriminala i korupcije, gospodine Cvetkoviću. Šef poslaničke grupe SRS u Narodnoj skupštini, gospodin Dragan Todorović, mesecima je postavljao pitanje Vladi, Agenciji za privatizaciju, nadležnim ministarstvima vezanim za najveće korupcionaške afere, ne samo u Republici Srbiji nego u Evropi, Luka Beograd, privatizacija "Novosti", "Mobi 63". Do dana današnjegnismo dobili odgovor ni na jedno pitanje. Kakva je to borba protiv kriminala i korupcije? Zašto se ne uhvatite ukoštac sa onima koji su nosioci kriminala i korupcije. Lako je uhapsiti lekara koji primi 500 evra da bi izvršio neku hiruršku intervenciju. Uhapsite one koji su stavili milione evra u džep pljačkajući građane Republike Srbije, a kojima ova i buduća Vlada Republike Srbije očigledno neće moći ništa. Puna saradnja sa Haškim tribunalom, to je mantra, i vas koji sada sedite u Vladi i onih koji bi hteli da vas zamene. I jedni i drugi bi samo da hapsite Ratka Mladića. Želim da vas podsetim, gospodine Cvetkoviću, na jednu činjenicu. Koliko mi znamo, optuženi pred Haškim tribunalom su Ratko Mladić i Goran Hadžić. Koliko znam, nije optužena za ratne zločine ni supruga generala Ratka Mladića, Bosa, a ni njegov sin Darko. Postavlja se pitanje – zašto država Srbija sprovodi torturu nad članovima porodica onih koji su optuženi pred Haškim tribunalom, šta su vam oni krivi? Kakve su to mere odmazde prema onima čiji su bliski članovi porodice, očevi, supruzi na poternicama Haškog tribunala? Pa, to su radili samo nemački okupatori, kada ne mogu da dođu do onoga koga traže, onda se svete na ženi i deci. To danas radi država Srbija i to je skandalozno. Želim da vas podsetim, gospodine Cvetkoviću, na jednu činjenicu koji vi jako dobro znate. Moje pitanje je – zašto ne ukinete sve poternice, crvene, plave, ne znam kakve, za ljudima koji su optuženi za ratne zločine nad srpskim narodom? Kažite mi koji od vaših evropskih prijatelja je izručio ijednog čoveka za koga postoje osnovani dokazi da je ubijao Srbe, da je proterivao, da je silovao, da je pljačkao? Kako je moguće da vaši prijatelji iz Velike Britanije puste na slobodu Ejupa Ganića? Postoji hiljade dokaza da je naredio masakr vojnika JNA u Dobrovoljačkoj ulici. Kako je moguće da se ovih dana pušta iz pritvora čovek koji je još 1991. godine, kao šef teritorijalne odbrane u Sarajevu, mislim na ovog Alijinog Srbina, Jovana Divjaka, prodavao oružje Zelenim beretkama i da bi izbegao osudu vojnog suda, postao vojnik, odnosno oficir, kasnije i general armije BiH? Pa, kako to da vama niko nije isporučen? Vi ste isporučili sve, još samo decu niste počeli da isporučujete, još se samo niko nije dosetio, ako ne možemo da isporučimo Ratka Mladića, hajde da isporučimo njegovu ženu, hajde da isporučimo njegovog sina, hajde da isporučimo komšiju, hajde da isporučimo bilo koga. Pa, valjda ta saradnja po pitanju ratnih zločina i procesuiranja odgovornih za ratne zločine treba da bude dvosmerna. S kojim ovlašćenjem, ko vas je ovlastio? Koga ste pitali da pustite na slobodu čoveka koji je vršio ratne zločine u Vukovaru 1991. godine, mislim na tog Tihomira Purdu? Njega je pre nekoliko dana primila u zvaničnu audijenciju predsednica Vlade Republike Hrvatske, Jadranka Kosor, žena koja živi u stanu koji je do 1990. godine pripadao jednoj srpskoj porodici. Je l' to vaša borba protiv ratnih zločina? Ispada da su ratni zločinci samo na srpskoj strani. Je l' vi to pokušavate da napišete politički falsifikovanu istoriju o raspadu bivše Jugoslavije, da smo samo mi, da je samo Srbija odgovorna za ratne zločine, da niko drugi nije odgovoran, ni Amerikanci, ni Nemačka, ni Vatikan, ni NATO, ni Tuđman, ni Kučan, ni Alija Izetbegović, ni Hašim Tači, niko? Odgovorni su Slobodan Milošević, Vojislav Šešelj, Ratko Mladić, njegova žena, njegov sin, brat, unuče, ko zna ko. Dakle, kada ćete da prekinete s politikom ponižavanja Srbije? Ovo što vi radite to je ponižavanje Srbije. Srbiju ponižavate takošto jedan Švajcarac ima hrabrosti da kaže ono što Vlada RS nema hrabrosti da kaže. On je rekao - postoje dokazi protiv Hašima Tačija, prva reakcija ove vlade je bila - za nas je Hašim Tači legitiman dok se ne dokaže da je kriv. Pa, hajde dokažite da je kriv. U nabrajanju organa države odnosno pravosudnih organa koji treba da procesuiraju Hašima Tačija, gospodine Cvetkoviću, vaši ministri su nabrojali sve moguće pravosudne organe ovoga sveta, samo su jednu kategoriju izostavili, a to su pravosudni organi Republike Srbije. Da liRepublika Srbija smatra KiM njenim sastavnim delom? Ako smatra, a budući da se trgovina ljudskim organima dešavala pored Albanije i na KiM, zašto se srpski pravosudni organi ne uključe u istragu protiv Hašima Tačija i protiv onih koji su u izveštaju Dika Martija navedeni da su trgovali ljudskim organima u Albaniji i na KiM? Od koga vi očekujete dokaze, ko će da vam sakuplja te dokaze, Amerikanci, NATO? Oni koji se u tom izveštaju navode da su bili saveznici Hašima Tačija 1999. godine u vreme bombardovanja SRJ. Gospodin Čedomir Jovanović vas je pitao, to vas pitam i ja, kakav je stav ove vlade prema NATO? On bi hteo da Srbija uđe u NATO pakt. Mi iz SRS bi hteli da Srbija nikada ne uđe u NATO pakt. Pitam vas - kakav je vaš odnos prema NATO, kakav je vaš odnos prema Ruskoj Federaciji i imate li vi uopšte jasno definisanu politiku? Za nekoliko dana primićete u zvaničnu posetu predsednika Vlade Ruske Federacije. U junu ovde u Beogradu bićete domaćini nekakvom samitu NATO pakta. Kakva je to politika? Mislite da možete da sedite na dve stolice i da Rusija i NATO to neće shvatiti. Pa, shvatiće i već shvataju. Zato vas niko ne ceni. Opredelite se, gospodine Cvetkoviću, ili ste za NATO pakt, ali onda budite muško, pa kažite – ja sam za NATO pakt, ili ste protiv NATO pakta, pa se okrenite saradnji sa Ruskom Federacijom. Ne možete pre podne biti za NATO pakt, a posle podne protiv njega. Pre podne ste za Putina, posle podne ste za Amerikance. Opredelite se za stav. Ući ćemo u EU, po vašim rečima. Pitam vas – sa kojim granicama? Da li će Srbija da uđe u EU, navodno, po vašim rečima, mada sumnjamo da će se to ikako desiti, sa granicama na Prokletijama ili sa granicama na Kopaoniku? Da li mislite da ubedite SAD, koje su politički mentor EU, da u EU uđemo sa granicama sa kojima smo članica UN ili sa nekim drugim granicama? Mi iz vašeg ekspozea ne vidimo kakav je stav ove vlade po tom pitanju. To je elementarna stvar. U vašem ekspozeu, gospodine Cvetkoviću, nema apostrofiranja jedne činjenice koja se vidi iz aviona, a to je sledeća stvar – kako je moguće da EU samo prema RS vodi politiku dvostrukih aršina? Da li je traženo od Poljske, Češke, Slovačke, Mađarske, Rumunije, Bugarske da se odreknu jednog dela svoje teritorije da bi postali članica EU? Nije, ali od Srbije se to traži. Zašto o tome ćutite? Dok ćutite vi, dok se nezainteresovano okrećete po sali, umesto vasje progovorio "Vikiliks". Mi sa sajtova, belosvetskih sajtova, čitamo kakav je zvaničan stav EU i SAD prema Srbiji. Nema KiM u Srbiji. To je njihova zvanična politika. Kakvo je vaše određenje prema toj politici? Da li i vi to podržavate? Da li se borite za Srbiju u EU sa KiM ili bez KiM? Od toga danas ništa nismo čuli. Iz ekspozea se vidi jedino da nameravate da vodite istu politiku koju ste vodili i od 2008. godine. Kažete – nismo bankrotirali. Nismo zato što tekuću likvidnost krpimo uz pomoć stranih kredita i bankrotirali bi da nam nije MMF, raznih evropskih finansijskih institucija koji ovu vladu veštački održavaju u životu. Nije to nikakva vaša posebno zasluga, da se odmah razumemo. Oni su hteli da ne bankrotiramo. Da su hteli da bankrotiramo, bankrotirali bi, jer bi nam i to malo finansijskih slavina, koje još cure, oni zavrnuli. Gospodine Cvetkoviću, reći ću, namerno nisam hteo da govorim ni o jednom imenu. Izvinite ako je moje obraćanje bilo suviše lično prema vama, ali dozvolite da imam pravo na svoju političku impresiju. U teškoj situaciji u kojoj se nalazi Srbija, nama su potrebni jaki ljudi, jaki lideri. Mislimo da vi niste dovoljno jaka politička ličnost da povede Vladu RS u nekom novom pravcu. Ali, iskreno se nadam, u ime svih patriotski opredeljenih građana RS, da neće proći dugo, da će u Srbiju da se vrati pobednik Haškog tribunala, čovek ogromne energije i da će on da povede Srbiju nekim novim putem.
Gospodo narodni poslanici, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili poslaniku, radi se o poslanici, učešće u radu Narodne skupštine. Uručen nam je izveštaj RIK o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnomposlaniku, odnosno poslanici Mariji Bugarčić, izabranoj sa izborne liste LDP -Čedomir Jovanović. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnoj poslanici Mariji Bugarčić. Čestitam poslanici na izboru i očekujemo da nam se pridruži. Molim da je pozdravimo aplauzom. Narodni poslanik Branko Ružić ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri, poštovani kandidati za ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, ova tema jeste tema političkog karaktera par ekselans. Izbor Vlade, bilo da se radi o nekoj rekonstrukciji ili o izboru neke nove vlade, iziskuje i pažnju javnosti, i pažnju građana i pažnju opozicionih i pozicionih poslanika. Ekspoze predsednika Cvetkovića u sebi sadrži sve one elemente koji mogu biti predmet kritike opozicionih poslanika, ali oni, pre svega, ukazuju na ono što ova vlada na čelu sa gospodinom Cvetkovićem planira da radu u sledećoj godini dana. Vrlo jasno je objašnjena privrženost ciljevima koji su bili imanentni ovoj vladi i ciljevima oko kojih se okupila vladajuća koalicija na početku formiranja ove vlade. Takođe su vrlo jasno definisane i ekonomske mere koje će ova vlada sprovoditi. Takođe je jasno ukazano na regionalnu saradnju koja je veoma važan segment funkcionisanja ove vlade. Definisan je naš stav po pitanju spoljne politike. Definisan je naš stav po pitanju očuvanja integriteta i suvereniteta naše zemlje u odnosu na AP Kosovo i Metohiju i sasvim jasno je rečeno da ćemo ostati privrženi upravo principima na kojima je ova vlada i formirana, pa prema tome ne vidim razloga za neku, barem većini ovde prisutnih poslanika, kritiku onih koji kažu da je ovo ponavljanje one priče iz 2008. godine. Uveren sam, na drugoj strani, da će neka buduća vlada biti vlada kontinuiteta, ma ko u njoj učestvovao, u odnosu na ovih pet proklamovanih ciljeva, tako da to ta kritika može da posluži za dnevno-političke svrhe, zgrtanja određenih političkih poena, ali ni na koji način ne može strateški da ugrozi ono što jeste orijentacija Vlade Republike Srbije. Ovaj ekspoze i sadržani elementi u ovom ekspozeu jesu praktično refleksija upravo potrebe da se danas izaberu novi ministri, nova Vlada Republike Srbije, da novi ministri polože zakletvu, a sve u skladu sa izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Zakona o ministarstvima koje smo doneli pre, praktično, pet ili šest dana u ovom domu. Ono što ostaje konstanta politike ove vlade jeste tih pet proklamovanih ciljeva i ni na koji način ne vidim da će oni biti ugroženi, dakle, ni posvećenost evropskim integracijama, ni očuvanje integriteta i suvereniteta naše zemlje, razvoj privrede i ekonomski razvoj, socijalno odgovorna Vlada odnosno socijalno odgovorna država i njena izgradnja i beskompromisna borba sa korupcijom i kriminalom. Naravno, ono što jeste praktično proizvod donetog Zakona o ministarstvima, izmena i dopuna Zakona o Vladi, jeste to takozvano sažimanje Vlade Republike Srbije. Socijalistička partije Srbije-Jedinstvena Srbija, ali pre svega predsednik Socijalističke partije Srbije, gospodin Dačić, u više navrata je ukazivao da smo mi uvek bili spremni da razgovaramo na ovu temu, da se zalažemo za jedno sistemsko rešenje, sistemsko rešenje koje neće biti ad hok i neće biti refleksija aktuelnog političkog trenutka. U ovom predlogu, izborom novih ministara i praktično zaokruživanjem celog sistema vidimo jednu inicijaciju tog procesa kada ćemo nadam se u nekom budućem vremenu zaista doneti zakon o ministarstvima koji će oslikavati potrebe Srbije, građana Srbije kao nosilaca suvereniteta i nećemo to podvoditi pod političkim interes, bilo tadašnje vlasti ili opozicije, jer svaka sadašnja vlast može biti neka buduća opozicija. Resorni ministri koalicije SPS-PUPS-JS u do sadašnjem radu su vrlo predano radili u svojim resorima, vodili su veoma odgovorne resore koji su praktično predstavljali, što bi narod rekao, "vruć krompir" kada smo ih preuzeli. Kada govorimo o MUP, pre svega morate imate znanja, hrabrosti, mudrosti, morate imati dobru saradnju sa koalicionim partnerima i sa resornim ministrima koji tretiraju pitanja borbe protiv kriminala i korupcije i morate iskazati spremnost da se na iskren način posvećeno borite protiv ovih pošasti. Po prvi put je to u novijoj političkoj istoriji Srbije urađeno od strane predsednika SPS, potpredsednika Vlade, gospodina Ivice Dačića. Mislim da je neprimereno da neki koji se ovde sablažnjavaju i kritikuju zašto ih neko priziva za navodno paljenje ambasada, tako olako govore o šefovima kabineta i govore o tome da je bilo ko bio povezan sa bilo kakvim kriminalnim aktivnostima iz kabineta ministra unutrašnjih poslova jer, kao što gospodin Nikolić nije bio na informativnom razgovoru za paljenje ambasada, nisam stekao utisak da je bilo ko bio na informativnom razgovoru po pitanju onoga što je izneo. Mislim da tako nešto možemo samo sa indignacijom da odbijemo i nismo očekivali da gospodin Nikolić, koji pretenduje da predstavlja jedan veliki broj građana Srbije, na taj način se ophodi prema veoma kvalitetnom radu Ministarstva unutrašnjih poslova u dosadašnjem vremenskom periodu. Što se tiče Ministarstva rudarstva i energetike podsećam da je uvaženi profesor Petar Škundrić veoma predano radio na realizaciji svih proklamovanih ciljeva Vlade u ovom segmentu, da je urađeno mnogo i po pitanju gasno-naftnog aranžmana, da je otpočela realizacija Projekta "Južni tok", ne samo zahvaljujući Ministarstva rudarstva i energetike nego i veoma dobrom rukovođenju u Javnom preduzeću "Srbijagas" od strane gospodina Dušana Bajatovića. Da su ovo projekti koji su veoma važni za našu državu, da su ovo projekti koji nas ne samo u političkom i ekonomskom, nego možemo slobodno reći i u bezbednosnom smisli stavljaju u jedan bolji položaj u odnosu na onaj u kome smo se nalazili u nekom ranijem periodu. Ne bih pominjao strateška partnerstva sa kineskom državom, kineski kredit za Termoelektranu "Kostolac" i mnogi drugi projekti koji su praktično inicirani za vreme ministrovanja gospodina Škundrića. Što se tiče Ministarstva prosvete, moram reći da očekujem da će resorni ministar dr Žarko Obradović i na dalje veoma odgovorno voditi ovaj resor kome je pripijena i nauka i da će se u tom delu veoma dobro snaći. Moramo konstatovati da je ovom periodu praktično proklamovana reforma prosvetnog sistema koja je održiva, koja je racionalna, dogovorena sa MMF, da se i, pored veoma teške socijalno-ekonomske situacije, veoma temeljno radi na iznalaženju mogućnosti da se materijalni položaj prosvetara razreši, ali ne tajno nego vrlo transparentno, u javnosti, uz sate i sate razgovora sa predstavnicima sindikata. Mislim da je tojedna dobra karakteristika odgovornog ministra u Vladi Republike Srbije. Što se tiče Ministarstva infrastrukture, moram da kažem da mnoge kritike koje dolaze od strane opozicionih poslanika mogu takođe da posluže za dnevno-političku borbu, mogu biti legitimne, mogu da posluže za zgrtanje političkih poena, ali ono što je veoma važni izraziti i iskazati ovde, to je da je od formiranja Vlade Republike Srbije 2008. godine, pre svega ta motivatorska uloga gospodina Mrkonjića i njegovo znanje i iskustvo koje je nesporno, ali i ono što jeste ozbiljan i predan rad, dovelo do toga da se formira Nacionalni savet za infrastrukturu, na čije čelo je došao upravo predsednik Republike, da se u tom Nacionalnom savetu nalaze veoma odgovorni ljudi posvećeni tom poslu. Da do 2008. godine su koridori, koji nisu koridori koji imaju politički predznak, postojali su u vreme Tita, i u vreme Miloševića, i u vreme Đinđića i u današnje vreme, dakle, radi se samo o evropskim koridorima koje možete iskoristi kao komparativnu prednost svoje države ili ne morate, dakle, po prvi put se na ozbiljan način prionulo ovom poslu i do sada, bez obzira što ćeneko reći da neka dinamika možda nije do kraja bila ispoštovana, možemo konstatovati da je 60 kilometara auto-puta na Koridoru 10 urađena. Da je ovo poruka za one koji kritikuju, a nalazili su se u prethodnoj Vladi, dakle, da je preko 30 milijardi dinara duga prethodne Vlade vraćeno putarima, pa i to govori o kontinuitetu, koliko god neko želi da napravi diskontinuitet, dakle, moramo govoriti o kontinuitetu funkcionisanja Vlade u pojedinim resorima, pa i u resoru infrastrukture. Razrešeno je pitanje eksproprijacije, urađeni su glavni projekti za 320 kilometara, otpočela je realizacija, praktično, Koridora 11 prema Crnoj Gori, na deonici Ub – Lajkovac. Takođe, radi se, odnosno urađena je reforma železnice, urađena je i reforma puteva i moramo shvatiti da ne nosi jedan čovek, praktično, i ne predstavlja on isključivo brend infrastrukture u Srbiji, nego su u ovaj posao uključeni predstavnici svih vladajućih stranaka, i to građani moraju da znaju, pre svega zbog onih koji jedan ovakav poduhvat žele da kritikuju. Naravno, neko će reći da nemamo rezultate. Ja sam vrlo kratko izneo par nekih osnovnih podataka, barem u odnosu na četiri resorakojima se bavila koalicija SPS - PUPS - JS. Siguran sam da će moj kolega, gospodin Čolaković, ispred partije PUPS govoriti o penzionom sistemu, reformi penzionog sistema i o svemu onome što tretira pitanje upravo te penzionerske populacije, koja je, praktično, po želji nekih trebalo da bude podvedena pod socijalnu kategoriju, što ona nikada ne može da bude. U tom delu sam zaista spreman da sa svakim razgovaram na temu da li je neko postigao rezultat ili ne. Smatram da u sledećem vremenskom periodu, kao što je i rekao sam predsednik Vlade, gospodin Cvetković, moramo da se okrenemo boljitku građana, da kao što je rečeno ne dozvolimo nespremnost i bahatost, da dovedemo na mnogo viši stepen odgovornost svih resornih ministara, upravo odgovornost prema onome što jesu ciljevi ove Vlade i što jeste interes građana Srbije, kao nosilaca suvereniteta. Da dokažemo da ove mere ekonomske politike mogu da donesu boljitak, da mogu da podignu stopu zaposlenosti, da mogu da nas povedu napred i, da naravno, ono što jeste naš interes, neki zlonamerno nas predstavljaju kao jedini razlog našeg bivstvovanja na političkoj sceni, a to je sticanje statusa kandidata za ulazak u EU, ili još što je važnije, otpočinjanje razgovora na tu temu. Uveren sam da oko tog cilja postoji konsenzualni pristup svih nas ovde prisutnih. Možda jedna stranka ili dve nisu spremne da to javno izraze, ali kada im zatreba umeju i o tome da govore u superlativu. Mislim da to jeste jedan veliki pomak, jer setite se gde smo bili 2008. godine, a pogledajte gde smo danas. Mislim da, ukoliko evolutivno pristupamo realizaciji svih ovih ciljeva, možemo da ustvrdimo da jesmo na dobrom putu. Ako opozicija ili opozicione stranke, ili jedan od lidera te opozicije, gospodin Nikolić, koji praktično izražava žaljenje ili nevericu da li će se sada neko iz vladajuće koalicije odvažiti da svađa opoziciju među sobom, mislim da to vladajuća koalicija nema kao manir političkog delovanja, a prosto nema ni potrebe za tako nečim. Ako nemate zajednički imenitelj, ako manjkate u profilisanju programa ili ideologije, a na kraju krajeva ukoliko manjkate u tome da ne možete da se okupite i sakupite dovoljan broj glasova građana koji je potreban da biste formirali vladu na ideji nekog programa koji još niste prezentovali, onda jedna ovakva kritika, praktično, služi samo za dnevno-političke potrebe. Kada dođe 11. maj 2011. godine, to će biti za dva meseca, ulazimo u izbornu godinu. Zato se govori o nekim aprilima, zato se govori o nekim prevremenim izborima i zato je to potrebno da bi se dizala tenzija, zato se govori o tome da, zbog demokratskih načela, neko želi da učini vladajućoj koaliciju, pa onda ode u Brisel, pa iz Brisela u Čačak itd. Mislim da su građani na mnogo višem stepenu političke svesti nego mnogi koji sede, nažalost, i danas ovde. Zato je važno da, kada građanima govorimo o nečemu šta nas očekuje, odnosno šta njih očekuje, to govorimo istinito, uzimajući u obzir i politiku i političku matematiku i sve ono što sledi. Neka neko izađe i neka kaže da ovih pet proklamovanih ciljeva neće biti ciljevi neke buduće vlade, ponavljam, ma ko u njoj sedeo i onda ću zaista biti ubeđen da taj neko ima ispravne argument. Nisam primetio da je bilo ko tako nešto izneo, da može da se podigne efikasnost na realizaciji ovih ciljeva, siguran sam, da ne napominjem da je jedna od opozicionih stranaka, LDP davala vrlo konstruktivan doprinos u vezi sa onim ciljevima, koje oni prepoznaju kao interese građana Srbije, i to jeste za pohvalu, kao što su i u više navrata kritikovali određene stvari koje je Vlada radila. To je demokratija, to je legitimno i to je nešto što je sasvim prirodno u najvišem zakonodavnom domu naše zemlje. Na kraju, želeo bih da kažem da će poslanička grupa SPS – JS glasati za izbor nove Vlade Republike Srbije. Želim i da iskažem uverenje da će ova vlada uspeti u sledećih godinu dana da realizuje sve ono što je danas premijer Cvetković ovde izneo. Očekujem da i građani jesu svesni činjenice da, praktično, socijalno-ekonomska situacija jeste veoma teška, ali da smo ipak pokušali neke stvari da pokrenemo sa mrtve tačke, da smo umnogome uspeli, da smo možda mogli bolje, ali morate biti svesni činjenice, da oni koji rade moraju ponekada i da pogreše. U svakom slučaju zahvaljujem se na pažnji i želim puno uspeha budućoj vladi Republike Srbije. Hvala vam.
Iskorišćeno vreme predsednika poslaničke grupe je 18 minuta i 15 sekundi. Pre nego što nastavimo rad, na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, odgovoriću, naravno, imam pravo i na repliku, prvo moram vama da se obratim, gospodine Cvetkoviću. Ovde ste došli i ponašate se kao džak koji može sve da izdrži. Uskoro ćete morati da puštate struju u sedišta poslanika, da bi mogli živi da dočekaju kraj rasprave i glasaju za vašu vladu. Odgovorite na jedno od pitanja koje smo vam postavili, ako smo vam potrebni. Ako nismo, verujte, imamo pametnijih stvari koje treba da radimo, od toga da sedimo ovde i da prisustvujemo ovoj agoniji. Nije nam dovoljno 20 minuta da kažemo sve ono što mislimo da se mora reći, kako bi i ova godina bila drugačija od prethodnih tri. Gospodine Ružiću, jako je lepo što vi pokazujete razumevanje za neki javni interes o kojem godinama mi govorimo, ali vi imate problem unutar svoje vladajuće koalicije. Odnosi na opozicionoj strani su mnogo ozbiljniji nego unutar vladajuće koalicije. Među nama postoje političke razlike, vrlo ozbiljne, a unutar vladajuće koalicije nema nijedne političke razlike. Zato sada ovde treba da budemo taoci ove besmislene situacije. Pomenuli ste ministra Mrkonjića. Nije stigao u ovih 20 minuta na red. Najneefikasniji ministar u najvažnijem projektu, projektu Vlade o evropskim integracijama. Nula zakona, evo ga izveštaj, nula zakona. Politička demagogija koja je uvredljiva za društvo. Ne možete sakriti Mrkonjića iza predsednika Republike, koji je predsednik nekog saveta koji se bavi infrastrukturom, a u kojem je Mrkonjić jedini inženjer. Železnica – milijardu evra gubitak. Auto-put – pravimo pogrešnu traku bez ijednog dokumenta. Povlačimo 15% novca koji nam stoji na raspolaganju. CIP; CIP je zgrada i ljudi koji u zgradi sede, troše budžet, a nijedan projekat nisu uradili. Svaki član Vlade to zna i po tom pitanju se ništa ne preduzima. Ako smo vam ovde potrebni, recite nam. Ako nismo, dajte da idemo da radimo neke druge poslove, pošto sve ono što smo vam rekli, nismo vam rekli sa ambicijom da nešto kažemo i da sebi olakšamo dušu, nego sa ambicijom da povedemo razgovor o tome. Ako želimo da vodimo evropsku politiku, gde je karakter te evropske politike? Da li je vodimo da bi društvo otišlo u Evropu ili da bi se ovde neke vrednosti stvorile? (Predsedavajuća: Dva minuta.) Ako govorimo o novoj ekonomiji, ko je to? Nova poreska politika, politika zapošljavanja. Koje su to konkretne mere? Lideri regiona, kroz koje poslove? To je valjda tema za razgovor o rekonstrukciji Vlade, ako ste sa tom ambicijom došli u parlament. Ako ste došli, kao i vaši prethodnici, samo tu da odsedite koliko morate, o kej, to je onda odnos prema Skupštini i to je opet loše za vas, jer nova energija o kojoj govorite nije danas pokazana. Nema veze što su stari ministri. Ali, nema ni svesti o tome da je potrebno nešto promeniti, a ako Vlada anestezira ionako anestezirano društvo koje je u komi već, kako možemo da očekujemo bilo šta pozitivno? Ako je jezik uvrede način da jedni druge isprovociramo na dijalog, onda je to jednostavno komunikacija u kojoj mi ne učestvujemo. Neka drugi to rade.
Narodni poslaniče, vreme za repliku je iskorišćeno. Zahvaljujem. (Milutin Mrkonjić, sa mesta: Da li mi možemo da govorimo? Molim da Jovanović ne vređa.) Molim učesnike sednice da ne dobacuju. Molim vas, bez dobacivanja. Molim sve učesnike sednice da poštuju poslovničke obaveze o tome da pravo na reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković. Da li on želi reč? Da. Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, pošto se sad prvi put zvanično javljam za reč, pozdravljam vas. Nisam nameravao da odgovaram na opšte stavove koje iznose poslaničke partije, već da se uključim u razgovor kada počne diskusija po narodnim poslanicima, tako da je to razlog zašto se nisam javljao, a ne zato što sam se slagao ili ne slagao sa onim što je rečeno. Tako da, kada bude krenula rasprava, ja ću u njoj, naravno, i učestvovati.
Reč ima poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo ministri i kandidati za ministre i potpredsednike, danas raspravljamo, zapravo, danas nam je tema – izbor članova Vlade u rekonstruisanoj Vladi. Kada imamo to na dnevnom redu, onda možemo bar iz nekoliko uglova da priđemo ovoj temi. Jedna je da govorimo o rezultatima, a druga je da govorimo o projekcijama i onim očekivanjima zbog kojih se ovaj posao radi. Kada se govori o rezultatima, onda sam uvek mišljenja da treba čuti opoziciju jer, kao predstavnik koalicije koja podržava ovu Vladu, znam rezultate ove Vlade, poštujem ono što je Vlada uspela da uradi u okolnostima koje nisu bile lake i smatram da nije u redu da o tim rezultatima mi govorimo. Mislim da je bitno da opozicija kaže šta je to što nije dobro urađeno, šta je to što bi trebalo uraditi, šta je to što je Vlada propustila da uradi, a morala je, šta je to što je uradila, a nije smela. Nažalost, mi ništa od toga nismo čuli. Sada zaista moram da potpuno drugačije posmatram ono što želim da kažem. Nisam čula, osim netačnog podatka da je 13% sa evropske agende poslova završeno, dakle, ukupno to je preko 90%, u ovom kvartalu je 13%, ali ukupna evropska agenda je urađena sa preko 90%. Istine radi, mislim da je važno da se to zna. Ako bih zanemarila potpuno da su ovde iznete paušalne ocene, opšta mesta, kvalifikacije kako ništa ne valja, kako ništa nije urađeno, kako je zemlja u teškom stanju, da pri tom niko nije napravio odnos između onoga od čega se krenulo, kakav je cilj postavljen i kakav je rezultat u ostvarenju tog cilja postavljenog, onda bismo mogli da govorimo realno o tome šta je Vlada htela da uradi, mi joj dali mandat da to uradi i u kakvim okolnostima je trebalo to da postigne i šta je ono što je postigla. Onda bismo možda imali konstruktivniju raspravu o tome i možda bismo onda mogli da postignemo onaj cilj koji neki pominju, a to je da ova Vlada traži saveznike ne samo među strankama koje je podržavaju, već saveznike i u drugim delovima društva, kako bi vrlo tešku situaciju u kojoj se zemlja nalazi svi zajedno prevazišli na mnogo uspešniji način. Govoriću pre svega iz ugla nekoga ko podržava ovu Vladu i ko će glasati za novu rekonstruisanu Vladu. Kada se u parlamentu pojavi potreba da se rekonstruiše Vlada, onda to znači bar nekoliko stvari. Prva stvar je da postoji potreba da se učine neke izmene koje će doprineti da ciljeve koje smo postavili ostvarimo što efikasnije. Onda to takođe znači da u trenutku kada je Vlada birana i kada je postavljala svoje ciljeve, bile su okolnosti drugačije, da se u međuvremenu desilo nešto, pre svega svetska ekonomska kriza, i da je to menjalo i tempo rada i prioritete rada ove Vlade i da to sada pred Vladu postavlja nove zadatke, a to je sanacija posledica ekonomske krize. Naravno, kada se rekonstruiše Vlada, to isto tako znači da je postojalo nešto u radu te Vlade ili u nekim rešenjima personalnim, što nije omogućavalo da Vlada da svoj pun efekat. Istovremeno, to znači i da je procenjeno da će neki novi ljudi koji uđu u Vladu dati novi podstrek i novu energiju, nove ideje, kako bi se ciljevi koji suzacrtani ostvarili u punoj meri. Neću da branim Vladu. Mislim da to nije naš posao. O Vladi najbolje govore njeni rezultati. Mislim da svako ko ima dobru nameru i iskrenu želju da učini nešto da Vlada radi bolje, onda će zaista poći od objektivnih činjenica šta jeste urađeno i šta može da se uradi kako bi bilo bolje. U ime poslanika koji podržavaju ovu Vladu i građana koji su nama dali mandat da izaberemo ovu Vladu sa ovim ciljevima, želim da govorim pre svega o tome koji su razlozi zbog kojih mi podržavamo ovu Vladu. Mi ovu Vladu podržavamo zbog politike koju ona vodi, iako, naravno, od strane opozicije mi dobijamo sasvim suprotne, ali i međusobno oprečne poruke, da ono što treba menjati jeste politika, odnosno ciljevi ove Vlade. Mi ovu Vladu podržavamo upravo zbog toga što je politika koju je ona uspostavila i ciljeve koje je definisala i za koje smo glasali prilikom izbora Vlade, ona istrajava na njihovom ostvarenju. Ono što je za nas zaista najvažniji cilj i on mi je i cilj i sredstvo istovremeno, jesu evropske integracije Srbije. Nema nikakvog spora da je politika koja je utemeljena na ostvarenju tog cilja suština onoga zašta se zalažemo, ne samo zbog toga što mi želimo da Srbija postane članica EU, već zato što mi razumemo da će na putu ka punopravnom članstvu u EU Srbija da se transformiše kao društvo u jedno demokratsko, ekonomski razvijeno i uređeno društvo, moderno društvo i mnogo, mnogo snažnije društvo, sa stanovišta njenih institucija. Legitimno je da se ova politika i ovaj strateški cilj osporavaju. Mislim da ne treba ni polemisati s onima koji osporavaju taj cilj. Problem je samo što alternativa koju nude nije nikakva čak ni uteha za jedan veliki istorijski projekat kakav je EU. Ima onih koji misle da u EU ne idemo dovoljno brzo. Mogla bih da se saglasim s njima i da kažem – ako hoćete da pomognete, svaka pomoć da se ubrza taj proces uvek je dobrodošla i ne znam da smo ikad odbili tu pomoć. Ali, mislim da nije pomoć ako nas udarate po nogama i mi padamo, pokušavajući da ostvarimo taj cilj, a oni koji nas udaraju kažu – mi vas udaramo zato što hoćemo da idete brže. Dakle, na taj način teško možemo da napravimo suštinsko savezništvo u ostvarenju tog cilja. Neki drugi, pak, koji kažu da ne idete dovoljno brzo i koji su do juče bili okovi i bukagije na evropskim nogama Srbije, sada kažu – ne idete dovoljno brzo, mi ćemo to mnogo brže od vas. Istina, mi ćemo i da radimo neke stvari koje su daleko od onoga što Evropa prepoznaje kao evropske standarde, nećemo se odreći svoje prošlosti duge 20 godina, nećemo se odreći onoga što smo govorili i onoga što smo radili drugima nažao, ali, evo, mi ćemo sada da budemo od vas brži. Ali, sa druge strane, nikada ne pokažu ni trunčicu spremnosti da bilo koji posao koji jeste u interesu ostvarenja tog cilja urade zajedno s nama. A mi nikada nismo bili prepreka da to urade zajedno s nama. Dakle, ni jedan jedini put, ništa što smo radili, pokušavajući da ubrzamo put Srbije ka EU, oni nisu pomogli ničim, ni rečju niti bilo kakvim delom. Naravno, svi ostali ciljevi koje je Vlada postavila još prilikom izbora, a koje je ovaj put potvrdila, jesu oni ciljevi zbog kojih mi i ovog puta glasamo za ovu rekonstruisanu Vladu. Ali, ono što očekujem je sledeće. Mi očekujemo da ova vlada pokaže jedinstvo. Jer, ova vlada je kolektivan organ, odgovoran Skupštini i građanima Republike Srbije. Ova vlada nije i ne može biti zbir partija, pojedinaca, poslaničkih grupa itd. Ova vlada je organ koji je Narodna skupština izabrala da ostvari ciljeve za koje smo ovde, oni koji su podržali ovu vladu, zajedno glasali. Ono što očekujemo od ove vlade jeste da pokaže punu odgovornost prema neminovnim žrtvama tranzicije. Dakle, Srbija jeste društvo u tranziciji i istina je da mnogi problemi koje ova vlada treba da reši niti je ona napravila, niti je bila u mogućnosti da ih reši. Mnogi od tih problema nastajali su decenijama. Dakle, da izaberem samo jedan jedini primer – ako je ova vlada morala da rešava pitanje uplaćivanja penzija za ljude za koje 20 godina nisu uplaćivane penzije, onda se ne može reći da ova vlada može biti odgovorna za to. Ali, ono što svakako očekujemo jeste da pokaže strategiju u pomoći onima koji su žrtve tranzicije. Jer, žrtve tranzicije i svih događaja koji nas prate još i pre 1990. godine i tih devedesetih godina, u kojima su te posledice bile najdrastičnije, jesu ogromne i kada neko hoće da upoređuje Srbiju sa nekim drugim zemljama u okruženju, onda ipak mora da uzme u obzir i činjenicu odakle je Srbija 2000. godine krenula kada je odlučila da ide putem ka EU. Krenula je sa nivoa koji ne može da se poredi ni sa jednom jedinom drugom zemljom. Dakle, bila je potpuno devastirana, spržena zemlja. Ako sada hoćemo da kažemo šta su rezultati vlada od 2000. godine naovamo, onda ipak treba poći od tog nivoa sa kog su te vlade polazile. Shodno tome, ova vlada je došla na određeni nivo problema. Priznavali mi to ili ne, može neko da negira da se ekonomska kriza nije desila, ali činjenica je da se ona zaista desila. Može neko da kaže – ekonomska kriza nije izazvala baš takve posledice, ali činjenica je da jeste izazvala baš takve posledice. Možemo da govorimo o tome da li su baš sve mere preduzete da bi se posledice ekonomske krize na najbezbolniji način prevazišle. Dalje očekujemo od Vlade da kao jedinstven tim, uključujući sve važne činioce društva, pronađe najbolja rešenja za sve probleme sa kojima se ova zemlja suočava. Ti problemi nisu jednostavni i ono što može da se kaže jeste da najveće priznanje ova vlada zaslužuje zato što je u najtežem periodu teške ekonomske krize uspela da očuva makroekonomsku stabilnost, da sačuva zemlju od potresa kakve su doživele neke druge zemlje koje su bile u boljoj startnoj poziciji od nas, uspela je da izvrši suštinske reforme u mnogim oblastima i da da odlične rezultate koje nam ceo svet priznaje. Dakle, u ovoj zemlji je najtragičnije uvek bilo, po meni, kada nam svet prizna uspeh, a mi ovde poništavamo to i kažemo da ništa nismo uradili i ništa nismo zaslužili i da ničemu ne vredimo. Svi oni koji tvrde da reforme koje su urađene u oblastima kao što je, na primer, odbrana, da te reforme ne zaslužuju priznanje kao reforme koje imaju izrazito priznanje svih koji su relevantni da to ocenjuju, kao i u nekim drugim oblastima i zato mislim da je ono što je važno – rado bi slušali one koji ne podržavaju ovu vladu kada bi zaista davali neke predloge. Rado bismo slušali njih kada bi zaista ukazivali na neke greške. Uvrede, diskvalifikacije, poništavanje svega, zaista ne zaslužuje ozbiljan odgovor. Hvala.
Iskorišćeno je 14 minuta i 25 sekundi vremena za predsednicu poslaničke grupe. Narodni poslanik Čedomir Jovanović želi repliku. Dva minuta.
Svakome, naravno, u ovom parlamentu, pošto su takva pravila, može svašta da se kaže, ali mi nismo dužni da prihvatimo sve što ste vi rekli, gospođo Kolundžija. Mi smo poslednja poslanička grupa kojoj imate pravo da kažete kako nešto nismo predložili, jer uglavnom sve ono što je Vlada naknadno prihvatila kao mere su bili predlozi koje smo mi kandidovali. Nemojte nama, mi cenimo reforme gospodina Šutanovca više nego njegova stranka. Na stranačkim izborima za potpredsednika najmanje glasova je dobio čovek koji je najviše ispred te stranke uradio u Vladi. O tome smo otvoreno govorili. Ako govorimo o evropskim integracijama, pa nemojte da pričamo o 2008. godini, u poslednjem kvartalu koji je meren, 13% onog što su obaveze smo ispunili. Mi kažemo da je to loše i dajte da to popravimo. Ne kažemo da bi u tom poslu propali. Kad je Vlada preuzela dužnost, prosečna plata u Srbiji je bila 400 evra i u Crnoj Gori 400 evra. Ista kriza u Srbiji, ista kriza u Crnoj Gori. Sad je tamo 500 evra, kod nas je 320 evra. To nije samo zbog krize. Tačno je, mnogi problemi su nasleđeni. Problem je što se sa tim problemima Vlada nije suočila na odgovoran način. Problem penzionog fonda je nasleđen, ali kako je Vlada na taj problem odgovorila? Tako što je linearno svim penzionerima za 10% podigla penzije, probila budžet za 500 miliona evra, pogurala evre u odnosu na dinar i evo nas danas u 2011. godini sa gospodinom Krkobabićem kao najradikalnijim zagovornikom penzione reforme, dok svi drugi viču – stani, čekaj, izbori su u ovoj godini. Ekonomska politika. Zašto je stepen investicija u Crnoj Gori ravan stepenu investicija u Srbiji, a Crna Gora je 15 puta manja? Kakve smo zakone doneli? Zakon o planiranju i izgradnji. Siguran sam da nije Dulićev hir. Toliko puta smo ovde o njemu razgovarali, toliko puta smo ga kritikovali, to nije njegov hir, to je demagoška potreba ove vlade da društvu ponudi pravdu, pošto ne može da mu ponudi pare. Evo vam jedan dan glava ovog investitora, drugi dan glava drugog investitora i na kraju više investitora nema, a ni glave više nisu dovoljne. Zbog toga nam je potrebno otrežnjenje, ozbiljna rasprava o načinu na koji će se voditi politika u preostalom periodu rada ove vlade, kritika onog što je bilo loše i podrška onome što je bilo dobro.
Dva minuta. Zahvaljujem. Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku.
Zaista ne znam zašto ste se vi prepoznali i zašto ste tako žučno reagovali. Odala sam priznanje svima onima koji su pomagali u obavljanju poslova, posebno kada su u pitanju reformski procesi. Ali, ne možete osporiti da ta vaša borba ponekada ubija onog ko je nosi. Dakle, morate voditi računa o tome da ste ponekad žešći protivnik onog ko nosi reforme i evropske integracije, nego što ste neko ko u tim reformama pomaže.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku, pa narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako je sve onako kao što kaže gospođa Nada Kolundžija, onda se postavlja jedno elementarno pitanje – zašto pristupate rekonstrukciji Vlade koju svi u svetu hvale, koja ima sjajne rezultate u svom radu i jedne Vlade od koje očigledno u Srbiji ne može da se izabere neka bolja? Čemu onda rekonstrukcija Vlade? Zašto promena nekih ministara u Vladi? Jedno vaše opšte mesto u kritikama SRS – ne nudimo alternativu. Nudimo – ne u EU, obustavite sramnu saradnju sa Haškim tribunalom, zaista povedite odlučnu i iskrenu borbu protiv kriminala i korupcije. Borba protiv kriminala i korupcije se, gospođo Kolundžija, ne vodi tako što hapsite lekare koji za 100, 200 ili 500 evra vrše neke hirurške intervencije. Naravno da i protiv toga država treba da se bori, ali šta ćemo sa privatizacijom Luke "Beograd", "Večernjih Novosti", šta ćemo sa aferom "Mobi 63", šta ćemo sa 1001 drugom aferom u Srbijo? Evo šta piše u ekspozeu gospodina Mirka Cvetkovića: "Predložićemo sistemske zakone, između ostalog, sistemski zakon o načinu izbora narodnih poslanika i sistemski zakon o pitanju blanko ostavki". To je pitanje svih pitanja u Srbiji – da li ćemo imati blanko ostavke ili ne. Da li mislite da od toga zavisi budućnost Srbije? Dakle, prosto je neverovatno. Vlada Republike Srbije, gospođo Kolundžija, treba da nastupa kao tim i s tim se slažem. Svaka dobra Vlada nastupa kao tim. Zašto od poslaničkih grupa onda pravite skupinu pojedinaca koje ništa ne vezuje? Kako to jedan standard za Vladu, drugi standard za narodne poslanike? Kako to Vlada treba da bude tim, a u Narodnoj skupštini legalizujete krađu mandata? Valjda isti princip treba da se odnosi i na parlament i na Vladu, tim pre što poslaničke grupe treba da budu jedinstvene. Dakle, ono što ste rekli zaista nije bazirano ni na kakvim činjenicama. Mene zanima jedna stvar – kada ćete prestati da se obazirete na period od pre 2000. godine? (Predsedavajuća: Dva minuta.) Da li treba da sačekamo još 20, 50, 100 ili 200 godina, pa da kažete da više niko nije kriv za situaciju u Srbiji, krivi smo mi sami. Slobodan Milošević je, gospođo Kolundžija, bio na vlasti 10 godina, isto kao i vi, vi ste čak i duže na vlasti nego što je on bio.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Potpuno je neprihvatljivo tumačiti naše kritike ambicijom da se ono što se pozitivno radi obustavi i da se oni koji te poslove rade unište. Baš naprotiv. Gospođo Kolundžija, mislim da nije normalno da naša stranka više brani neophodnost reforme pravosuđa i vašu ministarku od vladajuće koalicije koja ju je izabrala i koja je te zakone donela. Mislim da nije normalno da propalu privatizaciju više branimo mi od vas u čijim klupama sedi najbolji ministar privatizacije u Srbiji Vlahović. Mi imamo problem upravo zbog toga što bi vi da reformišete Srbiju, ali da ne promenite u Srbiji ništa od onoga što bi vas konfrontiralo sa većinom koja, naravno, cenu tih promena treba da plati. Vi to nazivate žrtvama tranzicije. Ja bih njih nazvao drugim imenom, ljudima koji su takođe odgovorni za stanje u kojem se nalaze. Vi uvek pronađete novac u Kragujevcu za one koji su 20 godina primali platu zato što nisu pravili automobile, uglavnom su glasali za Miloševića i mislim da treba da preuzmu odgovornost za posledice svojih postupaka. Studenti Kragujevačkog univerziteta nisu dobili ništa, osim grada koji je industrijsko groblje. Evo ga Mirko Cvetković, bio je direktor Agencije za privatizaciju. Mi više branimo tu vašu privatizaciju od vas. Kakva je sudbina zemlje u tranziciji koja ne sprovodi privatizaciju, ne reformiše PIO, ne unapređuje obrazovni sistem? Imamo rektora koji se buni protiv kriterijuma Šangajskog univerziteta, smeta mu to što je referentna tačka broj nobelovaca, broj studenata koji su dobili Nobelovu nagradu, broj stranih studenata. Kakvu mi školu hoćemo, ako nam ti kriterijumi smetaju? Valjda nam je potreban plan kako takav univerzitet da dobijemo. Čitav je niz tih paradoksa. Ovo je trenutak, jer kad izađemo iz ove skupštine, i vi i ja smo građani ove zemlje, naša deca su valjda nešto o čemu treba da razmišljamo, prijatelji koje takođe ovde predstavljamo. Dajte da vidimo gde je prostor da nešto uradimo. Kada počne da puca, pucaće preko svih nas. Vi ste suspendovali one snage u društvu koje mogu jako puno da urade. Ne mislim na stranke. Partijska država je sve ugušila. Hajde da reformišemo javna preduzeća. Najavili ste to. Dajte plan kada će koje biti reformisano. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Previsoka je cena haosa koje oni proizvode, a premala korist od toga što ih žrtvujemo u ime partijske stabilnosti.
Narodni poslanik Ivan Andrić.
Član 107. Poslovnika. Mislim da je narušavanje dostojanstva Skupštine to što se jedna stranka proglasi nosiocem evropskog projekta u Srbiji. Mislim da tu manje ili više i leži ceo naš problem. To bi trebalo da znači da mi treba da imamo razumevanje za greške koje pravite zato što ste vi navodni nosioci nekakvog evropskog projekta. Da vam kažem kakvi ste vi nosioci, pošto ste demantovali brojeve koje je izneo Čedomir Jovanović. Znači, nacionalni investicioni plan integracija, to je plan koji je Vlada sama sebi napravila, četvrto tromesečje prošle godine, 16 zakona je bilo potrebno da se usvoji, usvojeno je dva – 13%; ministarstva i posebne organizacije planiraju usvajanje 85 podzakonskih akata, a usvojeno je 47, što čini 55% uspešnosti; u pogledu utvrđivanja u trećem tromesečju, od 117 planiranih, 55 propisa – 47%. Da li su to nosioci evropskog projekta u Srbiji? Znate šta, mi smo nekoliko puta do sada pokušavali vrlo jasno da vam kažemo da ne smete zbog svih građana ove zemlje preuzimati ulogu nekoga ko je monopolista u projektu evropskih integracija, zato što će vaša politička propast, koja je neminovna i samo ste je sada odložili na neko vreme, ona ne sme značiti propast projekta evropskih integracija u Srbiji. Mi smo vam sto puta rekli da ne smete sebe poistovećivati sa tim. Svaki građanin ove zemlje je nosilac evropskog projekta za sebe, u svojoj kući, bilo gde. Svih 250 poslanika su nosioci. Nije za mene ministar Đelić, koji je video koja se tema otvara, pa je pobegao, on je smetnja u procesu evropskih integracija, ne on lično nego taj koordinacioni centar koji on vodi, koji je vezan za to, zato što su rezultati na tom putu dosta loši i postaju sve lošiji. O tome ćemo govoriti kasnije.
Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo, zaista nisam mislila da će ovako da krene. Kada kažem da mi jesmo nosioci tog projekta, imamo odgovornost, to je projekat na kom smo dobili izbore, čije smo ciljeve utvrdili kao ciljeve ove vlade i na kojima radimo. U tom smislu sam to rekla, ne isključujući nikoga drugog iz toga da je takođe nosilac tog istog projekta. Dakle, samo sa stanovišta odgovornosti, kao nekoga ko je preuzeo odgovornost da radi na ostvarenju tog projekta. Mislim da ne bi nikoga trebalo da vređa kada nešto tako kažem, pošto je to prosto činjenica. Naravno, podrazumeva se da je uključivanje svih potencijala i snaga koje mogu doprineti ostvarenju tog cilja nešto što je pretpostavka i naša očekivanja za ovu vladu.
Ponovo su dve prijave. Sada zaista nema osnova za repliku. Molim vas da razumemo da će ova sednica teći tako da će svako dobiti pravo na repliku, ali ne tako da međusobno repliciranje ugrozi normalan tok sednice. Dakle, ova poslednja zaista nema osnova za repliku. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Gospođo Čomić, apsolutno kao i vi želim da ova rasprava teče normalnim tokom, jer mislim da je previše onoga što je kompromitujuće da bi mi mogli sebi da dozvolimo međusobno obaranje ruku ovde bez puno smisla. Zamoliću vas za elementarno uvažavanje nečega što mi prepoznajemo u normi poštovanja dostojanstva Skupštine. Mi smo krupna pitanja ovde pokrenuli početkom razgovora. Očekujemo od predsednika Vlade da na ta pitanja ponudi odgovore, da bi mogli dalje da razgovaramo. Valjda je to suština parlamentarnog života. Znači, predsednik je govorio o ekonomskoj politici, mi smo rekli – molim vas, konkretizujte to. Govori je o Kosovu, mi smo rekli – dajte alternativu, pošto ono što vidimo nije ono o čemu predsednik govori. Neophodno je da o tome razgovaramo ovde sad, u ovom trenutku, na ozbiljan način. Samo se o tome radi. Naravno da se podrazumeva da ste vi preduzeli odgovornost za taj evropski projekat, vi ste vlast, vlast sama po sebi je za mnogo šta odgovorna i mi prepoznajemo svoj deo odgovornosti u tom poslu. Time motivisani smo i pružili podršku svakom evropskom nastojanju vaše vlade. Upravo zbog toga nam najviše i smeta nepotrebno tumaranje i greške koje se svesno prave, zbog nečeg što je mnogo manje vredno od cene koju plaćamo. Srbija može da dobije efikasniju vladu od ove koja se sada nudi, može da dobije logičniju vladu, može da dobije vladu iza koje će stati stranke koju se svesne onog što su loše uradile. Ništa od toga nije sada slučaj. Mesecima smo po novinama čitali ko će biti smenjen, ko će doći, ko će biti predsednik Vlade, neće biti predsednik Vlade, na kraju, sve je ovo ovako zbrda-zdola sastavljeno i skrpljeno samo da prođe ovaj današnji dan i to je ono što nam smeta. To je ono što nam smeta, što sam siguran da u DS, da u toj Uniji regiona, čak i u socijalistima ima više potencijala od onog što nam se sada nudi. Apsolutno je jedini problem ovog današnjeg dana u tome što vi sami unapred sebi oduzimate priliku da budete uspešni, a mi u vašoj propasti ne vidimo nikakvu korist za nas. Nije valjda naša sudbina da uvek iz pepela krećemo.
Dva minuta. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković.
Poštovana predsedavajuća, radno predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, potpredsednici Vlade i ministre, poslanička grupa PUPS je povodom rasprave o zakonima o Vladi i ministarstvima dala podršku tim rešenjima, a to čini i danas prilikom rasprave o rekonstruisanoj Vladi. U tom smislu, podržavamo ekspoze gospodina Cvetkovića, premijera, i dajemo podršku rešenjima koja su danas ovde predložena. Za poslaničku grupu PUPS je veoma značajno i bitno da se ostaje na prioritetima koji su utvrđeni jula, odnosno juna 2008. godine, prilikom konstituisanja vladajuće koalicije. Posebno podržavamo one mere koje ste istakli u odnosu na potrebu ekonomske stabilnosti ove države. Takođe, mislimo da bez ekonomske stabilnosti ne može biti ni socijalne stabilnosti, ali isto tako ne može biti ni političke stabilnosti. Između dva prioriteta za koja se posebno zalažemo, oko ekonomske i socijalne stabilnosti, dobro je da se uspostavi balans, koji će obezbediti uporednu stabilnost ove dve politike. Posebno za našu poslaničku grupu ističemo potrebu socijalne stabilnosti države i socijalnih mera koje se moraju preduzeti u vezi s tim. Posebno je i gospodin Ružić govorio u vezi s onim za šta se mi posebno zalažemo i mi smo u tom smislu u poslednjih nekoliko godina tragali za najboljim rešenjima kada je u pitanju socijalna stabilnost, a posebno mislim na Zakon o PIO i prateće zakone koje smo usvojili u ovoj skupštini u proteklom periodu. Posebno ističem potrebu da i ovaj zakon koji je sada u proceduri, o socijalnoj zaštiti, treba da doprinese tom cilju za koji se posebno zalažemo. Mi smo u proteklih nekoliko godina, a posebno u prošloj godini, insistirali na donošenju Zakona o PIO. On je usvojen krajem prošle godine i obezbeđuje tu socijalnu stabilnosti kod najugroženijeg dela stanovništva i kod najvećeg broja organizovanog društva, a to je milion i 650 hiljada penzionera. Takođe, ističem mere Vlade koje su donete u proteklih nekoliko godina, kada su u pitanju sporazumi sa bivšim republikama Jugoslavije, posebno sa Slovenijom, BiH, Crnom Gorom, Makedonijom i Hrvatskom. Tu su rešeni problemi na hiljade građana naše države, koji su ostvarivali svoja prava u tim državama. Složio bih se takođe da su ministarstva u kojima su kadrovi iz koalicije SPS-JS i PUPS dala zapažene rezultate u radu ove vlade. U tom pogledu bih podržao stavove koje je gospodin Ružić izneo. Izražavamo posebno zadovoljstvo što je na čelu socijalnih politika potpredsednik dr Jovan Krkobabić ostvarivao rezultate u proteklih nekoliko godina i u tom pogledu ima punu podršku naše partije i naše koalicije. U tom smislu smo, kao poslanička grupa sa najmanjim brojem poslanika, dali svoj puni doprinos u radu ovog parlamenta i posebno u podršci koju smo davali Vladi RS na svim pitanjima i prioritetima koji su utvrđeni na početku mandata. Na kraju, obzirom da cenimo da nema potrebe mnogo govoriti u vezi s ovim, očekujemo od Vlade da ostane dosledna u ostvarivanju principa koji su ovde izneti, principa na kojima se koalicija formirala i u tom pogledu imaće našu punu podršku u narednom periodu. Novim ministrima i svim ostalima koji su bili do sada, i predsedniku Vlade i potpredsednicima, želimo u narednom periodu mnogo uspeha, više jedinstva, više efikasnosti i mnogo bolje rezultate nego što su do sada bili.
Iskorišćeno je pet minuta i 45 sekundi vremena namenjenog predsedniku poslaničke grupe. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, a ko nije iskoristio svoje pravo, želi reč? Ako ne, obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4, poslaničke grupe predale prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika. Ovaj tok sednice pripada poslanicima prijavljenim po redosledu. Narodni poslanik Jovan Damjanović ima pravo na pet minuta. Izrazio je želju da govori, ali trenutno ima obaveza, tako da će dobiti reč onda kada završi obaveze. Prvi prijavljeni govornik, narodni poslanik Bajram Omeragić, a posle njega narodni poslanik Riza Halimi.
Poštovani predsedniče Vlade, poštovani članovi Vlade, poštovani narodni poslanici, pošto nisam dobio pravo na repliku, a ovde je bilo toliko replika koje nisu bile vezane ni za imena, ni za prezimena, ni za imena stranaka, da odgovorim onima koji su neprimerenim rečima danas govorili o gospodinu Ugljaninu, ministru u Vladi RS. Bošnjačka lista Za evropski Sandžak je prihvatila Kancelariju za nedovoljno razvijena područja, koja pokriva teritoriju na kojoj živi gotovo milion stanovnika, odnosno građana RS, koji žive u najtežim uslovima. Ovo je bio izazov za našu političku opciju i od tog izazova nismo pobegli već smo se upustili u ovaj posao. Taj posao nije bio jako popularan i niko se o njega nije otimao, jer znate da na teritoriji nedovoljno razvijenih područja živi gotovo milion stanovnika u najtežim uslovima, gde je ova ekonomska kriza imala najveće posledice. Želim da kažem onima koji su se danas neprimerenim rečima obraćali ministru, da to više govori o njima nego o ministru. Ono što želim danas da naglasim, o tome sam više puta govorio ovde, jeste da je u regionu Sandžaka ekonomska situacija izuzetno teška i iskoristio bih priliku danas, kada je gospodin Ćirić tu, Bošnjačka lista Za evropski Sandžak će podržati ovu rekonstrukciju i glasati za ovu Vladu, naročito zbog toga što želimo da uputimo poruku Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja i gospodinu Ćiriću na početku ovog mandata da obrate pažnju na frapantne ekonomske pokazatelje u Sandžaku, stopa nezaposlenosti je na afričkom nivou. Da samo spomenem sve one koji spominju ovde Sandžak iz opozicije i iz drugih stranaka, gledao sam i svi su učestvovali u ponekoj vladi, ne sećam se da je bilo ko imao ikakav program za razvoj Sandžaka. Nisam pripadnik političke opcije koja se zalaže za neku logiku državnog intervencionizma u privredi, ali nisam ni za logiku klasičnog lese fer-a, a to je da samo tržište može da reguliše sve odnose u privredi. Vlada Republike Srbije je pokazala da stoji na ovom prvom stanovištu, ne samo ona nego i mnoge države danas u svetu. Danas američka vlada, britanska vlada, pomažu bankama, pojedinim firmama. Jednostavno, ova ekonomske kriza je uradila to da država mora na neki način da pomogne, naročito tamo kada se radi o najsiromašnijima, kada se radi o onima kojima je potrebna samo jedna interventna pomoć. Naša Vlada, što su građani Sandžaka podržali, uložila je stotine miliona u Kragujevac, uložila je stotine miliona u Bor. Danas imamo tamo dobre rezultate. Naša Vlada je tamo donela "Beneton", u Niš. Tu je "Sažem". Tu su mnoge firme, ali mi imamo afričku nezaposlenost u Sandžaku, veća je od 50% i molim vas da se na početku ove Vlade napravi jedan ekonomski program da jednostavno ono što smo uradili u Boru, što smo uradili u Kragujevcu, što radimo u drugim delovima Srbije, da jednostavno uzmemo i primenimo taj princip i u Sandžaku i intervenišemo na neki način, ne da bi se država bavila privredom nego da se jednostavno premosti ova ekonomska situacija onako kako je to u Boru ili u drugim delovima Srbije. Imali smo situaciju da Srbijagas spasi Agroživ, spasi Azotaru, spasi mnoge firme tako što konverzijom duga uđe u kapital i spreči da firma ode u stečaj. To je trebalo da uradimo kada je u pitanju Fabrika "Raška", kada je u pitanju PIK "Pešter", kada su ostale firme u pitanju, da se jednostavno prema Sandžaku odnosimo onako kako i prema drugim delovima Srbije. Želim još jednom da naglasim da na početku ove Vlade uradimo taj program i imamo godinu dana da podignemo nezaposlenost u Sandžaku. Mislim da za to ima i političkih razloga o kojima povremeno govorim u ovom parlamentu. Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta i 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, a posle njega narodni poslanik Vlajko Senić. Vreme na raspolaganju je tri minuta i 25 sekundi. Izvolite.
Gospodine predsedniče Vlade, prilikom rasprave o Predlogu zakona o ministarstvima predstavnik Vlade je odbijao sve kritike koje su bili upućene predlogu za ukidanje Ministarstva za ljudska i manjinska prava i tvrdio da je standard ostvarivanja manjinskih prava u Srbiji na najvišem nivou i da je Srbija daleko iznad okruženja i evropskih standarda. Činjenice govore prvo o tome da se Srbija vraća starom restriktivnijem modelu koji je bio sa slabijim rezultatima u odnosu na protekli trogodišnji period, kada je funkcionisalo Ministarstvo manjina. Ako neko pokušava da opravdava ovaj potez praksom u drugim državama, onda se postavlja pitanje zašto se isti kriterijum nije odnosio i na Ministarstvo dijaspore i vera, kao i na Ministarstvo za Kosovo. U teškoj ekonomskoj situaciji većina građana ima ogromnih socijalnih problema, ali objektivno pripadnici pojedinih manjinskih zajednica se nalaze u još težoj situaciji, a o tome govore i službeni izveštaji iz Belgije, Nemačke, Švedske, koji govore o velikom broju Albanaca, a i Roma, koji preko azila pokušavaju da dođu do posla u ovim državama. Nije to slučajno, pogotovo kada se zna da su van Vojvodine, područja u kojem pretežno žive pripadnici manjinskih zajednica, najnerazvijenija područja u državi. Opština Preševo, sa oko 90% albanskog stanovništva, ubedljivo je najnerazvijenija opština u državi, sa sedam puta manjim narodnim dohotkom po stanovniku u odnosu na državni prosek i sa rekordnom stopom nezaposlenosti od preko 70%, koja je ista i kod albanskog stanovništva u Bujanovcu i u Medveđi. Takođe je poznato da je, iako se o tome ne govori javno, između dva poslednja popisa došlo do značajnog smanjenja broja pripadnika kod većine manjinskih zajednica u Republici Srbiji. Kod Albanaca je ovo smanjenje još dramatičnije jer podaci govore da je od poslednjeg redovnog popisa na ovom području 1981. do 2002. godine došlo do apsolutnog smanjenja od 14.651 Albanca, a uzimajući prirodni priraštaj za ovaj dvadesetjednogodišnji period onda je u pitanju preko 35.000 Albanaca koji su migrirali u ovom periodu ili izbegli sa ovog područja za vreme vanrednog i ratnog stanja. A mi imamo začudo u ovim uslovima u budžetu za poslednje dve godine pozicije budžetske preko kojih treba sprečavati iseljavanje ili migraciju samo srpskog stanovništva, pa sam već postavio pitanje, gospodine predsedniče, i sada ne dobijam odgovore na poslanička pitanja. Ono što imate u ekspozeu o socijalno-ekonomskim problemima Srba na Kosovu, ko bi trebalo da se bavi socijalno-ekonomskim problemima Albanaca na ovom području, a pogotovo kada ste vi poslednji put spomenuli da će određene ove teme biti predmet predstojećeg dijaloga i ako taj dijalog bude išao, deset i više godina koliko se najavljuje, kada će ovi ljudi stići na red da se rešavaju njihovi problemi?
Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Hvala. Reč ima narodni poslanik Vlajko Senić, a posle njega narodni poslanik Žarko Korać. Reč ima narodni poslanik Žarko Korać, a posle njega narodna poslanica Smiljana Milisavljević.
Gospođo potpredsednice, poštovani članovi Vlade, moram da kažem da materijal koji smo dobili, ove biografije kandidata i dosadašnjih ministara i ponovo kandidata za novu Vladu ipak su ponižavajući za nas. Znam da ste prosledili ono što su oni sami napisali, ali možda ipak pokazuje kakva je koordinacija u Vladi. Za mene je užasavajuće da neko napiše da je osposobljen da samostalno radi na računaru. Ovo je 2011. godina, 21. vek. Znači, da li radi sa unucima, sa decom, ili mu pomažu komšije, ali ovo neko da napiše u biografiji? Imamo kandidata koji je rekao da mu je Milošević lično dao orden. Koliko znam orden daje država, a ne neko pojedinačno. Vrhunac je ono što nam je u biografiji napisao kandidat za ministra kulture. Kaže – nikada se u javnosti ne pojavljujem ni sa kim iz svog privatnog života, što je besmislica lingvistička, niti demantuje medijske napise. Ovo je nečija biografija? To u istoriji sveta niko nije priložio kao deo svoje biografije da bi mogli bolje da razumemo i da glasamo za njega. Međutim, ono što je za mene ovde mnogo ozbiljnije to je što, gospodine Cvetkoviću, mislim da je ipak trebalo, u redu je, civilizovano je zahvaliti se dosadašnjim ministrima na radu, svakako je to, kako bih rekao, u nekom civilizacijskom smislu potrebno, ali ipak je bilo potrebno nešto reći o tome koja ministarstva su radila više, a koja su radila manje. Prosto mi nedostaje u vašem ekspozeu neka analiza onoga što je urađeno, jer nisu sva ministarstva radila ovde jednako. Ovde je već pominjano Ministarstvo pravde, koje je pokušalo reformu sa mnogo problema i mnogo, mnogo ozbiljnih grešaka, ali svest o tome da je to neophodno reformisati, to je ipak neki proces koji teče. Ministarstvo odbrane je napravilo, po meni, jednu dosta ozbiljnu reformu, vrlo hrabro je ušlo u proces profesionalizacije vojske, što je vrlo ozbiljna stvar. Dakle, neka ministarstva su radila nesporno, i to bi trebalo i vi ovde da istaknete kada govorite, da ne bi sve negativno bilo ocenjeno. S druge strane, neki ministri nisu ni najmanje zadovoljili, ispunili svoje obaveze. Samo primera radi,dok je ministar kulture bio ministar, njemu su ostavku dali upravnik Filharmonije, upravnik Narodnog pozorišta, Narodni muzej u Beogradu je zatvoren već godinama i ruglo je na Trgu Republike. Znači, ipak se mora konstatovati da su neki ministri uradili više, neka ministarstva, nego drugi. Smatram da je ovde nedostajao taj deo, ali i ono što je nedostajalo, gospodine Cvetkoviću, to je neko predviđanje sledećih šest meseci, sedam, osam meseci, koliko će ova vlada da funkcioniše, optimalno do proleća iduće godine i verovatno kraće – šta su stvarni prioriteti, sem naravno, najopštijih mesta i konstatacije da je nezaposlenost i da je ogromna privredna kriza. Dakle, šta je težište rada ove vlade? Ne može biti slučajno da je smenjen ministar poljoprivrede, kada za vreme njegovog mandata u Srbiji ljudi nisu mogli mleko da kupuju. Naravno, da se radilo o drugom čoveku, on bi sam dao ostavku, ali ja to i ne očekujem. Onda je trebalo konstatovati da je podbacilo to Ministarstvo i da biramo neke druge ljude koji će da ga vode i da kažemo šta su sada prioriteti onoga što će biti učinjeno. Pošto nemam više vremena, naša poslanička grupa ima malo vremena, moram ovde da kažem, s punom svešću šta govorim, da se ne može reći u ekspozeu da je jedan od ciljeva ove vlade puna saradnja sa Haškim tribunalom, a da se za ministar zdravlja bira čovek za koga su javno izrečene sumnje da je bio prijatelj Ratka Mladića, i da su, dok je on bio na čelu VMA, lekovi sa VMA išli do njega. To nije Hipokratova zakletva i obaveza lekara, koja je naravno važna, da leči svakog čoveka, bez obzira na bilo šta drugo. Ovde se radi o činjenici da se radi o čoveku koji je begunac od pravde. Smatram da je to ogromna hipoteka ove vlade, a da ne govorim o tome da u zdravstvenom sektoru radi preko sto hiljada ljudi, ukupno ima zdravstvenih radnika u Srbiji svih vrsta, i da je bilo potrebno naći, svakako, čoveka koji može ovaj težak i još uvek delimično urušen zdravstveni sistem da obnovi. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Hvala. Poštovani narodni poslaniče, evo ako dozvolite da se osvrnem na ove vaše kritike vezano za ekspoze. Prvo, što se tiče zahvalnosti pojedincima, to sam učinio, ali ne u ekspozeu nego individualno i sa svakim od svojih bivših ministara sam razgovarao i dogovarali smo se oko toga. Prvo smo pogledali šta je bilo urađeno, šta nije bilo i šta je to što nas čeka u budućnosti, i razgovarao sam o njihovim budućim angažmanima, da li u Vladi ili u nekim drugim institucijama, tako da želim prosto da vas informišem da sam to radio na jedan, da kažem, ljudski i kolegijalan način i da se ništa nije radilo tako preko kolena, a da niko o tome nije znao. Međutim, smatrao sam to nekim svojim ličnim odnosom, a ne nečim što bi zasluživalo da uđe u ekspoze. Druga stvar, vi ste spomenuli reformu pravosuđa, nije mi bilo jasno u kom kontekstu. U ekspozeu sam pomenuo to na dva mesta. Suština te reforme jeste u tome što je ona i dalje u toku, što se trenutno nalazi na jednom pravcu koji je nesumnjivo dobar, što je taj pravac dogovoren sa Evropskom komisijom, što je uključena Venecijanska komisija, što su bukvalno svaki od tih narednih koraka prvo isplanirani i ono što se preduzima tačno se zna zašto je preduzet na ovaj način, zašto na onaj. Naravno tu imamo puno, individualno, uopšte ljudi koji smatraju da su pogođeni. Neki od njih i dalje dižu galamu itd. Ali, prosto, osećam to kao svoj zadatak. U tu reformu sam se uključio pre otprilike dva meseca, kada su nastali ti veliki problemi. To zajedno se odvija i preuzimamo odgovornost da će se ona uspešno okončati u periodu koji je pred nama i da neće predstavljati kočnicu za naše evropske integracije. Drugo pitanje ste postavili vezano za samu strukturu ekspozea. Zaista sam bio u dilemi da li da ekspoze sadrži generalne pravce ili da sadrži konkretne operativne mere. Došlo se do zaključka da nije parlament mesto na kome se raspravljaju operativne mere, iako imam za svaku od ovih generalnih pravaca bar po jednu do dve operativne mere koje ćete videti u periodu koji je pred nama i maltene za 15 do 20 dana će neke od tih mera biti vidljive. One će ići u pravcu ispunjenja onih postavljenih strateških ciljeva. Pri tome, te mere će imati dvostruko dejstvo. Neke od njih će imati odmah i neposredno uticaj na rešenje problema, a neke će postavljati fundamente i imaće efekte u dugoročnom periodu. Na kraju, odlučio sam se kod koncepcije da izložim samo te strateške, odnosno ne toliko strateške, nego samo te pravce, ali ne i operativne mere zbog karaktera diskusije koja može uslediti. Međutim, to što sam sada rekao, napisao sam u jednoj rečenici, da će se Vlada baviti merama koje će imati strateški i operativni karakter. Mislim da je neko drugi pisao ekspoze, možda bi se upustio i u razmatranje pojedinačnih mera, a ja sam smatrao da to nije potrebno.
Narodni poslanik Žarko Korać, pravo na repliku.
Pomenu osam reformu pravosuđa na vrlo sličan način kao i vi. Znači, bilo je potrebno uključivanje međunarodnih institucija. S obzirom da je jedan od kriterijum za pristup EU stanje pravosudnog sistema u celini, način funkcionisanja, struktura, i to je jedan od najozbiljnijih kriterijuma. Ono što sam ovde hteo i što je moja želja bila još da kažem, a zbog kratkog vremena nisam rekao, jeste da ste doneli jednu veoma kontroverznu odluku o tome šta ministri mogu da govore i potpredsednici Vlade, koja je po mom mišljenju pala već na prvom koraku. Želim da vas podsetim da je dosadašnji ministar i predložen za ministra, gospodin Mrkonjić, upravo rekao da aktivno radi na povratku gospođe Mire Marković iz Rusije u Srbiju. Interesuje me da li je to deo koalicionog sporazuma? Naravno, znam da nije, ali to je ono što samo pokazuje koliko će se ispunjavati obaveza ministara i članova Vlade da se drže neke zajedničke i dogovorene politike. Lično smatram da je to bila dosta svesna provokacija. Kada pažljivo pročitate njegovu biografiju, videćete delove biografije koji jasno pokazuju njegovu veliku lojalnost, čak i u onim stavovima koje je čak i sopstvena partija u ovom trenutku preformulisala i na nešto drugačiji način brani ili se javno za njih zalaže. Drugim rečima, znam da su koaliciona Vlade teške, ali je zato vaša, gospodine Cvetkoviću, velika odgovornost koju uvažavam u ovako teškoj društvenoj i ekonomskoj situaciji u zemlji da onda vi na kraju mandata ova vlade sasvim otvoreno kažete – zbog čega zapravo Vlada ne može da funkcioniše i koji je razlog za ovakve opstrukcije? Bar jedna biografija ovde priložena napravljena je kao politička provokacija i moja je dužnost da to konstatujem. Gospodin Mrkonjić je ovde upravo obelodanio da je lojalan bivšem SPS. Ako je tako, što se javno za to ne zalaže i izađe iz ove vlade? Hvala.
Reč ima poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministri, Demokratska levica Roma će se fokusirati upravo na probleme nacionalne zajednice kojoj pripada, jer svi znamo da u nacionalnoj romskoj zajednici ima najviše problema. Sigurno da ima i u većinskom narodu dosta problema. Znamo kakva je složena situacija i u državi, ali imamo međunarodnu Dekadu Roma, koja je potpisana od strane premijera naše države, imamo strategiju koja je usvojena u Vladi Republike Srbije, imamo odluku Ministarstva za ljudska i manjinska prava, gde je donesena odluka po afirmativnoj meri da se srednjoškolci i studenti mogu upisati na budžet države. Iako se nisu upisali, država je donela odluku, ali je sada tu neko omanuo. Sigurno je da je država mnogo učinila, a i ovaj parlament za progres romske zajednice i poboljšanje u iskorenjavanju siromaštva, obrazovanja i u svim drugim oblastima. Moram da kažem da je Vlada Republike Srbije, a posebno želim da istaknem i da se zahvalim i Vladi, a posebno ministru, gospodinu Duliću, koji je dao jedan značajan projekat romskoj zajednici, upravo zapošljavanje Roma i otvaranje reciklažnih centara. To znači čistija ekološka Srbija, zdraviji građani, a romski narod će se zaposliti i polako ćemo iskorenjivati siromaštvo i u drugim tokovima koji su predviđeni. Takođe je donet zakon o antidiskriminaciji. Poštovani Srbi, poštovana državo, poštovane nacionalne manjine, nemam drugu državu sem Srbiju i nemam druge Srbe i nacionalne zajednice, sem ovde koji postoje širom Srbije. Očekujem da će ova vlada i ova država implementirati većim kapacitetima sve ono što će ojačavati manjine, a osobito romsku zajednicu u našoj državi. Želim da istaknem da je vrlo važno obrazovanje u našoj državi. Ako nemamo obrazovane kadrove, ne možemo se integrisati u ovo društvo. Zato apelujem na sve strukture da se odluke koje donese Vlada Republike Srbije i određeni ministri sprovedu u pozitivnom smislu, kako bi se romska deca, romska omladina i studenti edukovali, obrazovali i da sutra mogu da predstavljaju u određenim strukturama državu i da se integrišu. Želim da zamolim i da apelujem na državu, a verujem da ćemo naći mogućnost sa gospodinom ministrom Predragom Markovićem, ako želimo da integrišemo Rome, da informišemo Rome, da sačuvamo, što kažu, jezik, kulturu i običaje, a to su tri segmenta koji označavaju jednu nacionalnu manjinu. Tražiću da nas primi gospodin Marković, da vidimo da se vrati romska televizija, koju smo imali pet godina, pa je ukinuta. Smatram da ništa nije loše, niti štetno, to je afirmacija i naše države i našeg prava da imamo romske medije. Takođe želim da kažem da će Demokratska levica apsolutno podržati Vladu koja je formirana i da verujemo da će učiniti sve, ne samo za manjinsku zajednicu i za romsku zajednicu, u interesu svih građana Republike Srbije. Moram vam reći, a i svi znate da su se pojavljivali dosta eksponenti u našoj državi, u određenim mestima, a ja kažem ovako – Srbija nikad nije bila i neće biti zemlja šovinizma i mržnje manjinskog naroda, niti je to bila. Verujem da nikada neće ni biti. Zato sve te pojave oko šovinizma, napada na romsku zajednicu, skrnavljenje spomenika Šabana Bajramovića, da će naša država i naša zajednica upravo intervenisati u onim pravcima, jer upravo ti oponenti, koji ne žele dobro ovoj državi, nisu jači od države Republike Srbije. Verujem da se neće ponoviti, da će država reagovati. Raduje me upravo i predsednik države Tadić, koji je osudio taj vandalizam i taj šovinizam. Raduje me što se javio potpredsednik Vlade gospodin Đelić, takođe se javila i ministar pravde gospođa Malović. To su važni interesi države da se država uključi i apeluje da se to više ne desi. Verujem da se takve pojave neće pojavljivati, da ćemo implementirati upravo civilizacijske i demokratske tokove, koji nas vode upravo u evropsku zajednicu, gde će svi građani živeti bolje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Smiljana Milisavljević, a posle nje narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Poštovani predsedniče Vlade, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas u Srbiji, koja je snažno pogođena svetskom ekonomskom krizom, najlakše i najisplativije je kritikovati. Ne košta vas ništa, sada država štiti sve slobode zagarantovane Ustavom, dakle, zbog toga nećete snositi nikakve konsekvence, dok s druge strane, kritika oslobađa od svake odgovornosti i ljudima se čini otmenom. Na taj način pokazujete da imate neki stav. Jedni sede na stiroporu i mudruju o izborima kao solomonskom rešenju za izlazak iz krize, drugi pak traže preokret i rekonstrukciju politike, a kada ih pitate na koji način će to sprovesti u delo, nailazite na poprilično tanke argumente. Vlada osluškuje i jedne i druge, ali poteze i mere povlači u skladu sa situacijom i mogućnostima, a u cilju rešavanja pitanja građana koji to od nje očekuju. Ne morate biti ekonomski eksport da biste shvatili koliko je teška ekonomska situacija, kako u svetu, tako i kod nas u Srbiji. Kada kritikujemo, bilo bi dobro da znamo da Srbija nije izolovano ostrvo, da ekonomska situacija ne zavisi samo od nas, i te kako zavisi od zemalja u svetu i regionu, koje su takođe u krizi. Ovaj potez smanjenja broja ministarstva na znatno manji broj nije marketinški trik, kako to neki žele da predstave, već je uslovljen teškom ekonomskom situacijom u državi, nestašicama, svakodnevnim problemima u najbitnijim sektorima. Veoma je bitno da zbog toga rekonstruisana Vlada što pre preduzme sve mere koje će osetiti svaki građanin, mere za poboljšanje standarda, povećanje privrednog rasta i smanjenje nezaposlenosti. Od presudnog značaja je da u narednom periodu bude održana politička stabilnost u državi, ne zato što se plašimo izbora, naprotiv, već zato što je ona preduslov za ekonomski razvoj i strane investicije. Osim značajnih ušteda u budžetu, rekonstrukcijom dobijamo i kompaktniji, usaglašeniji kabinet nego ranije, bez stranačkih previranja, bez sukoba nadležnosti i svakako bolju koordinaciju srodnih resora. Dakle, novom organizacijom, novom energijom, biće povećana efikasnost rada Vlade u celini. Svesni smo da politika koju sprovodimo nije uvek popularna, jer traži mnogo truda, mnogo odricanja, mnogo čekanja, a rezultati se ne vide odmah, zato što radimo na ostvarivanju dugoročnih ciljeva. Za uspeh svakog posla mora da postoji plan, da se tačno zna šta se hoće, ne da se eksperimentiše. Mi imamo jasan plan, ne samo za izlazak iz krize i ekonomski razvoj za 2011. godinu, već i za Srbiju 2020. godine. Krenuli smo od nule, mnogo posla je završeno, ali bitni zadaci su tek pred nama, kako bi ovu godinu završili sa statusom kandidata za ulazak u EU. Takođe, pred nama je i šansa da rešimo istorijski konflikt između Srba i Albanaca na KiM, u skladu sa našim državnim interesima, a u korist obe strane. Dakle, pred nama su, neću reći problemi, pred nama su šanse. Potrebno je, naravno, biti samokritičan. Svesni smo da smo nekada pravili greške. Moglo je biti mnogo bolje i mnogo brže. Dakle, shvatili smo šta nije valjalo i spremni smo da to promenimo. Kako narod kaže, iz iskustva se daju uputstva. Mišljenja sam da je naša najveća prednost, u odnosu na ostale, baš to neprocenjivo iskustvo, jer dok su drugi utakmice gledali na tribinama, mi smo igrali na terenu. Nesporno je da svi želimo najbolje za Srbiju, i opozicija i mi u redovima vladajuće većine, ali se bojim da oni koji nemaju naše iskustvo mogu biti izigrani, tamo gde smo mi imali mnogo poteškoća, a koje smo prevazišli. Zato je bitno da utakmicu odigramo do kraja, ma kako teška i naporna bila. Sasvim sam sigurna da su veliki rezultati pred nama jer kada, zarad opšteg interesa, pomirimo sve razlike koje nas koče i usporavaju neće nam biti teško da Srbiju povučemo brže napred, zato što smo naučili od Zorana Đinđića da kada nas vodi jaka ideja preskačemo i po dva stepenika.
Iskorišćeno je pet minuta i 55 sekundi vremena poslaničke grupe. Pravo na repliku ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, javio sam se znatno pre ovog zalutalog rada iz takmičenja prvaci u znanju, prvaci u drugarstvu i prijateljstvu. Gospodine, ne možete da nam kažete kako vi imate strateški plan, ali baš ovo nije mesto za razgovor o strateškom planu. Vi jeste u svom ekspozeu pomenuli strategiju 2020, ali mi o tome ne znamo ništa. Mi ne znamo ništa o našoj strategiji za 2020. godinu, mi ne znamo ništa o našoj spoljnoj politici, ali zato o spoljnoj politici znaju neki afrički parlamenti više od nas. Ako mogu zajedno u Americi Buš, Obama i Mekejn da razgovaraju o programu podrške američkom društvu u krizi u kojoj se našlo, ako mogu u svakom normalnom parlamentu u svetu o tome da razgovaraju narodni poslanici, zašto smo mi jedina zemlja koja je prinuđena da sluša predsednika Vlade koji kaže kako ovo nije mesto na kojem možemo da razgovaramo o strategiji? Mi želimo o toj strategiji da razgovaramo da bi izneli neke svoje predloge i onda bili pošteđeni besmislica koje slušamo kao neku jalovu kritiku, pošto nema argumenata kojima se može odgovoriti na pitanja koja smo mi postavili. Je li kriza u čitavom svetu? Jeste. Da li postoji razlika između nas i tog sveta? Postoji. Da li je Vlada bila u problemu? Jeste. Koji je karakter tog problema? Da li je on politički ili lični? Ako je lični, jeste ga prevazišli? Pa nećete kandidate koje nam predlažete ni da pomenete. Jasno je zbog čega. Jer za njih ne možete da preuzmete odgovornost. Zakonom ih obavezujete da moraju ubuduće da govore kao ministri koji dele mišljenje Vlade u kojoj su ministri. To je besmislica. Mi nemamo problem sa političkim idejama, jer smo toliko puta neke ideje i planove predložili. Ako smo govorili u dogovoru za budućnost o načinu na koji se pomaže bankarskom sektoru, predložili smo ga. Sad ste pomenuli Razvojnu banku, Fond za razvoj je jako dobro funkcionisao. Razvojna banka definitivno uvodi neka nova pravila u tu vrstu poslovanja Vlade. [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta. Reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, nije tačno da sam rekao da ne želim o strategiji da razgovaram, nego o operativnim merama, o strategiji želim da razgovaram. Ove mere ovde koje ste videli jesu strateške, ali ne operativne. Dakle, izbegao sam da uđem u ekspoze sa operativnim merama, tipa – sutra ću uraditi to i to, ali sam ušao sa strategijom. Strategiju imamo, strategija 2020 je bila objavljena, postoji ovako debela knjiga i ko god želi može da je vidi. Meni nije poznato da neko nju ne poznaje. Ukoliko želite kao poslanička grupa, ja ću sa zadovoljstvom da vam pošaljem onaj deo kako ga vidi Vlada Srbije, to imamo, i pozvaću vas i na razgovor, dovedite vaše ekonomiste. Sa zadovoljstvom otvaram vrata svima koji žele da stručno razgovaraju. Dakle, apsolutno ne prihvatam da smo mi autistični, imamo svoju ideju i guramo napred. Nije tačno. Evo, sad vam odavde kažem da ćemo napraviti kopiju te strategije i pozvaću vas na stručni razgovor. Ali, stručni razgovor tipa – da li je bolji Razvojni fond ili Razvojna banka, koju vi sad stavljate, to nije razgovor za parlament. Jer, sad treba da vam objasnim da Razvojni fond nema kapaciteta da daje državne garancije za izvozne poslove, a Razvojna banka bi to možda imala. Drugo, kakvo je mesto Razvojne banke u našem sistemu, da li je to banka u klasičnom bankarskom sistemu ili ne? Dakle, to nisu teme za parlament. Iz tog razloga vam kažem da ćemo ovde razgovarati o strategiji, a možete kod mene u kabinetu kad god želite, i vi ili vaš ekonomski tim, da razgovaramo o ekonomskim aktivnostima, uključujući čak i na operativnom nivou da pričamo o tome.
Prijavljeni su narodni poslanici Čedomir Jovanović i Dragan Šormaz. Ukoliko želite repliku, nemate prava na repliku. Molim vas da ne zloupotrebljavate pravo na repliku. Predsednik Vlade je dao odgovor. (Čedomir Jovanović, sa mesta: Šta je replika? Svaki put kad vodite napravite skandal u Skupštini.) Narodni poslaniče, pravo na repliku podrazumeva repliciranje na ono što je izgovoreno od strane bilo kog govornika. U svom odgovoru predsednik Vlade nije dao nikakvog povoda za repliku. Nemate pravo na repliku. Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima reč, a posle njega narodni poslanik Nenad Čanak.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas čujemo različite programe, različite ocene stanja u Srbiji i sve to zavisi od toga kojoj poslaničkog grupi koji poslanik pripada. Primećujem da se ne bavimo mnogo samim životom, odnosno da skoro niko ovde ne govori iskreno, a posebno vi koji predstavljate vlast i koji ste spremili nekakve svoje fino napisane domaće zadatke. Tako se ispostavi da ste otklonili sve što vam je smetalo u ovoj Vladi, a to što ste otklonili, to je Mlađan Dinkić, broj jedan. Broj dva je, sa mesta poljoprivrede skinut dr poljoprivrede, postavljen advokat. Broj tri, sa mesta ministra finansija skinut profesor univerziteta. Gospodin Cvetković je sad dobio novu energiju, verovatno ''red bul'', ili šta piju sad ljudi da dobiju novu energiju, pa ćete stići, gospodine Cvetkoviću, da vodite i Ministarstvo finansija. Niste vodili ni Vladu do sada, a sad ćete stići da vodite Ministarstvo finansija. Zaista ne mogu da verujem da ste spremni da uđete u stručne rasprave. Ušli ste jednom sa delegacijom SNS koju ste pozvali, koja vam je izložila program, od koga, nažalost, ništa niste do sada primenjivali, a evo pre tri dana počinjete kroz medije da gurate Razvojnu banku Srbije. Kamo sreće da ste je osnovali kad smo mi predložili da to uradite. Vi to niste mogli zbog toga što je mnogo koalicionih partnera u Vladi i što je nedostatak Razvojne banke do sada bio osnov za mito i korupciju. Vi to jako dobro znate. Gde lokalne samouprave drže državna sredstva, gde drži Vlada Srbije, razne agencije i ministarstva? U bankama koje najviše provizije daju. To su sredstva veoma jeftina, ali kad ih ponovo uzmete na zajam, onda dođete do toga da ove godine samo na kamate treba dati oko 300 miliona evra, koliko MMF kaže da je poslednja granica zaduživanja Srbije. Pogledajte dobro koliko ste hartija od vrednosti izveli 2008, 2009. i 2010. godine i koliko je to ove godine. Na koliko je to otišlo? Na 382 milijarde dinara. Tri godine posmatrate kako se banke bogate, tako što su kupovale prvo obveznice na 15 dana, pa na mesec, pa na dva meseca, na 60, a sad na godinu ipo. Pošto više nema sredstava da vraćate, vi samo uzimate nove kredite sa sve dužim rokom i zadužujete buduće generacije. Vi nećete biti predsednik Vlade posle sledećih izbora. Vi ste svoj dug odužili onima koji su vas postavili na funkciju predsednika Vlade, niste nama, niste građanima Srbije. Moraćete mnogo računa da podnesete za to. Maločas slušam poslanika koji kaže da neke firme u Novom Pazaru nisu smele da idu u stečaj. Pa zar nije Vlahovićeva osnovna ideologija ekonomska bila da sve firme idu u stečaj? To sve u okviru vaših vlada, u okviru 10 godina vaših mandata vladanja Srbijom, u okviru rasprodate imovine koja nije iskorišćena ni za šta, u okviru povike na vukove, a lisice su jele meso. Mi smo danas tu gde jesmo. Vi kažete – neće da bude izbora pre vremena. Ja kažem – biće izbora. Vi kažete – sada smo napravili novi plan i program, novu vladu, za godinu dana podići ćemo Srbiju. Ja kažem – nećete vi imati prilike više da trošite državni novac u Srbiji. Napravili ste plan do 2020. godine. Pa, Tito je pravio petogodišnje planove, iako je znao da će da bude na vlasti dok je živ. Vi sada garantujete svojim članovima da ćete deset godina da vladate Srbijom po programu koji ste napravili. Koliko nas neće biti živo za tih deset godina? Koliko građana neće biti živih koji čekaju da žive bolje? Gledate li izveštaje sa KiM? Zar narodne kuhinje ne date za Srbe na KiM. Šta vam je cilj? Da odu, da se vaša borba nastavi bez stanovništva? Kakva će to borba da bude, ne znam. Pregovaramo sa Albancima. Treba da se pregovara. Gde je usvojena strategija? Ko je odredio strategiju? O čemu se tamo razgovara? Koje ciljeve postižemo? Koja su pitanja postavljena? Čiju saglasnost ima šef delegacije da utvrđuje tamo nešto, da potpisuje sporazume, da se saglasi s nečim? Vašu? Kada bi se u jednog čoveka imalo poverenje, ne bi postojale demokratske države. Ne bi postojali parlamenti. Bilo bi – vođa i narod. Pa narodu pukne trpilo za 10, 20 ili 30 godina, pa ide da ubije vođu. I ceo svet kaže – ovo je demokratija. Idu da ubiju Gadafija, da ubiju ovog ili onog, a svet kaže da je to demokratija. Vi ovde planirate da budete večito na vlasti. Jer, vi ste najbolji. Kaže drug-gospođica – drugi sede na stiroporu. Šta ste vi u životu uradili pa da možete o drugima da pričate? Šta ste uradili, osim što ste napisali lep domaći zadatak, očešljali se i došli u parlament? Vi znate da kritikujete one koji sede na stiroporu. (Predsedavajuća: Ja vas molim – uljudno ophođenje.) Posle 5. oktobra ja sam pričao o vašim puškama. Vi pričate o stiroporu podsmešljivo, a mi ne smemo da pričamo o puškama s kojima ste upadali u institucije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, smete da pričate šta god želite, pogotovo na ovoj sednici, ali u okviru uvažavanja drugih narodnih poslanika i bez direktnog obraćanja.) Mogu da govorim o čemu hoću ako vi ne predsedavate. Ako vi predsedavate, onda se meni nameće i rečnik i strogi ramovi i okviri. I to prihvatam. Samo odgovaram. Gospođica je govorila o pozivu SNS da se dođe u Beograd, a vi je niste opomenuli da ne komentariše tuđe postupke. Govorim o 5. oktobru, kad ste uzeli puške, vi me opominjete. (Predsedavajuća: Molim vas, narodni poslaniče, nemojte da obmanjujete javnost. Upozoravam vas da se ne obraćate direktno narodnoj poslanici i da se obraćate na uljudan način drugim narodnim poslanicima. Uvidom u stenogram to možete videti. Zaista vas molim da svi zajedno učinimo da ova sednica prođe i dovoljno oštro i dovoljno argumentovano, ali bez kršenja odredbi Poslovnika Narodne skupštine.) Što se SNS tiče, nama ne možete da kažete da nismo hteli da sarađujemo. Pozvali ste poslaničke grupe da dođu na razgovor, ima tome dve i po godine, da vidimo kako Srbija da se izvuče iz krize. Poslali smo svoje najbolje ljude. Oni su samo popili kafu kod vas, vi ste isprali usta, govorite da ste razgovarali sa opozicijom, a nijedan predlog niste prihvatili. Tada ste još rekli da je Srbija jedan potočić, da kroz glavne reke ide svetska ekonomska kriza, a da je Srbija potočić koga to neće ni zahvatiti. Bili ste osioni. Imali ste tada na raspolaganju mnogo toga na prodaju. I oni pre vas, koji govore da su divno vladali, jeste, prodavali su i lepo vladali. Sada više nema šta da se proda. Sada treba da se radi. E, vi za to niste sposobni. Ako mi kažemo da nije dobro živeti u državi koja uzima kredite u svetu da bi isplatila penzije, vi nas optužite da smo mi ukinuli penzije. Vi ste ih već ukinuli jer danas nemate para za penzije. Imate para samo ako nametnete namet u vidu novih kredita koji se isplaćuju da biste isplatili penzije. Gde je novac? O penzionim fondovima pričate deset godina. Gde su oni danas u Srbiji? Od čega penzioneri danas očekuju penzije? Od pregovora sa MMF-om. Da ne očekuju možda od ostvarenog novog proizvoda? Ili od plaćenih poreza i doprinosa? Ne očekuju. U Srbiji, ko želi da radi mora da prihvati da radi na sivo i vi to tolerišete jer je to jedini način zapošljavanja. Ne bi ga bilo nikakvog kada biste kontrolisali. U svakom kiosku vam rade neprijavljeni ljudi, kao nekad pre deset godina. Rekli ste da to ne sme da se dozvoli u državi. Šta se danas radi? Na šta nam danas liči Srbija? Pričate o poljoprivredi. Koliko novca ulažete u poljoprivredu? Kad ljudi rasprodaju stočni fond, vama padne na pamet da im date subvencije. Kad poskupi cena hrane na svetskom tržištu, vi se setite da ste jeftino izvezli, a da sad morate skupo da uvezete. Da li kontrolišete nakupce? Zašto je krompir poskupeo? Šta je sledeće? Pošto je hleb od sutra? Uz dobre mere Vlade, uz dobru politiku, uz novo zapošljavanje. Gde ga ima? U javnim preduzećima koja uopšte ne kontrolišete. Kontrolišu ih vaši koalicioni partneri. Jutros na televiziji gledam, predsednik Turističkog saveza Srbije, i vidim da mi je poznato prezime. Odakle? Iz porodice Bošković. Gotovo. Vladarka jedne političke stranke celu svoju familiju zapošljava u javnim preduzećima. I sama je sebe tamo uhlebila. Da li vi tako zamišljate ovu državu? Da li ona postoji zbog određenih ljudi, da se uhlebe i da se zaposle? To je manir. To su pritisci i ucene. Da li ste imali hrabrosti da nekima ovde kažete da nisu njihove stranke za Vladu i da ćete pre na izbore nego da neki ostanu na vlasti? Niste imali hrabrosti. Gore je što su vas pobedili ovi što su sa vama u koaliciji nego da vas pobedi opozicija. Pobedile su vas loše stranke koje vam ne daju da radite. Nemojte na nas da prebacujete ništa. Situacija mora da se promeni. S vama znamo da će da bude još gore, a s nama verujte da će da bude bolje. Ako ne bude bolje, lakše ćete vi nas da promenite nego mi vas. Mi se ne bojimo da će nova vlast da ustanovi ko je krao, da će nova vlast da ustanovi ko je uzimao novac, ko je upropastio, ko je prodavao, ko je zabranjivao da se dođe na licitaciju, ko je određivao početne cene, ko je sklapao štetne ugovore? Mi se toga ne bojimo. Ko se od vas boji, neka kaže. Neka kaže onaj ko je harao Srbijom u ovih deset godina. Ko nas je oborio na kolena? Ko je napao sve što u Srbiji vredi? Ko je hteo da nam uvede sve standarde, pa makar bili i loši? Znate to vi jako dobro između sebe. Ima vas potpuno čistih, na dosta dobrim idejama. Šta li vas tamo drži, ne znam. Ali, neće dugo. Vi se uopšte ne branite kao jedan tim i ovde iznosite šta je ko od vaših ministara uradio. Znamo. Što ne hvalite tuđe ministre, a u istoj ste vladi? Vidite i sami da ne valja, treba odbraniti svoje. Ovog časa je Srbija na prekretnici. A vi se urazumite, ili neće da bude dobro. Šta vam znači da se inatite sa narodom? Ne inatite se vi s nama, inatite se sa svojim narodom. Samo podstičete i samo ložite još jaču vatru. Kako to ne vidite? Nemojte nas da optužujete. Nemojte nama da pričate da se dobro živi. Idite ulicom i pitajte kako se živi. Pitajte ljude koji imaju decu. Obećali ste, gospodine predsedniče, kad ste formirali Vladu, besplatno lečenje za one koji su ekstremno siromašni, ako se sećam vaših reči koje ste upotrebili. Garantujem da je tačno, a vi me optužite ako nije. Izvinite, ko je ekstremno siromašan? Šta je za vas to značilo? Rekli ste – besplatno školovanje za naprednu decu, besplatno lečenje za ekstremno siromašne. Kako ste mogli da predvidite ekstremno siromašne? Da ste rekli – besplatno lečenje za sve građane, a svi da podnesemo nešto od toga, pa i da shvatim. Ali, za ekstremno siromašne? Kao što danas nagoveštavate da će još veći broj ljudi biti obuhvaćen socijalnim programom. Nećemo to. Nećemo narodne kuhinje. Nećemo socijalne programe. Dajte nam priliku da radimo, da svaki građanin Srbije dobije šansu. Ne da bude u nekoj stranci pa da dobije šansu. Čistačice u resorima predviđenim za pojedine političke stranke moraju da budu članice te političke stranke. Pretvorili ste Srbiju u feude, svi koliko vas ima, posebno male stranke. Ko vam se prijavio da možete da ga prijavite da je vaš, taj je seo odmah za funkciju. Ko je otišao iz parlamenta kao poslanik vaš danas u ovoj smeni – gde je otišao? Na biro? Ne, nego u javno preduzeće za direktora. Tako vi radite, samo ima za vas. Ima Andrić jednu lepu pesmu. Pročitajte je, kako prolaze ti koji misle samo na sebe, svoju decu i svoje sluge. Rekao sam da pročitate vi što znate da čitate, drugima se nisam obraćao. Gospodine Cvetkoviću, šta god da vam neko kaže, kakvu god instrukciju da vam neko da, vi ste čovek u zrelim godinama. Jednog dana nešto mora da stoji iza vas. Zamislite da vas zapamtimo kao čoveka koji je bio predsednik Vlade, da toga nije bio svestan. Bolje da vas zapamtimo kao predsednika Vlade časnog. Tako mislim. Ustanovićemo da li ste nešto radili što nije u skladu sa zakonom. Prvo ste postali predsednik Vlade, mislim da niste otkad ste predsednik Vlade, a videćemo, ustanovićemo kod tih privatizacija kako je to sve išlo. Ako ste čisti, svaka vam čast. I te šećerane, ako je moralo za evro, moralo, svaka vam čast. I ako je posle toga čovek zaradio 10 miliona na toj šećerani, svaka vam čast i ako vas je pozvao, kupio Kopaonik i pozvao vas na Kopaonik, svaka vam čast. Samo ako niste uzeli neki novac, samo ako se niste ogrešili o ovaj narod, jer u vreme kada je to tako teklo, narod je siromašio. Narod je sa čežnjom gledao zatvaranje fabrika, a neki od vas su trljali ruke za procenat koji se dobijao zatvaranjem tih fabrika. Danas krenite kroz ovu pustolinu koja se zove Srbija i nađite mi gde nešto radi. Gospodine Krkobabiću, vi od toga očekujete penzije za penzionere koje ovde predstavljate. Od rada, a ne od kredita. Pregovarate sa MMF po kojoj ceni da se uzme kredit za penzije, umesto da kažete – predsedniče Vlade, ovde sam da od dohotka stvaramo penzije, a ne od zaduživanja, jer to puca, jednog dana stane i pukne. Kola idu dok imaju goriva. Kad nemaju goriva, staju i pucaju. Vi se sklonite, posle penzioneri, završili ste svoj mandat, sve lepo. Babov ručak, što bi rekli u Bosni, ali nije to tako. Nije to dobro, ostaju iza vas unučići, ostaju tuđi unučići, da se sećaju kako je od 2000. do 2010. godine neko rasprodao njihovu zemlju, kako je doveo strance koji ni dinar nisu uložili i ne rade im u tim fabrikama, kako radnici posle 10 godina traže da se poništi privatizacija, pa kad ponište niste pismeni ni da to prevedete na državu. Onaj sada prodaje delove, za koje je poslao pismo Vladi da traži da to bude državno. Kaže – ne mogu više da se nosim. Za vas postoji energetika, poljoprivreda, da bi se ukralo, banke, fondovi. Gasite jedne fondove, otvarate druge, sakrivate tragove, da vas niko nikad ne uhvati šta ste radili. Dobro vam je neko rekao, samo nije mislio na sebe. Morate da izgubite izbore i to vrlo dobro znate, zreo ste čovek. Ovde ima političara koji znaju da ćete da izgubite izbore. Ponavljam vam, izgubite ih časno, da biste mogli da se vratite. Izgubite ih od boljih od sebe. Socijalisti su 5. oktobra izgubili od gorih od sebe i od onda od Srbije nema ništa. Danas su se spustili na taj nivo i tu su. Neka su, nek su živi i zdravi. Tako hoće oni. Ima tu 500 mesta za članove glavnog odbora u javnim preduzećima. Fino, udomljeni su. Molim vas, razmislite dobro. Vama dajem ovu ponudu, pošto sa vašim predsednikom više nemam kontakata. Rekli ste da ste zaslužni za pozitivan izveštaj Evropske komisije koji očekujete u oktobru. Dobro, zaslužni ste. Možemo da kažemo – trebalo je ranije, niste ispunili sve uslove, slagali ste u pogledu reforme pravosuđa. Neprekidno taj zapad lažete. Evo, mi nećemo te izbore pre nego što vi bijete u zvona u oktobru. Hoćemo izbore u novembru, zato što će u decembru to sve da bude zvanično. I ta EU treba da zna, kad daje status kandidata, na koji period ta vlast, koja je rekla da želi da Srbija bude članica EU, na koji period je ta vlast izbrana? Zamislite, gospodine Cvetkoviću, u decembru Srbija dobije status kandidata, možda otpočne pregovore, a u martu pobede snage koje kažu – nećemo u EU. Što da ne, u ovoj Srbiji je svašta moguće. Šta će EU da radi? Videćete, i kod njih se prelama mišljenje da li da razgovaraju sa Vladom koja ima mandat od četiri godine ili sa Vladom koja ima mandat od tri meseca? Ako ste vi ta Vlada koja će da ima mandat od četiri godine, pobedite. Teram vas da pobedite. Idemo da se takmičimo i da vi pobedite. Sve je u vašim rukama, sva municija, svi mediji, sav novac. Sve imate. I protiv sebe imate jednu siromašnu opozicionu stranku, koja ima samo ideju, koja ima samo dobar program, koja ima samo ljude kojima narod veruje. Eto, to su naši aduti. Mi, naravno, protiv sebe imamo i vas i ove druge iz opozicije, zato što je njihova ideja – uništiti SNS, da se nešto desi Tomislavu Nikoliću, da se desi Aleksandru Vučiću. Daj bože da im se desi, nema te stranke. To su besmislene ideje. Što se nas tiče, mi korektnije ne možemo da nastupimo. Kako god da nas blatite i u medijima šta god rekli o nama, mi korektnije ne možemo. Vi nemate ni toliko korektnosti za nas. Srbija je u opasnosti, mora da pronađe sve svoje snage. Nemojte da imate protiv sebe opoziciju koja će da vam bude neprijateljski raspoložena. Ponavljam priču od pre dva dana. Hajde da jednog dana doživimo da i opozicione stranke glasaju za dobar zakon i da im niko ne kaže da su izdali opoziciju, a i da vama niko ne kaže da ste dali novac, kao što je šef poslaničke grupe ZES rekla da je svaku opstrukciju, a vi znate kad su te opstrukcije bile i ko ih je radio, da je svaku opstrukciju ZES platio korumpirajući SRS, jer nema koga drugog. Samo su vas mirili pre dve i po godine. Razmislite dobro. I vi što se ljutite što sam vaše ministre prozivao ili neke njihove saradnike, i vi gospodo koji se ljutite što sam vas direktno prozvao. Jednoga dana biće obrnuta situacija. Isto ću ja vas ovako da slušam kako vi mene kritikujete, ali pretpostavljam da ću imati argumente da odgovorim. Ako ne budem imao, neću da sedim tu gde vi sedite, gospodine Cvetkoviću, jer se vama već pomalo spava, već dva sata gledam kako zevate. Zaista, malo mi je neprijatno…
Gospodine Nikoliću, zaista vas molim da vodite računa o konstatacijama koje ne stoje, pod jedan. Pod dva, da negujemo dostojanstvo ovog visokog doma.
Izvinite, to sam, kada čovek stavi ruku na usta i vidi se da mu nisu zatvorena usta, to tumačim kao zevanje. Izvinite ako je nešto drugo u pitanju, da li je nameštao vilicu. Mislim da je ovo bilo baš zevanje, tako mi se čini. Evo, završavam, da me više ne biste gledali tim meni nepoznatim pogledom.
Premijer ima reč.
Poštovani narodni poslaniče, u svom nadahnutom izlaganju razmotrili ste čitav niz tema. Zadržao bih se na onoj koja tangira ekspoze, odnosno buduću vladu, jer smatram da ste tu takođe otvorili neki prostor za razmatranje i raspravu. Prvo, spomenuli ste naš plan 20-20, uz konstataciju da nije dobro da se pravi plan za neki period kada Vlada koja ga pravi neće biti tu, nego će doći neka druga itd. Želim da vam kažem da onda imamo potpuno nerazumevanje o čemu se ovde radi. Dakle, ovde se ne radi ni o kakvom partijskom ili Vladinom planu, već se radi o planu ove države za koga je irelevantno ko će ga sprovoditi, samo je pitanje da li je to najbolji plan koji ova država može da sprovede. U tom kontekstu ovaj plan 2020 nije pravila nikakva vlada, nisu pravili nikakvi partijski ekonomisti, već je pravila grupa najboljih ekonomista koje imamo u ovoj državi, od kojih većina nisu članovi nikakvih partija niti pripadaju ili imaju stavove pozitivne za jednog ili za drugog. Dakle, plan koji je ovde na stolu i koji promovišemo, sa kojim želimo da ova država u narednih deset godina napravi jedan značajan iskorak u nekom pozitivnom pravcu, jeste plan koji će pomoći državi, a ne bilo kojoj partiji, kako god da se u budućnosti smenjivale vlasti. Nadam se da nemate neki vaš partijski plan kojim ćete zameniti ovaj državni plan i koji će, samim tim što je partijski, imati drugačije ne samo horizonte nego i stavove, tako da želim da izrazim veliko neslaganje protiv partijskih planova, a da podržim državne planove koji su potrebni ovoj državi. Drugo, pomenuli ste razvojnu banku u kontekstu pitanja depozita koji se stavljaju, pa se uzimaju velike kamate itd. Zaista mislim da ovo pitanje jeste previše stručno za raspravu u parlamentu, ali kada ste već to spomenuli, da objasnite kako to ima neki kontekst sa uzimanjem para, želim da vam kažem da razvojna banka nije institucija koja uzima depozite. To nije institucija koja funkcioniše u bankarskom sistemu, većje to institucija koja je posebna i ona ne prima depozite na način na koji se radi u bankarskom sistemu. Mi na razvojnoj banci radimo već više od godinu dana. Imamo kontakte sa određenim stranim razvojnim bankama koje nam daju svoja iskustva i rade fizibiliti studiju, i to je ono na osnovu čega ćemo mi ući u osnivanje razvojne banke, a ne da je neko čisto stavio prst na čelo pa je rekao – u, to je divna ideja, sada ću da uradim. Ne, ova ideja je stara već godinu i više dana i ona je u izvesnom smislu na nekom nevidljivom kanalu za javnost, veoma detaljno analizirana, uz angažman puno ljudi, naročito stranaca i stranih uspešnih razvojnih banaka, gde ćemo imati završenu fizibiliti studiju otprilike za tri do četiri meseca i onda ćemo moći da priđemo realizaciji. Treće što sam želeo da kažem, jako sam se iznenadio kada ste dali jednu konstataciju koja je glasila otprilike – vi nemate para da isplatite penzionere. Stekao sam utisak iz te konstatacije da mislite da mislim da su pare moje, pa onda ja nemam para. Dakle, apsolutno nije tako. Smatram da je ovo budžet ove države, ovih građana i da ovi građani treba da budu bogati i nikada neću da kažem bilo kome ko je na vlasti – vi nemate para. Naprotiv, država je kakva jeste, budžet je takav kakav jeste, a da li je on dobar, mali ili veliki, o tome možemo razgovarati, ali je, po meni, vrlo značajna činjenica da eksperti iz te oblasti kao što su, na primer, MMF, stoje iza toga da politika ekonomska, pre svega fiskalna, a i monetarna koja se vodila u ovoj državi jeste ispravna, ona ima podršku i na taj način ne želim da svakako pomislim da je to nešto što je sada vaše, a ovo je naše, ovo smo mi, a ovo ste vi. Dakle, zaista hoću da kažem da pare za penzije ima na način kako je budžetirano, da je taj budžet kvalitetno urađen i da to vi nemate para, mi nemamo, apsolutno treba da se iz diskusije izbaci. Četvrta stvar koju sam želeo da spomenem je takođe vezana za vaše konstatacije tipa kako vi to zamišljate državu, ne treba nam socijalni program, mi želimo da damo priliku da se radi itd. Koliko god da ova floskula delovala politički interesantno, ona je u svojoj suštini netačna. Dakle, niko ovde, a naročito sadašnja garnitura, ne želi da se odrekne socijalnog pristupa zato što će nekome ponuditi posao. Upravo obrnuto, istovremeno će država raditi i jednu i drugu stvar. Ona će stvarati mogućnosti i podsticati zapošljavanje, ali se nikada nećemo odreći socijale, jer čak u najrazvijenijim zemljama postoje ranjive grupe iz bilo kojih razloga i upravo je državna funkcija da ona njima pomogne i da ne dozvoli da oni gladuju ili budu ostavljeni sami sebi. Na kraju, zapravo pretposlednje, želim da kažem da je sastanak na koji su došli vaši ljudi kod mene da razgovaramo o ekonomiji prošao zaista u jednom razgovoru, čak se ne sećam ijedne ideje koju sam čuo pa da sam je odbacio. Ako grešim, sada vas pozivam da te ideje koje sam odbacio mi dostavite, sa zadovoljstvom ću da ih uzmem u razmatranje na isti način kao i ideje bilo koga iz političkih stranaka iz opozicije i pozicije, pa čak i nestranačkih ličnosti. Ko god ima neku ideju, moja vrata su za te ideje otvorena. Na kraju, jako mi je žao što ste izašli sa stavovima kako su neki trljali ruke za procenat. Koliko zaista imate takvih informacija da je neko bilo šta radio, mislim da vi postajete saučesnik toga što to ne prijavite, a ukoliko ih nemate onda nije korektno da takve tvrdnje iznosite. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Replike na diskusiju gospodina Nikolića, najpre Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, izvinjavam se, javio sam se znatno ranije pre poslanika. Javio sam se u skladu sa članom 104. i 107. Poslovnika. Član 104, pravo na repliku, zbog toga što sam apsolutno uveren da je potpuno pogrešno tumačena inicijativa naše poslaničke grupe, o tome se radi. Gospodine Cvetkoviću, ne mogu da se složim s vašim stavom da ovo nije mesto na kome možemo da razgovaramo o strategiji. Mi smo, to je ono što ne razume deo vladajuće koalicije koji pokušava da vas ovde odbrani od nas koji vas ne napadamo nego insistiramo napolitičkom preokretu, čitav niz inicijativa pokretali u Skupštini. Prošle nedelje se razgovaralo o Zakonu o ministarstvima, a mi smo Zakon o ministarstvima parlamentu podneli u aprilu 2009. godine. U fiokama ovde u parlamentu stoji Zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji smo podneli pre nego što vas je prevaspitala administracija iz Brisela. Ovde u Skupštini stoji zakon kojim se regulišu poremećaji na tržištu mleka i mlečnih prerađevina. Preduslov za nešto tako, preduslov za ozbiljan razgovor je pre svega analiza problema u kojima smo se našli, o kojima danas ovde razgovaramo kroz rekonstrukciju Vlade. Šta će raditi budući ministar zdravlja, gospodin Stanković? Šta je njegov projekat za narednih godinu dana? Šta je projekat ministra poljoprivrede? Četrdeset procenata ljudi u Srbiji gravitira ka selu. Šta to novo on unosi? Oni ne mogu da govore danas ovde. Mi od vas očekujemo da to kažete, da izađete i da kažete – tražim podršku za jednu politiku, spreman sam da prihvatim sugestije i ideje, želim da rešavam probleme u ovom društvu. To što su neki stručnjaci napisali dokument koji vi zovete 2020, pa koga to obavezuje? Mi o tome nismo razgovarali. Gde su ta nova tržišta? Šta nas čini konkurentnijim? Kako ćemo se vratiti na tržišta koja smo izgubili? Sa strategijom za dijasporu? Pa, tako samo ponovo zatvaramo odškrinuta vrata i u Crnoj Gori, i u Bosni, i u Hrvatskoj, i na Kosovu i u Makedoniji. To je problem. (Predsednik: Vreme.) Znači, dajte da povedemo ozbiljnu diskusiju i imate u nama sagovornika.
Gospođa Nada Kolundžija, replika.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 104. i zaista sam zgrožena i verujem da je svako pristojan u ovoj zemlji zgrožen načinom na koji se narodni poslanik Tomislav Nikolić obraćao koleginici narodnoj poslanici Smiljani. Dakle, mislim da je nedopustivo da se na takav način obraća jedan narodni poslanik drugom narodnom poslaniku. Ne znam šta je ta gromada ljudska ostavila kao trag za sobom, ali ono po čemu ga pamtimo svakako nije dobro i mislim da nema ni jedno jedino pravo iz sopstvenog iskustva i iz sopstvene zasluge da drži bilo kome lekcije i da diskvalifikuje bilo koga. I taj što je juče naučio da čita i svaki dan deli s nama sve što je pročitao tog dana, mislim da zaista ne zaslužuje da bez opomene prođe na ovakav način, na koji on sebi dozvoljava da se obraća drugim narodnim poslanicima, i kandidatima ili ministrima u Vladi. Dakle, njegove diskvalifikacije, da neko zato što je ove ili one profesije, šta će moći da uradi. Sreća da je Srbija živa, pa joj ne treba grobar.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svom izlaganju uopšte nisam pominjao "vojvodu od rakijskog kazana" i uopšte ne znam zašto je on imao potrebu da pominje SRS. Da, tačno je, korumpirala nas je DS. Evo, na primer, ja sam od para koje sam dobio DS kupio stan od 200 kvadrata. Gospodin Dragan Stevanović je od para koje dobio od DS potrošio u izbornoj kampanji u Aranđelovcu500 hiljada evra, a gospodin Nemanja Šarović od para koje je dobio od DS plaća mesečno 7,5 hiljada dolara bivšeg američkog ambasadora da zastupa njegov lik i delo u SAD. Ne znam po čemu će ostati upamćen gospodin Mirko Cvetković i, verujte mi, time se uopšte ne opterećujem. Znam po čemu će ostati upamćen "vojvoda od rakijskog kazana", da je na nekoliko godina pred političku i starosnu penziju postao politički punoletan i da je 2008. godine izdao pobednika Haškog tribunala dr Vojislava Šešelja.
Narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Javljam se, poštovana predsednice, poštovane kolege, u vezi sa replikom gospodinu Nikoliću, jer zabraniti Tomislavu Nikoliću da laže znači zabraniti mu da se bavi politikom uopšte. Ne može svako ko se preziva Bošković da bude rođak Danice Drašković i to je još jedna u nizu notornih laži, kao što bih ja mogao da kažem, ali to ne bi bila istina, da je Ivan Nikolić, koji je optužen za ratni zločin, rođak Tomislava Nikolića. Žao mi je što se politika u Srbiji vodi na taj način, gde laž dobija, eto, toliku podršku i žao mi je što ovde sede ljudi koji ne mogu istinu da kažu ni iz nehata. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić.
Koliko sad imam pravo da odgovaram na replike? Javljam se za repliku gospodinu Cvetkoviću, gospodinu Martinoviću i gospodinu Jugoviću. E sad idemo redom, i gospođi Kolundžiji. (Predsednik: Sve ćete to, obziromna potencijal koji imate, u dva minuta.) Dobro, to je vaš odnos prema meni. Je l' da? Da li može? Dakle, gospodin Cvetković je grdno pogrešio kada je rekao da to nije partijski program, ovo 20-20, pošto sam pročitao izjavu gospodina predsednika Srbije, gospodina Borisa Tadića, da je to njegov problem i da ga je najbolje podržala DS. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodin Cvetković je obmanuo građana kada je rekao da se ne seća da smo mu rekli nešto pametno na tom sastanku. To ne govori o tome da li je bilo pametnih reči, nego o njemu da li se seća. Ali, morao bi da se seti, jer smo mu to predali u pisanoj formi. Dakle, sve naše predloge i sve ono za šta smo smatrali da Srbiji može da pomogne, a on nije hteo da prihvati. Potom je rekao da očekuje da nova vlast ne promeni program koji je on danas izložio, jer je to program Srbije, a ne nekakve političke stranke. Što bismo mi onda dolazili na vlast? Pa, to sad novi ministri dolaze na vlast da sprovedu program gospodina Cvetkovića. Nova vlast donosi novi program. Što vi niste rekli 5. oktobra - ne, ne, državni program je program Slobodana Miloševića, mi samo da dođemo kao novi ljudi. Kako to da nas sad optužite, kao što me je optužio neko veče u nekoj TV emisiji da se antidržavno ponašam? Znači, antidržavno se ponašam, kako bi SNS posle pobede na izborima donela svoj program i ovde za njega dobila poverenje u Narodnoj skupštini RS. Oko Razvojne banke, Srbija uzima od Nemačke razvojne banke poodavno kredite. Kada smo kritikovali i rekli – zašto mi nemamo Razvojnu banku? Niko nije umeo da nam da tačan odgovor. Nisam govorio da će u njoj biti depozita, nego jeftina sredstva, državna imovina. Ono što može ...
Vreme. Narodni poslanik Nenad Čanak ima reč. Izvolite [[Tomislav Nikolić, sa mesta: Imam repliku na govor gospođe Kolundžije.]] Izvinite, gospodine Čanak. Nemate više prava na repliku.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, danas se suočavamo sa rekonstrukcijom Vlade. Pitanje zašto se ova vlada rekonstruiše je pitanje na koje nemam neki veliki odgovor. Iz jasnog razloga, ako je Vlada dobro radila do sada, onda bi bilo potpuno logično da se tim koji dobija ne menja. Ako nije radila dobro, onda bi bilo potpuno logično da građani izaberu neku drugu vladu. Međutim, samim tim ne bih ni išao za tim da ova rekonstrukcija znači ništa drugo nego efikasniji način funkcionisanja dosadašnje vlade. LSV će, kao i prošli put kada smo glasali, glasati za ovu vladu iz jednog dosta očiglednog razloga, a to je što ova vlada nema trenutno u Srbiji alternativu. Svaki drugi put kojim bi Srbija krenula bi mogao da se uporedi sa penjanjem uz pokretne stepenice u pogrešnom pravcu. Potpuno je logično da ima stvari koje nisu učinjene. Moram da podsetim da je Vlada gospodina Cvetkovića ipak vlada za čijeg se mandata Radovan Karadžić našao u Hagu. Neko je ovde spomenuo pobednika Haškog tribunala. Nije to Vimbldon, pa da ima pobednika. Znate, to je sud i tu ima optuženih, okrivljenih, onih koji su oslobođeni, oni koji su osuđeni, ali nema pobednika. Tu jeste ceo problem, što ako neko misli da je pobeda biti oslobođen na sudu, onda to podrazumeva da svaki sudski proces doživljava kao bitku. Mislim da su daleko važnije bitke u ovoj zemlji – bitka za bolji standard građana, bitka za ljudska prava, bitka za decentralizaciju kao osnovu demokratizacije Srbije. Žao mi je što gospodin predsednik Vlade nije ovde, jer bih imao da ga podsetim da uza sve to što se dogodilo i za crveni pasoš koji je najzad omogućio građanima Srbije, a naročito građanima Vojvodine, jer nemojte zaboraviti da je cela Vojvodina praktično pogranična zona, da putuju bez ponižavajućih uslova i čekanja na vize u susedne države. Upravo zbog toga ko kaže da ova vlada nije uradila ništa, taj je ili zlonameran ili nije pratio rad ove vlade. S druge strane, nije urađeno dovoljno na pitanju vraćanja imovine lokalnim samoupravama i AP Vojvodine. Nije urađeno dovoljno na pitanju lustracije, nije urađeno dovoljno na stvaranju policijske uprave za Vojvodinu, koja bi značila drugačije organizovanje MUP. Nadam se da će ova sada reformisana Vlada za to imati više sluha. Tim pre što je LSV podnela i usvojeni su amandmani na Ministarstvu finansija, da se kao obaveza Ministarstva stavi regulisanje imovinsko-pravnih odnosa i vraćanje imovina autonomnoj pokrajini i lokalnim samoupravama, amandmanom na Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, da se u nadležnost Ministarstva stavi funkcionisanje i rad Komisije za utvrđivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava, Komisije za lustraciju. Sve u svemu, neću više dužiti, vremena su teška, ova vlada nije bogzna šta, ali je najbolja koju možemo da imamo. Hvala lepo.
Zahvaljujem i dajem reč narodnoj poslanici Vjerici Radeti.
Dame i gospodo poslanici, čini se da je i gospodinu Cvetkoviću jasno da ova njegova rekonstruisana Vlada danas neće imati većinu u parlamentu. Čujemo ceo dan kako predstavnici vladajuće većine hvale dosadašnje članove Vlade Mirka Cvetkovića. Sada se zaista postavlja pitanje - zašto se niste lepo dogovorili, pa da znamo da li govorite o ovoj novoj vladi ili o onoj prethodnoj, kad toliko hvalite, samo nije jasno šta konkretno? Kaže gospodin Cvetković i u ovom svom ekspozeu navodi koji su prioriteti ove vlade. Vrlo interesantno, čovek se ponaša kao da je tri godine prespavao zimski san. Mi pričamo ovde pune tri godine, od onog dana kada je konstituisana ova vlada, koji su sve problemi, pratimo rad Vlade ovde u parlamentu, vrlo jasno i otvoreno govorimo, iznosimo svoje primedbe, ali i vladajuća većina i predstavnici Vlade ovde u parlamentu uporno tvrde da je ono što rade bezgrešno, da nisu napravili nijedan pogrešan potez i onda se dešava rekonstrukcija, tri godine nakon tako idealnog rada i idealnog funkcionisanja Vlade. Tu zaista nešto nije normalno. Ako je tačno ovo što kaže vladajuća većina i što kaže gospodin Cvetković, da je ova dosadašnja Vlada dobro radila, onda je ova rekonstrukcija gubljenje vremena. Ako je, opet, ova rekonstrukcija zaista potrebna, onda je gospodin Cvetković morao narodnim poslanicima da kaže šta je to loše uradio neko od onih koji danas nisu predviđeni za članove njegovog kabineta. Da li Diana Dragutinović više nije ni kandidat za ministra samo zato što je, kada je Cvetković rekao da smo izašli iz krize, rekla - nije tačno, mi smo još uvek u krizi? Da li Mlađan Dinkić više nije u Vladi samo zato što je, kada je Cvetković rekao da nema para za javnu potrošnju, za povećanje plata, rekao da ima, ali da Cvetković ne zna da ih nađe? Dakle, da li je suština ove rekonstrukcije zapravo deo Zakona o Vladi koji će Vladu uvesti u red samo u onom delu da ne smeju u odnosu na javnost da istupaju drugačije od predsednika Vlade ili će Vlada stvarno biti dovedena u red da nešto konačno uradite, posle tri godine, za građane države Srbije? Očigledno je da vi za to baš i niste spremni. Kažete - smanjićete javnu potrošnju. Kako ćete smanjiti javnu potrošnju, kad niste dirnuli nijednu agenciju, kad niste smanjili one basnoslovne plate direktorima i upravnim odborima javnih preduzeća? Vi imate, odnosno država Srbija, oko 110 agencija koje su u suštini paradržavni organi koji rade poslove iz nadležnosti ministarstava, paradržavni su zato što nisu predviđeni Ustavom Republike Srbije. Rade te poslove za plate koje su mnogo veće od plata ministara i od plata ostalih državnih činovnika. Zašto? Zato što ste u agencijama posmeštali vaše partijski zaslužne kadrove. To ni za živu glavu nećete da dirate. Tu je, gospodine Cvetkoviću, velika potrošnja i tu je zaista postojala mogućnost uštede, ako ste želeli iskreno da uradite nešto na tom polju. Obećavate punu posvećenost što bržem ulasku Srbije u EU. Ne daj bože da nastavite na tom putu, kako ste do sad išli i da sa tom mantrom nastavite da, poput cunamija, brišete sve ispred sebe u Srbiji. To radite zarad nekakve vaše iluzije o EU. U ime EU, gospodine Cvetkoviću, milion ljudi danas u Srbiji ne radi. U ime EU su ovolike kriminalne privatizacije koje vam ne pada napamet da rasvetlite. U ime EU milion građana u Srbiji nema šta da jede, gospodine Cvetkoviću. U ime EU 700.000 dece u Srbiji nema treći obrok, gospodine Cvetkoviću. Molimo vas, nemojte nas više voditi tim putem EU. Pustite nas da živimo u Srbiji i od Srbije, da živimo od onoga što imamo, ali samo neopterećeni korupcijom i kriminalom koja krasi i vaš kabinet, gospodine Cvetkoviću. Kaže pre neki dan gospodin Đelić, moli nekog tamo u EU da nam daju više para, državi Srbiji, sad pre nego što uđemo u EU, a onda neka nam daju manje, kad već postanemo članovi EU. Znači, dajte da prevarimo građane Srbije da bi se što manje bunili zbog tog odlaska u tu EU, a kad se to desi, vas baš briga. Srećom, neće se ni desiti. Šta su vam onda poručili? Nema Đelića da nam ponovi šta su mu rekli. Rekli su mu da nije valjda tako loše razumeo evropske integracije, pa nije to samo davanje para, to su nekakve evropske, kako oni kažu, vrednosti koje moraju i da se plate, koje koštaju i državu koja srlja u tu propast. To je ono što vi ne želite da kažete građanima Srbije, nego nas ovde zamajavate nekim frazama koje nemaju nikakvu vrednost. Kažete, gospodine Cvetkoviću, očuvaćete KiM u sastavu Republike Srbije. Kako kada ste vi posredno već više puta priznali Kosovo kao republiku, više puta. Prvo ste, odnosno Boris Tadić je sms porukom naterao Vuka Jeremića da poništi Rezoluciju i principe koji su usvojeni ovde u ovom parlamentu i da promeni stav Srbije neposredno pred održavanje sastanka na koji je otišao da zastupa stavove Republike Srbije. Koga ste poslali da pregovara sa Šiptarima? Predstavnika Ministarstva inostranih poslova, zato što je KiM za vas inostranstvo? Kako ne poslaste predstavnika MUP ili, što reče kolega Martinović, državne uprave ili Ministarstva za KiM? Zašta vam to služi? Vama malo-malo, gospodine Cvetkoviću, pa se desi kiks, kako kasnije protumačite u medijima. Jedno ministarstvo napravi kartu Srbije bez KiM. Drugo ministarstvo napravi kartu Srbije, Blace se stavlja u KiM. Vama su to kiksevi, greške. Nije vama stalo do KiM, gospodine Cvetkoviću. Vi ne znate šta su tamo problemi. Da znate, ne biste dozvolili da se na ovaj način vodi rasprava i vodi dijalog. Ovaj dijalog koji sada vodite govori o tome da vi posredno priznajete lažnu državu Kosovo. Što ne priča gospodin Stefanović o statusu? Što ne priča o Rezoluciji 1244? Za vas to više ne postoji, vi ste to potpuno zaboravili, gospodine Cvetkoviću, i vi i članovi vašeg kabineta. Govorite o razvoju privrede i poboljšanju životnog standarda njenih građana, privredi Srbije, pa onda njenih građana. O kojem vi to razvoju privrede pričate, gospodine Cvetkoviću? Pohvalite se bar jednom stvari, jednom sitnicom koju ste uradili za tri godine, pa da vam neko poveruje da ćete možda više od toga da uradite u ovoj još eventualno godini dana, ukoliko budu ovi izbori tek za godinu dana ili kad god budu, svejedno. Šta ste uradili da bismo mogli da vam verujemo da ćete uraditi još? Gospodine Cvetkoviću, 250.000 građana Srbije ostalo je bez posla od kada ste vi premijer. To ste uradili. Onda pre dva dana kaže Boris Tadić kako bi Srbija procvetala, bukvalno je rekao - gde bi nam bio kraj kad bi svako od nas radio po deset minuta dnevno više. Pitam ga, u ime onih milion koji nemaju posao, gde oni da rade još tih deset minuta? Mi, evo, imamo gde, a gde oni da rade još deset minuta više? Dakle, ponašate se kao da ne živite u ovoj državi, gospodo iz Vlade Republike Srbije. Znate šta bi bilo najbolje? Najbolje bi bilo da ste napravili da je gospodin predsednik države predložio za predsednika Vlade gospodina Stankovića. Bila bi dovoljna još dva resora - policija i pravosuđe. Evo zbog čega. Zato što je u Srbiji sve ubijeno, poljoprivreda, industrija, privreda uopšte, zdravstvo, pravosudni sistem, vojska. Dakle, samo vi, gospodine Stankoviću, kao patolog trebalo je da izvršite obdukciju tih lešina, da nam kažete od čega su umrli, pa da onda ministar policije utvrdi ko je odgovoran za smrt svih segmenata života u državi Srbiji, i onda da Ministarstvo pravde osudi i presudi odgovorne i onda verujte da bi gospodin Cvetković sa većinom članova svog kabineta otišao pravac u Zabelu. Toliko ste radili u interesu države Srbije. Šta ste uradili u okviru pravosuđa? Hvalite se ovde, nije gospođa Malović tu, više puta, odnosno svaki put kad dođe govorimo joj o tome, hvali se reformisanim pravosuđem. Šta ste reformisali? Dakle, onaj problem koliko je sudija bez posla, koliko prima platu, koliko u malim mestima nema sudova itd, to nije tema. Nažalost, ne možemo sve za neko kratko vreme u okviru ove teme, ali vi imate sudije koji direktno atakuju na ustavni poredak, gospodine Cvetkoviću. Evo, reći ću vam primer. Sudije Apelacionog privrednog suda Branislava Goravica, Đorđe Jovanović, Dragoslava Vučićević, sudija trgovinskog suda, ranije, a sada privrednog, Marina Tomić, direktno su udarile na ustavni poredak Republike Srbije zato što su presudili da je Tomislav Nikolić u ime SRS mogao da podigne kredit i da je imao ovlašćenje koje nikad nije dostavio banci "Inteza", koja je taj kredit dala. Dakle, kako može stranka da podigne kredit? Postoji Zakon o strankama i o finansiranju koji tačno kaže odakle stranke mogu da se finansiraju. Šta to briga vaše sudije? Oni su tu da bi u tom momentu, jer vam je to valjda tad odgovaralo, zaštitili ove što vam prete da će da kleče na stiroporu. Neće, gospodine Cvetkoviću, ne bojte se. Isti tata vam je gazda, isti tata im je rekao - nema ništa od stiropora. Znate vi dobro, gospodine Cvetkoviću, koliko su Vučić i Nikolić klečali ispred američke i britanske ambasade. Ne na stiroporu, na kukuruzu su klečali dok im nisu otvorili vrata, da bi ih unutra ubedili da su oni spremni da zarad ličnih interesa prodaju i izdaju državne interese. Ne bojte se, gospodine Cvetkoviću, trebalo je da razmislite ozbiljnije o ovoj rekonstrukciji, ako ste već krenuli u rekonstrukciju. Trebalo je zaista nešto da ponudite ovom narodu, a ne da i dalje obmanjujete. Nemojte da vređate inteligenciju građana Srbije. Samo još jedna rečenica u prilog tome koliko vi zastupate demokratiju, vi i vaša Vlada. Evo, danas u Šapcu aktivisti SRS su stavili punkt da prikupljaju potpise uz peticiju za oslobađanje Vojislava Šešelja iz Haga. Policija i komunalna policija su ihoterali, kažu da moraju da plate to mesto gde su stavili taj punkt. Eto, to je vaša vlast, to je vaša Vlada, to je vaša demokratija. Uradite nešto u interesu građana Srbije, da se bar ne stidite i pojaviti na sledećim izborima.
Tomislav Nikolić, replika.
Samo da obavestim ove koji još uvek misle da mogu da računaju na mene. Ja sam kancelariju za lečenje frustracija zatvorio kad sam osnovao SNS, pošto se krećem u društvu ljudi kojima nije više potreban nijedan savet te vrste, pa vas molim, gospođo Đukić Dejanović, da mi se ne obraćaju oni kojima ste vi potrebni.
Vi po drugi put ili po treći put vređate dostojanstvo poslanika i ovog doma. Molim vas da to više ne činite [[Narodni poslanik Tomislav Nikolić traži repliku.]] Naravno da nemate pravo na repliku, samo komentarišem nešto što je činjenica. Narodni poslanik Vjerica Radeta ima reč.
Ovaj je, očigledno, umislio da je premijer, što nikada neće biti. Njemu se uopšte nisam obraćala, obraćala sam se gospodinu Cvetkoviću i gospodina Cvetkovića sam podsećala, pošto je on već bio prisutan u američkoj i britanskoj ambasadi i gledao kako Vučić i Nikolić kao kučići kleče na kukuruzu ispred tih ambasada. Hvala lepo.
Molim vas, gospođo Radeta, ne možete se tako obraćati kolegi Nikoliću. Reč ima Tomislav Nikolić.
Eto, vidite dokle dođe kada imate dvostruki standard. Znači, meni može svako da kaže šta god hoće. Ja kažem samo nekome da li je u životu uradio nešto po čemu će ga pamtiti ili ne i ovde budem osuđen od gospođe Kolundžije da sam najgori mogući čovek na svetu, a ujedno sam čovek koji je tek juče pročitao jednu svoju knjigu, pa eto obaveštavam druge. Samo vas molim, meni ne treba zaštita od ove pik-ap stranke, meni treba samo da ovde budem bar malo ravnopravan sa ostalima. Ako meni upućuju uvrede ćutite, pa ćutite i kada ja vređam, pošto u meni govori onaj Srbin koji ne da da ga baš svako vređa, a posebno ne oni koji ne vrede da me vređaju. Mislim da gospoda iz SRS ne zaslužuju da mene vređaju. Ako neko treba da me vređa, znam ja ko će. Imam ja sebi bliske ljude koji mogu da me uvrede. Onaj ko mi nije blizak, nemojte da dozvolite ovde, neka dođu na ulicu, nek me vređaju, to je mesto za uličare, za ulična vređanja. Ova sala nije za to. Ako neko kaže da sam klečao kao kuče, to zaista nema smisla, ne zbog mene, njih sam nadvisio odavno, nadvisio sam i vas odavno. Naša stranka vas je sve porazila. Znam da vam je to balvan u oku. Izdržite, to je prvi poraz, pretrpećete ih mnogo. Uopšte ne mogu da zamislim da vi pobedite kad ste tako osioni, a nema vas nigde. Šta bi ste radili narodu da pobedite? Ovde stoji mnogo građana Srbije, ne date izbore da se ne bi videlo koliko građana Srbije stoji uz SNS. Ne date izbore da se ne bi videlo koliko vas je malo ostalo uz tu besmislenu ideju da vređate svakoga ko drugačije misli. Ja vas ne vređam zato što drugačije mislite.
Vreme! U našoj Šumadiji kažu: "Prvo skoči, pa reci hop". Dajem reč profesoru Dragoljubu Mićunoviću. Izvinite profesore, prvo po Poslovniku narodni poslanik Vjerica Radeta.
U skladu sa članom 27, gospođo Đukić Dejanović, samo jednu rečenicu, a naravno odnosi se na primenu Poslovnika. Mislila sam da mogu dobiti repliku, ali mislim da ću apsolutno uklopiti svoju raspravu u član 27. i da samo skrenem pažnju da još uvek građani Srbije na izborima glasaju za stranke čiji je program napisan na srpskom jeziku, tako da ovi čiji je program na engleskom jeziku teško da mogu da računaju da će da pobede na bilo kojim izborima. Ako eventualno pobedi, gospođo Đukić Dejanović, onda će tek moći da bude moj kolega, jer on sad nije moj kolega, s obzirom da je ukrao mandat SRS. Hvala.
Profesor Dragoljub Mićunović ima reč.
Gospođo predsednice, tako se obraćam, jer je u parlamentima red da se spikeru ili spikerki obraća, a ne jedni drugima, da se ne bi svađali, razmišljao sam da li uopšte da se javljam ili ne, jer je stvar krenula u drugom smeru od onoga u koji sam želeo da bar debatu usmerim. Stari Grci su se čuvali da se ne upletu u borbu bogova, koje su oni zvali gigantomahija, pa kada se giganti sudaraju, tu obični ljudi stradaju. Kako se tu sad razvija u ovom parlamentu ta vrsta borbe, mislio sam da mi je najbolje da se u nju ne uključujem. Međutim, ipak obaveze koje proističu iz činjenice da sam poslanik sa najdužim stažom u ovom parlamentu, obavezuju me da nešto u ovakvim prilikama i kažem. Naravno, ono što sam želeo da kažem jeste, ni hvaljenje Vlade, ni kuđenje Vlade, nego jedan pokušaj da se osvetli situacija u kojoj se mi trenutno nalazimo, ako to nama uopšte koristi. Mi smo u tzv. tranziciji već 20 godina, a nekad je ona bila ukočena, pa se malo raskoči, kreće. Ali, tranzicija ima dva oblika. Jedan je institucionalni. To je da postavimo odnose među pojedinim elementima vlasti ili određenim institucijama, odnos parlamenta, Vlade, nezavisnog sudstva, regulativnih tela, položaj štampe itd. Te stvari se daju rešavati obično zakonima. I sad doneli smo mi dosta tih zakona i oni koji tvrde da nikad nije bilo gore ili da ovde sad tu ne valja ništa itd, malo truda neka uzmu u sebi, pa će videti da smo mi doneli jako mnogo zakona koji institucionalno transformišu ovo društvo. Oni su ga transformisali, pre svega, u pojedinim položajima koje imaju i odgovornostima, i Vlada, i parlament, i sudstvo i štampa. Dakle, sve to koliko se traži u standardima evropskim i svetskim, to je urađeno. Tvrditi da sada nema demokratije u ovom društvu deluje krajnje neuverljivo. Međutim, postoji drugi problem, mi smo to uradili u ekonomiji, privatizovali preduzeća, mnogo štošta je urađeno i promenjeno u odnosu na državu od pre 20 godina. Ima jedna stvar koja ide mnogo sporije, a to je transformacija vrednosnih sistema ili ono što bi se zvalo vrednosna tranzicija. Stara je istina da tradicija, stare kolektivne navike i istorija pritiskaju savremenike i ne daju im da idu onom brzinom kojom bi oni hteli. Šta upravo znači ta vrednosna transformacija? To znači da imamo jedan nov odnos prema ljudskim pravima. Šta to znači? To znači da u svakom živom biću vidimo najsvetliju stvar i da se ona mora poštovati iznad svih ostalih interesa, jer ništa nije opštije nego čovek, kao čovek. Druga stvar je, moramo da vidimo kako stoji naš odnos prema radu kao vrednosti; zatim, prema istini kao vrednosti. Laže se toliko da nijedan savremenik više nije u stanju da se snađe šta je istina ni u događajima koji su se odigravali pre 10 ili 20 godina, a kamoli ta naša mitologizacija daleke istorije. Izgubio se svaki osećaj za odgovornost prema istini. Slična stvar je sa pravdom. Nema onog stepena solidarnosti koji je neophodan. Dakle, problem rodne ravnopravnosti. Doneli smo zakone, a svaka treća mlada žena je u tzv. srećnim brakovima, a onda problem diskriminacije. Koliko je diskriminisanog sveta, uprkos svim dobrim zakonima koji su doneti? Institucionalno smo postavili neke stvari, nešto se napredovalo. Pre izvesnog vremena nije se moglo zamisliti da će postojati prava deteta, ravnopravnost žena, prava homoseksualne orijentacije, prava hendikepiranih itd. Sve je to na neki način postavljeno i napreduje ali, nažalost, sporo. Glavni problem ovog društva nalazi se u krizi vladavine prava. To je problem s kojim moramo da se sretnemo. Kada pokušavam strancima da objasnim zakon o legalizaciji nelegalno podignutih objekata, a onda još privremeno odlaganje zakona o legalizaciji nelegalno podignutih objekata, oni to ne mogu da shvate, to je neki nonsens s kojim se srećemo. Ipak, milion naših građana je sazidalo kuću ili bilo šta što im je bilo potrebno, štalu, bogami neki i vile, tamo gde nisu imali prava. Dakle, nepoštuje se zakon. Ima za to opravdanja istorijskih, kako god hoćete, ali zakon nam nije neka velika svetinja, a to je stvar kolektivnog ponašanja. Govorim o tome, jer je to glavni izvor, generator svake korupcije u društvu. Tu ima dva pola, ima onaj podmitljivi činovnik, lopov koji će da primi 100 evra, ali ima i građanin koji neće da čeka rešenje kad mu ovaj kaže mesec dana, a on kaže – je l' može sutra, može ali za 100 evra, pa mu to on i plati. Dakle, ne veruje u pravo ni ovaj koji traži preko reda, da podmiti nekoga da dobije nešto što mu zakon ne da, kao što ne veruje u zakon i da će biti kažnjen onaj koji ga zloupotrebljava. To je centralno pitanje od koga nam zavisi funkcionisanje institucija, privrede, čega god hoćete. Govorim o ovome da bismo znali da sve stvari ne zavise od Vlade nego da ima jako mnogo faktora koji utiču na ono što će se dogoditi. Mi imamo jedan zadatak, krećemo se njime već dosta dugo, a to je članstvo u EU. Između ostalih stvari, to nije nikakva želja za nekim besplatnim novcem ili nekom raju nego, pre svega, želja za uređenjem našeg života, uz prisilno ili poluprisilno poštovanje određenih standarda, pre svega zakona, poštovanje propisa. To je taj napredak. Kada su nas primali u Savet Evrope, tada sam rekao jednu rečenicu, učinilo mi se da lepo zvuči, a rekao sam da se mnogo više radujem našim obavezama u Savetu Evrope nego privilegijama što ćemo biti članovi. Dakle, ima stvari koje, nažalost, moraju da dođu i ne uvek sa lakoćom ili našom sopstvenom željom. Na događaje u istoriji ovde utiču međunarodni događaji, utiču naši događaji, utiče ono što se dešava u parlamentu, ono što se dešava u partijama, ono što se dešava u dubini društva. Iz te mešavine proizilaze neki rezultati koji nisu zadovoljavajući. Nažalost, mi ne možemo da idemo brže nego što idemo, ne samo zbog Vlade, koja bi možda neke stvari mogla da ubrza, nego zbog cele i međunarodne konstelacije, kojom smo mi na neki način sputani, tu su problemi koji stalno stoje, pa se odlažu ili se ne vide: problem rešavanja statusa Kosova, problem saradnje sa Haškim tribunalom i niz drugih stvari. To nas sputava da možemo da krenemo u rešavanje najbitnijih pitanja, a to su pitanja ljudskih prava ovde i životnog standarda ljudi i ono što se jednom rečju zove bolji život. Tome treba da se posvećujemo. Verovao sam da ćemo danas postići jedan konsenzus. Posmatrao sam, mogu da kažem, vrlo uljudno i konstruktivno ponašanje dobrog dela opozicije u mnogim stvarima. Mnogi amandmani koji su ovde donošeni sa najboljim namerama su činjeni. Mi imamo jedan cilj, biće tu neki datumi kada će se raspravljati o našoj kandidaturi u EU. Bilo bi dobro, ako već govorimo o nekom patriotizmu kao o brizi za opšte dobro, da i Vlada sa svoje strane uključi opoziciju u te razgovore, u jedno poštovanje dijaloga a, s druge strane, da svi učinimo štomožemo da ne remetimo jedan normalan tok stvari do tog trenutka, a to je pola godine. Ne može se bogzna šta dogoditi, ali možemo da nanesemo sebi zbog toga velike štete. Sada bih rekao nekoliko stvari, pored onoga što su već govorili o Vladi, i o dobrim stvarima, i o nekim propisima i o nekom stilu koji se meni nije uvek sviđao. Veliki francuski pisac i senator Frans voleo je političku satiru, i ima jedna njegova čuvena izreka – teško zemlji koja ima ambiciozne ministre. On je navodio i primer Napoleona, koji ih je upropastio s velikim ambicijama itd. Želim da kažem sledeće – lepo je imati ambicije, ali nijedan ministar ne može u Vladi imati svoj projekat, nego samo projekat Vlada. To je ključno pitanje. Tu se odnosim kritički i prema članovima moje stranke i prema drugima, svima koji su u Vladi, da u tom smislu svako soliranje ili pokušaj isticanja svog projekta, isključivo nekog svog prestiža, nije dobro i šteti harmoniji i radu Vlade. Zato će ova vlada, ova rekonstruisana vlada premijera Cvetkovića, imati onoliko uspeha koliko on bude imao snage, želje, autoriteta, da svaki pokušaj soliranja ili iskakanja iz zadatog programa Vlade suzbije. U tom pogledu, mi parlamentarci treba da mu dajemo punu podršku. Još nešto, kao poruka ministrima, naravno da ministre može da smenjuje i da predloži njihovu smenu premijer, ali i mi možemo da predložimo smenu ministara. Prema tome, nemojmo sve prebacivati na Vladu. I mi smo kao parlament odgovorni kakva je Vlada, koliko kritikujemo, koliko ukazujemo, koliko dajemo dobre sugestije, od toga zavisi i kvalitet rada same Vlade. Mi imamo opet jednu boljku koja je stara i moram da kažem da me najviše oko pitanja Kosova brine ovo ponovno traženje Vuka Brankovića. Čim krenu s tim da ima izdajnika, da se samo traži ko će biti, a znamo ko su najveći branioci Kosova, onda tu nešto meni počinje da bude sumnjivo, da ta stvar ne stoji baš tako dobro, čim se već unapred traži izdajnik te svete stvari. Ali, istorija nema jednog faktora. I u najcrnjim diktaturama utiče mnogo stvari i na naš život, i kako će se stvari kretati i oko Kosova, i pored Kosova i sa Evropom, i sa svetom, jer desi se nekada, ljudi vode Kosovsku bitku 10 godina, a onda se zateknu kao pobednici u Kolubarskoj bici. Nikad se ne zna šta iz jedne bitke proizlazi i u šta se ona na kraju pretvori. Zbog toga predlažem da bar u toj stvari, već sam se nadao da smo završili sa tom pričom, nemojmo niko da se tu kiti da je on patriota, a drugi nisu. Patriotske, nepatriotske snage, to je čak smešno. Mi smo članovi jedne političke zajednice. Pretpostavlja se i mora se pretpostavljati da je svi volimo i želimo joj dobro zajedno. Svaka diskvalifikacija diskvalifikuje onoga ko se time kiti, tim medaljama koje sam sebi stavlja na rever. Dajte da vam medalju zakači neko drugi, a ne vi sami sebi. Zato bih hteo da otklonimo to patriotsko sumnjičenje ili nadgornjavanje ili sve ono što je do sada karakterisalo naš parlamentarni život. Naravno, imamo jedan problem koji je i svetski. To je problem krize. Rekao bih nekoliko reči o tome. Naša se vlada kolebala između jedne neoliberalne koncepcije društva, i sada shvatanja, to pozdravljam, da je kriza uzela takav mah i da toliko veliki broj stanovništva dovodi na prag egzistencije, i da onda u takvim situacijama nikakva idealna ekonomija, koja samu sebe reguliše, bez pomoći države, nije dovoljna. To je ključno i važno pitanje. Danas imamo činjenicu da je uprkos svetskoj krizi danas utrostručen broj milijardera u svetu, ali takođe i udvostručen broj nezaposlenih. Takav poredak ne može da opstane, jer nije pravedan. Bez obzira na svaku ekonomsku efikasnost o kojoj možemo da govorimo, ona ključna solidarnost da smo članovi jedne zajednice, ona mora opstati, ona mora da postoji. To ne znači nikakva komandna privreda, određivanje svima podjednako, zajednički kazan i sve one priče koje su s tim bile u vezi, ali je neopravdano da postoji odjednom toliki broj milijardera. Na osnovu čega? Kojim finansijskim špekulacijama, šta se to događa i to je kriza koja je celi svet bacila u bedu? Rusija odjednom, zemlja sa velikim teškoćama, Moskva ima najveći broj milijardera na svetu. Zemlja u kojoj su milioni ljudi ubijeni u ime ideje jednakosti, egalitarizma itd. Može li to da se podnosi? Hoću da kažem da vodimo računa i da ova vlada takođe o tome povede računa. Naravno, moramo nešto imati da bi mogli da delimo i to je sasvim sigurno da ni na koji način ne treba onemogućiti ni oštetiti itd, svaku investiciju, svaku motivaciju da se više proizvede, ali to onda znači i veće poštovanje prava da onda ima manje korupcije, manje nepravednih raspodela, mnogo manje zloupotreba i tako ćemo nekako uspeti da stignemo i druge narode. Ovo je jedan moj apel da, bez obzira što su vrlo zanimljive dragocene naše međusobne prepirke, svađe, doskočice itd, ne volim uvrede, ali normalno je da parlament ima i svoju živost, ali shvatimo da imamo pola godine da pokažemo jesmo li u stanju da uradimo nešto korisno ili nismo u stanju. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, profesore Mićunoviću. Dajem reč narodnom poslaniku Ivanu Andriću. (Miloš Aligrudić, sa mesta: Replika.) Primer intelektualnog, krajnje poslaničkog i korektnog izlaganja. (Miloš Aligrudić, sa mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite, gospodine Aligrudiću.
Čl. 27. i 107. Član 107. u odnosu na izlaganje prethodnika, koji vređa dostojanstvo narodnih poslanika, pogotovo jedne poslaničke grupe. Jer u javnosti, zahvaljujući jednoj emisiji, koju popularno zovem "izmišljajder B 92", stvoren je jedan naopak utisak o tome da je DSS navodno neka mafijska organizacija koja jeapala i lapala po Kolubari kao javnom preduzeću i to je ono što je on ima u vidu kada je poredio tzv. Kosovsku bitku i Kolubarsku bitku. To je ono o čemu je govorio maločas. To je uvredljivo i trebalo je da ga upozorite na to, jer se radi o prljavoj političkoj kampanji, ni o čemu drugom. Druga stvar, član 27, odnosi se na vas. Ako vodite sednicu, vodite je dosledno, prema svima na isti način. Tražio sam repliku, nisam insistirao da govorim o povredama Poslovnika. To je ono što ste me vi naterali.
Nema povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni, u danu za glasanje izjasniće se Skupština o povredi Poslovnika. Dajem reč narodnom poslaniku Ivanu Andriću.
Hvala, poštovana predsednice. Dame i gospodo kolege, jako mi je drago što je gospodin Mićunović govorio pre mene, jer mislim da je on dao jedan neophodan politički kontekst ovoj rekonstrukciji koji je falio u ekspozeu, napisanom ekspozeu Mirka Cvetkovića, bez obzira ko ga je pisao. Upravo, vi ste dotakli suštinu, ali mogu da se oko te suštine i vaše analize složim samo u vašoj pretpostavci. Manje ili više, sve drugo što ste rekli, nažalost ili na sreću, vas živo demantuje. Tačno je da je ovo presudna godina za Srbiju. Tačno je da je 12. oktobar dan u kome bi trebalo da Evropska komisija predloži Savetu ministara EU da Srbiji da status kandidata za člana EU. I to je tačno. I tačno je da ta šansa, ako je propustimo ove godine, možda neće biti tu sledeće godine, zato što nas je ova bliska istorija naučila kada jedanput nešto propustite ne znači, po automatizmu, da to stoji pred vama i da vas čeka. Pravo je pitanje – da li mi, poslanici koji sedimo ovde, možemo imati poverenja u ove ljude koji stoje ovde da će taj plan da ispune? Pogledajte svako od vas i neka nam kaže da li nas ono što se dešavalo u protekle tri nedelje, otkada je ideja rekonstrukcije Vlade najavljena, do danas uverava u bilo kojoj tački da je moguće da ova rekonstruisana nova vlada, podsetiću vas puna novih lica, puna energije, da ta Vlada sprovede nekakav plan koji nam nije ni dostavljen i da dobije za ovu zemlju status kandidata u oktobru ove godine ili krajem godine. Tu postoji ta razlika. Biću vrlo otvoren, kao neko ko se kroz skupštinski rad bavi evropskim integracijama. Danas vam kažem nemoguće je da to oni urade. Zbog toga ću glasati protiv ove vlade i zbog toga mislim da je vreme za izbore. Kakva god pošast simbolično nazvana, kao što je gospodin Čanak rekao simbolično ide stepenicama u pogrešnom pravcu, kakva god da dođe, ona sigurno dolazi i sve što je uradila vladajuća većina nošena DS u poslednje tri godine uradila je upravo da bi dovela tu pošast na vlast. Govori se o konceptu ljudskih prava kao o osnovnom postulatu demokratije. Slažem se. Šta je sa Sandžakom? Šta se desilo tamo? Održani su izbori, pa pošto vam se nije svideo pobednik na izborima za nacionalni savet, vaš ministar koji više nije ministar, umalo nije počeo rat. Da li je to demokratija? Nijedno čvrsto pravilo nije ustanovljeno, samo lagodna pozicija da neko iz vladajuće većine odlučuje ko je u pravu, ko nije, ko treba šta da uradi, ko ne treba šta da uradi, a to nije ni demokratski ni evropski. Stanje u javnim preduzećima, deveta tačka ekonomske politike, promene nakon tri godine kod našeg premijera predstavlja reformu javnih preduzeća koja podrazumeva ukidanje monopola, uvođenje profesionalnih rukovodstava i smanjenje subvencija. Kako da verujemo posle tri godine da više neće biti koalicionim ugovorom podeljena javna preduzeća? Kako u to da verujemo? Ovde nije problem u onome što se kaže ili nije samo u tome, problem je mnogo veći. To što se govori, koliko god pristojno bilo, lepim rečnikom, elokventno, kako god hoćete, koliko god u vašim dirigovanim medijima ponovljeno puta, to naš život ne čini takvim. Gospodine Mićunoviću, mi ne živimo u evropskoj Srbiji, oni žive. Vlada živi u svojoj maloj sredini koju okarakteriše tako da ne sme više niko ni da je komentariše. Nema više ni komentara. Sada i ministar koji se ne slaže, zato što je Mlađan Dinkić nešto rekao, sada više niko neće moći ništa da kaže zato što je to protivzakonito. Nama je valjda u interesu istina, a ne vaše jedinstvo. Šta nas, građane, briga o vašem jedinstvu, nas zanima šta se dešava. Kakva je to odredba koja onemogućava nekoga da kaže ako se ne slože sa stavovima Vlade ili dominantnim vladajućim stavom u Vladi? Što se tiče medija, mogu da govorim još mnogo o tome zašto mislim da ovo nije evropska Vlada, ali čini mi se da je vladajuća koalicija probala, nakon isterivanja Dinkića iz Vlade, da je imala neku viziju kako će od svega toga napraviti jednu malu efikasnu Vladu koja će ispuniti četiri ili pet stvari, između ostalog dobiti i kandidaturu. Nažalost, mislim da je Vlada od toga odustala u toku tog procesa, da nije bilo ni političke snage, ni želje i da se Vlada odlučila sada ne jedan drugačiji koncept sada. Prvi koncept je da potpuno ignoriše stvarnost. Mi smo jedina zemlja na svetu u kojoj premijer nije obrazlagao izmene Zakona o Vladi, jedina u istoriji, nego je poslao, protivzakonito, ministra u ostavci. To je bio još jedan korak ka evropskom putu Srbije. Pod dva, odlučila se, nisam siguran da ste toliko moćni za represiju, ali za želju da ne dozvolite nikom, osim vašim omiljenim opozicionarima, da se pojavljuju u medijima, ta je želja potpuno jasna kod vas i vi je aktivno sprovodite svakim danom. Nemojte slegati ramenima. Mislim da je neozbiljno da se ovde govori a da se ne govori o uticaju DS na medije, o uticaju na medije koji kaže, 20 hiljada ljudi LDP-a, znači, ne može ni sekund na televiziji, a nekoliko hiljada ljudi ili 100 hiljada, nije važno, SNS može 17 minuta u dnevniku. I onda nam vi kažete – nemojte da nas kritikujete zato što će oni doći na vlast. Ne kritikujemo vas mi, ali nećemo ni da ćutimo. Mi vam kažemo, sami ste ih napravili. To je vaš koalicioni partner. Kada SNS pravi miting u nedemokratskoj Srbiji, ona ide na RTS dan pre i ima specijalnu emisiju u subotu uveče. Ko još to ima? Ko ima to drugi? To radi DS i isključivo DS koja upravlja medijima. Da li je to institucionalno ili ne mene ne zanima. Taj koji to radi ima podršku većinske partije u Srbiji i on tu podršku koristi za ovo. Nema ovde nikakve Evrope. Evropa je postala samo izgovor za to da neki ljudi vrše funkciju još 12 meseci, dok ne istekne mandat. Ta funkcija neće Srbiju dovesti u poziciju da bude kandidat za članstvo, ali će ga građane Srbije, kao što ih okreće već tri godine, nastaviti da okreće protiv ideje EU. Na početku vašeg mandata, i to je podatak, podrška EU u Srbiji je bila preko 70%, danas je oko 50%. Čija je to odgovornost? Da li je to odgovornost opozicije? Taj podatak niko ne govori, da ne pominjem prosečnu platu. Ona je danas jedino u Srbiji u regionu manja nego pre godinu dana. Krize nema više. Mi putujemo, to pozdravljam. Vize su ukinute. Svaki građanin ove zemlje može da ode. Kriza ne postoji. I kada je postojala, vi ste je proglasili šansom i tvrdili da nam ništa ne može, ali onda ste u njoj videli izgovor za vašu nesposobnost. Danas stalno govorite, kada ne znate šta ćete da kažete, ili je kriza ili nemojte da nas napadate zato što ćemo propustiti šansu da uđemo u EU: Gospodo draga, kakva god lična osećanja imao prema vama, vi nas u EU nećete dovesti više ni korak bliže. To je bio vaš maksimum. Sada je samo pitanje kako će se ova situacija rasplesti i da li ćete sa sobom povesti u tu rupu, u koju ćete pasti, i ideju evropeizacije Srbije, ili ćete pustiti da ta ideja nastavi da živi, da ne deli svoju političku sudbinu s vama. To sada samo od vas zavisi.
Gospođa Nada Kolundžija, replika.
Gospođo predsednice, istina je da DS gradi društvo u kome će mediji biti nezavisni. Dokaz da je to tako jeste što je DS najčešće, najviše i najžešće kritikovana od svih medija u ovoj zemlji. Tako poziv i optužba da DS kontroliše bilo koji medij je neosnovana ako se samo uzme u obzir činjenica kako mediji danas izgledaju, kime se najviše bave i prema kome su najstrože i najkritičkije raspoloženi. Zaista mislim da je pitanje podrške među građanima za ideju EU i pitanje nestrpljenje građana, ali ako vi nas ovde optužujete zbog toga što smo mi u parlamentu povećali značajno podršku za ideju EU, onda mi tu optužbu prihvatamo kao svoju krivicu, smatrajući da je bilo važno da se poveća ta podrška.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Ne znam zašto Srbiju oko SNS ložite? Šta vi imate koga da podržavate i kome da pomažete? Šta vi imate koga da napadate i da pominjete SNS? Daj bože da vi budete takav miljenik DS, da vidite kako puca koža na leđima, a mi da preuzmemo javna preduzeća u Beogradu. Je l' važi da mi uzmemo Puteve Beograd, pa apotekarsku ustanovu i još ovde da napadamo DS? Budi čist. Nemaj veze sa vlašću, nemoj da te finansiraju ni na koji način, nemoj da budeš u javnim preduzećima. (Predsednik: Nemojte se obraćati poslaniku, nego samo parlamentu.) Ne, to sam činio u prenosnom smislu. Onaj ko sarađuje s vlašću ne može da kori vlast da sarađuje sa strankom iz opozicije, za šta nema ni jedan jedini dokaz. SNS ne sarađuje s DS kako bi omogućila da DS ostane na vlasti, ali sa celom Srbijom sarađujemo i pokušavamo da održimo mir, da zaustavimo ono što se valja i što i vi sami znate da se valja. Gospodine Andriću, mi nismo pošast. Molim vas da se izvinite SNS, kada već nije znala gospođa predsednica da vas zaustavi u tome. Ne postoji politička stranka koja je parlamentarna i koja je pošast. Čak ni za vas nismo pošast. Mogli biste da kažete – evo za nas su pošast i da kažete, da se ne slažete sa našim idejama, ali da vi ovde kažete nekažnjeno da smo mi pošast, zamolio bih vas da pročitate Vujakliju, možda će da vas ubedi u to da tu reč više ne koristite kada je upućujete drugima.
Narodni poslanik Nemanja Šarović. Vi biste repliku?
Replika na izlaganje gospodine Nikolića, koji već duže vreme … (Predsednik: Ne, gospodin Nikolić vas sada nije pomenuo.) Jeste, pomenuo je SRS, gospođo, za ulazak u upravne odbore, štampali su i letak i to je nešto čime Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić i SNS već duže vreme obmanjuju građane Srbije. Ako govorite, gospodine Nikoliću, o tome ko koga finansira i kome puca koža, kako vi kažete, u ljubavi s DS, ne znam da li je pukla koža Aleksandru Vučiću ili pravdi, kada ste iz gradskog budžeta uzeli 20 miliona dinara za dve godine. Da li je to ljubav o kojoj pričate? Ako pričate o upravnim odborima, gospodine Nikoliću, napadate SRS, kažete da smo ušli u nekakvu vlast i preuzeli ono ili ovo javno preduzeće. Nismo preuzeli nijedno. Imamo po jednog člana u svakom javnom preduzeću. To je, gospodine Nikoliću, demokratski princip koga ste se i vi nekada pridržavali, dok ste bili u SRS. Podsetiću vas da je u Zemunu SRS svim strankama koje su prešle cenzus, proporcionalno broju osvojenih mandata, omogućavala i učešće i upravljanje u nadzornim odborima. Ne možete tražiti da vi budete deo tog sistema, jer, gospodine Nikoliću, niste uopšte bili na izborima. Ukrali ste mandate nakon izbora, promenili ideologiju nakon izbora i jednostavno nema osnova po kom bi vi postali član bilo kog upravnog ili nadzornog odbora. Vi ste, gospodine Nikoliću, poput nekih opozicionara iz Miloševićevog vremena, koji su trpeli strašne tegobe, pucala im je koža, ali su iz godine u godinu izlazili sa sve većim ličnim imetkom. Objasnite vi, kako vama puca koža, pa jedne godine sazidate dvorac u Bajčetini, pa vam gospodin Mrkonjić to asfaltira…. PREDSEDNIK Vreme, nemate više reč. Narodni poslanik Ivan Andrić.
Izvinjavam se, gospodinu Nikoliću. Stvarno mislio sam da je iz mog izlaganja jasno bilo da ne mislim da ste vi pošast. To sam upotrebio kao, da nas neko plaši vama. Ali, izvinjavam se, ako je to moguće. Moguće je da sam u tom žaru pogrešno rekao. Ne mogu da mislim za stranku koja je parlamentarna ili će biti parlamentarna da je pošast. Takođe, to naročito ne mislim jer mislim da ste vi isti kao DS, prosto u tome ne vidim nikakav problem. Mislim da problem s tim treba da imaju građani koji mogu da poveruju u to, da ukoliko dođe neko drugi i samo zauzme ovde ova mesta u ovim klupama da će biti bolje. Neće biti bolje. Upravo, ne kritikujući one reforme koje DS ne sprovodi, nego baveći se nečim sa strane, meni se čini da tu uviđam tu sličnost. Izvinite što uopšte ulazim u sadržaj saradnje između vas i DS, da li to vodi njenom nestanku ili ne, nije mi to namera. Naravno, svako je za sebe. Ono što sam hteo, gospođo Kolundžija, a žao mi je što je izašla, stvarno je neverovatno i vrlo politički naivno pokušava vladajuća većina da nas ubedi da DS ne rukovodi medijima. Tvrdim vam da u ovoj sali ne postoji nijedan čovek koji u to može da poveruje. Ako je to stvarno način da se odbranite, meni je to slična odbrana kao što, bez namere da uvredim, kada noja neko napadne, onda on gurne glavu u pesak. Nije tako i grešite, DS upravlja manje ili više svim medijima u ovoj zemlji. Zato je i vreme da preuzme odgovornost.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospođo predsednice, samo vas molim da kada mene opominjete ako se nekome lično obraćam, da to isto bude mera i za nekoga ko se meni obraća. Posebno, kada mi se obraćaju ovi koje ne primećujem. Znači, ovoliko laži da se izgovori o meni, a da vi ćutite i klimate glavom, ili vam je nešto kao milo, ne treba da vam bude milo. Ovo sam sada ja na meti, možda još mesec i dva, pa će da se vrate na vas. Znate kako umeju vama da kažu i kako umeju ovi u DS. Jednostavno, to je stil života. Ili će Tomislav Nikolić da bude meta ili ne znam kako se zove bilo kog. Moguće da smeta politika SNS svim drugim strankama u ovoj sali, izuzev Novoj Srbiji, ali tu nisam kriv. Nije ni meni milo kada nas neko pobedi, ali stisnemo zube, radimo još jače i bolje. To i vama predlažem – radite jače i bolje. Radite čestitije i poštenije, pa će i vas narod da voli. Ili, šta sad, isti smo mi kao i demokrate? Pa ko će da pobedi? LDP i SRS? I tu će Srbija da napreduje. Onda ćemo svi da se preselimo u Vranje i da naplaćujemo putne troškove. Stvarno nema smisla. Razmislite malo dobro. Mogu sve da izdržim. Šta sam u životu prošao, ovo je besmisleno da ne mogu da izdržim. Ko me je sve pokušavao uništiti, šta mogu oni? Čime oni mogu da zasluže da mogu mene da unište? Verujte mi, otkako su počeli da me napadaju, ove narikače da se javljaju i ova bulumenta, SNS jača. Vi gledajte, ako dozvoljavate to, zbog toga da bismo mi ojačali, onda nešto škripi u vladajućoj koaliciji.
Molim sve poslanike da se ne obraćaju jedni drugima nego parlamentu. Dajem reč narodnom poslaniku Draganu Šormazu. Vaša poslanička grupa ima još tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, šta se rekonstruiše. Obično se rekonstruiše i, ne obično, nego je to pravilo, nešto što je loše, oštećeno, pa čak i opasno za živote i zdravlje ljudi. U ovom slučaju se rekonstruiše Vlade. Očigledno je da je ta Vlada bila loša. To govorim još od oktobra 2008. godine, čak sam rekao da je najnesposobnija i najlošija Vlada u istoriji Srbije, ne samo u poslednjih 20 godina parlamentarizma posle Drugog svetskog rata. Zašto se rekonstruiše? Zato što ste nervozni. Nervozni ste zato što vam se završava treća godina mandata. Gospodin Mićunović nam je kao iskusan parlamentarac ovde održao jedno predavanje, ali me čudi da baš to nije rekao. Veoma je poznato svugde u svetu da je svaka vlada na isteku treće godine, a to govorim jer imam i neko drugog iskustvo iz ranijeg vremena, znate i kojeg, da je uvek stranka koja je na vlasti, a naročito ona noseća, i ta vlada, u nervozi naročito na isteku treće godine mandata. Ističe mandat, a ulazi se u izbornu godinu. U ovom slučaju se ništa nije uradilo i nema se sa čim pred građane. Onda se izmišljaju rekonstrukcije, gde će se energetika i rudarstvo podeliti zbog koalicionog sporazuma, gde će se nauka, a sad se puni univerzitet, dati prosveti, gde će se spojiti trgovina i poljoprivreda, pričati o EU, a sve članice EU imaju samostalno ministarstvo poljoprivrede, bez spajanja s bilo čim drugim i što posebnu pažnju vode o poljoprivredi. Šta ste nam vi ovde, gospodine predsedniče, rekli? Da li ste rekli jasno da plate i penzije više neće biti najniže u Evropi i u regionu? Da li ste rekli - pale su više od 100 evra, plate od kada ste vi vlast, i 40 evra penzije, znači, u pravoj njihovoj realnoj vrednosti, u odnosu na ono što su bile u vreme kada ste preuzeli vlast? Da li će biti manja inflacija? Da li će se smanjiti i na koji način nezaposlenost? Vi ste ovde rekli, evo, jasno piše - povećanje zaposlenosti kroz nove oblike podsticaja za otvaranje radnih mesta. Ko će o tome voditi računa? Gospodin Ćirić. Pa, nešto nisam siguran, kada čujem gospodina Dinkića da kaže da može da vlada iz senke isto koliko i gospodin Tadić, da će gospodin Ćirić raditi bilo šta drugo u odnosu na gospodina Dinkića, kad je bio njegov državni sekretar, a sad ga stavljate za ministra, pa ćete sad tu nešto promeniti. Niste rekli da li će hleb "sava" da poskupi ili ne na 70 dinara, da li ćete odgovoriti, a hrvatska vlada je već odgovorila - na povećanje cena nafte pre nego što je (Predsednik: Vreme, gospodine Šormaz. Završite rečenicu, molim vas.) smanjila akcize, vi to niste rekli. Nema ništa od toga. Vi gubite izbore u svakom slučaju, kad god da se održe.
Narodni poslanik Nemanja Šarović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako ste kojim slučajem mislili da će Vlada nakon rekonstrukcije raditi bolje, ja sam siguran da neće, a to ću vam pokazati na nekoliko konkretnih primera. Treba podsetiti da smo mi pre nekih desetak dana raspravljali o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji i tada je Vlada RS predložila Narodnoj skupštini da usvoji zakon po kome će rok za dobijanje smanjenja naknade za legalizaciju biti 31. jun 2011. godine, iako jun ima 30 dana. Da će Vlada nastaviti i nakon rekonstrukcije u tom stilu da funkcioniše, jasno je iz ovog predloga za izbor novih članova Vlade, gde gospodin Cvetković predlaže nove članove Vlade, ali se poziva ne na Zakon o Vladi koji smo usvojili pre nekoliko dana i koji je istog dana stupio na snagu, već se poziva na prethodni zakon. Vi ste, gospodine Cvetkoviću, morali da se pozovete na ove poslednje izmene i dopune. One su, proverio sam vam i to, izašle u "Službenom glasniku" br. 16/10, koji je izašao pre nekoliko dana, a vi ste se samo pozvali na Zakon o Vladi sa poslednjim izmenama iz 2008. godine, kada ste formirali onaj svoj prvi kabinet. Naravno, mi nismo ni očekivali ništa bolje od vas, ali ste, gospodine Cvetkoviću, bili dužni da pre svega, pre nego što ste nam ponovili ove nove, tj. stare, prioritete da podnesete izveštaj o tome šta je Vlada uradila za ove prethodne tri godine i to je morala biti nekakva polazna tačka. Da kažete šta ste uradili u pravosuđu, da odgovorite koliko danas ima sudija u Srbiji, da kažete šta ste uradili u oblasti borbe protiv kriminala, da nam kažete zašto niste rešili ona ubistva za koja ste tvrdili da ćete rešiti, gde su ubice i da li ste otkrili ubice Ranka Panića, da li ste našli ubice Slavka Ćuruvije, da li ste našli ubice Milana Pantića, da li ste rešili bilo koje od krivičnih dela koje ste obećavali da ćete rešiti? Vi se setite i političke pozadine ubistva premijera Đinđića svake godine pred godišnjicu njegove smrti, pa to iskoristite da malo napadnete DSS. Odgovorite vi nama danas - zašto ste vi ćutali prethodne godine i zašto ništa po tom pitanju niste uradili? Ne zato što ćete naći odgovornost SRS, koju steprvu optuživali za političku odgovornost, odnosno za političku pozadinu oko atentata na Đinđića, ili DSS, već zato što vas to ne zanima, ne zanima vas, osim u predizbornoj kampanji i ne zanima vas zato što bi verovatno putevi kada biste to istraživali doveli do mnogih koji su i tada, a možda i sada sedeli u Vladi RS. Vi niste dali odgovor na to šta ste uradili sa ekonomijom u Srbiji za prethodne tri godine i šta je sa boljim životom građana koji ste obećavali, a sada obećavate još više nego ranije. Nekad ste obećavali - biće bolje za godinu, za dve, a sada kažete u ekspozeu – bolji život za sve građane danas i odmah. Da li vi mislite da je bilo ko od građana Srbije danas i odmah, kada ste vi to izgovorili pre nekoliko sati, osetio bilo kakvo poboljšanje? Zaista mislim da nije. Niste nam odgovorili ni šta je sa prosvetom, da li ste zadovoljni učinkom gospodina Obradovića, pa ste mu sada dodali još jedan deo drugog ministarstva, odnosno sada će biti zadužen i za nauku. Niste nam rekli ni da li ste zadovoljni učinkom Tomice Milosavljevića u oblasti zdravstva, nego ste sada predložili da ministar zdravlja bude čovek koji je i moralno i politički islužen, i ono što je najgore, vi ste predložili patologa za ministra zdravlja, kao da u zdravstvu nije potrebna prava reforma, kao da nije potrebno poboljšanje, već je potrebna obdukcija. Ne mogu zamisliti ništa gore od patologa kao ministra zdravlja, osim možda grobara kao predsednika Vlade. Vi ste pre ove sednice i sami uputili brojne kritike i na račun ministara i na račun same Vlade, ali čitajući ovaj vaš ekspoze, to jednostavno nije moglo da se primeti u ekspozeu, sve ide pohvala do pohvale. Koristite veoma zanimljive izraze, pa kažete da vam je čast da predvodite Vladu, da je ona dosledno sprovodeći reforme u svim segmentima napravila odličan i suštinski iskorak ka punopravnom članstvu u EU. Kažete – ključni korak ka unapređenju dobrosusedskih odnosa, svesno ćete biti posvećeni očuvanju KiM unutar granica itd. Vi ste nama dužni da date odgovor: da li je ovoj vladi bila potrebna rekonstrukcija? Ako jeste, zašto su to razlozi? Ne tako davno rekli ste kako pobednički tim ne treba menjati. Sada tvrdite da nijedan ministar nije smenjen što je loše radio, pa ispada da vi Vladu koja je odlično radila kao skup, pojedinačno ministri su odlično radili, a vi ipak idete na rekonstrukciju. To je nešto što jednostavno niko ne može objasniti. Ima, naravno, ovde veliki broj besmislica. Jedna od tih, koja mi je možda i najviše zasmetala, vi kažete – punopravno članstvo u EU kao istorijski cilj. Otkad je to članstvo u EU istorijski cilj građana Srbije i Republike Srbije? Od Kosovskog boja, od Prvog svetskog rata, od balkanskih ratova. Otkad je to istorijski cilj? Valjda je istorijski cilj srpskog naroda stvaranje jedinstvene srpske države koja će obuhvatiti sve srpske zemlje u kojima je srpski narod većinski, i RSK, i Republiku Srpsku, i Crnu Goru, i Hercegovinu i Srbiju celovitu. Vi pričate o EU, to je prvi prioritet. Hvalili ste se kako ste odgovorili u rekordnom roku na upitnik EU, ali nam niste rekli šta ste odgovorili, šta ste rekli. Koliki broj građana ima Republika Srbija? Kolika je njena površina? Da li ste uzeli u obzir čitavu Srbiju ili ste uzeli u obzir samo centralnu Srbiju, bez teritorije KiM? Ukoliko se odgovor odnosio samo na centralnu Srbiju, onda vi ne možete više pričati kako vi nikada nećete priznati nezavisnosti Kosova, jer vi suštinski priznajete i stali ste u predvorje EU i zatražili prijem samo za jedan deo Republike Srbije. Druga stvar, vi kažete – Vlada će i ubuduće svesno, odgovorno i predano biti posvećena očuvanju KiM unutar Srbije. Šta to znači svesno biti posvećena? Jeste li do sad besvesno bili posvećeni? Da li može neko drugačije, osim svesno, da bude posvećen nečemu, sa izuzetkom pojedinaca koji su 18 godina učestvovali bez svog ja i bez svoje glave u politici, pa onda posle 18 godina je pronašli? Naravno, vi nama niste odgovorili ni na pitanje da li ćete vi konačno po ovom novom zakonu imati autoritet. Velike besmislice ste uneli u Zakon o Vladi i zaboravili danas da se pozovete. Jedna od odredbi je da ministar i da su članovi Vlade, državni sekretari i drugi dužni da u javnim izjavama i nastupima u javnosti izražavaju i zastupaju stavove Vlade. Koji je, gospodine Cvetkoviću, stav Vlade povodom rekonstrukcije? To je valjda stav predsednika. Vi oličavate Vladu. Vi sedite tu, ne mešate se u svoj posao, duboko ste zadubljeni ko zna u šta, a gde su vam ministri? Gde su vam potpredsednici? Da li oni danas izražavaju stav Vlade? Vi niste uspeli ni danas da na nekoliko sati okupite ministre i potpredsednike Vlade. Siguran sam da ne znate ni gde su. Svakako nisu imali bilo šta važnije i pametnije da rade danas. Ni vi niste objasnili šta je to bilo važnije pre nekoliko dana kada ste predložili ovde Zakon o Vladi i Zakon o ministarstvima. Gde ste vi to bili? Da li ste se spremali za ovaj ekspoze ili ste radili nešto drugo? Kažete – informacije o radu Vlade ne mogu se davati suprotno Poslovniku. Vi ste zakonom propisali da članovi Vlade i drugi koji su tu u okruženju, pa mogu nešto da čuju, ne smeju da cinkare medijima i da pričaju okolo prijateljima šta se na Vladi dešava. Da li su to, gospodine Cvetkoviću, evropski standardi na koje se vi pozivate? Drugi su uglavnom propustili da govore o pojedinačnim rešenjima, a ja ne želim da propustim tu priliku i želim da čujem čime su pojedinci zaslužili, koji su bili prethodno u Vladi, da se danas tu nađu i čime je zaslužila gospođa Malović. Vi kažete – sada će biti manja Vlada, pa će i potpredsednik Vlade biti ministar, a bio je ministar Dačić i do danas. Ispade da je bio protivzakonito. Pa kažete - sada će i predsednik Vlade biti ministar finansija, ali i dalje u Vladi imate ljude koji ne rade ništa. Sulejman Ugljanin je ministar bez portfelja, ministar zadužen za ništa, a i dalje sedi u Vladi. Dajte da čujemo koje je njegovo dostignuće za ove prethodne tri godine? Da vidimo koje dostignuće gospodina Krkobabića, osim što danas strpljivo sedi tu, ali koje je drugo njegovo dostignuće? Mogli bismo mi ovako ići od čoveka do čoveka, da vidimo koje su zasluge Olivera Dulića, koji je doneo zakon koji se pokazao kao neprimenljiv, a govorim o Zakonu o prostornom planiranju, koji je onemogućio izdavanje građevinskih dozvola, koji nije sproveo legalizaciju onako kao je obećao, a vi mu sada dodajete rudarstvo. Dajte da čujemo koji je to princip po kome ste formirali ovu Vladu? Onda kažete kako je potrebna nova energija. Ko će doneti tu novu energiju u Vladu? Ko? Da li će to biti gospodin Sulejman Ugljanin, koji je u prethodne tri godine sačuvao svu svoju energiju? Da li ćete to biti vi, gospodine Cvetkoviću? Jer, bez obzira na lično možda poštovanje prema vama kao čoveku, zaista mislim da od vas kao predsednika Vlade ne postoji gori i tromiji deo te Vlade. Kako ćete vi, ako ste dokazali da niste sposobni da uvedete red, da uredite odnose među ministrima i da vodite Vladu sa autoritetom, to činiti sada, pa plus uz to obavljati i funkciju ministra finansija? Ono što bih, takođe, želeo da čujem, gospodine Cvetkoviću, jeste koji jenajveći uspeh i najveće dostignuće Vlade Republike Srbije u prethodne tri godine? Šta je to čime se vi najviše dičite? Moje mišljenje je da je jedini možda veliki uspeh, jedino što ste naumili pa ostvarili, to što ste stvorili SNS. To je jedini vaš uspešan projekat u prethodne tri godine. Kako kažu, uspešna je Vlada koja stvori opoziciju po svojoj meri. Nekada je Slobodan Milošević imao Vuka Draškovića kao svog omiljenog opozicionara, bio je miran i znao je da dok god on bude na čelu opozicije da će Milošević biti siguran na vlasti. Tako danas i Boris Tadić ima u Tomislavu Nikoliću svog omiljenog opozicionara, kako ga nazivaju, harizmatičnog gubitnika. Dragan Đilas ima Aleksandra Vučića, i sigurni su da dok god budu imali takvu opoziciju da će biti sigurni i da ćete i dalje ostati na vlast. Međutim, vi ste se u jednoj činjenici prevarili. To je da građani Srbije mogu da istrpe baš sve, ali ste vi, i pored toga što sto tvorili opoziciju po svojoj meri, bili toliko loši i toliko ste loše vršili vlast, da su čak i gospoda koja pripadaju ovoj političkoj anomaliji, zvanoj SNS, postali građanima Republike Srbije nekakva alternativa. Razumem da se njima, pošto pričaju stalno o tim svojim mitinzima, pričaju o tim svojim izborima, razumem da se njima žuri, a žuri im se zato što pucaju po šavovima.Oni su se dičili izbornim rezultatima po opštinama gde su bili ponovljeni izbori. Pre nekoliko dana sam boravio u Negotinu. Tamo je SNS osvojila sedam mandata. Kada sam došao zatekao sam natpis – ko poslednji izađe neka ugasi svetlo, i ugasili smo im svetlo. Oni tamo više nemaju ni jednog jedinog odbornika. Slična je situacija i u drugim opštinama gde su se održavali prevremeni izbori, gde su dolazili, neumereno obećavali, trošili ogromne količine novca, a građanima zauzvrat nisu dali ništa. Pošto kažu već da su progonjeni od strane ovog režima, postoji još jedna sličnost sa opozicionarima iz nekog prethodnog perioda, a to je što su i oni za vreme tog svog opozicionarstva stekli ne desetine kvadrata, nego su stekli stotine kvadrata stambenog prostora njihove porodice. Vi ste, gospodine Cvetkoviću, krivi što ovu agenciju za borbu protiv korupcije, kojom se hvalite u ekspozeu, ne koristite i što ne odgovarate na poslanička pitanja SRS, koja traži da se ispita finansiranje SNS. Hvala.
Premijer ima reč. Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Poštovani narodni poslaniče, želeo bih da vam dam odgovore na nekoliko pitanja koje ste ovde pokrenuli. Jedan deo izlaganja je bio opšteg karaktera gde ste izlagali vaše stavove i pokušao sam iz njega da izvučem zapravo samo one segmente koji su relevantni za ovo o čemu sada razgovaramo i koji se mogu definisati kao konkretna pitanja. Uspeo sam da nađem neka tri ili četiri segmenta. Mada ovaj prvi nije baš direktno vezan za današnju temu, ali jeste ga vi pokrenuli, dakle, razmotrili ste pitanje Zakona o Vladi i dali ste mišljenje o pojedinim stavovima. Mislim da bi bilo bolje da ste ta mišljenja izložili u vreme kad je taj zakon usvajan, jer je onda imalo šanse da, eventualno, ako ste ubedljivi, ubedite većinu poslanika i da onda te svoje stavove ugradite, a ovako sada mi možemo eks-post razgovarati, ali od toga nema mnogo koristi. Drugo pitanje jeste kako su birani ljudi za novu Vladu i šta ih je preporučivalo. Znate da se koalicione vlade formiraju tako što koalicioni partneri daju svoje predloge, a onda se ti predlozi nađu na jednom mestu i ukoliko nema direktnog protivljenja nekih drugih onda ti predlozi budu prihvaćeni, tako da je otprilike ova Vlada nastala kao rezultata delegiranja najboljih ljudi po mišljenju pojedinih koalicionih partnera. Na osnovu toga su i imenovani, odnosno na osnovu toga sam ja i predložio ljude ovako kako ih imam u predlogu. Treće pitanje, rekli ste da niste videli u ekspozeu koja su najveća dostignuća dosadašnje Vlade. Istina je da nisam želeo da ekspoze iskoristim kao neku vrstu reklamnog pamfleta za ono što je do sada rađeno. Inače, imamo prilike da o tome šta je Vlada uradila govorimo u nekim godišnjim izveštajima, pa kažemo – za prethodnih godinu dana urađeno je ovo ili ono. Ali, ako me pitate direktno, evo, mislim, naravno, da tih dostignuća ima puno, ali da uzmem tri, onako kako ih ja vidim kao najznačajnija. Mislim da će ti uspesi, odnosno ta dostignuća i ostati kao nešto što će biti zabeleženo vezano za mandat ove Vlade. Prvo, mislim da će biti sigurno zabeleženo da su u mandatu ove Vlade ukinute vize i time je na neki način vraćeno dostojanstvo našim građanima, da ne moraju da čekaju u ogromnim redovima pred ambasadama itd. Tako da je to nešto što će sigurno ostati, bez obzira da li ga mi koristili ili ne, ali znamo da smo sada dostojanstveni ljudi. Drugo, mislim da će takođe ostati zabeleženo, kao dostignuće, da je napravljen jedan ključni pomak u evropskim integracijama, jer za nepune tri godine ove vlade smo prošli jedan jako veliki put. Da vas samo podsetim da na početku, odnosno kada je Vlada formirana, u tom momentu još nismo imali ni Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, tek nakon formiranja Vlade, ovaj novi parlament ga je usvojio. Dakle, od nekog inicijalnog prvoga, pa čak ne ni celog koraka, prvog polukoraka, mi smo za manje od tri godine došli dotle da smo završili praktično sa upitnikom i za par meseci očekujemo da uredimo još određene reforme i da dobijem status kandidata. Dakle, za tri i po godine, od nule do statusa kandidata, to zaista mora ostati zabeleženo kao dostignuće. Konačno, kao treće, to je svakako ukidanje obaveznog vojnog roka, uz ostavljanje mogućnosti za one koji žele da se prijave dobrovoljno da mogu, ali ipak će ovo ostati zabeleženo kao tekovina ove Vlade. To su, po mom mišljenju, tri najznačajnije, naravno ima ih još. Konačno, četvrto ili peto pitanje koje ste pokrenuli, jeste zašto se ne koristi Agencija za borbu protiv korupcije? Moram da vam kažem da Agencija za borbu protiv korupcije jeste nezavisno regulatorno telo i svaki pokušaj od strane Vlade da nju iskoristi za neke ciljeve, makar koliko ti ciljevi bili možda plemeniti, bi predstavljalo potpuno rušenje jednog koncepta nezavisnih tela i rušenje principa na kojima je zasnovana ova vlada u smislu načina kako treba da funkcioniše.Toliko.
Replika, gospodin Mirko Čikiriz, verovatno zbog omiljenog opozicionara. Izvolite.
Vrlo kratko. Javio sam se po Poslovniku, članovi 104. i 107. Mislim da današnja diskusija ne bi trebalo da se pretvori u smer u kome želi da usmeri gospodin Šarović, ali jednostavno javnosti radi. Stara je teza službi državne bezbednosti koje, nažalost, ni danas nismo reformisali na način na koji to misli SPO, da je Vuk Drašković, koga je upravo tadašnji režim nekoliko putapokušao da ubije i, nažalost, neke naše veoma drage ljude i ubio, da je bio omiljeni opozicionar Slobodana Miloševića. Naravno da cela Srbija i svet zna da se SRS zvala tada socijalistička rezervna stranka. Vuk Drašković je toliko bio omiljen, ja sam 1993. godine, na dan kada je smenjen Dobrica Ćosić, sa Vukom bio u zatvoru, kad je vaš poslanik širio demokratiju po hodnicima Narodne skupštine na taj način što je našem potpredsedniku stranke i narodnom poslaniku Mihajlu Markoviću slomio vilicu. Toliko je bio omiljen da sam mislio videvši Vuka u zatvoru da nije uopšte živ, jer nije davao znake života zbog policijske torture, koju je preživeo. Naravno, posle atentata na Ibarskoj magistrali, lider vaše stranke je rekao da je to delo emigracije, "Ose", "Pauka", kanadskih emigranata, australijskih emigranata itd. i nama je ta teza jako poznata. Ono što je za nas kao SPO značajno u političkom smislu, to je da je danas, posle 20 godina višestranačja u Srbiji, 90% narodnih poslanika prihvatilo evropski put Srbije i 90% članova nekadašnje SRS.
Narodni poslanik Nemanja Šarović, replika. NEMANjA ŠAROVIĆ: Gospodine Cvetkoviću, vi ste mene ukorili zato što nisam izneo svoje kritike kada je na dnevnom redu bila, zapravo, ova rasprava o Zakonu o Vladi, međutim, gospodine Cvetkoviću, grešite. Ja sam svoje kritike izneo i tada, ali vi niste bili tu da ih čujete i da vas možda ubedim kako vi sada tvrdite da sam mogao. I tada sam postavio pitanje šta to Mirko Cvetković danas ima važnije i da ste tada bili ovde, gospodine Cvetkoviću, možda bih vas ubedio, pa biste neke od ovih besmislica ispravili. I tada sam vas upozorio da nije moguće zakonom propisati autoritet nečiji, ni vaš, pogotovo ne nakon tri godine kroz koje ste vodili Vladu, a da nikakav autoritet niste imali. Druga stvar, vi se na taj zakonkoji je usvojen pre nekoliko dana niste ni pozvali. Pozvali ste se na Zakon iz 2008. godine. To stoji u predlogu za izbor ministara koji ste nam poslali. Po tom Zakonu iz 2008. godine predsednik Vlade ne može biti ministar, potpredsednik Vlade ne može biti ministar. Nisu dužni članovi Vlade da zastupaju njene stavove u javnosti itd. Pozvali ste se, gospodine Cvetkoviću, na stari zakon. Pogledajte vaš predlog, ako ga do sada niste pogledali. Znači, "Službeni glasnik" broj 55/05, 101/07 i 65/08. Niste se pozvali na izmene i dopune koje su izašle u "Službenom glasniku" broj 16/10. Propustio sam prethodno da pomenem, vi govorite o nekakvom planu razvoja 20-20. Postojao je jedan omiljeni opozicionar koji je tokom 90-ih plan Z-4 nazivao "plan 3-4", tako i vi sada, po uzoru na njega, plan razvoja do 2020. nazivate tako. (Predsednik: Vreme.) Još jednu rečenicu, ako mogu. Što se tiče ukidanja viza, vize su ukinute, ali je smanjen broj izlazaka. Što se tiče SSP, da ga niste imali prilikom formiranja, nije tačno. SSP je potpisan 29. aprila 2008. godine i to vam je bio glavni adut pred izbore. Narodni poslanik Božidar Delić.
Poštovano predsedništvo, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, kada sam pre neki dan video ovaj dopis 119-01/28 od 11. marta, obradovao sam se i pomislio da ćete učiniti jedan dobar korak za Srbiju kada ste nam dostavili ostavke članova Vlade. Međutim, već ovaj sledeći dokument, koji je samo jedan broj viši, u stvari govori o tome da niste mislili ozbiljno i da od ovog krpeža, koji treba da doprinese samo preživljavanju ove vlade nekoliko narednih meseci, praktično neće biti ništa. Mnogo je toga neozbiljnog što se, na kraju krajeva, može videti i u ovom vašem ekspozeu koji ste nam dostavili. Kao neki drugi cilj ste naveli očuvanje KiM u sastavu Republike Srbije. Ovih dana, gospodine Cvetkoviću, imali smo prilike da vidimo i sastav našeg tima koji pregovara sa delegacijom KiM. Ovih dana obraćaju mi se i mnogi građani Srbije, koji nisu političari, ali koji razmišljaju na pravi način. Oni kažu da gospodin Cvetković nikako nije trebalo da uputi nekoga iz Ministarstva inostranih poslova, pa bilo ko to da bude, da vodi tu našu delegaciju. Evo, ispred mene je najbliži gospodin Marković, koji je odgovoran za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Da ste uputili gospodina Markovića, to bi bilo daleko primerenije ovom vašem cilju – očuvanje KiM u sastavu Republike Srbije. Siguran sam da bi to gospodin Marković daleko bolje obavio, jer ima i više iskustva nego što, smatram, ima onaj čovek koga ste stavili na čelo delegacije, a lično nemam apsolutno ništa protiv njega. Smatram da niko iz MIP nije trebalo da vodi delegaciju, jer samim tim činom, po mom mišljenju, vi na neki način priznajete to što želite da očuvate. Sada ste u odgovoru, gospodine Cvetkoviću, rekli da je jedno od dostignuća i vojni rok. Ne vidim ovde gospodina Šutanovca. Ako smo prihvatili to da se ubuduće vojni rok služi dobrovoljno, ako smo prihvatili da imamo 11.000 profesionalaca, ranije su nam se ljudi obraćali da neko budu upućenu neki garnizon da bude bliže kući, ali čak su i neki tražili da im objasnimo koji su to načini da možda prolongiraju svoje služenje vojnog roka. Danas nam se ljudi obraćaju, ali iz sasvim suprotnog razloga, što im se ne omogućava da služe vojni rok, odnosno da su kriterijumi, prvenstveno ti zdravstveni kriterijumi, tako postavljeni za te vojnike koji dobrovoljno dolaze, da sad moramo da tražimo svoje poznanike, da reagujemo, da pokušavamo nekome ko želi da služi vojni rok da pomognemo da se taj problem prevaziđe. Siguran sam da kriterijumi za prijem profesionalnih vojnika treba da budu mnogo oštriji nego što su to danas. I ovo što vi zovete profesionalizacijom vojske, to zovem socijalizacijom vojske, odnosno rešavanjem socijalnih pitanja određenog broja ljudi koji traže kakvo-takvo zaposlenje, i pri tome ti zdravstveni kriterijumi apsolutno nisu do te mere ispoštovani kako bi trebalo, i mi nemamo profesionalnu vojsku, kakva nam je potrebna i kakvu želimo. Ali, zašto su onda pred te mlade ljude koji su, pored svega, odlučili da služe dobrovoljno vojni rok postavljani kriterijumi koji ih odbijaju? Zato što imaju da li jedan ili dva kilograma više, zato što nisu uhranjeni, jer ko je danas u Srbiji baš uhranjen? Zato što možda imaju i neki santimetar niže od nekog propisa koji je, eto, uspostavljen, ili dat od strane te zdravstvene službe. Ako je rečeno da će svako imati priliku da služi vojni rok dobrovoljno, onda mu to treba omogućiti, čak i kada smo dopune toga zakona usvajali. Vi znate da jedna odredba govori o tome da onima koji su civilno služili vojni rok treba omogućiti, ako žele, da ga sada ponovo služe dobrovoljno pod oružjem. Pa, znači, nekome treba dati šansu da dva puta radi jedan isti posao. Ali, ako bismo baš išli do kraja u onim kriterijumima koji su opredeljivali da neko služi vojni rok bez oružja, onda je upravo nedopustivo da se njima dozvoli da iz nekih možda sada ličnih interesa, da bi se zaposlili u državnoj službi, prvenstveno u policiji ili vojsci, da im se dozvoli da ponovo služe vojni rok. Gospodine Cvetkoviću, u vašem ekspozeu, samo ću navesti nešto – preko noći bili smo svedoci, rušile su se finansijske institucije, svetski poznate kompanije odlazile u stečaj, a ogromna armija ljudi u svetu svakodnevno jeostajala bez posla. U takvim, po svetskim merilima izuzetno nepovoljnim uslovima, Vlada Republike Srbije uspela je svojim merama da minimalizuje posledice krize po privredu zemlje i očuva stabilnost. Gospodine Cvetkoviću, dok su se rušile te institucije, naše su već bile porušene. Ono što se rušilo u svetu, kod nas već nije postojalo, pogotovo kada se radi o finansijskim institucijama. Koje su to finansijske institucije, osim NBS, koje to institucije postoje? One četiri banke koje su još uvek u nekakvom nerešenom statusu, davno su i pre nego što ste vipostali premijer u Republici Srbiji bile uništene. Kada kažete, gospodine Cvetkoviću, da ste na makroplanu uspeli da sačuvate velike privredne sisteme, šta to podrazumeva velike privredne sisteme? Ne postoji u Srbiji više ništa što je privreda i ništa što je veliko. Postoje neka samo javna preduzeća koja su ostala i koja treba da se prodaju, a ostalo u Srbiji ne postoji, ostalo je sve već uništeno. Još kažete – i banke od propadanja u najgorem periodu krize. Gospodine Cvetkoviću, jednostavno ne mogu da nađem objašnjenja za ovakve vaše konstatacije. Koje banke, koje ste to banke sačuvali u periodu krize? Ne mislite valjda na one strane banke, jer vi njih na kraju krajeva niste dužni da čuvate? Vi ste dužni samo da obezbedite da građani koji su komitenti tih banaka, da ih kao država, kao Vlada, sačuvate od raznih malverzacija koje se već sprovode ili koje mogu da se sprovedu. Sada, kaže, fokus moramo prebaciti na strateške sektore koji će predstavljati generatore razvoja u postkriznom periodu. Samo dinamičan rast, obimna konkurentnost srpske privrede predstavlja realnu osnovu za povećanje zaposlenosti i rast životnog standarda svakog stanovnika Srbije. Sa ovim bih se, gospodine Cvetkoviću, i mogao složiti, da bez rada za Srbiju nema boljitka, da bez zapošljavanja ljudi nema realnih osnova za podizanje životnog standarda. Ali, da li to može da učini ova Vlada? Da li to može da učini nekakva rekonstruisana Vlada, gde su napravljene neke kozmetičke izmene i gde se sad, kao što je to bilo i pre tri godine, govori o tome da je cilj da građanima Srbije bude bolje. Građanima Srbije je toliko dobro da svakog dana imamo one koji seku svoje prste ili zakucavaju delove svojih tela, da neki koji ne mogu, jer su čuli da ljudski organi imaju veliku vrednost, pa nude svoje organe, ali ne javlja se niko ko hoće da ih kupi, pa se onda odlučuju na samoubistvo. Niko ne vrši, gospodine Cvetkoviću, takve analize, koliko je to građanima Srbije bolje. Da ste ostali na ovom prvom papiru, kojim ste ovde predsedniku Skupštine ponudili ostavku, mislim da bi to pozdravio svako iz opozicije, a verujem i deo vladajuće koalicije. Ovako, apsolutno, što se tiče mene i što se tiče SRS ne možete imati našu podršku.
Poslanik Bojan Đurić. Imate još minut i po.
Poštovana predsednice, predsedniče Vlade, kandidati za ministre, nema puno vremena, ali dobro, ni Vladi nije ostalo puno vremena do izbora, pa to predsednika Vlade ovde danas nije sprečilo da sa puno energije i entuzijazma najavljuje njene buduće planove. To je išlo čak dotle da ste danas, gospodine Cvetkoviću, pred ovaj parlament došli praktično sa istim, čak nešto skraćenim ekspozeom nego pre tri godine, dobro, ovaj danas ima šest tačaka, a čini mi se da je u onom prvom bilo pet. To je verovatno prvobitni plan uvećan za procenat inflacije u ove tri godine, dok ste vodili Vladu Srbije. Meni je zaista neverovatno da u zemlji, gospodin Andrić vam je o tome govorio, da ste uspeli da za tri godine raspoloženje i opredeljenje građana tako okrenete da od procenta koji je bio 70% pozitivan u odnosu na pitanje da li Srbija ide u dobrom pravcu, u smislu evropskih integracija, dođete do potpuno obrnutog procenta. Danas 70% građana Srbije misli da na loš način vodite ovu Vladu. Nemam mnogo razloga da vas žalim i da vam dajem neku vrstu političkih saveta, ali mislim da nije dobro da godinu dana pred izbore nemate toliko snage da u ekspozeu na pet ili šest strana priznate neku grešku. Zaista je na neki način ponižavajuće prema građanima Srbije i prema ovom parlamentu, kome ste nekoliko puta rekli da nije sposoban da raspravlja o operativnim stvarima i da ste zato stavili isključivo strateško opredeljenje u ovaj ekspoze, da je praktično prva tačka vašeg ekonomskog programa snabdevenost osnovnim životnim namirnicama po prihvatljivijim cenama za sve građane. Znate, Srbija ipak nije Libija.
Gospodine predsedniče, izvolite.
Poštovani narodni poslaniče, pošto ste imali svega minut i po javio sam se da kažem možda jednu rečenicu i da vam pružim mogućnost da dobijete još dva minuta. Ta rečenica će biti da me čudi da ste vi očekivali da je ista koalicija koja formira Vladu, a da ekspoze treba da se razlikuje. Ciljevi su isti. Nismo promenili koaliciju, nismo promenili ciljeve. Zašto bi ekspoze u bazičnom delu trebalo da bude različit? To sam samo hteo da vas pitam i da vam dam ta dva minuta dodatno.
Mislim da nema elemenata za repliku. Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, poštovani i cenjeni gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo kandidati za ministre u Vladi Republike Srbije, dame i gospođo narodni poslanici, vas ću pitati – da li znate gde smo se mi nalazili pre tri godine na današnji dan? Ja ću vam reći – nalazili smo se u izbornoj kampanji za parlamentarne izbore posle kojih smo postali poslanici, a na tim parlamentarnim izborima i Srbija se nalazila na jednom raskršću, na vrlo važnom raskršću, jer se postavilo pitanje da li Srbija treba da bude moderna evropska demokratska država ili treba da bude gubernija u kojoj će se svirati nečija tuđa himna? Podsećanja radi, kazaću samo da smo pobedu na tim parlamentarnim izborima odneli ne baš za žilet, ali u malom procentu je pobedila ideja evropske Srbije. Taj mali procenat je bio toliko dovoljan da mi imamo komotnu parlamentarnu većinu i da smo posle tih izbora napravili da više ništa u Srbiji nije kao što je bilo pre tog dana. Jer, danas više nije pitanje da li Srbija treba da ide u Evropu ili ne, jer i većina opozicionih stranaka, a jedna od najvećih se raspala na tom pitanju da li Srbija treba da ide u Evropu ili ne, danas i većina opozicionih stranaka smatra da Srbija ima svoju evropsku budućnost. To je velika pobeda evropske ideje. Svaki onaj ko misli da ta evropska ideja u Srbiji nije odnela prevagu, grdno greši. Jer, danas i oni koji su kritikovali Vladu i dok su kritikovali parlamentarnu većinu, nemaju tu dilemu da ako bi im se ukazala prilika da dođu na vlast, da li Srbija treba da ide put Evrope ili ne. S druge strane, podsetiću vas kako je izgledalo to raskršće na kome se Srbija tada nalazila, a to raskršće pretilo je da postane naš krst koga će poneti ne samo ova generacija nego i neke buduće generacije. Na tom raskršću sejači panike, zebnji, strahova, a žeteoci nevolja, imali su dosta plodno tlo. Ubeđivali su nas da će Božidar Đelić, kada potpiše onaj sporazum naliv-perom, potpisati otcepljenje Vojvodine, da će DS prodati Novi Pazar, da ćemo prodati Rašku oblast itd. Sad pitam te koji su rukom ukazivali na nas – neka me slobodno pogledaju u oči i neka mi kažu gde je danas Vojvodina? Tamo gde je i bila i pre tog potpisa. Gde su sve granice Republike Srbije – tamo gde su bile i na dan kada smo taj sporazum potpisali. Kada je krenula Vlada da radi i kada smo dali svoja obećanja koja smo počeli da ostvarujemo, pokazalo se da dr Babić više neće ordinirati u ludoj kući i da Srbija nije luda kuća, već da oni ljudi koji su se ogrešili o pravo i elementarne norme moraju da odgovaraju i moraju biti isporučeni tamo gde im je mesto. Krenuli smo u otvorenu borbu protiv organizovanog kriminala i na tome sve pohvale i gospođi Snežani Malović, i gospodinu Saši Vukadinoviću i Miljku Radisavljeviću. Neki kažu da je borba protiv kriminala i korupcije u stvari politički obračun sa političkim neistomišljenicima, iako smo mi, samo podsećanja radi, prvo uhapsili gradonačelnika iz DS. Onda su nam svi kazali da smo mi jedno žuto lopovsko preduzeće. Kasnije smo doneli zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom i na udaru ruke pravde našli su se svi oni koji su se ogrešili o zakon. Šaljem jasnu poruku svima onima koji kažu da je to stvar političkog progona – niko danas u Srbiji ne može ispred sebe da isturi partijsku knjižicu kao štit i da kaže da je nedodirljiv od krivičnog gonjenja zato što je lider ili član neke političke stranke. Članovi stranke, naprotiv, i lideri stranaka, imaju daleko veću odgovornost za krivična dela koja počine i imaju daleko veću svest o značaju tih krivičnih dela koja rade. Srbiji su danas potrebne promene i nada, a ne promenada, a mi smo danas imali promenadu želja, ideja i ambicija nekih ljudi koji u svojoj nezajažljivoj želji da dođu na vlast ne libe se bilo čega, pa i da prete da će Beograd biti polomljen i razoren, ako mi ne budemo reagovali na narodno nezadovoljstvo. Gledao sam kako se Beograd ruši i lomi i kako gore strane ambasade i video sam one koji stoje na bini i gledaju kako gori američka ambasada, pa samo par meseci ispred te iste ambasade kako čekaju da se rukuju sa ambasadorom. To je u kontekstu ovog pomeranja svesti u pravcu evropskih integracija. Jednom prilikom sam ovde govorio da Beograd zna kako izgleda kada se ruši, zna i Kruševac, i Čačak, i Kraljevo i Leskovac, ali znaju i ti gradovi da se odbrane od takvih rušilačkih i nasilničkih akata. Dok god u ovom parlamentu postoji stabilna parlamentarna većina, Vlada je dobila mandat od te većine da obavlja svoj posao najbolje što zna da radi. Postavljano je pitanje gde je novac za penzije od strane ljudi zarad čije vlasti su penzioni fondovi bili tako temeljno ispražnjeni i to je vrhunac političke bestidnosti koje sam danas bio svedok u ovoj sali. Znate, nisam ovde da patim sa građanima Srbije. Saosećam sa patnjom. Ali, šta će imati građani Srbije ako Mirko Cvetković kao predsednik Vlade pati zajedno s njima? On je ovde da rešava probleme koji stvaraju patnju i uznemiruju građane. Vlada Republike Srbije je preuzela odgovornost za upravljanje ovom zemljom, a ne za vladanje. Znam da ima političkih stranaka koje vršenje vlasti doživljavaju kao skup privilegija, a ne kao odgovornost. Ali, dok god ova parlamentarna većina upravlja ovom zemljom, vršenje vlasti isključivo će podrazumevati odgovornost, a nikako i nikada privilegije. Svako onaj ko misli da je vršenje vlasti privilegija, može odmah, što se mene tiče kao poslanika, da spakuje stvari i ide kući, jer za takvoga neću glasati, niti ću mu dati svoj glas, ni kao narodni poslanik, niti ću mu dati svoju podršku u poslu kojim se bavi. Bilo je danas mnogo pesimističkih tonova. Čuli smo rečenicu da je sve propalo, da ništa u ovoj zemlji ne valja, da ne vredi ni sejati, ni žeti, ni orati, ni kopati. Znate, poručujem takvima da stave kao stranački simbol pticu kukavicu i da uzmu Cecinu himnu "Kukavica" kao sopstvenu himnu, pa nek idu kući i neka kukaju do mile volje. Ali, nemojte da plašite građane i nemojte da pričate građanima kako teško žive. Znamo svi mi kako građani teško žive. Ne živim na Marsu, živim u Kruševcu. Idem na pijacu, znam koje su cene na pijaci, znam probleme s kojima se moji sugrađani suočavaju. Srećem se sa ljudima koji žive u ovoj zemlji i oni mi te probleme iznose, a ja pokušavam da te probleme rešim, i kao narodni poslanik, a pokušavam da utičem i na Vladu Republike Srbije da nekada brže i efikasnije rešava te probleme. Pričao sam ovde o pokretnim stepenicama, ne u nekom pejorativnom tonu, o drugoj situaciji sam pričao o pokretnim stepenicama. Naime, kada odete u inostranstvo, kada građani Srbije odu u inostranstvo, recimo u Ameriku, kad se građani Srbije voze pokretnim stepenicama, sa desne strane stoje oni koji su umorni, iznemogli ili bogzna kakve probleme imaju, oni se lagano drže za onaj gelender i polako te stepenice idu. Leva strana pokretnih stepenica je ostavljena za one koji žure, koji preskaču po dva stepenika. Kada dođu kod nas u Kruševac, u Beograd, u Niš, u Kragujevac, ti isti ljudi se voze na pokretnim stepenicama na takav način da se s obe ruke drže s leve ili desne strane ili najčešće u paru, jedan pored drugoga, lepo ćaskaju dok se voze, bez obzira što iza njih stoje ljudi koji bi da preskoče po dva-tri stepenika i da protrče kroz te pokretne stepenice. Znate, pustite one ljude koji veruju u bolje sutra, koji trče uz pokretne stepenice da trče, nemojte ih zaprečavati rukama i nogama jer to upravo čujem i vidim u diskusijama nekih opozicionih stranaka kada su danas ovde govorili. Posebno ću apostrofirati potrebu da Srbija bude društvo znanja, jer samo društvo znanja je i društvo prosperiteta. Intelektualci imaju taj najčasniji posao da nekada budu u velikoj manjini kada ubeđuju građane u ispravnost svojih stavova. U Srbiji biti intelektualac često znači i biti izložen represiji i preziru okoline, zbog toga što imate viziju, ideale koje većina ne deli. Kada se ti ideali, a tako je bilo i sa evropskom Srbijom, nametnu kao većinski ideal građanima ove zemlje, ne osećam ponos što sam bio u pravu kada niko nije bio u pravu i što sam verovao u tu ideju, naprotiv, drago mi je što ti ljudi veruju u tu ideju, ali ne smatram da je ta ideja ostvarena samom verom tih ljudi. Naprotiv, ostvarenje te vere zahteva mnogo rada da bi se ta ideja ostvarila. Ponekad je zaista teško nešto ostvariti. To što mi želimo da ostvarimo, a što je teško, zahteva nekada sate, nekada dane, nekada mesece, a nekada i godine mukotrpnog rada. Ono što je nemoguće, zahteva isto to, samo malo više. E, pa hajde da kao Vlada i kao parlamentarna većina napravimo taj korak više, da ono što nekima sada izgleda kao nemoguće, pokažemo i u septembru i u oktobru da je moguće, i to već ove godine. Hajde da onaj evropski svetionik, koji je upalio dr Zoran Đinđić, bude jedini svetionik koji srpski brod vodi u moru onih šarenih svetionika, koji su u stvari samo stranputice. Hajde da pokažemo da ovaj naš grb znači "Samo sloga Srbina spasava", a ne "Samo stiropor Srbina spasava". Hajde da pokažemo svima u ovoj zemlji da je Vlada Republike Srbije u stanju da ostvari taj veliki korak, što je veoma značajno za Srbiju u ovoj godini, a koji se zove status kandidata i dobijanje te kandidature, i da pokažemo da je to ostvarljivo i izvodljivo, ali ne uz neku basnoslovnu skupu cenu, već uz realnu cenu. Ono što ću za kraj kazati, apsolutno sam uveren da svi ovi ljudi ovde koji sede preko puta mene, koji su kandidati za ministre, uključujući i predsednika Vlade, na kraju svog mandata, a ja ću učiniti maksimum da taj mandat bude u punom iznosu od četiri godine, siguran sam da ti ljudi ono što urade, neće natovariti na leđa i negde odneti posle svog mandata. To ostaje građanima ove zemlje, to ostaje kao svedočanstvo i o nama koji smo glasali za ovu vladu i o vremenu u kojem smo živeli, ali pre svega u našoj veri u ovo što sada govorim. Apsolutno sam uveren da će biti ovo vreme možda teško i praćeno poteškoćama, ali će to biti vreme kada ćemo uraditi jedan ogroman, veliki posao, koje će naše generacije koje dolaze posle nas pamtiti kao značajan iskorak ka evropskim integracijama i hajde da toj našoj deci ne ostavljamo breme prošlosti i breme sadašnjosti, već da ih rasteretimo da bismo moglida živimo kao normalan narod.
Replika, poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Milivojević je naravno zapamtio kako je gorela američka ambasada, ali je propustio da kaže da je zapamtio zato što je on učestvovao u tome, i kako je gorela ova skupština i kako je gorela Radio-televizija Srbije. Nisam se javio zbog toga, ono što je meni zasmetalo u izlaganju gospodina Milivojevića, to je jedan manir ove vlasti kada je u pitanju takozvana saradnja sa takozvanim Haškim tribunalom, a to je da su svi Srbi unapred krivi, osim ako oni sami ne dokažu da su nevini. Dakle, ako ste pažljivo pratili izlaganje gospodina Milivojevića, on se hvali kako je veliko dostignuće ove vlade što je uhapsila doktora Dabića, odnosno doktora Radovana Karadžića, zato što je po njegovim rečima, on pravio neke greške i činio neke zločine, pa treba za to da odgovara. Izvinite, gospodine Milivojeviću, još uvek ne postoji ni prvostepena presuda protiv doktora Radovana Karadžića i s kojim pravom vi nekoga optužujete da je kriv kad Haški tribunal to još uvek nije dokazao? Ali, to nije samo vaš manir, to je manir i predsednika Republike. Mi smo od njega često mogli da čujemo kako, navodno, Ratko Mladić treba da ode u Hag da bi dokazao svoju nevinost. Evo, ovde vam sedi ministarka pravde. Izvinite, u kom to civilizovanom i demokratskom sudu, u civilizovanom i demokratskom pravosuđu neko ko je okrivljen treba da dokazuje da je nevin, umesto da onaj ko je podneo tužbu dokaže da je kriv? To ima samo u Haškom tribunalu. Zato je Srpska radikalna stranka protiv saradnje sa Haškim tribunalom, jer tamo ko god da se pojavi od Srba, bez obzira kakvu je politiku ovde sprovodio, da li je bio političar ove ili one stranke, da li je bio vojni ili policijski general, on je unapred kriv, ako on sam ne uspe da dokaže da je nevin.
Narodni poslanik Srđan Milivojević, replika.
Ne želim da repliciram bilo kome u ovoj sali, ali samo sam kazao da svi oni koji su činili ratne zločine, moraju da budu na mestu gde se deli pravda, kako god se to mesto zvalo danas u svetu. Nikada nisam kazao da je iko proglašen krivim, niti sam ikoga proglasio krivim. Niti sam sudija, niti sam tužilac, niti sam porotnik u tom sudu. Ali, šta hoću da kažem onima koji ne umeju da čuju ono što im govorim? Neka bar nauče da čitaju i neka pogledaju stenogram onoga što sam kazao. Nije teško, azbuka ima samo 30 slova. Ono što želim da kažem za kraj, svaki čovek, ako je normalan, ima samo jednu jedinu ambiciju – da njegova deca žive bolje nego oni. Apsolutno sam uveren da naša deca ne mogu baš dobro da žive u trenucima dok idu u crkvu da se pričeste, a iza njih stoje "Škorpioni" koji su toj istoj deci pucali u leđa. Apsolutno sam uveren da ni naša deca u Bratuncu ne mogu da idu mirno u školu, a da u njihovom komšiluku žive oni koji su pobili njihove očeve. Ali, ruka pravde je možda za neke kratka, za neke duga, ali apsolutno vas uveravam da je pravda dostižna, kako za žrtve tako i za dželate. Nisam tu bilo kome da sudim, uskršnji je post. Postoji jedan mnogo pravedniji sud, a u njega verujem. Svi ćemo se naći na njemu- i dželati i žrtve. Ali, dok ne dođemo do tog suda, hajde da učinimo da što manje dželata bude među nama i da ih pošaljemo gde im je mesto. Hvala.
Poslanik Milan Stanimirović ima reč.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani predsedniče Vlade i kandidati za ministre, današnja rasprava je pokazala da je opozicija, čast izuzecima, mnogo zrelija za rekonstrukciju od Vlade Republike Srbije. Kritika sa puno opštih mesta, bez programa, strategije, vizije, sa osnovnom idejom vodiljom kako biti kalif umesto kalifa. Umesto programa, ponudili su sebe kao garanciju uspešnosti, računajući pre svega na kratko pamćenje građana Srbije. Parafrazirajući jednu staru izreku, nakon svega iznetog, moglo bi se reći – vlast koja ima ovakvu opoziciju, ne treba da brine za svoju budućnost. Ali, ovo je ipak reakcija na prvu loptu. Treba biti i te kako zabrinut, kada se unutar same koalicije nevladinog sektora i građana čuju mnogo konstruktivnije, utemeljenije i argumentovanije kritike nego što smo to čuli u današnjim diskusijama od strane opozicije. Uveren sam da bi kvalitativno jaka opozicija, sa alternativnim programom, umnogome uticala na bolje i efikasnije delovanje i same Vlade i koalicije. Ovako, zaista sam uveren da je ovakva opozicija zrela za rekonstrukciju, jer su na jasne političke ciljeve iznete u ovom ekspozeu odgovorili jeftinim političkim parolama. Kao društvo u tranziciji, koja preti da postane trajno trpno stanje, svi potencijali društva moraju tražiti održiva rešenja, a ne ponašati se u skladu sa onom skerlićevskom – ne znam da snesem jaje, ali znam šta je mućak. Negovanje beznađa, gospodo, nije politika. U uslovima permanentne unutrašnje krize u kojima se naše društvo nalazi bezmalo dve decenije, koje je prouzrokovano lošom politikom krajem prošlog veka, došla je i spoljna kriza koja je uzdrmala i najjače zemlje sveta. Mislim da je danas premalo rečeno o tome da je ova vlada, kao i sve prethodne, bila u situaciji da minimalnim sredstvima rešava maksimalne potrebe. Ovaj svoj posao je obavila mnogo uspešnije nego mnoge države koje je kriza zatekla u neuporedivo boljoj ekonomskoj situaciji. Osnovna pitanja kvaliteta jedne vlasti jesu, pre svega, sređene javne finansije, održavanje male inflacije, stabilne valute, sve boljih ekonomskih uslova. Smatram da, uzevši u obzir date uslove, Vlada je bila uspešna na ovom polju, uspostavivši stabilnost i predvidivost sistema u nemogućim uslovima, koji bi se šahovskim rečnikom mogli nazvati često i iznudicom. Ova vlada je, kao i sve vlade posle 5. oktobra, koaliciona, a ne mandatarska vlada. Verovatno, kada bi neka od naših stranaka mogla da formira mandatarsku vladu, bila bi u situaciji da sprovodi program svoje stranke. Ova vlada je ograničena, kao i sve koalicione vlade i interesima koji se nalaze u programima koalicionih partnera. Mislim da uprkos ovome, što je to koaliciona vlada, nisu zamagljeni osnovni ciljevi ove vlade koji su izneseni u ekspozeu. Našim kolegama iz LDP-a, slažem se da su problemi u velikoj meri nasleđeni, kako ste i vi to konstatovali u diskusiji. Slažem se i sa metodologijom – analiza problema, kandidovanje rešenja, akcija da se ta rešenja i primene i da se problemi moraju rešavati, pre nego što slome celo društvo. Uveren sam da deleći iste vrednosti ne dovodimo u pitanje činjenicu da ako se Srbiji žuri moramo imati mnogo veću podršku od 6-7%, kako bi uopšte bili u prilici da menjamo ovo društvo. Od definicije da je politika veština mogućeg, bliža mi je ona definicija da je politika veština da učinimo mogućim ono što je potrebno. Ovde smo i jednu novopečenu, novostvorenu opozicionu stranku slušali. Pre tri dana sam prisustvovao jednom skupu gde su mladi ljudi govorili na temu reči dr Zorana Đinđića – pre nego što baciš kamen na drugoga, kaži šta si ti učinio. Danas nas kritikuju što ne idemo brže oni što su 20 godina pritiskali kočnicu. Samo u bajkama se može poverovati da ljudožderi preko noći mogu postati vegetarijanci. Da bi ubedili nas i građane Srbije da su se zaista promenili, prvo treba da ubede svoje članstvo da na stranačkim skupovima ne zvižde ambasadorima zemalja EU i svojim novouspostavljenim saveznicima. Potrebno je da, kao saveznike, u novoj politici uzmu uverljivije saradnike od japijevske verzije Če Gevare, izvesnog Julina, biznismena u bekstvu, koji je kao suvlasnik "Mobtela" tvrdio da ova firma posluje bez profita, kako bi izbegao da ovaj profit podeli sa državom, za šta je kasnije, za nešto što navodno ništa ne vredi, "Telenor" dao milijardu i po evra. Ili jednog od tužnih simbola 5. oktobra, šta reći o politici o čijim kadrovima kompetentnije govore istražni organi danas nego narodni poslanici? Lični moral mora biti osnov svake opšte politike. Ne može se, kao zaštitnik interesa osiromašenih građana Srbije, predstavljati onaj koji je izvorno odgovoran za položaj u kome se danas celokupno društvo nalazi i optuživati nas da kandidatura kasni onaj ko se 20 godina trudio da spreči kandidaturu Srbije. Isuviše je skupa cena za naše društvo da izbore raspisuje kako bi legalitet i legitimitet stekla promena nečijeg političkog mišljenja. Što se tiče još jedne opozicione stranke, političke opcije, takođe jednog od simbola 5. oktobra, izlišno je trošiti reči. Šta reći o ksenofobičnoj i klaustrofobičnoj politici političara koji za sebe smatra da je bio najbolja vlast, a danas jedina svest i savest društva i koja ne priznaje nijednu kritičku tačku izvan sopstvenog vidokruga. Uvek su mi bili sumnjivi lideri koji se kriju iza naroda, a ne idu ispred njega. Što se tiče SRS, njena politika mi deluje izgubljena van vremena i van prostora, koji ni sebe više ne shvata ozbiljno, iščekujući spasonosni povratak svog lidera i ne zaslužuje neki ozbiljniji komentar. Namerno ovde govorim o onima koji se ne slažu sa rekonstrukcijom Vlade Republike Srbije i koji za rekonstrukciju Vlade Srbije neće glasati. Nismo ovde da brinemo brige funkcionera i političkih stranaka, jer generacije koje dolaze neće nas procenjivati šta je ko o kome rekao, nego pre svega šta je ko uradio za svoj narod i za svoju državu. Samo jaka i stabilna Srbija obezbeđuje uslove za ostvarivanje političkih ciljeva. Ta stabilnost je plaćena samodisciplinom i samoodricanjem građana Srbije. S tim nema kockanja. Demokratska stranka, kao stožer ove koalicije, od početka je imala jasnu politiku s kojom nema neizvesnosti. DS je od osnivanja mirotvoračka, evropska, demokratska, okrenuta regionalnoj stabilnosti i sigurnosti i za saradnju sa susedima, povratak na stara tržišta, osvajanje novih, privlačenje investitora, stožer institucionalnih i svih ostalih reformi. Od svih ostalih stranaka opozicije, izvesna je politika samo dve stranke – SRS, kao politika povratka u prošlost, i LDP, koju i danas osećamo kao saborce u borbi za modernu evropsku i demokratsku Srbiju. Kakvu izvesnog građani mogu očekivati od onih koji su izneverili sve ono za šta su se kao jedni od simbola 5. oktobra borili? Kakva je izvesnost da oni koji su izneverili svoja dvadesetogodišnja politička uverenja, već 20 dana nakon nekih sledećih izbora neće ponovo promeniti svoje mišljenje? Srbija nema odavno vremena za vivo-eksperimente. Zato ćemo danas pružiti punu podršku rekonstruisanoj Vladi Republike Srbije, zajedno sa svojim koalicionim partnerima.
Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Imate 28 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Vlade, zaista se slažem, prvi put, s nekim od kolega iz pozicije, da smo se danas zaista svega i naslušali ovde. Ono što ne mogu da podelim s njima jeste da se danas ovde može pričati o odgovornosti. Ovo što se ovde danas dešava za SRS je nužno. Kakva nužda, vi procenite sami, sve je samo nije odgovornost. Vi, gospodine Stanimiroviću, koji govorite o vizijama i političkoj izvesnosti, poslužiću se ekspozeom koji je potpuno identičan s ovim koji smo danas slušali, ali ga je isti čovek predložio pre dve i po godine. Čućete i vi i kolege poslanici, a i javnost, kako to izgleda Srbija iz vaše perspektive i iz vaše vizije i političke odgovornosti. Vidite, možete i vi i gospodin Mirko Cvetković da verujete u teoriju Čarlsa Darvina, ali ja zaista verujem, zajedno s kolegama iz SRS, da u ovoj sali, a bogami i iza malih ekrana, nema više onih koji su rasli na drveću, pa mogu da poveruju da će ova ovde ekipa za godinu dana da uradi ono što ste pre tri godine obećali da ćete da uradite za tri godine. Šta ste obećali, piše ovde. Ja ću jednu po jednu tačku, naročito iz segmenta ekonomije, da pokušam da vam dočaram. Ponavljam, kako vaša vizija izgleda, a kako na potpuno drugom polu ili drugoj strani danas izgleda stvarnost u Srbiji. Vidite, gospodine Cvetkoviću, šta je to što predstavlja vaš kredibilitet, koji obezbeđujete tako što menjate zakon, pa možete da nas uverite da ćete danas napraviti Vladu koja će uraditi za godinu dana ili manje ono što niste uradili za tri godine? Najlakše je ovde da se pojave oni koji će da vas podržavaju, koji će večeras da glasaju za vas i da kažu – a vi ne nudite rešenja. Šta to treba da vam se ponudi? Rupa na saksiji ili topla voda? Šta to ozbiljan i moderni razvijeni svet već nije izmislio, da vi ovde niste mogli da upotrebite i primenite? Nije izmislio samo jednu stvar, nešto što vi niste spremni i sposobni da upropastite. To je slika i prilika vašeg kabineta, vaše Vlade i vizije koju poslanici, koji će večeras za vas da glasaju, promovišu već 10 godina u Srbiji. Ali, za razliku od ovih poslanika ovde, neću da idem 10 godina ili 20 godina unazad i neću vas pitati kakva je vaša uloga u prodaji "Telekoma" iz 1997. godine, ne. Kao poslanik SRS, govoriću samo unazad dve i po godine, kada ste izašli pred nas poslanike i ponudili nam sada već sasvim izvesnu šarenu lažu. To je vaš ekspoze iz 2008. godine. Tamo ste, gospodine Cvetkoviću, rekli, gospodine Stanimiroviću, ovo je sad vaša vizija, rekli ste da ćete imati rast BDP od 7% na godišnjem nivou, još malo pa kao kineski. Recite poslanicima koliki nam je rast BDP danas. Gospodine Cvetkoviću, onda ste obećali da će nezaposlenost biti 11%, danas je 23%, a vi svoj mandat još uvek nemate nameru da okončate. Onda ste, gospodine Cvetkoviću, obećali širok spektar podsticajnih mera, od infrastrukturnih projekata, komunalnih projekata, elektroenergetskih projekata itd. Na kraju ste obećali, gospodine Cvetkoviću, odobravanje poreskih olakšica za investicije u nerazvijena područja. Vidite, pre dva ili tri meseca usvojili smo Zakon o budžetu. U tom Zakonu o budžetu ima podatak o tome koliki su bili poreski podsticaji po ovom osnovu u Srbiji, i 2010. i 2009. godine, u nerazvijenim područjima. Znate li kolika je cifra u milionima evra? Nula, gospodine Cvetkoviću. Dolazim iz jednog takvog nerazvijenog područja. Pitam vas šta ste u kontekstu podsticajnih mera uradili u Vranju, u Trgovištu, u Bosilegradu, u Bujanovcu, u Preševu, gde ste imali ekonomski i politički interes i obavezu da investirate i pružate podsticajne mere? Danas, gospodine Cvetkoviću, ljudi u Trgovištu žive zajedno u sobi sa svojim svinjama. Danas, gospodine Cvetkoviću, u Trgovištu, koje je uništeno poplavama, vaša Vlada deli tanga gaćice, a vi nam ovde pričate o viziji. Opozicija ne nudi rešenje, ne nudi alternativu. Znate šta ste još obećali, gospodine Cvetkoviću? Sada ću da vam kažem. Obećali ste smanjenje inflacije, a prošlu godinu ste završili sa najvećom inflacijom na evropskom kontinentu. Pa ste, gospodine Cvetkoviću, obećali da ćete fiskalni deficit pretvoriti u fiskalni suficit. Čime? Vašom javnom politikom? Sa vašom politikom javnih rashoda ili vašom politikom javnog duga? Da li je to ono što će da vam obezbedi finansijski i fiskalni suficit? Smenili ste ministra finansija. Neka ste je smenili. Gospođa Dragutinović se nije snašla, nije razumela šta joj je obaveza i pozicija i dužnost kao ministra finansija. Istovremeno se postavlja pitanje – koliko je u ambijentu koji ste vi kao premijer bili dužni da obezbedite mogla da ne bude talac političkih ambicija, političkih interesa i pojedinaca u toj vladi i političkih stranaka i interesnih grupa, o kojima je jedan bivši potpredsednik govorio pre nekoliko dana, pa ste ga zbog toga izjurili iz Vlade? Da nastavimo dalje, gospodine ministre. Sa ovakvom konkurentnošću ćete da menjate stvari s deficitom? Sa ovakvom politikom industrije? Sa ovakvom agrarnom politikom? Sa ovakvim spoljno-trgovinskim deficitom? Sa ovakvim tendencijama u sektoru javnog duga? Da li je to ono što će da nam obezbedi perspektivu kakvu pišete ovde i nudite nam i pre dve godine i danas? Neće, gospodine Cvetkoviću, dok su vam god disonantni tonovi sa NBS. Dok vi nudite s jedne strane novi model razvoja ekonomske politike, a onda u populističke svrhe ponudite građanima grejs period od godinu dana da im olakšate vraćanje dugova i kredita, umesto da to radi NBS ili banke koje to rade i kojima narod duguje. Vi se gurate kao premijer i Vlada da rešavate kreditnu politiku i kreditne probleme građana, umesto da im obezbeđujete radna mesta, pa da od svojih plata otplaćuju dugove koje imaju i prema bankama ili prema ne znam kome dalje. Gospodine ministre, slušajte sad ovo, prvi ministre, obećali ste privatizaciju društvenih preduzeća, u kojima vaša vlada stavlja direktore koji primaju plate od 200.000 dinara, a radnicima, ako im daju, daju topli obrok ili regres, koji uz vaš blagoslov iznosi od 100 do 200, 300 ili 500 dinara. Pa ste, gospodine Cvetkoviću, obećali pokretanje privatizacije javnih preduzeća. Obećali ste do 2008. godine da će se sprovesti privatizacija javnih komunalnih preduzeća, od lokalnog pa do nacionalnog nivoa. Šta ste uradili? Završili ste priču s Telekomom. Kako? Tako što ste prvo podelili plen, a onda ste se dogovorili da raspišete tender za prodaju Telekoma. Ako ima boga, a ima ga, nećete ga prodati. Nećete ga prodati jer ne razumete ni zašto treba da se proda, niti zašto treba da ga sačuvate. Gospodine Cvetkoviću, obećali ste sveobuhvatnu reformu propisa. Da li vam je i za to kriva svetska ekonomska kriza? Da li vam i za to trebaju rešenja opozicije? Ko vam treba za to da primenite pozitivnu pravnu i svaku drugu praksu? Ko vam brani da uvedete elemente korporativnog upravljanja u javni sektor, u sve one institucije u kojima bi to moglo da se uvede? Ne brani vam niko, ali nemate vremena, jer se politikom bavite ad hok, od danas do sutra, a ne strateški. Koga ćete vi da ubedite u vaš program 2020? Koga? Nikoga, gospodine ministre, prvi ministre. Izvinjavam se, sad ste i ministar u stvari. Ali, takav program za deset godina narednih se donosi u političkom konsenzusu, a ne u okviru Krunske ili u okviru jedne stranke, ili u okviru one ekipe koju okupite na Kopaoniku. One koji su nepristojno bogati vi konsultujete za ekonomsku politiku u ovoj državi, pa vam prodaju trgovinu i idu u sektor agrara zato što će tamo sad da budu najveće subvencije. Vi govorite o odgovornosti i vaše kolege poslanici o odgovornosti? Gospodine Cvetkoviću, obećali ste, pazite ovo, privatizaciju državnog poljoprivrednog i građevinskog zemljišta delimično kroz restituciju. Pre tri ili dve godine ste usvojili Zakon o planiranju i izgradnji. Kakva su dostignuća tog zakona? Šta ste uradili s konverzijom? Ovo je konverzija. Šta ste i dokle ste stigli? Više ste puta i podzakonsku i zakonsku regulativu menjali, nego što ste uspeli jedan jedini dokument u kontekstu legalizacije da izdate. Da li zaista verujete da će ove izmene i dopune, o kojima trenutno raspravljamo, da vam doprinesu i ubrzaju postupak legalizacije? Niste sposobni bili za deset godina da popišete katastar. Vi ćete da nas vodite u EU? Imate li ne stida, nego grižu savesti kad izađete pred poslanike ili pred javnost, da kažete da ste vi evropska budućnost i evropska perspektiva? Ovde dođu neki vaši bivši ministri, sad potpredsednici Vlade, i ubeđuju nas kako je naš interes saradnja sa Belorusijom. Bacaju se ovde brojkama koliko nam se spoljnotrgovinski bilans sa njima menja. Onda date podršku rezoluciji koja faktički uvod sankcije sa naše strane Belorusiji. Ko bre vas da shvati ozbiljno? Gde vi vodite ovu državu? Za koga ste vi? Šta ste vi? Obećali ste, gospodine Cvetkoviću, podizanje nivoa obrazovanosti, zamislite, naučnoistraživačkog rada. Obećali ste, gospodine Cvetkoviću, privredi i preduzećima tržište od 450 miliona stanovnika. Koliki vam je procenat izvoza u BDP? Šta izvozite, gospodine Cvetkoviću? Na početku godine isprojektujete da ćete da izvezete 100.000 tona pšenice, a godinu završite sa 650.000 tona. Izvozite kukuruz, izvozite robu koja ima berzanske cene, da biste spoljnotrgovinski saldo popravili, a onda ostavite državu bez hrane, pa uvozite svinje iz Makedonije. Da li je to vizija? Da li je to budućnost? Vaša jedina obaveza i smislena odluka večeras i ovih dana bila je da i vi i svi koji čine to vaše društvo i ekipu podnesete ostavku, da jednostavno postanete politički zaborav. Hvala.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Poštovani narodni poslaniče, želeo bih da malo prokomentarišem i da dam odgovore na ova pitanja. Ostalo mi je samo nejasno, obzirom da je vaša politička opcija protiv EU, da li su ovo kritike ili su pohvale, jer ste rekli da mi nećemo stići do EU, što znači da ako to zaista mislite, to bi trebala da bude pohvala sa vaše strane. No, da kažem nešto oko ovoga što ste vi naveli. Dakle, tačno je da su u onom ekspozeu koji je pisan u trenutku jednog velikog privrednog zaleta stavljene određene makrocifre koje zaista nisu mogle biti održane. Tako i ovaj rast od 7% koji ste spomenuli, koji je tada izgledao nadohvat ruke, jer otprilike do početka krize on je bio blizu 8, pa je onda u toj prvoj godini, pošto je kriza došla u zadnjem kvartalu, pao negde na 5,5. Međutim, nakon konsolidacije iza krize naš rast se sada u ovoj godini očekuje da bude negde oko tri ili možda između tri i četiri posto, što znači da se stvaraju osnovi za rast koji će prema ovom našem planu 2020 u proseku biti negde između 6 i 7%. Što se tiče pitanja odnosa Narodne banke i kreditnog zaduženja, moram da kažem da to jeste inicijativa Vlade, ali da se ona svakako ne odvija autonomno i ne odvija van Narodne banke, tako da smo mi u stalnom kontaktu i na osnovu tih kontakata, kao i kontakata sa poslovnim bankama koji se očekuju, mislim već u toku sutrašnjeg dana, mi ćemo imati jedan predlog za koji verujem da će zaista olakšati život ljudima koji su uzimali kredite, jer će im omogućiti da preko grejs perioda, praktično, smanje svoje obaveze za otplatu u narednih 18 meseci do dve godine. Time će im se povećati kupovna moć koju oni mogu iskoristiti za neposrednu tekuću potrošnju ili, pak, za uzimanje novih kredita u tom periodu, grejs periodu, znači do dve godine, tako da mogu čak i da kupe neku trajnu potrošnu robu. Mislim da, umesto da kritikujete ovu meru, moratebiti veoma zadovoljni, jer je svima nama cilj da život ljudima bude bolji. Napominjem da je ovo tek prva mera na kojoj će raditi ova vlada, a i u narednom periodu ćemo inicirati još niz drugih mera za olakšavanje života ljudi. Što se tiče radnih mesta da se ona obezbede, naravno, Vlada ne može obezbeđivati radna mesta kako to vi mislite, ali će ona obezbediti značajne podsticaje na svim nivoima, i kod malih i srednjih preduzeća, i u okviru poljoprivredne delatnosti, tako da mislimo da će se stvoriti fundamenti da se polako krene u pravcu kreiranja mogućnosti ljudi da rade i zarade. Kada se radi o pitanju privatizacije društvenih preduzeća, što je bio jedan od zadataka, koliko je meni poznato, ta privatizacija jeste okončana. Preduzeća koja su ostala jesu u državnoj svojini, a mislim da društvena preduzeća više ne postoje kao organizacioni oblik. Što se tiče pokretanja privatizacije javnih preduzeća, pa vi sami znate da je privatizovan NIS, to je jedno od najvećih javnih preduzeća koje smo imali, znate da je u toku privatizacija "Telekoma", protiv koje vi jeste, a koje je isto tako javno preduzeće. Znate isto tako da je neuspešno pokušana privatizacija JAT-a, da se sada pravi nova strategija, pa će se ići ponovo na privatizaciju. Dakle, ovde se ne radi o obećanjima koja su prazna, već o nečemu na čemu se dosta radilo. Što se tiče sveobuhvatne reforme propisa koju ste spomenuli, ona je urađena, naravno to nije akt, nego čin, ona se i dalje sprovodi, ali je ogroman broj propisa stavljen van snage, formirana je posebna kancelarija koja se time bavi i ta aktivnost već daje neke rezultate, a još će ih više biti u budućnosti. Konačno, kada govorite o spoljnotrgovinskom deficitu, moram da kažem ako gledamo cifre, da je spoljnotrgovinski deficit kod nas u poslednjih godinu dana bio najniži istorijski, odnosno istorijski imamo najviši stepen pokrića našeg uvoza izvozom koji je prešao 50%, negde je oko 58%, a izvoz nam beleži izuzetno visoke stope rasta, čak i ove godine te stope su dvocifrene, i to preko 20% u prošloj godini, a za početak ove godine čak i oko 30%-tak posto, tako da se može reći da određenih pozitivnih pomaka ima. Ono što jeste najveći problem i ono na čemu će Vlada najviše da radi jeste zapravo da pomogne ljudima da lakše žive, imajući u vidu da je ekonomska kriza zaista zaustavila taj rast koji je bio do početka formiranja Vlade i praktično je Vlada bila počela sa radom u trenutku kada je startovala kriza. To je bio trenutak koji, nažalost, nismo mogli da biramo i sada je na nama da učinimo sve da ljudima olakšamo, a onima koji ne mogu da im kroz određene socijalne programe pomognemo.
Poslanik Dragan Stevanović, replika.
Gospodine Cvetkoviću, sve ste se potrudili, a od svega što ste uspeli jeste da relativizujete sve. Hajde budite ljubazni pa objasnite i poslanicima i meni kako je moguće da radna mesta gubimo, a izvoz na realnim osnovama povećavamo? Lepo sam vam rekao, vi manipulišete brojkama, a koje se tiču našeg izvoza. Na kontu toga da ste izvozili robu niskog stepena obrade, kukuruz, pšenicu, šećer, sve ono što je podiglo izvoz zato što je cena na berzama otišla gore. I videćete koliko vam je taj izvoz ranjiv ako se negativne tendencije dese na tržištu. I videćete čime ćete da se pohvalite. Pa ste izvoz napravili boljim zato što umesto sto hiljada izvezli 600 hiljada tona pšenice ili kukuruza, sasvim je svejedno, da ne idemo dalje. Koliki je stepen obrade proizvoda koji izlazi iz ove države? Čime možete da se pohvalite? Najveći izvoznici u ovoj državi su i najveći uvoznici. To treba reći. Nisam tražio da vaša vlada pravi radna mesta, ali ste bili dužni i u obavezi da stvarate ambijent da privatni kapital stvara i otvara radna mesta. Kakav je nivo investicija? Kolike su vam investicije u ovoj godini? Znate li šta projektujete za ovu godinu? Četiri milijarde. Četiri milijarde stranih investicija. Gde? U državu sa ovolikim nivoom pravne i finansijske nesigurnost, gde ne možete da naplatite nesporno potraživanje, a kamoli sporno, u državi u kojoj nema katastra. U državi u kojoj ne možete da dobijete građevinsku dozvolu ni posle dve, tri godine otkako promovišete novi zakon? Nemojte, molim vas, gospodine Cvetkoviću, mi nismo neozbiljni i nerealni ljudi i nemojte vi da preispitujete moj stav da li sam za ili protiv EU. Protiv sam EU, ali dokažite nam vi koji nas vodite u Evropu da nas razumete odnosno da razumete EU kroz uspostavljanje standarda u državi.
Dajem reč premijeru.
Želim samo kratko da kažem. Spominjete katastar. Kad neko sa strane sluša, mogao bi zaključiti kako je katastar postojao i kada je došla ova vlada, ona ga je uništila, pa ga sad nema. Taj katastar je trebalo da postoji pre 20 godina. Ova vlada je pokrenula izradu katastra i on ne može da se napravi za godinu dana, zato što je to veliki posao, ali smo pokrenuli i taj katastar će biti napravljen i onda ćemo ga imati. Dakle, mi se nalazimo u jednoj objektivno siromašnoj zemlji koja je u mnogo čemu zaostala. Mi pokrećemo određene postupke, završavamo stvari, neke se završavaju sada, neke će se završavati u narednom periodu. Ali je sasvim pogrešno i nekorektno kritikovati ovu vladu zašto nema institucionalne instrumente koje bi trebalo da ima. Naravno da bismo voleli da smo imali katastar, naravno da bismo voleli da smo dobili uređen sistem u svakom pogledu. Upravo suprotno tome, mi na svemu tome moramo da radimo i da ga menjamo. Pokušavamo da te promene budu brze. Voleo bih, verovatno kao i vi, da budu još brže, ali osuđivati ovu vladu što je sistem takav je potpuno besmisleno.
Potpredsednica Gordana Čomić ima reč.
Dame i gospodo, u trenucima kada se u parlamentu raspravlja o tako važnoj stvari kao što je promenjeni sastav ili promenjen način na koji će Vlada ubuduće funkcionisati, za sve nas koji smo učestvovali ili svedočili dovoljno dugo stvaranju i odgovaranju za rad raznih vlada, neminovno je da se toga setimo. Probaću u pet minuta da kroz brojke prikažem šta je moj stav i šta je razlog zbog čega ću glasati za predlog predsednika Vlade gospodina Mirka Cvetkovića o promenjenom načinu funkcionisanja Vlade i o promenjenim personalnim rešenjima. Kada kažem da je dovoljno nas koji smo svedočili i učestvovali, to se vezuje za nedovoljni broj godina, gde je taj broj godina razvoja demokratije taman toliki da većina učesnika u celom razvoju demokratije bude prisutna i da može da svedoči o tome u čemu je učestvovala. To je, otprilike, kao da smo u Engleskoj u 16. ili 17. veku, u prvim godinama. Dakle, sasvim kratko ubrojkama šta je moj fokus ili moje posebno sočivo kroz koje gledam valja li glasati za predlog Vlade koja mi se predlaže. To su bilansi šta je Vlada preuzela i koliko je od toga što je preuzela dužna, da li je napravila nove dugove bilo koje vrste ili je dugove popravljala. Iz ovih deset godina, koliko svedočim i učestvujem, svedočila sam u stvaranju pet Vladai učestvovala u staranju pet Vlada i četiri predsednika Vlade, Zorana Đinđića, Zorana Živkovića, Vojislava Koštunice u dva mandata, i sada predsednika Vlade Mirka Cvetkovića. Svaka od tih vlada je preuzimala neurađeno od prethodne Vlade i uradila još nešto nabolje. Za deset godina je dovoljno da vidimo koliko je tih pet vlada, koje su Srbijom upravljale u proteklih deset godina, stvarno promenilo sve u javnim poslovima, koje im je dato na upravljanje, nabolje. U trenutku kada je 25. januara 2001. godine Zoran Đinđić govorio o programu Vlade i mislim u govoru rekao program ne samo Vlade kojom je predsedavao nego i mnogih budućih vlada, pa i onih koji su vodili njegovi politički suparnici i neistomišljenici, mi smo imali situaciju da je plata iznosila u proseku 35 evra. Danas je 330 evra, sa jednim dobrim periodom većeg proseka od 400 i nešto evra za vreme prve vlade, koju je vodio Vojislav Koštunica. Dakle, svi idemo nabolje. Kada smo preuzeli tu prvu vladu, neplaćene obaveze države su bile takve da dečiji dodaci nisu plaćani dve godine, da penzije nisu plaćene do tri godine, razne vrste obaveza prema raznim klasama penzionera, pomoć nezaposlenima je kasnila dve i po godine, iz potpuno razumljivih razloga. Ovo ne kvalifikujem drugačije nego kao bilans i dug. Dakle, ukupan dug u tom trenutku je bio 230 miliona evra i taj dug je vraćen, isplate su već odavno redovne, a dugovi izmireni. Svaka od tih pet vlada je obavljala svoj deo posla u onome što je država obavezna prema građanima koji za nju glasaju. Devizne rezerve Srbije u tom trenutku su bile oko 300 miliona evra. Danas, kako sam razumela predsednika Vlade Mirka Cvetkovića, to je 10 milijardi evra. Svaka od tih vlada je uradila nešto za to da se devizne rezerve uvećaju. Pre deset godina, skoro 70% porodica se moglo po statistikama računati ispod linije siromaštva. Danas je taj procenat užasno veliki, još uvek. U jednom periodu je bio smanjen i iznosio je negde oko 8,8%. Sada je već blizu 10%. Svaka od tih vlada je imala za program borbu protiv siromaštva, iskorenjivanje siromaštva, izvlačenje najsiromašnijih iz marginalnih grupa i pokazivanje države da brine o onima koji sami o sebi brinu na najteži mogući način. Procene unutrašnjeg duga pre deset godina su bile 15 milijardi evra. Sada, kada govorimo o stotinama miliona evra, vrlo se žučne rasprave vode o tome ko je u pravu. BDP je po glavi stanovnika iznosio 829 dolara, sada je to više hiljada dolara. Svaka od tih vlada je nešto uradila. To je razlog zašto je važno vrlo brižljivo ispitivati predsednika Vlade, Mirka Cvetkovića, kakav će on bilans ostaviti sledećoj Vladi, bez obzira da li će je voditi on, neko koga bude podržavala DS ili neko koga bude podržavao bilo ko iz opozicije. Moj lični utisak je da su vlade radile dobro, i one vlade u kojima sam bila opozicija i vlade koje sam podržavala, i zato što je bilo dobre opozicije u Narodnoj skupštini, jer bez toga nijedna vlada neće biti dobra. Nema toliko dobrog samosvesnog člana Vlade koji će bez mača kontrole opozicije ili skupštinskih tela dati najbolje od sebe i najbolji rezultat. Zašto govorim o nekoliko Vlada? Zato što bih volela da tema koju je danas uneo predsednik Vlade Mirko Cvetković, dakle, glasajte za novi sastav Vlade, da bude i početak jedne nove vrste dijaloga ovde u Skupštini, među nama, kada su u pitanju rezultati bilo koje vlade, jer se ovde čulo nekoliko stvari za kojesvedočim da nisu istinite, a to je da opozicija nikada ne glasa za Vladine predloge. Netačno. DS je bila opozicija, jedan dobar deo zakona je tada vladajuća većina, po prirodi stvari, kao urađene zakone unosila na dnevni red Skupštini, a u stvari smo mi to glasali. DS je glasala za tadašnjeg kandidata za predsednika Skupštine Predraga Markovića. Zašto? Da pokažemo da je Skupština nešto drugo u odnosu na Vladu, i da je nenormalno da nas 250 glasa za potpredsednike Skupštine, a za predsednika Skupštine da glasa samo vladajuća većina. Sada će Predrag Marković imati mnogo većih problema da opravda glas koji dajem za ovu vladu i za njega kao ministra u resoru kulture i informisanja i pogotovo informacionog društva. Dakle, vreme nam je da mi u Skupštini sami između sebe, i na nama je odgovornost koji trenutno pripadamo vladajućoj većini, promenimo odnos i stav prema kritici Vlade, ne odustajući nikad od kritike, ali razumevajući šta kritikujemo. Ako se govori o programu Srbija 20-20, koji Vlada Srbije ima, onda je to tema. Deset godina o kojima sada govorim je proletelo kao tren i ovih deset sledećih će biti. Da li ćemo danas razgovarati o tome hoće li i može li prosečna zarada da bude hiljadu evra? Ako može – zašto može, ako ne može – zašto ne može? Hoćemo li u svim sektorima nastaviti da gradimo zajedno, svako zadržavajući svoj politički stav, svoj politički ukus i svoje političke ideje, ali ne sporeći temelj demokratije, a to je dijalog kao strategija i nastavljanje rezultata jedne Vlade na druge koje dolaze posle nje. Kada pogledamo tih proteklih deset godina, spomenuću još samo da su sve te vlade imale rezultat u Srbiji i u teškoćama koje je podrazumevao odnos s bivšim državama, zajednicom i nerešen problem KiM, ali i 17 izbora koji su u Srbiji održani između 24. septembra 2000. i . maja 2008. godine. I činjenica da su ovi majski izbori iz 2008, koji su kao rezultat imali koalicionu Vladu, poslednji izbori za evo skoro tri godine su nama svima trebalo da budu dokaz da je vreme sazrelo da Srbija ponovo dobije četvorogodišnju Vladu. Glasaću za predlog Mirka Cvetkovića inikada neću odustati od kontrole Vlade i od postavljanja pitanja, koja nije uobičajeno, kažu, da postavlja predstavnica vladajuće većine, ali to ću učiniti zato što znam šta najviše nervira ljude u Srbiji, mnogo više nego siromaštvo, mnogo više nego socijalni strahovi, mnogo više nego nezaposlenost, nervira ih strančarenje, bahatost, arogancija i nervira ih činjenica da gledaju sve nas u televizoru i da imaju nepogrešiv osećaj da se mi bavimo samima sobom, a ne njihovim problemima. Svaki predstavnik Vlade, za kojeg ću danas glasati, biće detaljno propitivan. Odustaje li dobrovoljno od takvog ponašanja ili treba na nekom od odbora da mu se dokaže da je strančarenje višak sujete i višak arogancije, zabranjen oblik ponašanja u jednom timu, koji se zove Vlada Republike Srbije. To je sramota da se radi. Hvala i želim vam da radite tako da vas vidimo sasvim uspešne na kraju ove godine, odnosno za nekoliko meseci kada budemo ušli u izbornu godinu.
Narodni poslanik Paja Momčilov ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, poštovani gospodine Cvetkoviću i poštovane dame i gospodo kandidati za novu rekonstruisanu Vladu, šta reći posle ekspozea premijera? Poštovana gospođa Čomić je dala jedan osvrt na zadnjih 10 godina, ističući da su rezultati svih vlada posle 2000. godine bili značajni. Samo da vas podsetim, u tih 10 godina nije bilo genocidnih sankcija, u tih 10 godina nije bilo rata i razaranja i u tih 10 godina imali ste bespovratne materijalne i finansijske pomoći i imali ste čitav niz kredita kojima smo i danas opterećeni. Ne znam zašto se gospođa Čomić vratila u 16. vek, u srednji vek, ali kad se već vratila, posle ovog ekspozea, meni pada na pamet jedna latinska poslovica, baš iz tog srednjeg veka. Otprilike glasi: Mel in ore – verba lactis; fel in corde – fraus in factis. Sada da prevedem šta bi to otprilike značilo, biće sigurno potrebno. To znači otprilike ovo: "Med u ustima, mleko u rečima, žuč u srcu, a prevara u delima". Jednostavno, kada sam ovaj ekspoze čuo i kada sam ga detaljno pročitao, dva fakta su mi se apsolutno zabola u oči. Nema nijednog problema koji je ova vlada imala i u ekspozeu imate samo uspehe, s druge strane ni reči o kandidatima novim. Šta ih to kvalifikuje sem energije, za koju smo ranije čuli da je potrebno upumpati u ovu Vladu i malo više sloge. Interesantan je taj ekspoze i onda su se s pravom mnogi od nas zapitali – pa što menjate Vladu? Nepotrebno je kad problema nema, a nema ni obrazloženja šta ove ljude nove kvalifikuje da bi bili bolji. Ne volim da pričam napamet. Držaću se fakata. Počeću od premijerovog ekspozea 2008. godine. Tu ima jedna dobra rečenica. "Na kraju mandata svako će imati mogućnost da donese sud o uspešnosti rada Vlade". Nažalost, mi smo dočekali kraj mandata, pa evo na neki način u parlamentu vam možda i sudimo. Drugo, taj sud treba dati na osnovu činjenica, a ne na osnovu predubeđenja. Sada čitamo ono za šta se zalažete i šta su vaši glavni prioriteti koje ste zadali svojoj vladi oko koje ste se okupili kao koalicija i, gle, na prvom mestu je evropska budućnost Srbije. Gospodine premijeru, bili bismo daleko sretniji u SRS da vam je prvi prioritet bio sadašnjost, politička, ekonomska i socijalna, građana Srbije. To za vas nema nigde da u ekspozeu ima negde periferno naznačeno u naznakama. Kada govorite o ekonomskim problemima, vi ste stručnjak za finansije i ekonomiju, to je nesporno, onda vi lepo kažete dinamičan privredni rast, rast zaposlenosti i povećanje standarda i ravnomeran regionalni razvoj. Tako ste nam kazali. Šta su rezultati? Rezultati su valjda najvažniji i na osnovu toga mislim da treba da budete cenjeni i procenjivani. Šta je sa siromaštvom? Ono je u porastu, gospodine premijeru, prema podacima statističkog zavoda Srbije. Neću sada citirati dokumente. Šta je sa zaposlenošću? Nezaposlenost je u porastu. Šta je sa ličnim dohocima? Najniži u regionu. Kako i zašto? Šta je sa inflacijom – 11,2, prema podacima koje smo čuli. Vi ćete me možda ispraviti da to možda i nije tačno, vi to bolje znate, ali kažu da je jedna od najvećih u regionu. Šta je sa rastom zaduženosti? To su rezultati. Kako na osnovu tih rezultata možete da budete zadovoljni i da takođe posedujete osećanje časti? Ne znam. Moja centralna zamerka vama i vašoj vladi, to sam u ovom parlamentu više puta ponavljao, sastoji se u tome da vi uopšte niste svesni ili nećete da budete svesni osnovnog problema građana Srbije i države Srbije, a to je biološka ugroženost nacije. Gospodine premijeru, da li vi ne znate da mi nestajemo biološki sa ovih prostora? Zbog čega? Zbog bele kuge koja stagnira, ali i zbog nečeg što je daleko strašnije, zbog prevelike opšte smrtnosti koja je uzrokovana dvema epidemijama, epidemijom kardio-vaskularnih bolesti i raka, koje haraju zemljom Srbijom, a to su preventabilne kategorije koje se dobrom zdravstvenom politikom mogu suzbiti. Moj osnovni zahtev je da vi konačno toga postanete svesni. Šta je zadatak jedne demokratske vlade, savremene, evropske, kakvi bi vi voleli da budete? To je blagostanje građana. Nije ulazak u EU nešto fiktivno, blagostanje se meri kvalitetom života. Kako žive građani Srbije? Kad Svetska zdravstvena organizacija istražuje kako se leče naši građani, onda deset posto naše populacije kaže da ne može da ode kod lekara zato što ne može da plati lekove i troškove lečenja. Ta studija je ovde. Svetska zdravstvena organizacija je to objavila prošle godine. Radili su i naši stručnjaci zajedno. Merilo kvaliteta života, ako gledamo šta je najvažnije, to je zdravlje, a kako zdravlje izgleda, ja sam vam rekao. Gospodine premijeru, vas uopšte ne buni podatak, dajem vam podatak iz Cije, volite vi tu stranu, stopa smrtnosti je 13,80 na hiljadu stanovnika i po tome smo na 19. mestu od 230 zemalja. Znate ko je ispred? Angola, Zambija, da ne brojim dalje. Kako to, gospodine premijeru, odgovorite mi, molim vas, za vas nije problem centralni biološko nestajanje građana Srbije sa ovih prostora zbog stvari koje sam ovde izneo. Kada toga nema u vašim ekspozeima, onda ne mogu da verujem da ste vi objektivan procenitelj situacije i čovek koji je sposoban da u interesu svih građana ove zemlje odgovorno vodi i Vladu Republike Srbije. Hajde malo da vidimo ove ostavke. Ako ih pogledate, koga ste isterali? Uglavnom stručnjake koji imaju akademske priznate karijere, a ja sam slobodan da kažem čak i neke dobre rezultate. Izjurili ste gospodina Škundrića, profesora tehnologije, čoveka koji ima apsolutne rezultate. Krajnji ishod iz tih rezultata gasnog sporazuma koji mnogi kritikuju, moje čestite kolege sa desne strane će često kazati kako je i privatizacija NIS nekorektno urađena, nikad ne spomenu jedan evro šećerana, nikad ne spomenu Smederevo i "U.S. still", doduše tu pate od amnezije, ali ono što je NIS uradio, da od gubitaša ostvari profit, u prošloj godini 50 i nešto milijardi gubitka preveo je prošle godine u 15 ili 16 milijardi dobitka. To je postignuti rezultat i delo rada čoveka koji je vodio ovaj resor. Da ne nabrajamo ostale kojih ste se olako rešili i koji više neće biti članovi ove vaše vlade. Vi nam nijedan podatak niste dali kojim biste nas ubedili da će novi sastav biti bolji od staroga, nijedan. Mi imamo pred sobom biografije. Neke od ovih biografija mogu odmah da idu u sinopsis, kako se zova ova emisija nedeljom što ide "Bela lađa". Evo, da pročitam nešto samo. Jedan od kandidata je osposobljen za samostalni rad na kompjuteru. Drugi je aktivan učesnik svih antirežimskih mitinga i demonstracija, zaključno sa 5. oktobrom 2000. godine, član je itd. Nemojte me pogrešno shvatiti, jedan kandidat kaže 2005, pa povlaku stavi i kaže danas. Ako je danas 2005. godina na jednoj stranici, ne znam kako se onda ni zovem. Imate interesantno od gospodina Markovića jedno njegovo vešto navođenje podataka. Kaže, nisam član stranke, onda kaže osnivač G 17, pa onda kaže potpredsednik do 2004. godine, pa kaže 2006. godine me izaberu za počasnog predsednika stranke i nije član stranke. Svaka čast. Šta je G 17? Eksperti, je l' tako? Vidimo, nažalost, i to je tako. Nešto kasnije kaže da je i osnivač nove ove regije, je l' tako, regiona, i opet nije član stranke. Dobro. No, kakvu vi nama Vladu, na osnovu ovog što ste nam dali kao papir, nudite? Pa slobodan sam da kažem da nam vi nudite jednu paktokratskuVladu, to je i priznao premijer, rekao je – pa da, mi dobijemo ponude od stranaka, pa onda postupimo shodno tome. To je jedna laička vlada, zašto? Moj kolega Dulić, on se bavi građevinom i bavi se svim onim što učio nikad u životu nije. I nije jedini. Tako je svuda. Ovo je za mene jedna laička vlada, ovde imate ljude i sa fakultetom i sa stručnim znanjima, ali se ne bave svojim dužnostima kojima bi trebalo da se bave. To je jedna krajnja laička vlada. Dalje, kakva je još ovo vlada? Pa, naravno, to je jedna medikokratska vlada. Od 17 članova četiri lekara imaju. Šta će im lekari? Ne leče. Kakvi su to lekari koji se ne bave pozivom svojim? Ako idemo dalje, pitam vas, mi imamo strategiju o rodnoj ravnopravnosti. Vi u svom ekspozeu kažete – Vlada će se zauzeti za ekonomsku i političku ravnopravnost žena. Koliko ovde ima muškaraca među vama, 14 i tri žene. To je takva diskriminacija da je to bruka i sramota. Tako vi obmanjujete građane Srbije stalno. Jedno proklamujete, drugo radite, a pretpostavljam čak treće nešto i mislite. Takva ste vi vlada koja je sad nama ponuđena, koja treba da unese energiju i slogu. Razbila se vaša čaša, a kad se čaša razbije, nema tu popravke. To je poznata stvar. Ovde je još nama naznačeno da mi možemo da maštamo, neka nesloga je došla. Niko ne veruje da je došlo do nesloge. Ovo je prvi čin događanja koja se zbivaju u zemlji Srbiji, prvo upumpavanje energije. Sledeća nova energija je spremna da zauzme pozicije i vi ćete morati zajedno vrlo brzo sa novom energijom da krenete u izvršavanje ne interesa građana Srbije i boljitka, nego imaginarnih centara moći koji, nažalost, nisu u našim institucijama, kao što je parlament i vlada. Ti imaginarni centri moći se nalaze, nažalost, u sferi globalizma i verovatno multinacionalnog kapitala. To je jedino što je izvesno. Niko od nas ozbiljnih ljudi ne može da poveruje da je gospodin Mlađan Dinkić uradio to što je uradio slučajno. Uradio je planski, svesno, namerno i po dogovoru. Zamajavate građane Srbije, pošto je neizdrživa situacija socijalna, da ste sad nešto događa novo. (Predsedavajući: Završite jer je vreme.) Završavam. Moje direktno pitanje, i time završavam, gospodine premijeru, kako ste mogli da lupite šamar političkim strankama iz pozicije da ne predložite iz redova pozicije kandidata za ministra zdravlja nego nestranačku ličnost? Kako ste drugi šamar lupili aktivnim akademskim građanima, ljudima koji se apsolutno razumeju u svoj poziv i treći šamar ste lupili vrhunskim stručnjacima za organizaciju medicinske službe u penziji, profesoru Jakovljeviću, Radovanoviću i da ne nabrajam, zašto ih vi niste predložili za odgovornu dužnost ministra zdravlja. Hvala.
Zahvaljujem. Nije bilo toliko šamaranja. Reč ima gospodin Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, biću relativno kratak i pokušaću da dam odgovore na dve-tri stvari koje ste pomenuli. Prvo mislim da je sasvim na mestu vaša primedba vezana za biološku ugroženostnaše države, našeg naroda. Primedba nije u smislu samog ekspozea, nego primedba da je to nešto s čim je suočena ova država. Vlada je potpuno svesna tog problema. Znam da više umire ljudi nego što se rađa. To je, nažalost, problem koji nije samo naš, ali sigurno je da se o tom razmišlja. Izaći ćemo sa nekim merama koje možda neće biti potpuno uspešne u svemu, ali na neki način ćemo stimulisati rađanje i podmlađivanje ove države. U svakom slučaju, javio sam se da bih vam rekao da to osećam kao zaista veliki problem. Drugo, nije mi baš sasvim jasna vaša primedba vezana za članove, za to da se vlada bira tako što stranke, koalicije daju svoje predstavnike koji su članovi stranaka. Koliko je meni poznato, to je klasična situacija u bilo kojoj državi, da stranka koja pobedi da za ministre svoje predloge i ređa je situacija da ti predlozi nisu članovi stranaka. Upravo je najčešće i normalno da to budu članovi stranaka, a upravo će ti članovi sprovoditi politiku stranaka. Ne znam, ne sećam se, kad ste vi bili u vlasti svojevremeno devedesetih, da li ste vi nudili neke eksperte ili su vaši glavni članovi bili predloženi da budu ministri, zamenici itd. Koliko se sećam onih glavnih, sve su to bili vaši članovi. U svakom slučaju, primedba da je trebalo raščistiti sa političkim strankama i uvesti neke eksperte, mislim da je potpuno besmisleno. Na kraju, samo da vam pomognem, u tumačenju, ona crtica između 2005. godine to znači "do". Prema tome, to treba čitati "2005. do danas" tako da nije greška, nego se to tako piše u CV.
Zahvaljujem. Gospodin Momčilov.
Poštovani gospodine premijeru, evo da razjasnimo. Vi ste sami lično rekli kako se dođe do predloga. Uzmite zapisnik, to gospođa Čomić bi vas uputila, ona je uvek dobronamerna i uvek nađe pravo rešenje. Pogledajte da li ste vi to sami pre par minuta rekli da evo kako se dolazi do predloga, pa stranke daju, pa mi gledamo. Šta je neobično? Da stranke ne daju. Mi kad smo bili u vladi, mi smo imali svoje predstavnike i mi smo davali. To nekako smatram i ja da je to normalno. Nemojte da me ubedite da evo u poslaničkoj klupi G17 nemate kandidata dobrih za ministra. Imali ste državnog sekretara, imali ste pomoćnika ministra, pomoćnik ministra zdravlja trenutno nije ovde, u ovim klupama. Ona je sad i naš kolega. Imate još lekara. Zamislite veliku DS nema nijednog sposobnog da vodi sektor zdravstva, a ovako veliki problemi. To sam ukazao da je to stravičan paradoks. Ukazao sam vam i na treći paradoks, da vi ovde u vrlo nezgodnu situaciju dovodite čoveka koji neće moći, nažalost, da kvalitetno uradi reforme u zdravstvu, da bi ove negativne trendove uspeo da vrati u normalu. Zašto? Za to je potrebno znanje iz socijalne medicine, iz organizacije medicine, a takvih imamo na gomile. Imamo eksperte današnje Svetske zdravstvene organizacije koji su priznati u svetu. Ako ste ''Politiku'' otvorili pre neki dan, da li ste videli prezime prof. Radovanović, savetnik na Harvardu, u penziji. Zašto ga niste angažovali? (Predsedavajući: Zahvaljujem.) To je jednostavno bila moja…
Zahvaljujem gospodinu Momčilovu. Razumeli smo. Mislim da je ovim završen ovaj deo. Gospodine Markićeviću, vrlo rado ću vam dati reč, ako se prijavite. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovani gospodine predsedniče Vlade, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije koji još uvek imate strpljenja da slušate ovu raspravu ceo dan, gospodine predsedniče Vlade, da nismo dobili vaše izlaganje odnosno, kako neki to vole da kažu – ekspoze, odštampano posle sat pauze, ne bih verovao, pošto verujem da niko ne može da zapamti sve ono što ste vi rekli, da ste vi rekli ovo što ovde piše. Počeo bih od sledeće stvari, ali priznajem da to može da se kvalifikuje da je istrgnuto iz konteksta, a ipak je vrlo značajno. Kažete vi: "Zbog toga, u narednih godinu dana, pred Vladom Republike Srbije stoji najveći izazov, a to je svakodnevni intenzivni rad na smanjenju nezaposlenosti i povećanju životnog standarda građana Srbije. Želeo bih sa ovog mesta da poručim da Vlada Republike Srbije neće žaliti truda kako bi uspela u ostvarenju ovog cilja. Građani Srbije treba da žive bolje danas, odmah." Po statistikama državnih organa, za koje mislim da su pod vašom ingerencijom, gospodine predsedniče, dakle, Zavoda za statistiku, danas je 555 građana Srbije ostalo bez posla, ne znam s kojom platom. Šta ste dalje rekli? Pod jedan, od ovih deset stavki koje ćete vi da preduzmete odmah, protiv kojih nemam ništa protiv, samo ne znam zašto ste čekali tri godine, u cilju olakšanja građana Srbije, vi kažete sledeće: "Snabdevenost osnovnim – a vi, građani Srbije, dobro slušajte, da čujete šta nam nudi reformska, proevropska Vlada Republike Srbije posle tri godine vladavine – životnim namirnicama po prihvatljivim cenama za sve građane". Gospodine predsedniče, je li Srbija Sudan, je li Darfur ili je 2009. godina, koliko se sećam, bila najrodnija godina u istoriji Srbije. Za poslednje tri godine povećava se broj građana ispod onog najminimalnijeg stepena, neću da kažem prihvatljivog, siromaštva, jer nijedan stepen siromaštva za mene nije prihvatljiv. Da li je moguće da posle tri godine vi to nudite? Šta znače prihvatljive cene? Ako dobro razumem, cena iz robnih rezervi, kad je u pitanju šećer, iznosi 98 dinara. Monopolisti prodaju po 101 dinar. Da li vi mislite da je to neka uteha za građane? Prema tome, postavlja se pitanje i ceo dan razmišljam o tome, a i ovih dana, govoreći pre neki dan rekao sam da sam malo po nekim političkim i istorijskim arhivima listao i da nisam našao da se Vlada ovako obimno rekonstruiše na nekoliko meseci, a možda i na mesec dana pred izbore, šta je onda cilj svega ovoga? Da li preraspodela moći u okviru vladajuće koalicije? Da li ste konačno uspeli da jednom šefu stranke, koji je u sastavu svih koalicija od 2000. godine, pokažete gde je njegovo mesto, da on danas ne sme da uzme ni reč? Mislim da je i on nešto pozitivno radio u ove tri godine, kao što mislim i za sve ministre koji su, neću da kažem smenjeni, nego neće raditi u sledećoj vladi, da je svako od njih, kao i svaki čovek, imao nešto pozitivno u svom radu. Ali, gledajući ove tri godine, gospodine predsedniče, i ono što ste vi obećali građanima Srbije, to se nije ostvarilo. Prema tome, zaključujem da vi ovu tzv. rekonstrukciju Vlade ne radite zbog građana. Kad bih bio licemeran, rekao bih da je "Stratedžik marketing" kriv zbog ovoga jer je u svojim anketama pokazao šta misle građani Srbije. Desetine, a možda i stotine hiljada građana 5. februara su vam pokazali, pred ovim zdanjem ovde su vam pokazali, šta misle o svojoj vladi. Dakle, uopšte nemam iluzije da tvrdim da sav onaj narod onoliki koji se skupio, da su to sve fanovi Tomislava Nikolića, Velimira Ilića ili ne znam kojih još vođa opozicije. Inače, kad sam već pomenuo njih dvojicu, čini mi se da su samo njih dvojica danas govorili o potrebama običnog građanina. Verujte, gospodine predsedniče, da su građani siti filozofskih predavanja ovde, koje volim da slušam, pogotovo profesora Mićunovića, ali Srbija gladuje, gospodine predsedniče. Ovo je lepo za uzan krug ljudi koji imaju neku egzistenciju i koji mogu u raznim medijima, štampanim i ne znam kojim drugim, da se nadgornjavaju sa svojim zabludelim marksističkim idejama. U Srbiji je trenutno borba za život. Gospodine Stankoviću, donedavno sam bio pacijent, možda ću uskoro opet, sistema kojim ćete vi da rukovodite za nekoliko dana. Pokazaću vam, iz najbolje namere, kakav sam odgovor dobio kao poslanik na pitanje od pojave i prevare sa svinjskim gripom i potrošenih 20 miliona evra. Dakle, video sam kako funkcioniše iznutra vaš zdravstveni sistem. Svaka čast lekarima i sestrama. Nemojmo samo da pričamo o nekome ko je uzeo 300 ili više evra. Neka takvi budu osuđeni, to nije sporno. Svaka čast lekarima i sestrama i svima ostalima koji su tamo zaposleni. Samo da znate da u najelitnijim ustanovama koje ova zemlja ima u Beogradu ljudi nemaju mantile po pet godina. Rade u teškim uslovima za po 30 hiljada dinara. To je teško psihofizički izdržati. Ja sam gledao svojim očima kako spasavaju živote ljudima i dužan sam zbog onoga što su pomogli meni, a vidim da pomažu i mnogim drugim građanima Srbije, da to kažem. Pet godina, gospodine ministre, nisu dobili mantile. A neko je, pa neka i dobijem sada opomenu, ukrao od građana 20 miliona evra, izmišljajući svinjski grip. Tu je bilo nečega svinjskog, to je sigurno, samo gripa nije bilo, gospodine ministre. Vama ovo govorim zato što ste oficir i general. Bili u penziji ili ne, mislim da general treba uvek da ostane general. Uradite nešto tamo. Ako ni zbog čega drugog, bar zbog onoga čega sam bio svedok. Možda sam imao privilegiju što sam poslanik, što sam neko lice koje je neko prepoznao i hitno mi pomogao, ali verujte da su ljudi srećni. Bio sam svedok – zakazuju čoveku, duša mu u nosu, za 27. jun pregled. E, to vam je Srbija, gospodine Cvetkoviću, u kojoj mi živimo. Vi se sad saberite šta ste ponudili građanima Srbije u ovom ekspozeu. Dakle, čvrsto sam danas ubeđen da ova rekonstrukcija nije zbog građana Srbije nego zbog stranaka koje čine vladajuću koaliciju i, ako se ovako nastavi, nećete mnogo toga moći da promenite, nažalost, a voleo bih da promenite nešto pozitivno, izgubićete izbore. Prema tome, pre svega DS, uspela je da građanima nametne jednu formulu – Evropska unija jednako bolji život jednako Demokratska stranka. Ta formula je pala. Ne vidim ovde parlamentarnu stranku koja je protiv ulaska u EU. Ali, ako vi kažete šta ste vi obećali građanima 2008. godine, pa rekli da Srbija dobije status kandidata za punopravno članstvo u EU, čime će ova vlada ispuniti najvažniji zadatak koji su pred nju postavili građani Srbije, nije to najvažniji zadatak, gospodine Cvetkoviću. Najvažniji zadatak u ovom trenutku jeste da se leče deca, jer njihovi roditelji nemaju para za osnovne lekove, da se prehrane deca, da imaju za doručak. Što se tiče EU, mi treba dosta tih standarda da ispunimo. Akobogda da u oktobru dobijemo status kandidata, da li vi mislite da će građani bolje da žive? Pitajte ih. Izađite na ulicu i pitajte ih. Postavite im pitanje – da im se povećaju plate za 50 evra ili status kandidata, šta mislite, šta će da izaberu? Ili, još bolje, postavimo im pitanje da se ukinu sve stranke, da se ukine i Skupština i Vlada, a da im se poveća plata za 100 evra, verujte da bi 90% građana Srbije glasalo za to, koliko god to bilo suludo. Prema tome, molim da najozbiljnije shvatite ova upozorenja koja vam kažem. Nijedan razuman čovek, nijedan patriota, nijedan građanin Srbije ne bi želeo da se desi ono što se dešava u nekim zemljama gde su veliki socijalni nemiri. Verujte da će Srbija proključati. Neće moći nikakve opozicione vođe da zaustave taj narod. Obrisaće taj narod, kad izađe na ulice, i vas, kao najodgovornije, a i opoziciju. Vi možete da učinite nešto, gospodine Cvetkoviću, ali da zaboravite one sa Kopaonika. Dobro pamtim šta je rekao onaj stranac koji je bio u Davosu na sličnom skupu, pošto je Kopaonik naš Davos. Šta reče čovek? Pa, Davos je siromašan za ovaj Kopaonik. Nigde nije video besna kola, džipova, nego na Kopaoniku. E, ti su opljačkali Srbiju, a mene grize savest zbog toga, gospodine Cvetkoviću, jer sam verovao vama, verovao gospodinu Vlahoviću, Đeliću i glasao za Zakon o privatizaciji. Vaša je odgovornost, gospodine Cvetkoviću, to vam kažem kao čoveku, za koga mislim da je dobar čovek, vaša odgovornost je mnogo veća nego moja. Vi ste bili direktor Agencije za privatizaciju, vi ste prodali šećerane za po jedan evro, zbog vas su mnogi radnici ostali bez tih bednih plata. Prema tome, molim vas da dobro razmislite koje ćete korake vući. Iz ovoga što vidim, imali ste čestitu ponudu od opozicije, odgovorili ste bahato i arogantno. Setite se nedavne prošlosti Srbije, kako su prošli oni koji su se tako ponašali.
Reč ima gospodin Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, osećam obavezu da vam odgovorim na ovo pitanje, vezano za citat koji ste imali iz ekspozea, zašto se spominju samo osnovni prehrambeni proizvodi, a ne svi. Zapravo, radi se o sledećem, kada vi imate jedan fenomen koji je sada svetski fenomen, nije samo naš, a to je fenomen da cene hrane rastu i one rastu i kod nas, a i svuda u svetu, onda je posledica toga sigurno da se građani, naročito oni koji imaju niska primanja, nalaze u ogromnim teškoćama i imaju problema sa, maltene, prehranom. U isto vreme, ako se to dogodi u zemlji koja je proizvođač hrane, onda se pojavljuju određene grupe koje od toga benefitiraju. Prosto rečeno, ako je nešto koštalo sto dinara, pa ga je proizvodio neki proizvođač, a sada košta 200 dinara, taj proizvođač će zaraditi više nego što je zarađivao do sada. Pošto smo upravo mi ta zemlja koja proizvodi hranu i koja izvozi hranu, porast cena hrane na makronivou i pri izvozu je za nas jako dobra, a unutar zemlje je jako loša zbog inflacije i zbog ljudi koji treba da je plate. Zbog toga je smisao te rečenice koja stoji tu u ekspozeu, iza nje sada stoji čitav niz operativnih mera, u koje nisam hteo da ulazim, smisao je jedna aktivnija uloga robnih rezervi koje bi trebalo do nivoa za snabdevanje domaćeg stanovništva da obezbede pod povoljnijim uslovima nego što su to uslovi u drugim zemljama, ali samo do nivoa bilansa količine koje su nama potrebne za osnovne proizvode, da njih drži po prihvatljivim cenama. Količine iznetih bilansa, neka ovi proizvođači izvezu po najvišim mogućim cenama, to će biti jako dobro za državu. Dakle, smisao te rečenice je upravo to, da se država neće ponašati neutralno i pustiti, pa da kaže – dobro, rastu cene, pa šta, možemo, neka, to je tako. Ne, gledaćemo da zaštitimo stanovništvo i da pokažemo brigu upravo za ugrožene, ali u osnovi ćemo štititi kompletno stanovništvo u tim ključnim proizvodima. To je ono što je uneto u taj ekspoze. To jeste izvesna novina u odnosu na situaciju koju smo imali. Kada govorimo o ceni šećera, moram da vam kažem da ta cena koja vama izgleda da je malo niža od ove druge, u stvari nije malo niža, ona je značajno niža, jer ova druga cena jeste cena od zaostalih zaliha i cene šećera u regularnoj prodaji će izaći na 110, 115, 120 dinara, možda će biti pod pritiskom naše cene, da ih i oni spuštaju jer neće imati kupca, ali mi smo obezbedili u dogovoru sa robnim rezervama količine šećera po toj ceni, koja se neće menjati. Kažem, neće se menjati, bez obzira na inflaciju ili bilo šta u narednih šest meseci, dakle, do nove žetve. To je na jednom mini segmentu već učinjeno i dogovor je postignut pre nekih desetak-petnaest dana i on je već u primeni. Na slične dogovore ćemo ići za ove druge kulture.
Zahvaljujem. Ovo je bilo objašnjenje, jer je pogrešno shvaćen ekspoze. (Miroslav Markićević: Replika.) Nema prava na repliku. Reč ima gospodin Zoran Kasalović.
Poštovano predsedništvo, uvaženi gospodine predsedniče Vlade, članovi Vlade, kandidati za članove Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SPS-JS u potpunosti shvata izazove, šanse i probleme pred kojima se nalazi Vlada Republike Srbije, odnosno političku realnost koja je, kao takva, iznedrila proces rekonstrukcije Vlade. Od samog početka procesa rekonstrukcije Vlade, SPS imala je jedan konstruktivan i sistemski pristup tom procesu, bez neargumentovanog učešća u javnoj i medijskoj polemici. Zbog toga mi smatramo da je ovo današnje ponuđeno rešenje jedan dobar osnov za rad nove Vlade, ali svako i dobar temelj za rad nekih budućih vlada. Smatram daleko od istine i potpuno neosnovanim tvrdnjama koje su se danas mogle čuti, da ova vlada nije ništa učinila na realizaciji pet proklamovanih inicijalnih principa oko kojih se formirala ova vlada. Naprotiv, rezultati su u potpunosti vidljivi. Može se možda govoriti samo o stepenu ispunjenosti pojedinih prioriteta ove vlade, što svakako zavisi od godine mandata u kojoj se Vlada nalazi, naravno, i od nekih predviđenih i nepredviđenih okolnosti koje su uticale na taj tok. Zbog toga, poslanički klub SPS-JS smatra apsolutnim prioritetom političku stabilnost u Republici Srbiji, koja treba da udari temelj i stvori preduslove za realizaciju ovih pet proklamovanih principa, a naravno i stvori uslove da u ovoj godini Vlada Republike Srbije, odnosno Srbija, stvori jedan značajan iskorak ka punopravnom članstvu u Evropskoj uniji, odnosno potvrdi kandidaturu za članstvo u Evropskoj uniji. Svakako na ovaj način se stvaraju preduslovi da se usvoje potrebni sistemski zakoni da bi se ovaj cilj ostvario, o čemu je uostalom i govorio premijer u svom ekspozeu, a tiče se Zakona o izboru narodnih poslanika, blanko ostavki, definisanja javne svojine i restitucije. Jasna alternativa Vladi, odnosno politici Vlade nije definisana, nismo je u potpunosti ni danas čuli. Uostalom, smatram da pojedini prioriteti Vlade, odnosno politika Vlade i nema alternativu, poput, na primer, proklamovane politike očuvanja Kosova i Metohije u okvirima Republike Srbije, niti politike koja bi imala ustavno utemeljenje ili podršku građana u tom smislu. Rekonstrukcija Vlade dokaz je da su svi akteri u koaliciji spremni da preuzmu odgovornost da još predanije, odgovornije i upornije rade na realizaciji ekonomskog programa, odnosno ekonomske politike koja treba da bude socijalno održiva, i u tom smislu apsolutno podržavamo ekonomske mere koje idu u pravcu povećanja zaposlenosti, dodatnog investiranja u poljoprivredu, većeg ulaganja u izvozno orijentisane delatnosti, osnivanja razvojne banke i, naravno, značajnijeg pristupa realizaciji u velikim infrastrukturnim projektima. Socijalistička partija Srbije i Jedinstvena Srbija svakako daju punu podršku radu Vlade, baš na način kao što su učešćem i radom naši ministri u Vladi do sada radili, u vrlo odgovornim resorima, što je za rezultat imalo pre svega doslednu borbu protiv korupcije i kriminala, zatim ispunjavanje mape za viznu liberalizaciju, a naravno i kada je, evo, u pitanju bezbednost saobraćaja, smanjenje broja poginulih za nekih 30%, vrlo značajan broj smanjenja povređenih, što su svakako rezultati Ministarstva unutrašnjih poslova. Kada je reč i o energetici, značajni su projekti realizovani, u smislu energetske stabilnosti. Počelo je utiskivanje 250 miliona kubnih gasa u podzemno skladište u Banatskom Dvoru. Takođe, Javno preduzeće "Srbijagas" uspelo je da, između ostalog, svojim aktivnostima i pomogne određene privredne subjekte koji su imali velike probleme. S ponosom mogu da kažem da je to u Žitištu učinjeno kada je u pitanju "Agroživ" i danas tamo taj privredni subjekat vrlo uspešno radi i zapošljava negde oko 1.000 radnika. Resor prosvete započeo je reformu obrazovanja i naravno u ovim teškim uslovima pokušava da u dogovoru popravi standard svih zaposlenih u obrazovanju. Kada je u pitanju resor infrastrukture, želim da kažem da su i vraćeni određeni dugovi prethodne vlade, što je svakako u startu bio jedan problem, ali i da demantujem neke koji su danas tvrdili da ovo ministarstvo nije uradilo ništa u smislu harmonizacije zakonodavstva sa EU. Želim da kažem da je u toku 2009. i 2010. godine negde oko 25 zakonskih projekata predloženo ovde i usvojeno od strane Ministarstva infrastrukture, a naravno i negde oko 15 podzakonskih akata i više bilateralnih sporazuma. Na kraju, želim da kažem da će nova Vlada, svakako u punom kapacitetu, želim da verujem, nastaviti da realizuje proklamovane principe i ekonomsku politiku. Zbog toga izražavam punu podršku. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Kasaloviću. Reč ima narodni poslanik gospodin Miroslav Petković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, vi ste danas pokazali da u Srbiji ništa nije tako loše da ne može biti još gore. Znam da besposlenog čoveka upošljava đavo, ali vi ste izgleda bili mnogo dokoni prethodne tri godine. Vi kao da ste sinoć potpisali koalicioni sporazum, kao da ste prvi put danas izašli pred narodne poslanike, a ne da ste imali ekspoze 2008. godine, koji se maltene ni u čemu ne razlikuje od onoga što ste danas izneli. Vi se danas bavite nekakvom rekonstrukcijom, redizajniranjem, retuširanjem, restartovanjem, renoviranjem, ali čega, gospodine Mirko? Ne može se od jednog velikog ništa napraviti nešto. Znam da nula iza broja predstavlja određenu vrednost, ali vama fali ta prva cifra. Vi ste, gospodine Cvetkoviću, rekli da razlog rekonstrukcije Vlade nije loš rad pojedinih ministara, već potreba da se napravi Vlada koja bi bila u skladu sa evropskim kriterijumima. Odlično. Prošle nedelje u petak vi ste doneli Zakon o ministarstvima i Zakon o Vladi. Mi vam se u taj posao nismo mešali. Otklonili ste probleme, uveli ste zavet ćutanja za ministre, tako da danas slobodno možete da se birate, da se lažete, u narednom periodu da se vređate, da iznosite jedni o drugima raznorazna mišljenja, ali možete da se punite i novom energijom. Gospodine Cvetkoviću, vi kao novi ministar finansija, već sutra ćete sedeti na tom mestu i sutra ćete pokušati da nam obrazložite sve razloge zašto je to dobro za Srbiju da se zaduži za novih 200 miliona evra. Gospođa Diana Dragutinović očigledno to nije znala da radi u prethodnom periodu, pa je zbog toga i smenjena. Ne očekujte da vam damo 100 dana da pokažete kako radite vi i vaša nova Vlada. Nema toga, gospodine Cvetkoviću. Za 100 dana mi ćemo završiti rad ovde. Do juna će se usvojiti neki potrebni zakoni, a onda se ide na pauzu. Možda još jedna ili dve sednice i ide se na izbore. Vaša je rečenica, gospodine Cvetkoviću – nema više Dinkićeve niti moje politike, postojaće samo politika Vlade koju ćemo da sprovodimo. Pa šta ste čekali, predsedniče? Kako da vam verujemo? U toj priči više ne mogu da vam pomognu ni ovi žuti medijski baroni. Verujte, vama više niko ništa ne veruje. Redefinisani ekonomski ciljevi koje se pomenuli, povećanje životnog standarda, zaustavljanje nezaposlenosti, ubrzani rast privredne aktivnosti, stabilnost cena, to samo postoji u TV dnevniku i na sednicama Vlade, toga nema u realnom životu. Gledao sam danas neke kolege koje su klimale glavom kada ste vi govorili. Prosto ne mogu da verujem. Građani Srbije pogledaju svako jutro u svoj novčanik i u svoj frižider. Nije mi jasno da poslanici vladajuće većine neće pogledati u svoje srce i reći – da li je moguće da ćemo podržati ovu i ovakvu vladu? Boris Tadić je još 10. decembra 2008. godine doneo odluku o tri kriterijuma po kojima će procenjivati rad ministara – javnost, struka i politički kriterijumi, odnosno ispunjavanje predizbornih obećanja. Da li su to bili kriterijumi zbog kojih ste smenili ove ministri? Mislim da nisu. Inženjer Mrkonjić je u februaru 2009. godine rekao – Vlada je stabilna kao Ludolfov broj, pa je posle dva meseca shvatio da konstanta Pi je iracionalan broj, pa ste onda rekli, gospodine Mrkonjiću, da ćete napustiti Vladu zato što niste zadovoljni iznosom sredstava koji ste dobili od ministarke Dragutinović. Gospodine Mirko, vi ste tada ćutali. Ministar Dačić je u decembru 2009. godine rekao – siguran sam da je rekonstrukcija Vlade potrebna. Pre godinu i po dana. Pa šta se čekalo, ako je potpredsednik Vlade i prvi zamenik i ministar unutrašnjih poslova rekao da je siguran da treba da se radi rekonstrukcija? Vi ste i tada ćutali. Gospodin Ljajić je pominjao rekonstrukciju u istom periodu. I tada ste ćutali. Predsednik Boris Tadić je 4. januara ove godine rekao da treba izvršiti izmene političkog sistema u zemlji i da nije siguran da će biti rekonstrukcije. Vi ste i tada ćutali. Gospodine Cvetkoviću, vas je petardirao Mlađan Dinkić kada je pre mesec dana rekao da Srbiji treba novi premijer i da treba da bude smenjen gospodin Cvetković jer je nesposoban. Tada Mirko postaje nemirko i vi onda odlučno udarate pesnicom o sto i kažete – ne može to više tako, ja ću ukinuti sedam ministarstava, odnosno spojiću dva u jedno. Napravili ste instant Vladu, tri u jedan - ministarstvo DS, ministarstvo G17 plus i ministarstvo SPS. Zaista ne znam dokle ide ova vaša inventivnost. Kakva je politika ove vlade prema KiM, prema EU, prema NATO paktu? Imamo nemuštu spoljnu politiku, razorenu privredu, uhapšene medije, ojađene građane, sprženo pravosuđe. Gospodine Cvetkoviću, vi niste smenili ministra pravde koji je uspeo za tri godine da se posvađa sa sudijama, tužiocima, advokatima, građanima, Evropskom komisijom. Ne, gospodine Cvetkoviću, vi ste gospodina Petrovića, advokata i bivšeg ministra pravde, postavili da vodi Ministarstvo poljoprivrede i trgovine. Pa zašto niste urednika emisije "Znanje imanje" doveli da sprovodi reformu pravosuđa? Zašto niste aleksinačke rudare, sa sve šlemom i lampom na čelu, doveli da vode Ministarstvo zdravlja? Mislim da bi beli mantili bili oduševljeni takvim rešenjem. Nego ste ortopedu poverili da se brine o rudarstvu. Isto moram o ministru koji nas je ubeđivao da treba kad kuvamo ručak da stavimo poklopac da bi se tako štedela energija, a onda je dao 20 miliona za neke besmislene kampanje. U Vladi će biti i treći Marković, gospodin Marković koji je napisao da je po zanimanju državnik. Mislite da će ta Vlada imati sad nešto više autoriteta zbog toga? Vi ste, gospodine Cvetkoviću, rekli – čuo sam da će Ćirić biti predložen za ministra. Kako ste čuli? Od koga? Od deda Mraza? Pa vi držite i perorez i kajzericu, a ne nož i pogaču, očigledno. Vi ste, gospodine Mirko, izjavili da koalicioni partneri ministarstva spajaju i ministre biraju. Ovo je jasan dokaz da u Vladi postoji onoliko politika koliko stranaka čini ovu vladu. Vi ne tražite rešenje za probleme građana, za probleme države, vi tražite rešenje za kadrove vaših koalicionih partnera. Vi ste ušli u jedno minsko polje i to sad prašti na sve strane, ali vi nećete da kažete dosta, nego zamahujete rukom i kažete – hajdete braćo sa mnom još godinu dana. Treba imati hrabrosti da se kaže dosta. Mi očigledno ne živimo u istom vremenu, gospodine Cvetkoviću. Vaše vreme, vaš sat ide unazad. Bez obzira šta mislite i kako ste se danas ponašali u Narodnoj skupštini kroz vaše izlaganje, budite sigurni, još se ne zna šta je centar univerzuma, ali to sigurno niste ni vi, ni ova vaša rekonstruisana Vlada.
Reč ima premijer dr Mirko Cvetković.
Vrlo ću kratko. Dakle, vi ste dali neke citate i zaista ste, kao što kažete, te citate dali vremenski unazad. Te izjave, čuo sam, naravno su bile daleko unazad u odnosu na to kad je on stvarno postao kandidat i kada sam obavešten o tome da je on na stolu. Prema tome, ne možete manipulisati informacijama iz različitih trenutaka i stavljati ih u sadašnji. Znači, u datom trenutku sam bio čuo i iza toga se ovo desilo. Priča oko toga šta je bilo u ekspozeu pre 3-4 godine, naravno, stoji. Osnovni su ciljevi i dalje isti. Naravno, kada se radi o ekonomiji drugačija je situacija. U međuvremenu smo imali ogromnu ekonomsku krizu. Ja sam o tome lepo ovde govorio. Dakle, želim da kažem da cilj ovog ekspozea i cilj ove vlade u ovih godinu dana jeste svakako da učinimo sve i da ne žalimo truda da pomognemo građanima koji zaista teško žive. Mi ćemo to i uraditi. Koliko će ta pomoć biti velika za tih godinu dana, to je teško sada reći, ali je sigurno da će nekog pomaka pozitivnog biti, ali to je naša centralna tema o kojoj razmišljamo dnevno, noćno i pokušavamo da to razrešimo. Što se tiče vašeg predloga za različite članove Vlade, mislim da su ti predlozi legitimni, ali u situaciji kada dođete u priliku da sastavljate Vladu. Onda izađite s predlozima i stavljajte rudare na mesto ministra za rudarstvo itd. U ovom trenutku, ipak, predloge daju one stranke koje su dobile najviše na izborima. Hvala.
Nema razloga za repliku. Niti je išta pogrešno protumačeno, niti je nametnuta bilo kakva nova tema koja bi zahtevala nova objašnjenja. Reč ima gospodin Miloš Aligrudić, po Poslovniku.
Član 27. Radi se o načinu vođenja sednice. Činjenica da se na mestu predsedavajućeg smenjuju potpredsednici Narodne skupštine i predsednica Narodne skupštine ne daje vladajućoj koaliciji, koja poseduje ta mesta u upravljanju sednicom, pravo na različite aršine u upravljanju sednicom. Ako su se, prema stenogramu kojim se to može lako dokazati, jedni aršini koristili za druge poslaničke grupe danas, zaista molim da se ti isti aršini koriste i za poslaničku grupu DSS. Ne mislim bilo koga da vređam, ali za mnoge manje stvari su danas bile replike i različita razmena mišljenja o određenim pitanjima i to je bilo dozvoljeno. Nemojte pred kraj ove rasprave, kada je ostalo samo nekoliko diskutanata, da se ono što je danas bila bolja praksa nego inače, naglo pokvari. To je jedino što vas molim.
Da li zahtevate objašnjenje, pošto povreda ovakve vrste, kakvu ste vi spomenuli, uopšte ne postoji. To što se predsedavajući smenjuju na ovom mestu nije povreda Poslovnika. To što se diskreciona ocena prava na repliku kod različitih nas, predsedavajućih, različito tumači, opet ne može biti nikako povreda Poslovnika. Dakle, ovo je objašnjenje koje vam dajem, poštujući Poslovnik, a uz uvažavanje upravo DSS, dajem reč gospodinu Zoranu Nikoliću, koji očigledno reklamira povredu Poslovnika.
Tako je, i to član 107. Vi niste sada samo ugrozili pravo mog kolege Petkovića, kome ste očigledno morali dati pravo na repliku, a vi ste mu to pravo uskratili, vi ste svojim činom uvredili čitavu poslaničku grupu DSS i sve one građane koji su glasali za DSS. Ako se ne varam, pitam kolege, premijer Cvetković je odgovorio gospodinu Petkoviću, odnosno odgovarao je na to što je on ovde ustvrdio i što vam je sasuo u lice. Šta zaslužuje repliku, ako ne komentar premijera? Mi smo danas ceo dan prisustvovali jednoj farsi dogovora DS i LDP da se dozvoljavaju replike, do momenta kada je gospodin Cvetković, kada je LDP imao još samo minut i po, rekao "odgovoriću vam, poslaniče Đuriću, jer ću vam dati pravo na repliku". Gospodine Cvetkoviću, to je tajni dogovor političkih struktura unutar DS i LDP. To se ne govori u javnosti. Nadam se da ste to shvatili. Kada ste sada iskreno odgovorili gospodinu Petkoviću, onda je nedopustivo i apelujem na predsednicu da zaista nema nikakve potrebe da se ovako, dvostrukim aršinima, neko ko predsedava Skupštinom ophodi prema poslanicima. Gospodin Petković je izlagao šest minuta, dobio je odgovor od gospodina Cvetkovića, odnosno određene tvrdnje i ima pravo na elementarnu repliku. Zašto nešto što se dozvoljava svim poslaničkim grupama ceo dan, a naročito LDP, u dogovoru sa DS, sada uskraćuje to pravo DSS? (Predsednik: Samo bih da vas podsetim da trošite vreme vaše poslaničke grupe. Izvinjavam se, ovo je bila povreda Poslovnika.) Sada bih vas zamolio da gospodinu Petkoviću date pravo na repliku.
Ne mogu se vratiti unazad, mogu samo unapred. Gospodin Radojko Obradović ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, dame i gospodo ministri, dame i gospodo kandidati za ministre, gospodin Cvetković je posle nešto više od dve i po godine ponovo došao u Narodnu skupštinu da od skupštinske većine traži još jedan mandat, ovog puta mandat od godinu dana. Došli ste da dobijete to novo vreme, pretpostavljam da biste nekakvom novom politikom ili kontinuitetom politike, to je trebalo od vas da čujemo, uradili neke stvari u interesu građana Srbije. Osim što ste rekli da je Srbiju zadesila ekonomska kriza i osim što ste rekli da se ciljevi nove vlade nisu promenili u odnosu na vašu prvu vladu, praktično se nijednom rečju niste osvrnuli na te prve dve i po godine vašeg mandata. Ako je sve isto, ako je isti program, ako je ta Vlada odlično radila, onda se postavlja osnovno pitanje na koje je trebalo da dobijemo odgovor u ovoj raspravi, a to je zašto se uopšte onda vrši rekonstrukcija Vlade? Od vas smo čuli da to radite iz dva razloga: racionalizacija, bolji timski rad i veće jedinstvo Vlade. Ako pričamo o racionalizaciji, onda je ona morala da se sprovede tako što bi se promenile nekakve nadležnosti, što bi se napravila neka nova ministarstva. To što se neka ministarstva pripajaju nekim drugim ministarstvima, daleko je od racionalizacije. Videćemo šta će biti sa ministrima koji su podneli ostavke. Ako je istina ono što piše u javnosti, neki od njih će biti državni sekretari, neki će dobiti neka nova mesta u administraciji, tako da teško može da se govori o racionalizaciji. Što se tiče jedinstva i te nove energije, ona se, nažalost, ne postiže tako što se promeni član Zakona o Vladi kojim se ministrima zabrani da govore. Što se tiče jedinstva, najbolje govori to što je SPS veče pred predstavljanje Vlade predstavila svoje kandidate, stranka G17 je to uradila u Skupštini tog dana u 12.00 časova, a vi ste tek popodne rekli ko su ti ljudi. Mislim da taj detalj govori mnogo više o jedinstvu od bilo koje druge stvari. Pitanje je, ako nisu racionalizacija i jedinstvo, šta je onda stvarni razlog za rekonstrukciju vaše Vlade? Slažem se da su ciljevi važni, ali Narodnu skupštinu i sve nas, građane Srbije, mnogo više interesuju sredstva da se stigne do tih ciljeva. Mnogo nas više interesuju konkretne mere kako će se ostvariti ciljevi. Kada pogledamo ciljeve koje ste nam predložili, vrlo malo vlada u svetu ima koje nemaju iste ili slične ciljeve. Nema vlade u svetu koja će reći da se ne zalaže za bolji život svojih građana. Nema vlade u svetu koja se ne zalaže da spoljnopolitička pozicija zemlje bude u redu. Nema vlade u svetu danas koja ne sprovodi reforme. Razlike u vladama i koalicijama su upravo u sredstvima, a ne u ciljevima. To je jedino što vi nama danas niste rekli. Niste nam rekli ništa što je bilo loše u te dve i po godine. Očekivali smo od vas da čujemo i šta je po vama dobro. Kažem, po vama, pošto mi vrlo malo dobrog vidimo u onome što ste radili prethodne dve i po godine. Niste nam rekli šta će biti sa tim konkretnim politikama koje su se sprovodile. Od vas sam imao prilike da čujem da ćete, recimo, ispitati i preispitati politiku subvencija za nova radna mesta. Da li će ta politika ostati ili neće ostati? Recimo, pošto ste ovde i pošto vršimo rekonstrukciju Vlade, kako će se završiti školska godina, šta će se desiti sa obrazovanjem i sa zahtevima ljudi u obrazovanju? To su pitanja koja interesuju nas kao poslanike, koja interesuju građane Srbije. Izašli ste sa nekim novim ciljevima. To su snabdevenost osnovnim životnim namirnicama, povećanje zaposlenosti, dalje smanjivanje javne potrošnje, smanjivanje fiskalnog deficita. Mislite da je dovoljno to reći da biste dobili novi mandat? Ne sumnjam da će ovde biti poslanika koji će za to glasati, ali da li je to dovoljno i da li to uliva nadu da u periodu koji je pred nama može biti bolje nego što je to bilo do sada? Preimenovati imena ministarstava, iseći jedno i dodati drugom, promeniti uloge unutar Vlade, nije dovoljno da bi se nastavilo bolje nego što je to bilo. Niste nam rekli ni koliko je ljudi ostalo bez posla, osim što ste rekli da to svi znaju. Vrlo dobro znamo koliko je ljudi ostalo bez posla. Ono što nas interesuje, to je na koji način i za koliko vremena će tih 200.000, 300.000 ili, kao što MMF kaže 400.000 ljudi, dobiti posao? To je pitanje koje nas interesuje – koliko će vremena od današnjeg dana biti potrebno da tih 400.000 ljudi, ne onih koji nisu imali posao, nego 400.000 ljudi koji su, kada ste vi izabrani, radili, počnu da rade? Niste nam rekli ono što je prioritet danas svih vlada u svetu. To je talas inflacije koji je na svetskom nivou, koji neće zaobići ni Srbiju, ali na koji način će vaša vlada u narednom periodu pokušati da se bori sa inflacijom? U januaru je inflacija bila 1,4%, u februaru 1,5%. Svet je poplavljen talasom poskupljenja nafte, koji se preliva na sve energente. Cena hrane raste svuda u svetu, vlade Velike Britanije, Kine svih značajnih evropskih zemalja su izašle sa konkretnim programima za borbu protiv inflacije. To što se pravimo da ovaj problem ne postoji neće rešiti problem. Naravno, kao i do sada, kao i kada smo vas upozoravali za svetsku krizu, rekli ste da je to nedostatak optimizma, ne reagujete na vreme. Problem šećera, hleba, brašna se pojavio pre šest meseci. Reagovali ste tek kada su cene otišle dva puta, kada je sve poskupelo dvostruko Vlada je počela da reaguje. To nije dovoljno i to neće rešiti problem koji nas čeka i narednih meseci. Niste nam rekli kako ćemo rešiti probleme dugovanja prema preduzećima. To su svi oni koji su radili za Vladu. Niste nam rekli kako će biti rešen problem 19 hiljada preduzeća koji su ispunili zakonski uslov za stečaj?Koliko je tu ljudi koji će ostati bez posla u tih 19 hiljada preduzeća koji imaju zakonski uslov za stečaj? Gospodine Cvetkoviću, nema socijalne odgovornosti bez novih radnih mesta. Vlada može da bude socijalno odgovorna samo ako kreira klimu i ako stvara uslove za nova zapošljavanja. Osnovno pitanje za sve nas je - za koliko će se povećati plate 1. aprila? Da li će to biti po zakonu, a zakon kaže - tromesečna inflacija, ili će to biti 2,9%, što je daleko manje nego što će inflaciji biti u prva tri naredna meseca. To su pitanja na koja očekujemo odgovor. Standard građana se neće povećati tako što će im se na određeno vreme omogućitida ne plaćaju glavnice. Šta će biti kada to vreme prođe, kako vi kažete - medeni dani? Šta će biti kada prođu medeni dani, sa ovakvom nezaposlenošću, sa ovakvim problemima koje danas imamo. Nažalost, očekivali smo da ćemo čuti bar nešto od konkretnih mera. Nismo čuli ni konkretne mere, nismo čuli ni logično rešenje. Ciljevi nisu dovoljni da bi se posao uradio dobro i da bi se uradio do kraja. Zato što nema garancije, neće biti ni dobrih rezultata. I sledeća godina i godina koja je pred nama će biti teža nego što su bile prethodne godine i to vi jako dobro znate. Istakli ste nekoliko puta u raspravi da je u stvari ovo ista koalicija, da su to iste stranke i da je to isti program. Pa, i rezultati će biti isti, biće isti ovakvi kao što su bili u ove prethodne dve i po godine. Građani Srbije najbolje znaju koliko su to poražavajući podaci. Gospodine Cvetkoviću, isto u sebi nikada ne nosi razliku. I vaša vlada će biti ista kao i ova koja je bila do sada. DSS tu vladu neće podržati.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić ima reč. Imate devet minuta, nema punih devet.
Koliko vidim, niko drugi više neće govoriti, pa je na meni čast da zatvorim ovu diskusiju. Glavno pitanje za građane Srbije je – šta predstavlja ova rekonstrukcija Vlade? Da je politički cirkus, jeste. To je i nekome ko samo površno prati zbivanja jasno, ali šta je suština, šta se sve tu zbiva? Hajde malo o tome da pričamo. Pre neki dan smo imali prepisku premijera sa Narodnom skupštinom, ne znam kako bih to drugačije nazvao, gde nas je jednim pismom obavestio kako mu ne pada na pamet da poštuje zakon i Ustav ove države i kako sve ono što u dosadašnjem Zakonu o Vladi piše, kada je reč o rokovima i načinu postupanja prilikom promene članova Vlade, njega zapravo ne obavezuje. I ako se Skupština Srbije slučajno drzne da se tome suprotstavi, po njegovim rečima štetiće sopstvenom ugledu. Tako je počeo taj cirkus. Onda je bila rasprava o Zakonu o ministarstvima, potom Zakonu o Vladi, novom koji treba da stvori novi milje, koji podrazumeva zavet ćutanja, kako bi valjda u duhu evropskih vrednosti ministri bili u obavezi, kao i državni sekretari i drugi činovnici, postavljeni ili izabrani ovde, da ne smeju da kažu A o svom mišljenju u javnosti, sem onoga što se na Vladi zaključi. Takva vrsta eksplicitne obaveze je nečuvena, a još manje normalna u eri i u vreme kada se ovde govori o slobodnom mandatu i kada se on implementira na taj način da se otvara mogućnost za svaku vrstu političke trgovine u parlamentu. Takva vlada, koja od 2008. godine ništa nije produkovala za Srbiju sem kompletnog rasula, ulazi u rekonstrukciju. Ono što ste vi, gospodine predsedniče Vlade, proklamovali kao ciljeve, to je ono što je već do sada rečeno, to su opšta mesta. Ono što su sredstva kojima delujete, to su sredstva potpuno suprotna svim onim vrednostima za koje se deklarativno zalažete vi i politička stranka koja vas je promovisala, a čiji predsednik sedi na Andrićevom vencu. Ta sredstva koja vi koristite ne služe vama lično da izgradite bilo kakav autoritet, a da ga nemate pokazali su događaji od pre mesec dana, o kojima bruje novine do dana današnjeg. U uslovima u kojima ste do sada pokušavali da sprovoditepolitiku koja nije ni vama jasna, a kamoli nama koji gledamo sa strane, došli ste u situaciju da ponovnim pritiskom spolja bude iznuđena jedna nova celina, jedna nova forma o Vladi RS koja treba da potraje do ključnog momenta, a to je 12. oktobar. Zašto 12. oktobra? Dvanaestog oktobra trebalo bi da država Srbija stekne svojstvo kandidata za članstvo u EU. Oni koji su mentori tog projekta, a taj projekat se u Srbiji čini bez obzira na evropske vrednosti, bez obzira na vrednosti EU za Srbiju kao takve, ti mentori od vas očekuju da ne budete u rasulu, da budete u formalnom okupu do određenog datuma. Tog datuma ćemo možda dobiti status kandidata, a možda i nećemo. Šta ako ne? Prema vašem prvom ekspozeu, taj status je trebalo da dobijemo 2009. godine, pa ga nismo dobili. Prema vašem prvom ekspozeu u odnosu na proklamovane ciljeve on se ništa ne razlikuje od ovog ekspozea danas u odnosu na one ciljeve. Kako znamo da ćete vi to uraditi? Nikako. A kako znamo da nećete? Svakako, zato što tri godine ništa niste učinili. Tri godine je to dekomponovani orkestar mlaćenja prazne slame, tri godine je to urušavanje svega onoga što je građanima Srbije značajno, počev od životnog standarda, do uvećavanja straha za sopstvenu egzistenciju i gubitak posla. Realne brojke to govore, a realne brojke nisu samo statistika, kao što reče naša dika – što poželiš, to naslika, nego i realnost, ona koja nas čeka kada izađemo iz ovih klupa i kada odemo u samoposlugu, i kada budete sebe udostojili toga da stanete u red sa građanima, kao što sebe udostojim svaki dan, i stanete u red i pogledate kako izgledaju korpe ljudi koji stoje u redu u samoposluzi. Svaki sedmi ili osmi građanin ima kolica koja su puna. Ostali kupuju brašno, ulje, šećer, kafu, novine, jaja i poneki drugi artikal. To je njihova dnevna korpa i zbog toga ne mogu da plate nešto drugo, zbog toga možda ne mogu da plate neke druge obaveze i neke prinadležnosti za koje do sada nije bilo konkretne sankcije, jer ih je država dugo čekala, a odskora u prvom gradu u Srbiji, Čačku, počinje demonstracija državne sile i uterivanje straha oduzimanjem objekata. To je ono verovatno za šta se vi zalažete, to je ono kako vi mislite da punite budžet. Ali, gospodine Cvetkoviću, vi budžet ne punite proizvodnjom jer u ovoj državi se ništa ne proizvodi. Vi budžet punite isključivo i samo zaduživanjem. Ta zaduživanja će neko drugi morati da vrati. Vi nemate nikakav koncept. Iz vaše priče se ne vidi nikakav jasan koncept ekonomske politike. Kakav ćete vi to ministar finansija biti? Šta ste nam vi uopšte ovde rekli o tome? U čemu je razlika između vas i Diane Dragutinović? Zbog čega ona više nije na tom mestu nego ste sad vi tu, jako pametni i sposobni? Hoćete nešto da uštedite? Pa, u državi se ne štedi smanjenjem broja ministara i spajanjem ministarstava, zato što oni koji treba da izvrše posao ostaju na broju jer se poslovi nisu smanjili, način na koji ih vi vidite. Oni koji od vas očekuju u inostranstvu, koji su vas i postavili, da rešite problem pozicije Srbije u međunarodnoj politici tako što ćete se defakto odreći Kosova i Metohije, a narodu Srbije prodavati praznu slamu o sjajnim danima koji nas čekaju u EU, ti isti ljudi od vas očekuju da budete mirni do 12. oktobra. Taj mir, vaš unutrašnji mir, vaš unutrašnji spokoj do 12. oktobra, zahvaljujući stadijumu u koji ste Srbiju doveli, građani ove zemlje će platiti skupo i to svojim novčanicima, platiće svojim trbusima, zato što ste vi nesposobni da stvorite okruženje u kome može da privređuje, radi i zaradi i zato što ste nesposobni da toj istoj EU, s kojima treba da razgovarate, ne samo poslušnički da ispunjavate sve ono što vam kažu, postavite uslove za razgovor oko prostih stvari. Pre neki dan sam u novinama pročitao, da li će biti istina ili neće, da ćemo dobiti standard za pljeskavicu i za kajmak. Ako je to to što nam vi nudite sutra, onda bolje da nam ništa ne nudite, podnesite ostavku i da odete, jer je to jedino rešenje za sve nas. Molim vas, hvala lepo, prijatno i doviđenja. Pozdravite se od svih nas. Raspišite, predsednice, vanredne parlamentarne izbore. Raspustimo ovu vladu, nek ona podnese ostavku i neka dođu bolji dani za građane ove države.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Poštovani narodni poslanici, želim da se svima zahvalim na ovom učešću u ovoj raspravi. Bilo je puno pitanja, bilo je predloga i mogu da kažem da, u celini posmatrano, mislim da sam uspeo da kroz ekspoze i kroz odgovore na ova pitanja pokažem da će nova Vlada ostvariti zadatke koji se nalaze pred njom. U to ime vas pozivam da je podržite i da nam dozvolite da uradimo ove ozbiljne obaveze koje stoje pred nama, a isto tako želim da poručim građanima da će Vlada učiniti sve da im olakša život i da stvori osnove za neko značajnije poboljšanje u periodu koji je pred nama, ali čak i da neposredno pomogne u ovoj situaciji kakva jeste. Hvala. Pozivam vas da glasate za ovu rekonstruisanu Vladu.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres. Saglasno članu 269. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zakazujem 14. mart 2011. godine kao Dan za glasanje o Predlogu kandidata za članove Vlade. Glasanju ćemo pristupiti u 21.10 časova. [[Posle pauze – 21.10]] Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika, pa vas molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 129 narodnih poslanika, odnosno da nas je više od 126, pa postoje uslovi za odlučivanje. Prelazio na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu za izbor članova Vlade, pre prelaska na odlučivanje podsećam vas, prema članu 269. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, da o Predlogu za izbor članova Vlade odlučuje u celini tajnim glasanjem, osim ako ne odluči da se glasa javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivkom. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu za izbor članova Vlade glasa javno. Stavljam na glasanje ovaj svoj predlog. Od 129 poslanika, 128 je glasalo za predlog. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da o Predlogu za izbor članova Vlade glasa javno. Pre prelaska na glasanje prozivkom podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 9. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština članove Vlade bira većinom glasova svih narodnih poslanika, a shodno članu 15. stava 2. Zakona o Vladi, o izboru članova Vlade Narodna skupština odlučuje u celini. Takođe vas podsećam da je članom 131. Poslovnika utvrđen postupak sprovođenja javnog glasanja prozivkom i da, shodno toj odredbi, generalni sekretar Narodne skupštine poziva narodne poslanike i proziva ih po azbučnom redu prezimena. Narodni poslanici koji pristupaju glasanju izgovaraju reč "za", "protiv", ili "uzdržan". Predsednik ponavlja ime i prezime narodnog poslanika koji je glasao i njegovu izjavu, odnosno utvrđuje da je odsutan ili da ne želi da glasa. Generalni sekretar Narodne skupštine zapisuje izjavu narodnog poslanika ili njegovu odsutnost u njegovo ime i prezime na spisku. Odluka se smatra donetom kada predsednik Narodne skupštine konstatuje da je za nju glasala većina propisana Ustavom, a to je većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Sada stavljam na glasanje Predlog za izbor članova Vlade u celini i pristupamo glasanju prozivkom narodnih poslanika. Molim generalnog sekretara Narodne skupštine, gospodina Veljka Odalovića, da obavi prozivanje narodnih poslanika po azbučnom redu prezimena i evidentira njihovo izjašnjavanje. (Generalni sekretar Veljko Odalović vrši prozivku narodnih poslanika: Avramović Milan – odsutan, Agatonović Borjan – za, Aleksić Boris – odsutan, Aligrudić Miloš – protiv, Andrić Ivan – odsutan, Antić Zoran – odsutan, Arsenović Konstantin – za, Arsić Veroljub – odsutan, Aćimović Dragan – odsutan, Babić Zoran – odsutan, Bajatović Dušan – za, Banović Donka – protiv, Bečić Igor – odsutan, Božović Dragoslav – za, Bortić Zoran – za, Brestovački Željko – za, Bugarčić Marija – odsutna, Budimirović Jelena – odsutna, Buha Milorad – odsutan, Varga Laslo – za, Veselinović Janko – za, Veselinović Milan – odsutan, Videnović Maja – za, Vlahović Aleksandar – za, Vojić Marković Milica – opravdano odsutna, Vukićević Lidija – odsutna, Vuković Jadranko – odsutan, Vuković Simo – za, Vuković Slobodan – odsutan, Vučković Milan – za, Vučković Nataša – za, Gojković Žika – za, Gojković Slobodan – za, Grubješić Suzana – za, Grujić Mladen – odsutan, Damjanović Jovan – za, Damnjanović Dragi – za, Delić Božidar – odsutan, Dimitrijević Lidija – odsutna, Dimitrijević Milan – protiv, Dinkić Mlađan – za, Dinčić Vuk – za, Duvnjak Momčilo – odsutan, Dujović Saša – za, Đerić Zlata – odsutna, Đokić Branimir – odsutan, Đoković Dragiša – za, Đukić Dejanović Slavica – za, Đurić Arsen – protiv, Đurić Bojan – odsutan, Đurišić Marko – za, Živanović Srboljub – odsutan, Živkov Dragan – odsutan, Žiroš Jankelić Aniko – za, Žura Viorel – za, Žutić Nikola – odsutan, Zankov Stefan – odsutan, Zdravković Ljiljana – za, Zdravković Nebojša – za, Ivanji Željko – za, Ilić Aleksandra – odsutna, Ilić Velimir – odsutan, Ilić Vladimir – za, Ilić Mile – za, Ilić Radiša – odsutan, Janković Aleksandar – za, Janković Aleksandra – odsutna, Jevtić Miloš – za, Jeličić Milutin – odsutan, Jeremić Vladan – odsutan, Jerkov Aleksandra – za, Jovanović Branislav – za, Jovanović Ivan – za, Jovanović Nataša – odsutna, Jovanović Čedomir – odsutan, Jovišić Jadranka – za, Jojić Petar – odsutan, Jocić Radica – odsutna, Jugović Aleksandar – za, Karavidić Branka – za, Kasalović Zoran – za, Kišmarton Oto – odsutan, Knežević Milan – odsutan, Kovač Elvira – odsutna, Kolundžija Nada – za, Konstantinović Nenad – za, Korać Žarko – odsutan, Kostreš Bojan – za, Kragović Ljubomir – odsutan, Krasić Zoran – odsutan, Krpić dr Nikola – za, Krstin Milorad – odsutan, Kuntić Petar – za, Lazić Nikola – protiv, Lapčević Milan – protiv, Laušević Maja – za, Lovrin Gavrilović Daniela – za, Lodi Gabor – za, Ljiljak Branka – za, Ljubenović Tomislav – odsutan, Magda Jon – za, Maksimović Saša – odsutan, Marinković Miroslav – za, Marić Vesna – odsutna, Marić Dušan – odsutan, Marjanović Vesna – za, Markićević Miroslav – odsutan, Marković Dragan Palma – za, Marković Momir – odsutan, Martinović Aleksandar – odsutan, Martić Miroslav – za, Marčok Pavel – za, Mašić Zoran – odsutan, Mijaljević Slađan – odsutan, Mijatović Predrag – odsutan, Miković Srđan – za, Miladinović Ljiljana – odsutna, Milenić Saša – za, Milenković Marko – odsutan, Milentijević Vladimir – protiv, Milivojević Srđan – za, Milisavljević Dušan – za, Milisavljević Smiljana – za, Milić Nenad – odsutan, Milićević Đorđe – za, Milovanović Radoslav – za, Milojković Vlada – odsutan, Milošević Kosta – za, Milošević Milena – za, Mirović Dejan – odsutan, Mitov Slavoljub – za, Mitrović Branislav – za, Mićić Nataša – odsutna, Mićunović dr Dragoljub – za, Mihajlović Vitomir – za, Mihajlović Goran – odsutan, Mihajlović Miletić – za, Mihajlović Ognjen – odsutan, Mladenović Bojan – odsutan, Mojović Gorica – za, Mojsilović Radoslav – odsutan, Momčilov Paja – odsutan, Munjić Mirko – odsutan, Mučenski Đura – za, Nešović Jovan – za, Nikolić Dejan – za, Nikolić Zoran – protiv, Nikolić J. Milan – za, Nikolić M. Milan – odsutan, Nikolić Tijana – za, Nikolić Tomislav – odsutan, Novaković Nikola – za, Obradović Radojko – protiv, Omeragić Bajram – za, Omerović Meho – za, Ostojić Zoran – odsutan, Palalić Jovan – protiv, Papuga Olena – za, Pastor Balint – za, Paunović Elizabet – za, Paunović Milosavljević Gordana – odsutna, Pejica Miroslava – za, Pejčić Aleksandar – protiv, Pelević Borislav – odsutan, Perić Đuro – za, Perić Sreto – odsutan, Petković Ljubiša – odsutan, Petković Miroslav – protiv, Petković Stojanka – za, Petrov Zoran – za, Petrović Petar – za, Petronijević Milisav – za, Pešić Vesna – odsutna, Pivac Žarko – za, Pisarević Dejan – za, Plećević Dušanka – odsutna, Plužarević Vitomir – odsutan, Pop Lazić Gordana – odsutna, Popović Zoran – odsutan, Popović Judita – odsutna, Popović Nenad – protiv, Poskurica Mileta – odsutan, Poturak Munir – za, Prelić Dobrislav – odsutan, Prokić Nenad – odsutan, Purić Mihailo – za, Raguš Marina – odsutna, Radenković Dejan – za, Radeta Vjerica – odsutna, Radić Gojko – odsutan, Radovanović Milovan – odsutan, Radovanović Radovan – za, Radović Milica – protiv, Radulović Miloš – protiv, Rajkov Gordana – za, Ranđelović Miljan – za, Ranđelović Nebojša – odsutan, Ratković Vlatko – za, Ristić Boško – za, Rogović Mićo – odsutan, Ružić Branko – za, Savić Nikola – odsutan, Samardžić Slobodan – protiv, Samofalov Konstantin – za, Sedlar Snežana – za, Senić Vlajko – za, Spajić Stevica – za, Spasojević Srđan – odsutan, Spaho Sulejman – odsutan, Stajković Slavoljub – za, Stamenković Siniša – za, Stanimirović Milan – za, Stanković Živojin – za, Stanojević Bojana – za, Stevanović Veroljub – za, Stevanović Dragan – odsutan, Stefanović Goran – za, Stoilović Miodrag – za, Stojaković Milovanović Svetlana – za, Stojanović Svetlana – protiv, Stojanović Filip – odsutan, Tabaković Jorgovanka – odsutna, Todorović Dragan – odsutan, Toman Marina – odsutna, Tomić Željko – protiv, Tot Tamaš – za, Tošković Vučeta – odsutan, Travar Miljević Jelena – za, Trivan Jelena – za, Ćeran Nebojša – za, Urošević Milan – za, Fremond Arpad – za, Hajdarević Kenan – odsutan, Halimi Riza – odsutan, Hamzagić Šerif – za, Hasanović Korać Biljana – za, Cimeša Dragomir – za, Čanak Nenad – za, Čikiriz Mirko – za, Čolaković Momo – za, Čolić Dragan – odsutan, Čomić Gordana – za, Čotrić Aleksandar – za, Džudžević Esad – za, Šami Zoran – protiv, Šarović Nemanja – odsutan, Šerifov Edip – za, Šehović Bajram – za, Škrbić Milan – odsutan, Šormaz Dragan – odsutan. Pošto smo obavili glasanje prozivkom narodnih poslanika, zaključujem glasanje i samo malo da sačekamo zbir. Narodni poslanici, dozvolite mi da saopštim rezultate glasanja. Od 148 narodnih poslanika koji su pristupili glasanju, za Predlog za izbor članova Vlade glasalo je 129 narodnih poslanika. Protiv Predloga je bilo 19 narodnih poslanika. Uzdržanih poslanika nije bilo, niti onih koji nisu želeli da se izjasne. Pošto je za Predlog za izbor članova Vlade glasalo 129 narodnih poslanika, što predstavlja većinu narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština donela odluku o izboru članova Vlade u predloženom sastavu. Dozvolite mi da u vaše ime i u svoje ime pozovem članove Vlade i da im čestitam na izboru. Molim članove Vlade da, u skladu sa članom 16. stav 2. Zakona o Vladu, pristupe polaganju zakletve. (Predsednik čita, a članovi Vlade ponavljaju tekst zakletve.) "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije". Molim članove Vlade da potpišu i predaju tekst zakletve. Čestitam još jedanput u ime poslanika i u svoje ime i želim uspeh u radu našoj Vladi. Molim poslanike da ostanu i nakon čestitanja, treba da završimo sednicu i da se dogovorimo o sutrašnjem radu. Dame i gospodo, treba da pređemo na odlučivanje Narodne skupštine o povredama Poslovnika na koje su ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, na sednici 14. marta 2011. godine, u 17.50 časova, ukazuje na povredu člana 27. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Moraćemo da utvrdimo kvorum. Molim vas, ubacite kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog. Od 128 poslanika, jedan za, 127 protiv. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Molim vas, samo još jedno kratko obaveštenje, odnosno zaključivanje sednice. Saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Takođe, u skladu sa članom 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam narodne poslanike da će Narodna skupština nastaviti rad po dnevnom redu Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2011. godini, 15. marta, u 10.00 časova. Zahvaljujem.