Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sedmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 135 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici prof. dr Vladimir Marinković, Dubravka Filipovski, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Olgica Batić i Branko Ružić. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Zbog potrebe da Skupština što pre razmotri Predloge zakona i drugih akata iz predloženog dnevnog reda. Takođe, do odlaganja početka sednice došlo je zbog toga što je Vlada Republike Srbije pismom od 11. maja 2015. godine povukla iz skupštinske procedure Predlog zakona o odbrani od grada, koji je bio predložen da se razmatra kao prva tačka dnevnog reda sednice. Dostavljeni su vam Zapisnici Treće i Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika konstatujem da postoji kvorum za usvajanje Zapisnika sa narednih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene Zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 2, 7, 8, 9, i 15. aprila 2015. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam – za – 137, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 20 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 16. i 17. aprila 2015. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam – za – 137, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 22 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Uz saziv ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Još jedanput vas podsećam da Vlada Republike Srbije pismom od 11. maja 2015. godine povukla iz skupštinske procedure Predlog zakona o odbrani od grada. Takođe, Vlada je pismom od 12. maja 2015. godine povukla iz skupštinske procedure Predlog zakona o udžbenicima koji je bio predložen da se razmatra kao 2. tačka dnevnog reda senice. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2015. godini. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2015. godini. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutnih 163 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o pojednostavljenju formalnosti u trgovini robom, koji je podnela Narodnoj skupštini 5. maja. 2015. godine. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Molim službe da isprate da li sam stranu 10 pročitala. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zajedničkom tranzitnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 5. maja. 2015. godine. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Demokratska stranka predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. maja. 2015. godine. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine Maja Gojković predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. maja. 2015. godine. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 25 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja, koji su podneli Narodnoj skupštini 21. aprila 2015. godine. Da li neko od poslanika želi da obrazloži ovaj predlog? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Krajem prošle godine je nadležno ministarstvo preko Vlade Srbije dalo Predlog Zakona o planiranju i izgradnji, izmene koje su usvojene, ali tada smo se svi složili da to nije dovoljno dobro rešenje za ono što je Srbiji potrebno u ovom trenutku. Mi smo u diskusiji sa ministarkom dali obećanje, gospodin Pavićević i ja da ćemo u naredna tri meseca da pripremimo novi predlog Zakona o planiranju i izgradnji koji bi trebalo na jedan potpun i dubinski i po vertikali i po horizontali da ovu oblast dovede u red i da da jedno rešenje koje će biti održivo na duži vremenski period, a da odgovara trenutnim potrebama Srbije. To smo i uradili, uz pomoć Marjana Kreštića, našeg eksperta za tu oblast. Dali smo Predlog zakona krajem marta ove godine. Već je nekoliko puta ponuđen kolegama poslanicima na odlučivanje o tome da li će biti uvršten u dnevni red, ali to se nije desilo. Ja i danas apelujem na vas da učinite taj napor, da glasate za i da taj zakon prođe kroz raspravu u našem parlamentu, a da li će on biti usvojen ili ne, da li je on dobar ili loš, to možemo da utvrdimo kroz samu raspravu. Mi smo uvereni da je to dobro rešenje. Dobilo je već neke pozitivne komentare i od struke i od onih koji grade i od onih koji nadziru gradnju i od onih koji su zaduženi za praćenje celog tog procesa i mislimo da bi bilo korisno za Srbiju da ovaj zakon bude na dnevnom redu parlamenta. Po lošem običaju, u odnosu na ovaj zakon nije se izjasnio niko ko ima bilo kakve veze sa ovom materijom, pre svega tu mislim na državne organe, niti nadležno ministarstvo, niti Vlada u celini, niti nadležni odbori u ovom parlamentu, tako da mogu da zaključim da je ovo jedno klasično odbijanje predloga zakona, bez ulaženja u suštinu, samo iz jednog razloga – zato što dolazi sa leve strane od strane stola sa kog se predsedava, a to znači iz opozicije. Ja mislim da je to loš običaj i da bi ta praksa trebala da se promeni. Ako je naš predlog zakona loš, treba reći šta u njemu ne valja, da li nešto može da se popravi, ali, definitivno je to dobar predlog zakona i ja apelujem na vas još jednom da glasate za i da se on stavi na dnevni red današnje sednice. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Da li narodni poslanik Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Verbiću i poštovani gosti iz Ministarstva prosvete, veoma mi je drago da je i ministar Verbić sada ovde, da još jednom čuje da smo mi, narodni poslanici Nove stranke, još 26. septembra 2014. godine, poštovana gospodo, u skupštinsku proceduru uputili Predlog dopuna Zakona o visokom obrazovanju, kojim se predviđa da se u Zakon o visokom obrazovanju unese jedna posebna tačka kojom se predviđa da i akademska čestitost, poštovana gospodo, postane jedan od osnovnih principa sistema visokog obrazovanja u našoj državi. Naš predlog dopuna Zakona o visokom obrazovanju, poštovani gospodine Verbiću, je reakcija na poplavu plagijata sa kojima smo bili suočeni pre skoro tačno godinu dana i mi smo smatrali da plagijat kao najteži prekršaj principa akademske čestitosti zaslužuje reakciju državnih institucija naše republike, poštovana gospodo, i akademske zajednice. Reakcija državnih institucija je izostala. Izostala je i reakcija akademske zajednice. Zbog toga smo, ministreVerbiću, dobili jednu tešku kritiku Evropskog parlamenta koji je u Rezoluciji o Srbiji u jednoj tački napisao, i to je najnovija Rezolucija, da su državne institucije Republike Srbije i da je akademska zajednica u Srbiji propustila da reaguje na teške prekršaje principa akademske čestitosti. Smatram da bi bilo odgovorno delanje i narodnih poslanika ovde, pre svega, i ministra Verbića i predsednice Narodne skupštine, da sada ovde ostvarimo jednu saglasnost da se Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju uvrsti kao jedna tačka dnevnog reda današnje sednice. Ja mislim, poštovana gospodo, da imamo jedan poseban povod za to, a on je što je jedna tačka koja se tiče obrazovanja, o čemu danas ovde treba da govori ministar Verbić, a to je tačka koja se odnosila na Predlog zakona o udžbenicima, naprasno povučena juče sa dnevnog reda. Ministar je na Odboru za prosvetu saopštio da povlači Predlog zakona koji je bio potpuno novi, bez ikakvog obrazloženja, poštovana gospodo. Ako je taj Predlog zakona povučen, evo, mi imamo spreman Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, da jednom princip akademske čestitosti bude i zakonski prepoznat kao jedan od osnovnih principa na kojima počiva sistem visokog obrazovanja i u našoj državi, poštovana gospodo. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Da li narodni poslanici, predlagači, žele reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Vrlo retko ustajem kada govorim u ovom parlamentu, ali ova tema je po svojoj tragičnosti i veličini takva da je neophodno ustati kada se govori o tragediji koja je posledica genocida nad Jermenima koji je učinjen na početku prošlog veka. U skladu sa članom 99. stav 1. tačka 7. Ustava Srbije i člana 8. stav 1. Zakona o Narodnoj skupštini, poslanik Pavićević i ja smo dali Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenim u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Pre 20-ak dana je bila 100-godišnjica od početka tog genocida. Taj genocid je osuđen u mnogim državama. Preko 30 država i sa jedne i sa druge strane političkih opcija koje su danas prisutne u globalnoj politici su osudile ovaj akt. Postoji osuda i nekih američkih država, saveznih država SAD, Francuske, Rusije, Grčke, mnogih drugih država koje ukazuju na apsolutnu činjenicu da je u periodu koji je naznačen izvršen jedan veliki, prvi evidentirani genocid, što ne znači da nije bilo i pre toga sličnih delanja u istoriji čovečanstva. Skoro polovina jednog naroda je ubijena u tom periodu i to je za građane Srbije, sa srpski narod, za druge građane Srbije, drugih nacionalnosti, za ovaj parlament vrlo važna stvar. Zašto? Zato što smo u neposrednoj prošlosti u proteklih 70 godina, a intenzivno pre 20-ak godina imali puno primera velikih ratnih zločina koje su neki građani Srbije činili tobože u ime države Srbije, a sa druge strane mnogi građani Srbije su bili žrtve velikih zločina koji su činjeni prema nama, prema narodu, prema građanima, prema civilizaciji u kojoj danas živimo. Zato je jako važno da i država Srbija bude deo one grupe država, mogu da kažem, boljeg dela sveta koji je svestan onoga što se dešavalo, koji ima i volje i snage i obraza da ukaže na neke odvratne, teške stvari koje ne smeju da se ponove i da time mi odamo počast tim ljudima koji su bili žrtve genocida, ali i da sprečimo na taj način bilo kakvu mogućnost da se bilo šta ponovi. Hvala vam.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupnog prisutnih 171 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o informisanju i medijima, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanik dr Blagoje Bradić, želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Srbije, predložio sam Narodnoj skupštini da se u današnji dnevni red uvrsti izmena i dopuna Zakona o informisanju i medijima. Naime, o čemu se radi. Pre nepunih godinu dana, nešto više od šest meseci usvojen je Zakon o informisanju i medijima koji je imao vrlo burnu raspravu ovde u Skupštini kod donošenja, naročito u delu koji se tiče centralizacije medija, naročito o javnim servisima. Ono što je vrlo bitno i što su svedoci svi oni koji žive južno od Save i Dunava, to je gašenje medija, na njih se to naročito odnosi, gašenje lokalnih medija, javnih servisa do 1. jula ove godine. Ono što ovim predlogom, predlogom izmene Zakona o informisanju i medijima i predlogom izmene Zakona o javnim medijskim servisima želim da postignemo, svi zajedno, sa dubokim uverenjem da ćete prihvatiti ovaj predlog izmene zakona, je da građani Srbije imaju iste obaveze i ista prava kada je javno informisanje u pitanju. O čemu se radi? Od 1. jula lokalne samouprave neće više moći da finansiraju lokalne javne servise i imaćemo samo RTS, sa svoja dva kanala, RTS 1 i RTS 2, imaćemo RTV kao regionalni, tj. pokrajinski javni servis, a građani ispod Save i Dunava, gde je više od polovine teritorije, gde je polovina stanovništva Republike Srbije neće imati tu mogućnost. Imaće kakvu daje zakon, ali samo kao mogućnost dodatnog finansiranja iz gradskog budžeta. Ono na čemu ja insistiram, a nadam se da ćete podržati, je da po ugledu na RTV i RTS budu finansirani i regionalni javni servisi, kako bi građani imali ista prava kod informisanja, tj. dostupnost regionalnih javnih servisa. Nije samo pitanje lokalnog informisanja, moramo voditi računa i o manjinama. I manjine treba da imaju svoju zastupljenost, kao što imaju RTV tako treba da imaju i oni pripadnici nacionalnih manjina koji žive ispod Save i Dunava, da imaju mogućnost da o troškupretplate koju svi plaćamo, trenutno do 2017. godine iz republičkog budžeta, a posle 2017. godine kao mesečnu pretplatu, da imaju ista prava kod korišćenja tih frekvencija koje su namenjene javnim servisima. Nadam se da ćete podržati ovaj predlog, misleći na svoje sugrađane koji će od 1. jula ostati …
Vreme, hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 od ukupnog prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanik dr Blagoje Bradić, želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Poštovani građani, nastaviću priču, pošto su ova dva zakona vezana. Znači, ono što će se desiti od 1. jula je da će građani Vojvodine imati mogućnost lokalnog javnog informisanja o onim temama koje su aktuelne i koje su bitne za građane Vojvodine, i to je potpuno u redu. Građani Beograda će imati mogućnost informisanja preko RTS, jer svedoci smo da 70%, možda čak i 80% programa što se tiče Javnog servisa i javnog informisanja se odnosi na Beograd, iz prostog razloga što se u ovoj zemlji Srbiji sve što je bitno dešava u Beogradu, tako da ostale sredine i nemaju šta toliko bitno za sada objave, a građani južno od Save i Dunava neće imati mogućnost da o trošku TV pretplate, tj. trenutno iz budžeta, mogu da finansiraju svoje lokalno informisanje. Lepo je da mi znamo da li tramvaj ide u krugu dvojke, da li ima vode u Mirijevu, ali ono što konkretno interesuje građane Niša, tu apelujem na poslanike iz Niša da podrže ovaj predlog, je da li radi autobuska linija Ledena stena – Niška banja, da li u Paliluli ima vode ili nema vode, da li je i dalje poplavljena severna industrijska zona i sela oko nje. To je ono što nas interesuje i mi ćemo to izgubiti 1. jula, taj vid informisanja. Ono što možemo, što zakon daje, da duplo platimo, da bi me građani razumeli, dodatno, projektno da finansiramo neki od medija koji su u privatnom vlasništvu, kako bi mogli da imamo stepen informacija. Tu smo mi, što ja kažem, građani drugog reda i želim da to ispravimo. Nadam se da će narodni poslanici zastupati interese svojih sugrađana i da će glasati za izmenu ovog zakona, kako bismo mogli ispod Save i Dunava da imamo isto ono što imaju građani u Beogradu i građani u Vojvodini, i ja kažem da to tako treba, po istom modelu finansiranja kao što ima Vojvodina, to je da 70% sredstava ostane od pretplate RT, dao sam joj inicijalni naziv, „uža Srbija“, a 30% da ide za finansiranje RTS, kao centralnog javnog servisa Republike Srbije. Nadam se da ćete podržati ovaj predlog, jer time što podržavate predlog štitite interese svojih građana da na osnovu pretplate imaju mogućnost kao što imaju i u Beogradu i u Vojvodini, mogućnost informisanja o lokalnim temama koje su njima bitne u životu. Gledaju vas građani Srbije, dragi moji prijatelji, nadam se da ćemo poslušati one ljude i raditi u njihovom interesu, koji su nas i predložili. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupnog prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podneo Narodnoj skupštini 30. marta 2015. godine. Da li narodni poslanik dr Blagoje Bradić, želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, ovo je peti put da je na dnevnom redu predlog izmene Zakona o zdravstvenom osiguranju i nadam se da će ovoga puta bar kolege medicinari podržati ovaj zakon, jer svi se mi zaklinjemo, a i polagali smo Hipokratovu zakletvu kada smo završili naše studije, da će podržati ono što je za dobrobit pacijenata, u ovom slučaju osiguranika RFZO. Naime, o čemu se radi? Republički fond za zdravstveno osiguranje na osnovu Zakona o zdravstvenom osiguranju u članu 41. je vrlo restriktivan što se tiče finansiranja stomatološke zdravstvene zaštite osiguranika RFZO, tj. građana Srbije koji imaju zdravstven osiguranje i to tako što pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu imaju građani do 18 godine, oni koji studiraju do 26 godine, zatim trudnice i određene vulnerabilne grupe, tj. određena specifična oboljenja, dok svi ostali građani, a ima ih preko 4,5 miliona koji uredno uplaćuju doprinose za zdravstveno osiguranje, nemaju mogućnosti da kao nekada imaju mogućnost da popravljaju i leče zube preko RFZO, da bi me ljudi razumeli, pomoću zdravstvene knjižice. Ono što sam predložio je da se to izmeni i da svi građani Republike Srbije koji su osiguranici RFZO dobiju ponovo to pravo da mogu sa knjižicom da idu kod zubara i popravljaju zube. Naročito je to sada bitno u vreme ove ekonomske krize, kada ljudi nemaju dovoljno sredstava da idu kod privatnog stomatologa. Mislim da bi trebali da podržimo ovaj predlog, iz prostog razloga jer imamo jedno plus u budžetu Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Na poziciji stomatologije ima neraspoređenih 350 i nešto miliona dinara, što je sasvim dovoljno da se isfinansira stomatološki materijal potreban za popravku i lečenje zuba. Nije potrebno povećavati kadrove u stomatologiji, u ugovorenim zdravstvenim ustanovama, tako da postoji samo potreba za vašom dobrom voljom, za vašom podrškom, a pre svega apelujem na lekare, iz ma koje stranke bili, da podrže ovaj predlog zakona, kako bismo omogućili građanima Srbije da dobiju besplatnu popravku zuba, tj popravku preko Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Em je narod siromašan, pogledajte u vašim mestima, pola je „štrbo“, kako kažu ljudi. Pomozimo ljudima da dobiju pravo koje su nekada imali. Zavisi samo od vaše dobre volje. Zahvaljujem vam se.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije. Da li narodni poslanik želi reč? (Da) Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, ja ću i danas pokušati da iznesem argumente koji bi dali za pravo svim onim građanima koji su ugroženi usled zelenaških kamata i usled reketa koje sprovode banke u Srbiji kao nigde u svetu. Naime, ovim zakonom i sa ova tri zakona pokušali smo iz naše poslaničke grupe da zaštitimo građane koji su se pod ovim zelenaškim kamatama zadužili kod banaka i koji te kredite ne mogu da vrate. Oni su danas trebali da budu na balkonu Narodne skupštine Republike Srbije. Njihovi predstavnici su uputili zahtev da budu ovde, da slušaju i da vide da li ćete podržati predlog ovih zakona. Međutim, predsednica Narodne skupštine Republike Srbije nije im omogućila da budu danas na galeriji, iako je pre nekoliko dana omogućila da na galeriji budu građani koji su podržavali Zakon o „Beogradu na vodi“, odnosno lek specijalis. Nažalost, danas će se ti građani, umesto na galeriji Narodne skupštine, naći na ulicama Beograda, protestovaće i tražiti od Vlade Republike Srbije da ih zaštiti od zelenaških kamata koje su ih dovele do prosjačkog štapa i koje će ih dovesti do toga da izgube krov nad glavom. Navešću i ovoga puta primer građana koji su se zadužili. Evo, 2008. godine jedna sugrađanka iz Novog Sada uzela je kredit u vrednosti od 45.000 evra. Vratila je 25.000 evra za ovih sedam godina, a sada je dužna 50.000 evra. Dakle, uzela je kredit od 40.000 evra, vratila 25.000 evra, a sada je dužna 50.000 evra. Gospodine Verbiću, ja se nadam da vi ovo razumete. Tada joj je rata bila 16.000 dinara, a danas joj je rata 50.000 dinara. Tada joj je za ratu trebalo pola plate, a sada joj trebaju dve i po plate. Poštovani narodni poslanici, imajte u vidu da je sto hiljada građana u Srbiji je na ivici egzistencije, da će ostati bez stanova i, što je najgore, ostaće i bez sredstava za egzistenciju.
Vreme.
Nastaviću.
Poslaniče, nijedan zahtev o prisustvovanju u radu parlamentu nije odbijen sa moje strane. Nijedan nije odbijen. Dakle, nemojte stalno da javnost dezinformišete. To je vrlo loš manir jednog narodnog poslanika. Nema potrebe za tim. Nikom nije ograničeno, za sada, naravno. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Da li želite reč? (Da) Izvolite.
Predsednik Udruženja efektiva prošle nedelje me je obavestio da je Narodnoj skupštini Republike Srbije, tačnije vama, predsednice, podneo zahtev da prisustvuju početku ove sednice na galeriji i da slušaju obrazlaganje zakona koje sam podneo. Juče su me obavestili da nisu dobili sa vaše strane odobrenje da prisustvuju sednici. Nastaviću sa obrazlaganjem ovog zakona. Dakle, drugi građanin iz Beograda uzeo je 2008. godine kredit od 43.000 evra. Da kažemo građanin „nn“, a posle ću vam reći lica koja dobro poznajete. Dakle, uzeo je kredit od 43.000 evra, rata mu je 2008. godine bila 20.000 dinara, a sada mu je rata 45.000 dinara. Vratio je 20.000 evra, a sada duguje 60.000 evra. Dakle, uzeo je kredit od 43.000 evra, vratio 20.000 evra, a sada duguje 63.000 evra. Tada mu je rata bila 20.000 dinara, a sada mu je rata 45.000 dinara. Taj građanin za svoga života neće vratiti taj kredit. Ove građane verovatno ne poznajete, ali poznajete sigurno našeg uvaženog glumca, oca petoro dece, Nebojšu Dugalića, koji je uzeo kredit u švajcarskim francima i pre mesec dana je odlučio da se iseli u Kanadu zato što ne može da od svoje plate, ne samo da vraća kredit, ne može ni da kupi mleko deci. Sve zbog toga što Narodna banka Srbije, umesto da štiti građane Srbije od zelenaških kamata i usled reketa koje banke imaju, ona štiti svoje službenike od odgovornosti, što je i Ustavni sud ovih dana utvrdio. Verovatno ste čuli i verovatno poznajete glumce Slobodu Mićalović i Vojina Ćetkovića. Oni su ovih dana odlučili da javnosti kažu o svojoj sudbini. Oni su isto uzeli kredit i pokušali da reše svoje stambeno pitanje. Oni su jedni od sto hiljada građana Srbije koji su u sličnoj poziciji. Oni su rekli da je ushićenje koje su osećali pošto su rešili stambeno pitanje vrlo brzo utihnulo, jer je rata bivala sve viša zbog sve većih kamata. Danas oboje naporno rade da bi uspeli da namire banci rate i obezbede egzistenciju svojim petogodišnjim bliznakinjama. Svaki honorar od novih uloga Sloboda i Vojin uplaćuju bankama.
Vreme, poslaniče. Zahvaljujem. Ponovo ponavljam da niko nije odbijen da prisustvuje sednici parlamenta. Molimo vas da odete u Generalni sekretarijat, poslaniče Veselinoviću, i vidite zašto Generalni sekretarijat nije obavestio o tome ili jeste. To vam je prava adresa. Predsednik parlamenta ne obaveštava građane o prethodnoj saglasnosti, a saglasnost daje Generalni sekretarijat. Dugo ste u parlamentu i znate proceduru, a najlakše je napadati mene. Razumem vas u potpunosti. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović predložio je da se dnevni red senice dopuni tačkom Predlog zakona o posebnim uslovima i načinu izmirenja obaveza korisnika stambenih kredita sa valutnom klauzulom u švajcarskim francima. Da li narodni poslanik želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Verovatno građanine NN iz Novog Sada i NN iz Beograda, koji su među 100 hiljada građana koji su uzeli ove kredite i koji će ostati na ulici, ne poznajete, ali sigurno poznajete glumicu Slobodu Mićalović, koja je igrala, gle čuda, u seriji „Porodično blago“, u seriji „Ranjeni orao“, „Moj rođak sa sela“, nju verovatno poznajete. Ona kaže: „Bukvalno sve što zaradimo odmah dajemo banci, blago rečeno, ne znamo kako da se iščupamo“. Ponuđeni su nam modeli za rešenje problema koje je ponudila Narodna banka, guvernerka Narodne banke gospođa Tabaković, kaže: „Ponuđeni su nam modeli rešenja za probleme s kreditom koji imamo još od 2007. godine, koji svakog dana postaje sve veći, ali ni jedan model nije dobar. Grcamo, radimo i plaćamo rate i ne možemo da planiramo budućnost u ovakvim okolnostima. Strašno je sve to i teško je za priču.“ Ovi glumci plaćaju 120 hiljada mesečnu ratu za svoje kredite. Da li mislite da glumci zarađuju toliko da bi mogli 120 hiljada da plate rate za krov nad glavom? I ono što je najgore, ovih 100 hiljada građana nisu ljudi koji su imali keš i novac da kupe stan, niti su dobili od države, čak ni 1999. godine za vreme bombardovanja stanove. Dakle, ovo su građani koji su hteli od svoje plate da zarade i da vrate kredit. Međutim, banke su im napravile takve ugovore. Narodna banka je trebala da ih zaštiti, ali nije, kojim ih je stavila u dužničko ropstvo i za svoga života neće vratiti te kredite, a vratiće, ako bi imali novaca, duplo veće kredite nego što su uzeli. Tražim od narodnih poslanika da imaju razumevanja da ovi građani ne protestuju na ulicama, da ovi građani ne trpe duševni bol zbog toga što iz dana u dan se nalaze u dužničkom paklu i da shvate o čemu se radi i da ne okreću glavu od ovog problema. Ukoliko se ovaj problem ne reši, ukoliko Narodna banka i Vlada Srbije koje nemaju volje da ovo reši, ovaj problem će eskalirati. Nemojmo dozvoliti da ovaj problem eskalira. Ja pre svega apelujem na narodne poslanike koji sede ovde u Skupštini da glasaju za predlog ovog zakona kojim bi se omogućilo ovim građanima da vrate pošteno kredit koji su uzeli, a ne kredit koji im je banka, kao takav, napravila.
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 poslanika, od ukupno prisutnih 176 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red senice dopuni tačkom Predloga zakona o slobodi od straha. Narodni poslanik Borislav Stefanović nije u sali. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 poslanika, od ukupno prisutnih 177 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Narodni poslanik Gordana Čomić nije u sali. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 poslanika, od ukupno prisutnih 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red senice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Već sedmi ili osmi put tražim od poslanika vladajuće koalicije da podrže makar da se izmene ovog zakona stave na dnevni red, pa posle da razgovaramo o tome i da li mogu da podrže to da taj zakon bude usvojen. Zakon koji predlažem je veoma kratak, ima samo dva člana, od kojih drugi član govori o stupanju na snagu, a prvi član predlaže da se član 108. Krivičnog zakonika izmeni tako da se u spisak krivičnih dela koja ne zastarevaju uvrsti i krivično delo krađe i trgovine ljudima radi usvojenja, odnosno radi se o onim čuvenim slučajevima nestalih beba. To je problem koji verovatno ljudi koji se ne bave time ne prepoznaju kao važan problem. Međutim, tek kada se malo uputite u materiju, vidite koliko je zapravo porodica kojima se desila ta strašna stvar. Prva krađa beba prijavljena je 1959. godine. Iako neki možda misle da su to stvari koje se više ne dešavaju, to nije tačno, u mnogim porodicama se i sada to dešava. Inače je naša sugrađanka Zorica Jovanović pred Evropskim sudom za zaštitu ljudskih prava dobila presudu protiv Republike Srbije i tom prilikom je Republici Srbiji naloženo da do 2013. godine usvoji zakon kojim bi se ovo pitanje regulisalo, kojim bi se onemogućilo da krađa beba zastareva. Ti rokovi su, kao što je očigledno, od 2013. godine istekli, nalazimo se u 2015. godini. Iz Vlade Republike Srbije su saopštili da nije ni formirana radna grupa koja bi trebalo da počne da se bavi izradom ovog zakona. Osim toga što zakonski nije regulisano ovo polje, veliki problem se nalazi u oblasti podzakonskih akata. Naime, Ministarstvo zdravlja još nije usvojilo protokol šta se dešava sa decom koja zaista umru u bolnici nakon rođenja i to zapravo otvara ogroman prostor za mahinacije, jer najveći broj beba nestane upravo u periodu od rođenja do momenta dok dete ne dobije jedinstveni matični broj građana i to je period u kom roditelji ne mogu da se snađu. Ne znam više kako da molim poslanike vladajuće koalicije da usvoje ovaj predlog zakona. Ono što je tragično, da ni jednom rečju nikad nisu objasnili zbog čega neće da glasaju za njega, a ja mogu samo da ih molim da ne glasaju samo kada čuju zvonce, nego kada pomisle da je neki zakon takav da bi ga trebalo usvojiti. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 poslanika, od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Maja Gojković, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o udžbenicima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju i o stručnim, akademskim i naučnim nazivima. Još jednom vas podsećam da je Vlada povukla iz procedure Predlog zakona o udžbenicima pa izjašnjavanje o predlogu za spajanje rasprave ne obuhvata ovaj predlog zakona. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 28 poslanika, od ukupno prisutnih 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i za dopunu predloženog dnevnog reda o predlogu za spajanje rasprave, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 29 poslanika, od ukupno prisutnih 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Molim službu Narodne skupštine da sačini prečišćen tekst utvrđenog dnevnog reda sednice i dostavi ga narodnim poslanicima. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. D n e v n ir e d 1.Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. 2.Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima. 3. Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju i o stručnim, akademskim i naučnim nazivima. 4. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. 5.Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odboraza stabilizaciju i pridruživanje Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje dr Srđan Verbić, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, prof. dr Zorana Lužanin, pomoćnik ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i Zoran Dragojević, iz Zavoda za intelektualnu svojinu. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona po izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju ekvivalencije javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju i o stručnim akademskim i naučnim nazivima. Da li predstavnik predlagača, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dr Srđan Verbić želi reč?
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, to je zakon koji je donet 2009. godine i za koji je neophodno da dobije svoje izmene i dopune da bi se rešile određene nejasnoće koje smo imali u tom zakonu i da bi se uskladio sa evropskom legislativom. Predložene izmene i dopune se kreću u nekoliko osnovnih pravaca. Prvo, pojašnjavaju se nejasne i nedovoljno precizne formulacije koje su u toku primene važećeg zakona izazivale nedoumice u praksi. U tom pogledu precizno se utvrđuje šta čini obim prava na industrijski dizajn, koliko je trajanje zaštite industrijskog dizajna, jasnije se definiše pravni institut dostupnosti javnosti industrijskog dizajna itd. Drugi pravac je da se kroz ove izmene i dopune vrše značajne izmene u delu koji uređuje građansko pravu zaštitu industrijskog dizajna, čime se postiže efikasnija zaštita industrijskog dizajna u sudskom postupku. Treći pravac se odnosi na uvažavanje preporuka koje su dobijene od Evropske komisije nakon skrininga za pregovaračku grupu o pravu intelektualne svojine čime se ovaj zakon u potpunosti usklađuje sa relevantnim propisima EU i to sa direktivom Evropskog parlamenta i Saveta o pravnoj zaštiti dizajna iz 1998. godine i direktivom Evropskog parlamenta i Saveta o sprovođenju prava intelektualne svojine iz 2004. godine. Sada ću vam navesti koje su najznačajnije izmene Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. Prvo, precizno je određeno kada se smatra da je industrijski dizajn postao dostupan javnosti. Takođe, precizirano je da će od dana pristupanja Republike Srbije u članstvo EU pojam javnosti se proširiti i na poslovne krugove koji se nalaze na teritoriji EU ili evropskog ekonomskog prostora. Drugo, precizno je utvrđeno da se pravo na industrijski dizajn stiče upisom u registar industrijskog dizajna, kao i da se zaštita može produžavati za periode od po pet godina, sa najdužim rokom trajanja od 25 godina. Treća od ovih najvažnijih izmena je obim prava na industrijski dizajn koji je ovim predlogom utvrđen na način da se, da titular prava ima ekskluzivno monopolsko pravo na industrijskom dizajnu koji je registrovan na njegovo ime i da se njegovo isključivo pravo proteže i na svaki drugi dizajn koji je bitno sličan njegovom dizajnu. Četvrto, sadržina prava i ograničenje prava na industrijski dizajn su ovim predlogom određeni tako da se taksativno nabrajaju radnje koje nosilac prava na industrijski dizajn ne može da zbrani trećim licima i to su radnje učinjene u privatne i nekomercijalne svrhe kao i one učinjene u eksperimentalne svrhe, kao i radnje učinjene u svrhu podučavanja i citiranja. Gore citirana ograničenja prava na industrijski dizajn važiće samo pod uslovom da su u skladu sa praksom lojalne konkurencije i da ne opravdano ne ugrožavaju normalno iskorišćavanje industrijskog dizajna kao i da je navedeno odakle je industrijski dizajn preuzet. U odnosu na važeći zakon uređen je odnos prava na industrijski dizajn sa drugim znacima razlikovanja, tipografskim znacima i neregistrovanim industrijskim dizajnom, kao i primena propisa koji uređuju građansko pravnu odgovornost ili nelojalnu konkurenciju. Šesta od ovih najvažnijih izmena bi bila da se oglašavanje ništavim industrijskog dizajna omogućava i u odnosu na onaj industrijski dizajn koji više nije u važnosti. Postupak oglašavanja ništavnim industrijskog dizajna pokreće se zato što u trenutku registrovanja industrijskog dizajna nisu bili ispunjeni uslovi koji su propisani zakonom, kao što su da industrijski dizajn nije bio nov ili nije posedovao individualni karakter. Ukoliko industrijski dizajn koji je važio i koji je predstavljao smetnju za registraciju drugog industrijskog dizajna u međuvremenu prestane da važi to neće predstavljati smetnju za poništaj postojećeg industrijskog dizajna. Važna je jedino činjenica da u trenutku podnošenja prijave za zaštitu industrijskog dizajna važio identičan dizajn. Poslednja na ovoj listi najvažnijih izmena je uspostavljanje efikasnijeg sistema građansko pravne zaštite industrijskog dizajna koja je na liniji postizanja potpune usklađenosti sa propisima EU u ovoj oblasti. Cilj je da se postojeći sistem zaštite industrijskog dizajna učini efikasnijim i delotvornijim ali da se i otklone određene nejasnoće i time olakša sudska primena prava u postupcima po tužbi zbog povrede industrijskog dizajna. Najvažnije, izmene i dopune u delu kojim se uređuje građansko pravna zaštita industrijskog dizajna odnose se na dodatno preciziranje tužbenih zahteva na jasniji i metodološki preglednije propisivanje privremenih mera i mera obezbeđenja dokaza kao i na uvođenje revizije. Smatramo da će predložena zakonska rešenja imati pozitivan uticaj kako na sve subjekte, fizička i pravna lica, koji imaju interesa za zaštitu industrijskog dizajna tako i na sve organe zadužene za sprovođenje prava. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Anamarija Viček. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovani ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici i poslanice, pred nama su veoma značajni zakoni za koje će poslanička grupe SVM, naravno, glasati za u danu za glasanje. Volela bih veoma kratko samo da se osvrnem na dva sporazuma o uzajamnom priznavanju ekvivalenciji javnih isprava o završenom obrazovanju koji će potpisati, u stvari, koji je potpisala i prihvatila Vlada Republike Srbije, odnosno Vlada Ruske Federacije i Republike Makedonije. Ova dva sporazuma su značajna zbog toga jer i činjenica da mi to sada prihvatamo je značajno zbog toga jer su ta dva sporazuma veoma dugo već u proceduri. Naime, Ruska Federacije je pokrenula još 2010, odnosno 2009. godine a Makedonija ja pokrenula još 2010. godine potpisivanje ovog sporazuma. Volela bih samo da istaknem da, kada je bilo reči ovde u Skupštini o Zakonu o visokom obrazovanju i o priznavanju diploma stečenih u inostranstvu, visoko-školskih diploma stečenih u inostranstvu, onda je bilo reči takođe i o osnivanju ENIC odnosno NARIC centra i to je trebalo u aprilu ove godine da se desi, međutim, to će se tek početi sa radom u oktobru, mada je u aprilu pokrenut ENIC/NARIC centar i osnovan ENIC/NARIC centar. Pitanje koje se postavlja automatski kada se radi o ova dva sporazuma jeste da li će nostrifikacija odnosno ekvivalencija diploma nakon potpisivanja ovih sporazuma biti brža i jednostavnija u slučaju kada sa državama postoji već taj uzajamni, uzajamno priznavanje, odnosno Sporazum o uzajamnom priznavanju, jer u tom slučaju bi možda trebalo da se razmisli i o tome da bi trebala i Vlada Republike Srbije pokrenuti u nekim slučajevima inicijativu prema državama koje su u okruženju, koje su susedi Republike Srbije, a u kojim državama veoma često naši sugrađani stiču visoko školske diplome, odnosno završavaju obrazovanje. Zbog toga je, kao što smo to već u više navrata napomenuli, poslanička grupa SVM i stranka SVM, u veoma širokom smislu razmišlja u tom pravcu, odnosno podržava sve inicijative i sve akcije koje stvaraju bolje uslove za život u Srbiji, da bi se zadržali naši građani u našoj državi, odnosno da bi se građani koji su otišli u strane države ili radi studiranja, ili radi zapošljavanja, da se oni vrate u Srbiju. Zbog toga bih, takođe, eventualno razmišljanje u tom pravcu, uzajamno priznavanje sa državama u okruženju takođe bilo od velike važnosti. Još jednom samo da potvrdim da će poslanička grupa SVM u danu za glasanje potvrditi, odnosno glasati za ove predloge zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Stojadinović.
Poštovana gospođo Gojković, uvaženi ministre Verbiću, gosti iz ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, ja sam zaista iznenađen da svoje prisustvo na ovoj sednici ministar Verbić nije iskoristio da informiše nas narodne poslanike i srpsku javnost o razlozima za povlačenje Zakona o udžbenicima sa dnevnog reda, zakona koji je tako pompezno najavljivan kao zakon koji će rešiti sve probleme u oblasti udžbenika koji su osnovno oruđe, alat za obrazovanje u osnovnim i srednjim školama. Proteklih nedelja su na svim medijima, posebno elektronski, bili prisutni najbliži saradnici gospodina Verbića, koji su neverovatno hvalili ovaj zakon i stvarno za mene iznenađenje, da ne kažem zgranut sam, da se ovako nešto desilo da se zakon povuče. Inače, dnevni red je bio veoma lepo komponovan uz napomenu da ova tačka o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, mada je veoma značajna, jer obuhvata i neke direktive EU, doprinosi našem procesu pridruživanja, su iz domena obrazovanja i delimično nauke, ali opet me čudi nešto, kompletno uvodno izlaganje, ministar Verbić je posvetio dizajnu, ni reči o potvrđivanju Sporazuma tzv. nostrifikaciji diploma, zvanja sa Republikom Makedonijom i Ruskom Federacijom. Koleginica iz jedne druge poslaničke grupe je na to ukazala, a ja ću nešto malo kasnije o tome govoriti. Mislim da poslanici i srpska javnost, građani Srbije, zaslužuju objašnjenja zašto se nešto što se tako pompezno najavljuje, hvali, iznenada manje od 24 sata pre sednice povlači sa dnevnog reda? Mislim, tačnije siguran sam, ubeđen sam da nije način komunikacije sa nama i sa građanima, saopštenja Ministarstva. U tom saopštenju vidim…
Poslaniče, nemam ništa protiv, ali molim vas da pređete na dnevni red.
Držim se dnevnog reda.
Da, dnevni red kakav smo usvojili, kakav je parlament usvojio. Prethodna poslanica se držala diskusije o dnevnom redu.
Jeste.
Izvinjavam se, moram da intervenišem. Ako ste se pripremili za zakon koji danas nije na dnevnom redu, sačuvajte to za nekoliko nedelja kasnije. Molim vas samo o…
U pravu ste, evo 20 strana za taj zakon, ali sada govorim…
Svaka čast, samo molim vas samo o industrijskom dizajnu i o ratifikaciji. Moram da intervenišem jer vašim primerom će se povesti svi poslanici.
Neka se povedu…
Ne, neću dozvoliti „neka se povedu“, to drugi put. Molim vas samo o industrijskom dizajnu i ratifikaciji jer je to na dnevnom redu, pažljivo slušajte šta je na dnevnom redu. Budite ljubazni, vi ste potpredsednik parlamenta, znači ni vi ne bi dozvolili baš sve u ovom zdanju. Izvolite.
Dobro. Ja sam i demokrata, ne član nego…
Svi smo mi po opredeljenju, zato smo u parlamentu, a oni koji nisu demokrate, oni imaju druge načine borbe. Budite ljubazni jer demokratija ne znači javašluk, nego dobro uređen sistem. Izvolite, samo o industrijskom dizajnu.
Hvala na ovoj lekciji koju ste mi održali, ja sam vam veoma zahvalan i pokušaću, ali ponešto mora da se kaže i o autorima tog zakona i o ljudima koji obrazlažu. Nismo baš zadovoljni, ja sam o obrazloženju pričao, mi nigde nemamo obrazloženje. Ovako, dosta ste me izbacili iz koloseka, ali pokušaću. Znači, već sam pomenuo da je koleginica u pravu, da mi uvodimo neke stvari i evo primera tih reformi Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, mi smo kada smo usvojili Zakon o visokom obrazovanju precizno definisali rokove u kojima treba neke stvari da se formiraju. Kao centar za priznavanje diploma imamo rok od tri meseca za predlaganje članova Saveta fakulteta. Evo osmi je mesec, članovi Saveta se tek predlažu. Znači, to su te krupne reforme zbog kojih su prisutni pritisci raznih interesnih grupa, a u tu grupu se svrstavaju i izdavači. Ja stvarno ne znam o čemu se radi, kakvi su to pritisci. Zaista brinem za Ministarstvo i njegove saradnike. Koristim priliku da kažem da osuđujemo napad na kolegu Šuvakova i želimo mu brz oporavak i uključivanje u ove zakone, uključujući i dizajn, industrijski dizajn koji će nam pomoći da brže pokrenemo pregovore sa Evropom. Ali, kada se radi o izdavačima, ja ovde imam samo jedan dokument od 15. decembra prošle godine, privodim kraju, koji je potpisao sekretar udruženja, gospodin Bogićević. Zaista ne znam o čemu se radi. Samo da kažem da se godinu dana radi na ovome. Dve sednice odbora su bile posvećene ovoj materiji. Veoma lepo smo diskutovali, bilo je puno korisnih predloga. Jedno javno slušanje je bilo posvećeno ovoj materiji. Nažalost, kada se sa jedne strane formira blok članova Vlade, predstavnika ministarstva i poslanika vladajuće koalicije, a s druge strane svih ostalih, poslanika opozicije, predstavnika nevladinih organizacija, nacionalnih saveta, nacionalnih manjina, pa i izdavača, zašto i njih ne pomenuti, sigurno je…
Poslaniče, vi se uopšte niste spremali za industrijski dizajn. Meni je jako žao što nije na dnevnom redu tačka o kojoj vi želite da govorite.
Ja sam se izuzetno spremao i molim vas, dozvolite mi…
Ali, vi pričate o izdavačima. U industrijskom dizajnu nema izdavača.
Značaj ovih zakona koji će omogućiti automatsko priznavanje diploma i naučnih zvanja stečenih u Ruskoj Federaciji i Republici Makedoniji je od velikog značaja, jer znamo kakvi su problemi ne samo sa ovim zemljama, nego i sa zemljama iz regiona, drugim zemljama iz regiona i drugim evropskim zemljama sa kojima nemamo ovakve sporazume. Znači, ovo na neki način predstavlja automatizam. Uz relativno brzu proceduru Ministarstva prosvete biće moguće da se brzo verifikuju ove diplome i da ljudi koji su stekli naučna i akademska zvanja u ove dve zemlje mogu brzo da se uključuju u prosvetni, naučni rad i u industriju, u istraživačko razvojne institute u Srbiji. Iz tog razloga, mi ćemo ova dva zakona, tačnije, poslanička grupa Boris Tadić-SDS-ZZS-ZS će ovo podržati. Takođe, kada se radi o zakonu za koji me stalno opominjete da o njemu ne govorim, a i te kako govorim, to je industrijski dizajn. Svesni smo o čemu se radi, da je to jedna neophodnost da bi se usaglasili sa regulativom EU i mi smo dali jedan skroman doprinos u vidu tri amandmana. Za razliku od ova dva zakona koja sam pomenuo, za ovaj zakon ćemo glasati ukoliko se prihvate naši amandmani. Ali, ako mogu da zaključim, još jednom izražavam nezadovoljstvo naše poslaničke grupe i čini mi se većine poslanika opozicije zbog toga što je ključna tačka dnevnog reda, Zakon o udžbenicima, skinuta sa dnevnog reda. Nadam se da sam uspeo da dam prilog ovoj diskusiji, ovoj tački dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa svojim članovima i uvažene kolege poslanici, danas govorimo o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. Zapravo, to je zakon koji menja postojeći zakon donet 2009. godine, za koji se može reći da je bio relativno sveobuhvatan, dobar. No, u fazi usaglašavanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, došlo se do zaključka da je potrebno izvršiti neke dopune i izmene. U čemu se sastoje izmene ovog zakona? Kao prvo, ovim zakonom dolazi do usaglašavanje nomenklature sa nomenklaturom zakona EU. Takođe se preciznije definiše opis samog predmeta industrijski dizajn, čime se dodatno jača pravo na zaštitu industrijskog dizajna. Takođe se osnažuje pravo nosioca prava nad industrijskim dizajnom ili autora ili samog nosioca na koga je autor preneo ta prava. Redefinišu se procedure prijavljivanja i zaštite prava na industrijskom dizajnu i redefinišu se procedure sankcionisanja onih koji se ogreše o tuđa prava nad industrijskim dizajnom. Ukratko, ovaj zakon govori o zaštiti jednog od vidova intelektualne svojine i to je zapravo pravo na osobenost industrijskog dizajna ili nekog proizvoda ili grupe proizvoda. Da bismo tačno znači šta reguliše ovaj zakon, potrebno je da malo pojasnimo sam pojam industrijski dizajn. Industrijski dizajn, to je kombinacija nauke i umetnosti, koja definiše estetsku i ergonomsku vrednost i poboljšava upotrebnu vrednost nekog predmeta. Društveno odgovorne kompanije u svojim godišnjim budžetima odvajaju jako velika sredstva koja ulažu u dizajn. Engleske statistike kažu da engleske firme troše negde oko 33 milijarde funti na dizajn. S druge strane, Svetska carinska organizacija procenjuje da je negde oko 7% svetskih proizvoda u stvari plagijat i da se u toj neregularnoj trgovini gubi negde oko 500 milijardi dolara ili možda, što je još gore, gubi se negde oko nekoliko stotina hiljada radnih mesta zbog toga što ta nelojalna konkurencija jeftinih plagiranih proizvoda dovodi do zatvaranja pojedinih firmi. Svetska privreda se na različite načine bori sa ovim problemom. Naravno da je najefikasnije primena zakon i sankcionisanje po osnovu zakona, ali postoje neki drugi načini i metode. Na primer, u Parizu je otvoren Muzej plagijata. U tom muzeju su izloženi predmeti velikih brenova poput „Luj Vitona“, „Prade“, „Rej Bana“ i njihovi plagijati. Relativno posećen muzej, ima svoju konkurenciju u još jednom možda zanimljivijem, značajnijem muzeju u nemačkom gradu Solingen. U tom muzeju se izlažu manje poznati brendovi, firme, manje poznati njihovi proizvodi i plagijati tih proizvoda. Ovaj muzej je osnovan 1977. godine i evo već skoro 40 godina on svojim posetiocima izlaže manje poznate firme, brendove i njihove kopije, ali što je još značajnije, dodeljuje godišnju nagradu za najapsurdniji plagijat. Prosto, radi slike te nagrade, koja je inače vrlo poznata, svetski priznata, dodeljuje se na Frankfurtskom sajmu i uvek pleni veliku medijsku pažnju i dosta se o tome uvek i piše. Ti predmeti se izlažu i kopiraju. Radi slike apsurdnosti tih proizvoda, evo samo nekoliko primera. Čuvena italijanska firma „Moleskin“ proizvodi interesantne, lepe, verovatno svi znamo, notese koji se proizvode već više od 60, 70 godina i nemačka firma „Ars Nova“ je potpuno kopirala taj notes. Ali, apsurd je utoliko veći što je na samom predmetu, i na italijanskom notesu, a i na nemačkom, potpuno istovetna reklama, na kojoj stoji – naš notes su koristili veliki umetnici poput Matisa, Pikasa, Hemingveja. Takođe, jedan od zanimljivih izložbenih predmeta je i „Rozentalova“ šoping korpa, koja pored sebe ima 20 kopiranih proizvoda. Znači, 20 firmi se potpisalo svojim imenom da je vlasnik industrijskog dizajna potpuno istovetnog proizvoda. Ono što je meni i mojoj struci najbliže, to je plagiranje i zloupotreba industrijskog dizajna u industriji nameštaja i enterijera, znači, proizvoda koji se koriste u arhitekturi. Tu je ogromna šteta proizvođača koji ulažu u dizajn i onih koji kopiraju te dizajne, jer znate da se tu od proizvoda do proizvoda cene mogu drastično razlikovati, a prividno jedan proizvod može istovetno izgledati. Znamo da se već desetinama godina kopiraju Korbizijeove stolice, Mis van de Ro fotelje. Iskrena da budem moram, priznati da kopija jedne Roše Boboa fotelje je mnogo manje štetna, nego kopija u medicinskoj industriji. Ono što verovatno predstavlja najveću opasnost to je zloupotreba industrijskog dizajna u zdravstvu. Tu sigurno nije svejedno da li je neka stoma originalna ili je proizvedena kao plagijat. U ime Socijaldemokratske partije Srbije želim da podržim ovaj zakon, jer taj zakon prevashodno afirmiše zaštitu intelektualne svojine, na sebi svojstven način pomaže ulaganje u mlade dizajnere, investiranje u talentovane mlade ljude koji, time što će firmama pomoći da dođu do kvalitetnog dizajna, zapravo i sebi obezbeđuju posao, a naravno i afirmišu našu industriju. Takođe, vrlo je bitno da ovaj zakon posebno poboljšava jedan poslovni ambijent Srbije, a za šta se Socijaldemokratska partija Srbije u svom delovanju posebno zalaže. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Bošnjak. Reč ima ministar dr Srđan Verbić. Izvolite.
Poštovani poslanici, ja sam prosto pošao od pretpostavke da ćemo prvo razgovarati o Zakonu o industrijskom dizajnu, a da ćemo o sporazumima kasnije. Moja pogrešna pretpostavka i zato bih želeo da obrazložim i dva zakona koja se tiču potvrđivanja sporazuma između Vlade Republike Srbije i Ruske Federacije, odnosno Republike Makedonije. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava i stečenog obrazovanja u naučnim nazivima je potpisan pretprošle godine, dakle 2013. godine, u aprilu i taj sporazum je sačinjen na inicijativu ruske strane. On je već poodavno ratifikovan u Ruskom parlamentu i postoji veliki interes da se, pre svega, zbog naših građana koji se nalaze na radu ili bi želeli da rade u Ruskoj Federaciji, ovaj sporazum ratifikuje. Mislim da nema posebne potrebe da obrazlažem zašto nam je važan partner Ruska Federacija. Ovaj drugi sporazum koji imamo je novijeg datuma. Suština ovog zakona je zakonska osnova za neke buduće korake. Ono što zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije podrazumeva nije ništa više od onoga što već postoji u Lisabonskoj konvenciji, ali je jako važno da imamo sporazum kao pravni osnov za buduće korake naše saradnje u oblasti obrazovanja, u oblasti zapošljavanja sa Republikom Makedonijom. Ovaj sporazum je potpisan u februaru 2014. godine. Smatramo da je ovo primer dobro urađenog sporazuma sa zemljama u okruženju i vrlo smo zadovoljni saradnjom sa predstavnicima Republike Makedonije i brzinomkojom smo došli do finalnog teksta ovog sporazuma. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, prvo bih izrazio nadu da će novi Predlog zakona o udžbenicima biti bolji, kao i da će se popraviti određene oblasti u kojima se išlo unazad u odnosu na ranija rešenja. Sada ću više govoriti o ovim sporazumima između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije i, sa druge strane, sa Vladom Republike Makedonije. Na početku, konstatujem da nisu isti dokumenti. Sa Ruskom Federacijom je predviđena, pored uzajamnog priznavanja javnih isprava, i ekvivalencija, a sa Makedonijom ovaj nivo ekvivalencije nije predviđen. Verovatno je ekvivalencija viši nivo i efikasniji način za uzajamno priznavanje diploma, a ovde su naročito aktuelne diplome visokoškolskog obrazovanja. Dobro je što ministar govori o potrebi da naši građani, koji diplomiraju ovde, nemaju problema prilikom zapošljavanja u Ruskoj Federaciji. Moramo priznati da je ova problematika daleko osetljivija na ovim prostorima, jer su povezanije. Prvo, mislim na bivšu Jugoslaviju i države proizašle iz te bivše federacije koje su imale zajednički obrazovni sistem. U tom periodu se znalo da nije bilo nikakvih nostrifikacija i ekvivalencija, a da u ovim novim okolnostima, obzirom da manjine… Maločas smo čuli predstavnicu SVM koja je govorila, naravno u celini, problem je verovatno Mađara koji diplomiraju u Mađarskoj, verovatno Bošnjaka koji diplomiraju u Sarajevu ili nekom drugom univerzitetu BiH ili kada su u pitanju Albanci koji u 99% slučajeva studiraju i u Makedoniji, i u Albaniji i na Kosovu, a imaju ogromnih problema u nostrifikaciji i priznavanju njihovih visokoškolskih diploma. Godinama čekaju. Imali smo onaj problem sa diplomama iz Prištine, a koji je trajao deset godina, koji je unazadio to područje drastično, jer deset godina ljudi nisu mogli da rade, shodno kvalifikaciji koju su sticali. Prilikom posete albanskog premijera i sastanka koji je imao ovde sa premijerom Srbije najavljeno je, a to se najavljivalo od 2003. godine, kada je zamenik predsednika Vlade u to vreme dolazio u Beograd, odugovlačilo se, pa se mislilo da će se to prilikom poslednje posete na najvišem nivou ostvariti, ali vidim da u parlament još uvek ne stiže sporazum koji je obećan i najavljen. Isto je, po meni, što se tiče Preševske doline, opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, oni u najvećem delu studiraju na univerzitetima Kosova, Albanije i Makedonije. Dosadašnji procesi nostrifikacije su bili poprilični birokratski, mnogo se čeka, plaća se poprilično. Naravno da se od ovih sporazuma očekuje dosta, da se mladim ljudima omogući što pre da se uključe u radni proces, da ostvaruju osnovno ljudsko pravo, da rade u oblasti za koju su se kvalifikovali. Opet kažem, pojavljuje mi se bojazan kad vidim da jedan nivo imamo sa Ruskom Federacijom, a drugi nivo sa Makedonijom, a sa kojom imamo daleko češću situaciju da mladi iz Srbije studiraju u Makedoniji ili obrnuto. Ne vidim zašto postoji u startu ova razlika? Što pre bi trebalo da se pokuša napraviti sličan sporazum i sa vladom Albanije, a mora konačno da se reši i problem koji je stvoren prošle odluke, odlukom Ustavnog suda Republike Srbije, kad je doveden u pitanje Briselski sporazum o međusobnom priznavanju visokoškolskih diploma sa Kosovom. Jer, u poslednjih godinu dana postupak je blokiran. Par puta sam postavio pitanje ministru i sada sam uputio, pre dva meseca, novo pismo, i ministru i šefu Misije EU u Beogradu, gospodinu Devenportu, od koga sam dobio odgovor, ali od ministra još uvek nisam - zašto je taj postupak nakon odluke Ustavnog suda, nakon što je ponovo Vlada u novembru prošle godine donela novu uredbu, ali se dalje ne kreće, sve je blokirano. Mladi ljudi ne mogu da ostvaruju osnovno ljudsko pravo da im se prizna stečena diploma, da sa njom mogu da rade i da imaju perspektivu za normalan život u državi u kojoj žive. Moram još nešto da istaknem. Od gospodina Devenporta sam dobio objašnjenje da je za ovu problematiku nadležan ministar Verbić, ali, ako ima nekog spora, mora ponovo u Brisel da se reši ovaj problem. Zašto sad ovde, govorim glasno, osnovno ljudsko pravo našeg građanina se, pored onog što se u prošlosti i to poslednjih desetak godina to pravo nije ostvarivalo, i kad je konačno počelo da se rešava, opet smo stali i opet smo u pat poziciji, zapravo u mat poziciji. Jer, ljudi ne mogu sa tim diplomama da rade. Godinu dana ne znaju na čemu su. Ja lično ne znam, pošto sam kontaktirao i sa ministrom, pošto sam član Odbora za prosvetu, u Skupštini sam imao prilike i gospodina Devenporta da kontaktiram i evo, ja ni sam ne znam na čemu smo i koliko još dugo treba da se čeka ova problematika nostrifikacija, ne samo sa Kosovom, govorim o svim segmentima, o svim susednim državama, svim državama Evrope? Mi se zalažemo za ulazak u EU, za evropske vrednosti, a u startu blokiramo te procese. Zbog čega? Očekujem da danas od ministra dobijem odgovor na to pitanje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsedniče, gospodine Verbiću sa saradnicima i gospodo iz Zavoda za intelektualnu svojinu, kolege i koleginice narodni poslanici, najpre bih se isto pridružila svim kolegama koje su izrazile žaljenje što danas ne razgovaramo o Zakonu o udžbenicima i nadam se da će biti prilike da i o tom razlogu zbog čega o njemu ne razgovaramo, razgovaramo kasnije. Kada su u pitanju tri zakona od ukupno pet o kojima je trebalo da razgovaramo, od kojih su dva volšebno nestala u prethodna dva dana, najpre mislim da treba da pogledamo sporazume, odnosno predloge zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije, s jedne strane, i Vlade Ruske Federacije, s druge strane, o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima, koje je Vlada podnela Narodnoj skupštini, ovaj Sporazum sa Makedonijom 11. februara 2015. godine, a Sporazum sa Rusijom u decembru 2014. godine, bez datuma, što je pomalo neobično i zato apelujem da kada Vlada upućuje predloge zakona Narodnoj skupštini Republike Srbije da vodi računa o pravilima za izradu akata o kojima Skupština može da raspravlja. Ali, to je samo jedan od nedostataka ovih sporazuma. Najpre, treba obratiti pažnju na to zbog čega se ova dva sporazuma toliko razlikuju. Kada je u pitanju Sporazum sa Ruskom Federacijom, a ja isto tako mislim da imamo više diploma koje treba priznavati kada su u pitanju ljudi koji su neki nivo visokog obrazovanja ili uopšte obrazovanja stekli u Makedoniji nego u Ruskoj Federaciji, taj sporazum je vrlo detaljan. Najpre treba reći da je on napisan jednim jezikom koji nije smeo nijedan predstavnik Vlade Republike Srbije da potpiše. Toliko pravopisnih grešaka, toliko jezičkih grešaka, toliko gramatičkih, sintaktičkih nepravilnosti u jednom sporazumu je retko videti i to je sramota što je bilo koji predstavnik Vlade Republike Srbije potpisao. Da počnemo od toga da imamo enklitike iza zareza, ja mislim da se to u osnovnoj školi na časovima gramatike nauči da iza zareza se ne može naći enklitika. Da pođemo od toga da su te rečeničke konstrukcije nešto što je očigledno prevođeno sa ruskog jezika, ali je vrlo nesrećno prevedeno. Ne znam na koga to treba usmeriti, s obzirom da nije vaše ministarstvo potpisnik nego je to gospodin Ivica Dačić. To je bila sramota da neko u ime Vlade Republike Srbije potpiše dokument sa toliko gramatičkih, pravopisnih, jezičkih, sintaktičkih grešaka. Međutim, to je manir ove Vlade. Ja mislim da nema predloga zakona koji nije došao u ovu Skupštinu, a da nije obilovao takvim stvarima. Međutim, mi tekst sporazuma ne možemo menjati, s obzirom na to da mi ovde samo glasamo o potvrđivanju zakona kojim ćemo potvrditi sporazum koji je već potpisan. Ali, za ubuduće, ko god bude mogao da utiče na to, neka malo obrati pažnju na to i da taj sporazum pogleda i neko ko je možda stručan za lekturu tog sporazuma, jer mislim da bespotrebno sramotimo Republiku Srbiju. Ono što se nameće kao osnovno pitanje kada se pogleda taj Sporazum sa Ruskom Federacijom, on je mnogo detaljniji od Sporazuma sa Makedonijom, zato što se različitim članovima upravo i navodi koje obrazovanje stečeno u Republici Srbiji odgovara kom obrazovanju stečenom u Ruskoj Federaciji. Onda se govori da se diploma osnovnih akademskih studija koja se izdaje po završetku najmanje godišnjeg studijskog programa u visokoškolskim ustanovama u Republici Srbiji, priznaje u Ruskoj Federaciji, da se diploma osnovnih akademskih studija koja se izdaje po završetku najmanje četvorogodišnjeg studijskog programa u visokoškolskim ustanovama u Republici Srbiji i diploma bakalavra koja se izdaje u Ruskoj Federaciji, su ekvivalentne, zarez – su ekvivalentne, treba čitati kako piše. Tako da se prosto radi o jednom veoma detaljnom sporazumu koji, međutim, zanemaruje ono što se desilo u našem visokom obrazovanjuu prethodnih godinu dana od kada je ovaj sporazum potpisan. Mi smo, naime, od tada uveli i neke nove studijske programe Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, uveli smo master akademske studije, ovde nema reči o tome šta će, recimo, ti ljudi koji će završiti nekada te studije, koja će to diploma u Rusiji biti diploma koja će biti ekvivalentna time. Dakle, imamo čitave studijske programe za koje ne znamo šta će biti. Ono što je pomalo problematično i molim ministra da odgovori, kaže – diploma o stečenom drugom stepenu visokog obrazovanja nakon završenih master akademskih, odnosno specijalističkih studija koju izdaju visokoškolske ustanove u Republici Srbiji i diploma specijaliste, diploma magistra, koje se izdaju u Ruskoj Federaciji su ekvivalentne. To znači da će neko ko je master u Republici Srbiji u Rusiji dobiti titulu magistra, a opet sa druge strane, nema ili ja bar nisam videla u ovih deset članova šta će biti sa ljudima koji u Srbiji steknu titulu magistra. Ne vidim da se spominje koju će oni titulu imati u Rusiji, ako se onima koji imaju titulu mastera u Srbiji u Rusiji dodeljuje titula magistra koja im, meni se čini, ne može pripadati, osim ukoliko titula magistra u Rusiji nije nešto drugo, što nigde u zakonu ne piše. Kada je u pitanju sporazum sa Makedonijom o istoj ovoj stvari, on je više načelnog karaktera, u njemu nema ni reči o tome koje će se titule kako priznavati u Republici Makedoniji. Ono što je pitanje koje se nameće, mislim da je gospodin Halimi već govorio o tome, šta će biti sa diplomama koje su recimo stečene na Kosovu koje je Makedonija priznala i sada mi potpisujemo sporazum sa Makedonijom, da li to znači da ćemo mi na taj način priznavati i diplome koje su stečene na Kosovu iako to do sada nije bila praksa? Sada prelazim na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskoj dizajna. Imali smo prilike više puta da pričamo o tome, to je zapravo zakon kojim se usklađuje u velikoj meri sa direktivama EU ova oblast. Međutim, ono što jeste prva stvar, koju bih želela da pitam, ista stvar o kojoj smo već pričali. Radi se o članu 7. kojim se menja član 8. zakona. Sada ta odredba glasi, samo da pronađem u svom predlogu, kaže ovako – član 8. – isključenje zaštite zbog tehničke funkcije i sada mi ovim Predlogom zakona dodajemo reči – i suprotnosti sa javnim poretkom i moralom. Još jedna intervencija koju Vlada Republike Srbije ovde nudi je da se doda još jedan stav u ovaj član, koji kaže – industrijskim dizajnom ne može se zaštititi spoljašnji izgled proizvoda čije objavljivanje ili upotreba je protivna pravnom poretku ili prihvaćenim moralnim principima. Moje pitanje je – šta to znači i ko o tome odlučuje? Shvatam da je to preuzeto iz evropske direktive. U obrazloženju ove izmene upravo i piše da je to bio zahtev Evropske komisije. Međutim, treba voditi računa o tome da se u evropskom zakonodavstvo vrlo dobro zna šta te stvari znače. U krajnjem slučaju, oni imaju takav pravni poredak da se na osnovu sudskih presuda, da postoji sudska praksa na osnovu koje mogu da se donose odluke u narednim slučajevima. Dakle, konkretno pitanje je – ko odlučuje o tome da li je nešto u skladu sa prihvaćenim moranim principima i da li je nešto u skladu sa javnim poretkom? Šta to uopšte znači? Kada je bilo reči o tome da se radi o upotrebi recimo državnih simbola, to ne može biti objašnjenje zato što je to uređeno drugim zakonima, u krajnjem slučaju Ustavom Republike Srbije je uređeno na koji način se mogu koristiti državni simboli, i veoma je nesrećno ukoliko ostane takvo rešenje bez ikakvog objašnjenja ko o tome odlučuje, u kojim slučajevima, pa bi bilo možda i interesantno da čujemo koji su to primeri šta se podrazumeva pod tim i na koji način će se procenjivati da li je nešto u skladu sa javnim poretkom i prihvaćenim moralnim principima. Mi smo zato dali jedan amandman kojim predlažemo da Vlada bliže uredi način na koji će se odlučivati o ovim stvarima. Da li je to prihvatljivo za vas, nadamo se da jeste. Ukoliko nije, mi smo spremni da napravimo i nekakvu izmenu ili dopunu amandmana, ali zaista smatramo da postoji potreba da se ovo polje uredi zato što može doći do velikih zloupotreba. Da li to znači da neko sutra scenografiju neke predstave može proglasiti da je u suprotnosti sa javnim poretkom i opšte prihvaćenim moralnim načelima? Da li to znači da neko može zabraniti logo nekih organizacija? To su prosto jako, jako opasne stvari koje mogu zadirati u polje ljudskih i građanskih sloboda i prava i zbog toga smatramo da je velika opasnost ukoliko to ostane ovako neuređeno i ovako neodređeno. Nama je zavod kao odboru dostavio nekoliko amandmana koje ćemo razmatrati na našoj narednoj sednici i verovatno ih predložiti kao amandmane odbora ne bi li se poboljšao Predlog zakona. Ono što je izuzetno loše, a što se ne dešava isto tako prvi put već je postao manir ove Vlade da vi praktično menjate čitave članove zakona na koje su neki poslanici podnosili amandmane, pa ti amandmani postaju besmisleni. Jedan od njih se odnosi na član 9. gde se govori šta sve ne može biti registrovano kao industrijski dizajn. Tu ima dosta, rekla bih, čudnih stvari. Između ostalog, govori se i o tome da na osnovu ovog zakona zaštita se ne može odobriti industrijskom dizajnu, pa kaže pod jedan – koji ne predstavlja industrijski dizajn. Zaista ne znam kako možemo imati rečenicu da se zaštita ne može odobriti industrijskom dizajnu koji nije industrijski dizajn itd. Ali, razmatraćemo amandmane odbora pa ćemo pričati o tome. Veliki deo zakona se bavio time šta se zapravo dešava kada industrijski dizajn nema individualni karakter, odnosno kada se radi o tzv. plagijatima. Tu postoji jedan veliki deo od 15 ili 20 članova zakona koji se bave upravo postupanjem suda u tim slučajevima. Nisam sigurna da je baš pravo mesto za te članove u ovom zakonu. Možda bi to moglo da se definiše nekakvim drugim zakonima jer postupanje suda obično jeste stvar koja se uređuje drugim zakonima. Međutim, kaže član 39, kojim se dodaje novi član 66a, ovako – sud može odrediti privremenu meru odmah po prijemu predloga za određivanje privremene mere i bezprethodnog izjašnjenja protivne stranke, a naročito ako postoji opasnost zbog odlaganja predlagač koji trpi nenadoknadivu štetu. Onda, ako tužba ne bude podneta itd. Pa onda član 41. kaže – sud može odrediti obezbeđivanje dokaza odmah po prijemu predloga za obezbeđivanje dokaza i bez izjašnjenja protivne stranke itd. Obično ne znamo šta znači to da sud može nešto odrediti, što znači da on može a i ne mora to odrediti, pa je nejasno u kojim slučajevima će sud to raditi, a u kojim slučajevima neće to raditi, u kojim slučajevima će se čekati izjašnjenje protivne stranke, u kojima neće itd. Tako da je još jedan od predloga da se i te stvari ne ostave na slobodu odlučivanja, nego da bude ovako ili onako. S obzirom na to da se radi o jednoj vrsti intelektualne svojine, odnosno da su i ta prava, zapravo pravna zaštita industrijskog dizajna spada u oblast nekih autorskih prava, nameće se pitanje – šta bi se dešavalo recimo da i u drugim slučajevima neko ospori autorstvo nečije nad nekim delima, recimo doktorske disertacije, i da sud postupa na ovakav način i da određuje privremene mere bez izjašnjavanja suprotne strane? Ne govorim ovo samo na pamet i hipotetički. Imali smo prilike da čujemo ovde osporavanja autorstva nad izvesnim naučnim radovima mnogim našim funkcionerima, ministru unutrašnjih poslova, gradonačelniku Beograda itd. Šta bi se recimo dešavalo i zašto mi nemamo jednake kriterijume kada je u pitanju sva intelektualna svojina i zašto u svim slučajevima sud ne reaguje jednako nego samo kada je u pitanju zaštita industrijskog dizajna reaguje na jedan način, a kada je u pitanju recimo autorstvo nad doktorskom disertacijom reaguje na potpuno drugačiji način ili uopšte i ne reaguje, što je i bio slučaj? Poslednje moje pitanje za gospodina ministra je – da li, odnosno kako možemo biti sigurni da ovaj zakon, zapravo ova tri zakona on ovde nama predlaže slobodnom voljom i svojevoljno pošto smo iz jučerašnjeg saopštenja gospodina ministra, a to nije obrazloženje koje je dao na odboru kada je obrazlagao ove zakone, mogli da čujemo da je povukao Zakon o udžbenicima zbog pritiska? To je veoma opasno, zato što bi to značilo da Vlada Republike Srbije podleže pritiscima knjižara i nameće se pitanje - da li je onda postignut nekakav dogovor sa tim vršiocem pritiska, pa je zakon povučen da bi se ugodilo njihovim zahtevima oko kojih vrše pritiske ili šta god? Zato, gospodine ministre, kada smo govorili o tome da se radi o vašem ličnom integritetu, ako ste čovek koji podleže pritiscima, a saopštenje iz Vlade je juče išlo tako, kako mi možemo znati…
Molim vas vratite se na dnevni red.
…da bilo koji zakon koji nam predlažete nije urađen pod pritiskom i da ga predlažete svojom voljom i stojeći iza njega? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja od ovlašćenih predstavnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas su na dnevnom redu izmene i dopune Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna i dva sporazuma, odnosno dva zakona o potvrđivanju sporazuma u oblasti obrazovanja, to su bilateralni sporazumi Republike Srbije koje je potpisala sa Ruskom federacijom, odnosno sa Republikom Makedonijom o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima. Na početku ću reći da će Poslanička grupa SPS glasati za sva tri zakona. Kada je reč o Zakonu o zaštiti industrijskog dizajna, odnosno izmenama ovog zakona, važno je istaći da predviđena rešenja prvenstveno imaju za cilj da se usklade sa pravilima koja važe u EU i da otklone izvesne uočene nedostatke koji su za posledicu imali različito tumačenje i primenu zakona. Mada su u pitanju izmene terminološke prirode, one treba da omoguće preciznije tumačenje i efikasniju primenu važećeg zakona. Činjenica je da, kao i kod zaštite intelektualne svojine u celini, tako i kod industrijskog dizajna, dolazi do problema u primeni Zakona o zaštiti autorskih prava. Zato se ovim zakonom vrše izmene i dopune u onom delu koji se upravo odnosi na građansko-pravnu zaštitu, sa ciljem uspostavljanja efikasnog sistema pravne zaštite industrijskog dizajna kao dela nacionalnog sistema zaštite prava intelektualne svojine. Izmenama zakona preciznije se u tom smislu definiše proizvod koji je predmet zaštite industrijskog dizajna. Naime, ovom izmenom u definiciju proizvoda, pored delova koji su namenjeni za spajanje u složeni proizvod, pakovanja proizvoda, grafičkih simbola i tipografskih znakova, dodaje se i ukupni vizuelni identitet proizvoda. Inače, izmenom zakona se propisuju i periodi za koje se, uz plaćanje propisane takse, vrši produženje važenje zaštite, a periodi su od po pet godina u ukupnom trajanju od 25 godina, koliko može da bude zaštićeni industrijski dizajn. Značajno je da se izmenama zakona propisuje ko može zastupati strana lica u postupku pred nadležnim organom. Zakon propisuje da strano fizičko ili pravno lice koje nema prebivalište ili sedište u Republici Srbiji u postupku pred nadležnim organom mora imenovati zastupnika iz reda lica upisanih u registar zastupnika koji vodi nadležni organ ili domaćeg advokata. Drugim rečima, ukoliko strano lice ima prebivalište, odnosno sedište na teritoriji Republike Srbije ono neće biti u obavezi da imenuje zastupnika. Zatim, izmenama i dopunama zakona se definiše maksimalan broj industrijskog dizajna za koje se može tražiti zaštita i definiše višestruka prijava za priznanje industrijskog dizajna, što do sada nije postojalo. Zakonom se pojednostavljuje procedura prijavljivanja za priznavanje industrijskog dizajna. Naime opisi industrijskog dizajna za prijavu odnosiće se isključivo na one elemente industrijskog dizajna koji ga čine novim, a ne na sve elemente industrijskog dizajna, kako proizilazi iz važeće odredbe. Na taj način podnošenje prijave za priznanje industrijskog dizajna biće znatno olakšano, budući da je dosadašnja odredba zahtevala sastavljanje veoma obimnih i često teško razumljivih opisa. Sledeće, izmenama je uređena sadržina prikaza industrijskog dizajna. Prikaz mora biti tako izrađen da se jasno vidi kako spoljašnji izgled predmeta zaštite, kao i njegovih delova koji se vide stalno ili prilikom njegove redovne upotrebe. Dobro je rešenje što prethodno registrovanje industrijskog dizajna na nacionalnom nivou, tj. u Republici Srbiji nije preduslov za njegovo međunarodno registrovanje. Zakon uređuje i obim prava na industrijski dizajn. Obim prava je važno definisati iz razloga što se priznavanjem industrijskog dizajna njegovom titularu dodeljuje monopolsko pravo iz koga proizilazi sadržina prava u smislu ovlašćenja da svoje pravo istakne prema trećim licima. Istovremeno, sa druge strane, izmenama zakona se propisuje i ograničavanje prava nosioca prava na industrijski dizajn u odnosu na radnje učinjene u privatne svrhe, a ne samo u ne komercijalne, kako važeća odredba određuje. Činjenica da je neka radnja izvršena u ne komercijalne svrhe ne znači nužno da je izvršena u privatne svrhe, jer je moguće na primer da treće lice iskorišćava zaštićeni industrijski dizajn tako što izrađuje proizvod prema zaštićenom industrijskom dizajnu i ustupa ga bez naknade trećim licima ili ga čini dostupnim javnosti na bilo koji drugi način koji nema komercijalnu svrhu. Na kraju, izmenama zakona se propisuju obavezne procedure o ulasku Republike Srbije u EU. Na primer, propisuje se da će se do dana prijema Republike Srbije u EU odredba ovog zakona koja se odnosi na dostupnost javnosti industrijskog dizajna primenjivati i u slučaju kada u standardnim tokovima poslovanja nije postojala razumna mogućnost da poslovni krugovi specijalizovani za datu oblast na teritoriji država članica EU ili evropskog ekonomskog prostora saznaju za otkrivanje industrijskog dizajna. U celini posmatrano, ove izmene Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna predstavljaju i preciznije definisanje nekih instituta i procedura i nužno usklađivanje sa pravnim tekovinama EU. Kada je reč o bilateralnim sporazumima koje Narodna skupština treba da ratifikuje, odnosno da potvrdi, smatram da je vredno istaći njihov značaj. Republika Srbija ima veoma razvijenu bilateralnu, političku, privrednu i kulturnu saradnju sa Ruskom Federacijom, sa kojom uostalom imamo vekovno prijateljstvo, odnose i saradnju. Sa Rusijom do sada imao potpisan veliki broj bilateralnih sporazuma, počev od Sporazuma o slobodnoj trgovini, potpisanim avgusta 2000. godine, kojim su proizvodi iz Srbije oslobođeni carine kada su namenjeni tržištu Rusije. Samo u vreme kada je premijer bio Ivica Dačić, sa Ruskom Federacijom je potpisan veliki broj bilateralnih sporazuma, među kojima posebno ističem Sporazum o osnivanju Rusko-srpskog humanitarnog centra u Nišu. Samo tokom jednog boravka premijera Dačića u Moskvi 2013. godine, potpisano je sedam bilateralnih sporazuma, kao što su Sporazum o saradnji u oblasti železničkog saobraćaja, Sporazum o statusu vojnih memorijala na teritoriji obe države, Sporazum o trgovinsko-ekonomskoj saradnji, Sporazum o razmeni statističkih podataka o spoljno-trgovinskoj razmeni, Sporazum o saradnji u oblasti poljoprivrede i Sporazum o saradnji carinskih službi. Među tada potpisanim sporazumima nalazi se i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima. Interesantno je da se istakne da je inicijativu za potpisivanje ovog sporazuma pokrenula ruska strana 2009. godine. Valja istaći i da se višedecenijska saradnja Republike Srbije sa Ruskom Federacijom u oblasti prosvete i nauke može oceniti kao veoma uspešna, kako u pogledu obima, tako i u pogledu kvaliteta, tako da potvrđivanje ovog sporazuma dodatno obezbeđuje pravni okvir za institucionalni nastavak i unapređenje te saradnje. Sporazumom se potvrđuje želja obe strane za daljim razvijanjem i podsticanjem bilateralne saradnje u oblasti obrazovanja, koja se podiže na nivo uzajamnog priznavanja i ekvivalenciju javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima koji se izdaju u Republici Srbiji i Ruskoj Federaciji. Sporazumom su precizirani konkretni oblici saradnje i načini na koje će se ona ostvariti. Uzajamno će se priznavati diplome o stečenom obrazovanju na svim nivoima, od osnovnog do visokog, uključujući i doktorske studije. Izdavanje ekvivalentnih javnih isprava od strane nadležnih institucija omogućiće i jednoj i drugoj strani lakšu razmenu zapošljavanja stručnjaka, odnosno dovršetak školovanja posle svakog stečenog nivoa obrazovanja u jednoj ili drugoj državi potpisnici. Ovaj sporazum sa Ruskom Federacijom samo je još jedan oblik bilateralne saradnje sa ovom prijateljskom zemljom, koja je naš prijatelj, ali i veliki značajni privredni partner, kako na polju energetike, tako i u oblasti poljoprivrede, građevinarstva, a svakako i u oblasti kulture, nauke i obrazovanja. Takođe, želim da napomenem da je ovaj sporazum, 10. aprila 2013. godine, u Moskvi, u ime Vlade Republike Srbije, potpisao tadašnji premijer Srbije Ivica Dačić. Drugi Sporazum o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju i stručnim akademskim i naučnim nazivima, o kojem danas raspravljamo, jeste sporazum potpisan između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije. Inicijativu za zaključivanje ovog sporazuma, kojim se obezbeđuje pravni osnov za uzajamno priznavanje javnih isprava o stečenom obrazovanju i stručnim akademskim i naučnim nazivima, pokrenula je makedonska strana 2010. godine. Sporazumom se potvrđuje želja dve strane za razvijanjem bilateralnih odnosa u oblasti obrazovanja i nauke, saglasno Lisabonskoj konvenciji iz 1997. godine o priznavanju kvalifikacija koje se odnose na visoko obrazovanje u regionu Evrope. Činjenica je da naše dve, inače susedne države, imaju obostrani interes za uređivanjem pitanja uzajamnog priznavanja javnih isprava o stečenom obrazovanju i o stručnim akademskim i naučnim nazivima, a pre svega zbog značajne usmerenosti jednih na druge i zbog olakšavanja obrazovanja građanima jedne od potpisnica na teritoriji druge zemlje potpisnice. Implementacija ovog sporazuma treba da doprinese i jednostavnijim procedurama kod zapošljavanja lica sa priznatim diplomama u zemljama potpisnicama. Oba ova sporazuma predstavljaju značajne oblike bilateralne saradnje Republike Srbije i Ruske Federacije, odnosno Republike Makedonije, i odraziće se u krajnjoj liniji na poboljšanje ukupnih političkih i privrednih odnosa, koje Srbija neguje i nastoji da još više unapredi. Ovo su još dva primera o takvom kursu Republike Srbije, koja ima na opštem planu kada je reč o saradnji Republike Srbije na širem prostoru sa svim ostalim zemljama u okruženju i šire. Na kraju, poštovani ministre, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ističem još jedanput da će poslanička grupa Socijalističke partije Srbije glasati za sva tri zakona koja su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik Srpske napredne stranke, dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske napredne stranke izražavam podršku rešenjima koja se nalaze na dnevnom redu danas, kako predloženim rešenjima za zakonsko potvrđivanje Sporazuma o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju, tako i o akademskim i naučnim nazivima sa Republikom Makedonijom i sa Ruskom Federacijom, koje svakako smatram dobrim i korisnim u tom smislu. Još jednom podvlačim podršku naše poslaničke grupe i svakako ne mogu da se složim sa nekim čudnim ocenama koje smo bili u prilici da čujemo danas, da u nekom od ovih sporazuma postoji nešto do te mere sporno da se čak koristio i termin „sramota“. Naprotiv, ništa takvo ovde se ne nalazi. Čak napominjem da je jako dobro i za svaku pohvalu to što nam je posredstvom Ministarstva ovakav predlog stigao iz Moskve i pridružujem se pozivima da ovakve sporazume imamo sa što je moguće većim brojem zemalja sveta. Izražavam podršku i predloženim izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, zakona koji je predlagač u pratećem obrazloženju okarakterisao kao pre svega tehničko rešenje, zato što je uglavnom orijentisan na terminološko usklađivanje postojećeg zakona. Međutim, ovo je zakon koji smatram i važnijim od ove ocene, pre svega u tom smislu što se odnosi na uspostavljanje novih standarda koji su ustanovljeni direktivama Evropskog parlamenta i verujem da predstavlja svojevrstan zaključak nakon procesa skrininga, a po pitanju pregovaračkog poglavlja sedam, koje se odnosi na zaštitu prava intelektualne svojine. Dakle, u tom kontekstu pozdravljam ustanovljenu praksu da izvlačimo dobre zaključke iz ovakvih procesa i uspostavljamo najbolje moguće standarde kroz deo ovog našeg ustanovljenog evropskog puta. Takođe, podvlačim važnost predloženog zakona i utoliko što omogućava preciznija tumačenja i efikasniju primenu zakona po usvajanju predloženih izmena i dopuna, daje okvir za bolju unapređenju pravnu zaštiti upravo kroz efikasniju zaštitu industrijskog dizajna partikularno, zatim, kroz dodatno unapređeno rešenje pitanja dostupnosti javnosti, utoliko što se sada po ovom pitanju, a u navedenom kontekstu tretiraju poslovni krugovi specijalizovani za datu oblast, što je za praksu važno, što se otklanjaju postojeće pravne praznine, što je takođe za praksu važno, i što se lokalizuje analiza ove pojave. Dakle, pitanje dostupnosti javnosti na teritoriji Republike Srbije. Takođe, to je još jedno pitanje koje je važno za praktičnu primenu. Dalje, pozdravljam to što se pojednostavljuje postupak priznanja prilikom analize industrijskog dizajna, što se olakšava sastavljanje prijava, veoma važno za subjekte koji su zainteresovani, koji pristupaju ovim prijavama i zaštiti prava u navedenom smislu. Dodatno uređeni su i obim i sadržina prava na industrijski dizajn. Sva predložena rešenja ustanovljena su u bliskoj saradnji sa Evropskom komisijom, konsultovana su predložena rešenja, komentari, sugestije koje su stigle sa te strane, ali i svi zainteresovani akteri u Republici Srbiji, što je, verujem, složićemo se, samo isključivo za svaku pohvalu. Niti jedno od predloženih rešenja ne podrazumeva nove troškove, bilo za građane, bilo za privredu u Republici Srbiji. Naprotiv, kroz uspostavljanje nove stabilnosti, jačanje sigurnosti indirektno podstiče razvoj slobodnog tržišta. Osvrnuću se na samom kraju i na par komentara koje smo bili u prilici da čujemo danas od uvaženih kolega ovlašćenih predstavnika drugih poslaničkih grupa. Neću se, svakako, obazirati na pokušaje da se raspravlja o zakonu koji se uopšte ne nalazi na dnevnom redu, niti to smatram prikladnim, niti bih mogao da to podržim na bilo koji način, kao ni pokušaj da se komentariše pitanje uzajamnog priznavanja javnih isprava, o kakvima je danas reč, ali u širem kontekstu kakvima, koje se ne odnose na druge države, do, kao što smo i rekli, Republiku Makedoniju i Rusku Federaciju. Više je nego jasno da je ponajmanje u vezi sa ovim pitanjem mogućnost da se raspravlja ovakva vrsta uzajamnog priznavanja, kada je reč o delu Republike Srbije i onim institucijama, pretpostavljam, visokog obrazovanja, da je na tome bio akcenat, koje ne funkcionišu u skladu sa sistemom o kome se stara Ministarstvo Republike Srbije po najmanje. Dalje, da postoje potrebe da se izvrše određene tehničke korekcije i da su u skladu sa tim predloženi određeni amandmani, sa tim se slažem i verujem da će biti prostora da se utvrdi da zaista neke stvari koje predstavljaju čisto tehnička pitanja treba rešiti. Pokušaj da se pitanje sudske zaštite, kada je reč o autorstvu, proširi na neke druge teme, konkretno, mislim da je bilo reči i o naučnim radovima, smatram interesantnim pokušajem, ali nažalost potpuno bezuspešnim pokušajem, samo žalim što kolege uglavnom koje su imale određene zamerke trenutno nisu u sali, ali verujem da će konsultovati snimak, pa u skladu sa tim, pozivam da se proanalizira pitanje nadležnosti sudova, kada je reč o autorstvu bilo koje vrste. Mislim da su razlike više nego očigledne i svima jasne, da se ne bavimo jeftinom politikom po ovakvim pitanjima. Da sadržaje međudržavnih sporazuma ne možemo da menjamo, svakako je svima jasno, pa i onome ko je tako nešto pokušao da bar figurativno stavi kao jednu od tema danas, uostalom, takvu vrstu zaključka je izneo i sam. Ali, čisto za slučaj da neko nije razumeo stvari koje smo bili u prilici da čujemo juče na sednici nadležnog skupštinskog odbora, dosta pitanja o kojima je bilo reči danas bila su postavljena još juče. Na samom odboru na svako pitanje obezbeđen je adekvatan direktan i nedvosmislen odgovor. Pa, konkretno, po pitanju Sporazuma sa Republikom Makedonijom koji je na dnevnom redu i mogućnosti da se posredno izvrši priznavanje nekih isprava koje ne bi bile priznate na drugi način, takva opasnost, dame i gospodo, pod znacima navoda svakako rečena je opasnost, apsolutno ne postoji. Upućujem na član 2. Sporazuma, kojim je crno na belo utvrđeno da se sve vrši u skladu sa unutrašnjim zakonodavstvom potpisnika. Što se tiče pitanja javnog poretka i morala člana 8. Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, i o tome smo razgovarali juče, pa još jednom da podsetim, možda je taj dan juče bio previše dugo za neke uvažene kolege. Mogućnosti da se pronađu primeri, nažalost, ograničava samo naša mašta. Kada je reč o javnom poretku i moralu, bukvalno samo mašta može da postavi granicu kako se sve mogu uvrediti lična osećanja npr. verska osećanja, npr. nacionalna osećanja, ali bilo šta što se smatra standardom, u skladu sa stepenom civilizacije koji smo do sada dostigli. Sve to se adekvatno sankcioniše upravo kroz ovu odredbu, da se štiti i javni poredak, ali i moralna norma. Na samom kraju, zahvalio bih uvaženim koleginicama i kolegama koji su izrazili podršku ovim zakonskim rešenjima, podršku koju od strane SNS naglašavam još jednom i izrazio blago žaljenje što smo uopšte čuli reči da će od strane jedne poslaničke grupe ova podrška biti uslovljena usvajanjem njihovih amandmana. Verujem da će cenjene kolege pronaći da stoji tvrdnja da nije neophodno da svi amandmani koji su podneli budu prihvaćeni da bi i oni mogli da konstatuju da su zadovoljni ostvarenim rezultatom. Kažem to pre svega zbog jednog od amandmana koji se odnosi na jedan pokušaj koji već dugo u našoj praksi u ovoj sali smatramo potpuno suvišnim, a to je da se dodatno ustanovljava tamo u nekim završnim odredbama dodatna kontrola efekata koji se postižu sprovođenjem zakona, a već smo se u mnogo prilika do sada saglasili, verujem, da postoje i drugi načini, načini koji su već ustanovljeni, da se takva vrsta kontrole, ako ništa drugo bar adekvatna informacija o postignutim efektima i postigne. Ne treba insistirati na tome da i ovo bude usvojeno, da bismo, verujem, svi zajedno podržali dobra rešenja, rešenja za koja ćemo zaključiti da su na korist društva. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim članove Kluba mladih iz Zemuna, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom i jedinstvenom pretresu. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, a neka se pripremi narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite. Gospođa Zlata Đerić nije u sali. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite. Prijavite se.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre, koji je na putu za Skupštinu izgubio jedan zakon, ali dešava se, tako da danas nećemo, iako mi je bila želja, iako je to verovatno bila i vaša želja, da pričamo o Zakonu o udžbenicima jer ste sami zaključili da je toliko loš, da ga čak ni amandmani ne mogu popraviti. Zbog toga ćemo raspravljati vrlo rado o preostala tri predloga. Jedan je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna i dva sporazuma o međusobnom priznavanju diploma. Svakako da će naša poslanička grupa, kao i uvek do sada, podržati međudržavne sporazume koji omogućavaju bolju pokretljivost ljudi od znanja i koji omogućavaju da završen fakultet u jednoj zemlji bude na adekvatan način i kroz jednostavniju proceduru nego što je bilo u ranijem periodu priznat i kod nas, odnosno u zemlji sapotpisnici, da tako kažemo. U tom delu bićemo konstruktivni, kao i uvek do sada. Međutim, kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, tu imamo niz pitanja, ministre Verbiću, za vas. Naime, vi ste čovek, tako ste predstavljeni kada vas je Aleksandar Vučić, kao mandatar, predstavio za ministra, čovek iz nauke. Trebalo bi da vam je poznato šta znači intelektualna svojina i da to nije neka virtuelna svojina, već prava svojina, kao što je svojina na nekoj pokretnoj, na nekoj nepokretnoj stvari. Neko ima, dakle, hektar zemlje, neko ima automobil, a neko ima intelektualnu svojinu. U raznim oblicima te intelektualne svojine jedan od njih je industrijski dizajn. Ali, tu su, naravno, za nas važna autorska prava i drugi oblici intelektualne svojine. Oni se, gospodine Verbiću, kod nas ne poštuju. To što je uvaženi kolega Orlić malopre rekao i osvrnuo se na naš amandman, kojim smo tražili da se vrši evaluacija, da kažem pravom srpskom reči, odnosno kontrola primena zakona, to nije bez veze, to nije zato što mi radimo „kopi pejst“, nego zato što vi predlažete zakone koji se u praksi ne primenjuju. Kada je u pitanju zaštita intelektualne svojine, između ostalog i zaštita industrijskog dizajna, prema poslednjim istraživanjima, koje je radila jedna svetska institucija, koja se bavi ovim pitanjima, Internacionalna alijansa za zaštitu prava intelektualne svojine, pokazalo se da naša država u 90% slučajeva intelektualnu svojinu, sa njom trguje na crno. Dakle, da je samo 10% intelektualne svojine u legalnim tokovima, da sve ono što se zove intelektualna svojina i što bi trebalo da bude predmet i prihoda autora, vlasnika, nosioca intelektualne svojine i poreskih prihoda države, od tih poreskih prihoda, samo od tih poreskih prihoda pokrili biste ukupnu štednju koja je ostvarena smanjenjem penzija penzionerima, plata prosvetnim radnicima, koji su mesecima štrajkovali, policajcima, ljudima koji rade druge poslove a plaćeni su iz državne kase. Dakle, kod nas je intelektualna svojina siva zona. Jedna od najsivljivih zona u oblasti privrede. Zašto je to tako? Zato što nemamo adekvatne timove u policiji za borbu protiv sajber kriminala i svih oblika kriminala koji se tiču intelektualne svojine. Zato što nemamo obučene ljude u drugim oblastima koji bi uopšte mogli da se uhvate u koštac sa tim. Zato smo proglašeni za zemlju sa specijalnim statusom u samom svetskom vrhu po raširenosti piraterije i kršenja prava intelektualne svojine. Pitam vas, gospodine Verbiću, da li vi to znate? Da li vi znate da smo mi zemlja sa najvećim stepenom rizika kada je u pitanju korišćenje i upotreba intelektualne svojine i da onaj ko želi da zaštiti patent, industrijski dizajn. Pojedini autori iz Srbije, to čine u inostranstvu zato što se plaše da zaštita u Srbiji im neće doneti puno, pa da se neće primenjivati čak na području naše države. Da li vi znate, gospodine Verbiću, da su šabačke kafedžije još 1810. godine, imali obavezu da plate porez i naknadu autorima muzičkih melodija koje su se izvodile u njihovim kafanama? Da li vi to znate, gospodine Verbiću? Prošlo je 200 godina od tada, intelektualna svojina kod nas ispod nivoa šabačkih kafana sa početka 19. veka, dakle pre 200 godina. Vi ste, ministar došao iz nauke, koji se tobože razume u probleme nauke. Gospodine ministre, niste pokazali to, za godinu dana niste ništa učinili na zaštiti intelektualne svojine u Srbiji. Ništa. Dakle, ne samo u oblasti zaštite industrijskog dizajna, nego i u drugim oblastima intelektualne svojine, naročito autorskih prava. Dakle, izdanja autora u Srbiji, se kopiraju gospodine Verbiću na internet sajtovima, objavljuju i kopiraju u kopirnicama. Zato je danas, po svemu sudeći, gotovo na ivici razuma čovek koji objavi delo i objavi ga kod nekog od izdavača, zato što zna da će to delo…
Budite ljubazni, o industrijskom dizajnu, uskoro dobijamo zakon.
Nemate pojma o industrijskom dizajnu ako ne znate o čemu ja pričam.
Znam, kako ne, o intelektualnoj svojini.
Industrijski dizajn je oblik intelektualne svojine i upravo pričamo o tome.
Jeste to, ali vi ste govorili sve vreme o autorskom pravu. Htela sam samo da vam pomognem.
Intelektualna svojina je oblik autorskih prava.
Htela sam samo da vam pomognem, ne da se raspravljam sa vama, da će zakon uskoro da se pojavi pred nama, samo da vam pomognem.
Da ja vama pomognem, dakle, industrijski dizajn je oblik autorskih prava i oblik intelektualne svojine. Samo jedan od oblika i zaštita autorskih prava, odnosno intelektualne svojine je obrnuto proporcionalno interesu vlasnika industrijskog dizajna da zaštite svoja prava. Dakle, ako nema nadležnih, određenih timova u policiji, inspekcijama, kvalifikovanih za to da spreče taj kriminal onda nema ništa ni od zaštite industrijskog dizajna, ni od drugih oblika dizajna. Recimo, šta će se desiti, gospodine ministre, ukoliko recimo neki od, ajde da kažem, autora koji nemaju želju da rade već žele da kopiraju, recimo uzmu kao svoj industrijski dizajn makete „Beograda na vodi“? Da li imate adekvatne načine da recimo neko u Čačku uzme tu maketu i proglasi je za svoju. Na koji način je to zaštićeno? A maketarstvo u Srbiji kao što znate je jedna od veoma razvijenih disciplina. I, sada kako ministre Verbiću, kada pričamo danas o industrijskom dizajnu da bi došli do toga, a ja bih rekao najsavršeniji tip ili oblik intelektualne svojine, pored drugih autorskih prava. Nije lako izvesti ni pšenicu određenog tipa i zaštiti je, tako nije lako ni uraditi industrijski dizajn. Za to su nam potrebni učenici, jel tako, da završe osnovnu, srednju školu, jel tako? Oni treba da uče iz nekih udžbenika da bi se bavili industrijskim dizajnom, a vi ste u međuvremenu izgubili ovih dana Zakon o udžbenicima. Iz čega će ta deca da nauče šta je industrijski dizajn? Kako će da nauče uopšte da rade na računaru kada su ovi udžbenici neadekvatni i kao što vi izgleda kažete, da je izdavaštvo preuzeo organizovani kriminal. Vi ste predložili zakon koji neće dovesti da mi obezbedimo učenje u školi zato što imaju neadekvatne udžbenike, odnosno imaju udžbenike koji na kraju obrazloženja u Zakonu o udžbenicima, postoji neki grafikon koji su praktično ušli u škole tako što je neko nekome dao mito ili je neko obezbedio da ti udžbenici dođu na taj način u škole. Znači, kako će ta deca sutra da se osposobe, da se bave dizajnom, industrijskim dizajnom ako imaju tako loše udžbenike i vi kažete da ćete te udžbenike do 1. avgusta da ćete doneti Zakon o udžbenicima. Kako do 1. avgusta, pa profesore, ministre, učenici će tada krenuti u školu. Oni bi trebali da imaju nove udžbenike, nabavljene po drugom principu. Zbog toga, vidim predsednice da odobravate ovaj moj način…
Rekla sam da 1. septembra deca idu u školu u Srbiji.
Desetog, dobro. Ovaj, ministar je napisao da će do 1. septembra, tako je izjavio biti Zakon o udžbenicima usvojen u Skupštini i ne znam kako će u roku od deset biti izvršena javna nabavka i oni doći pred male đake, velike đake. Zbog toga ministre prihvatite ovaj naš amandman prvi puta da budete neki od ministara koji je prihvatio amandman da kroz godinu dana sednemo i da pričamo kako se ovaj zakon primenjuje. Prihvatite dobru praksu nekih evropskih zakonodavaca koji ovu odredbu imaju kao kontrolnu odredbu. Tako da se vi kada napravite dobar zakon i kažete da je on dobar, pojavite za godinu dana i kažete – evo, ovaj zakon sam ja predložio, u međuvremenu je on sproveden tako, tako i tako. Dragi narodni poslanici da li vi imate primedbu i da li očekujete neka poboljšanja. Zašto vi ne bi bili prvi ministar koji bi prihvatio da za godinu dana, ako ne budete rekonstruisani, budete ovde u Skupštini i da nam govorite o tome? Evo, prihvatite to i pokažite se da ste iznad Vlade Republike Srbije, odnosno ministara koji nisu prihvatili ovakve odredbe i mi ćemo glasati za taj zakon, evo, u ime poslaničke grupe, to smo rekli i ostali poslanicima, obećavamo da ćemo glasati za taj zakon ako prihvatite jedan takav amandman, naravno i ove amandmane koji su zaista u cilju poboljšanja ovog zakona. Hvala. (Zoran Babić, s mesta: Poslovnik.)
Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Povređen je Poslovnik gospođo predsednice, član 106. da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres, to je stav 1. Gospodin Veselinović je o svemu govorio, svemu što mu je palo napamet, od Novog Sada do Beograda danas, i o lišću, i o dizajnu, i o ne znam ti čemu, i šta mu je god palo na pamet, samo o tačkama dnevnog reda mu nije palo napamet. Ja sam se, evo, kao po pravilu, dobro informisao u Skupštini, pa sam pogledao i dobio, i tu sam zahvalan službama Narodne skupštine, kada i šta je sve povučeno iz procedure u Narodnoj skupštini, pošto je tema zašto su povučeni neki zakoni. Dva zakona povučena u celom 10. sazivu. Dva zakona za godinu dana. Gospođo predsednice, gospodin Janko Veselinović je povukao Predlog rezolucije o Kosovu i Metohiji 8. septembra 2008. godine, pa je povukao ceo predlog vanrednog zasedanja 30. septembra 2008. godine, pa je povučen Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Ni to nije moglo da se popravi amandmanima, pa to je katastrofalna Vlada Borisa Tadića koja nas je bombardovala ovako lošim predlozima. Takođe, u 2009. godini Zakon o tajnosti podataka povučen iz procedure, povlačenje završnog računa budžeta za 2008. godinu, istina, bivši režim nikada račun završni nije polagao ni davao, to im nije bilo bitno. Predlog odluka raznoraznih, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije 2010. godine je povučen iz procedure. Godine 2011. Predlog zakona o rehabilitaciji povučen je iz procedure. Dvadesetdrugog oktobra 2010. godine povučen je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sistemu PIO. Molim vas, kada na sve to dodamo Zakon o železnici, o kojem smo ovde u Narodnoj skupštini 2010. godine, oprostite 2011. godine, i raspravljali i u pojedinostima i u načelu i nije se nikada ni glasalo, nikada nije ušlo u proceduru, nisu imali hrabrosti da u svom zakonskom predlogu se izjasne, molim vas nemojte da dozvolite više da pričaju o onome šta im pada napamet. Molim vas gospođo predsednice, još jedna rečenica, podsetite, ne znam da li zna gospodin Veselinović, da je on 12 godina na vlasti, da 12 godina ništa nije radio u intelektualnoj svojini, da 12 godine je razvijao samo pirateriju u Srbiji, a i podsetite ga šta zvanično i MUP i Vlada Republike Srbije radi, šta je juče uradila i koliko ljudi je procesuirano u akciji „Armagedon“.
Hvala. Član 106. govori da govornik može samo da govori o tački dnevnog reda. Ja se slažem, ali sam svesna da poslanici su očigledno koji su prethodno govorili nisu se pripremili o ovim tačkama dnevnog reda i onda malo nespretno se to sve objašnjava, ali ako želite mi ćemo glasati o tački? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Izvolite? (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) To je Poslovnik. Iscepali ste korice, pa ne znam šta je. Izvolite.
Nisam predsednice iscepao korice. Ja imam izvorno izdanje Poslovnika koji je bio nešto skromnijih korica, tako da se radi o tome.
Izvinjavam se.
Ja se javljam po članu 103. Poslovnika, po kome narodni poslanik može da govori, da ukaže na povredu Poslovnika i da govori dva minuta. Vi ste omogućili šefu poslaničke grupe da govori gotovo 30% vremena duže nego što je to bilo po Poslovniku moguće, a osim toga on nije obrazlagao povredu Poslovnika. Dakle, nije rekao u čemu sam ja to povredio Poslovnik već se bavio statistikom čime se on inače bavi kada ne može da uđe u materiju, kada ne može da odgovori zbog čega se zakoni…
Poslaniče, moram ovako malo da vas prekinem. Povreda Poslovnika na povredu Poslovnika ne postoji, tako da vi sada sve to radite isto što zamerate drugima. Povreda Poslovnika na povredu Poslovnika ne postoji, a uzmite stenogram, vi samo to pričate danas.
Nije tako predsednice.
Ja ću vas pustiti, pričajte koliko hoćete o tome ali mala intervencija.
Ja vidim da vi imate razumevanje za položaj opozicije sve više i da ćemo mi moći da izgovorimo nešto, ali to nije moguće zato što neko recimo za vreme povrede Poslovnika, vremena za povredu Poslovnika, recimo povredi dostojanstvo Narodne skupštine ili učini neku drugu povredu, poslanik može da ukaže na to. Nema replike na povredu Poslovnika, a ne da nema povrede Poslovnika na povredu Poslovnika. Hoću samo da završim. Dakle, smatram da gospodin Babić nije govorio, nije obrazložio povredu Poslovnika, da je govorio druže vremena i da ste ga trebali opomenuti i da je trebao da prekine sa tom diskusijom. Hvala.
Hvala vama. Hoćete li da glasamo pošto ja stvarno povredu na povredu… (Janko Veselinović, s mesta: Ne.) Hvala. Povreda Poslovnika Zoran Babić. Izvolite.
Dostojanstvo Narodne skupštine, gospođo predsednice, ne bih se ponavljao ponovo članom 103. jer je i gospodin Veselinović govorio duže o povredi Poslovnika od zagarantovanih dva minuta, ali to su oni dupli aršini koji otprilike važe za neke ljude u našem društvu i ta pravila koje pokušava i gospodin Veselinović da prigrabi za sebe, da ono što važi za njega ne važi za neke druge i obrnuto. Sa druge strane, ja sam ovde proglašen od strane gospodina Veselinovića koji nema to zvanje ni stručnu spremu potrebnu da bi ocenjivao o tome da li neko poznaje ili ne poznaje materiju, ali ono što znam, evo sa mojim skromnim znanjem, priznajem, skromnim znanjem, ni jedan jedini minut u 12 minuta koliko nas je bombardovao raznoraznim besmislicama i nije ni prvi ni poslednji put… (Janko Veselinović, s mesta: Šta je ovo?) … ali to je više stvar o kojoj treba da se brine Boris Tadić, a otprilike i da on nagovara na takve stvari, ni jednim jedinim gestom, ni jednom jedinom rečenicom nije govorio o tački dnevnog reda, optužujući ovu Vladu koja godinu dana ima odgovornost za razliku od Borisa Tadića koji je imao 12 godina odgovornost i ništa nije drugo radio osim što je igrao basket i ništa drugo nije radio osim što je trčao maratone, kao što gospodin Veselinović ništa drugo nije radio osim što je ovde podizao ruku za razno-razne zakone koji su mu sada statistika. Gde je sada Zakon o zabrani diskriminacija? Povučen iz procedure. Gde je Zakon o železnici o kojem je i gospodin Veselinović pričao? Povučen iz procedure. Pogledajte, za gospodina Veselinovića je ovo statistika, to je omalovažavanje dostojanstva Narodne Skupštine, ovo je život Narodne skupštine. Pogledajte ceo papir zakona, desetine i desetine zakona koje je gospodin Veselinović povukao iz procedure zato što su pisani rukom neznalice, šeprtlje i nekoga ko nije imao dobre namere prema zakonima.
Nemojte tako o poslaniku, molim vas, nemojte tako o kolegi, molim vas. Reč ima Irena Aleksić, da se vratimo na diskusiju. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, danas diskutujemo o Predlogu zakona o izmena i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. Naime, radi se o izmenama i dopunama važećeg zakona koji datira iz 2009. godine, a osnovni cilj predloženih izmena i dopuna jeste da se stvori, da se obezbedi jedna što efikasniji sistem zaštite industrijskog dizajna u našoj zemlji. Kada je postojeći zakon, važeći zakon u pitanju, primećeno je da postoje određene manjkavosti,naročito kada je njegova praktična primena u pitanju. Zatim, primećeno je da postoje određene manjkavosti kada je terminologija u pitanju. Naime, neke definicije su nedovoljno precizne, nedorečene, tako da samim tim kao takve ostavljaju prostora za različito tumačenje što jednostavno kada je zakon u pitanju ne sme da bude i to je prosto nedopustivo, tako da se predloženim izmenama i dopunama to menja. Znači, brišu se te neke terminološke nejasnoće, a samim tim naravno da će to rezultirati jednom efikasnijom primenom ovog zakona u praksi što naravno i jeste krajnji cilj. Takođe, jedan od razloga za donošenje odnosno predlaganje izmena i dopuna važećeg zakona jeste to kako bi se naša zakonska regulativa uskladila sa zakonskom regulativom EU. Naime, postojeći zakon i jeste u dobroj meri usklađen sa zakonodavstvom EU, međutim, u toku pregovora pristupanja Republike Srbije Svetskoj trgovinskoj organizaciji, primećena je neophodnost da se ipak promene neke stvari kada je ovaj zakon u pitanju, što se ovim izmenama i dopunama naravno i čini i to uz puno uvažavanje svih preporuka koje je Evropska komisija imala da da. Međutim, ono što je meni naročito privuklo pažnju i što mislim da je jako dobro u ovom zakonu jeste što se insistira na efikasnosti i to pre svega na efikasnosti sudske zaštite, što mislim da je od krucijalnog značaja. Sada, ovim izmenama i dopunama, maksimalno se radi na tome da se na sve moguće načine zaštiti nosilac prava i to kako u postupku same tužbe, isto tako i u vremenskom periodu pre podnošenja tužbe, što je ništa manje značajno. Takođe, ono što je novina i što bih naročito pohvalila, jeste što se dopunjuje postojeći član 66. važećeg zakona, dopunjuje se na taj način što se sada sudu omogućava da reaguje na vreme, odnosno sudu se omogućava da odredi privremenu meru i bez toga da je prethodno saslušao protivnu stranu ukoliko postoji jedna realna opasnost, jedna realna procena da će se naneti nenadoknadiva šteta nosiocu prava. Mislim da je to sjajna stvar što se tako radi, što se preventivno deluje. Mislim da se na taj način sudu daju praktično određene ruke da reaguje efikasno, da reaguje brzo, jer bilo kakva sporost jednostavno je nedopustiva u ovim situacijama, tako da mislim da i rok koji je predložen za to, znači, da se to uradi deset dana, da sve to ide u korist da se stvori jedan zaista efikasan sistem zaštite, što će naravno podići jedan nivo pravne sigurnosti u našoj zemlji. Takođe, ono što mislim da je dobro jeste to što će Zavod za intelektualnu svojinu preko svog Centra za edukaciju i informisanje održavati niz aktivnosti edukativnog karaktera sa jednim jedinim ciljem, znači, da pokaže kako pravilno primeniti ovaj zakon, kako bi on zaista i zaživeo u praksi, što u krajnjoj liniji i jeste cilj. Zatim, danas su na dnevnom redu i dva predloga sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije, između Vlade Republike Srbije i Vlade Makedonije u oblasti obrazovanja. I jedan i drugi sporazum smatram da su jako dobri, da su jako kvalitetni, da će svakako doprineti podizanju saradnje naših država kada je obrazovanje u pitanju na jedan viši nivo. Kada je u pitanju saradnja sa Ruskom Federacijom u oblasti obrazovanja, ta saradnja je već sada na zavidnom nivou, a ovim predlogom sporazuma stvara se praktično jedan pravni okvir da se ta saradnja dodatno unapredi, dodatno razvije. Inače, smatram da su sporazumi uvek dobra ideja, naročito kada je obrazovanje u pitanju, zato što uvek ima nešto novo da se nauči, uvek može razmenom iskustava, razmenom informacija, svega, znači, to je jedna stvar koja je živa i gde svakako, kada je obrazovanju, a naravno i druge oblasti, ali naročito kad je obrazovanje u pitanju, smatram da bi trebalo da postoji što veći broj sporazuma koji su dobri, koji su kvalitetni kao i ovi. Oni će, svakako, uvek dobiti našu podršku. Inače, na samom kraju želela bih da istaknem da ni predlog zakona o kojem danas diskutujemo, kao ni predlozi sporazuma ne iziskuju dodatna sredstva ni za naše građane, ni za našu privredu, što nije tako nebitno, ni najmanje. Znači, dobijamo nešto što je dobro, dobijamo nešto što je kvalitetno, a da pri tom ne moramo da ulažemo dodatna sredstva, tako da smatram da tako nešto uvek treba podržati. Srpska napredna stranka će to naravno i učiniti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, na početku bih rekla samo da, kada govorimo o zakonu vezano za industrijski dizajn, negde svi zaboravljamo da je osnovni cilj donošenja zakona i zaštita autorskih prava da se uspostavi jedan red, kada govorimo o dobijanju gotovog proizvoda radi postizanja boljih konkurentskih vrednosti u privredi. Tako da, obrazovanje u ovom slučaju i zaštita autorskih prava kada govorimo o industrijskom dizajnu jednostavno ima za krajnji cilj razvoj privrednih aktivnosti. To je aspekt sa kog do sada nismo pričali. Nismo pričali o tome da dizajn uopšte predstavlja veliki skup kreativnih aktivnosti, a da kada govorimo uopšte vezano za sam proizvod, a proizvod su i roba i usluge, sve ono što se proizvede na tržištu kapitala, suštinski onda predstavlja u užem smislu vezano za sam proizvod, a u širem smislu industrijski dizajn je već jedna vrsta multidisciplinarne vrste nauka koje su spojene danas. Tako da, današnja tema uopšte nije za zanemarivanje, jer ona predstavlja jedan od uslova i kada pričamo o pregovorima, kada pričamo o poglavlju 7. i kroz eksploatorne i bilateralne skrininge koji su bili vezano za poglavlje 7, mi smo morali da prođemo i da se obavežemo, pogotovo kada je u pitanju industrijski dizajn, za određeni red u ovoj oblasti i verujte mi da u prošlom mandatu, kada je dolazila evropska delegacija i svi odbori Evropskog parlamenta vezano za SSP i vezano za pravila koja treba polako da uvodimo vezano za Sporazum sa Svetskom trgovinskom organizacijom, ova tema je uvek bila negde ispod svih tema. Možda se mnogima danas to ne čini, ali jedan od uslova svih poslovnih aktivnosti biće upravo zaštita autorskih prava kod kreiranja brenda, kod kreiranja u tržišnoj utakmici, kada govorimo uopšte o privrednim aktivnostima. Dizajn je danas jedan od sastavnih delova, a jedna od glavnih karakteristika i dimenzija kvaliteta proizvoda. Ono sa čime idete danas na tržište, kvalitet proizvoda je odraz kvaliteta organizacija, odnosno kompanija koje proizvode dati proizvod. Prema tome, kada dolazite u situaciju da treba da izađete na tržište, vi morate da imate tačno uređen sistem i na određen način definisan industrijski dizajn i kroz robnu marku i kroz žig i kroz tržišnu utakmicu. Samim tim, zaštita konkurencije na samom tržištu može da se uspostavi samo ukoliko imate definisana autorska prava, znači, ukoliko imate i zaštićenu robnu marku. Ono što je uslov sa kojim izlazite na tržište je i cena i rok, a cena se kreira na osnovu ponude i tražnje, tako da smo svi mi deo tog jednog tržišta i kada želimo da kupimo određeni proizvod, uvek se okrećemo ka onome ko ima određenu vrstu zaštite. Prema tome, današnja tema i ovog zakona koji se odnosi na pravnu regulativu i autorska prava pokazuje da i mi kao kupci ćemo učestvovati u tom redu, ali oni kao proizvođači koji izlaze sa definisanim autorskim pravima za industrijski dizajn određenog proizvoda, pa i za onaj krajnji cilj, kada govorimo i o pakovanju, jednostavno učestvujemo u svemu tome. U tom redu došli smo do toga da ćemo kroz ovaj zakonski predlog usvojiti i direktive EU, koje su propisane i 2004. i 2007. godine od strane Evropskog parlamenta. Doći ćemo u tu situaciju da ćemo usvojiti ono što ste predložili, a to su svi mehanizmi kojima ćete uspostaviti efikasnost u ovom procesu, da ćemo imati jedan jedinstveni registar po tom pitanju i da će ta transparentnost na kojoj se insistira biti mnogo veća. Do sada nismo imali slučaj, do 2012. godine, da se uopšte u oblasti autorskih prava uvodio red, ali od 2012. godine, čini mi se, da iako ima velikih otpora i na tržištu kada pričamo o robnim markama, jer mi smo svesni toga da nečinjenjem do 2012. godine mnoge naše brendove su zaštitile mnoge druge države, mnogi drugo proizvođači. Mi smo izgubili tu tržišnu utakmicu u startu, pa tako imamo primer kada govorimo o našem srpskom kajmaku kao robnoj marci, o ajvaru. Znači, došli smo u jedan potpuno nezavidan položaj da naši privrednici ne mogu takvu vrstu robnih marki uopšte da zaštite kao svoj proizvod, kao autentičan srpski proizvod, nego moraju da se dovijaju, da na određeni način drugačije transformišu tu svoju robnu marku da bi na tržište izašli sa krajnje gotovim proizvodom za koji je poznato u svetu da smo najbolji proizvođači. Hoću da kažem da kada pričamo uopšte o intelektualnoj svojini, o toj ideji, kod nas je to negde zanemarena tema. Jednostavno, podrazumeva se da patente i neka idejna rešenja koja naši naučnici, pa i naši pronalazači koji ne moraju da budu u statusu naučnika negde moraju da zaštite u Zavodu za intelektualnu svojinu, ali uvek negde da zaštite sa jednom vrstom zadrške iz straha da će biti na određeni način plagirani. To je ono što sada vi pokušavate da uvedete red, pokušavate da uspostavite sistem funkcionisanja u ovoj oblasti, što je isključivo vezano kao krajnji rezultat u privredi i sa čime vi kao ministar za nauku ovde pokazujete da ta simbioza između rada naučnih institucija, prosvete i danas-sutra svih privrednih aktivnosti proizvođača treba da bude čvršća i daće jednostavno neki svoj zamajac u privrednim aktivnostima otvaranja novih malih i srednjih preduzeća. Pre svega, zahvaljujem vam se što ste danas došli i pored svih onih pritisaka, kada govorimo uopšte i o zakonima koji su ušli, pa povučeni iz procedure, što ipak radite jedan težak posao kada je u pitanju i nauka i obrazovanje. Zahvaljujem vam se što ste došli i jednostavno pokazujete da će se ova Vlada, bez obzira na sve pritiske koji postoje u društvu, boriti sa svim izazovima koji su negde došli na naplatu posle ovih 15 godina ne činjenja mnogo toga u društvu i da će jednostavno ovaj zakon, kada krećemo od autorskih prava, sigurno biti podržan od SNS i sigurno će zaživeti sutradan i uvesti red u mnogim oblastima koje su vezane za vaš resor. Zahvaljujem vam se.
Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani i građanke Srbije, pred nama se danas nalaze tri zakona. Prvi zakon tiče se Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna i u pitanju su dva Predloga zakona na sporazume između Republike Srbije i Ruske Federacije i Republike Srbije i Republike Makedonije, a koje se odnose na priznavanje javnih isprava o stečenom obrazovanju i priznavanje stečenih zvanja. Najpre ću se fokusirati na zakon o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna i reći ću da je, na osnovu praćenja primene implementacije ovog zakona, nadležno ministarstvo uočilo određene nedostatke i propuste i da su u cilju otklanjanja tih nedostataka i propusta, između ostalog, proizašle ove izmene i dopune zakona. Sem uočenih nedostataka koje je Ministarstvo tokom implementacije zakona primetilo, u svakom slučaju, Srbija je na putu u EU i na tom putu neophodno je usaglašavanje naše pravne regulative sa regulativom EU, a što se ovog zakona tiče konkretno sa direktivama Evropskog parlamenta iz 1998. godine i direktivom Evropskog parlamenta iz 2004. godine. Sem usklađivanja sa evropskim direktivama, ne mogu, a da ne pomenem, ove izmene i dopune zakona se odnose i na usaglašavanje sa Zakonom o opštem upravnom postupku, Zakon o parničnom postupku, Zakonom o obezbeđenju i izvršenju. Ono što najpre želim da istaknem jeste da se opis industrijskog dizajna pojednostavljuje, i to je i te kako značajno, zato što se u opisu industrijskog dizajna akcenat, odnosno fokus stavlja na ono što je novitet, na ono što je novost, na ono što predstavlja individualni karakter. Znači, sem što se pojednostavljuje to pojednostavljenje i to fokusiranje novosti je i te kako značajno i kod Zavoda za zaštitu intelektualne svojine, ali je vrlo važno i u sudskim postupcima, posebno u onim postupcima kada je neophodno veštačenje i sudskih veštaka i nalaz veštaka određene struke. Znači, ona je svrsishodna i u sudskoj zaštiti. Ono što želim da istaknem, a što je novina u ovom zakonu, jeste zastupanje stranih lica pred nadležnim organima. Naime, predloženim zakonom u neravnopravni položaj su bili stavljeni naši građani i strani državljani, kada se ticalo ostvarivanja njihovih prava pred Zavodom za zaštitu intelektualne svojine, što svakako nije u skladu sa članom 43. Zakona o opštem upravnom postupku koji precizira da sva lica, sem onih koja su lišena poslovne sposobnosti, mogu vršiti radnje u svoje ime. U tom smislu, izmene se odnose na strance, da oni stranci koji imaju prebivalište na teritoriji Republike Srbije ili sedište na teritoriji Republike Srbije mogu samostalno da vrše svoje radnje pred nadležnim organima. Takođe, želim da istaknem da je ovim zakonom i te kako unapređena efikasnost sudova. Sem efikasnosti sudova, unapređena je i pravna zaštita onih nosilaca industrijskog dizajna, pre svega, u tom smislu što im je omogućena naknada nemeaterijalne štete, i to na taj način što je sud u obavezi da ceni određene faktore koji su od presudnog značaja za utvrđivanje visine nadoknade nematerijalne štete. Na taj način se svakako olakšava rad sudskih organa. Ono što takođe želim da istaknem, a što se odnosi na efikasnost sudstva, ali i na povećanje pravne sigurnosti nosilaca industrijskog dizajna, je svakako donošenje privremene mere. Naime, postojala su dva instituta, a to je institut obezbeđivanja dokaza koji je mogao da se sprovede bez saslušanja stranke, ali i institut privremene mere koja može da se podnese i pre podnošenja tužbe, nije bio regulisan na adekvatan način, odnosno nije bilo regulisano da može da se sprovede bez saslušanja protivne stranke. Sada je jasno i precizno određen taj rok od 10 dana, ali da ne bi došlo do zloupotrebe ovog prava, takođe, jasno i decidno je naveden rok u kom je neophodno da se podnese tužba za zaštitu ovog prava, a to je rok od 30 dana, jer u protivnom bi moglo da se desi da neki pojedinci ili grupe mogu i da zloupotrebe ovo pravo. Ono što takođe želim da istaknem, a što je vezano za član 403. Zakona o parničnom postupku, je da je revizija u ovim predmetima moguća sve do pravnosnažnih presuda koje se donose u drugom stepenu. Na ovaj način je negde zaokružena građansko-pravna zaštita korisnika, odnosno podnosioca industrijskog dizajna. Sporazumi koji se odnose na priznavanje stečenog obrazovanja između Republike Srbije i Ruske Federacija, u kome su taksativno navedena sva obrazovanja, sve stručne spreme, kao i stručni nazivi, o priznavanju ekvivalencije, u svakom slučaju, treba pohvaliti. To je jedan od način proširenja i poboljšanja naše saradnje na vaspitno-obrazovnom planu, a takođe ovi sporazumi su i jedan dobar pravni okvir za dalju institucionalizaciju i dalje povezivanje naših zemalja i sa Makedonijom i sa Ruskom federacijom u cilju unapređenja znanja, stečenih znanja i zvanja. Srpska napredna stranka u danu za glasanje će podržati sve navedene zakone. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić.
Poštovana predsednice, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je danas set zakona. Trudiću se da zaista kratko govorim o Sporazumu, odnosno o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava, o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima. Na početku bih želeo da kažem da je samu inicijativu za potpisivanje ovog sporazuma pokrenula ruska strana još 2009. godine, a da je sam Sporazum potpisan 10. aprila 2013. godine. Naravno, to je Sporazum između dve prijateljske zemlje. Postojala je obostrana želja da se u oblasti obrazovanja postigne puna saradnja i da se poštuju međunarodne norme i principi priznavanja isprava o stečenom obrazovanju. Sam Sporazum sadrži 10 članova i ono što je bitno ću istaći u par rečenica. Pre svega, diplome koje su stečene u Republici Srbiji i diplome koje su stečene u Ruskoj Federaciji daju pravo onima koji ih poseduju da upišu visokoškolske ustanove u Srbiji, odnosno Ruskoj Federaciji, naravno, odgovarajućeg profila i da se ovo odnosi na sve nivoe obrazovanja. Treba reći da oni koji žele da se upišu u visokoškolsku ustanovu moraju da ispune uslov za sam upis u obrazovnu ustanovu, a ako žele da se bave profesionalnom delatnošću, moraju da ispunjavaju uslove koje propisuje zakonodavstvo primajuće strane. Iz ovog sporazuma treba još izdvojiti članove 3. i 7. Naime, značajno je da diploma o završenim strukovnim studijama, o čemu govori član 3. ovog Sporazuma koja se izdaje u Republici Srbiji i diploma o srednjem stručnom obrazovanju su u Ruskoj Federaciji ekvivalentne. Zatim diploma o stečenom naučnom zvanju doktora nauka u Republici Srbiji, odnosno doktora umetnosti ekvivalentna je diplomi kandidata nauka u Ruskoj Federaciji. Na kraju bih rekao da realizacija svih aktivnosti koje su u vezi sa ovim predlogom zakona i ovim Sporazumom, nadam se da ćemo ga u danu za glasanje i potvrditi i izglasati, kao i ove ostale zakone koji su na dnevnom redu, neće proizvesti nikakve negativne efekte na budžet Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nevenka Milošević.
Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije koji danas pratite našu raspravu, danas su na dnevnom redu tri predloga zakona. Prvi je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna i druge dve tačke su određeni sporazumi. Kada pričamo o prvoj tačku dnevnog reda koja podrazumeva izvesne izmene i dopune, moram da kažem da zaštita industrijskog dizajna jeste regulisana posebnim zakonom i to je Zakon o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna od 2009. godine. Ove izmene i dopune zakona kao što smo čuli od uvaženog ministra pre svega, zatim i od kolega narodnih poslanika se tiču najpre određenih terminoloških razjašnjenja, jer su postojale nedoumice. Kako bi se ovaj zakon efikasnije tumačio i sprovodio bilo je potrebno da se te terminološke nedoumice reše ovim izmenama i dopunama. Ono što posebno važno jeste građansko-pravna zaštita i ove izmene se tiču građansko-pravne zaštite, ne bih se ponavljala jer smo detalje već čuli. Ovaj zakon, izmene i dopune se tiču i preciziranja i određenih regulativa propisa sa EU, ali to je još nešto što ovaj zakon donosi i to je dostupnost javnosti, opis i prikaz industrijskog dizajna, obim prava i sadržina prava. Čuli smo koliko je dizajn uopšte važan, a ja bih rekla da se ove izmene i dopune Zakona o pravima na zaštitu industrijskog dizajna tiču pre svega svih subjekata pravnih i fizičkih lica koja su interesno povezana sa zaštitom industrijskog dizajna. Samo da dodam da realizacija ovih izmena i dopuna neće snositi dodatne troškove naših građana i privrede. Što se tiče dva važna sporazuma o uzajamnom priznavanju stečenih znanja u obrazovanju i priznavanja naučnih akademskih zvanja, to se tiče Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije. Inicijativa je potekla od Vlade Ruske Federacije 2009. godine, ovo je obostrani interes dve vlade. Ta saradnja je i do sada postojala, ali ovim sporazumom će biti još više unapređena. Ne treba da pričamo koliko je bitan taj partnerski odnos naše zemlje sa Ruskom Federacijom. Drugi sporazum koji je slične sadržine tiče se sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije. Pre nego što nešto kažem o ovom sporazumu moram da iznesem svoj stav o aktuelnim događanjima u poslednje vreme u susednoj Makedoniji, da podržimo sve napore kako bi se ovakvi nemili događaji sprečili. Ovaj sporazum je još jedan doprinos dobre saradnje između dve susedne zemlje. Inicijativu za ovaj sporazum je podnela Vlada Republike Makedonije 2010. godine i on će uticati na naše bilateralne odnose i poboljšanje njihovog kvaliteta. Ovim sporazumima imamo preciznije načine i sadržaje te saradnje. Na kraju da kažem da ću naravno glasati za sve ove zakone, izmenu i dopunu, kao i za sporazume zajedno sa svim kolegama poslanicima SNS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Polovina.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, članovi ministrovog tima, poštovani poslanici, u svom uvodnom delu izlaganja uglavnom ću se vezati za Predlog izmena i dopuna Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna koji je upućen u skupštinsku proceduru radi usvajanja. Izneo bih sledeće. Imajući u vidu činjenicu da mnogi pojedinci i privredna društva u Srbiji nemaju sasvim jasnu predstavu o ulozi i značaju prava intelektualne svojine za svakodnevni život i poslovanje, te da su u redovnim poslovnim tokovima i nisu se susretali sa ovim pitanjima zato što su poslovno posvećeni i zaokupljeni drugim interesovanjima i poslovima, u tom smislu radi šire javnosti izdvojio bih nekoliko značajnosti koje se tiču ove oblasti. Istorijat pravnog regulisanja industrijskog dizajna započet je u Evropi sredinom 19. veka a proizašlo iz ideje o povezivanju umetnika sa proizvodnim procesima u oblasti industrije. Cilj ovog povezivanja je pojednostavljenje procesa proizvodnje kako bi se postigla što veća upotrebljivost i funkcionalnost predmeta, uz poštovanje materijala od koga su ti proizvodi napravljeni. U osnovi svake inovacije postoji ideja. Ideja je uvek jedno polazište ka nečemu što je novo i što je bolje. U ovom slučaju to su proizvodi. Podsetio bih na reči velikog humaniste, književnika romansijera, dramskog pisca, pesnika i političara republikanca Marije Goa kada je obraćajući se poslanicima parlamenta u svom govoru rekao – ono što vodi i vuče svet nisu lokomotive, nego ideje. Sa pravnog stanovišta celokupno stvaralaštvo ljudskog uma možemo nazvati jednom intelektualnom svojinom, zasnovanom na idejama inovativnosti i kreativnosti ljudskog uma i duha i to je generator njegovog razvoja koji u osnovi izvire iz ideje. U tom smislu, nastala je potreba da se zakonom regulišu odnosi u ovoj pravnoj oblasti na način uz poštovanje principa apsolutne novosti koji podrazumeva dostupnost javnosti industrijskog dizajna bilo gde u društvu, a čime se nameće obaveza usvajanja takvog navedenog izuzetka prema važećim propisima i uvedenim standardima. Idući redom po predloženim izmenama ovog zakona, prethodno bi napomenuo da Zakon o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna je stupio na snagu 2009. godine i rezultat je ukupnih integracionih procesa Srbije na putu ka EU, harmonizaciji propisima sa propisima EU. Ovaj zakon koji je u članu 1. kako to stoji proistekao iz Haškog sporazuma o međunarodnom registrovanju industrijskog dizajna, usklađen je sa drugim odredbama i propisima EU, Uputstvom 98 EC evropskog parlamenta i Saveta ministara, Uredbom o komunitarnom dizajnu Saveta Evrope, uredbom Evropske komisije iz 2002. godine itd. U članu 5. postoji promena u odnosu na aktuelan zakon koji je sada na snazi, gde je preciziran individualni karakter industrijskog dizajna pod kojih se podrazumeva spoljni izgled proizvoda i njegovog dela određen vizuelnim karakteristikama, trodimenzionalno i dvodimenzionalno, linijama, konturama, bojama, oblikom, teksturom i materijalima od kojih je proizvod sačinjen ili kojima je ukrašen, kao i njihovom kombinacijom svojim spoljašnjim izgledom. Bitan je i ukupan utisak koji on ostavlja na informisanog korisnika. Predmet zaštite jesu industrijski i zanatski proizvodi, od šare na keramičkoj pločici koju primerice navodim, zato što u Višem privrednom sudu postoji jedan predmet o kome se vodi spor, do delova krupnih mašina, motora itd. Zaštitu mogu da traže i fizička i pravna lica, pojedinci ili grupe upisom u javne knjige koja imaju konstruktivni karakter. U jezičkom smislu pod javnim knjigama označavaju se svi registri koji su dostupni svakom licu bez potrebe da dokazuje pravni interes za uvid. Kod nas ne postoji izgrađena pravna kategorija javne knjige, što znači da nema pravnih normi koje su propisane za javne knjige generalno, već ima specijalnih normi za pojedine vrste javnih knjiga. Značaj upisa u javne knjige može biti različit od konstitutivnog do deklarativnog kada predstavlja samo evidenciju, a ne osnov za sticanje ili prestanak prava. U članu 8. regulisano je ograničenje prava zaštite industrijskog dizajna, što smo danas imali prilike da čujemo, u kome je propisano da se ne može izvršiti zaštita industrijskog dizajna kome je spoljašnji izgled proizvoda takav da objavljivanje ili upotreba protivna javnom poretku i prihvaćenim moralnim principima. Novo je i to da je članom 8a. propisano izjednačavanje stranih pravnih i fizičkih lica sa domaćim uz uslov reciprociteta. U pogledu vremenskog trajanja zaštite, što smo imali prilike da čujemo, po važećem zakonu ona je trajala 25 godina, sada po ovom propisu, po ovom Predlogu zakona vremensko važenje se ograničava na pet godina što uz dodatno plaćanje odgovarajućih taksa može se produžavati sve do 25 godina na svakih pet godina.
Hvala. Još niste? Izvinjavam se, slabo vas čujem, pa sam mislila da ste završili.
Kada govorimo o opisu predmeta u ovom zakonu je napravljen jedan pomak, jer se neograničava isključivo na sve elemente, već na pojedine koje su različite u odnosu na prethodne, čime je doprinos bržem regulisanju i registrovanju. Što se tiče propisa koji se tiču postupka pred sudom, mislim da se tu radi o jednom opsežnom regulisanju pravne regulative koja se tiče sudskog postupanja, uključujući sve tehnike suđenja u smislu hitnog postupanja kada su u pitanju privremene mere. Pravo na tužbu je ograničeno u vremenskom roku od tri godine od dana saznanja za povredu, a objektivni rok je pet godina od dana učinjene povrede, uključujući u sudski postupak sve oblike sticanja pozicija od utvrđivanja povrede prava, zabrani radnji kojima su zaštićene pravno stranke, naknadu imovinske štete, objavljivanje presude, isključenje iz pravnog prometa itd. Zakon je odredio da se radi o hitnom postupku, što je novost u odnosu na prethodno, jer okosnica svih sudskih odluka u ovim predmetima ja smatram da se vezuju za mišljenje veštaka ili proističu iz nalaza i mišljenja super veštačenja koja se obavezno u ovim postupcima pokreću. Sudu su data i posebna ovlašćenja, da ima pravo da naleže trećem licima koja su učestvovala u postupku o prikupljanju odgovarajućih informacija i dostavu informacija što je neka vrsta načela istražnog načela, što upotpunjuje jednu efikasniju zaštitu ovih prava pred nadležnim organima. Pomenuo bih i član 74a. koji je koleginica spomenula, a to je revizija koja je po Zakonu o parničnom postupku i članom 44. i 103. omogućena da bude propisana i u drugim slučajevima. Predlog zakona pruža značajan doprinos stvaranju uspešnije zaštite prava u oblasti industrijskog dizajna nego što je to aktuelni zakon koji je zbog savremenih poslovnih kretanja, ne funkcionalan, prevaziđen, s toga je Predlog zakona doprinos jednom efikasnijem sistemu zaštite prava tvoraca industrijskog dizajna koji će zahvaljujući predloženim novinama obezbediti sebi viši nivo zaštite svojih prava. Sledstveno tome ovim Predlogom izmena i dopuna pored veće efikasnosti i popune pravnih praznina u ovoj sferi intelektualne svojine Predlog zakona se uklapa u postojeću prekompoziciju u društveno-ekonomskih i pravnih kretanja u Srbiji, što je proizvod novo reformskog i savremenog političnog delovanja. Zbog iznetog i opšteg stava prema ovom zakonu, pozivam poslanike da u Danu za glasanje glasaju za zakon, što će učiniti predstavnici SNS.
Zahvaljujem. Reč ima Zoran Živković, a neka se pripremi Marijan Rističević. Izvolite.
Današnja sednica Skupštine je po mnogo čemu neobična i ustanovila se jedna nova praksa, dosta opasna, a to je da nam nestaju zakoni. Kada smo dobili saziv bilo je još dva predloga zakona koji su bili prvi i drugi, verovatno, po prioritetu. Jedan je bio Zakon o zaštiti od grada, a drugi zakon o izmeni Zakona o udžbenicima i na čudan način su nestali. Za ovaj Zakon o udžbenicima smo čuli jedno dva, tri saopštenja zašto, različita i dijametralno suprotna, ali je bez obzira što nije na dnevnom redu samo jedna rečenica oko toga. Mislim da je jako važno da se donese Zakon o zaštiti od grada jer to je oblast koja je potpuno nedefinisana a od koje naši poljoprivrednici imaju velike štete. Jednostavno je doneti takav zakon. Lak je za kreaciju i za primenu, samo treba da postoji i nije mi jasno zašto toga nema, a nema ga ni u sazivu za novu sednicu koja je zakazana za utorak. Tako da bi bilo dobro da nadležne službe istraže tu misteriju gde u Srbiji nestaju zakoni. Došla su sada tri zakona koji su preživeli tu misteriju nestajanja i praktično bolje da nisu. Ako ovim sporazumima sa Makedonijom i Ruskom federacijom dopustimo da su malo nepismeni, a malo nedorečeni, pa da kažemo u cilju višeg interesa neka budu usvojeni i tako ćemo se ponašati mi poslanici Nove stranke, neka budu usvojeni ti sporazumi, pa će verovatno nekim izmenama da budu dopunjeni ili će možda u pravno-tehničkoj reakciji da budu i opismenjeni. Zakon koji se tiče industrijskog dizajna je poseban slučaj imislim da ga ne treba, da je bolje da je povučen iz procedure ili mistično nestao nego što danas raspravljamo o njemu. Zašto? Piše u obrazloženju da se on pre svega menja zbog direktiva Evropske komisije. To je potpuno u redu, ali mislim da te direktive nisu na dobar način primenjene i da ovim izmenama koje su date u ovom zakonu se još više komplikuje sam proces zaštite industrijskog dizajna, a negde se stvaraju mnogo veće šanse, mnogo veći uslovi da se vrše zloupotrebe. Član 9, koga su neke kolege već pominjale, koji zajedno sa članom 8. praktično su temelj tih komplikacija. U članu 8. poslednji stav kaže daindustrijskim dizajnom ne može da se zaštiti spoljašnji izgled proizvoda čije je objavljivanje ili upotreba protivna javnom poretku ili prihvaćenim moralnim principima. Znači, moralni principi su nešto vredno u jednoj državi, ali su nemerljivi u zakonu pred sudovima. Moraju da budu precizno definisani. Moralni principi bi trebalo da budu najprisutniji u manastiru bilo koje vere, posebno ženskom manastiru, ali i tamo postoji tipik i tako se zna ko šta radi. Znači, moralni principi moraju da budu napisani. O definiciji javnog poretka, to je posebna priča u koju neću da ulazim. U članu 9. još veći problem je što se brišu tri poslednja stava koji su glasali da ne može da se zaštiti industrijski dizajn koji predstavlja, odnosno sadrži lik nekog lica, odnosno da može da se zaštiti samo ako to lice da svoju saglasnost, što se sada briše. To znači da neko može da uzme lik našeg ministra, da napravi neki proizvod sa tim, a da on ne može da to spreči. Još gora varijanta je da sada može da taj dizajn sadrži lik umrlog lica bez saglasnosti roditelja, bračnog druga, žene ili dece. To znači da je velika mogućnost zloupotrebe ljudi koji su deo naše istorije. Tu ima i treći stav koji kaže da sada može, odnosno da sada nije zabranjeno da se zabrani dizajn koji predstavlja, odnosno sadrži lik istorijske ili druge znamenite ličnosti. Mi imamo sada stvaranje, ovim izmenama, brisanjem ova tri stava člana 9. mogućnosti masovne zloupotrebe, masovne zloupotrebe likova živih, umrlih, da kažem običnih ili pod navodnicima istorijskih ličnosti. Mislim da je to dovoljan razlog da ovaj zakon mora da bude povučen iz procedure sa istim ili jačim razlozima zbog čega se to desilo Zakonu o udžbenicima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, ja sam u obavezi da kao predsednik Odbora za poljoprivredu kažem da mi sutra držimo sednicu Odbora posvećenu protivgradnoj zaštiti, zaštiti useva, tako da nismo zaboravili ni zakon, a on je odložen upravo na zahtev poljoprivrednika koji traže da se on bolje doradi i da se ta materija uz njihovo učešće što bolje oplemeni, da bi ubuduće i lokalne samouprave i Republika bili zadovoljni. To su razlozi zbog čega smo mi kao Odbor, na zahtev poljoprivrednika, tražili da se taj zakon skine sa dnevnog reda, što ne znači da ne postoji postojeći zakon koji reguliše tu materiju. S tim u vezi, mi ćemo sutra sve zahteve poljoprivrednika obraditi na Odboru za poljoprivredu. Shvatam i zabrinutost mog kolege, s obzirom da se bavio zemljoradnjom, ali on nema razloga za strah, s obzirom da se on svog vinograda, pošto ga je unovčio, rešio i pretvorio ga u stan na Vračaru vredan 500 hiljada evra. Dakle, i ako bude nekog grada, štete po njega neće biti. Biće…
Poslaniče, molim vas da iz replike uđete u materiju, u Zakon o industrijskom dizajnu.
Pokušavam da se bavim industrijskim dizajnom raketa…
Molim vas da se potrudite. Hvala vam.
… i pokušavam da razlučim Zakon o zaštiti industrijskog dizajna od zakona o kome su oni govorili. I, vi niste reagovali. Govorili su o zaštiti intelektualne svojine, što nije predmet ovog zakona. To je predmet Zakona o posebnim pravima radi efikasne zaštite prava intelektualne svojine. Dakle, oni su skroz pomešali oba zakona, a pri tome je jedan od govornika koji je govorio o zaštiti intelektualne svojine umesto o Zaštiti industrijskog dizajna doktor prava. Ja sada kao zemljoradnik moram da podučavam doktore prava da su govorili sasvim o pogrešnom zakonu, a vi me ispravljate samo zato što sam na određeni način ispravio iz govora prethodnog govornika one delove za koje sam smatrao da bi naši građani trebali da znaju. Što se tiče zaštite industrijskog dizajana, ja sam imao i praktično iskustvo sa time od 2000. do 2003. godine. Radilo se o zaštiti industrijskog dizajna cigarete „Montekarlo“ i radilo se o zaštiti dizajna cigarete koja se zvala „Ronhil“, koji su za vreme vladavine mog kolege poljoprivrednika pokušali da prekrste u Ronvil, a da pri tome i cigareta „Montekarlo“ i Ronvil je imala isti dizajn, imala isti izgled, imala isti natpis, imala ista slova kao cigarete koje su već bile registrovane u inostranstvu i čiji vlasnici žigova, robnih marki i dizajna su mogli da nas tuže za višemilionsku štetu. Tek posle uzbunjivanja javnosti i odgovarajućih stručnih službi sam uspeo u praksi da odbijem takav pokušaj da se iznutra Vlade, unutar ministarstva registruju takve cigarete i na takav način podrži šverc cigareta tih godina i da se napravi šteta za koju bi država Srbija sigurno bila tužena. Dakle, postoje i praktična iskustva sa kojima sam se sudarao u zaštiti dizajna i taj osnovni zakon iz 2009. godine je ovim Predlogom izmena i dopuna Zakona o industrijskom dizajnu oplemenjen i na određeni način garantuje autorima industrijskog dizajna više prava, veću zaštitu, s tim što moram reći da industrija kao grana privrede koja se bavi preradom sirovine, koja je pravila proizvode za široku potrošnju i proizvode koji su bila sredstva za proizvodnju gotovo da je nestala zahvaljujući pre svega vladavini onih od 2000. do 2015. godine. Tako da, ne znam koji industrijski dizajn, koju industriju ćemo štititi, s obzirom na nasleđeno stanje, da su divljom, predatorskom privatizacijom zbrisani radnici, zbrisana industrija. Naravno, glasaću za ovaj zakon, ali treba napomenuti da su i industrija i radnici naprosto kao cunamijem počišćeni iz Srbije, 400 hiljada radnih mesta je nestalo. Umesto da štitimo industrijski dizajn i radna mesta, mi u ovom trenutku gotovo da nemamo industriju, s obzirom da je jedna divljačka privatizacija sprovedena kojom su oštećeni svi građani Republike Srbije. Što se tiče priznavanja diploma, s obzirom da sam ovde slušao neke doktore prava koji pomešaju osnovne zakone, umesto o Zakonu o industrijskom dizajnu pričaju o Zakonu o zaštiti intelektualne svojine, zabrinut sam šta će Rusi dobiti u eventualnoj razmeni stručnih znanja, akademskih zvanja i titula, s obzirom da očigledno da neki doktori prava su samo po zvanju doktori prava, a po intelektualnim sposobnostima, po misaonim sposobnostima daleko su od toga i mislim da moraju da budu pažljivi kada budu razmatrali mogućnost da priznaju određene doktorate, s obzirom da to nije potvrda određene količine znanja, nego potvrda određene količine novca, pa i političke protekcije. Zato ne dajem za pravo da oni koji su nam solili pamet, pomešali zakone, oni koji imaju doktorske titule, a pri tome ih zemljoradnici obučavaju poznavanju i poznaniju zakona i zakonskih propisa, mislim da su oni poslednji koji mogu nešto da nam spočitavaju i mislim da mnogima od njih treba da poželim dobro zdravlje i sreću, za pamet je izgleda prekasno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, uvaženi gosti, poštovani građani, očekivao sam da će ministar reći makar nešto na sumnje mog prethodnog kolege koji je govorio o nepostojanju akademske čestitosti kada je u pitanju, pretpostavljam, Vlada Republike Srbije i državni vrh, da ima nekih koji to ne zaslužuju, a nose zvanja doktora nauka i neke druge, razne diplome imaju, ali toliko o politici Vlade po tom pitanju. Ono što je danas rekla naša ovlašćena predstavnica mr Aleksandra Jerkov jeste bilo upućeno upravo gospodinu Verbiću, koji je izbegao da kaže kakve su to zapravo naše suštinske zamerke upućene ministru, upućene ovim zakonima i zbog čega je ministar prećutao na konkretna pitanja koja je mr Aleksandra Jerkov postavila, ne samo ministru Verbiću, nego i Vladi Republike Srbije. Imamo situaciju kada je, pošto je na dnevnom redu između ostalog i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije, Vlade Makedonije i Ruske Federacije, kada je u pitanju priznavanje javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima i kada je u pitanje priznavanje javnih isprava o stečenom obrazovanju i stručnim akademskim i naučnim nazivima, imamo konkretnu situaciju koja se tu odnosi na interes Republike Srbije. Dakle, Republika Srbija ne priznaje diplome sa Kosova, koje su npr. stečene na nekom od univerziteta, privatnih ili državnih, u Prištini, ali isto tako Makedonija kao poseban subjekt priznaje i nostrifikuje takve diplome, a sa druge strane, mi sada već ovim Sporazumom priznajemo upravo one koje je priznala Makedonija. Imamo jedan problem gde će se sasvim sigurno pojaviti npr. možda čak i turistička agencija koja će voditi zainteresovane državne ili neke druge funkcionere da posete neke znamenitosti Kosova i Makedonije od pet do 10 dana, pa će uz posetu znamenitosti steći i diplomu na nekom od privatnih univerziteta u Prištini, pa će se nekoliko dana kasnije naći u Skoplju koje će im priznati tu diplomu, a onda kroz nekoliko sati stići do Beograda gde će Ministarstvo opet priznati te diplome koje je priznala makedonska Vlada. Taj kanal, ukoliko bude izgrađen, preko Morave i Vardara do Soluna, moći će sve to da se obavi o jednom trošku kroz taj kanal brodom, jedrilicom, lađom, i td. Dakle, nas zanima kakav je vaš odgovor na ovu, na primer, pravnu prazninu, o kojoj očigledno niste vodili računa kada ste predlagali danas ovaj zakon, o kojem, doduše, niste rekli nijednu jedinu reč, ali ni odgovorili na pitanja koja je postavila naša ovlašćena predstavnica, ili gospodin Živković koji je u nekoliko navrata govorio o ovoj temi. Kada je u pitanju Zakon o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, na primer, ne pominjući opet zakone koje ste sami povukli i niste danas ovde imali prilike da kažete nijednu jedinu reč o njima, evo, ja vam sada olakšavam situaciju i postavljam vam sledeće pitanje. Pravna zaštita industrijskog dizajna. Kažete da je jako važno kroz ove izmene i dopune usaglasiti ovaj zakon sa zakonodavstvom EU, što je potpuno ispravno i naravno da vas tu podržavamo. Zatim, kažete da pojedine odredbe ovog postojećeg zakona izmenimo i dopunimo tako što ih u skladu sa direktivama EU menjamo. Takođe, u skladu sa pregovorima Srbije kada je u pitanju članstvo u Svetskoj trgovinskoj organizaciji, što takođe nije sporno, ali sami ste rekli jednu reč u obrazloženju ovog zakona, a negde i nama dostavili pismeno. Evo, ovom prilikom, ukoliko mi dozvolite, ja ću to i pročitati: „Vrši se dodatno preciziranje terminološke prirode, koje ima za cilj da se omogući njegovo preciznije tumačenje i efikasnija primena.“ Dakle, po vašem sudu, ovo je cilj izmena i dopuna zakona kada je u pitanju pravna zaštita industrijskog dizajna i sa njom se potpuno slažem. Međutim, u samom zakonu, u članu 7, ja pokušavam po peti put da vam postavim isto pitanje, kao što su to uradili i neki moji prethodnici, u članu 7. piše, citiram: „Industrijskim dizajnom ne može se zaštiti spoljašnji izgled proizvoda, čije je objavljivanje ili upotreba protivna javnom poretku ili prihvaćenim moralnim principima“. Nisam siguran da ću dobiti odgovor. Nisam siguran ni da li vi znate da odgovorite na ovo pitanje. Možete se braniti ćutanjem koliko god to želite. To je, naravno, vaše pravo, ali to govori i o tome koliko vi zapravo uvodite dvostruke aršine, iako se pozivate na usaglašavanje postojećeg zakona sa direktivama EU. Evo i zbog čega. Moralni principi nisu isti, niti stoje u direktivama EU kada je u pitanju Srbija, naše društvo i kada je u pitanju društvo evropskih država. Zbog čega? Pa, akademska čestitost je jedan od moralnih principa u EU, ali nije i u Srbiji. To znate najbolje vi, zato što pored vas u toj Vladi sede kolege koje su vrlo sporne sa stanovišta akademske čestitosti i to vama kao ministru uopšte ne smeta. Dakle, nemamo iste moralne principe, gospodine Verbiću, mi u Srbiji i oni u EU. Mi se zalažemo za usaglašavanje tih principa, da ono što su moralni principi za ceo svet, razvijene države i društva, budu moralni principi i u Srbiji. To je glavni i osnovni problem. Možete da predložite koji god hoćete zakon i da se pozivate na evropsko zakonodavstvo, ali ukoliko ne poštujete one moralne principe koje priznaje civilizacija, razvijena društva, svaki zakon će vam ostati mrtvo slovo na papiru. Današnjom pažnjom, i siguran sam ne samo posle jučerašnjih dešavanja kada ste povukli Zakon o udžbenicima iz procedure, i ne samo kada je u pitanju štrajk prosvetnih radnika i smanjenje plata u prosveti, nego i kada je u pitanju ovaj Zakon o zaštiti industrijskog dizajna, imali ste prilike da vidite, ministre, koliko su prvi put, posle ne znam koliko dugo vremena, ovako prazne klupe vladajuće većine u Skupštini Republike Srbije i sa kakvim interesovanjem i pažnjom poslanici SNS-a imaju odnos prema vama, prema vašim zakonima i prema vašim predlozima. Posle svega što se dogodilo u poslednjih godinu dana, jedino šta vam ostaje, da se ne obrukate do kraja, jeste da podnesete ostavku, pored ovakvog odnosa koji vladajuća većina sa ovim praznim klupama pokazuje prema vama. Iako je opozicija takva da uvek postavljajući pitanja vama na neki način odaje priznanje i ima odnos prema vama kao ministru, vladajuća većina i poslanici vladajuće većine očigledno ne. Naučeni tekstovi napamet i izrecitovane neke recitacije sa nekih papira nisu dovoljne da bi vi zadržali svoj autoritet kao ministar, da bi sutradan bili spremni da sprovedete zaista reformu obrazovanja kakvu Srbija zaslužuje, a mlađe generacije posebno. Živimo u zemlji u kojoj preko 75% roditelja podržavaju svoju decu da se školuju i zaposle u inostranstvu. Između ostalog, to je i vaš problem, jer ste vi resorno zaduženi ministar i u toj oblasti. Mi danas imamo situacije da roditelji nagovaraju svoju decu, ukoliko, naravno, za to postoji bilo kakva opcija, a da nije materijalne prirode, da traže stipendije i da beže iz Srbije, da obrazovanje bude izgovor broj jedan, da traženje posla bude izgovor broj dva, da zasnivanje porodice i budućnost bude izgovor broj tri. U toj situaciji vi ste ministar prosvete, vi niste sproveli reformu obrazovanja, vama se bune prosvetni radnici na ulicama, loše zakone čas stavljate, čas povlačite iz procedura i omogućavate novu kupovinu diploma sa Kosova i Metohije. To je sve nešto što predstavlja neprihvatljivo stanje kada je u pitanju naše društvo, a vašu poziciju ministra čini neodrživom. Mislim da je pre svega za vaše dobro da podnesete ostavku kao ministar, jer mislim da više nema…
Gospodine Božoviću, ja vas molim da se vratite na temu. Mislim da o Beogradu možete bolje da govorite, nego što sada ovo radite potpuno van teme i upućujete takođe prema ministru nešto što naši gosti u parlamentu ne zaslužuju.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Posle svih postavljenih pitanja za predložene zakone u…
Nemojte na takav način, nemojte van teme, vratite se na temu, ja bih vas zamolio.
Kao narodni poslanik ja imam pravo, na osnovu loše predloženih zakona i lošeg stanja po pitanju ovih predloga u našoj zemlji, da tražim ostavku ministra, kao narodni poslanik i predstavnik građana. Nije to van teme.
Znate kako se to radi, vrlo dobro, bili ste poslanik u više saziva. Znate kako se to radi, znate kada možete to da radite, kada možete da diskutujete. Molim vas da se sada vratite na temu.
Zahvaljujem. Kada je u pitanju pažnja sa kojom smo danas slušali sve predloge zakona, ona danas dovoljno govori o tome koliki kredibilitet vaše ministarstvo ima kada su u pitanju ovi predlozi zakona. U tom smislu i nije prvi put, ali siguran sam da negde jeste poslednji, da će poslanici Demokratske stranke po ovoj temi sa vama završiti time što ćemo sigurno pokrenuti proces kada je u pitanju vaša ostavka, prvo postavljajući to pitanje, a onda i ući u konkretnu proceduru. Zašto? Zato što ove stvari danas u velikoj meri ugrožavaju budućnost svih onih koji i dalje smatraju da Srbija ima nešto da im ponudi. Mislim da, dok još ima vremena, vi kao neko ko je ovde kandidovao moralne principe možete, na primer, nama pokažete jedan moralni princip i da podnesete tu ostavku. Za kraju, ni jedan od predloženih zakona neće dobiti podršku našeg poslaničkog kluba, iz prostog razlogašto ove izmene, ne samo da nisu dovoljne i da nisu jasne, nego ni u jednom jedinom slučaju neće učiniti ni jedan jedini korak napred za sve one porodice, roditelje, koji smatraju da njihova deca moraju što pre da odu iz Srbije, da se tamo školuju i da se tamo zaposle. Zahvaljujem.
Reč ima šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, prekršen je Poslovnik, čl. 106. i 107. U najmanju ruku deluje licemerno ponašanje gospodina Božovića, koji kuka na prazne klupe. Ukoliko je ta kritika upućena njegovoj Demokratskoj stranci koja, već danima, nedeljama, da ne kažem, i od početka ovog saziva, omalovažava Narodnu skupštinu takvim ne prisustvom u Narodnoj skupštini, verujem da je to pokušaj neke virtuelne politike koju vodi Demokratska stranka, pa od nečega što ima kažu da nema, a od nečega što nema kažu da ima. U svakom trenutku u sali Narodne skupštine, a to kamere mogu da vidi, to građani Republike Srbije vide, nalaze se desetine narodnih poslanika SNS. Omalovažavanje Narodne skupštine kada neko koristi neistinu, da ne kažem laže, i to radi ne samo prema vama, gospodine Verbiću, ne samo prema predsedavajućem, gospodine Bečiću, već i prema ostalim građanima Republike Srbije. Licemerno je, gospodine predsedavajući, kada se neko brine za sudbinu dece, i to oni se brinu za sudbinu dece koji su tu sudbinu i tu budućnost naše dece sagoreli kroz, recimo, pet miliona više, koje su oteli samo na renoviranje ulice Kralja Aleksandra u Beogradu. Kažu i brinu se za budućnost oni koji su sagoreli desetine miliona evra kroz razvojne banke Vojvodine, kroz Fond za kapitalna ulaganja…
Ja vas molim, gospodine Babiću…
… kroz sve one stvari koje Bojan Pajtić radi i dan danas.
… ne koristite javljanje po povredi Poslovnika za repliku.
Koristim termine koji su životni, koji su narodni i koji su građani Srbije, gospodine predsedavajući, pod ovakvom vlašću Demokratske stranke živeli, nažalost. U Vojvodini i dan danas žive i osećaju. Brinu se za budućnost Srbije oni koji su desetine i stotine preduzeća nesretnom privatizacijom oterali i pljačkaškom privatizacijom ostavili ljude bez posla.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Gospodine Babiću, smatram da u ovom trenutku nije bio prekršen Poslovnik od strane predsedavajućeg, jer sam upozorio gospodina Božovića da ne govori o temi i da ne može na takv način da zloupotrebljava poslaničku funkciju, napadajući ministra i govoreći van teme, ali gospodin Božović to i razume. On van teme Beograda ne može da na pravi način kaže ono što želi, tako da smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Hvala. Reč ima narodni poslanik mr Jerkov, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Za razliku od vas smatram da gospodin Babić nije ni reklamirao povredu Poslovnika i u tom smislu hoću da vam ukažem na to da ste prekršili član 103. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji govori o tome na koji način poslanici, koji žele da vam ukažu da ste povredili povredu Poslovnika, treba da govore o tome. Gospodin Babić je pro-forme naveo članove Poslovnika koje smatra da ste prekršili, a nakon toga je replicirao gospodinu Božoviću, govoreći o nekim parama koje su opljačkane… (Zoran Babić, s mesta: Znači, priznajete da su opljačkane.) … o ponižavanju građana, o nekim građanima koji nažalost žive, upravo je tako rečeno…
Molim vas, gospodine Babiću.
… i izrekao i ja vas samo molim da ne dozvolite narodnim poslanicima većine da zloupotrebljavaju ono što nazivaju povredom Poslovnika, da bi zapravo replicirali narodnim poslanicima. Za to nije potrebna nikakva velika veština. To bi svako od nas mogao da učini, ukoliko biste vi takvo ponašanje dozvolili. Vi znate koje su vam mogućnosti u slučaju da primetite da neki narodni poslanik zloupotrebljava povredu Poslovnika i da zapravo replicira umesto da reklamira povredu Poslovnika. Molim vas da tim svojim poslovničkim ovlašćenjima i pribegnete, s obzirom na to da ne možemo raditi u Skupštini u kojoj je poslanicima vladajuće koalicije dozvoljeno sve, a poslanicima opozicije ništa.
Vidite, gospođice Jerkov, da niste u pravu. Prvo, ja sam očekivao, vi kao dugogodišnji poslanik, da nećete uraditi ovo što ste upravo uradili, zloupotrebili javljanje po povredi Poslovnika. Vas nijednom nisam prekinuo, dok sam gospodina Babića prekinuo i upozorio da krši javljanje po povredi Poslovnika, kao što ste se vi javili po povredi Poslovnika na povredu Poslovnika, što takođe smatram da niste mogli, ali sam strpljivo dopustio da obrazložite zbog čega mislite da trebate da govorite. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da) Reč ima ministar dr Srđan Verbić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Bilo je, u par navrata, poređenja sporazuma sa Republikom Makedonijom i problema priznavanja diploma sa Kosova i Metohije. Te dve stvari nisu u, ne u direktnoj vezi, već zapravo, vezi. Razlog zašto ovoga puta reagujem je zato što ne možemo da dopustimo da se sa omalovažavanjem govori o obrazovnom sistemu nama susedne zemlje. Ta metafora sa turističkim turama i sa sticanjem diploma u Makedoniji prosto nije nešto što priliči ovom domu i zato bih molio da se sa malo više uvažavanja ophodimo prema zemlji sa kojom smo upravo potpisali Sporazum o priznavanju diploma. Kada je u pitanju priznavanje diploma sa Kosova i Metohije, taj proces je bio jednostavniji dok je Evropska asocijacija univerziteta imala svoju kancelariju u Prištini. Sada je ta situacija drugačija. Da li su materijalni razlozi u pitanju ili ne, svejedno, mi ćemo morati da pojednostavimo tu proceduru i da predložimo drugi način rešavanja. Svejedno. Sva priznavanja diploma za potrebe rada će raditi ENIK/NARIK centar koji je osnovan i koji će u punom kapacitetu početi da radi od prvog oktobra. ENIK/NARIK centar bi mogao da radi u ovom trenutku, ali smatramo da je mnogo važnije da sada zaposleni u Ministarstvu prođu adekvatnu obuku i da se arhive prethodnog priznavanja diploma sa univerziteta presele u Ministarstvo prosvete i tehnološkog razvoja, kako bismo mogli kompetentno i brzo da govorimo o svim zahtevima za priznavanje diploma radi zapošljavanja. Ono što nam je svakako u interesu, mislim, da pokažemo kako brzo i efikasno rešavamo probleme priznavanja, naročito sa susednim zemljama, i potrudićemo se da tome damo poseban značaj, a naročito u prvim nedeljama kada ENIK/NARIK centar bude radio u punom kapacitetu. Još jednom, ponavljam, to će biti 1. oktobra, i to tačno 1. oktobra ove godine. Što se tiče Zakona o industrijskom dizajnu i načelne rasprave, drago mi je da je i to došlo na dnevni red. Vidim da se više puta ponavlja i pominje usklađenost sa moralom. Ta usklađenost sa moralom jeste svakako veoma važna tema, ali se pominje samo u jednom članu zakona. Ja pozivam narodne poslanike, ukoliko smatraju da ovo nije rešeno na dovoljno dobar način, da predlože amandman. To je samo jedan član zakona. Mi smo vrlo radi da, ukoliko postoji bolja formulacija, a opet i usklađenost sa evropskim direktivama, da je usvojimo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Verbiću. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Nije u sali. Potom ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Takođe nije u sali. Reč ima dr Vladimir Orlić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS. Izvolite. Vi ste se javili za repliku? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, kao reakcija na reči koje smo čuli od strane govornika po redosledu prijavljenih koji je govorio pre ovih ukazivanja na povrede Poslovnika, koji je potpuno neprimereno pomenuo SNS, njene narodne poslanike i kako je kazao – brojno stanje i njihovo interesovanje za učešće u današnjoj raspravi. Potpuno neprimereno. Pa, ni po babu ni po stričevima, već po pravdi surove matematike. Podsetio bih da je ukupan broj narodnih poslanika SNS koji su ušli u ovu Narodnu skupštinu osam do devet puta veći od ukupnog broja narodnih poslanika poslaničke grupe kojoj pripada cenjeni gospodin, a ukoliko pogleda broj narodnih poslanika svoje poslaničke grupe prisutnih u sali sada i pogleda naš broj ovde, ima nas, brat bratu, 25 puta više nego njih. Čim prvi od njih izađe napolje biće nas 50 puta više. Toliko o odnosu prema ovom mestu ovde. O učešću u radu najviše govori ono što je on sam rekao posle. Dakle, naša nepažnja, kako može da se izmeri? Time što smo mi dali odgovore na sve ono što je on upravo ponovio, što smo čuli u prvom delu sednice, a mi odgovarali, a što on, naravno, ne zna, pošto nije ni bio tu, niti ga je interesovalo da sazna, niti verujem da uopšte želi da razume. Ne znam šta uopšte želi, da sam sebe sokoli ovakvim nastupima i pokušajem da se bude provokativan? Drugo, komentarom da ministar nije rekao ni reč ni o jednom zakonu. Gde je bio narodni poslanik kada je počinjala ova sednica? Mislim da je, dame i gospodo narodni poslanici, Duško Radović rekao one reči – poruka za one koji hoće da promene svet, neka promene prvo sijalicu u stanu. Dakle, da počnemo prvo od sebe, pa cenjeni kolega da pogleda prvo svoju poslaničku grupu, ali što je još mnogo, mnogo važnije - sebe lično. Najlošije što se desilo danas je on lično. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Orlić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Imate minut i 40 sekundi. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovani gosti, narodni poslanici, poštovani građani, danas razgovaramo o četiri tačke dnevnog reda, od predloženih šest koje smo dobili. Znači, Predlog zakona o odbrani od grada je skinuta sa dnevnog reda, Predlog zakona o udžbenicima takođe, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, ne bih o tome pričao. Moje kolege su dosta toga rekle. U zavisnosti od prihvatanja naših amandmana će biti naše određivanje, gospodine ministre, da li ćemo glasati za ovaj predlog zakona. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i evidenciji javnih isprava o stručnom obrazovanju i naučnim nazivima mislim da nije sporan i da ćete tu verovatno dobiti podršku naše poslaničke grupe. Ali, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju javnih isprava itd, pošto nemam mnogo vremena, vi ste pokušali nešto da objasnite, ili ja to nisam razumeo ili vi niste dobro objasnili. Pitanje je bilo prosto. Mi trenutno ne priznajemo diplome, koliko sam ja vas razumeo, koje dolaze sa prištinskog univerziteta. Mislim da sam upravu, zbog toga što nemamo odgovarajuću kancelariju koja treba da potvrdi verodostojnost verovatno akademskog zvanja i isprava, šta god vi koristite kod priznavanja tih diploma. Makedonija priznaje diplome prištinskog univerziteta i pitanje je bilo da li ćemo priznavati priznate diplome kosovskog univerziteta u Makedoniji, u Skoplju?
Vreme.
Hoćemo li priznati ili nećemo priznati, ili ćemo se ograditi? Ako ćemo, ja se izvinjavam, predsedavajući, vrlo je bitno, ako ćemo se ograditi, zašto to ne ugradite u sporazum, da se diplome sa Prištine ne priznaju dok se ne usklade programi…
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Imate pet minuta i 38 sekundi. Ne želite. Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Ne želite. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite. On je kao poslednji prijavljeni govornik. Izvolite, gospodine Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo danas kritike na račun ovih zakon, na račun gospodina ministra posebno, predstavnika jednog Demokratske stranke. Gospodine ministre Verbiću, seli ste u ministarsku fotelju u najteže vreme, vreme u kojem vaspitno-obrazovni proces ste zatekli pun etatizacije, politizacije, birokratizacije, antipedagogizacije, komercijalizacije, sorošizacije, testomanije, kvazireformatorstvo, široko polje korupcije, neefikasnost, loši i skupi udžbenici. Upravo ste tu seli, a vama prigovaraju oni čiji su ministri doveli vaspitno-obrazovni sistem u situaciju u kojoj se nalazimo. Toliko o tome. Poštovani narodni poslanici, samo ću reći nešto o zakonu o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava i o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima. Pre toga, dozvolite, gospodine ministre, da vam kažem da i ovaj zakon, upozoravam i gospodu narodne poslanike a i srpsku javnost, ima svoje uporište u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on podneo nama, narodnim poslanicima, u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije 27. aprila Gospodnje 2014. godine. Naravno, da ne zaboravimo, gospodo narodni poslanici, ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića je najsveobuhvatniji, najprecizniji, najveći, najanalitičniji i najkvalitetniji od svih 72 prethodna ekspozea predsednika Vlade, od vremena prvog predsednika Vlade Republike Srbije prote Mateje Nenadovića, 1805. godine, do danas. Iliti, ekspoze je najsveobuhvatniji, najprecizniji, najveći, najanalitičniji i najkonkretniji od svih u modernoj istoriji Srbije. Na stranici 48 spomenutog ekspozea, pored predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić je rekao, citiram: „Srbija nikada neće moći da odustane od prijateljstva sa Ruskom Federacijom, a ne bi bilo ni moralno.“. Ovaj predlog zakona je u obostranom interesu dve prijateljske i bratske zemlje. To prijateljstvo, poštovani narodni poslanici, je građeno na istorijskim, kulturnim i duhovnim vezama. Reći ću nešto kratko o tome, da bi mogli shvatiti zbog čega je jako bitan ovaj zakon i zašto predlažem da ga usvojimo jednoglasno, i pozicija i opozicija. Rusi nastanjeni u Srbiji, arhitekte, umetnici, naučnici, bukvalno su preporodili Srbiju i ostavili izuzetni trag, dajući veliki doprinos razvoju srpske nauke, srpskog univerziteta, baleta, opere, arhitekture, heraldike, ako hoćete, i stripa. Kralj Aleksandar I Karađorđević smatran je prijateljem Rusa. Upravo uz njegovu podršku i srpskog patrijarha Varnave, otvoren je 1933. godine Ruski dom, najstariji kulturni centar u Beogradu. Da vas podsetim, poštovana gospodo narodni poslanici, u svetu postoje 64 ruska doma, ali samo je beogradski namenjen druženju Srba i Rusa. Neke najlepše zgrade, ako hoćete i kuće, u Beogradu projektovale su upravo ruske arhitekte. Do 1925. godine u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca funkcionisalo je 17 ruskih škola. Srbi i Rusi kao dva naroda, nikada nisu bili u ratnom sukobu. Ponavljam još jednom – Srbi i Rusi kao dva naroda nikada nisu bili u ratnom sukobu. Naprotiv, mnogi Srbi preteći i prateći putokaz pravoslavne vere bežali su od unijaćenja i u 18. veku naselili dve oblasti u carskoj Rusiji, Novaju Serbiju i Slaveno Serbsku Republiku. Nadalje, Rusija je bila jedina spoljni politički saveznik Srbije od 1804. do 1813. godine, dakle u toku Karađorđeva ustanka. Poštovani narodni poslanici, Petar drugi Petrović Njegoš upućen amanetom Petra Cetinjskog – mol se Boga i drži se Rusije, je 6.3.1833. godine u Sankt Petersburgu rukopoložen za vladiku Crne Gore i brda. U srpsko-turskom ratu 1876. godine učestvovalo je oko 20.000 dobrovoljaca iz Rusije, od čega 1.000 oficira. U balkanskim ratovima Rusi su u srpskim redovima dan nakon austrijskog ultimatuma Srbiji 24.7.1914. godine, srpski kralj Aleksandar Karađorđević traži savet od ruskog cara Nikola drugog Romanova, koji je 27.7.1914. godine šalje čuveni odgovor, citiram – Rusija ni u kom slučaju neće ostaviti Srbiju. Završen citat. Uloga Rusije u Drugom svetskom ratu je nemerljiva preko 26 miliona života Rusa dalo je život i oslobođenje od fašizma i ugradili su svoje živote u temelje slobode, a svaki treći, odnosno četvrti Srbin isto je ugradio u temelje slobode, a za slobodu Beograda dalo je 1.000 života Rusa. Mi i Rusi smo narodi istog korena, iste krvi, iste vere, skoro istog pisma, jezika i to nas povezuje. Gospodo narodni poslanici, čuveni Dositej Obradović je bio izvor pokušaja da se preokrene duhovni život srpskog naroda u jednom srednjeevropskom, prozapadnom pravcu. Dositej je prosvetitelj, on je zapadnjak, govori nekoliko jezika. On se divi engleskoj kulturi, on tvrdi da su Engleskinje najbolje žene na svetu, a čim je prešao Srbiju nakon što ga je Karađorđe pozvao, koji je bio, kako znate sklon Austriji, rekao mu je, citiram – okreći se Rusiji. Završen citat. Poštovani narodni poslanici, da bi shvatili ovaj sporazum, pozadinu, moram da vam kažem da je ono što vi znate Rusija velika zemlja. Velika je ruska kultura, nauka, književnost, veliko je rusko obrazovanje. Srbija je mala zemlja, ali ima veliku kulturu, veliku književnost, veliku nauku i obrazovanje. One se prožimaju, nadopunjuju. Kolika je zaista ruska kultura i rusko obrazovanje i književnost velika, neka vam ilustruju ove reči koje ću sada izgovoriti. Ako bi se iz svetskog slikarstva uklonilo rusko slikarstvo, svet bi potamneo. Ako bi se iz svetske muzike uklonila ruska muzika, svet bi ogluveo. Ako bi se iz svetske književnosti uklonila ruska književnost, svet bi zanemeo. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, Srbija treba da usvoji ovaj zakon o potvrđivanju i mi narodni poslanici, Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rusije o uzajamnom priznavanju ekvivalencije javnih isprava i o stečenom obrazovanju i u naučnim nazivima, jer će od toga najviše imati koristi dva bratska naroda, dve države i dve intelektualne elite. Zato vas dame i gospodo narodni poslanici pozivam, posebno vas iz opozicionih klupa da glasate za ovaj zakon, jer ćete bar malo, pa makar i na taj način doprineti afirmaciji međusobnih prijateljskih odnosa između Rusije i Srbije, a kao bivši režim niste to činili na zavidnoj razini, a govoreći o toj zemlji u ovim klupama, u ovoj Narodnoj skupštini, da su bivši poslanici sarađivali sa guberijom. Ujedno ćete pridoneti na taj način modernizaciji Srbije koja dobro sarađuje i sa istokom, i sa zapadom i sa severom i sa jugom i za koju se tako zdušno zalaže predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić i čitava Vlada Republike Srbije, predsednik države Tomislav Nikolić, većina narodnih poslanika u ovom visokom domu i najveći broj građana Republike Srbije. Na kraju, gospodine ministre, nisu u pravu oni koji su pokušali danas da vas kritikuju. Zato prvo, što ste vi uveli red u inspekcije, a prethodnih četiri ministra nisu. Zato što ste vi, gospodine Verbiću, uveli red među načelnike školskih uprava, a prethodnih četiri ministra nisu. Zato što ste vi, gospodine ministre Verbiću, uveli sistematizaciju radnih mesta u vašem Ministarstvu, a prethodna četiri ministra nisu. Zato što ste vi, gospodine Verbiću, sprečili birokratizaciju jednim delom korupciju u visokom obrazovanju oličenu skoro u nasilnom htenju trećeg mandata dekana, a vi ste to ipak sprečili. I, gospodine ministre Verbiću, pripremili ste izuzetnu raspravu o Zakonu o udžbenicima, temeljitu sa svim subjektima i nadam se da ćemo uskoro ga razmatrati u ovoj Skupštini i da će to biti velika brana korupciji u vaspitanju i obrazovanju. Na koncu, moram da kažem ovu rečenicu, vašom zaslugom gospodine ministre, a i ovom Skupštinom i gospođom predsednicom, i predsedavajućim, osigurali ste zakonsko formirani Nacionalni savet za visoko obrazovanje, jer prethodnici to nisu učinili, jer su se u nacionalnim savetima, a to vi dobro znate, nalazili oni koji po zakonu zaista nisu smeli. Na koncu, osigurali ste zakonskom procedurom transparentnost studiranja i odbranu doktorskih studija, što zaista prethodna četiri ministra nisu hteli. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem poslaniče. Na listama više nema prijavljenih. Da li se neko javlja po članu 96. Poslovnika? Reč ima dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dakle, najkraća rekapitulacija stanja, zahvalio bih se svima koji su učestvovali u današnjoj raspravi i još jednom podvukao da s obzirom da sve zamerke koje smo čuli u međuvremenu se zapravo svode delom na ono na šta smo odgovore pružili još u prvom delu rasprave i u tom smislu ponavljam poziv uvaženim kolegama da ukoliko je i dalje sporno konsultuju sadržaj člana 2. Sporazuma koji imamo sa Republikom Makedonijom i koji ćemo verujem usvojiti. S druge strane, onima koji su izrazili neke zebnje u smislu javnog poretka i morala više puta danas i nakon odgovora koje smo pružili, da pogledaju tekst zakona koji menjamo izmenama i dopunama zakona, da pronađu član 9. i pogledaju tačku 1), mala pomoć sa moje strane, sve se nalazi na stranici 29. materijala koji imamo. Biće više nego jasno da se ne uvodi ništa novo ovakvom vrstom formulacije. Ona već postoji baš tu gde sam upravo rekao. Postoji u zakon koji je objavljen u „Službenom glasniku“ pod rednim brojem 104/09, pa da pogađamo koja je to godina bila i da li je sada ovo sporno samo onome ko nije pročitao, mogu da zaključim samo onome ko ne zna šta se nalazi u materijalu o kom raspravljamo danas, ali to nažalost smo videli ne sprečava mnoge da daju sebi za pravo da diskutuju. Takođe, podsećam kolege da su one zamerke na sastav člana 9, odnosno brisanje poslednjih stavova, direktna posledica preporuka Evropske komisije. Oni koji su ukazali na to kao eventualni problem, izrazili su podršku preporukama Evropske komisije pozivom na doslednost, neka to ne bude razlog da na kraju i ne glasamo zajedno za ovaj Predlog zakona. Na kraju, pošto vidim da opet nije tu, ako neko slučajno sretne kolegu koji je danas drskošću pokušao da nadoknadi sve ostalo, one reči da neće glasati za ove zakone, ni za jedna od njih, neka su im danas na čast zajedno sa svim ovim stvarima koje sam napomenuo, a koje pokazuju ne samo da ništa nije razumeo, nego da nije ni čitao. Još jednom, svakome prema zaslugama. Hvala.
Hvala. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni ijedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 2, 3. i 4, čini mi se, ili 1, 2. i 3, zavisi kako je numerisano sada u prečišćenom dnevnom redu. Imamo vremena još da pređemo još na ova kadrovska pitanja, to je Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Primili ste Predlog odluke koju je podnela poslanička grupa DS. Molim poslaničke grupe da se prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koju je podnela poslanička grupa DS. Da li neko želi da diskutuje o ovome? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Još jedno kadrovsko pitanje, Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Primili ste Predlog odluke, koji sam ja kao predsednik Narodne skupštine podnela 7. maja 2015. godine. Molim vas da ukoliko to već niste učinili, a niste, prijavite odmah poslanike za diskusiju. Pretpostavljam da ne želite. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Kao predlagač nemam šta da dodam, osim onoga što sam napisala. Da li neko želi reč? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Ovim smo završili današnji rad. Nastavićemo po amandmanima u petak u 10.00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 94 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 117 narodnih poslanika, te da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: prof. dr Vladimir Marinković, Dejan Radenković i Stefana Miladinović. Prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, po Poslovniku. Izvolite.