Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 55 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika. Tako da imamo uslove i kvorum za rad. Traženje obaveštenja i objašnjenja na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, od početka ovog saziva Narodne skupštine, SRS je ukazivala na anomalije Poslovnika koji je donet još u vreme prethodne vlasti. Taj Poslovnik favorizuje vladajuću partiju i vlast u Skupštini Srbije, a za interese demokratije i za kvalitet parlamentarnog života uvek je bolje da opozicija ima više prostora u Skupštini. To se nije promenilo, iako je, naravno, SNS to smetalo u vreme dok je ona bila opoziciona stranka. Mi smo na to ukazivali, govorili šta treba najhitnije da se promeni, a uvek smo ukazivali i na dešavanja koja nam se uvek nekako u izbornom procesu dogode, koja narušavaju, isto tako, demokratiju u Srbiji, a vladajuća većina i vlast u Srbiji su na to uvek ostajali nemi. Onda, kada je stigao diktat iz inostranstva, onda su se odjednom svi setili kako i Poslovnik treba da se promeni i treba da se uopšte rad u Skupštini popravi, ali onda i izborni uslovi. Dakle, sprema se jedno poniženje da u Narodnoj skupštini Republike Srbije organizuju predstavnici, bivši poslanici Evropskog parlamenta nekakve konsultacije i daju instrukcije kako treba da izgleda proces izbora u Srbiji i skupštinski život. Dakle, mi sami ne znamo, mi ne znamo kako funkcioniše demokratija, kako treba da radi Skupština, naučiće nas bivši poslanici Evropskog parlamenta, još se kao pozitivna stvar navodi činjenica da su oni popravili stanje i u Severnoj Makedoniji i Crnoj Gori, kada su oni imali problema sa svojim parlamentima. Dakle, ponižava se naš parlamentarizam, ponižava se jedna institucija, zakonodavna vlast u Srbiji, tim što dolaze ljudi bez ikakvog legitimiteta i važnosti da ovde budu glavni organizatori i sprovode oni izbore u Srbiji. Apelujem da se taj poziv povuče, da se otkaže taj sastanak, da se prekine sa ponižavanjem Skupštine. Ono što je evidentno, a to mi ovde možemo da primetimo od 5. oktobra na ovamo, jeste to da za EU i za predstavnike evropske birokratije, a i nekih parlamenata, kao što je npr. Bundestag, dakle, parlamentarci iz Bundestaga isto dolaze ovde, pa nam kroje politiku i govore šta mi treba da radimo po pitanju Kosova i nastavku naših evropskih integracija. Za EU je demokratija kada postoji u Skupštini Srbije da su svi za EU, da su svi za potpisivanje pravno-obavezujućih sporazuma sa Kosovom, a u perspektivi i evroatlanske integracije, zašto da ne, a nije demokratija i nije dobro stanje kada postoje one stranke koje se protive procesu evrointegracija i članstvu Srbije u EU. Zbog toga, pre svega, treba da se to otkaže, a odgovornost je na vladajućoj većini da usvoji novi Poslovnik, a i ukoliko postoje problemi u organizovanju izbora i izbornom procesu, treba to parlamentarne stranke da reše bez ikakvog stranog mešanja. A, ako pristanemo na to, onda ćemo pokazati da u Srbiji nema ni demokratije, da smo mi zemlja trećeg sveta i da mi sami ne znamo ni šta su to parlamentarni izbori, ni šta je to Narodna skupština.
Hvala. Reč ima Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala. Postavio bih pitanje, ispred poslaničke grupe Stranke moderne Srbije, ministarski za evropske integracije gospođi Jadranki Joksimović o stanju procesa evropskih integracija, pošto se u napretku Srbije u približavanju EU vrlo često izgovaramo na protekle izbore da Evropski parlament, na probleme koje EU ima oko Bregzita i u tim razlozima pronalazimo opravdanje za naš usporen put ka EU. Ja ću se ovde sada pozabaviti samo određenim tehničkim kriterijumima i stvarima koje su isključivo samo u našoj nadležnosti i predstavljaju poslove koje samo naša administracija treba da obavi, pa bih želeo da dobijem tumačenje zašto se u tim stvarima kasni kada je naš deo posla u pitanju, koji apsolutno nema nikakve veze za situacijom u EU, spremnošću EU za proširenjem i prihvatanjem novih zemalja članica ili bilo kakvom političkom voljom bilo kog političkog aktera u našem procesu pridruživanja i u procesu proširenja EU. Ovo su čisto tehnička pitanja koja se tiču nekih naših tehničkih obaveza. Dakle, postoji nešto što se zove nacionalni akcioni plan za usvajanje pravnih tekovina EU. To je određeni set propisa koje Srbija treba da usvoji da bi svoje zakonodavstvo prilagodila zakonodavstvu EU i stepen ispunjenosti tog akcionog plana na kraju prve polovine ove godine je bio svega 47%. To su tehnički, a ne politički kriterijumi i nemaju nikakve veze sa političkim odlukama. Ministarstvo poljoprivrede je jedno od najslabijih kada je u pitanju procenat ispunjenja ovih tehničkih kriterijuma. Sada tu postoji jedno poglavlje koje je, mislim da je svima jasno, u interesu i da čak ni evroskeptici ili oni potpuni protivnici pridruživanja Srbije EU nemaju preterane primedbe na to poglavlje. To je Poglavlje 12 koje se zove bezbednost hrane. Dakle, bezbednost hrane koju svi jedu, i oni koji su za EU i oni koji nisu. Dakle, svi jedemo neku hranu i želimo da mi i naši građani jedemo što bezbedniju hranu, a mislim da se slažemo da je evropski standard u pogledu bezbednosti hrane ipak nešto čemu vredi stremiti i pokušati dostići ga. Ovo je sada pitanje koje se odnosi i na to Ministarstvo poljoprivrede koje je u ispunjavanju tehničkih kriterijuma jedno od najlošijih. Dakle, za otvaranje Poglavlja 12 – bezbednost hrane postoje tri merila koja su vrlo bazična, vrlo fundamentalna, uopšte nisu nešto preterano zahtevna i nema ni govora o tome da nam EU diktira šta ćemo mi u svojoj kući raditi, da li ćemo peći rakiju u duhu tradicionalnog srpskog domaćinstva ili ćemo praviti kockaste lubenice, nema ničega od toga, vrlo je bazična stvar. Dakle, kaže se, prvo merilo, pravne tekovine EU iz oblasti bezbednosti hrane, dakle, one tekovine koje treba da unaprede bezbednost hrane kod nas, implementirati u naše zakonodavstvo. Neko treba u nekim radnim grupama da sedne, da napiše neke zakone koji su tehničkog karaktera, da ih da Skupštini na usvajanje i da Skupština to stavi na dnevni red i o tome raspravlja. Toga u Skupštini, na žalost, nema ili nema dovoljno. Drugi kriterijum je napisati nacionalnu strategiju i akcioni plan implementacije tih pravnih tekovina u naše zakonodavstvo. Pre svega, u tom akcionom planu definisati koja nam je administracija potrebna za proveru bezbednosti hrane, za verifikaciju visokih standarda u pogledu bezbednosti hrane i kolika su nam budžetska sredstva za to potrebna. Sve je to vrlo strateško, vrlo fundamentalno, nema nikakvih preteranih izvoljevanja ili bilo kakvih diktata. Treće merilo je napraviti klasifikaciju prehrambenih objekata ili objekata koji rukuju sporednim proizvodima životinjskog porekla i iz te klasifikacije treba kasnije da proistekne nacionalni program za unapređenje tih objekata. Dakle, mi imamo snimke po društvenim mrežama gde se u nekim našim mesarama isteruju pacovi napolje itd. Ovo bi trebalo da bude neki strateški, krovni dokument koji će te stvari uterati u red i udariti visoke standarde zarad bezbednosti građana i kvaliteta hrane koju svi konzumiraju. To su ta bazična merila. Na žalost, mi ih još uvek nismo ispunili i ovo poglavlje i dalje nije otvoreno, pa nas zanima gde je i šta je zapelo, u čemu je problem, jer činjenica da ovo poglavlje nije otvoreno dovodi u sumnju administrativne i tehničko-stručne kapacitete nadležnih ministarstava da podignu bezbednost hrane na viši nivo, a u interesu svih građana. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja sam pre jedno dve nedelje, sa ovog istog mesta, pozvao, upozorio Vladu, Ministarstvo energetike i ekologije povodom događaja na Staroj planini, naročito u Toplom Dolu, povodom izgradnje, odnosno incidenata pri izgradnji mini hidroelektrane. To nisu bili ni prvi ni poslednji incidenti. Tada sam rekao, citiram, gotovo doslovno, to što se ne dešava u Beogradu, to što o tome ne pišu svetski mediji ne znači da nije važno. Država i autoritet države se prepoznaju upravo u tome kako reaguju na incidente u tamo nekim na izgled zabačenim delovima države, jer svaki deo države je jednako važan. To što sam tada rekao se, na žalost, koliko juče ostvarilo novim, još nasilnijim, još dramatičnijim događajima, incidentima u Toplom Dolu, gde je došlo do novog fizičkog, sa krvavim ishodom, sukoba između meštana i onih koji ih podržavaju i investitora i obezbeđenja pri izgradnji te mini hidroelektrane. Moje pitanje ide, odnosno moj apel i zahtev ide na istu adresu, dakle, Vlada, Ministarstvo ekologije i Ministarstvo energetike. Intervenišite što pre, ne dok ne padne krv, krv je već pala, koliko juče, videli smo i razbijene glave, polomljene ruke, ali pre nego što bude mrtvih. Dakle, mi smo svedoci da kada je reč o događajima, nemilim i neprijatnim ispred Skupštine grada ili ispred zgrade predsedništva, onda se rade specijalne ekspertize, specijalne emisije, maltene VAR tehnologiju pozivamo u pomoć da bismo videli da je podignuta ruka odvojena od tela, da li je neko krenuo glavom, da li je tu bilo neke pretnje koja se može razumeti kao nasilni akt, a sa druge strane u Toplom Dolu i drugim mestima gde se grade mini hidroelektrane imamo ozbiljne, nasilne scene sa krvavim, za sada još uvek, srećom, ne i smrtnim ishodom. Ne znam šta se čeka. Pitao sam ovde prilikom poslednje posete, odnosno gostovanja Vlade, upravo dva pomenuta ministra i ministarstva u vezi sa tim problemom, mini hidroelektrana, i oni su najavili neki novi zakon, odnosno izmene i dopune zakona, zabranu u zaštićenim područjima. Pre nekoliko dana tu potvrdu u tom pravcu su dobili i predstavnici tih mesnih zajednica i ekoloških organizacija koje ih podržavaju i od predsednika države. Najavljen je taj zakon, ali dok to ne stigne, apelujem i pozivam ih da požure sa tim, da se što pre ubace u skupštinsku proceduru, apelujem da se uvede moratorijum, do stupanja na snagu tog zakona, na izgradnju mini hidroelektrana. Koga treba obeštetiti, ako ima pravo na obeštećenje, obeštetite. Koga treba kazniti, kaznite, ali nemojmo zbog građana ove zemlje i ugleda ove zemlje i zbog slike koja se šalje u svet da se ponavljaju ovakve scene. Samo sticajem okolnosti i srećom je izbegnut, ne krvavi rasplet, jer je već bilo krvavog raspleta, smrtni slučaj. Dakle, apelujem i zahtevam to od Ministarstva ekologije i energetike, odnosno predsednice Vlade Srbije da što pre dođe u Skupštinu sa predlozima novog zakona o izmenama i dopunama zakona, a u međuvremenu da se uvede moratorijum na izgradnju mini hidroelektrana. Drugo pitanje tiče se onoga o čemu sam govorio prethodnih nekoliko puta sa ovoga mesta, izbora na KiM, odnosno parlamentarnih izbora za institucije u Prištini u kojima je, po mom sudu, neosnovano i štetno učestvovala Srpska lista i nekoliko drugih lista Srba sa KiM. To je njihovo pravo, ali ono što je bio moj problem, moj apel ovde i kritika to je da su vlast i Vlada ove zemlje, najviši funkcioneri pozivali da se glasa na tim izborima i da se glasa za neku određenu listu. S tim u vezi, pitanje za predsedniku Vlade, odnosno Kancelariju za KiM, a evo i upravo pristižućeg predsednika Odbora za KiM. Očekujem sednicu skupštinskog Odbora za KiM, koji je najneaktivniji odbor, koji se najređe sastaje, a i tada uglavnom iza zatvorenih vrata, detaljnu ekspertizu, analizu, šta se dobilo izlaskom Srba na kosovske izbore i ovakvim rezultatom koji je, kako vidim, burno proslavljen na severu Kosovske Mitrovice. Ne vidim šta tu ima previše da se slavi? Ako si morao izaći, ako je procena bila da se izađe, treba biti dostojanstven i u pobedi i u porazu, a pogotovo u takvim pobedama, sa gorkim ukusom, kakav ostaje posle ovih izbora na Kosovu, na kojima se nije moglo glasati srpskim dokumentima, koje su organizovale nelegalne institucije i koje država ne priznaje, a opet predstavnici države slave rezultat jedne liste na tim izborima. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Reč ima Danica Bukvić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, juče je počela Međunarodna dečija nedelja, u kojoj se skreće pažnja na ostvarivanje dečijih prava i socijalni položaj dece. Iako veće društveno blagostanje i ekonomski razvoj podrazumevaju i bolji socijalni položaj dece i veću brigu za njihovo zdravlje i obrazovanje, danas želimo da skrenemo pažnju na ozbiljne društvene pojave kojima je ugrožen sve veći broj dece, osnovnog školskog i srednjeg školskog uzrasta, koje ugrožavaju zdravo odrastanje i zdrav život dece i mladih. Naime, sve više je pojava rizičnog ponašanja mladih, kao što su alkoholizam, narkomanija, vršnjačko nasilje, polno prenosive bolesti, maloletničke trudnoće, o čemu nas svakodnevno obaveštavaju mediji. Posebno bih skrenula pažnju na narkomaniju, koja je sve prisutnija među mladima i uzima veliki danak. Najnoviji slučaj desio se u Nišu, gde se 14-godišnji dečak predozirao nepoznatom drogom i preminuo. Ovo je crveni alarm za društvo. Državni organi i sada preduzimaju određene aktivnosti. Formirana je komisija za borbu protiv narkomanije u školama, koja je dobila zadatak da u toku ovog meseca usvoji novi akcioni plan, kojim bi trebalo da se utvrde nove mere borbe protiv ove pošasti našeg veka. Istraživanja ove komisije su upozoravajuća, alarmantna, jer je došla do podataka da svaki drugi adolescent nikada nije dobio informaciju, ni kod kuće, a ni u školi, o štetnim posledicama upotrebe droge; da čak 75% adolescenata nikada nije imalo priliku da razgovara sa stručnjacima o svom emocionalnom stanju. Mladi su radoznali i sve žele da probaju, a droga je sve dostupnija i sve jeftinija. Ona je izazov za mlade koji na tom uzrastu i ne razmišljaju o posledicama, a pored toga mladima i deci se kroz medije serviraju nepoželjni, rizični i nezdravi stilovi života. Postoje i sada neobavezni oblici edukacije koji se praktikuju u školama, poput tribina i stručnih predavanja, koja se obično organizuju par puta u toku školske godine. Očigledno da to nije dovoljno za prevenciju ove opake bolesti zavisnosti, kojoj pribegava sve veći broj dece i adolescenata. Sve je niži uzrast dece koja prvi put probaju drogu, a među srednjoškolcima sve je manji broj onih koji nisu probali neki od narkotika. Deca i mladi su naša budućnost. Društvo mora učiniti ozbiljne korake i praktične mere prevencije. Zato je neophodna kontinuirana edukacija i dece i nastavnika i roditelja, jer se dugoročno jedino tako mogu menjati ponašanje i životne navike mladih. U vezi sa tim, želim da postavim pitanje ministru prosvete - da li se planira uvođenje posebnog predmeta koji bi predstavljao kontinuiranu edukaciju u vezi sa štetnim posledicama bolesti zavisnosti, sve prisutnijim vršnjačkim nasiljem, sve većem broju maloletničkih trudnoća i polno prenosivim bolestima? Smatramo da je krajnji trenutak da se preduzmu ozbiljne društvene mere, jer jedino kontinuiranim, obrazovnim i vaspitnim radom sa mladima, pre svega decom školskog uzrasta, možemo da se uhvatimo u koštac sa ovom pošasti koja će se odraziti kako na ukupno zdravlje stanovništva, tako i na radnu sposobnost mladih generacija kroz određeno vreme, a koja kroz određeno vreme treba da bude sposobna da upravlja važnim državnim i privrednim poslovima u ovoj zemlji. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Bukvić. Da li još neko želi da zatraži obaveštenje? Gospodin Boban Birmančević želi reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, svoje prvo pitanje upućujem državnim organima, pre svega Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu pravde, Tužilaštvu, a odnosi se na vrlo važno pitanje - da li je neko od svih onih koji su pretili predsedniku države, odnosno pretili predsedniku Aleksandru Vučiću, pretili čoveku koga građani nazivaju Aca Srbin, da li je bilo ko od njih procesuiran, odnosno, preciznije, ko je od njih procesuiran i ko je izveden pred lice pravde? Jer, upravo su pretnje Aleksandru Vučiću pretnje građanima Srbije, imajući u vidu da taj čovek ima podršku 60% građana i da, u skladu sa tim, vodi ovu Srbiju na pravom putu, odnosno Srbiju na putu jedinstva i putu rezultata. Moje drugo pitanje je da li je neko iz tog saveza za pretnje i silovanje, koji oni pokušavaju da predstave kao Savez za Srbiju, izveden pred lice pravde, jer upravo sve ono što su izrekli i uputili ka predsedniku države i članovima njegove porodice zaslužuje sankciju? Moje sledeće pitanje je takođe upućeno Ministarstvu unutrašnjih poslova i Tužilaštvu, a direktno se odnosi na aktere koji se nalaze na ovoj slici - da li je neko upravo od ovih aktera napada na saobraćajne znakove imobilijar u Beogradu, da li je neko od njih priveden pred lice pravde, jer upravo se jasno na ovoj slici vidi ko je nosilac i ko je idejni vođa cele priče, najveći finansijer i tajkun i onaj koji vodi ove nesretne i ovaj nesretni i tužni skup, Dragan Đilas, Boško Obradović, Zelenović u pokušaju da napravi red u Beogradu, a zaboravlja na situaciju u Šapcu i svi ostali. Da li je neko od njih, a jasno se vidi na ovoj slici ko je prisutan, priveden zbog napada na saobraćajne znake, imobilijar, u Beogradu, jer upravo kao posledica toga što nisam siguran da su nešto preduzeli, onda su juče nastavili sa akcijom napada na saobraćajne znakove, imobilijar, u Srbiji? Evo ovde gradonačelnika Zelenovića koji u radno vreme lepi neke parole i to ne u svom gradu, nego na saobraćajne znake kod grada Loznice. Da li će neko sprečiti i konačno procesuirati ove ljude koji ne znaju šta rade u pokušaju da pokažu da imaju ideju, da imaju nešto, ali oni osim ideje da mrze Vučića niti imaju program, niti imaju stranku, niti imaju podršku birača. Moje sledeće pitanje vrlo je značajno, a odnosi se na posetu gradonačelnika Šapca, trenutnog gradonačelnika Šapca, a glasi – da li je neko procesuirao i postavio pitanje – zašto se Nebojša Zelenović, gradonačelnik Šapca, i Nemanja Pajić lažno predstavljaju? Šta oni rade u Peći, šta oni rade za stolom priznajući nepriznatu državu Kosovo, sedeći pod zastavom nepriznate i nepostojeće države Kosovo? Da li će neko stati na put i da li lažno predstavljanje gradonačelnika Nebojše Zelenovića i predsednika Skupštine Nemanje Pajića, zaslužuje sudski epilog? Moje sledeće pitanje glasi – da li ovaj maskirani čovek sa kapom na glavi, a ovo je upravo bilo na izborima u Lučanima, gde je sa Boškom Obradovićem upao i to bukvalno upao u stanicu milicije u Lučanima, da li će neko konačno za ovo delo, gde se jasno vidi i ovaj maskirani lider, „lider“ zajedno za Srbiju, jer da bi neko bio lider, ta opcija mora da ima članstvo i mora da ima program, a oni je nemaju, da li će neko u ime države, u ime građana Srbije stati na put ovom savezu koji bespomučno pokušava da nametne volju građanima? Međutim, volja građana se vidi i videće se isključivo na izborima. Poziv na bojkot koji oni pokušavaju da aktiviraju je upravo poziv na bojkot za njihove članove. Imajući u vidu da oni članstva i nemaju, izboro će biti održani u vreme kad im vreme jeste i na izbore će izaći svi oni koji misle dobro Srbiji i koji misle dobro svojim građanima. Hvala.
Hvala, gospodine Birmančević. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik prof. dr Žarko Obradović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 4. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O KONTROLI DRŽAVNE POMOĆI. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da je danas pozvan da sednici prisustvuje ministar finansija, gospodin Siniša Mali. Dobrodošli, ministre. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marijan Rističević, Dubravko Bojić, Miljan Damjanović, Aleksandar Šešelj, Milorad Mirčić, Aleksandra Belačić, Sreto Perić, Ružica Nikolić, Filip Stojanović, Tomislav Ljubenović, Zoran Despotović, Vesna Nikolić Vukajlović, Petar Jojić, Vjerica Radeta, Nikola Savić, Ljiljana Mihajlović, Nemanja Šarović, Nataša Jovanović, Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević, Ljupka Mihajlovska i Vladimir Orlić. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite gospođo Radeta.
Ovim članom 2. predviđeno je da se odredbe ovog zakona odnose na pomoć poljoprivredi i ribarstvu, u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Mi, srpski radikali, smo predložili da se ovo briše iskazujući naš odnos prema ovom SSP-u, Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Vi kažete da ne možete prihvatiti taj amandman, zato što je Republika Srbija preuzela obaveze potpisivanja međunarodnog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju još 2008. godine. Ovo je generalno problem ove Vlade, zapravo to je problem države. Vi kada želite da se sakrijete iza nečega, odnosno da nastavite kontinuitet one prethodne, tzv. demokratske Vlade, Vlade DS i Borisa Tadića, vi onda kažete – šta ćete, neko je pre nas to prihvatio, pa onda mi to moramo da nastavimo. Ne morate, gospodo, postoje štetni ugovori. Mnogo štetnih ugovora je napravljeno u tom prethodnom periodu, ali vi ste ih prihvatili i produžili. Nije vam na pamet palo da tražite da neki od tih ugovora ili sporazuma se raskinu. Mogućnost imate, stvar je samo da li to želite, a vi ne želite. Srbija trpi veliku štetu zbog upravo tog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, jer je na osnovu tog sporazuma dozvoljen bescarinski uvoz svega i svačega, pa mi danas kupujemo jeftiniju robu zato što oni ne plaćaju carinu, kupujemo jeftiniju robu, pre svega poljoprivredne proizvode, od onih koji se proizvode u našoj Srbiji. Na taj način se ugrožavaju naši seljaci, zato što svi znaju da imate više od pola voća i povrća na pijacama i u marketima koji su jeftiniji iz uvoza nego što su oni koje proizvede naš seljak. Naravno, naša roba je kvalitetnija, ali problem je u tome što su ljudi u Srbiji siromašni, pa gledaju da kupe nešto jeftinije, pa makar bilo i manjeg kvaliteta. Mi zbog primene ovog sporazuma, osim toga što trpe seljaci što su ozbiljno ugroženi svi naši poljoprivredni proizvodi, sama država bi da nije ovog Sporazuma imala godišnji prihod veći od pola milijarde evra. Dakle, to nije malo, to je ogromna količina novca. Zaista, nama je i dalje nejasno – šta vas tera i šta je to vaš motiv da ne raskinete ovaj Sporazume, jer od ovog Sporazuma nema koristi niko, apsolutno niko u državi Srbiji, ni seljaci, ni država, dakle, ni narod, ni država. Mi na ovaj način iskazujemo svoj stav i gde god vam se pojavi ovaj Sporazum, mi ćemo predlagati njegovo brisanje. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Sada reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, nije ovo tako jednostavna tema. Dakle SSP je sporazum koji je neophodan kako biste dalje razvijali vašu trgovinu i vašu privredu, na kraju i standard života građana Srbije. Oko 70%, ako ne i više, naše spoljno-trovinske razmene je sa EU. Bez ovog sporazuma to ne možete da imate, a bez izvoza nemate ni novih fabrika, nemate ni nova radna mesta. Tako da, sa te strane mislim da to danas nije ni tema. Ono, s druge strane, što jeste tema, to je član 2. na koji se vi pozivate i o kome ste govorili. Ovo je član tako definisan da nas štiti. Dakle, upravo je važno da se kontrola državne pomoći ne odnosi na podsticaje u poljoprivredi i ribarstvu, što drugim rečima znači da država može da pomaže koliko god da treba poljoprivredi i ribarstvu i ne ide ispod sporazuma, standarda i metodologije koja je vezana za kontrolu državne pomoći. Tako da, mislim kada bismo ovaj član, kako ste vi rekli, obrisali, onda bismo samo naneli štetu razvoju naše poljoprivrede i našeg ribarstva. Upravo zbog toga i ne prihvatamo amandman, nego kažemo – mi ćemo kontrolisati državnu pomoć u svim ostalim sferama, ali za poljoprivredu i ribarstvo. Upravo zbog značaja tih grana za nas želimo da imamo mogućnost da pomognemo što možemo više i kad god možemo da pomognemo. Hvala puno.
Hvala ministre. Sada reč ima Aleksandar Marković. Izvolite. (Vjerica Radeta: Što ja ne mogu po Poslovniku?) Možete, ali su se prethodno javili Goran Kovačević i Marković.
Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo se i u načelnoj raspravi izjasnili da ćemo podržati predloge zakona o kojima i danas raspravljamo i istakli da pozdravljamo sve one mere koje Vlada Srbije sprovodi na polju ekonomskih reformi. Posebno pozdravljamo sve one dosadašnje rezultate koje smo ostvarili kada je reč o stanju javnih finansija, a koji se ogledaju u finansijskom redu i disciplini, kao i u uštedama koje smo ostvarili. Zahvaljujući tim uštedama, danas možemo da povećamo plate u javnom sektoru, penzije od sledeće godine, možemo da pomažemo penzionerima, da ulažemo u kapitalne investicije, u infrastrukturu i sve ostalo o čemu smo govorili poslednjih dana i ovde u Narodnoj skupštini. To je ta suštinska razlika između nas i onih koji su uništili i ekonomski razorili Srbiju dok su bili na vlasti. Dakle, imamo sa jedne strane odgovornu ekonomsku politiku koju sprovodi Vlada Srbije predvođena SNS na čijem čelu je Aleksandar Vučić i imamo sa druge strane, kako da kažem, politiku lepljenja nalepnica po saobraćajnim znakovima širom Srbije. Evo, ovako to izgleda, kada ta tužna ekipa tog Saveza za Srbiju krene da sprovodi svoju politiku u praksi. Evo ga, Dragan Đilas, lepi čovek nalepnicu. To je vrhunac politike koju nudi i zastupa Dragan Đilas i Savez za Srbiju. Na pitanje o fiskalnoj konsolidaciji, ovo je njihov odgovor. Evo, saobraćajni znak, uspešno su i stručno nalepili nalepnicu. Lutovac je i na sebe nalepio nalepnicu. Na pitanje o privrednom rastu oni daju odgovor, evo, ispred Pančeva, zalepili su uspešno nalepnicu, vrlo stručno oni to rade, dakle, niko ne osporava njihovu stručnost u tom smislu. Na pitanje - kako biste rešili problem situacije na KiM, oni nude odgovor evo, to su njihovi odgovori na sva pitanja u državi Srbiji. Dakle, eto to je politički program SZS. Dakle, imamo sa jedne strane onog što javno puši marihuanu, i ne stidi se toga, u istoj toj grupi je i onaj što cepa srpsku zastavu i ponosi se sa time, cepa čovek srpsku zastavu, i imamo ove, ovu tužnu ekipu koja lepi nalepnice po Srbiji. Dakle, to je ta suštinska razlika između nas i njih, i meni je drago što građani Srbije imaju prilike da to vide. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Vidite, kolega Marinkoviću, kako ste sad napravili problem zato što ste prekršili član 104. Kolega koji je sad govorio uopšte nije govorio o amandmanu, i to nama nije problem, može da priča ko god hoće i šta god hoće, nije ovo primedba. Primedba je nešto drugo. Moglo se desiti, pošto je amandman koji sam ja u ime poslaničke grupe SRS podnela, moglo se desiti da govori baš o tom amandmanu i da objašnjava zbog čega amandman ne treba prihvatiti itd. Sad ja vas pitam da se to desilo, da li biste vi meni dali dve replike, jednu na ono što je govorio ministar Siniša Mali, jer sam se javila njemu da repliciram, pa onda posle repliku na ovo što je govorio kolega Marković? Vi mi to ne biste dozvolili, a morali biste. Nemojte da prekidate tok sednice, jednostavno to ne može po Poslovniku. Ako neko želi repliku, replika se odnosi, pre te replike, na neposrednog ministra, poslanika, ili bilo koga ko govori. Samo sam htela da vas upozorim da nam današnji dan bude u skladu sa Poslovnikom i neću tražiti da se Skupština izjašnjava, pa, vas onda molim sad da se podsetim šta je ono rekao Siniša Mali, pa da njemu repliciram. Hvala.
Hvala. Zato se prijavite ponovo. Pravo na repliku, izvolite.
Da, setih se. Gospodine ministre, kažete SSP nije jednostavna tema. Nije. Nije bio ni 2008. godine, nije u međuvremenu, nije ni sada. Pominjete koliko mi, na osnovu tog sporazuma, kakva nam je trgovinska razmena sa EU. Valjda sa zemljama koje su članovi EU, nema EU neki izvoz i uvoz. Dakle, mi nemamo ništa protiv trgovinske razmene sa bilo kojoj državom i koja je član EU i koja nije. Zašto se ne pozabavite malo više, recimo, bescarinskim sporazumom koji imamo sa Rusijom već koliko godina? Zašto se ne forsira taj sporazum, pa da onda trgovinska razmena bude još veća i sa Ruskom Federacijom. Ali, ministre, nije vam to što ste izneli, nije argument, bar ne u odnosu na argumente koje mi srpski radikali imamo kada je u pitanju SSP. Nema konkretne koristi. Vi kažete, ovim članom čije mi brisanje predlažemo, vi želite da pomognete baš poljoprivredi i ribarstvu, a to su najugroženije delatnosti ovim SSP-om, pogotovo poljoprivreda je najugroženija zaključivanjem tog sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Opet ponavljam, koliko je prihod pola milijarde evra koji gubi država, a više od toga i osnovno jeste što SSP-om ugrožavamo našu poljoprivrednu proizvodnju, a samim tim ugrožavamo našeg seljaka. Ptice na grani znaju, to se prepričava kao vicevi, čije mi jabuke kupujemo na pijaci i zašto su jeftinije neke, ne znam, uvezene iz Poljske u odnosu na one koje imamo, koje se proizvode u Srbiji. Naravno, mi razumemo da trgovinska razmena mora da ide između zemalja, pa i da se dešavaju stvari da, naravno i da imamo robu iz uvoza, ali ta roba ne sme biti cenom konkurencija. Našoj robi može ukoliko se uvozniku i proizvođaču to isplati, ali moraju da se plate carinske dažbine, mora roba normalno da se uveze, pa onda ovde neka se formira cena i neka kupuje šta ko voli. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima ministar, Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Kada sam govorio, uvaženi poslanici, o EU, mislim na unutrašnje tržište EU. Tako se i kaže na kraju, to je formalan izraz. Dakle, među tim zemljama ne postoje carine, kada roba jedanput uđe u EU računa se da je ušla u EU. Drugo, mi govorimo danas o Predlogu zakona o kontroli državne pomoći i po pitanju SSP takođe znate da smo poslednjih par godina uradili mnogo kako bismo potpisali što veći broj sporazuma o slobodnoj trgovini, ne samo SSP, nego i sporazumi o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom i sa Belorusijom i sa Kazahstanom, sa Turskom takođe. Imamo nekoliko veoma dobrih ugovora sa Narodnom Republikom Kinom. Mislim da nijedna zemlja nema takvu mogućnost izvoza pojedinih poljoprivrednih proizvoda upravo u Narodnu Republiku Kinu. Mislim da su to stvari koje su upravo pogurale našu ekonomiju napred. Znate, mi smo relativno mala zemlja, sedam miliona stanovnika, dakle nije veliko unutrašnje tržište. Investitori koji dolaze, fabrike koje se ovde otvaraju, preduzeća koja se otvaraju jesu izvozno orijentisana i upravo ti sporazumi o slobodnoj trgovini sa velikim brojem zemalja su nam omogućili da ostvarimo ove rezultate koje smo ostvarili u proteklih par godina bez obzira na stabilnu monetarnu politiku. Ovde prevashodno mislim na to što smo smanjili broj nezaposlenih, što smo ostvarili visoku stopu rasta, što nam na kraju krajeva raste i izvoz iz godine u godinu. To su stvari koje su upravo ovakvi sporazumi omogućili i to je prednost kada, bar u ovom trenutku, kada pristupate EU, a sa druge strane još niste punopravan član EU. Imate mogućnost da iskoristite sve one beneficije i koristi koje sporazumi o slobodnoj trgovini vam daju sa raznim zemljama. Dakle, mislim da je to velika prednost naše zemlje. Ne znam da li postoji i jedna druga zemlja na svetu koja ima toliko veliki broj sporazuma o slobodnoj trgovini, koji nam daje mogućnost i da izvozimo i da promovišemo sebe kao, da kažem, zemlju iz koje mogu robe bez opterećenja, carina i raznih drugih tarifa da idu u druge zemlje. Na kraju, kada saberete broj stanovnika u tim zemljama, počev od EU, Ruske Federacije, Belorusije itd, dakle preko milijardu ljudi živi u tim zemljama gde možemo da izvozimo bez tarifa, bez carinskih prepreka. Mislim da je to stvar koja je vezana i za globalno tržište i za globalan razvoj ekonomije. Na kraju, ne možete da se izolujete, da se zatvorite, da budete kao zemlja sa kineskim zidom oko sebe, ali očigledne su beneficije, koristi od takve politike i načina na koji vodimo mogućnost razvoja tržišta i potencijala izvoza u napoj zemlji. Hvala.
Hvala, ministre. Pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite.
Vidite ministre, najpre to – mi smo mala zemlja, nekako nije to više lepo slušati. Mi smo zemlja ovolika kolika smo i mi treba da radimo, da razvijamo svoju zemlju u najboljem interesu svih ljudi koji žive u državi Srbiji. Ali, šta ste vi uradili ovim članom 2? Vi ste ovde privilegovali samo one koji trguju sa zemljama EU kada je u pitanju i poljoprivreda i ribarstvo. Zašto ovde niste predvideli podsticaje i te privilegije za seljake koji trguju za preduzeća, koji trguju sa Ruskom Federacijom na osnovu bescarinskog sporazuma? Zašto niste predvideli, najavljeno je da će 25. oktobra da se potpiše ovaj sporazum sa Evroazijskom Unijom, sa Rusijom, Kazahstanom, Belorusijom i ostalim tim državama iz tog dela sveta, zašto niste, a taj sporazum, ako vam dozvole ovi iz Evrope, pošto vam već prete da ne smete da ga potpišete, ako ga potpišete on obuhvata tržište od 180 miliona ljudi. Sad vas mi pitamo, zašto je privilegovan SSP, a zašto niste napisali i to što će, ako je izvesno biti potpisano 25. oktobra, to je taman kad ovaj zakon stupi na snagu, zašto niste predvideli podsticaje? Jer, naši ljudi, seljaci se raduju ovom sporazumu sa Evroazijskom Unijom, zato što će tamo moći izvoziti ono što im u EU niko ne traži. To su naši tradicionalni proizvodi i sir, i kajmak, i džemovi, i ajvar, i rakija domaća i sve ono što je karakteristično, tradicionalno za Srbiju, to će moći izvoziti na ovo tržište Evro-azijske unije, ali vi to niste ovde predvideli u ovom članu i zato treba brisati član 2.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Samo da pojasnimo još jedanput. U Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, imate aneks koji sadrži listu svih poljoprivrednih proizvoda na koji se taj sporazum odnosi. Govorimo o Zakonu o kontroli državne pomoći. Dakle, u ostalim sporazumima nemamo nikakva ograničenja i anekse koji su vezani za poljoprivredne proizvode, imamo samo u ovome. Upravo ne želimo da se vežemo za ta ograničenja koja su tu definisana i da imamo mogućnost da kroz državnu pomoć podstaknemo razvoj i poljoprivrede i ribarstva. Ne znam kako drugačije da objasnim zašto ovaj član 2. sadrži upravo ovakvu definiciju i vezu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju ili možda ne razumemo. Dakle, još jedanput, samo ovaj sporazum u svom aneksu ima spisak poljoprivrednih proizvoda na koji se odnosi. Mi želimo da upravo taj spisak ne bude u vezi sa kontrolom državne pomoći. Ostali sporazumi to nemaju. Hvala.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Pa i mi ministre govorimo o kontroli državne pomoći. Vi niste odgovorili na pitanje koje sam vam malopre postavila. Zašto je državna pomoć kroz ovaj zakon predviđena samo za one koji posluju po SSP-u? Zašto ne i za one koji posluju po Ugovoru za Ruskom Federacijom, sa Rusijom, koji već imamo i zašto niste predvideli ovu pomoć i za one koji će poslovati, koji jedva čekaju da se zaključi taj ugovor 25. oktobra sa Evro-azijskom unijom? To je naše pitanje. Zašto vi, ako već nećete, što se tiče nas iz SRS, još jedanput da ponovim, mi bismo tražili raskid tog SSP-a, mi bismo izašli iz tog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ali ako vi to već nećete, onda nemojte da pravite farsu od ovog ugovora sa Evro-azijskom unijom, od ovog već postojećeg, ponavljam, ugovora o bescarinskoj trgovini sa Ruskom Federacijom. Zašto nikada o tome ne govorite? Zašto nikada zakonom niste predvideli neke privilegije i pomoć poljoprivrednicima koji posluju na osnovu tog sporazuma ili će, ponavljam, poslovati na osnovu ovog sa Evro-azijskom unijom? Zašto kažem da pravite farsu? Vama iz EU ne daju ili vam ozbiljno zameraju zaključivanje ovog najavljenog ugovora sa Evro-azijskom unijom, a takođe znamo da vam svi iz EU kažu – ako Srbija ikada uđe u EU, a mi znamo da će to biti nikada, da će se morati raskinuti taj ugovor sa Rusijom o slobodnoj trgovini sa Rusijom. Dakle, to vam je već rečeno. To je rečeno javno više puta. Sada vi formalno, kao eto da učinite, da budete, vi ste dobri i sa Rusijom i tim Evro-azijskim delom sveta, ali vama je ono što vam nalaže EU prioritet. Nama je to nepodnošljivo i neprihvatljivo.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Pretpostavljam da se ne razumemo, ali neka i to bude tako. Ponoviću još jedanput, drugačije ne znam kako da kažem. Dakle, Zakon o kontroli državne pomoći se uopšte ne odnosi na poljoprivredu. Nema veze sa sporazumom jedni, drugim ili trećim, ne odnosi se na poljoprivredu, samo na industriju. Onda ne znam kako da odgovorim na pitanje, a zašto niste planirali i državnu pomoć u oblasti poljoprivrede i za druge sporazume osim za sporazum o SSP. Dakle, još jedanput, ne odnosi se na poljoprivredu uopšte, mi poljoprivredu i ribarstvo isključujemo iz Zakona o državnoj pomoći bez obzira na sporazum i sa tim ću završiti moju diskusiju o članu 2. Hvala vam.
Hvala, ministre Mali. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Evo, i ja ću završiti ovim, dakle, ništa nije tačno od ovoga što ste rekli. Odredbe ovog zakona ne odnose se na pomoć i tako dalje, tako stoji u ovom zakonu. Zašto ste vi izdvajali tu poljoprivredu, zašto uopšte nema kontrole državne pomoći, to je prva stvar. Druga stvar, ono što sad pokušavate da kažete da se ne odnosi na poljoprivredu, da ne znam šta, nego samo na industriju, ministre, da li je pravljenje ajvara industrija? Da li je pravljenje džema industrija, proizvodnja? Da li je to proizvodnja? Šta klimate glavom da nije? Kako nije? Da li se ajvar bere na grani? Da li se ajvar bere kao paprika? Pa, paprika se u prehrambenoj industriji pretvara u ajvar. Šljive i kajsije u džem. Šljive i jabuke u rakiju i tako dalje. Jesam li o tome govorila. O tome sam govorila, a nisam govorila o proizvodima, o zasadima gde se ubiraju plodovi direktno sa zemlje. Vrlo precizno sam govorila o ovom članu i onome što mislim da treba da sadrži.
Hvala gospođo Radeta. Sada reč po amandmanu ima Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, mislim da je uvaženi predlagač u stvari najbolji dokaz zašto i obrazloženja koje ona predlaže, u stvari, najbolji dokaz zašto ovaj član 2. treba da prihvatimo, odnosno njen amandman da ne prihvatimo. Mi sve ono što je ona u stvari rekla prihvatamo ovim članom 2. Mi izuzimamo pomoć poljoprivredi i ribarstvu, bilo kakve kontrole državne pomoći. Znači, ostavljamo mogućnost državi da sam odlučuje o veličini subvencija i podsticajima koje će davati poljoprivredi. Prerada ajvara je poljoprivreda i ona je na subvencijama Vlade Republike Srbije koja takođe neće biti kontrolisana. Vlada Republike Srbije u ovom trenutku ulaže 5% budžeta, nikad više u pomoći subvencija poljoprivredi i to ne želimo na bilo koji način da stavimo pod kontrolu ovog zakona. Da li se poljoprivredni proizvođači bave izvozom u EU, Rusiju ili Kinu? To uopšte nije predmet interesovanja ovog zakona, ali ma koliko pomažemo državu Srbiju mi moramo da shvatimo da je Srbija relativno mala zemlja koja ima malo ograničeno poljoprivrednu proizvodnju koja je zastarela. Mi moramo u narednom vremenskom periodu da pomažemo svoje poljoprivrede proizvođače, ali je slobodno tržište suština funkcionisanja i na slobodnom tržištu kome težimo ne postoje prevelike subvencije i loša poljoprivreda. Uticaj, odnosno povećanje produktivnosti u poljoprivredi, to je ono što želimo, da subvencijama države Srbije povećamo produktivnost i samim tim omogućimo poljoprivrednim proizvođačima da postanu konkurentni kako na evropskom tržištu, na svetskom tržištu, a samim tim da poljoprivrednici bolje žive.
Hvala, gospodine Kovačeviću. Izvolite, reč ima Siniša Mali.
Samo da se nadovežem na ovo što je gospodin Kovačević rekao, dakle, tu ste potpuno u pravu, mi na ovaj način nemamo limite niti sebi postavljamo limite za bilo kakvu državnu pomoć u oblasti poljoprivrede i ribarstva. To nam je, na kraju krajeva i bio cilj, i ako pogledate obrazloženje u našem dopisu vezano za ovaj amandman, dakle, Republika Srbija nije u obavezi da kontroliše dodelu državne pomoći u poljoprivredi i ribarstvu do pristupanja EU, pri čemu ribarstvo obuhvata i akva kulturu. Dakle, mi želimo da bez limita podržimo te industrijske poljoprivredne, privredne grane, kako god hoćete, kako bi se razvijale još brže do nekog trenutka u budućnosti kada se dese. Hvala vam puno.
Hvala, gospodine ministre. Sada reč ima prof. dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, normalno je da dolaskom na vlast bez obzira o kojoj se stranci radi, ona ima obaveze da ispoštuje sve prethodno dogovorene ugovore i da postupa u skladu sa tim dogovorima. Normalno je i da svaka vlast pokuša da nađe načine da na najbolji u datom trenutku, na najbolji način da radi i čini ono što je u interesu zemlje. Tako je i u ovom slučaju. Mi smo zatečeni sa nekim ugovorima i obavezama koje su prihvaćene ranije i mi moramo da postupamo po tim obavezama, ali istovremeno moramo da vodimo računa da našim građanima omogućimo koliko-toliko bolji život. Srbija je, po meni, izašla iz perioda koji se u razvoju zove opstanak i mi smo sada u periodu koji se zove rast. Da bi omogućili rast, moramo da budemo mnogo mudri i da vodimo računa o svim elementima kako poslovanja, tako i života uopšte. Koliko se sećam, prošle godine negde u aprilu smo usvojili Zakon o sistemu planskog planiranja u Srbiji i po tom zakonu trebalo bi do kraja godine da Vlada donese krovne planove u svim oblastima, u svim ministarstvima. Posle toga bi bila obaveza lokalnih samouprava da one izrade svoje operativne i dugoročne strateške planove i kroz te planove pruža se mogućnost da mnogo toga ispravimo, da mnogo toga dovedemo u neki optimalni sistem. Normalno je da neće ni EU, ni ove zapadne zemlje voditi mnogo računa o Srbiji i građanima Srbije. Oni će pokušati na sve moguće načine da sebi sve privilegije stvore, a kako će nama biti, njih to ne interesuje. Ali, zato mi moramo da vodimo računa da izađemo, koliko-toliko spremni iz te utakmice sa njima i da omogućimo nama sve ono što je možda bilo ometeno nekim sporazumima. Nadam se da će kroz ove planove koje bude donela Vlada na nivou Srbije i kasnije kroz lokalne planove sve to biti prevaziđeno i da ćemo tu napraviti uslove da krenemo putem razvoja. Hvala.
Hvala, profesore Stojmiroviću. Reč ima Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici i gospodine ministre, hajde što ovi predstavnici vaše vladajuće koalicije ovo ne razumeju, ali je meni zaista fascinantno da vi kao predlagač i vaši saradnici ne razumete šta ovde piše. Dakle, šta ste vi hteli, šta niste hteli, to nema veze, ali ono što piše u zakonu je potpuno jasno. Dakle, ta vaša priča da vi želite bez ikakvih ograničenja da pomognete u poljoprivredi i ribarstvu, pre svega ograničenja, nemaju nikakve veze sa državnom kontrolom te pomoći. Šta to znači? Dakle, vi možete pomagati samo kada vas niko ne kontroliše. I ovo što je rekao jedan od prethodnika, kako mi, kaže, ne želimo tržište u kome će biti velike subvencije, to znači loše tržište. Pa najveće subvencije su upravo u toj oblasti u EU i zbog toga njihovi poljoprivredni proizvođači opstaju, čak i oni manji i veći. Ono što piše u članu 2. zakona, a što vi očigledno ne znate da protumačite je da se odredbe ovoga zakona ne odnose na pomoć u poljoprivredi i ribarstvu koje se odnosi po SSP-u između Evropske zajednice i država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije sa druge strane. To je potpuno jasno. Dakle, na tu pomoć koja se dobija iz EU, na nju ne može država Srbija, Republika Srbija, odnosno ova komisija ne može kontrolisati tu pomoć. Naravno, to ne znači da se druge vrste subvencija koje daje Republika Srbija iz svog džepa ne mogu kontrolisati. To bi bilo potpuno suludo. Dakle, nije cilj ovoga zakona da oslobodi kontrole subvencije koje daje Republika Srbija u poljoprivredi, pa to bi bila potpuna propast, ko bi se normalan za to založio, nego vi ne možete kontrolisati na taj način ovom komisijom ono što dolazi iz fondova EU. To je ono što je suština, u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Potpuno jednostavno, ali ne znate. Znate ono kada sam vam ja prošli put rekao da mi liči na onu situaciju, kada je rečeno – dobili smo presudu. Tako i vi kažete – dobili smo zakon. Vi dobijete zakon, predložite ga parlamentu, zastupate ga ovde, a ni sami niste sigurni šta tačno znači.
Hvala, gospodine Šaroviću. Reč ima Siniša Mali. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Nisam razumeo zašto pominjete fondove EU. Dakle, fondovi EU nemaju nikakve veze sa državnom pomoći. Državna pomoć je pomoć koju Republika Srbija daje subjektima koji posluju na teritoriji Republike Srbije. Ja ću još jedanput ponoviti, pa hajde da prođemo još jedanput da li se razumemo ili ne. Dakle, ovo je Zakon o kontroli državne pomoći koji nam omogućava da pomognemo i podstaknemo razvoj poljoprivrede bez ograničenja, a same podsticaje, način njihove kontrole, koliki su, kakvi itd, naravno da reguliše Zakon o poljoprivredi, dakle, zakon o onome na šta se podsticaji odnose. Zakon o kontroli državne pomoći, član 2, još jedanput nam skida bilo kakvo ograničenje i limite za državnu pomoć u oblasti poljoprivrede i ribarstva. Zakon o poljoprivredi definiše koliko ćemo mi uložiti u poljoprivredu, na koji način, kako ćemo to kontrolisati itd, ali nam bar ovaj zakon to ne zabranjuje, niti nas sprečava, što je dobra stvar i što je upravo naša želja da na takav način podstaknemo razvoj ovih privrednih grana. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Sada pravo na repliku ima ovlašćeni predstavnik SNS gospodin Kovačević. Izvolite.
Ja vam se zahvaljujem. Možda mi iz SNS ne razumemo sve zakone, ne moramo ni da ih razumemo, ali je bitno da znamo šta radimo i da građani Srbije veruju SNS. Ekonomski rezultati i stanje u poljoprivredi svakako to govori. Ono što mi bolje znamo, to je da bolje pročitamo zakon. Stvarno ne razumem kad neko uzme da pročita zakon, završio je Petu gimnaziju, a ne zna ni da ga pročita. Jer u zakonu, a može da pogleda u stenogramu šta je rekao, ne stoji nigde – koji se odnosi. Znači, ovaj zakon ne stoji nigde - koji se odnosi, nego je u skladu sa sporazumom. Znači, kada imate svoju percepciju da možete da kažete – koji se odnosi, onda je i tumačenje zakona potpuno pogrešno. Ovaj zakon je u skladu sa sporazumom i to je razlika, on je u skladu i pruža šansu Srbiji da može da ulaže finansijska sredstva u poljoprivredu i finansijska sredstva u ribarstvo, bez bilo kakve kontrole. Nadam se da ćemo u narednom vremenskom periodu, kada budemo raspravljali o drugim amandmanima, barem za početak čitati amandmane kako pišu.
Hvala, gospodine Kovačeviću. Pravo na repliku ima Nemanja Šarović. Izvolite.
Meni je zaista neprijatno i ne znam dokle ćete vi iz SNS napadati svoje koalicione partnere. Evo, jutros ovi govornici prvo napadaju SPS, sad ovlašćeni predstavnik napada ministra Antića, kao da je to problem što je on, kako kaže juče, završio Petu beogradsku gimnaziju. Ako ste imali nešto ministru Antiću da kažete, to je trebalo da učinite juče, bilo bi ljudski i viteški da mu to kažete u oči. Dakle, nemojte to činiti, nije to lepo. Vi i vaši koalicioni partneri treba bolje da sarađujete. Ako pričate o političkoj nestabilnosti, ta politička nestabilnost može samo da se odnosi na vaše konstantne prepirke, na prepucavanja, na svađe, na nipodaštavanje. Pa šta ako je završio ministar Antić Petu beogradsku gimnaziju? Jel to sramno nešto? Ako je sramno, što mu niste rekli juče? Ima ih koji nisu završili ni toliko. On bar jeste. Dakle, pustite svoje koalicione partnere, nemojte više da ih vređate, vi ste ih birali, vi ste ih uzeli, čak i u prethodnom mandatu kada ste imali apsolutnu većinu, kad niste morali da ih uzmete u Vladu, vi ste ih uzeli. Da li niste imali dovoljno kadrova, da li niste imali dovoljno hrabrosti, nije to u ovom trenutku ni bitno, ali nemojte. Znate, vi kada napadate te sa kojima sedite u Vladi već sedam godina, pre svega o sebi govorite.
Hvala, gospodine Šaroviću. Pravo na repliku ima Goran Kovačević. Izvolite.
Koalicioni odnosi između SNS i njenih koalicionih partnera su sasvim jasni i to pokazuju rezultati. Ako imate Srbiju koja raste i napreduje, onda je svakako to rezultat pre svega Aleksandra Vučića i SNS, ali i naših koalicionih partnera. Mi nemamo nikakvu dilemu i nadamo se da ćemo u narednom vremenskom periodu u istom timu nastaviti da vodimo Srbiju. Što se tiče amandmana, da se vratim na amandman, suština pitanja je gde ste našli, gospodine poslaniče, da u ovom članu piše – koji se odnosi? Toliko valjda znate da možete da pročitate ova dva reda i da mi kažete – evo, tu se nalazi. Onda bi to što ste pričali imalo smisla. Ovako je potpuno besmisleno i govori o činjenici da tri člana ne možete da pročitate, bez obzira koju ste školu završili. Inače, sve to piše u stenogramu.
Hvala, gospodine Kovačeviću. Udaljili smo se dosta od teme. Reč ima Vjerica Radeta, po Poslovniku. Izvolite.
Pošto se očigledno ne primenjuje član 107. danas, ili od danas u Narodnoj skupštini, ja stvarno moram da izrazim svoj stav o ovome što je malopre govorio, pošto on ni jednog poslanika nije oslovio ni imenom, sve mu je onaj ili ona. Znači, čovek je narodni poslanik, ne zna da govori, ne zna da se izražava, srpski jezik mu očigledno ne ide baš najbolje, i onda on nekom zamera da neko nešto ne zna da pročita, da neko nešto ne razume, pa on ne ume da pročita ni ono što mu je napisano. Dakle, zaista odavno nisam čula takvu neznalicu poput ovog čoveka koji je malopre govorio. A, vi ne reagujete, dozvoljavate mu da on vređa narodnog poslanika. A, ovi što sad viču, trebalo je da viču malopre kada je on pitao narodnog poslanika zašto nešto ne zna da pročita ili tako dalje. Dakle, ako ste mislili da ćemo mi da ćutimo na to i da pustimo ovakve neznalice kao što je onaj, nećemo. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Apelujem na sve poslanike da se sa poštovanjem odnose jedni prema drugima. Ne mogu ništa drugo da uradim po tom pitanju. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje.(Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Po amandmanu. Izvolite.
Morali ste, gospodine ministre, mnogo bolje da se pripremite za ovu sednicu, pa kada ulazite u duele sa narodnim poslanicima i kada nešto tvrdite i hvalite se rezultatima da bar imate neke konkretne podatke. Vi ste replicirajući u dva navrata koleginici Radeti, koja je uporno potencirala da je katastrofalan učinak prehrambene industrije, uopšte u industriji Srbije i u BDP, što je inače više puta, verovatno niste slušali, jer vi nama ako je neko sluša. Evo, vi niste slušali, isticao je i ministar Nedimović i sada kažete – vi ste nešto pomešali, ovde se baš govori o tome da nema ograničenja za ribarstvo i poljoprivredu. I, sad, evo neko kviz pitanje, ovde sede narodni poslanici, klimaju glavom, kažu slažu se sa vama, da li ste vi ili bilo ko ko govori ovde, a vas 50 danas ima, obišli neki ribnjak u Srbiji? Ribnjaci u Srbiji su, gospodine ministre, katastrofa. Znači, setili ste se u predizbornoj godini, 2019. godine, da donosite novi pravilnik za subvencije u ribarstvu, a najpoznatiji ribnjaci u Srbiji su ili stari preko 30 godina ili su u zakupu privatnih lica i privatnih firmi. Navešću vam neke koje ja redovno posećujem, Ljubiš, opština Čajetina; Gostilje, opština Čajetina; Sisevac, opština Paraćin; Bajna Bašta, hoćete dalje? Pitajte ljude iz Ečke koliko su dobili subvencija? Nemojte molim vas da nam pričate nešto samo zato što ste tako napisali, preveli vam ovi i dali vam direktivu iz EU. Hajde sada konkretno, ali bez da vam šapuće taj vaš saradnik, tu je i on je nešto pomešao. Vi morate da znate gde svaki dinar iz budžeta ide, lepo nam recite taksativno, koliko ste konkretno dali za ribnjake ove godine i tačno po ribnjacima i tačno po vrsti ribe, sve lepo da nam kažete? Hvala.
Hvala gospođo Jovanović. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite, gospođo Malušić.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću zarad javnosti da pročitam, ovde lepo piše taksativno: „Odredbe ovog zakona ne odnose se na pomoć podsticaju poljoprivredi, ribarstvu u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju.“ Tačka. Ne odnose se. Znači, nije ništa diskriminatorsko. Ko razume shvatiće. Mi jesmo zaista zemlja pristupnica EU. Naša politička opcija je prema EU i moramo poštovati sve ugovore koje smo potpisali sa njima. Ovo se taksativno piše, ne odnosi se na pomoć. Pročitajte član 1. biće vam jasno na šta se šta odnosi. Što se tiče Rusije, moje omiljene zemlje i sa njom smo sklopili sporazum, i ne samo sa njom nego sa svim zemljama. Imaćemo koristi i mi i oni. Napravili smo Evroazijsku uniju, saradnja besprekorna. Radimo sa Kinom, radimo sa Turskom. U ovom momentu je 100 privrednika došlo da pomogne Republici Srbiji. Tako se radi. Član 2. treba da ostane, ne može da se briše samo zato što je nekom volja, jer nije razumeo. Znači, ovaj član nije diskriminušući i tačka. Hvala.
Hvala, gospođo Malušić. Gospodine Šaroviću, želite repliku? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Evo, ja ću samo kratko. Ako nekome do sada nije bilo jasno, ja mislim da smo sad svi shvatili da ovaj član nije diskriminušući, kako kaže gospođa. Molim vas da se ubuduće ne javljaju ovi drugi, ona najbolje objašnjava u čitavoj poslaničkoj grupi. Dakle, kada nešto u slučaju spora ubuduće, ako hoćete da prekratite, kao predsedavajući dajte njoj reč i rešena čitava stvar. Hvala.
Hvala, kolega Šaroviću. Neće mi biti teško, naravno. Gospođa Malušić je veliki borac i naša koleginica i poštujemo njen rad. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Uvek je bilo bolje patiti za selom, nego na selu. Gospodine predsedavajući, ja kao neko ko živi na silu i neko ko se bavi poljoprivredom, ja bi rekao nekoliko reči. Što se tiče riba, ima ih raznih. Dakle, što se tiče podsticaja za ribarstvo pre nas niko nije izdvajao sredstva za to. Mi izdvajamo sredstvo za tovnu ribu i za priplodne matice. To se izdvaja samo u poslednjih nekoliko godina, četiri, pet godina, dotle toga nije bilo. Nije bilo raznih subvencija, 200.000 krava je nestalo zahvaljujući tome. Stočarstvo nije u nekom velikom napretku, ali nije ni u padu. Zahvaljujući podsticajima i subvencijama, a ribarstvo je takođe deo stočarstva, mi smo postojeću proizvodnju očuvali uprkos tome što broj gazdinstava smanjen zato što je seosko domaćinstvo, odnosno zato što su poljoprivrednici veoma stari. Prosečna starost na selu je šezdeset i jedna godina. Uprkos smanjen broju gazdinstava poljoprivredna proizvodnja ne pada. Poljoprivreda je, bez obzira na sve mane, jedina izvozna grana sa suficitom koliko ja znam. Znači, izvozimo 2,7 do tri milijarde evra godišnje. Suficit je kada uzmemo banane i južno voće, kafu i sve što uvezemo, uvozeći čak i suhomesnate i druge proizvode, opet nam je izvoz veći od uvoza za 1,2 milijarde. Da su sve druge grane u privredi kao poljoprivreda, mi bi imali daleko bolji odnos između uvoza i izvoza. Moram reći da pokrivenost uvoza izvozom raste uprkos velim investicijama koje znači nabavku opreme i tako dalje. Poljoprivreda jeste naša šansa. Te potencijale treba iskoristiti, ali prevashodno, treba zadržati postojeću proizvodnju, modernizovati poljoprivredu, podmladiti poljoprivredna gazdinstva, domoći se na neki način EU, ne samo zbog EU, već zbog zajedničke poljoprivredne politike da te subvencije budu pet puta veće koliko su danas veće EU. Verujem u naše poljoprivrednike, ja verujem da one kada dobiju jednake uslove kada budu u sklopu zajedničke evropske poljoprivredne politike, kada budu imali jednake uslove za proizvodnju da će moći i da će raditi bolje nego evropski poljoprivrednici jer su snalažljiviji, vredniji i u svakom smislu, ako budu imali iste uslove brže će njihova gazdinstva napredovati i brže će sustići poljoprivrednike u EU Ja verujem u to, veruje većina poljoprivrednika i mislim da nešto što je najznačajnije od ulaska u EU je ta zajednička evropska poljoprivredna politika, jer 45% budžeta EU se izdvaja za poljoprivredu, odnosno za direktna plaćanja i ruralni razvoj. Kad budemo deo toga, ako budemo, ja mislim da će i prerađivačka industrija imati korist toga, jer će biti konkurentnija, imaće, samim tim što su subvencije veće, jeftiniju sirovinu, biće sigurne u obilju te sirovine i moći će da naprave konkurentniji i bolji prehrambeni proizvod nego što ga proizvode trenutno u EU. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Reč sada po amandmanu ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, gospođo Kovačević.
Hvala vam, predsedavajući. Uvaženi ministre, dakle, državna pomoć u sektoru poljoprivede nije predmet razmatranja Komisije, jer imamo posebnu poljoprivrednu politiku sa Evropskom zajednicom. Takođe, poljoprivredni proizvodi nisu obuhvaćeni odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koje se odnose na državnu pomoć. Mi smo proteklih dana imali priliku da raspravljamo i o rebalansu budžeta i da raspravljamo i o mogućnostima da se, recimo, suficit od 46 milijardi dinara rasporedi sa da po prioritetima. Ja verujem da Vlada Srbije zna koji su prioriteti u skladu sa već započetim projektima ili u skladu sa konkretnim potrebama građana. Tako, na primer, imamo povećanje plata zaposlenih u javnom sektoru, koje će biti u rasponu od 8 do 15%, odnosno u proseku 9,6%. Ali, ako govorimo i o nekim drugim parametrima koji čine jednu celinu, kada govorimo i dan danas o ovom predlogu zakona, ako znamo da se javni dug kontinuirano smanjuje, pre nekoliko godina bio je veći od 70% BDP, sada je oko 50%. Znamo da imamo stopu privredno rasta veću od 4,5%, stopu nezaposlenosti smanjujemo sa 10,3%. Imamo nisku inflaciju koja nije veća od 2,2% i sve su to parametri koje moramo uzeti u obzir kada i danas govorimo o predlogu ovog zakona. Ovi parametri su važni i kada govorimo o poljoprivredi. Poljoprivreda, naravno, zauzima značajno mesto i u budžetu Srbije. Ali, što se tiče poljoprivredne politike sa EU, tu je i Poglavlje 11, koje ima za cilj obezbeđivanje, snabdevanja tržišta poljoprivrednim proizvodima što, naravno, podrazumeva stalni prihod za proizvođače. Kako je ministar rekao, ako je SSP sporazum koji je neophodan da bi se razvijala naša privreda i da bi se razvijala naša ekonomija, u krajnjoj liniji i životni standard naših građana, a druge strane, država će pomagati u ovim oblastima, ako govorimo konkretno o poljoprivredi i ribarstvu i van SSP-a i bez ograničenja, zašto bismo onda brisali član čime postoji mogućnost da ćemo ugroziti ukupnu trgovinsku razmenu sa EU? Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Nataša Sp. Jovanović, izvolite.
Ovo je član kojim se definiše šta je to državna pomoć. I mi smo tražili da se iz amandmana briše ova odrednica da je u pitanju trgovina samo sa zemljama EU, već smo stavili sa svim zemljama, jer pre svega potenciramo to da je najvažnije za Srbiju i za njenu poljoprivredu i za budući razvoj industrije da mnogo više izvozimo i sarađujemo sa Ruskom Federacijom. Imamo ugovor o slobodnoj trgovini, a evo, očekuje se i taj sporazum sa Evroazijskom unijom, pa da vidimo da li ćete smeti da se odlučite na takav korak, koji će mnogo da znači, koji će biti podsticaj za budućnost ove zemlje. Ono što je, takođe, definicija ovog člana 3. je davanje garancije Republike Srbije za određene projekte. I, sada da nam objasnite, gospodine Siniša Mali, ako je Elektroprivreda Srbije biser srpske privrede, to ste isticali, ne mogu sad konkretno da kažem, ali Vučić svakako jeste i premijer Brnabić i resorni ministar, zašto je potrebno da država Srbija, a ne samo to ste nasledili od ovih žutih, svake godine skoro daje, to je obično tako novembar, decembar mesec, garancije Elektroprivredi, odnosno EMS-u i EPS-u u iznosu prosek od 300 do 350 miliona evra za kredit koji uzima od Nemačke razvojne banke? Čekajte, ako jedno preduzeće koje uopšte nema tako proverljivo poslovanje, jer tamo se svašta dešava i nikada Skupština nema, možda odbor, ali ne verujem, uvid u to kako posluje to javno preduzeće, zbog čega onda mi tu, na primer, da dajemo garanciju u tom iznosu skoro svake godine? Šta to znači za jednog običnog građanina Srbije? Kad uzmete račun za struju, evo, danas koji je datum, doći će ovih dana računi za prethodni mesec, videćete održavanje i angažovana snaga. Na tom računu je to, ja mislim, sad preko 200 dinara. Šta mi onda plaćamo? Mi plaćamo to što se oni bahate, što su nesposobni i što imamo u pojedinim delovima Srbije trafoe iz 1968. godine. To je prosto neverovatno. Kako je moguće da uzimaju tolike garancije i tolike kredite a da ne može elektroenergetski sistem da se održi i da se razvija svuda gde je to potrebno, posebno u pojedinim turističkim centrima gde dođe do potpunog kolapsa? I, jednostavno, to se dešava. S druge strane, to smo rekli kada je bio rebalans budžeta, očekujemo od vas da ćete da nam predstavite, pošto ova komisija zaista ničemu ne služi, to je neki hibridni paradržavni organ, vi kao ministar koji odlučuje o tome i ministarstvo i Vlada kome se daje pomoć, kako određujete prioritete prilikom davanja subvencija?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno da je ovde problem kod kolega poslanika odakle novac stiže. Evo, najveća garancija koju je dala Narodna skupština Republike Srbije EPS-u bila je 21. januara 2016. godine i sredstva su namenjena za izgradnju energetskog bloka, odnosno proširenje kapaciteta jačine, čini mi se, 350 megavata u Kostolcu. To je najveća garancija koju je dala Narodna skupština i to je trenutno prva jedna takva investicija posle 30 i nešto godina. E, sad, ako se spominje KFW banka, nemam ništa protiv, ali što ne budemo iskreni i ne kažemo da je taj novac kojim izgrađujemo tu termoelektranu i proširujemo kapacitete Površinskog kopa „Drmno“ iz Kine. Znači, imamo nešto protiv ako novac stiže iz Zapadne Evrope i to ćemo da napadamo, nemamo ništa protiv kada stiže iz Kine. A stav i politika Vlade jeste da treba da sarađujemo i sa jednima i sa drugima. Možemo i da pričamo o subvencijama u ribarstvu, samo sumnjam da mi sa ozbiljnim subvencijama u ribarstvu možemo bilo šta da uradimo ozbiljno kada je u pitanju rusko tržište. Mi uvozimo ribu od njih. Gde možemo da izvozimo? Verovatno u zemlje EU. Da raščistimo nešto oko tog famoznog SSP i o tome da EU daje veće subvencije u poljoprivredi nego što to nama dozvoljava, to nije tačno, zato što je to po principu reciprociteta. Znači, za određene delatnosti koliko oni dozvoljavaju, toliko dozvoljavaju, toliko dozvoljava i nama. Sad, da li oni imaju više novca, to je već druga priča, bogatiji su kao društvo, uglavnom Evrozone. Ali, znači, na principu reciprociteta, što važi za njih, važi i za nas, i obrnuto. Ali, to koji nisu ni čitali taj SSP ne znaju, kao što nisu čitali ni zakon, a i kad ga čitaju, ne čitaju ga kako treba, pa se onda hvataju za određene greške ako neko napravi određeni lapsus. Kad pročitaju pogrešno nešto, pa na osnovu tog pogrešnog nečeg celu svoju diskusiju baziraju, onda to njima nije problem, to može kako god ko hoće. Ne može. Ne može. Znači, nemam ništa protiv da opozicija kritikuje zakone, ali neka kritikuje argumentima. Neka kritikuje argumentima. Naši argumenti protiv njihovih. Ako ne koriste istinite podatke, mi ćemo da iznosimo istinite, pa da vidimo kako će to da se izmeri na izborima.
Hvala. Gospođo Jovanović, nije vas on pomenuo uopšte. (Nataša Jovanović: Jeste, celu moju diskusiju…) Dobro, daću vam repliku, ali on je bio čovek veoma vešt i nije vas pomenuo ni imenom, ni vašu političku partiju. Pre vas ministar Mali, pa onda vi repliku.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, vodiću računa o svakoj reči, pošto je veoma važno da razumemo koji je zahtev za amandman i onda ću dati odgovor na taj zahtev. Dakle, zahtev za amandman je sledeći – da se u članu 3. stav 1. Predloga zakona reči: „zemalja članice Evropske unije“ zamenjuju se rečima: „bilo koje druge države“. To bi značilo, kada bi prihvatili ovaj amandman, da svaku vrstu državne pomoći onda moramo da ocenjujemo i na osnovu toga kakav efekat ima na trgovinu i sa zemljama, sad da ne bude da su one manje važne, recimo da je Šri Lanka, Maroko itd, a mi ovde upravo želimo samo da suzimo ocenu tog efekta samo na zemlje EU. U obrazloženju ovog zakona, kada sam pričao pre par dana o njemu, sam vam i rekao da Zakon o državnoj pomoći je od veće koristi manjim i slabijim državama, nego jačim i razvijenijim. Sigurno je da neka Nemačka, koja je daleko superiornija od nas po pitanju ekonomije, može sa mnogo više novca da pomogne neku industrijsku granu ili neko preduzeće nego što to može Srbija. Upravo je državna pomoć i kontrola državne pomoći struktuirana tako da i manje zemlje, manje razvijene, kao što je Srbija u odnosu na Nemačku, imaju mogućnost da na pravi način pomognu one privredne subjekte ili one privredne grane do kojih nam je stalo ili do kojih smatramo da će biti nosioci privrednog rasta i razvoja u budućnosti. Tu se, prilikom ocene tih efekata, samo koncentrišemo na efekat na trgovinu sa EU. Ako bismo to proširili na ostale zemlje, onda bi sama državna pomoć bila nesprovodiva, jer biste morali da ocenjujete efekat i na ostalih skoro 200 i koliko već zemalja sveta postoje. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Kako sada da vam repliciram, kolega Arsiću, kad ste na mestu predsedavajućeg, ali moram zbog javnosti. Najpre da kažem gospodinu ministru. Kad poslanik SRS napiše amandman na neki član predloženog zakona, nije to samo slučaj kod vas, a videćete i u kasnijim, to je samo inicijacija da započnemo temu o celom tom. Znači, sad u ovom daljem sledu amandmana kod kolega poslanika naše poslaničke grupe videćete da neko drugi iz konteksta ovog člana 3. izvlači neku drugu rečenicu, odnosno stav. Da bismo govorili o tome, o definiciji, sad, ja sam konkretno mogla da napišem amandman da se ceo ovaj stav briše ili ceo član, jer smatramo i da državna pomoć treba drugačije da se definiše i da tu upravo ne treba da budu ni ove garancije. Da vam kažem nešto, pre mesec dana je bio skup, bilo je negde predstavnika 50 lokalnih samouprava u Srbiji. Oni sami ne znaju kada i u kojoj meri mogu da očekuju državnu pomoć. Replika se odnosi na izlaganje kolege Arsića. Gospodine Arsiću, ne možete da sakrijete egzaktne podatke, dakle, to niko i ne krije ni u Vladi, više puta je o tome ovde bilo reči, da je Elektroprivreda gubitaš. Oni imaju zaista dosta odliva novca, mnogo više nego svuda u svetu, prenos energije trpi određene gubitke, to je kod nas oko 15%, a normalno je i toleriše se svuda u svetu da to bude 5%, zbog različitih aspekata, sad nemam vremena o tome da pričam, ali kad vi taj gubitak pretvorite u dinare ili u evre to je oko 200 miliona evra godišnje. Zamislite vi šta sve može da se uradi sa tim novcem, koliko da se obnovi škola, bolnica, koliko da se pomogne siromašnima i tako iz godinu u godinu. Dakle, vi morate, a sada ističe mandat ovoj Vladi, da rešite to goruće pitanje, a vi to što ste rekli da se ulaže, normalno i treba, a zamislite da nije bilo tolikih gubitaka, ne samo dok ste vi na vlasti, nego svih ranijih godina, pa to je jedna cela milijarda koja je mogla da se uloži i da Srbija nema nikakvih problema, što se tiče snabdevanja električnom energijom.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. To za 5% me baš interesuje. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Juče sam pokušao da vašu pažnju i ponašanje usmerim ka zahvalnosti Vladimiru Vladimiroviču Putinu, čestitajući mu 67. rođendan, što je naišlo na muk u ovoj sali. To je vaše pravo, i to je pokazatelj kako se odnosimo prema njemu lično i Ruskoj Federaciji koja nam izuzetno pomaže i čiju pomoć odbijamo. Ne dozvoljavamo da njihova misija u Nišu dobije status diplomatske misije, ne dozvoljavamo da predstavnici Rusije i Kine, koji su nam naklonjeni, učestvuju u rešavanju problema Kosova i Metohije direktno itd. Neposredno potom otišao sam na Kalemegdan da obeležimo godišnjicu braniocima Beograda protiv austrougarske okupacije. Ovo je jučerašnja fotografija ispred spomenika ruskim i srpskim borcima braniocima Beograda na Kalemegdanu. Ako se ne varam, ovaj spomenik otvorio je tadašnji predsednik Republike Srbije Tomislav Nikolić, svečano. Pre dve godine, sa ovog spomenika ukradena je skulptura Svetog Đorđa kako ubiva aždahu. Za dve godine ova država nije bila u stanju da pronađe ko je ukrao, niti je bila finansijski u mogućnosti da napravi repliku tog dela spomenika i da ovaj spomenik osposobi na način kako to treba da izgleda. Pitam se da je ovo američki spomenik ili engleski, ili nemački, francuski itd, verujem da bi za 24 časa bila urađena replika, jer postoji kalup za izradu te replika. Da li ćete dozvoliti da kroz 10-ak dana i premijer Ruske Federacije Medvedev dođe ovde, a da ne bude renoviran ovaj spomenik, to ostavljam na vama. Dalje, juče je predsednik Republike Srbije u nekoliko navrata izjavio da se povećava robna razmena sa Turskom u kontekstu razgovora sa predsednik Turske. To je tačno, ali nažalost tačno je i nešto sledeće – da se izvoz Srbije u Tursku smanjuje, što znači da se spoljno trgovinski deficit sa Turskom povećava, a jedan od načina kako se može smanjiti taj deficit u spoljnotrgovinskoj razmeni sa Turskom jeste poljoprivreda. Šta smo mi radili našoj poljoprivredi? To pokazuju ovi podaci. Ovo je odgovor koji sam dobio od ministra Nedimovića, ministra poljoprivrede na moje poslaničko pitanje 23. novembra 2017. godine. U ovom odgovoru ministar Nedimović navodi da su podsticaji u poljoprivredi i ruralnom razvoju iznosili po godinama, citiram, 2013. godine 4,37%, 2014. godine 4,55%, 2016. godine 2,87% i 2017. godine 2,96%. To znači ukupno ispod 5%. Za tih pet godina ovog režima zakinuto je poljoprivrednicima 7,17%, a ako uzmemo da je to u proseku godišnje 2,87% i ako to pomnožimo sa cifrom koja je bila 2016. godine, 23.826.620.000, ispada da je samo u ovom petogodišnjem periodu poljoprivrednicima zakinuto 57.771.720.328 dinara i onda nemojte, gospodo, da se čudimo što jedan od prethodnih govornika reče da nam je prosečna starost poljoprivrednika 61 godina, da je prosečna starost traktora 20 godina, da smo ove godine 20% registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, koja imaju sitnu stoku, svinje, ovce i koze, i koja su imala dva grla goveda, isključeni iz sistema subvencija. Kako mislite da onda pomažete poljoprivredni i koga? Biću slobodan da priložim kopiju dokumenta koji sam dobio od ministra poljoprivrede kako bi postala sastavni deo zapisnika i ušla u zapisnik. Gospodine potpredsedniče, da li dozvoljavate da donesem?
Dozvoljavam kolega Ševarliću i zahvaljujem na vašoj diskusiji. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Sačekajte da kolega Ševarlić …
Dame i gospodo narodni poslanici, ima govornika koji po nešto pomešaju, ima govornika koji pomešaju sve. Kada najmlađi Titov odbornik koji je pričao o tome kako su srpska vojska, pa i branioci Beograda, o kojima je želeo da govori, vodili hegemonističke ratove i da su porobili sve druge naše narode i narodnosti, je li tako gospodine Martinoviću, i kada najmlađi Titov odbornik se modifikuje, obuče narodnu nošnju i počne da poštuje tradiciju srpske vojske, onda je to modifikacija zapravo, onda pomeša sve. Pomešaš nekoliko ratova. Gospodine Martinoviću, sećam se Srpsko-turskih ratova u kojima su ruski dobrovoljci, grof Lejevski, jel tako, poginuli tamo negde kod Niša, pomagali su Srbima. Sećam se tih dobrovoljaca. Sećam se komunističkih, Crvene armije 1945. godine, ali 1914. i 1915. godine nikako ne mogu da se setim branioca Beograda organizovano ruskog porekla. Mislim da su nam pomagali na nekom drugom frontu, ali da je prethodni govornik malo pomešao istorijske događaje, valjda iz te želje da u modifikaciji iskočiš iz najmlađeg Titovog odbornika, gde se osporavala zasluga srpske vojske i tvrdilo da je vodila hegemonističke ratove i porobila sve naše narode i narodnosti, do toga da je sada srpska vojska vodila oslobodilačke, odbrambene ratove. Pozitivna modifikacija, moram reći. Što se tiče agrarnog budžeta, ministar poljoprivrede ni slučajno da ne prebacuje pare za razne star projekte. Ponovo kažem, lako je patiti za selom, malo je teže patiti na selu. Prodate gazdinstvo, pa kada se politički kvalifikujete, onda ponovo kupite neku zemlju tamo negde, postanete seljak iz grada i onda počnete da žestoko branite poljoprivredu. Gle čuda, gde ste bili 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012. godine kada je bio Dušan Petrović, kada je poklano 200.000 krava? Sa tim u vezi da kažem da će do februara meseca Turska kupiti 2.400 tona govedine, pa posle toga još 7.000 tona, da je kupila 10.000 tona ulja itd, da naš izvoz iz poljoprivrede i prehrambene industrije raste u Tursku, to je za pohvalu, koju naravno nismo čuli. Važan je Putinov rođendan, ali je važno za poljoprivrednike i to da mogu da tove stoku i da imaju tržište gde to da prodaju, daleko za njih, možda, važnije od rođendana predsednika Republike Srbije, predsednika Republike Rusije, princa Aleksandra itd. Za njih je važnije da mogu da proizvedu i da to prodaju. Gle čuda, imam neku statistiku koja kaže – 2010. godine, a vama sam, gospodine predsedavajući i sekretaru, predao dokumentaciju, prošli put sam je pokazao, kada se uzelo 62.000 evra iz star projekta za stočarstvo na Staroj planini za konsultantske usluge, ono tri tranše za isti dan, tu sam dokumentaciju pokazivao, te godine agrarni budžet je bio 186.636.000 evra. Zapamtite 186 miliona, a kada je počet, to je bila valjda godina završetka, bilo je 136.633.000 evra. Danas je agrarni budžet 54 milijarde, pa neka neko preračuna koliko je to u evrima. To je negde oko 400 i nešto miliona evra. Ne znam kako neko nema dozu kritike na 186 ili 136 miliona evra, a odjednom je veoma glasan na 54 milijarde plus 600 i nešto miliona za zadrugarstvo. Još nešto, tu su i krediti iz Abu Dabija, gospodine ministre, za navodnjavanje. To je čini mi se oko 100 miliona evra, mislim da krediti za navodnjavanje idu u poljoprivredu, sem ako se ne modifikujemo i ne pomešamo to sa nečim drugim, pa kažemo – ne, taj novac ne ide u poljoprivredu, ne ide za zalivne sisteme, gde treba negde oko 100.000 ha navodnjavati. Zalivni sistem iz doba star projekta je bila obična kantica za zalivanje cveća. Jednom sam je pokazao. To je bio zalivni sistem Dušana Petrovića, Saše Dragina, Slobodana Milosavljevića. Oni su zasadili mnogo vinove loze, ali isključivo kod bivšeg premijera i ostavili nas ispod 20.000 ha vinove loze i srušili izvoznu varijantu i mogućnost da dobijemo podsticaj koji je veoma značajan u EU upravo za vinogradarstvo. Umesto da podignu poljoprivrednicima zasade vinove loze, oni su podigli bivšem premijeru i ostavili nas ispod 20.000 ha, a Srbija je nekada imala 70.000 ha. Nama valja i to zanavljati. Što se tiče stočarstvo, već sam rekao da je nestalo 200.000 krava, da su zaklane, ali zaklano je i mnogo zadruga. Gospodin koji je predavao zadrugarstvo se ne seća, guglao sam, ni jedne izjave o kritici privatizacije zadruga koja nije bila moguća po zakonu, gde su razni mali i veliki tajkuni iz DS kupili za dž zadruge u lažnim dužničko-poverilačkim poslovima. Zadruge su nestale. Konsultanti su uzeli u zadrugarstvu 62.000 evra i svi su se lepo bili namirili i danas kada sve to mora da podižemo, kad moramo da dižemo i poljoprivrednu proizvodnju i prehrambenu proizvodnju, kada moramo da zanavljamo zadruge i po prvi put se izdvajaju sredstva za zadruge, oni ne da nisu izdvajali sredstva za zadruge, već je nestalo 170.000 ha poljoprivrednog zemljišta u zadružnoj svojini u Vojvodini. Tada nije bilo prigovora. Sada kada su sve uzeli, i zemlju i pare za konsultantske usluge, sada su im puna usta sela, zadrugarstva. Kao – ova vlast ništa nije uradila, a bože moje, oni su sve uradili ali u kontri, da unište poljoprivrednu proizvodnju i time smanje eventualni doticaj novca iz EU prema Srbiji jer je naša proizvodnja bitno smanjena u odnosu na onu koja je bila 2000. godine, 2001. godine uprkos sankcijama i 90-tih godina. Imali smo veću poljoprivrednu proizvodnju nego 2006, 2007, 2008, 2009, 2010. godine. Bože moj, dok su plaćene konsultantske usluge desetinama hiljada evra ništa nije bilo bitno. Bilo je bitno samo da ne bude sitno. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Nije replika, nego po Poslovniku, član 107. Ovde je izrečeno u kontekstu moje ličnosti nekoliko uvreda na koje niste reagovali. Prvo, o genetičkoj modifikaciji. Ja ne znam ko se zalaže za genetičku modifikaciju? Da li ja, koji sam zbog toga isključen iz Odbora za selo SANU, ili vi, koji menjate Zakon o bezbednosti hrane i formulišete da je genetički modifikovana hrana i genetički modifikovana hrana za životinje i hrana za životinje od genetički modifikovanih organizama? Pozovite barem Institut za jezik u SANU i pitajte da li nešto tako može da opstane, a evo, ovde je i predsednik Odbora za ustavna i zakonodavna pitanja, pa neka vam i on to potvrdi. Drugo, nema nijedne moje izjave u kontekstu onoga što se aludiralo na osvajačke namere srpske vojske, nikada, niti će biti, niti je bilo. I ovo je klasičan primer zloupotrebe skupštinske govornice i to neka služi na čast onima koji zloupotrebljavaju. Treće, ja sam samo diskutovao na osnovu podataka koje mi je dostavilo Ministarstvo poljoprivrede, sa potpisom ministra poljoprivrede. Možete da sravnite stenogram. Zato sam i predao kopiju dokumenta koja mi je dostavljena, ni jednu zapetu, ni jednu cifru nisam ispustio, samo sam uradio dodatni obračun na osnovu smanjenja tih procenata. O mom odnosu spram zadrugarstva, zaista je izlišno da govorim ovom skupu. Imate bibliografiju radova. Uostalom, gospodo poslanici, tri i po godine mi smo ovde poslanici a da nema nijednog slova na sajtu pored našeg imena i prezimena, osim za predsednika i za potpredsednike Skupštine. Pitam se zašto? Objavite biografije sa bibliografijama radova i onda će celokupna srpska javnost znati ko je šta radio. Hvala.
Kolega Ševarliću, ja zaista ne znam u kom delu sam ja prekršio Poslovnik? Vas niko nije spomenuo, niko, ni u jednom trenutku. Da li ste se prepoznali kao najmlađi Titov odbornik, ja ne znam, verovatno tada nisam ni bio rođen. Što se tiče genetičkog inženjeringa, ni tu vas nisam prepoznao. Treća stvar, ovo nije skup, nego sednica Narodne skupštine. Što se tiče uređivanja sajta, to vidite sa službom Narodne skupštine, nemojte narodne poslanike o tome da opterećujete na sednici. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o tome? (Da) U redu. Po Poslovniku, narodni poslanik Marijan Rističević ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, reklamiram član 103. i molim vas da prenesete najmlađem Titovom odborniku da ja nisam kriv ako se neko pod tom firmom prepoznao u sali. Takođe nisam kriv ako se neko prepoznao po modifikaciji. Postoji genetička modifikacija i postoji politička modifikacija. Ja bih voleo da mi najmlađi Titov odbornik pokaže narodnu nošnju koju je nosio do 2010. godine, jednu jedinu fotografiju, da ga vidimo u narodnoj nošnji, da ga vidimo, tog najmlađeg Titovog odbornika, da pitate i da ga zamolite da mi dostavu jednu fotografiju u narodnoj nošnji i ja ću od te političke i profesionalne modifikacije za koju mislim da je najmlađi Titov odbornik uradio, da se izvinim. Ja ću pred celom Narodnom skupštinom reći - ljudi, ja sam pogrešio, čovek oduvek nosi narodnu nošnju, nema nikakvog političkog maskiranja, nema nikakve političke modifikacije, ja sam pogrešio. Ali, da vidim tu fotografiju. Takođe bih želeo da vidim hiljadu primeraka studije o zadrugarstvu koju je najmlađi Titov odbornik napisao, za čega je od Dušana Dragina i Dušana Petrovića dobio 63 hiljade evra. Takođe bih voleo da vidim izjavu kojom je do 2012. godine kritikovao u javnosti nestanak zadruga, nestanak zadružnog kapitala, 170 hiljada hektara u Vojvodini, nestanak gotovo svih zadruga koje su imale imovinu koja je vredela više stotina miliona evra i koja je prodata za džabe. Voleo bih to da vidim. Na kraju, da vas podsetim, što se genetički modifikovanih organizama tiče, morate da podsetite najmlađeg Titovog odbornika na zakon o genetički modifikovanim organizmima, koji kaže da je zabranjeno uzgajanje i promet genetički modifikovanih organizama na teritoriji Republike Srbije i da mu prenesete da je zakon jači akt, izvršni, jači akt, zabranjuje nešto, od deklaracije, jer je deklaracija samo izjava. I kad neko, uprkos zakonskoj odredbi o zabrani, nudi deklaraciju, koja nije obavezujuća, onda taj u stvari želi da zakon ukine a da deklaracijom omogući da na mala vrata prođu genetički modifikovani organizmi. Hvala.
Kolega Rističeviću, znate šta, biti najmlađi Titov odbornik nije bilo lako u to vreme, ali ja svejedno ne vidim i ne želim da ispravljam nečije greške iz mladosti. Ne želite da se Skupština izjasni? U redu. Kolega Rističević ne želi da se Skupština izjašnjava o povredi Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, čule su se ovde neke sumnje vezano za saradnju između Srbije i Turske i ja mogu samo da vam kažem da je sa turskim predsednikom Erdoganom doputovao i turski ministar poljoprivrede i šumarstva, ne bez razloga, naravno. Postavlja se kamen temeljac za izgradnju auto-puta Beograd-Sarajevo, koji je jedan vrlo značajan projekat. Potpisano je devet memoranduma o saradnji u raznim oblastima, a cilj je da trgovinska razmena između Srbije i Turske dostigne 1,5 milijardi evra. Takođe, došlo je više od 200 turskih privrednika u Srbiju. Prošle godine robna razmena sa Turskom premašila je milijardu evra, a poslednjih nekoliko godina porasla je za 200%. U Srbiji posluje 515 preduzeća u kojima je više od 50% kapitala u turskom vlasništvu. Odnosi Srbije i Turske su izvanredni i ekonomska saradnja će samo jačati i ne bi trebalo da iko u to sumnja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Izvinite kolega Šaroviću. Gospodine Ševarliću, po kom osnovu? (Miladin Ševarlić: O amandmanu.) Nemate pravo da diskutujete o amandmanima, potrošili ste vreme koje je predviđeno za vas kao samostalnog poslanika. (Miladin Ševarlić: Replika, pomenula me je.) Ne, samo je iznela statističke podatke, ništa više. Nije vas spomenula ni u jednom trenutku. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dakle, da uključimo ponovo malo i gospodina ministra. Gospodine ministre, ne znam da li ste vi pratili jučerašnju diskusiju, gospodin Antić koje juče tu sedeo umesto vas je rekao da je prethodnih dana pratio veoma pažljivo i mene je zanimalo nešto povodom vaše diskusije. Vi ste naime, naveli kako je uvoz u Srbiju tokom 2019. godine, jer ste rekli da prethodne godine nisu toliko merodavne, ali da je uvoz u Srbiju porastao pre svega zbog toga što je uveženo mnogo opreme za proizvodnju. Vi ste tvrdili da je to najmodernija oprema, da je zbog toga poprilično skupa i da je to ono što povećava uvoz. Druga stvar, za koju ste vi, takođe tvrdili, je to da je uveženo mnogo sirovina za preradu. Sada, ukoliko je to tačno, to bi značilo da Srbiju u narednim godinama i već u narednoj, očekuje jedan ekonomski bum, da ćemo mi sa tim novim, modernim mašinama mnogo toga proizvoditi i izvoziti. Međutim, mene zanima, da mi vi odgovorite da li su ti podaci tačni, dakle da li ste vi to napamet govorili ili postoji neki zvaničan dokument koji bi to potvrdio? Ja sam za to juče pitao ministra Antića, on izbegao da odgovori na to pitanje, ja sam zatražio i sada tražim od vas, pre svega odgovor, a onda i da mi dostavite te podatke. Dakle, za koji period vi, kao ministar finansija, imate te podatke? Da li je to prvi kvartal, da li je drugi kvartal? Da li imate možda na mesečnom nivou podatke? Dakle, za koji period 2019. godine vi imate precizne podatke o uvozu i izvozu iz Srbije? Naravno, mora biti to struktura, da se vidi struktura uvoza i izvoza. Druga stvar, ja bih vas zamolio da to što imate dostavite i meni kao narodnom poslaniku. Vi znate da u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, na to imam pravo. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Evo, ja sam vam pripremio tabele oko strukture našeg uvoza. Tabele od 2012. godine, veoma precizne, zaključno sa prvih osam meseci 2019. godine, tako da ću više nego rad da budem, da vam dam ove tabele i ove brojke. Ovo je za vas, inače.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo, u svakom slučaju ova rasprava o amandmanima je povod da se još jednom dobro sagledaju ovi predlozi zakona, koji se odnose na državnu pomoć. Naime, ovde Vlada nastoji da državna pomoć, za koju se smatra da je svaki dinar ili neki drugi vid pomoći, od lokalnog do republičkog nivoa, nešto što država izdvaja, što je potpuno u osnovi tačno. Ali, ono što Vlada želi, to je da se uspostavi potpuna kontrola od strane takozvane komisije, koja će odlučivati da li i na koji način treba državnu pomoć, u nekim većim razmerama, da se dodeljuje ovome ili onome korisniku, da li je to sve u skladu sa zakonom, tako da imamo, ne dupliranje, nego više puta kontrolu kroz koju prolazi potencijalni investitor, koji bi konkurisao za državnu pomoć. Ali, šta je suština? Suština je što, čak i tamo gde država treba da najviše ulaže, osim ove putne infrastrukture, osim kanalizacione mreže, osim toga što ulaže u poljoprivredu, ulaže u energetiku. Mi smo svedoci poslednjih dana nečega što, u svakom slučaju treba da bude ozbiljna tema za razmišljanje, a to je da na osnovu dozvola koji su ljudi, investitori, dobili pre nekoliko godina, od strane Ministarstva za energetiku, na čijem čelu je bila Zorana Mihajlović, počele su investicije, izgradnje malih i srednjih hidroelektrana. To je bio projekat iza koga je stajala tadašnja, odnosno bolje rečeno i sadašnja Vlada, gde je politika razvoja energetike jasno ukazivala da bi trebalo što više stimulisati ljude da se na taj način, ne samo rešava taj energetski deficita, nego da se na neki način poboljša i pospeši izvoz. Mnogi koji su krenuli tada u projekta, na osnovu svih dozvola, regularno izdatih od strane ministarstva, čak i ministarka koja je tada, u ministarstvu objedinjivala i zaštitu čovekove okoline, izlazila je više puta da promoviše to što država radi, što pomaže takvim potencijalnim investitorima, sada smo u situaciji da ti ljudi moraju da odustanu iz razloga što su meštani ili lokalno stanovništvo, u najvećem broju slučajeva odlučili da ne može da se gradi, mini ili srednja elektrana, u njihovom kraju gde oni žive, tvrdeći da je to protiv ekologije, da to uništava prirodu, da ne ulazimo u sve te razloge. Ali, suština je u sledećem, da li je ta poruka potencijalnim investitorima, koji će sutra da, eventualno odluče da se bave ulaganjima i da ulažu delom svoja sredstva za razvoj energetike, da nemaju nikakvu pravnu sigurnost. Da ako se promeni, kojim slučajem, personalno u ministarstvu, pa umesto Zorane Mihajlović, dođe Antić, umesto Antića dođe Antić dva, da to treba i te kako da znači da ne važe više pravila, koja su bila dok je bila Zorana jedan, Antić dva itd. Ne govorim ovo iz nekih drugih razloga, nego iz razloga da ljudi shvate koliko je to poprimilo besmisao, kada je u pitanju investiranje. Sada imate situaciju da sutra može bilo koji projekat iz oblasti energetike, a da ne govorimo i drugih oblasti, da se pokupi lokalno stanovništvo ili neke interesne grupe, da organizuju ljude koji nisu upućeni u to i da zaustave taj projekat. Mogu sutra i autoput da zaustave, da kažu nećemo da autoput Preljina–Pojate, prolazi pored našeg sela ili preko našeg katara. Čemu to vodi? Gde je odgovornost Vlade? Gde je, u krajnjem slučaju sigurnost? Kako ta sredstva sutra da država pravda? Država je pomagala u svakom slučaju, stimulisala da se ulaže u sektor energetike. Znamo kakva je afera bila oko vetrogeneratora, pa se završilo tako što su pojedini akteri dobili unapređenje, postali su predsednici Vlade. Zar treba i ovde, u ovakvim finansijskim transakcijama da se pojavljuje neko ko će u krajnjem slučaju da vidi svoju neku šansu za političku karijeru. To je suština o kojoj treba da razgovaramo kada su u pitanju sredstva koja izdvaja država i sredstva koja izdvajaju investitori.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovde nije akcenat na državnoj pomoći nego je akcenat na kontroli te državne pomoći. Sad, gospodine ministre, tim SRS za borbu protiv korupcije je detaljno analizirao pojavu korupcije. Naša neka ozbiljna saznanja su, i ovde nas tamo da je ono u najvećoj oblasti građevinarstva, pre svega u Beogradu, naravno zbog najvećeg broja izvođenja tih građevinskih radova. Na drugom mestu gde se ozbiljno vrši ta korupcija jesu lokalne samouprave. Koja su to sredstva u pitanju? Najčešće su to sredstva koje je država Srbije izdejstvovala od EU za pomoć lokalnim samoupravama. Ovde veliku pomoć vama pruža EU u formiranju snažne mogućnosti za kontrolom pružanja državne pomoći građanima Srbije zbog kontrole svog novca koji oni upućuju. Činjenica da su spremni da oko milion dolara ulože u jačanje i efikasnost Komisije za kontrolu državne pomoći, ukazuje na to da se već dve godine, odnosno da je urađen projekat za to i da je u većem broju gradova i opština negde oko 20 održanih raznih seminara, gde je bilo prisutno oko 130 zaposlenih. Kako i na koji način da vrše kontrolu te državne pomoći, ukazuje da oni nemaju poverenja u ono što je do sada vršila vlast u Srbiji. Ovo je vezano i za Poglavlje 8, gde se vodi ozbiljna politika vezano za konkurenciju. Mi smo ovde mogli da čujemo da pomoć u oblasti poljoprivrede želimo da zadržimo samo za sebe i da nam niko ne može na to uticati. Ono što država Srbija izdvaja, verovatno EU neće da se upliće u to, osim ako ne bude pojačao potencijal srpskih privrednika koji će moći da budu ozbiljna konkurencija na tržištu stranim poljoprivrednicima. Ukoliko se to pojavi, onda je bogami pitanje da li ćete vi moći tu da intervenišete sa onoliko koliko ste hteli. Mi bismo više voleli da smo imali mogućnost ovde da vidimo kako i na koji način će ta državna pomoć biti prosleđivana, odnosno na koji način će privredni subjekti ili čak privatna lica ili registrovana poljoprivredna domaćinstva moći da konkurišu na te iznose. Mi toga nemamo. Ako nema toga, ako nema unapred jasno definisanih kriterijuma, onda uvek postoji mogućnost za zloupotrebu toga što se zove državna pomoć. Ovde pod državnom pomoći, ovo više govorim zbog javnosti u Srbiji, ne podrazumeva se uvek keš. Državna pomoć je i odricanje od dela prihoda, državna pomoć je i otpisivanje nekih dospelih potraživanja, državna pomoć je i subvencionisanje kamata od strane države itd. Obraćam se građanima Srbije, da kažem da ne očekuju veliku pomoć od strane ovog zakona o kojem mi već pričamo. I dalje će biti onako kako jeste, kako je bilo do sada. Juče kad sam govorio, uglavnom je to sve povezano za život građana Srbije, veliki broj mladih ljudi odlazi iz Srbije, a povećao se i minimalni lični dohodak, odnosno najniža cena rada, povećao se prosečni dohodak. Samo da vas obavestim da mladost Srbije odlazi za satnicu od četiri evra u Slovačku, u neke druge zemlje. Znate do čega će to da dovede? Dovešće to do toga da kod nas cena tog rada skoči sa sadašnja možda dva evra na osam, devet ili deset, zato što će nam nestati radne snage. Način da to sprečimo, način da to lečimo jeste i efikasnija državna pomoć. Naravno, mi se uvek zalažemo za kontrolu ne samo državne pomoći, nego za kontrolu trošenja svih sredstava koja se prikupljaju od strane građana Srbije. Hvala vam.
Reč ima ministar gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Kao što ste i sami rekli i dobro ste primetili, dakle, ovo je Zakon o kontroli državne pomoći. Ono što je veoma važno je upravo ta kontrola. Sam zakon definiše način i metodologiju kontrole. Komisija za kontrolu državne pomoći je institucija koja daje saglasnost ili daje odobrenje za bilo kakvu vrstu državne pomoći, a lokalna samouprava ukoliko ima želju da razgovara sa nekim investitorom, da dodeli, recimo, zemljište za izgradnju neke fabrike itd, ima obavezu da podnese prijavu komisiji, komisija na osnovu kriterijuma, a kriterijumi su već definisani u Uredbi o pravilima za dodelu državne pomoći, ta uredba je inače iz 2010. godine, dopunjena je 2014. godine, sa jasno definisanim kriterijumima i za državnu pomoć u oblasti ekologije i energetike i saobraćaja i ostalih oblasti. Tako da, sa te strane, mehanizam kontrole u potpunosti postoji. Na kraju, ova komisija, koja je po novom zakonu u nadležnosti republičkog parlamenta, zadužena je za sprovođenje kontrole dodele državne pomoći u našoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Kolega Bojiću, izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da je Zakon o kontroli trošenja državne pomoći veoma bitan, jer svaki korisnik, svaki građanin treba da zna kako se troše sredstva iz budžeta Republike Srbije, uostalom, kako se troši njegov novac. Srpska radikalna stranka smatra da nikakva komisija, nikakva agencija, nikakvo drugo telo posebno ne treba da obavlja ovaj posao kontrole trošenja državne pomoći, već da se taj posao radi isključivo unutar samog ministarstva. Podneo sam amandman na član 8. ovog Predloga zakona, u kome je u tekst zakona unet strani izraz – de minimis pomoć. Tražio sam brisanje ovog člana jer smatram da je neprimereno da strani izrazi budu ugrađeni u tekst zakona. U obrazloženju neprihvatanja mog amandmana stoji – amandman se ne prihvata iz razloga što pojam „de minimis pomoć“ postoji u srpskom pravnom sistemu još od 2010. godine i da je objavljen u „Službenom glasniku“. Gospodo iz Vlade, to što je nešto objavljeno i što stoji u „Službenom glasniku“ ne znači da je ispravno. To je otprilike kao kada biste vi, da ste juče parkirali automobil nepropisno i ostali neprimećeni, danas ste to ponovili, saobraćajni milicioner vas je upozorio i vi sad izgovarate – pa ja sam i juče tu parkirao. Što se tiče moje primedbe, kao lingvista i kao neko ko ima osećaj za ovu oblast, moram da ukažem još jednom u ovom domu na našu zabrinutost koliko svesno, a čini mi se više nesvesno, dnevno zagađujemo naš maternji jezik. Moraju li pisci ovih tekstova da koriste tuđice i tamo gde ne trebaju? Šta po tom pitanju radi zakonodavna služba Vlade? Navešću nekoliko primera iz ovih finansijskih predloga. Državna pomoć male vrednosti – de minimis. Šta bi falilo da je ostalo samo – mala vrednost? Zatim, dizajnirane fiskalne implikacije, zatim, uspostavljanje silazne trajektorije javnog duga itd, da ne nabrajam, ima ih mnogo.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Ovaj član, član 8. je inače veoma važan član u celom zakonu koji se odnosi na pomoć male vrednosti. Dakle, pomoć male vrednosti je definisana kao pomoć koja nema efekat na konkurenciju, zato se i zove mala vrednost, ili de minimis pomoć, i koja može da se dodeli u iznosu do 200.000 evra u trogodišnjem periodu. Upravo zbog toga što nema efekat na konkurenciju, dakle, ne podleže kontroli državne pomoći, nego sam onaj ko je dao tu pomoć, kao recimo lokalna samouprava, samo o tome i izveštava komisiju koja prati dodelu državne pomoći. Mislim da je to veoma važno, jer onda imate mogućnost da kroz te manje projekte i manju pomoć podržite neke projekte koji bi inače u suprotnom prošli kroz malo komplikovaniju proceduru i bili predmet kontrole za davanje državne pomoći. Po pitanju samih izraza, najpre, ovaj izraz se pominje još prvi put i 2010. godine u uredbi o kojoj sam malopre i govorio, dakle, Uredbi o pravilima za dodelu državne pomoći, i označava pojam male vrednosti. S druge strane, u skladu je i sa Glavom IV Jedinstvenih metodoloških pravila za izradu propisa, koje je upravo definisala Skupština Srbije. Recimo, imate i neke druge izraze, kao što je gudvil, koji je računovodstvenom sistemu prihvaćen izraz za tzv. nematerijalnu imovinu, takođe se koristi u podzakonskim propisima koji su vezani za Zakon o računovodstvu. Na neki način neki izrazi su standardni, međunarodno priznati i mislim da je ovo potpuno jasno da, s obzirom na to da je naziv člana – pomoć male vrednost, a tek u zagradi se odnosi na de minimis pomoć, jasno je definisano na šta se odnosi. Hvala puno.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, zbog javnosti, vrlo je važno reći da u stvari kada uzimate pojam i definiciju državne pomoći, ona se odnosi na svaki vid davanja od strane države zarad određenih pokretanja privrednih aktivnosti koja u potencijalnom slučaju ima rušenje konkurencije. Zbog toga, u stvari, mi sada govorimo o razdvajanju pojmova šta je malo davanje, šta je ono što se računa kao državna pomoć, a šta je ono što su javna ulaganja. Recimo, ako pogledate ono što je Republika Srbija uradila sa subvencijama koja seo odnosi na strane i domaće investicije, šta je uradila sa javnim ulaganjima u infrastrukturu, a šta je uradila sa određenim davanjima koja se odnose na lokalne samouprave, onda je jasno da EU može da je kvalifikuje podjednako kao državna pomoć, zato je nama bilo potrebno da ovim zakonom definišemo tačno na šta se odnosi državna pomoć. Pa, tako u ovom predlogu zakona, naravno i kontrolu, i tako u predlogu ovog zakona zato imamo ovaj član 8. koji govori o tzv. malim vrednostima državne pomoći, koje ne remete konkurenciju. Stoga je vrlo važno da građani Srbije znaju uopšte zašto ovo radimo. Ne govorimo mi ni o kakvim novim agencijama, ni o kakvim novim komisijama. Ova Komisija je do sada postojala u okviru rada Ministarstva finansija, ona sada prelazi, praktično, u nadležnost Narodne skupštine Republike Srbije. To je jako važno reći da je ta transparentnost obezbeđena upravo prelaskom nadležnosti, a na kraju krajeva, saradnja sa Ministarstvom finansija, će biti mnogo veća i kontrola mnogo veća. Zato što Ministarstvo finansija inače, ima svoje mehanizme kontrole kroz budžetsku inspekciju, kroz izveštaje o radu, kroz saradnju sa internom revizijom, i na kraju krajeva sa saradnjom sa Narodnom skupštinom Republike Srbije i DRI. Zato nam je važno da ovakav jedan zakon postoji, da kad nas bilo koja članica EU, na kraju krajeva, i sama EU pita koliko je to sredstava koliko vi stimulišete, odnosno potencijalno rušite konkurenciju na tržištu, mi kažemo to su ta sredstva, ona se odnose u tom obimu, njihova struktura ovako izgleda, pa, čak, i taj deo koji se odnosi na male vrednosti, do 200 hiljada evra lokalnim samoupravama, tačno će biti na transparentan način prezentirana, i na kraju krajeva, bila dostupna građanima preko svojih izveštaja Narodne skupštine Republike Srbije i prema sajtu parlamenta koji, na kraju krajeva, imaju pristup svi građani kada izveštaji na sednicama odbora. Zato ovaj amandman ne treba prihvatiti, možda s političke strane je potpuno razumljivo zašto poslanici određenih poslaničkih grupa koji se ne zalažu za ulazak u Srbije u EU, ne prihvataju, jednostavno, ni ovaj zakon, ni ove amandmane, ali mislim da građani Srbije mora da znaju zbog čega je bilo potrebno da se ovakav zakon donese. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Dubravko Bojić. Samo kolega zatražite reč. Izvolite.
Tačno je gospodine ministre da ste naveli od kog datuma datira ovaj izraz u pravnom sistemu Republike Srbije, ali ja sam govorio o ugroženosti našeg maternjeg jezika, gde naši prevremeni Evropljani, u svojoj prepisivačkoj praksi evropskih direktiva i usaglašavanja sa evropskim zakonodavstvom su spremni da idu toliko daleko da se odreknu i ćirilice, možda i našeg maternjeg jezika. Ako pak, preuzimate direktive iz EU morate ih prilagođavati pravnom sistemu Republike Srbije uz maksimalnu zaštitu naših interesa. Imali smo slučajeva da u svojoj bespogovornoj prepisivačkoj praksi prepisujete cele pasuse sa sve štamparskim greškama, jezičkim i štamparskim greškama, čak i interpunkcijom. Hvala.
Pravo na repliku, ministar Mali. Izvolite.
Hvala puno. Nisam razumeo ton zbog prepisivačke prakse, ne znam šta smo mi prepisali i na osnovu čega se bazira vaš komentar. Dakle, ovaj Zakon o državnoj pomoći jedna i generalno državna pomoć, jedna tekovina koja je veoma, veoma važna za podsticaja rasta i razvoja onih preduzeća ili onih privrednih grana koji treba da budu nosioci našeg razvoja, a sa druge strane mogu da imaju problem prilikom reakcije, odnosno od strane EU. Mislim da sa te strane ništa prepisano nije. Ako postoje neki standardni izrazi koji se koriste u međunarodnoj praksi, takođe ne vidim razlog da te izraze ne koristimo. Inače, sam zakon kao što znate i vidite, je na ćirilici, tako da i taj komentar s vaše strane nisam razumeo. Još jednom, dakle, veoma važan zakon, zakon koji nam daje mogućnost da nam preduzeća i industrijske grane, privredne grane, budu konkurentne i da država Srbija ima pravo i mogućnost da pomogne onima za koje smatra da je pomoć najpotrebnija, kako bi bili još jači u tržišnoj utakmici, a da sa druge strane nema nikakav problem prilikom reakcije od strane EU. Hvala puno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite.
Ovo prepisivačke prakse se nije konkretno odnosilo na ovaj predlog zakona, tako da sam ja bio jasan, rekao sam, da u svojoj praksi usaglašavanje, prepisivanje direktiva EU ide se toliko daleko.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, kontrola državne pomoći je veoma važna i neophodna zbog osiguravanja jednakih uslova poslovanja, a samim tim i osiguravanje jednakih mogućnosti za uspeh svih preduzetnika. Takođe, jedan bitan aspekt kontrole državne pomoći jeste i obaveza prema građanima Srbije, jer oni su ti koji moraju da znaju na koji način se troši njihov novac. Član 8. na koji smo amandmanski intervenisali uređuje institut državne pomoći male vrednosti i mi smo predložili da se promeni stav prvi ovog člana i da iako ova vrsta pomoći nema značajan uticaj na narušavanje konkurencija na tržištu i na trgovinu, mi smo predložili da se u stavu prvom tekst – zemalja članica EU zameni rečima – i drugih zemalja. Stav SRS prema EU je jasan i mi smo ovim amandmanom, odnosno ovakvom formulacijom prvenstveno mislili na konkurentnu saradnju sa svim zemljama bez obzira da li se radi i onim zemljama koje su članice EU i na taj način smo isključili svaku mogućnost apsolutnog uslovljavanja i pritisaka EU. Cilj EU jeste kontrola trošenja sredstava i njihovo učešće u dodeli državne pomoći kako bi ukoliko im zatreba umanjile privredni potencijal srpskih kompanija, a favorizovali svoje kompanije i sve to pod izgovorom zaštite konkurencije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar gospodine, Siniša Mali.
Hvala puno. Na neki način sam odgovorio na sličan amandman koji ste imali na neki drugi član, ali samo da citiram ono što ste rekli – uslovljavanje i pritisci od strane EU. Pa, ne, upravo je zakon na koji definisan potpuno obrnut, dakle, nama EU daje mogućnost da sami kontrolišemo davanje državne pomoći. Nema nikakvog uslovljavanja, nema nikakvih pritisaka. Upravo zbog toga je važno da se taj broj zemalja na koji se kontrola državne pomoći odnosi ili na čiju konkurentnost davanje državne pomoći može da utiče smanji samo na zemlje EU, a da ne proširujemo tu listu na ostale zemlje jer mi kod ostalih zemalja nemamo problem prilikom davanja državne pomoći. Tako da bi upravo vaš amandman bio štetan po pitanje našeg davanja državne pomoći u odnosu na ostale zemlje. Nadam se da se razumemo. Dakle, na ovaj način nas Evropska komisija ne samo da ne uslovljava niti pritiska nego obrnuto, ona nam daje mogućnost da mi sami kontrolišemo davanje naše državne pomoći. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, gospodine Arsiću. Uvaženi ministre, dakle, govorimo o terminu „de minimis“ koji se odnosi upravo na pravila za dodelu državne pomoći male vrednosti. Danas smo već govorili o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju i to je svako međunarodni krovni sporazum kojim se utvrđuju neke prioritetne aktivnosti koje bi Srbija trebalo da ispuni da bi se približila privrednim tokovima, da bi se integrisala u privredne tokove i u političke tokove EU. Jedna od prioritetnih oblasti za uspostavljanje zone slobodne trgovine između Srbije i EE je upravo ova oblast o kojoj danas govorimo, a to je kontrola državne pomoći. Kontrola državne pomoći spada u pregovaračko poglavlje 8. Ovo su obaveze koje je naša zemlja preuzela potpisivanjem Sporazuma, o kojem sam već govorila. Takođe, tu imamo članove 107, 108. i 109. iz Ugovora o funkcionisanju EU i to su pravila koja su, takođe značajna za oblast kontrole državne pomoći. Ova državna pomoć male vrednosti se od 2013. godine, zapravo ne prijavljuje komisiji. Znači, davalac takve državne pomoći sam odlučuje o opravdanosti davanja takve pomoći, dodele takve pomoći, pritom poštujući određene minimalne i maksimalne iznose. Maksimalan iznos je 200.000 evra u dinarskoj protivvrednosti. Dakle, upravo se obrazloženje Vlade koje je dato u mišljenju koje smo dobili, odnosi na propise o kojima sam ja sada dogovorila, pa se s tim u vezi slažem da se ovaj amandman odbije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović. Kolega Stojanoviću, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 9. stav 1. Predloga zakona o kontroli državne pomoći. Amandmanom sam tražio da se uspostavi čvršća kontrola na tzv. nezavisnim telima. Praksa je pokazala da su gotova sva nezavisna tela, samo formalno nezavisna i da sa ovakvom praksom treba jednom prekinuti. Ovakva tela u velikom broju slučajeva predstavljaju instrumente neke tuđe vlade koje nemaju dobre namere prema državi Srbiji. I, ne samo to, korupcija je oduvek bila prisutna u ovakvim telima što predstavlja veliki društveni problem svih režima, tako da i ova vlast nije izuzetak u tom smislu. Sada neko, nazovi, nezavisno telo treba da vrši kontrolu državne pomoći kako ne bi došlo do eventualne zloupotrebe, a i samo je korumpirao. Praksa pokazuje da je korupcija najizraženija upravo u ovakvim telima tako da poveravanje kontrole trošenja državne pomoći, ovakvim telima ne vodi nigde. Nema uspešne kontrole državne pomoći ukoliko se ona poveri ovakvim telima. Zbog toga smatram da regularni državni organi, a ne neka nezavisna tela moraju obavljati ovakav posao. Zahvaljujem.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali.
Hvala puno, uvaženi gospodine Stevanoviću. Dakle, po zakonu koji je trenutno važeći, Komisiju za kontrolu državne pomoći formira Vlada Republike Srbije. Mi smo upravo želeli da unapredimo taj stepen kontrole i da ova komisija bude isto još, ako mogu da kažem, nezavisnija kao što je recimo DRI, kao što je to Agencija za borbu protiv korupcije i da formiranje ove komisije bude u nadležnosti parlamenta. Dakle, Narodna skupština je sada kontrolni organ koji formira Komisiju za kontrolu državne pomoći po ovom novom zakonu. Lično mislim da je mnogo bolje i za vas narodne poslanike, i mislim da je to jasna intencija Vlade, da idemo na to da Komisija bude u potpunosti nezavisna i pod direktnom kontrolom narodnog parlamenta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Naravno da ova komisija treba da postigne operativnu nezavisnost i samostalnost, i naravno da ne treba da bude pod kontrolom izvršne vlasti. Upravo ovim Predlogom zakona postiže se njena nezavisnost i samostalnost u punom kapacitetu. Ne postoji bolji način transparentnosti u radu ove komisije od načina koji se predlaže pomenutim zakonom. Naime, ova komisija biće u zakonskoj obavezi da podnosi izveštaj Domu Narodne skupštine, odnosno da izveštaj o svom radu podnosi narodnim poslanicima do kraja marta meseca za prethodnu godinu. Inače, ono što je vrlo značajno, a takođe tiče se formiranja ove komisije, kao nezavisnog tela, to je da je politika SNS takva da naš odnos prema kriminalu i korupciji je nultni, odnosno formiranjem ove komisije na ovakav način kao nezavisnog državnog organa, upravo ima za cilj sprečavanje korupcije u svakom mogućem obliku. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, svakako da je važna kontrola državne pomoći, i te kako. Moram da naglasim da se bivša vlast nije držala tih uzusa i da nije kontrolisala državnu pomoć. To najbolje dokazuje i primer bivšeg premijera, poznatog po nazivom – poljoprivrednik u pokušaju, gospodina Živkovića, koji je kod subvencija oštetio ovaj budžet Republike Srbije sa 532.000 evra, samo zato što je kalemio vinovu lozu na travu. Kad sam već kod toga, dozvolite da kažem da je taj čovek poznat i po tome što je predložio, kada je govorio o Železari Smederevo, da je predložio da se zatvori Železara Smederevo, a radnici pošalju kući i to na televiziji N1 CIA. To nije slučaj samo njega, to je slučaj svih ovih predstavnika Saveza za Srbiju, da ne govorimo o Draganu Đilasu, poznatog po nazivu điki mafija koji je bio obični gologuzan kada je ušao u politiku, a izašao sa funkcije sa nekoliko stotina miliona evra. Dozvolite da ipak kažem da je najbolje o njima rekao da su oni zaista muljatori, kako u pogledu neefikasnog trošenja budžetskih sredstava, najbolje govorio naš ambasador, a njihov predstavnik DS, gospodin Basara, koji je rekao da je DS samoupravna, interesna zajednica muljatora i lopuža. Na kraju, gospodine ministre, dozvolite da kažem da ste svakodnevno izloženi pritiscima kojekakvih neistina, i vi i predsednik republike i Vlada Republike Srbije i predsednica Vlade Republike Srbije. To, pored ostalog, dokazuju i najnoviji pritisci od juče i prekjuče. Radi se o nekakvom nazovi naučnika, inače poznatog pod nazivom secikesa, karapandžar, Raša. Ja hoću radi javnosti da kažem o kome se radi. Poznat je po tome što neopravdano, svakodnevno, već nekolike godine iznosi neistine o predsedniku Republike Srbije, Vladi Republike Srbije i vama, a radi se o jednoj naučnoj spodobi koja je poznata po nazivom profesor tviteraš, koji svakodnevno blati, ne samo Republiku Srbiju, nego i organe Republike Srbije. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olivera Pešić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Amandmanom se predlaže da Komisiju za kontrolu državne pomoći forma Vlada Republike Srbije. Smatram da je ovo rešenje koje je predloženo zakonom, bolje rešenje. Iz kog razloga? Zato što će Komisija za svoj rad odgovarati Narodnoj skupštini Republike Srbije na taj način što će podnositi godišnje izveštaje, na taj način se stvara veća nezavisnost komisije, pre svega, nezavisno od izvrsne vlasti. Šta ćemo postići time? Unaprediće se stepen kontrole, krajnji rezultat biće bolja kontrola i jačanje transparentnosti u dodeli državne pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije i republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije i republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Da. Izvolite, kolega Ljubenoviću.
Hvala predsedavajući. Predlagač ovog zakona je izašao pred Narodnu skupštinu sa kompletno novim tekstom zakona, iako je zakon sa identičnim imenom donet još 2009. godine. Poslanička grupa SRS podnela je na novi tekst Predloga zakona o kontroli državne pomoći, amandman kojim predlažemo da se iz teksta novog zakona izbriše stav 2. u članu 12. Razlog za to je poznati stav SRS da tekovine EU nisu ništa donele dobro Republici Srbiji. Naime, zakonodavac predlaže u članu 12. stav 2. da stručnost i osposobljenost lica koje je se kandiduje za predsednika Komisije za kontrolu državne pomoći ili člana Saveta ove Komisije, podrazumeva između ostalog i poznavanje pravnih tekovina EU. Predlagač ovog zakona predvideo je da zakon stupi na snagu osmog dana, od dana objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije, a njegova primena počinje 1. januara 2020. godine. Osim odredaba iz člana 9. i 24. ovog zakona koji počinju da se primenjuju danom stupanja na snagu ovog zakona. Inače to su odredbe koje se odnose na Komisiju za kontrolu državne pomoći i trebalo bi reći nešto o njima, obzirom na to da su vrlo zanimljive. Do sada je ministarstvo obezbeđivalo prostor i druge uslove za rad Komisije i obavljanje stručne administrativne i tehničke poslove za Komisiju. Sada novim zakonom je predviđeno da Komisija postane samostalna i nezavisna organizacija koja vrši javna ovlašćenja i ima status pravnog lica. Sredstva za rad Komisije obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije u okviru posebnog budžetskog razdela. Prostor, opremu i sredstva neophodna za rad Komisije obezbeđuje Vlada. Komisija ima stručnu službu i prateće službe, dakle klasičan primer uvećavanja državnog aparata. Pored toga, u zakonu Republike Srbije je insistiranje na upoznavanju tekovina EU, zato smo podneli ovaj amandman insistirajući na onome što je u interesu građana Srbije, a na koji se predlagač naravno oglušio i ovog puta. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Samo da odgovorim na ova dva komentara i dva predloga. Po pitanju datuma kada ovaj zakon stupa na snagu, stupa 1. januara 2020. godine, osim za one članove koji se odnose na odabir same Komisije. Dakle, ono što želimo je odmah nakon toga da se usvoji ovaj zakon, ukoliko narodni poslanici glasaju za njega, da se sprovede javni konkurs, da se izaberu članovi Komisije, da ti članovi Komisije budu spremni da od 1. januara 2020. godine krenu sa sprovođenjem ovog zakona. Sa druge strane član 12. stav 2. o kojem govorite, vezan je za neke kriterijume, za neko znanje koje članovi Komisije mora da imaju. Dakle, ovo je neophodno znanje, ako bilo ko želi da se bavi ovom tematikom, a videli ste iz dosadašnje rasprave da nije baš ni toliko jednostavna veoma specifična, teška za razumevanje, komplikovana, a sa druge strane veoma važna materija. Dakle, znanje, teorijsko i praktično znanje iz oblasti državne pomoći, pa naravno da je neophodno kako bi se sproveo Zakon o kontroli državne pomoći. Konkurencije, pa naravno da je neophodno poznavanje konkurencije i oblasti koja se odnosi na to, s obzirom na to da se odluke o davanju državne pomoći odnose na činjenicu da li ili ne utiču na konkurentnost, pogotovu u trgovinama sa ostalim zemljama. Konkurencije, naravno da je neophodno poznavanje konkurencije i oblasti koja se odnosi na to, obzirom da na to da se odluke o davanju državne pomoći odnose na činjenicu da li ili ne utiču na konkurentnost, pogotovo u trgovinama sa ostalim zemljama i, ili pravnih tekovina EU, pa naravno obzirom na to da se odnosi na zemlje EU. Kao što smo malopre rekli, ne odnosi se na ostale zemlje, što je dobro za nas. Želja nam je da, ne narušavajući principe konkurentnosti pomognemo nekim našim preduzećima, nekim investitorima, nekim idejama, nekim projektima koje država ima, kako bi bili još konkurentniji i još uspešniji na tržištu, a ne narušavajući tekovine jasne i fer konkurencije, koja je definisana u celom svetu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, grad Leskovac uživa veliko poverenje Vlade Republike Srbije. Dokaz za to su mnogobrojna ulaganja ministarstava, bez kojih bi mnoge značajne investicije ostale nerealizovane. Leskovac su u prethodnih godina više puta posetili predsednik Aleksandar Vučić, premijerka Ana Brnabić, kao i skoro svi ministri Vlade Republike Srbije. U vrhu smo izdvajanju Vlade, usmerenim ka Leskovcu. Tome svedoči i 450 miliona dinara, koji su krajem godine uplaćeni u budžet Leskovca, kao i 504 miliona dinara za drugu fazu radova na postrojenju za prečišćavanje otpadnih voda u Leskovcu. Reč je o drugoj fazi tzv. liniji mulja. I, uplata od 600 miliona dinara za izgradnju gradskog kolektora koji će napajati sirovina centralno postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 20. i član 20. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Ovim amandmanom smo skrenuli pažnju na jedan ozbiljan problem u državi koji ste vi na vlasti već sedam godina, obećali da ćete rešiti. Radi se o plati koju ste predvideli za ovog predsednika te komisije, protiv koje smo mi, zato što, čuli ste stav SRS i pre neki dan i danas, ove poslove koji jesu i ozbiljni, potrebni i složeni, treba da rade oni ljudi koji su radili do sada u okviru ministarstva. Nema potrebe da vi sami ministre dovodite u sumnju rad ministarstava i rad Vlade. Vi kažete da bi to bilo sigurno još bolje i da ne bi bilo podložno nikakvim uticajima, to treba da se prenese u nadležnost Narodne skupštine. To boga mi, govori o Vladi Republike Srbije. Naravno, vi ćete da formirate tu komisiju. Već u ministarstvu postoje ljudi koji su to radili, postoji oprema, arhiva, podaci, sve to piše u ovom zakonu i da će onda ta komisija sve to da preuzme, ali predsedniku komisije ste odredili preveliku platu. Mi vam skrećemo pažnju i amandmanom smo rekli da plata predsednika komisije ne može biti veća od plate ministra, ali smo vam kroz obrazloženje u samoj jednoj jedinoj rečenici skrenuli pažnju na taj problem. Amandmanom se ukazuje, napisali smo, na potrebu uređivanja zarada u javnom sektoru. To su ti platni razredi. O platnim razredima ste pričali vi koji ste sada vlast dok ste bili opozicije, pa kada ste, zapravo oni koji su bili članovi SRS zajedno smo se borili i tvrdili da moraju da se uvedu platni razredi da bi te zarade bile zaista onako kako, da ne bilo privilegija, da ne bi bilo nekih nelogičnosti i onda kada ste postali opoziciona stranka, tvrdili ste da je to takođe potrebno. Gospodine Arsiću šta se mrštite? Vi ste bili radikal, a i naprednjak i stalno ste bili za to da treba uvesti platne razrede. Ali, kad ste došli na vlast onda ste na platne razrede zaboravili. Svi ministri koji su vam prošli za ovih sedam godina, te Kori Udovički, te Ana Brnabić, te sada Branko Ružić, prvo što obećate jesu platni razredi, a platnih razreda očigledno nema ni na vidiku. Zašto smo mi sigurni da je to tako? Pa, zato što vi niste prihvatili ovaj amandman, kažete zbog čega - iz razloga što su navedena zakonska rešenja vezivanje plate za sudije u odgovarajućoj sudskoj instanci u skladu sa postojećim pravnim tekovinama Republike Srbije. Evo, smatram sebe dobrim pravnikom, ovo mi nije baš najjasnije – te isto ne odstupa od pomenutih na primeru slučaju plata predsednika i članova Komisije za zaštitu konkurencije, zaštitu prava i postupcima javnih nabavki, za borbu protiv korupcije itd. Ne možete vi iz jednog ne prava da uvodite novo pravo, nakaradno ste postavili sve ove plate ovih šefova, ovde što ste nabrojali tih regulatornih tela. Osnovni problem je da u državi Srbiji ima, ja ne znam sad, ali govorim pre svega o javnom sektoru, niko sad ne zna u ovom momentu koliko u Srbiji ima više stotina plata koje su veće od plate predsednika Republike. Da li je to normalno? Nije. Da li je normalno, ministre Mali, da vaši pomoćnici ili državni sekretari imaju veće plate od vas? Nije normalno. Mora se uspostaviti red. Da li je normalno da isti posao u agenciji, recimo, nekoj i u nekom ministarstvu rade ljudi sa istom stručnom spremom, govorim, recimo, o srednjoj stručnoj spremi, da se u tim agencijama zovu nekakvim savetnicima, saradnicima, ne znam ni ja kako, u ministarstvu se zovu nameštenicima, u ministarstvu rade za minimalac, a tamo dobijaju možda 50.000 dinara. Dakle, potpuno je neuređen sistem plata u javnom sektoru. To naravno utiče na ukupnu količinu novca i na način obavljanja poslova. Mnogi ljudi u javnom sektoru, to se morate složiti, ne rade dobro svoj posao. Ali, takođe, ima onih koji taj posao znaju i koji ga rade dobro. Ovi koji ne rade dobro, to su oni koji se primaju u toku izbornih kampanja na određeno vreme, pa ako dobro budu proveli kampanju, ako donesu dovoljno slika, glasačkog listića onda će ostati za stalno, bez želje i namere da išta nauče. To pitajte vaše saradnike, videćete koliko muka ima sa takvima. E, između ostalog i zbog toga, dakle, ponavljamo, platni razredi su nešto što vam je obaveza, jer ste obećali narodu ili će i to ostati jedno u nizu neispunjenih obećanja, evo sedam godina vam je to neispunjeno obećanje, a predstavlja veliki problem, a koliki je problem govori upravo činjenica koliko ste se u izbornim kampanjama zaklinjali da ćete taj problem rešiti. Dakle, iz toga razloga smo mi podneli ovaj amandman, uvereni da ga nećete prihvatiti. Znamo da postoje ovi sa velikim platama koje ste vi ovde naveli kao obrazloženje. Dakle, mi smo želeli samo da iniciramo, pre svega da javnosti skrenemo pažnju na nešto što je nenormalno, nakaradno, ne znam koji izraz da upotrebimo. Dokle god ne budete uveli platne razrede, nećete imati ni dobre službenike, neće se dobro obavljati poslovi ni u državnoj upravi, ni u lokalnoj samoupravi, niti bilo gde u javnom sektoru. Dakle, ponavljam još jedanput, da li neko normalan misli da je normalno da može neki službenik na bilo kom mestu u javnoj upravi imati veću platu od predsednika države. Sada je potpuno nevažno ko je predsednik države, govorimo o nečemu što je princip. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala. Dakle, da odgovorim na dva komentara koja ste imali priliku da čujete. Naime, platni razredi su veoma važni, tu se potpuno slažemo. Za vašu informaciju, mi smo jutros, pre mog dolaska ovde, imao sam sastanak sa predstavnicima MMF. Taj sistem platnih razreda i razrada cele metodologije ide dosta dobro. Ja sam vam to rekao i prošli put, do kraja godine mi ćemo taj posao završiti i mi ćemo tokom naredne godine i taj sistem da primenimo. Setite se vašeg i mog razgovora i oko izveštaja o završnim računima za prethodnih, ne znam, 10, 15, 12 godina, koliko već, i to ćemo da raspravljamo kada budemo raspravljali o budžetu za 2020. godinu. Dakle, stvari koje su na neki način, možda neko nije obratio pažnju na njih ili kako već, mi ćemo to sve rešiti. Slažem se sa vama da je sistem platnih razreda veoma važan, da je taj odnos fer i jednakosti između poslova koji nose istu odgovornost ili traže istu stručnost veoma važan i kažem, mi ćemo to naredne godine i sprovesti. Po pitanju komentara na član 24. Dakle, neka tekovina ili praksa, kako god, je da se plate osoba koje vode nezavisne institucije izjednače sa platama sudija. Tako je u Komisiji za zaštitu konkurencije, tako je u Agenciji za borbu protiv korupcije, tako je u Komisiji za zaštitu prava ponuđača, takav je i naš predlog da bude u Komisiji za kontrolu državne pomoći. Hvala puno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dobro je da vi, ministre Mali, razumete problem, ali verujte taj problem su razumeli svi ministri unazad sedam godina, pa i više, i oni što su bili u onom drugom režimu. Problem je što se svake godine čuje – do kraja ove godine biće završeni platni razredi. Ja priznajem, istina je da ste vi ispunili obećanje vezano za završne račune budžeta za onaj neki prethodni period, to jeste ispunili obećanje. Ali, dobronameran vam savet, nemojte da obećavate ministre, lepše je da nešto uradite, pa onda obradujete naciju kažete – evo mi smo uradili platne razrede, sada će isto da zarađuje zaposleni u javnoj upravi u Ražnju, kao i ovaj na Savskom vencu i onaj u Crnoj Travi, i onaj u Srpskoj Crnji, i onaj u Zaječaru, itd. To će vam biti jedan od razloga da ljudi ne beže iz tih mesta. Znate kako se sada to plaća? Kaže – jeftiniji je život u Vranju, pa tamo mogu da imaju manje plate nego ovi zato što je u Beogradu skuplji život. To jeste, ali je li želimo da vratimo nekoga, odnosno da se neko vrati u svoje mesto, odnosno da ne ide iz tog mesta, pa između ostalog treba da ima i platu koja je, u ovom slučaju, tačno onolika koliko je i plata isti posao u centru velikom gde bi on želeo da ode. Dakle, dobro je da razumete, ali kažem vam, nemojte da obećavate dok ne bude gotovo. Znate, sa koliko žara je Kori Udovički o tome pričala, kako to – evo, evo, samo, eno na kucanju. Sa koliko žara je Ana Brnabić o tome pričala, delovalo je – eno samo da se odštampa. Dakle, nije tako i daj Bože da sada bude. Mi ćemo sve ono što je, mi na ovome insistiramo zato što je to dobro generalno za državu, za budžet, za javnu upravu, a samim tim i za sve građane koji u Srbiji žive. Nama je uvek u interesu, zato i pišemo amandmane, zato vam i skrećemo pažnju, nama je u interesu da sve što Vlada radi bude u najboljem interesu države i svih građana koji u ovoj državi žive. Nikada vam nećemo reći nešto loše kada uradite ono na čemu mi insistiramo. Ali, evo, kada budete uradili te platne razrede, kada budemo o tome ovde raspravljali, reći ćemo – Siniša Mali je jedini ispunio obećanje. Za sad, i vi ste na obećanju. Hvala.
Pravo na repliku, ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Dakle, svestan sam apsolutno da to nije ni jednostavna tema, ni jednostavna metodologija, ni jednostavan sistem. Radi se o velikoj promeni. Upravo zbog toga sam proteklih godinu i nešto dana dok obavljam ovu funkciju bio oprezan prilikom davanja informacija i/ili najava oko primene tog sistema. Veoma važan sistem. Evo već godinu dana, uvažena gospođo Radeta, mi se bavimo tim sistemom. Ja sam siguran u ono što sam malopre i rekao, da ćemo do kraja godine imati celu metodologiju završenu. Nakon toga čekaju nas razgovori sa sindikatima, čekaju nas razgovori sa zaposlenima u javnoj upravi, ali ćemo bar imati o čemu da razgovaramo, jer ipak, moram da priznam, nismo imali baš u potpunosti precizne podatke oko strukture prevashodno zaposlenih u javnoj upravi. Mislim da smo sada veoma blizu tome i nakon toga smo apsolutno spremni da sagledamo i pluseve i minuseve i prednosti i nedostatke bilo kog sistema ili metodologije koju ćemo na kraju i primeniti, ali da je to neophodno, apsolutno se slažem da je to neophodno i ako pogledate proteklih par godina šta je sve urađeno i u saradnji sa MMF i bez njih, na kraju i po pitanju reformi i Poreske uprave, reformi bankarskog sistema, reformi drugih institucija koje se prevashodno odnose na kontrolu poslovanja javnih preduzeća, uspostavljanje tzv. jedinice za kontrolu fiskalnih rizika u okviru Ministarstva finansija itd, mislim da ćemo ovaj deo koji se odnosi na platne razrede na neki način će biti i zaokruživanje reformskog paketa koji je dogovoren sa MMF pre samo par godina. Kao što znate, nama taj sporazum ističe u januaru 2021. godine. Do tada ćemo sigurno imati i taj sistem sproveden. Kažem, čekaju nas par teških meseci razgovora i pregovora sa svim zainteresovanim stranama tokom naredne godine, ali ne sumnjam da ćemo i tu napraviti dogovor i taj sistem na kraju uspešno i sprovesti. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Samo jedna rečenica, mi srpski radikali bismo voleli da taj posao završite bez tog MMF. Imamo mi pametnih ljudi, ima ih sasvim izvesno i u ministarstvima i ljudi koji znaju svoj posao, a najbolje znamo stanje u svojoj državi, najbolje znamo svoj narod, najbolje znamo situaciju u svakom delu javne uprave, tako da uradite to sami, biće još bolje. Hvala.
Pravo na repliku, ministar Mali. Izvolite.
Hvala. Mi ga sami i radimo. To je samo jedna od stavki koju smo zajedno sa njima diskutovali oko reformi koje treba uraditi. Nema ko to drugi da uradi, sigurno, do nas samih, tako da sa te strane, timski rad je u pitanju, cela Vlada je uključena u to, sva ministarstva. Kažem, do kraja godine i naredne godine razgovaraćemo o mnogo više detalja po tom pitanju. Hvala puno.
Zahvaljujem. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da iskoristim par minuta da se osvrnem na pitanje ovog amandmana, odnosno problematike o kojoj raspravljamo danas, ali i na različite ocene i stavove koji su izrečeni u ovoj sali tokom današnjeg dana. Pre svega, pitanje kontrole državne pomoći - da, jeste važno i ne greše oni koji kažu da je, ukoliko nema odgovarajuće kontrole, moguće programe ove vrste i zloupotrebiti. Uostalom, u Republici Srbiji zabeleženi su slučajevi kada se to dešavalo. Mi smo, čini mi se, u nekim prethodnim prilikama razgovarali baš na ovu temu i ukazivali da je zvanično konstatovano da je bilo i zloupotreba i da je zvanično konstatovano da su u najvećem broju i najdrastičnije po svojim dimenzijama te zloupotrebe bile, sećate se sigurno kada, u predizborno vreme 2012. godine. Dakle, utvrđeno je crno na belo, bivši režim se nije libio da ovu vrstu zloupotreba čini. Naravno, ti programi su kasnije sa tim vrstama manjkavosti, da budemo blagi u oceni, birajući termin kako ćemo ih nazvati, morali da dožive određenu reviziju. Činjenica je svakako da danas te vrste zloupotrebe nema, da se ne konstatuje. Naprotiv, mi kada govorimo da se maksimalna pažnja poklanja želji, nameri da ti programi budu pripremljeni kvalitetno, da se dobro definišu kriterijumi i obimi pomoći, da se, pre svega, vodi računa o efektu koji, recimo, neka strana investicija može da izazove u Republici Srbiji, o pozitivnim efektima govorimo tačno, a govorimo, dakle, precizno o broju radnih mesta koji se obezbeđuje, govorimo o ukupnom nivou investicija koje dolaze, da se onda sa svoje strane država postavi na najbolji mogući način. Naravno, nije nikakva tajna reći da ta vrsta zloupotreba u predizborno doba 2012. godine nije i jedina vrsta zloupotreba za kojom se posezalo i, naravno, nije nikakva tajna reći da kada se postupa ispravno, kada se postupa odgovorno i domaćinski, onda može da se govori o pozitivnim efektima. Zahvaljujući tim pozitivnim efektima, ozbiljnoj i odgovornoj politici i u ovom segmentu, ali i u svakom drugom pitanju koje se tiče naše ekonomije i naše privrede koji jesu ustanovili Aleksandar Vučić i SNS, mi danas govorimo, između ostalog, o stotinama različitih već realizovanih investicija, o stotinama različitih projekata koji su doneli nova radna mesta, a ta radna mesta brojimo stotinama hiljada. U ono vreme kad se zloupotrebljavalo i kad se nije libilo da se zloupotrebe prave, ovu vrstu efekata niste imali. Mi smo, da podsetimo, beležili gubitak radnih mesta i to drastičan gubitak. Govorimo o periodu od nekoliko godina samo od 2008. do 2012. Zvanična statistika kaže pola miliona radnih mesta izgubljeno. I sad, pogledajte kako se postupa, da li se pravi trošak, neretko i šteta, a kakav se efekat gradi u tom periodu na koji mi svakako moramo da podsećamo. Moramo, između ostalog, zato što danas, evo, između ostalog, mi dobijamo pitanje da se mi uporedimo sa tim i takvim periodom. Pa, jedan od narodnih poslanika koji jeste izabran na jednoj od dosovskih lista na izborima 2016. godine i zato niko ne treba da se ljuti, jer svako je od nas birao gde će učestvovati i sa kim će deliti izbornu listu, kaže, da vidimo, da uporedimo šta je bilo sa poljoprivredom. Možemo, naravno, i treba uvek i da vidimo i da uporedimo i sa poljoprivredom i sa pitanjem radnih mesta i sa pitanjem prosečne plate i sa kojim god želite parametrom, i sa onim kojim ne želite, da se vidimo, u oči pogledamo i da se podsetimo. Mi smo, dame i gospodo, ovih dana o ovim stvarima takođe pričali. Mi smo ove stvari pokazivali. Za svaki sektor možete da napravite ovako lep uporedni prikaz i da pogledate kako je bilo nekada, to vam je ovo malo i žuto, a da pogledate kako je sada - to je ovo veliko i plavo. Ovo konkretno vam se odnosi na obim sredstava koji smo kroz budžet, a pričamo o ovom rebalansu koji je tema ove sednice, koji smo izglasali juče. Dakle, to je ovaj nivo veliki i plav. Koliko je to bolje, to se golim okom vidi u odnosu na ovo njihovo malo i žuto. Pa, ako treba da govorimo o tome koliko država izdvaja, koliko se država brine za svaki sektor, pa i za ovaj koji se na poljoprivredu odnosi, može, evo da pogleda svako i kaže svako – ovo je danas dva i po puta više ako o izdvajanjima priča. Koliko onda ima smisla da neko kaže ovde a da li je 2,3% ili 2,4% više manje? Ne pričamo mi ovde uopšte. U Srbiji se danas ne govori o razlikama o 2,3% i 2,4%, dva i po puta je više, dva i po puta je bolje. To su neke razlike koje čovek, ako hoće da govori iskreno i pošteno, mora da primeti i ne može da ne prizna i u skladu sa tim zamerkama, a konkretno taj rebalans juče izglasan. Tu je i ministar. On može da ispravi ako ja pogrešim u nekim brojevima. Da li se odnosi ili se ne odnosi, između ostalog, za preko dve milijarde dinara novih upravo u ovom sektoru, sektoru poljoprivrede i upravo u sferi subvencija? Preko dve milijarde mi smo doneli ovim… (Marijan Rističević: I više.) Ovim preko dve milijarde, a ima tu čini mi se još dodatnih preko pola milijarde na različite objekte i infrastrukturu, opet za poljoprivredu. Ispravljaju kolege koje vrlo pažljivo vode računa o ovim brojevima, ja nekad malo zaokružim, ali, vidite, uvek na našu štetu. Neću da nas previše pohvalim, a imamo za šta. Da li je to dobra stvar? Da li je to za pohvalu? Ja bih rekao da jeste. Kada pominju šta je danas sa Srbijom na spoljnopolitičkom planu, pa jel dobra stvar i za pohvalu da je činjenica imamo tako dobre odnose i sa Ruskom Federacijom i sa Narodnom Republikom Kinom, za koju se neki, tobože, brinu ovde, toliko dobre da se nikada niko nije mogao pohvaliti od ovih bivših, od ovog režima koji se trudio da kako god ume, koristeći se malverzacijama, kršeći zakone otvoreno, praveći štetu i strašne pare uzimajući da dobije izbore, ali ništa nije vredelo, nisu nikada imali taj nivo odnosa ni u kom pogledu, ni vezano za ekonomiju, ni vezano za našu privrednu saradnju, ni za infrastrukturu koju danas radimo i sa tim našim partnerima pored drugih partnera koje imamo, ali, moram da vam kažem, ni vezano za pitanje Kosova i Metohije. Da li hoćete da razgovaramo o tome šta mi danas radimo za Kosovo i Metohiju? Evo, može opet u kontekstu ove sednice, opet u kontekstu ovog rebalansa. Opet ministar neka prati, pa ako treba neka koriguje. Da li je vezano baš za ovaj rebalans bilo da je za Kancelariju za Kosovo i Metohiju tim rebalansom predviđeno, a mi usvojili, preko 2,5 milijarde dodatnih sredstava? To kaže lepo u opisu. To je radila Parlamentarna budžetska kancelarija. Svaki narodni poslanik može taj materijal da dobije, svaki narodni poslanik može da ga koristi. Radili ljudi precizno analizu i kažu – transferi nivoima vlasti preko 2,5 milijarde za podsticanje ekonomskog razvoja, podršku funkcionisanju lokalnih kapaciteta, vaspitno-obrazovnih institucija itd. Još mi najavimo i to je predsednik poslaničke grupe SNS govorio ovde prilikom poziva našim sunarodnicima da se bore za svoju budućnost i da izađu na izbore 6. oktobra. Podsetio čovek u planu, zvaničnom planu Vlade Srbije, zvanične institucije, ne može zvaničnije i još 350 novih projekata vezanih za Kosovo i Metohiju, neposredno u službi života i opstanka naših sunarodnika na teritoriji AP, vrednosti preko 150 miliona evra. Da li nije dobro, da li nije za pohvalu? Ja bih rekao jeste. Sve jedno i drugo i za iskreno priznanje ko se i koliko trudi, ko je u stanju kakav rezultat da obezbedi. Između ostalog, da se podseti ko je i kada obezbedio da 15 država povuče ranije datu saglasnost, odnosno priznanje tzv. „nezavisnosti“ Kosova i Metohije. I to je jedan od pokazatelja ko se bori i ko je u stanju da kada se bori rezultat i napravi. Da nije reč samo o želji, bez koje naravno nema ništa, već i o znanju, sposobnosti da se rezultat napravi. Bivši režim to nije radio. Ovi na čijim su listama neki postali narodni poslanici 2016. godine, oni se nikada oko tih stvari trudili nisu, jer znamo da su bili zauzeti nečim što je za njih bilo mnogo važnije. Stotinama miliona evra da, ali ne u investicije, ne za Srbe na Kosovu i Metohiji, nego na račune sopstvenih firmi, 619 miliona evra, da podsetimo, kao prihod slilo se na račune firmi Dragana Đilasa. To su bile njihove preokupacije i zbog toga se oni drugim stvarima bavili nisu. A kako su se odnosili prema Kosovu i Metohiji, kako se odnosi danas? Evo vam primer današnji. Kad kažem danas, da znate baš mislim bukvalno danas. Ovo vam je jedan od njihovih omiljenih tabloida, zove se „Danas“. Kukaju već danima zbog toga što su Rada Trajković i onaj Rašić, beše, što tečno govori albanski i kaže - ja sam Kosovar, ja sam ponosni član najmlađe države na svetu. Kukaju što su prošli kako su prošli u nedelju. Sada vidite šta piše ovde, ja vam sada čitam, a vi slobodno proveravajte da nisam neko slovo pogrešio: „Šta znači pobeda Samoopredeljenja i DSK na izborima u bivšoj južnoj srpskoj pokrajini?“ za njih je, i oni to kažu na naslovnoj strani Kosova i Metohije bivša južna srpska pokrajina. Otvoreno kažu ljudi. Eto to oni misle i to zagovaraju i time se bave i ovi njihovi miljenici koji se ne skidaju sa njihovih naslovnih strana. Tu mislim, pre svega na Đilasa, Jeremića, Obradovića i ostale koalicione partnere, Rade Trajković i ovog Rašića, kako sami kažu Kosovara, kako sami to kažu stanovnika najmlađe države na svetu. Inače, ljudi koji su otvoreno govorili da se zalažu za političku saradnju sa Aljbinom Kurtijem, godinama unazad su to pričali, ne jednom, tri ili četiri puta je Borko Stefanović pokušavao da ubedljivo objasni zašto je Kurti dobar čovek, taj Kurti koji se zalaže za veliku Albaniju, taj ekstremista koji Srbe ne može da smisli, za njih je oduvek bio poželjan koalicioni partner, ali to je pitanje odnosa. Nema nikakvog smisla da neko nama postavlja pitanje, koji se borimo za Srbe na Kosovu i Metohiji, koji se borimo za Srbiju na svakom planu, šta i kako radimo i koga i kako na svetu uvažavamo. Naša politika jeste da plate svima budu veće, pa i u javnom sektoru. Ovim što smo izglasali svi zajedno, to smo i obezbedili. Rečeno je već, ali da ponovimo. U proseku 9.6% povećanje plata. Za različite branše, od 8 pa sve do neverovatnih 15. Znate šta? Biće još. Kad pričamo o ispunjenim obećanjima, prosečna plata u Republici Srbiji na nivou od 500 evra biće jedno od ispunjenih obećanja Aleksandra Vučića i SNS. Sigurno među onim značajnijima kada pogledate šta čoveka svakog u Srbiji prirodno najviše zanima, ali biće jedno od. Plata predsednika Republike, to je neko pomenuo, da znate, ništa vam novo ne saopštavam kada vas podsetim. Taj posao Aleksandar Vučić sigurno ne radi zbog plate, taj posao se radi pre svega srcem zato što se voli draža, zato što se voli narod i zato što se iskreno želi da se za njega nešto izbori. Kada se ume i kada se radi danonoćno, onda se izbori pa i bude prosečna plata 500 evra u Republici Srbiji, pa bude i na stotine hiljada novih radnih mesta. Imate i više Srbije na Kosovu i Metohiji. Na kraju, kada se okrenete ljudima, kada se okrenete našim građanima i pitate ih – šta vi mislite o svemu tome? Srbi konkretno na Kosovu i Metohiji rekoše svoje pre dva dana. Preko 98% kaže – Da, verujemo Aleksandru Vučiću, da, verujemo Vladi Srbije, da, vidimo sve dobre rezultate. Oni koji ne vide i kojima ove razlike onog malog žutog i onog velikog plavog nisu dovoljne da neke stvari uvide, neka pogledaju malo i neka oslušnu šta kažu Srbi. Ako im ni to ne pomaže, ja se bojim onda nikakve pomoći, nikakvog odgovora za njih nema.
Hvala, kolega Orliću. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Orlić je jedan detalj zaboravio. Zašto Borko Stefanović hvali Aljbina Kurtija? Zašto? Aljbin Kurti, poznati terorista, osuđen 2000. godine na 15 godina zatvora, pravosnažno osuđen, pušten je marta meseca 2001. godine od strane DS, pušten je na slobodu i tako započinje njegova politička karijera. Borko Stefanović hvali Aljbina Kurtija zato što su bili saveznici, zato što su ga pustili i zato što veruju oni, DS veruje, da se na određen način kvalifikovala protiv Srba na Kosovu i Metohiji time što je Aljbin Kurti dobio, mislim, 0,74% više od neke druge albanske liste. Hoću da kažem da oni koji su pustili Aljbina Kurtija 2001. godine pravosnažno osuđenog zbog terorizma na 15 godina zatvora, verovatno očekuju zahvalnost od istog tog puštenog Kurtija da im pomogne i da se bore ne samo protiv srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, već da u Srbiji otežaju položaj rukovodstva Srbije u pregovorima koji će uslediti sa predstavnicima tzv. „države Kosovo“.
Hvala, gospodine Rističeviću. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o državnoj pomoći, ja sam i amandmanima na budžet tražio dodatnu milijardu dinara za poljoprivredu. S tim u vezi, dužan sam da podsetim da sem agrarnog budžeta koji je neko izračunao na 4,99, imamo sredstva za zadrugarstvo. To je preko 600 miliona dinara. Svi su zaboravili, a moram da podsetim ministra, na 500 miliona dinara iz budžetske rezerve koji su upotrebljeni za interventni otkup pšenice. Dakle, to svakako pripada razdelu poljoprivreda, pa da onih 5% nisu 5%, onih 4,99, da su to daleko više od 5%, ne treba posebno dokazivati onim osobama koje žele to da razumeju. Nerazumnim osobama je teško to objasniti, jer da im se može objasniti, ne bi ni bili nerazumni. Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za poljoprivredu, svi članovi Odbora za poljoprivredu, ne samo predsednik, su više puta, u više godina, tražili da se povećaju sredstva za poljoprivredu i poljoprivrednu proizvodnju. Svi su zaboravili plaćanje obaveza i dugova nastalih još za vreme stranke žutih žohara, 10,2 milijarde, kada je tadašnji premijer Aleksandar Vučić doneo odluku, zajedno sa Vladom, da se to plati javnim dugom. To nikada nije ušlo u bilanse budžeta za poljoprivredu, jer je to pred kraj godine javnim dugom plaćen dug koji je bio prema poljoprivrednicima. Oni su dobili novac, a država je to uknjižila kao dug, kao javni dug koji mora da plati. Takođe, dame i gospodo narodni poslanici, treba uvećavati agrarni budžet i stav svih članova Odbora za poljoprivredu, nepodeljen stav, jeste da se sledeće godine uvećaju ta sredstva za nekoliko milijardi ili za onoliko koliko zaradimo više, odnosno koliko budemo mogli da se protegnemo, da se toliko pokrijemo. Treba živeti od zarađenog, ne treba živeti od zaduženog i ono što zaradimo više treba podeliti svima. Svi naši građani zaslužuju da imaju više novca, a posebno poljoprivrednici. Mi želimo da se taj dodatni novac izdvoji za stočarstvo, da se nabave priplodne junice, da se uveća stočni fond, jer nemojmo zaboraviti da je nestalo do 2012. godine 200 hiljada krava, da je izvršen pravi, kako gospodin Atlagić kaže, "kravocid" od strane Dušana Petrovića i njegove ekipe. Mi imamo potencijal i biljnu proizvodnju koju ne koristi naše stočarstvo. Naši pašnjaci su gotovo opusteli, njima trebaju grla, kvalitetna priplodna grla, trebaju im grla koja će dati solidnu količinu mleka, da ne bi napravili hiperprodukciju mleka, ali će zato dati dobro tele i dobrog tovljenika. Jer, u izvozu goveđeg mesa imamo na "halal" tržištima, po "halal" standardima, po "košer" standardima, jel tako, gospodine predsedavajući, i u Evropskoj uniji imamo šansu da izvozimo značajne količine goveđeg mesa, jer je Evropa napravila hiperprodukciju mleka, visokomlečne krave ne daju kvalitetno grlo za to i stoga su oni uvoznici goveđeg mesa, a mi imamo šansu da iskoristimo biljne potencijale, livade i pašnjake koje sve manje koristimo i tri i po miliona tona kukuruza plus proizvodi od soje i pšenice za stočnu ishranu, dakle, možemo komotno sa 0,33 grla po hektaru da pređemo na jedno, što bi uvećalo stočni fond za negde otprilike tri do tri i po miliona grla, a to bi kroz preradu garantovalo dodatnu vrednost u BDP od sedam milijarde. Mi taj potencijal ne možemo iskoristiti jedne godine, ali je vreme, gospodine ministre, da ipak malo povećate sledeće godine, da ne bude to ni 5,01, ni 5,02, da ubacimo jednu milijardu, dve, posebno za ovaj interventni otkup, da ne koristimo budžetske rezerve jer one možda trebaju za neke druge namene, za ne daj bože nekih nepogoda, itd, da probamo da ubacimo za nabavku mineralnih đubriva, to je posebna stavka za Direkciju za robne rezerve, za mineralna đubriva i interventni otkup tako što bi se mineralna đubriva menjala za pšenicu i kukuruz, kukuruz menjao za tovljenike, svinje i goveda i na takav način ne bi izgubili novac, to ne bi bio trošak, već bi taj novac imali u robi i mogli da reagujemo na tržištu, očuvamo stabilnost cena žive stoke, a tako i preradu stabilizujemo. Na takav način ne bi gubili novac, već bi tu vrednost sačuvali i sprečili proteste poljoprivrednika, jer bi mogli da utičemo kroz otkup, kroz zamenu i razmenu, na cene poljoprivrednih proizvoda i cene žive stoke. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 48. i član 48. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mirčiću.
Sve smo ovde čuli. Ovde smo čuli i o Kosovu, i o poljoprivredi, i o super kontroli, i o jezičkim normama, ali ono što je razočarenje, to je da i dalje Vlada navodi kao jak argument MMF, pa taman se to radilo i o platnim razredima, bitno je da MMF ima blagonaklon stav prema svemu onome što Vlada misli da radi. Vlada Srbije izgleda kao oni kada imaju svoje mišljenje, ali odu kod drugog da dobiju to svoje mišljenje, pa su bogatiji za još jedno dodatno svoje mišljenje. E, tako Vlada Srbije izgleda. Vlada Srbije misli da su dobri platni razredi, ali mora MMF to da potvrdi, pa je onda ubeđena da ima dva mišljenja i da ta dva mišljenja mogu da izađu pred parlament. Prosto čovek da ne veruje. Vi imate formu. Vi u ovome zakonu jasno definišite formu, definišite kontrolu. Kojih sredstava? Koja se svode pod sredstva državne pomoći. Gospodo, mi raspravljamo o nečemu što nećemo da kažemo da nije značajno, značajno je, ali ogromna sredstva koja su van kontrole nalaze se u javnim preduzećima. Ko kontroliše ta sredstva? Gospodo, vi imate sistem koji se zove elektroprivreda Srbije. Elektroprivreda Srbije iz godine u godinu beleži sve lošije i lošije rezultate. Ko kontroliše to? Da li je neko odgovarao za to? Nije odgovarao. Da li ste pokušali da promenite rukovodeći kadar? Niste pokušali da promenite rukovodeći kadar. Zašto? Zato što tvrdite da su oni dovoljno stručni, da su dovoljno sposobni. Vi, u stvari, imate, kako bi se to reklo u nekom žargonu, vi imate šuplju konstruktivnu priču. Ona se sastoji u tome što ima konstrukciju, ali je šuplja. Vi pričate nama ovde kako ćete vi kontrolisati, kako će se uspostaviti kontrola i za mala i za velika sredstva, a onda ulazite u jezičku polemiku, pa kažete da pola Srbije, ako ne i više, govori minimus. Sigurno, kako da ne, pogotovo Pomoravlje i onaj deo oko Kopaonika. Oni sigurno govore tako. Poznat im je izraz, odomaćio se. Sa tim izrazom se i rađaju. Vi se služite svim i svačim da bi suštinu pokrili. Kad smo već kod tih malih iznosa pomoći, gospodo, da li to znači da ćete kontrolisati sredstva koje se izdvajaju za održavanje rada i funkcionisanje rada nevladinih organizacija? Da li ćete kontrolisati sredstva koja se izdvajaju za održavanje festivala na Petrovaradinskoj tvrđavi? Kako se zove? Što bi rekao kolega Sreto Perić – to. Da li ćete kontrolisati ta sredstva? Izdvaja se sa republičkog nivoa 35 miliona dinara, hvala Nataša. To je više nego mala sredstva u kategoriji minimusa. To je više od minimusa, kako bi to reklo Pomoravlje i okolina Kopaonika. Da li ćete kontrolisati? Na koji način ćete to kontrolisati? Vi dajete sa republičkog nivoa 35 miliona, sa pokrajinskog nivoa ne mala se sredstva izdvajaju za održavaju tog festivala. Lokalne samouprave izdvajaju sredstva za održavanje tog festivala. Održava se na prostoru istorijskog kulturnog spomenika Petrovaradinske tvrđave. Vi finansirate urušavanje, uništavanje tog istorijskog kulturnog spomenika. Da li to ima smisla više? Zašto? Zato što MMF, pod znacima navoda, ima blagonaklon stav kada je održavanje ovakvih manifestacija u pitanju. To je još od ranije kada je prvi korak napravila tzv. EU i od tada se blagonaklono gleda na sve ono što bi eventualno nanelo štetu Srbiji, odnosno omladini ili mladosti Srbije. To je festival na kome se više proda droge, nego što je za godinu dana u prometu u čitavoj Srbiji. Vi svi sedite u ovom parlamentu, vi koji pripadate većini, koji držite vlast, i čudite se i divite – kako to radikali pričaju otvoreno, a nemojte, gospodo, da zaboravite da su i vaša deca i vaši unuci u potencijalnoj opasnosti da budu žrtve ovakvih festivala. Umesto da se uvede red u ovoj državi, da se kontrolišu velika, ogromna sredstva koja se troše u javnim preduzećima, mi ovde konstatujemo da, recimo, za sledeću godinu, kako je to jedan od kolega izneo ovde tačan podatak, „Telekom“ neće uplaćivati u budžet zato što su odlučili da se dividende ne isplaćuju, da se na neki drugi način angažuju. Evo, kolega je to rekao. Čekajte, ljudi, da li je neko izašao sa jasnim podatkom ovde koliko je to sredstava utrošeno neplanski, protivzakonito, da ne kažem, u tim velikim sistemima? Mi imamo ovde poražavajuću činjenicu. Imamo poražavajuću činjenicu da lokalne samouprave troše sredstva onako kako padne čelnicima na pamet. Državni revizori nam šalju izveštaje. Kad se raspravljalo o tim izveštajima? Jeste u sklopu opšte rasprave oko DRI, a nije konkretno o nekim lokalnim samoupravama. Čemu to služi? Zato mi, srpski radikali, sa ovim amandmanom želimo da skratimo rok donošenja podzakonskog akta, odnosno podzakonskih akata koji će precizno da definišu neke odredbe ovog zakona i umesto godinu dana, kako ste vi odredili, od dana usvajanja ovog zakona, mi tražimo da to bude tri meseca. Hvala vam.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč sada ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja neću da se bavim jezičkim barijerama, nego stalno postavljam jedno pitanje sebi – zašto neko od našeg državnog preduzeća hoće da napravi, odnosno pravi jednu negativnu kampanju, a to govorim kada je u pitanju EPS? Prvo, treba da se zna da se decenijama nije ulagalo u EPS do 2012. godine. Decenije su protekle dok nije počelo ulaganje i kada neko ima primedbi na rad EPS, treba da zna da se ubrzano radi i modernizacija i poboljšanje efikasnosti rada EPS. Samo ću da navedem neke primere za koje ja znam. Neću da ulazim u nešto što ne znam. Recimo, termoelektrana u Drvnu ima dva bloka koji su bili ukupne snage 320 megavat sati po bloku, da nikada u svojoj proizvodnji nisu mogli da dostignu više od 294, 295, od kada su napravljeni nisu mogli da postignu tu proizvodnju električne energije. Posle modernizacije koja je završena 2016. godine, čini mi se, ti blokovi mogu da rade sa preko 350 megavat sati. Znači, od 290 na 350 megavat sati je prilično velika razlika. Rađeni su sistemi za odsumporavanje uglja i u Kostolcu, znači, blok dva i tri, i u Drvnu, blok tri i četiri. Isto tako se radi i na modernizaciji naše termoelektrane „Nikola Tesla“ u Obrenovcu. Sad bi neko hteo da kaže da se, dok se radi modernizacija, to preduzeće pretvara u gubitaša. Tako to izgleda. Sad mi objasnite jednu sledeću stvar – kako mislite da jedan čitav sistem koji se remontuje i modernizuje može da radi na maksimumu svojih kapaciteta? Ja mislim da je to nemoguće. To je isto kao kad odvezete automobil kod auto-mehaničara, pa dok je kod auto-mehaničara hoćete da ga vozite. E, pa ne može. Ne razumem zašto se od jednog našeg državnog, javnog preduzeća pokušava da se napravi gubitaš. Druga stvar, čak i u najgorim vremenima EPS nikada, nikada nisu aktivirane garancije koje je izdala Republika Srbija, odnosno Narodna skupština Republike Srbije za kredite koje su podizale, a kamoli danas. Znači, posle 30 godina pravimo prvi ozbiljan energetski blok u Kostolcu, odnosno u Drvnu, ne valja, modernizujemo termoelektrane koje imamo, i to ne valja, modernizuje se čitav sistem mreža za prenos električne energije, i to ne valja, i još izađe neko i kaže – gubici su 15%, a kod drugih su pet posto. Kad bi neko znao šta je kosinus fi 98 ili 97, on takve stvari ne bi pričao. Koliki je stepen iskorišćenja trafoa, koliki je stepen iskorišćenja elektromotora, prenosne mreže, koji su omovi gubici, koji su gubici kontra elektromotorne sile? To ne zna, ali bitno je da zna neki statistički podatak o kome niko ništa ne zna. Znači, nemojte neproverene stvari da govorite. Da li je EPS strateški važna za Republiku Srbiju? Naravno da jeste, jer nam na prvom mestu daje energetsku nezavisnost i stabilnost i, kada napadamo preduzeća koja nam daju energetsku stabilnost i nezavisnost koji nisu samo za domaćinstva, kao što mnogi pričaju, zato ćemo uvek moći da uvezemo električnu energiju ili da proizvedemo. Problem u Srbiji nije više problem, ali u Strategiji razvoja Srbije nama su termoelektrane i bilo koji drugi izvori električne energije neophodni za razvoj naše industrije koja opet pokreće čitav jedan realni sektor, pa ćemo sada paušalno da se gađamo podacima koji u suštini, mogu da kažem, nemaju veze sa realnim životom. Znači, Elektroprivreda je strateško javno preduzeće za Republiku Srbiju. Mogu odmah da kažem da nije na prodaju i svaki put kada pokušavate da urušite jedno takvo preduzeće, imam osećaj kao da ga neko sprema za prodaju. Imam taj osećaj, jer kada neko kaže da je neko preduzeće neefikasno, da je skupo, da je gubitaš znači da je jeftino. Kad kažete da je neko preduzeće uspešno, da radi dobro, znači da ima jako veliku vrednost i teško da bi se neko rešavao da ga kupi za neke male pare. Kažem, nije za prodaju, to je na prvom mestu strateški jako važno za čitavu Republiku Srbiju, za njenu privredu i njene građane.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, pravo na repliku. Izvolite.
Samo osećajan čovek kakav je gospodin ima osećaja, i to je činjenica. Kolega dragi, pokušaću da objasnim u čemu se sastoje gubici Elektroprivrede. Vi imate neke standarde kada je u pitanju energetika. Ti standardi jasno govore o stepenu efikasnosti, odnosno iskorišćenosti pojedinih izvora električne energije. Kada su u pitanju hidroelektrane i termoelektrane, onda nešto što je standardizovano je da gubici mogu biti tolerisani, kada je u pitanju prenosna mreža i kada je u pitanju sama proizvodnja, do 3%, 5% je već alarmantno. Tu se govori da je došlo do potpune maltene havarije ili velike ugroženosti čitavog sistema prenosa. Slikovito kolega vama da objasnim u anatomiji. Recimo, vaš centar za razmišljanje je u donjem delu vaših leđa, centar za reprodukciju je u glavi i sada u zavisnosti kolika je dužina puta koji prelazi ta informacija, tako će centar za reprodukciju to da reprodukuje. Ovde je obrnuto. Ovde kvalitet mreže mora da bude na tom nivou da ne sme biti gubitaka više od 5%. Kada je gubitak 14%, to što vi govorite, a tačno je, a pri ovakvim ulaganjima, ovakvim investicijama, onda je to upozoravajuće, da nije u pitanju prenos električne energije, kvalitet prenosa, da nije u pitanju samo proizvodnja, nego da negde na volšeban način nestaje električna energija koja se proizvodi u termoelektranama ili hidroelektranama. To je suština i to mora da se ispita. Znate, poštujem tu činjenicu što vi navodite kao tačnu, da se ogromna sredstva ulažu za renoviranje, za adaptaciju, za poboljšanje. Sve je to tačno, ali gubici su enormno visoki. Upozoravajući, alarmantni, nemogući. Nemogući, čak i kada je potpuno mreža, da ne kažem, uništena, po kvalitetu, ne fizički, nego po kvalitetu. Vi se sećate kad je bilo bombardovanje, tada ti gubici u prenosu električne energije nisu bili toliko, nisu procentualno bili toliki. To je suština. Mora država da kontroliše, da kaže, da alarmira – od planiranih prihoda u Elektroprivredi ostvareno je toliko, a planirano je toliko, nije ostvareno zbog tog, tog i tog. (Predsedavajući: Vreme.) Kada su u pitanju tehnički uslovi, onda nešto nije normalno jer je maksimu 5%, gospodine, Arsiću, maksimum je 5% svugde u svetu. Preko 5% to je alarmantno. O tome se radi. Znači, nije to zbog kvaliteta mreže, nije zbog kvaliteta proizvodnje, dobrim delom u ovom procentu nije, nego je zbog nečeg drugog, i to drugo trebali bi sada da se bavimo sa tim i otkrijemo. Ne radi se o tome da mi uništavamo da bi se obezvredila vrednost javnog preduzeća koja je vrednost Srbije, nije samo vladajuće stranke ili vaša ili moja lična vrednost. To je vrednost Srbije.
Hvala, gospodine Mirčiću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite, gospodine Arsiću. VEROLjUB ARSIĆ: Ni u jednom trenutku nisam rekao da je Elektroprivreda Srbije u vlasništvu bilo koje stranke, pa ni SNS. To odmah da raščistimo. Kada sam govorio, govorio sam da je jako važno za Srbiju, a ne za SNS, nemojte da mi stavljate reči u usta koje nisam rekao. Samo pre par minuta ti centri koje ste vi spominjali i refleksi vas demantuju. Znači, to odmah da raščistimo. Možda je kod vas došlo do permutacije položaja refleksa i svega toga, ali ja neću u to da ulazim. To su vaši problemi. Moji problemi nisu nikako. Možemo o tim tehničkim aspektima da govorimo, verujem da većina građana neće da nas razume u svemu tome, ne znam ni da li ćete vi moći da razumete. Verujem da je to zaista teško, a pogotovo što iznosite podatke koji ničim nigde nisu dokazani. Znači, gubici mogu da budu razni. Ne mogu ljudima da objasnim neke stvari, ali dobro, to nema veze. Ako neko ima nešto u svom planu proizvodnje pa ne ostvari zbog raznih situacija, meteoroloških prilika itd. i to prikazujete kao da neko krade struju… (Vjerica Radeta: Ne razumeš.) Odlično razumem. Znači, prvo znam da Zakon o održanju energije kaže da energiju ne možete ni da stvorite, ni da uništite. Prva stvar, ako neko krade struju, to prijavite nadležnim organima, pa neka to oni rešavaju. To je iz fizike. To prijavite nadležnim organima. Neka oni to rešavaju, ako neko krade struju i smatrate da krade. Tehnički kapaciteti i mreže su takvi kakvi jesu. Mreža se rekonstruiše, obnavlja, modernizuje i tu nema nikakvih pogovora da se to dešava. Možete i to da kažete, da nije istina, ali gde god da krenete širom Srbije, događaji vas demantuju.
Ni u jednom trenutku nisam rekao da je Elektroprivreda Srbije u vlasništvu bilo koje stranke, pa ni SNS. To odmah da raščistimo. Kada sam govorio, govorio sam da je jako važno za Srbiju, a ne za SNS, nemojte da mi stavljate reči u usta koje nisam rekao. Samo pre par minuta ti centri koje ste vi spominjali i refleksi vas demantuju. Znači, to odmah da raščistimo. Možda je kod vas došlo do permutacije položaja refleksa i svega toga, ali ja neću u to da ulazim. To su vaši problemi. Moji problemi nisu nikako. Možemo o tim tehničkim aspektima da govorimo, verujem da većina građana neće da nas razume u svemu tome, ne znam ni da li ćete vi moći da razumete. Verujem da je to zaista teško, a pogotovo što iznosite podatke koji ničim nigde nisu dokazani. Znači, gubici mogu da budu razni. Ne mogu ljudima da objasnim neke stvari, ali dobro, to nema veze. Ako neko ima nešto u svom planu proizvodnje pa ne ostvari zbog raznih situacija, meteoroloških prilika itd. i to prikazujete kao da neko krade struju… (Vjerica Radeta: Ne razumeš.) Odlično razumem. Znači, prvo znam da Zakon o održanju energije kaže da energiju ne možete ni da stvorite, ni da uništite. Prva stvar, ako neko krade struju, to prijavite nadležnim organima, pa neka to oni rešavaju. To je iz fizike. To prijavite nadležnim organima. Neka oni to rešavaju, ako neko krade struju i smatrate da krade. Tehnički kapaciteti i mreže su takvi kakvi jesu. Mreža se rekonstruiše, obnavlja, modernizuje i tu nema nikakvih pogovora da se to dešava. Možete i to da kažete, da nije istina, ali gde god da krenete širom Srbije, događaji vas demantuju.
Hvala kolega Arsiću. Pravo na repliku ima gospodin Mirčić.
Kolega Arsiću, vi ste svedok kao i mnogi od nas ovde da su se Vojin Lazarević i Vuk Hamović pojavili preko noći. Pojavili su se tako što su preko noći napravili ogroman kapital zahvaljujući trgovini strujom, između ostalog, trgovini strujom. Sada gledajte. Jeste li sigurni da jedan od ove dvojice i dalje nema uticaja na Elektroprivredu? Njima poznatim mehanizmima i te kako su umešani. Nisam baš siguran da su oni odstranjeni i da su im uskraćene sve mogućnosti da imaju bilo kakvog uticaja. To je jako teško, bez neke namere da ponižavam ili da na neki način umanjuje vaše znanje. Vidite kakvih situacija ima. Imate period u toku 24 sata kada dolazi do proizvodnje viška električne energije u svim sistemima u Evropi. Recimo, postoji tačno period kada, od 23 do jedan posle ponoći se proizvodi višak električne energije kod jedne od hidroelektrana ili sistem u Srbiji. Dispečeri koji rade u tim sistemima, oni preusmeravaju taj višak u druge sisteme. To je povezanost međunarodna sistema elektroprivrede. Zašto? Da bi se u jedno trenutku ta struja vratila, uprošćeno gledajući. Vi znate da u Ugljeviku i dalje je Vuk Hamović vlasnik termoelektrane. Znate da njegov kampanjon je i dalje Mlađan Dinkić. Vuk i Vojin su zvanično, a iza stoji Dinkić, Labus i svi ti tajkuni koji su držali vlast. Ovakvi gubici u Elektroprivredi su alarmantni i u ovom pravcu o kome vam ja govorim. Možda nismo u pravu. Možda grešimo, ali mora analiza da se napravi. Mora kontrola da se napravi. Evo vam ministra finansija. Alarmantno je čim jedan veliki sistem kakva je Elektroprivreda, Telekom ili drugi sistemi ne uplaćuju godišnje u budžet. To je alarmantno. Odmah se vidi šta je razlog. (Predsedavajući: Hvala.) Ako je opravdan, sve u redu, ali ako su gubici 14% to znači da negde fali. Nisu baš tako sistemi za prenos struje u lošem stanju da bi bio ovoliki gubitak.
Hvala gospodine Mirčiću. Pravo na repliku Veroljub Arsić. Izvolite.
Dobro. Ovako, jedan od mojih uvaženih kolega reče ovde, kada je u pitanju Elektroprivreda, u svojoj diskusiji da na računima koji se isporučuju građanima EPS potkrada građane. Da uzmemo najprostiju moguću računicu, u nominalnom iznosu da vidimo koliko je plaćen račun za struju pa to podelimo sa potrošnjom, odnosno brojem kilovata, pa mi nađite zemlju u ovom delu Evrope ili u Evropi koja ima jeftiniju električnu energiju za građane nego što to isporučuje EPS. Prvo to da rasščistimo. Druga stvar, isto da raščistimo, višak električne energije se ne dešava u hidrocentralama. Može da se dešava u termoelektranama zato što one po svojoj prirodi pravljenja struje ne možete da je isključite iz mreže, da posle nemate velike troškove pokretanja. Kada je u pitanju hidrocentrala, to se reguliše protokom vode i ako je dobra hidrološka situacije, a vidim da se čovek smeje, samo ne znam ko se smeje na brašno, jer sada moram takav da budem, to uopšte nema nikakve veze. Postoji više načina regulisanja tog, da kažem, viška električne energije. Nekada se usmeravaju revizibilne hidroelektrane. Jel treba da objašnjavam šta je? Ima kada pušta vodu, ima kada upumpava vodu. Može da se prodaje na tržištu električna energija, možete da radite mnogo stvari sa njom. Ako neko smatra da se krade električna energija i da u tome učestvuje neko iz EPS, postoje nadležni državni organi, pre svega tužilaštvo, policija. Postavite njima taj upit. Nemojte više da maltretirate Narodnu skupštinu.
Hvala, gospodine Arsiću. Povreda Poslovnika, Vjerica Radeta. Izvolite.
Nismo mi baš osetljivi na uvrede, navikli smo. Nismo ni mi nežni, naravno, kada se obraćamo kolegama, ali ipak malo dostojanstva bi trebalo uneti u rad Narodne skupštine. Nije bilo lepo ono što je rekao malopre kolega Arsić, uz to pokušavao je tu da nam objasni, valjda je nekad na nekom času učio pa je pokušao da nam objasni, ne znam, proizvodnju struje itd, u stvari je pokazao da ništa ne zna. Pošto je on malopre koristio jednu narodnu poslovicu, ja bih za ovo što je on malopre rekao takođe iskoristila jednu narodnu poslovicu i rekla bih – čega se pametan stidi, Arsić se tim ponosi. Hvala.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Hvala. Povreda Poslovnika, Veroljub Arsić. Izvolite.
Član 27, predsedavajući. Dok je uvažena koleginica reklamirala povredu Poslovnika, morali ste da je podsetite na obe okolnosti. Jedna je kako se ko smeje i na šta, druga je čega se pametan stidi, a isto tako i na okolnost da je ovde rečeno da meni nervni sistem dolazi iz donjeg dela leđa u glavu, pa se tad koleginica nije javila. Ja se tada nisam uvredio. Ne znam zašto se onda oni vređaju. Zašto idu na reklamiranje Poslovnika? Ja to ne razumem. Znači, kada nemaju argumente, e onda ćemo da krenemo sa uvredama, pa kada ni tu ne mogu ništa da urade, e onda ćemo povrede Poslovnika.
Hvala, gospodine Arsiću. Mogu samo da iskoristim priliku da zamolim sve narodne poslanike, moram delimično da se složim sa kolegom Arsićem da jeste on uvređen prilikom govora kolege Mirčića. Eto, da apelujem da se svi ponašamo dostojanstveno i da ne vređamo jedni druge. Jeste da je ovo bilo indirektno, ali u svakom slučaju da vodimo računa šta govorimo. Pošto smo se jako udaljili od teme i govorimo o proizvodnji struje, Elektroprivredi i svemu onome što nije deo ovog amandmana, ja ću da nastavim dalje sa radom posle ovog kruga povreda Poslovnika. Na član 57. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Gospodine predsedavajući, ja ću jednu pozajmljenu, sad nije moja od rođenja, ja gledam u sijalicu pa nisam Tesla, ali mi je drago što sam bio prisutan malopre pa sam nešto i naučio, znači ima šanse da se malo menjamo. Gospodine ministre, mi vam preporučujemo da slušate srpske radikale, iz praktičnog razloga. Oni pre vas nisu to radili, njima smo vrlo ozbiljno i odgovorno ukazivali na određene stvari i probleme, nisu slušali. Prvo smo im skrenuli pažnju da sa krađom mandata malo drugačije postupe, oni to nisu uradili. Vidite gde se oni sada nalaze. Mi uopšte ne vodimo računa o njima, baš nas briga za njih, ali i te kako nam je stalo do sudbine i života građana Srbije. Zašto ovo kažem? Prosto iz razloga što vi ste tamo u objašnjenju za usvajanje ovog zakona rekli da uvodite kontrolu državne pomoći, da ne bi došlo do konkurencije u subvencionisanju na tržištu. Tu ste, čini mi se, izgovorili jednu rečenicu – da jaki štite slabije. Meni to nije poznato čak ni kod nas u Srbiji, a kamoli da to rade zemlje članice EU, izuzev čast određenim koje imaju iste probleme kao i Srbija, pa nisu priznale nezavisnost Kosova i Metohije. Ovde kažete da će biti podjednako subvencionisanje, državna pomoć da može da ide do određenog nivoa, neko se čak pozivao ovde na reciprocitet. Šta to znači? Oni 5%, Nemačka 5% daje svog budžeta za razvoj i pospešivanje poljoprivredne proizvodnje i na taj nivo se graniči Srbiji. Pa to je ogromna razlika, njihovih 5% i naših 5%. Hajde mi da uredimo sve zakonske propise onako kako nama najviše odgovara. Pozivate se na ovu komisiju i kažete da će ona da reguliše neke stvari. Pa čak se nije desilo ni kada predsednik države ode u neko mesto, iznese mu se određeni problem i da on kaže – država će da učestvuje sa tim novcem, onako napamet. On to kaže i odobri, da nekom zeleno svetlo, ali onda se urede neka pravila po osnovu kojih se vrši raspodela tih sredstava. Izuzetno visoka plata predsedniku komisije dovešće do toga da će on biti vrlo servilan onom ko ga bira, a to je uvek skupštinska većina. Mi već sada imamo takve situacije. Ako mora on da iskontroliše ovo, a čemu nam služi onda Komisija za zaštitu konkurencije? A čemu nam služi državna revizija? A čemu uostalom služi i tačno raspolaganje ogromnim sredstvima u javnim preduzećima? Ko to kontroliše? Zar mora sve da bude iskontrolisano na taj način. Dovoljno je da se određena sredstva mogu dobiti na osnovu određenih procedura, a posle valjda postoji u vašem ministarstvu i do sada ste imali organ koji kontroliše trošenje tih sredstava. Mislim kada bi ovo poslušali da bi vama bilo bolje. Vi ste poznati po tome, kad kažem vi, ne vi lično, nego ovaj režim nije ukinuo nijednu agenciju, ali je to sad samo u formi komisija, pa je na onih njihovih ne znam ni ja koliko, preko 200, dodao još možda 50-ak za ovih osam godina i treba da imate u vidu da u svakom ovom regulatornom telu ili komisiji postoji između 30 i 120 zaposlenih sa izuzetno visokim platama. Između ostalog, ono o čemu ste govorili pre nekoliko dana i dovodi do toga da je prosečna plata u Srbiji 500 evra. Da je ona toliko prosečna u stvarnom, u realnom životu, standard građana Srbije bi bio neuporedivo veći. Ne osporavamo da neki imaju i izuzetno visoke plate, neki imaju male. Poslušajte nas, gospodine ministre, uradite nekad onako što vam predlažemo, jer nije nama cilj da bilo šta bude na štetu građana, pa čak ni na vašu vladavinu. Znamo da danas određen broj ljudi mora da stigne u Raču, prikupljenih zato što im je neko obećao da će nasuti 100, 200, 300 metara njihovog puta makadamskog, onda će on otići tamo. Ako ljudi ne žele da idu na određena mesta, ne treba ih prisiljavati, ne treba ih prisiljavati na bilo koji način. Imate sad puno razloga, ako ste uvereni da je dobro to što radite, nema potrebe da činite nešto što se građanima Srbije ne dopada. Pozivate se na neke visoke procente prilikom izbora i nisu oni sporni, to je toliko, možda bi bolje bilo da jedva namaknete na 40, pa da vam treba onda stvarni koalicioni partner koga bi vi uvažavali, koji bi uvažavao vas kao najvećeg koalicionog partnera u tome, a ne osvojite 50 i nešto procenata, postanete svesni da je sve u vašim rukama. Nije, u Božijim je sve. Hvala.
Hvala, gospodine Periću. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.15 časova. Hvala. [[Posle pauze.]] Nastavljamo rad po petoj tački dnevnog reda - Predlog zakona o računovodstvu. Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stavu 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Da. Izvolite, koleginice Radeta.
Predložili smo da se ovaj član 2. briše i ovo je principijelni stav SRS, suštinski ne utiče na Predlog zakona, ali mi mislimo da definicije unositi, kao pravnu normu, je apsolutno neprihvatljivo. Vi ovde imate jedan član koji ima četiri strane, gde ste napisali, ne znam šta je pravno lice, šta je bilans stanja, šta je statistički izveštaj, šta je matično, šta je zavisno, pravno lice itd. Mi svaki put, kada imamo ovakav član, kažemo da to nije dobro i da nam to ne treba, pogotovo što znamo ono što ste vi napisali u obrazloženju, da ne prihvatate amandman, zato što je ovo što vi radite, propisanom nekom direktivom 2013/34 EU. Zaista, od tih direktiva i od te EU, nam je muka i zato želimo, kažem nema verovatno potrebe ni da se raspravlja o ovome, u smislu nekog repliciranja, zato što ste vi prihvatili da slušate u svemu EU, pa čak i u ovom jednom, potpuno nepotrebnoj situaciji. Mi, srpski radikali smo apsolutno protiv ulaska Srbije u EU, i mi koristimo svaku priliku, pa i ovakve članove predloga zakona, da podsetimo javnost u Srbiji, da su srpski radikali jedini koji su protiv ulaska Srbije u EU. Pogotovo, mislimo da raditi neke stvari, pre tog nekog dana, koji se neće desiti je posebno, apsolutno neprihvatljivo. Mi donosimo zakone po direktivama EU, a EU nam daleko, ne znam koliko. Tako da mi znamo da vi nećete prihvatiti ovaj amandman, ali ćemo mi svaki put podnositi ove amandmane, a o Zakonu o računovodstvu ćemo kroz ostale amandmane, zato što mislimo i govorili smo u načelnoj raspravi da ovaj predlog zakona, nije dobar, da imamo mnogo propusta, da ima mnogo nedovršenih stvari u zakonu i da ovakav zakon neće doprineti ničemu dobrom, kao što ste nam vi tvrdili, pogotovo što ste ovde promovisali e-upravu, kroz zakon o računovodstvu. U situaciji smo da neke bitne stvari neće moći da se rade na taj elektronski način, poput privremenih situacija u građevini, poput otpremnica kada je u pitanju prevoz robe itd. Rekoh, o tome ćemo kroz ostale amandmane. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Samo zbog javnosti, dakle jedno od neophodnih merila za zatvaranje Poglavlja 6, koje glasi – pravo privrednih društava, jeste i donošenje novog zakona o računovodstvu, kojem će se odredbe, odnosno pravne tekovine EU, uneti u naše zakonodavstvo. Ovi amandmani su uglavnom slični, osim što se traži brisanje različitih tačaka u članu 2. u stavu 1. U ovom članu dodate su pojedine definicije, kako bi se olakšala primena zakona, ali isto tako i da bi se zakonska rešenja, zaista uskladila sa definicijama iz direktive 2013/34 EU. Ova direktiva unela je novine u računovodstvenu regulativu. Osnovni razlozi za njeno donošenje bili su pre svega ne razumljive odredbe koje su ranije postojale, a koje su do tada važile, ali je cilj i trend u razvoju i unapređenju računovodstvene regulative koje je trebalo pratiti pre svega zbog srednjih i malih preduzeća, odnosno srednjih i malih pravnih lica. Ciljevi koji se postižu ovakvom regulativom usmereni su na pre svega, smanjenje administrativnih troškova, na poboljšanje poslovnog okruženja srednjih i malih pravnih lica i na uštede u privredi u zemljama EU. Da bismo mogli da pristupimo EU mi moramo da ispunimo određene uslove, a jedna od njih je upravo i prihvatanje i primena ovakvih direktiva. U svakom slučaju, radi se o pravilima sa kojima naše zakonodavstvo usklađujemo ali ipak možemo da zadržimo određeni stepen slobode prilikom uređivanja nacionalne regulative. Rezultat svega je i ovaj predlog zakona koji je danas pred nama, o kome raspravljamo u pojedinostima, kako bismo uzeli učešće u jednoj od tih poslednjih faza u procesu harmonizacije računovodstvene regulative i u Evropi i u svetu. Hvala vam.
Hvala vam. Replika, Vjerica Radeta.
Hvala vam. Predlog zakona o računovodstvu je verovatno jedan od zakona koji je najviše još u nacrtu kritikovan od strane struke. Sve ono što smo mi, srpski radikali govorili tokom načelne rasprave i što ćemo govoriti u pojedinostima je upravo ono što su stavovi ljudi koji su stručnjaci, koji se bave ovim poslom. Na kraju krajeva i neki poslanici koji će glasati za ovaj predlog zakona su kada je zakon bio u nacrtu iznosili primedbe, manje-više, ovim primedbama o kojima mi govorimo i tada su tvrdili da za zakon neće glasati. Mi razumemo da vi pravite dogovor između izvršne vlasti i Narodne skupštine, ali to nije dobro. Narodna skupština je ipak ta koja treba da konačno kaže da li je neki predlog zakona dobar ili nije dobar, da li će biti prihvaćen ili neće. Zaista bi bilo onako, pa lep primer da poslanici vlasti koji su protiv ovakvog predloga zakona da ostanu principijelni i da kažu da zakon ne treba da se usvoji. Koleginica je malo pre rekla ono što sam ja rekla na samom početku, da vi u donošenju zakona slušate neke direktive, pa je onda rekla, kaže – da bismo mogli da pristupimo EU moramo između ostalog da donesemo zakon o računovodstvu. A da bismo mogli da razmišljamo o pristupanju u EU morali bismo da postignemo to da sve članice EU kažu, Kosovo i Metohija je sastavni deo Republike Srbije. Kako se to nažalost neće desiti, mi srpski radikali svoj stav o EU kao grobnici malih naroda nikada promeniti nećemo. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mirčiću.
Ovde se radi o formulaciji pojedinih izraza, odnosno pojmova u ovom članu 2. ali ono što je suština čitavog ovog zakona, što je po nama srpskim radikalima dobro da se izdefiniše čitava ova oblast koja se odnosi na računovodstvo. Naime, niko nema ništa protiv da se to uradi tako što će jasno i precizno, kako je to većim delom i zakonskim odredbama navedeno, da se izdefiniše ko može da se bavi ovim poslom i na koji način se postaje računovođa, odnosno ovlašćena agencija. To je sasvim u redu, međutim, ono što je ovde veoma prisutno, gotovo pravilo da u svakom zakonu u obrazloženju, da je u osnovu svakog zakona koji predlaže vlast jeste da je to korak bliže EU. Ili u krajnjem slučaju da je digitalizacija nešto što je neminovnost i da ta digitalizacija će nam ubrzati put ka EU. Jeste, možda je to sa aspekta vlasti tako. Možda, vlast gleda u tome da će taj proces digitalizacije rešiti dosta toga kada je u pitanju administracija, ali mi imamo ovde konkretan problem. Pre svega, mi imamo ovde problem da osposobimo ljude koji će da se bave ovim poslom zato što ovde blago rečeno, vlada haos. Ovde imate ljude koji imaju agencije, koji se bave ovim poslom, trenutno govorim, koji nemaju pojma ni šta je kontni račun, nemaju pojma šta je računovodstvo. Oni imaju nešto što se zove program preko koga se može voditi računovodstvo, odnosno knjige i ubace u program sve podatke i taj program im izbacuje rezultate. I, sada se radi na tome da se osposobe ljudi, da se te licence reguliše ko može i na koji način i da se uspostavi kontrola. Kontrola je ovde veoma bitna. A, te opšte pojmove, ta opšta mesta ili nešto što se u poslednje vreme često spominje, to je ta četvrta industrijska revolucija u koju Srbija treba da uđe. Znate, postoje normalni periodi razvoja društva. Ne možete vi baš iz prvobitne zajednice u komunizam, to je proces koji traje i morate biti svesni. Možemo mi da kažemo - mi ćemo elektronskom poštom to da radimo. Ali, pogledajte kakva je Srbija. Treba se pogledati kakva je realnost u Srbiji, koliko je ljudi osposobljeno za to, kakvi su tehnički uslovi i niz drugih stvari, da bi mi sada to mogli da tvrdimo da će to biti nešto što će u Srbiji imati veliki doprinos. Treba za sve vreme, a pre svega treba da se uvede red kada je u pitanju računovodstvo i ljudi koji se bave ovim poslom. Hvala.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Hvala. Dobro da je došao i gospodin Šanović, žao mi je što ne možete da odgovarate poslanicima, ali ja moram da se pozovem na jednu vašu izjavu, jer sam pratila kako se sve to odvijalo prilikom savetovanja o izradi Nacrta ovog zakona. Vi ste potvrdili ono protiv čega je SRS, da se ovi propisi usklađuju sa propisima EU, delimično zatvaranja Poglavlja 6. Onda se lavina nadvila nad vama, mislim na ministra, na vas i na sve tvorce ovog zakona od strane mnogih stručnjaka iz računovodstva u Srbiji koji nisu za ovako nešto konsultovani, jer razumeli ste da je ovaj amandman koji sam ja podnela i koleginica Radeta i Mirčić samo način da iskažemo potpuno nezadovoljstvo ovakvim Predlogom zakona. Savez računovođa i revizora Srbije je jedini taj koji će moći da izvrši novo licenciranje za neke buduće računovođe. Postavlja se pitanje zašto oni imaju taj ekskluzivitet. Mi odgovor znamo, jer oni su jedini licencirani od strane međunarodnih organizacija za tako nešto. Građani moraju da znaju i da taj Savez računovođa i revizora Srbije nije popio svu pamet sveta i da je nenormalno da tako nešto tražite i od ljudi koji su završili i Ekonomske fakultete i specijalizovani u oblasti računovodstva i zaista su bili u pravu iz Udruženja računovođa Srbije kada su vam dali ogromne primedbe na ovako nešto. Evo, sada ja da ne budem lična, ali jedna od mojih najboljih prijatelja je žena koja je još davne 1989. godine, licencirana kao ekonomista za ovakav posao. I sad neko ko ima toliko iskustva i toliki broj zaposlenih, renomiranih knjigovođa u gradu iz kojeg ja dolazim, u Kragujevcu, sebi postavlja pitanje, kao i verovatno i knjigovođe u Beogradu i ljudi koji rade to dve, tri ili više decenija, zbog čega ovakve novotarije? Zbog toga što to traže propisi EU. Sa druge strane, napravili ste i u prethodnoj izmeni zakona jedan veliki problem, a to je da sada knjigovođe moraju da vode robno knjigovodstvo i za preduzetnike i da predaju završne račune, baš kao što rade za preduzeća. Tako preduzetnici koji posluju ovako ili onako imaju toliko novca da to plate, molim vas svaki će knjigovođa da kaže platićeš mi isto kao i za vođenje preduzeća, jer on kada vrši otpis robe, jer on kada vrši otpis robe, kada rasknjižava, isto je da li će da rasknjiži palete nekih pločica, cevi, cigli ili jednu kiflu, jedne pantalone u jednom butiku i tako dalje. Dakle, niste bili pravični ni prema onima koji su korisnici računovodstvenih usluga, ni prema onima koji taj posao rade zaista, poštujući struku i sa velikim iskustvom.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, za nas je ova oblast veoma značajna. Imajući u vidu činjenicu da je predsednik DRI na 84. sednici skupštinskog Odbora za finansije rekao da je oko 217 milijardi u toku prošle godine pogrešno knjiženo. Imajući u vidu tu činjenicu, onda svako ko se nešto razume u ovu oblast ili želi da se sredi stanje, mora biti spreman da prihvati određene izmene i određenu sistematizaciju, kao i to da se uradi jedinstven registar ljudi koji vodi računovodstvo. Ovde je dobar predlog bio da se formira jedna komisija koju bi činili najbolji profesori računovodstva, komisija koja bi u svom sastavu imala i predstavnike Ministarstva finansija i predstavnike strukovnih udruženja. I, samo u tim uslovima bi imalo smisla licencirati ljude koji će i dalje nastaviti da se bave ovim poslom. Kada sam ja govorio u raspravi u načelu o ovom zakonu, ja sam i tada rekao da je samo jedna ustanova koja će moći da licencira ljude koji će se baviti računovodstvom. Vi ste mi rekli da zašto ja forsiram da je jedna, kada postoje dve. Tačno je da postoji i Komora revizora, ali ko radi sad u računovodstvu i radi kao računovođa on može da polaže kod Komore revizora, ali ne može da počne da radi u računovodstvu dok ne bude imao tri godine rada u reviziji. Onda je to besmisleno, potpuno je to nepotrebno. Mislim da bi bilo korisno za uvođenje discipline u ovoj oblasti da vi odustanete od svoje namere, da li je ona lična ili možda pogrešna pretpostavka da bi to bio dobar način da se računovođe kvalifikuju, ja mislim da nije. Oni su vrlo odgovorni, govorim za većinu, a pre svega mislim na ove koji su članovi udruženja Komore računovođe, jer znate da su veliku podršku dali i pružili pomoć prilikom reforme u Poreskoj upravi. Oni su predlagali da obrazac PDV, koji u Nemačkoj sadrži 45 kolona, da i kod nas bude, iako je prvobitna varijanta bila, čini mi se, preko 200, pa su onda smanjili na 145. To su ljudi koji žele, takođe, uvođenje reda i discipline u ovu oblast. Mislim da vi imate i načina i mogućnosti, a na kraju krajeva, i obavezu da to uradite, da imamo jednom ovu oblast sređenu, sistematizovanu. I, da nam se ne desi da neko ko je frizer, nemam nameru naravno da vređam bilo koje zanimanje, ali zasigurno, onaj ko je samo frizer ne može da radi kao računovođa. Imali smo do sada i takvih oblasti, imali smo i vi ste sami isticali da su knjige nekima vodili one agencije koje nisu imale nijednog zaposlenog. To nije moguće i vi ste već dali određene smernice gde mi vidimo da će doći do poboljšanja kvaliteta. Morate imati u vidu i ovu činjenicu, izaći u susret zahtevima struke, ne narodnih poslanika, ne nekih pojedinaca, nego struke, kad je u pitanju sticanje licence da to uradite. Hvala vam.
Hvala, kolega Periću. Reč ima narodna poslanica Olivera Pešić. Javila se po ovom amandmanu. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, tačka 21. definiše pojam povezane strane sa pravnim licima u smislu međunarodnih standarda finansijskog izveštavanja i kolega je predložio brisanje ove tačke 1. Ja se sa tim ne slažem. Mislim da tačka 21. je potrebno da bude sastavni deo ovog zakona, pre svega zato što je ta definicija potrebna zbog sprečavanja korupcije. Ovim zakonom se zabranjuje krivično osuđivanim pravnim i fizičkim licima i njihovim povezanim licima, kao i saradnicima da budu osnivači, vlasnici pravnih lica, odnosno preduzetnika koji se bave pružanjem računovodstvenih usluga i to je ono što je ovde u Predlogu zakona navedeno i definisano u tački 21. Tako da, kao što sam rekla, najpre zbog sprečavanja korupcije je potrebno da ova odredba ostaje u zakonu. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Miladin Ševarlić: Javljam se za reč.) Profesore Ševarliću, nemate vremena više. Jedinstven je pretres sa ovom prethodnom tačkom, tako da ste vi istrošili vreme. Možete se javiti ukoliko imate sopstveni amandman i tada imate dva minuta. Inače ste potrošili vaših pet minuta koliko ste imali kao samostalni poslanik. Objedinjena je rasprava, dakle, mi smo na identičnom pretresu od jutros. Hvala vam na razumevanju. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite, gospođo Nikolić.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, član 10. Predloga zakona o računovodstvu odnosi se na odgovornost za računovodstvene isprave i vi ste preformulisali ovaj član zbog uvođenja obavezne kontrole verodostojnosti te isprave. Međutim, ni ova formulacija ovog člana nije precizna, odnosno nije precizirano kako će se vršiti kontrola verodostojnosti faktura, kao elektronskog dokumenta. Na primer, privremenih situacija koje zahtevaju overu od strane nadzornog organa. I u cilju preciziranja predloženog člana, mi smo i na ovaj član zakona amandmanski intervenisali, tako što smo predložili da se posle stav 4. doda novi stav koji glasi: „Za potvrdu verodostojnosti, računovodstvene isprave kod izdavanja privremenih situacija određuje se nadzorni organ“. Takođe bih ukazali i na dodatno povećanje troškova koji predložene izmene uzrokuju, jer će preduzetnici morati da izdvoje dodatna sredstva, jer će biti u obavezi da obezbede svu potrebnu tehničku opremu, nosioce podataka i softvere, kako bi računovodstvene isprave zaštitili od bilo koje vrste mogućih zloupotreba. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Nikolić. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite, gospodine Stojanoviću.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 18. stav 2. tačka 3. Predloga zakona o računovodstvu. Moj amandman se odnosi na određene obaveze pravnih lica, odnosno preduzetnika. Zakon pomenutim subjektima nameće obavezu da odgovarajuća znanja moraju sticati kod raznih međunarodnih organizacija. SRS smatra da je tako nešto nedopustivo. Pa čemu onda služe naše institucije ovog tipa, ako se odgovarajuće znanje mora sticati kod međunarodnih organizacija. Imali smo mi mnogo DOS kadrova koji su uveli ovako nešto i koji su razne sertifikate i razne diplome sticali kod međunarodnih organizacija. Videli smo do čega nas je to dovelo i šta su ti DOS kadrovi tamo naučili. Prodavali smo šećerane za tri evra, poklanjali smo najplodnije poljoprivredno zemljište. Prodavali smo najprofitabilnije firme kao što su cementare, fabrike duvana i slično. Prodavali neke privredne gigante, tako da država na sebe preuzima sve obaveze kao što su porez, komunalni troškovi, socijalni program, povezivanje radnog staža zaposlenima i slično. Iz tog razloga sam i tražio brisanje ovog dela teksta koji nameće ovakvu obavezu. Ovakvo nešto je u direktnoj suprotnosti sa našim državnim interesima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović, Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite, gospodine Ljubenoviću.
Hvala, predsedavajući. Danas vodimo raspravu o još jednom Predlogu zakona koji se našao pred Narodnom skupštinom sa kompletno novim tekstom zakona. Novi Zakon o računovodstvu donet je 2013. godine. Izvršene su izmene u toku prošle 2018. godine, i jedna i druga učinjena je u vreme mandata ove vlasti, a sada je pred nama opet novi tekst zakona. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam novi tekst Predloga zakona o računovodstvu, amandman kojim je predložena izmena člana 22. Član 22. odnosio se na usaglašavanje, potraživanje i obaveza. Mi smo našim amandmanom predložili da se dopuni stav 3, tako da pravna lica i preduzetnici u svojstvu poverioca i dužnika, pored dužnosti da ovlašćenom revizoru potvrde stanje potraživanja i obaveza imaju istu takvu dužnost i prema poslovnim partnerima. Sigurno je da će na taj način biti predupređene pojedine nedoumice koje bi se mogle pojaviti u toku poslovne saradnje, ali i smanjeni rizici, bez obzira na to što su predviđene kaznene odredbe za one koji prilikom podnošenja godišnjeg izveštaja ne obelodane u napomenama uz finansijske izveštaje, ne usaglašavanje potraživanja i obaveza, takvih slučajeva ima a naročito u javnom sektoru. Zbog toga smo podneli ovaj amandman i smatramo da je amandmansko rešenje preciznije. Pored toga, pruža i određenu sigurnost u poslovanju. Svesni smo toga da u svakom poslu ima rizika, ali je dobro da ih bude u što manjoj meri. Jedan od načina za njihovo smanjenje upravo su dobra zakonska rešenja, kakve vam je ponudila SRS. Hvala.
Hvala. Reč ima po amandmanu, gospodin Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Mali sa saradnicima, nakon preuzimanja odgovornosti 2012. godine do sada, lokalna samouprava Leskovca, na čelu sa gradonačelnikom, dr Goranom Cvetanovićem, omogućila je otvaranje pet hiljada novih radnih mesta. Smanjenje broja nezaposlenih se nastavlja. Kompanija „Jura“ je proširila svoje kapacitete i otvorila još jednu novu fabriku. To će omogućiti zapošljavanje 1.200 novih ljudi. U toku je projekat i radi se na otvaranju treće fabrike. Turska kompanija „Džinsi“ će u prostoru nekadašnje „Sintetike“ otvoriti još 350 radnih mesta. Sve ovo omogućeno je jer je grad kupio imovinu preduzeća „Jug Ekspres“ po ceni od 40 miliona dinara, kao i imovinu fabrike „Sintetika“ za 30 miliona dinara, dok je u njenu rekonstrukciju i adaptaciju Vlada Republike Srbije investirala 185 miliona dinara. U 2016. godini holandska firma „VNB Kniting“ otvorila je svoj proizvodni pogon u Grdelici, a 2018. godine u Leskovcu je otvorena i rumunska fabrika „Tera Stil“ za proizvodnju sendvič panela. U ovoj godini je ista fabrika proširila svoj pogon za šest miliona evra. To je omogućilo da se zaposli novih 356 leskovačkih radnika. Hvala.
Hvala, gospodine Bogatinoviću. Uvek raduju dobre vesti iz srpskog Mančestera. Hvala vam. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad govorimo o reviziji, na veoma ozbiljan način treba izvršiti reviziju prihoda određenih poslanika koji taj novac nisu zaradili. Treba sankcionisati nerad. Zamislite koliko subvencija, a to neko ne želi da kaže, se može isplatiti za novac koji će ova gospoda koja svoj posao ne rade mesecima, gotovo godinama, koliko tog novca dobiju samo danas. Dakle, da slobodno procenim, radi se o oko 150 hiljada dinara dnevno, bez obzira zasedali, ne zasedali. Danas su dve poslanice ili dva narodna poslanika ženskog pola, Gordana Čomić i Aleksandar Jerkov, uredno naplatile putne troškove od Novog Sada do Beograda, pri tome primaju platu, kao i svi drugi koji nisu došli, a svoj posao ne obavljaju. Ko će da izvrši reviziju i da građanima koji su glasali za njih da budu u parlamentu jasno kaže koliko košta taj nerad? Evo, uzmimo za primer gospodina Ješića, kada ste ga poslednji put videli u Skupštini? Dakle, da uzmemo gospođu Mariju Janjušević. To su dva narodna poslanika iz Inđije, koja, za razliku od moje malenkosti, svoj posao ne rade. Za gledaoce koji prate ovaj prenos, da znaju da su njihova primanja istovetna kao i moja, ali za razliku od mene, oni na posao ne dolaze. Ako slučajno navrate u Beograd, oni se upišu za putne troškove. I vreme je da neka revizija utvrdi koliko je to koštalo građane Srbije, koliko to subvencija može da bude za tovljenike, prave tovljenike, koliko može da bude za ribarstvo, koliko smo mogli isplatiti zasada voćnjaka, koliko smo mogli staviti zalivnih sistema, za nešto što smo plaćali gospodu koja godinu dana bojkotuju Narodnu skupštinu, a da ja pravi razlog do dana današnjeg ne mogu da utvrdim. Dakle, niko im ovde nije lupio ni čvrgu. Trinaestog juna sam od sekretara dobio podatke, posle šest-sedam meseci bojkota poslanici opozicije, po statistici koju je vodila ova CRTA, Otvoreni parlament, su govorili ukupno 571 sat, čine jednu trećinu parlamenta, a vlast koja čini dve trećine parlamenta je govorila 548 sati. Dakle, nije tačno da nisu imali šta da kažu. Nije tačno da je bilo medijske blokade, jer su uglavnom u 95% slučajeva prenosi išli direktno. U onih nekoliko procenata je to pomereno kao snimak zbog prenosa reprezentacije. Ja želim da znam, kao i građani, koliko taj nerad košta, posebno nerad Boška Obradovića, zvanog Boškić-Ljotić-žutić, koji je krenuo geslom Dimitrija Ljotića – ne trebaju nam glasovi, trebaju nam borci i upada iz institucije u instituciju primenjujući silu, pri tome čupa saobraćajne znake itd? Građani ga za to nisu platili. Prema tome, gospodine ministre, bilo bi dobro da se makar, pošto kazne nema, da se makar utvrdi građanima i predoči koliko je taj njihov nerad koštao, koliko su uzeli dnevnica, koliko je Bošku Obradoviću plaćeno za troškove stanarine. Postoji osnovana sumnja da mu plaćamo stanarinu za njegov stan, koji je na nekog prijatelja registrovao, a novcem ga je kupio od sredstava koja su namenjena za izbornu kampanju i koja nisu vraćena u budžet, već su preko fiktivnih preduzetničkih radnji novci ispumpani, što kaže Nenad Čanak, i završili u njegovim džepovima. Sa tim novcem je kupljen stan. On se vodi na nekog njegovog prijatelja iz Ivanjice. Pri tome je uzeo i 35.000 dinara mesečno da mu plaćamo stanarinu. I dok Skupština plaća njemu lični dohodak, stanarinu itd, hranarinu, on uglavnom vreme provodi silujući saobraćajne znake, čupajući, lepeći nalepnice itd. Organi gonjenja treba da počnu da rade svoj posao, a mi građanima da kažemo, da utvrdimo revizijom koliko je tačno koštao nerad, da građani na sledećim izborima znaju za koga ne treba da glasaju, ko neće vršiti svoju funkciju, ko neće raditi u njihovom interesu, ko neće čak biti ni protiv vlasti, neće ni oponirati, dakle, neko ko želi da se u Skupštini samo kvalifikuje za lične dohotke i za putne troškove, a pri tome ni na kraj pameti im nije da rade svoj posao za koji su itekako dobro plaćeni. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Milan Ljubić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, u savremenim tržišnim uslovima upravljanje poslovanjem nije moguće zamisliti bez informacija sadržanih u finansijskim izveštajima, odnosno informacija koje nastaju u računovodstvu. Računovodstvo proučava i prati podatke, te ih pretvara u informacije potrebne za upravljanje. Zato je važno da računovodstvena politika pomaže menadžmentu preduzeća, ali i eksternim korisnicima, investitorima, da uvidom u njih dobiju adekvatniju sliku o performansama preduzeća. Suština su finansijski izveštaji koji bi bili relevantniji, pouzdani i uporedivi. Zakon predviđa obavezu profesionalnih zvanja za računovođe u agencijama, čime bi se unapredio kvalitet ovih usluga. Država će ovim pravnim normama imati bolji uvid i kontrolu. Važno je stručnost i znanje iz oblasti računovodstva. Veoma je važno da računovođe poštuju sve međunarodne standarde i imaju kontinuiranu edukaciju, što je i predloženo rešenjima. Još jedna značajna novina je dostavljanje jednog redovnog godišnjeg finansijskog izveštaja. U Nacrtu zakona predviđeno je pomeranje roka za predaju godišnjeg finansijskog izveštaja na 31. mart naredne godine. Ovaj rok obavezaće privredu da bude ažurnija kada je u pitanju dostavljanje dokumentacije i zaključenje poslednje godine radi izrade izveštaja u propisanom terminu. Kako bi imali što bolju i precizniju sliku stanja, bolja procena budućih performansi privrednih subjekata omogućiće investitorima donošenje dobrih investicionih odluka. Zato je važna transparentnost finansijskih izveštaja i značajno donošenje ovog zakona. Cilj je podizanje nivoa kvaliteta finansijskog izveštavanja, što je jedan od preduslova za stvaranje boljeg poslovnog ambijenta za podsticaj razvoja domaće privrede i privlačenja potencijalnih stranih investitora. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 27. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Zoran Despotović. Na član 32. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi iz opozicije koji su nas kritikovali, kao tobož, zbog malih subvencija, koji pri tome zaborave da se malo kritički osvrnu na vremena kad ih uopšte nije bilo, ali kad su oni primali novac, dok sam ja govorio o troškovima koje prave ovi koji bojkotuju rad Narodne skupštine, a ne bojkotuju lične dohotke, da ponovim da su danas gospođa Čomić i gospođa Jerkov, koja je prošla sve obuke, one političke obuke u CIA, verovatno su je tamo naučili da ne mora da radi svoj posao, da može da bude plaćena i za nerad, danas su uredno ubrale jedno 8.000 dinara troškova za putovanje, plus dve dnevnice 7.000, 15.000, bog da te vidi. Za tih 15.000 mi smo mogli nekom poljoprivredniku isplatiti subvencije, za recimo 4ha, za dva grla stoke, za jednog tovljenog bika itd, međutim, mi smo se opredelili da plaćamo nerad. Građani Srbije koji su birali ovu Narodnu skupštinu za svoj suverenitet preko nas preneli na Narodnu skupštinu, a mi smo je preneli na Vladu i kao neko ko brani suverenost građana. Ja tražim da se u potpunosti istina dozna i da se tačno kaže koliko su nas koštali ovi neradnici koji danima, nedeljama, mesecima izbegavaju da rade svoj posao, koliko su nas koštale ove secikese, zgubidani, da se tačno izračuna i da se predoči građanima Srbije da na narednim izborima znaju za koga ne treba glasati. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mirčiću.
U opštoj borbi protiv sive ekonomije i Srbija je zemlja o kojoj se želi zakonskim unapređenjem iz oblasti računovodstva, a pogotovo revizije, doprineti da se finansijski tokovi svedu u zakonske okvire, da se smanji ta tzv. siva ekonomija. Ono što Srbiju u poslednje vreme i te kako opterećuje to je stepen korupcije koji je prisutan u Srbiji. Mi imamo istraživanja međunarodnih agencija koje su specijalizovane za ispitivanje korupcije u pojedinim zemljama i ne možemo kao država da se pohvalimo sa nekim visokim mestom, koje bi značilo da je smanjena korupcija, čak štaviše kako to u indeksnim poenima prikazuju, za dva indeksna poena je Srbija pala na toj nekoj rang listi, pošto se ovde uvek govori o nekom rangiranju od strane međunarodnih agencija. Ono što je isto tako prisutno u Srbiji, to je neodgovornost pojedinih članova Vlade, kada je u pitanju raspolaganje finansijskim sredstvima. Dok mi ovde razmatramo amandmanske predloge kako bi poboljšali zakon, mi imamo jednu realnost koja je prisutna u Srbiji da za izgradnju infrastrukture, pogotovu kada su u pitanju autoputevi jednostavno razbacuje se sa novcem, sa parama budžetskih sredstva, odnosno sa novcem koji prikupljamo od poreskih obveznika. Mi smo svedoci da se već otvoreno, sa svim dokazima i činjenicama, javnosti predočava da je autoput, na ime izgradnje autoputa od Preljine do Pojata nepotrebno izdvojeno 300 miliona više nego što je to potrebno. Imamo poražavajuću činjenicu da u izgradnji i u završetku Koridora 10 i jednog i drugog kraka, zbog nemarnosti, zbog nebrige, zbog neznanja, zbog bahatosti, konkretno ministarstva, a pogotovo ministarke, dodatno se utrošilo na desetine i desetine miliona evra. I mi bez obzira koliko ovde upozoravali, suočavamo se uvek sa jednom te istom činjenicom, a to je da u sklopu obrazloženja ili objašnjenja zbog čega je to tako, da će građani Srbiji biti ti koji će oceniti, a ocenu će dati kada dođu izbori. Nije suština u tome. Vi ćete možda i građanima Srbije poboljšati trenutno standard, povećati platu, povećati penzije, možda ćete im neku nadoknadu dati ako izađu na izbore, a pogotovo pojačati ako budu glasali za vas, ali zapamtite, onaj ko se služi takvim metodama taj neće dugo opstati na vlasti. Da je to tako bilo, Boris Tadić bi zbog autorstva na ovom izumu, na ovom patentu, oni su to izumeli da plaćaju glasove, da nose pakete tzv. žute pakete, on bi vladao i dan danas. Tako da, moramo sa jedne strane da gledamo kako da poboljšamo zakon, da smanjimo tu sivu ekonomiju, da sprečimo pranje novca, da sprečimo finansiranje terorizma, a sa druge strane nama se najodgovorniji ponašaju bahato, neodgovorno, troše nemilice pare poreskih obveznika, a pogotovu, približavaju se izbori, tu će biti pojačane nemarnosti, odnosno veći stepen bahatosti.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Profesore Bojiću, izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman se odnosi na član 40. stav 5. Tražio sam brisanje tačke 4. ovog Predlog zakona, jer kako Srbija nije članica EU nema potrebe da usklađujemo naše propise sa njihovim zakonodavstvom. Prosto se pitam - da li bi da nije EU mi donosili sve ove zakone i koje bi doneli? Konkretno, Zakon o računovodstvu je bio na dnevnom redu ove Skupštine prošle godine, kada je u ovom domu vladala opstrukcija, tako što su se objedinjavale i spajale na desetine i desetine zakonskih predloga, a mi smo se ubijali pišući i podnoseći amandmane i nadnaslov, i naslov, i podnaslov, i uglavnom na prva tri, eventualno četiri člana prvog zakona sa dnevnog reda. Zašto ovo govorim? Zato što su tada bili važni zakoni iz ove sfere, iz finansija, kao što je Zakon o reviziji, Zakon o računovodstvu, igrama na sreću, porezu na dodatu vrednost i ne znam sve koji. Mi poslanici SRS smo vas upozoravali da nije dobro to što radite, da izglasavate zakone, a da o njima praktično ne vodimo ni reč rasprave. Tako je na red došla i evropska direktiva, pa se u parlamentu samo čuje evropski zakoni, zakoni za Srbiju nekoj budućoj evropskoj Srbiji ili srpskoj Evropi, ako je bude. Zatvaramo jedno po jedno poglavlje, ali zatvaramo na evropski, a ne na naš srpski način. Mi nemamo ni evropski standard, ni evropski način života, ali nismo ni toliko mimo sveta, pa ne mora da nas unapred disciplinuju, da nas vraćaju u neke okviru, nisam rekao okove, koji tek treba da nastupe dve hiljade i ko zna koje, možda dve hiljade i šuplje godine. Hvala.
Hvala. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Na član 44. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Na član 57. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Nikola Savić. Na član 57. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Član 57. odnosi se na kaznene odredbe za privredne prestupe i opet smo mi ovde podneli jedan principijelan amandman i izražavamo stav SRS i o zaprećenim novčanim kaznama za privredne prestupe i za prekršaje i ovo radimo uvek kada imate ove velike raspone. Vi kažete da niste prihvatili amandman zato što je Predlog zakona usklađen sa propisima kojima se uređuju privredni prestupi. Možda to i jeste tako, a i ako jeste, ti propisi nisu sveto pismo. Mi upravo hoćemo da skrenemo pažnju da je jedan od vidova korupcije najzastupljeniji, da kažem, najviše lica obuhvata upravo ta korupcija kod izricanja kazni. Vi kada imate raspon kazne, kao što ste ovde predvideli u ovom članu 57, da neko može biti kažnjen novčanom kaznom u rasponu od 100 hiljada do tri miliona dinara za određene privredne prestupe, sada vi vidite onaj ko određuje, ko izriče kaznu, koliko bi mogao biti čvrst ko granit, pa da mu ne padne na pamet da ovo zloupotrebi i da ova odredba ne bude predmet korupcije. Mi znamo iz prakse, zna cela Srbija, da je korupcija u Srbiji zastupljena na svakom koraku, na svakom mestu. I vi sad ostavljate mogućnost nekom inspektoru, nekoj vrsti kontrole, kakve god, da može za isti privredni prestup da izrekne novčanu kaznu u rasponu od 100 hiljada do tri miliona dinara. Ko je taj ko će realno oceniti da nekome odredi kaznu od 100 hiljada, a drugome od tri miliona dinara? To s jedne strane. S druge strane, kako je moguće isti ili sličan privredni prestup u kazni vrednovati u tom rasponu? Dakle, neko će napraviti privredni prestup za sto hiljada dinara, pa mu se to baš isplati, ko zna šta dobija ako napravi taj privredni prestup, a drugoga ćete kazniti kaznom od tri miliona dinara. To je daleko od zdrave logike, od zdravog razuma. Opet ponavljam, mi srpski radikali uvek intervenišemo i na ovaj način želimo da smanjimo nivo korupcije u Srbiji. Što manji rasponi kazni, manja je korupcija u tim najširim delovima gde svaki činovnik, svaki inspektor, svaki kontrolor ovoga ili onoga izriče prema ovim propisima EU koje vi ovde donosite, izriče nekakve mere, izriče kazne i kaže - aha, ti ćeš da platiš tri miliona, a ovaj kaže - čekaj, nemoj, ajde smanji mi na 500 hiljada. Može, daj meni 500, tebi 500, svima dobro a uklopio se u onu kaznu koja počinje od 100 hiljada dinara. Dakle, ovo je apsolutno neprihvatljivo.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 58. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Preduzetnici se susreću sa brojnim problemima i pre nego što su započeli neki posao i ovakve drakonske kazne su stvarno neprimerene, pogotovo u ovom rasponu gde zaista svaki poreski inspektor može da dođe i da kaže - ta i ta nepravilnost je ocenjena na način na koji to individualno svako vidi, pa veoma često se to dešava i kada oni moraju i da se dokažu, a nije daleko ni od toga da ostvare neku kvotu i u punjenju budžeta. Vi svi koji ste imali dodira sa tim vrlo dobro znate da svaki poreski inspektor ako hoće da traži dlaku u jajetu može da kazni jednog preduzetnika. Zato smo smatrali da taj raspon treba da bude niži, u odnosu jedan prema tri, od 100 do 300 hiljada dinara. Često se dešava, a verujte, tačan je podatak, evo, recimo, za Kragujevac, preko tri hiljade uglavnom preduzetničkih radnji su tražili da reprogramiraju svoje poreske obaveze, iz prostog razloga što nisu bili u mogućnosti da kroz planiranje svojih prihoda i kroz delatnost to izmiruju na vreme. Obično je to za vlasnike tih preduzetničkih radnji, oni su skloni tome da sebe u tome zanemare, misli se na poreze i doprinose koje uplaćuju za sebe, a plaćaju za svoje radnike, ne mogu da stignu. E, kad dođu u situaciju, gospodine Mali, da treba da uđu u taj reprogram, znate šta se njima naplaćuje? Naplaćuje im se zdravstveno osiguranje koje oni nisu ni koristili. I bio je tu ministar Lončar i rekao je - kako je to moguće da se to naplaćuje? Vi retroaktivno jednom preduzetniku koji nije bio u situaciji da za sebe plaća, znači, nije ni išao da se leči, on nije imao overenu knjižicu, ne daj bože da mu je zatrebalo za dete ako je osigurano preko njega, šta će, morali su ljudi privatno da plaćaju. Isto je tako i za poljoprivrednike, odnosno one koji su u poljoprivredi registrovani kao preduzetnici. Sad su to ogromni dugovi. Ljudi nisu koristili to, a sa druge strane, ako bilo šta naprave kao prekršaj, vi propisujete ovakve kazne. To nije korektno, to nije dobro i tek će da destimuliše onda domaće preduzetnike ako na ovakav način postupate prema njima.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Mandić. Reč ima Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Zarad javnosti, član 60. definiše rok za donošenje podzakonskih akata, a Vlada Republike Srbije je predložila da taj rok bude do šest meseci. Kolega je svojim amandmanom predložio da se podzakonska akta donesu u roku od 60 dana. Smatram da nema potrebe da toliko žurimo sa donošenjem podzakonskih akata, jer je pre svega najvažnije da ta podzakonska akta koja budu donesena budu dobrog kvaliteta. Ako sam ja dobro informisana, nas do nove godine očekuje još nekih 15-ak finansijskih zakona u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što znači da će ovo ministarstvo imati mnogo posla u narednom periodu i da će trebati dosta vremena da se naprave kvalitetna podzakonska akta, a pre svega zbog toga što Predlog zakona kaže da će podzakonska akta za sprovođenje ovog zakona početi da se primenjuju od finansijskog izveštaja koji se sastavljaju na dan 31. 12. 2021. godine, a do početka primene će se primenjivati važeći podzakonski akti koji su doneti na osnovu Zakona o računovodstvu. Tako da do tada ima dovoljno vremena da se donesu sva podzakonska akta. Hvala.
Hvala, gospođo Pešić. Na član 60. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Na član 62. amandman je podnela narodni poslanik Marina Ristić. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Čudno mi je da nema kolege Perića. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključuje pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. (Vjerica Radeta dobacuje.) Ja sam se samo malo začudio, gospođo Radeta, zato što je on, čovek, tu 99% vremena, on, Tomislav Ljubenović i Nikola Savić i onda mi je uvek čudno kad ih nema. Prelazimo na šestu tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O REVIZIJI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vjerica Radeta, Aleksandra Belačić, Nemanja Šarović, Marijan Rističević, Aleksandar Šešelj, Milorad Mirčić, Dubravko Bojić, Sreto Perić, Miljan Damjanović, Ružica Nikolić, Filip Stojanović, Tomislav Ljubenović, mr Dejan Radenković, Zoran Despotović, Vesna Nikolić Vukajlović, Božidar Delić, Nikola Savić, Nataša Sp. Jovanović, Momčilo Mandić, Ljiljana Mihajlović, Marina Ristić, Petar Jojić i Miroslava Stanković Đuričić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Malopre se kolega Marinkoviću čudite zašto nema kolege Srete Perića koji je redovan i koji uredno brani i obrazlaže svoje amandmane. Tačno je i ja vam govorim da ste kada već to govorite u etar mogli da kažete i to da je Sreto Perić otišao u Ljuboviju, gde inače živi, gde je sutra sednica lokalne skupštine, a SRS je odnedavno deo vlasti na lokalnu u Ljuboviji. Imamo predsednika Skupštine Aleksandra Renovčevića. Tim povodom je Sreto Perić morao i taj deo posla kao odbornik da radi. Vama svakako hvala što primećujete da poslanici SRS uredno sede u ovoj sali. Što se tiče amandmana na član 2. opet ono što smo imali i kod prethodnog Predloga zakona. Član kojim definišete pojmove, objašnjavate nekome ko će raditi šta je revizija finansijskog izveštaja, šta je subjekt revizije, zakonska revizija itd. A treba da imate na umu da ove propise će upravo primenjivati ljudi koji se bave revizijom, računovodstvom, ljudi iz te struke. Oni svakako odlično znaju šta koji termin znači, a suština je u primeni onih ostalih članova Predloga zakona koji zapravo ukazuju na to koliko je ovaj zakon dobar ili nije dobar. Nije dobar jer je i ovaj zakon zapravo usklađivanje sa nekim izmenjenim direktivama EU iz 2013. godine. Onda zamislite da vi opet donosite, nedavno ste usvojili ceo zakon koji će se primenjivati tek kad Srbija stupi u EU, a sad imate redovnu, evo, sad ovde imamo, ne znam, član 125. koji govori o dejstvu prijema Republike Srbije u EU na ovaj zakon. Ljudi, ja ne znam kako vi ne razumete koliko je ovo besmisleno, koliko je nama ta EU daleko. Pa kad bi se, ne daj bože, i desilo da Srbija uđe u tu EU, pa onda bi se svi ovi zakoni mogli doneti u roku od nekoliko dana, kada bi bila neka vlast koja se zalaže za ulaganje Srbije u EU. Ovako, zaista je potpuna besmislica da se građani Srbije zamajavaju nekim stvarima koje nemaju veze sa životom i nikada neće imati. Nikada se član 125. ovog zakona neće moći primeniti u Srbiji, zato što ste vi predvideli da će se primenjivati od dana ulaska Srbije u EU. Mi vam ko zna koji put ponavljamo – to će biti, što bi naš narod rekao, o svetom nikada.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, evo da se malo ponovo i vi uključite, ja se nadam, u diskusiju. Vi ste meni govorili o ovim podacima i govorili o tome kako je došlo, navodno, do nekakvog naglog rasta uvoza sredstava za rad. Ja sam se, pravo da vam kažem i u ime građana Srbije, ponadao da je to zaista tako. Međutim, gledajući ovaj dokument koji ste mi dali, moram pre svega reći da sam očekivao da ovo bude mnogo detaljnije, jer ovde se ne vidi dovoljno struktura da bi se moglo ozbiljno baš razgovarati o ovome. Dakle, ovo mora biti mnogo, mnogo bolje podeljeno. Druga stvar, ako pogledamo strukturu uvoza po godinama, vi ste dali podatke od 2012. godine, tada je učešće sredstava za rad u ukupnom uvozu bilo 12,6%, pa onda 2013. godine 11,5%, dakle pada, pa 11,9%, ponovo pada, pa 12,7% 2015. godine, 12,9% 2016. godine, 12,4% 2017. godine, 12,7% 2018. godine i imamo sad ovaj ograničen podatak za prvih osam meseci 2019 godine, gde je 13,2%. Gledajući tako, vi ste u odnosu na 2012. godinu najpre imali jedan mali pad, pa ste onda imali rast, opet 2017. godine pad ispod tog nivoa iz 2012. godine i ove godine će biti neznatan rast. Dakle, na osnovu ovoga što vidimo, nema govora da se može govoriti o tom nekom velikom uzletu, o nekoj velikoj ekspanziji i o velikom učešću uvoza sredstava za rad u budžetskom deficitu Srbije koji je veći iz godine u godinu. Dakle, ja bih vas molio ili da date preciznije podatke, a ponavljam, na osnovu ovih podataka koje ste dali jednostavno se ne može zaključiti to što vi tvrdite.
Hvala, gospodine Šaroviću. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Što se tiče poslova revizije, tu smo mi potpuno jasni. Mi iz SRS insistiramo da se to i te kako isprecizira, u smislu koja su ovlašćenja revizora i šta je suština revizije. Svedoci smo da je materijal koji nam stiže od Republičke revizorske institucije ogroman. Najvećim delom se odnosi na one delove koji se finansiraju iz budžeta, pre svega tu je najinteresantnije funkcionisanje lokalne samouprave. Mi iz SRS smo detaljno pregledali te izveštaje i zaprepašćujući i frapantan je podatak da su tu ogromne vrednosti koje su, kada se izražavaju u dinarima, plasirane ili upotrebljavane protivno zakonima, odnosno protivno unutrašnjim aktima koji regulišu rad svake lokalne samouprave, odnosno skupštine ili organa lokalne samouprave. Jasno stoji konstatacija i republičkog revizora da je glavni uzrok tome nepostojanje te tzv. interne revizije koja bi periodično pregledala sve te finansijske transakcije, odnosno izveštaje i na taj način olakšala posao koji se odnosi na reviziju budžetskih sredstava i trošenje budžetskih sredstava, od lokalnog, pokrajinskog, pa do republičkog nivoa. Država bi trebalo da ide u tom smeru, u tom pravcu da što više ljudi bude licencirano, osposobljeno za ovaj posao, jer na taj način se olakšava i Ministarstvu finansija, odnosno svima nama. Ono što je zaprepašćujuće, kada je u pitanju trenutna situacija, to je da mnogi od tih koji su svesno ili na neki drugi način prekršili zakon i vidi se da ga krše dugi niz godina, na osnovu izveštaja i nalaza republičkog revizora. Oni su faktički van dohvata ili van dodira zakona, iz prostog razloga što predstavljaju valjda vladajuću strukturu, da li iz ove ili one partije vladajuće strukture, ali na tim čelnim pozicijama kao odgovorna lica nisu do sada snosili neku veliku odgovornost. S druge strane, mora se priznati, ima i onih koji su u nekim javnim institucijama koji su već osetili posledice tako što se podnela prijava protiv njihovog nesavesnog poslovanja, odnosno rada. Tu mora da bude ujednačeno, moraju kriterijumi da budu za sve isti i da se te sankcije, odnosno mere koje podrazumevaju određene kazne da se provode prema svima, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadali ili bilo kojoj drugoj podeli ili pripadnosti da se dele. Mi srpski radikali insistiramo da se što više osposobi ljudi za ove poslove. Naravno, postoje elementarni uslovi koje moraju kandidati da ispunjavaju kako bi mogli da budu revizori i svaka organizacija, pogotovo one koje su iz javnog sektora, mora da ima licenciranog revizora i to je potpuno jasno. U suprotnom, i dalje će vladati ovakav haos.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite, profesore Bojiću.
Hvala, gospodine Marinkoviću, iako me nisi apostrofirao kao disciplinovanog i posvećenog narodnog poslanika. Šalim se. Kako je Zakon o reviziji bio u Narodnoj skupštini prošle godine, a izglasan je praktično bez ikakve rasprave, zato je tako brzo došao na remont, što svakako i ne bi da nije direktive EU. Imali smo Zakon o reviziji iz 2013. i 2018. godine, sad se predlaže novi. Znači, ovaj zakon je nova-stara tvorevina ili preciznije stara dopunjena, tipično dosovska praksa koja je zavredela naprednjačku podršku. Mojim amandmanom sam tražio da se u članu 9. stav 3. tačke 3) i 8) Predloga zakona brišu, a tačke 4), 5), 6), 7) i 9) postanu 3), 4), 5), 6) i 7), sa obrazloženjem da Srbija nije članica EU i da nema potrebe da se naši propisi usklađuju sa propisima EU. Vlada je u obrazloženju neprihvatanja mog amandmana navela da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo zakonsko rešenje usaglašeno sa relevantnim propisima EU. Cilj i interes EU nije da nama pomogne da nama bude bolje, već je njen cilj ekonomska, politička i svaka druga dominacija, sa čim se mi radikali nikada nećemo pomiriti. Ovde se stalno govori o evropskim zakonima, o evropskoj perspektivi, o evropskoj budućnosti Srbije, pa, valjda mi u ovom parlamentu donosimo naše zakone. Srpska radikalna stranka smatra da uspostavljanje efikasnog sistema kontrole kvaliteta rada u reviziji tek treba dostići. Podizanje nivoa kvaliteta finansijskog izveštavanja u Republici je još uvek imperativ, tek unapređeno finansijsko korporativno izveštavanje može da računa na pozitivan uticaj na privredne subjekte, državne organe, da doprinese boljoj proceni finansijske klime i omogući investitorima da donesu dobre investicione odluke. Hvala.
Hvala, profesore Bojiću. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom predložili smo da se član 28. Predloga zakona menja i da glasi – društvo za reviziju i licencirani ovlašćeni revizori dužni su da postupaju u skladu sa zakonom poštujući principe profesionalne etike, objektivnosti i stručnosti. Amandmanom je obuhvaćeno sve što je potrebno da bi se posao revizora obavljao u skladu sa zakonom, i vi u obrazloženju zašto ovaj amandman nije prihvaćen navodite da je to iz razloga što je predloženo zakonsko rešenje usaglašeno sa relevantnim propisima EU. Stava SRS vam je jasan i mi smo apsolutno protiv ulaska Srbije u EU, i mislimo i sigurni smo da nikada u EU nećemo ni ući. Zbog toga smatramo da ne treba po svaku cenu da preuzimamo svaku direktivu iz EU. Mi nikako ne trebamo da radimo po njihovom diktatu i u njihovom interesu, već prvenstveno treba da radimo u interesu građana Republike Srbije i same države Srbije. Naša suštinska primedba na sve dosadašnje zakone, ali i na Zakon o reviziji jeste što sve ove zakone donosite isključivo po nalozima i direktivama EU. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Nikolić. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite, kolega Stojanoviću.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 33. stav 6. Predloga zakona o reviziji. Amandmanom sam traži oda se reč - opravdani, zameni rečju - zakonski. Suština svakog propisa je u tome da on mora da se bazira na nekom zakonu, pogotovo kada se radi o zakonu kao što je zakon koji razmatramo, a to je Zakon o reviziji. Revizija sama po sebi podrazumeva da je to završni korak u oceni ili tumačenju nečega. Ovde nema odstupanja, ovde sve do najsitnijih detalja mora biti u skladu sa propisima, u suprotnom, čemu onda toliki propisi kojih je svakim danom sve više i više. Mi imao DRI koja mora da vodi računa o svemu ovome. Napokon, posle dužeg vremena dobili smo izveštaje o završenom završnom računu budžeta za nekih 15 godina unazad. Moram da priznam da je to za svaku pohvalu. Uporno insistiranje SRS na ovim stvarima izgleda da je napokon dalo rezultata. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Stojanoviću. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite, kolega Ljubenoviću.
Hvala, predsedavajući. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 39. Predloga zakona o reviziji. Sada kada razmatramo ovaj predlog zakona imamo istu situaciju kao kod Zakona o računovodstvu. Potpuno nov zakon donet je 2013. godine, a izmenjen je 2018. godine. Predlagač priznaje da je u vreme donošenja Zakona o reviziji 2013. godine, taj zakon bio predmet usklađivanja sa 8. Direktivom EU koja uređuje oblast zakonske revizije i sa kojom je ovaj zakon u potpunosti usklađen. Da je u međuvremenu 16. aprila 2014. godine donet direktiva o izmeni 8. Direktive čija je primena obavezna za članice EU, počev od juna 2016. godine, kao i Uredba EU broj 537/2014. godine sa kojom je aktuelni zakon delimično usklađen. Danas kada Narodnoj skupštini dostavlja ovaj predlog zakona na usvajanje predlagač priznaje da se u osnovi razlozi koji ga opredele da pristupi izradi novog Zakona revizije su, pod brojem jedan, usklađivanje sa zahtevom novih propisa EU, Direktiva 2014/56 EU i Uredba EU 537/2014. godine kojom se uređuje ova oblast. Pa, tek onda pod brojem 2, otklanjanje uočenih nedostataka u primeni postojećih zakonskih rešenja. Zato je poslanička grupa SRS podnela amandman kojim smo predložili da se u članu 39. svuda gde se u tekstu pojavljuju reči, a odnose se na međunarodne standarde revizije i međunarodni standard kontrole kvaliteta brišu. Primena direktiva EU je obavezna što je i sam predlagač napisao za članice EU, što Republika Srbija nije. Hvala vam.
Hvala, gospodine Ljubenoviću. Na član 40. amandman sa ispravkom, je podneo narodni poslanik magistar Dejan Radenković. Izvolite.
Hvala potpredsedniče. Da pokušamo da malo razmenimo argumente pošto je amandman odbijen sa jednim obrazloženjem, ja ću prvo reći za one koji ne znaju šta je svrha mog amandmana. Ja sam u članu 40. u stavu 1. reči – društva od javnog interesa, tražio da se zameni rečima – javna društva u skladu sa definicijom i Zakonom o tržištu kapitala. Član 40. nalaže da se pored revizorskog izveštaja koji se sastavlja u skladu sa članom 39. ovog zakona, sastavljanje i novog dodatnog izveštaja Komisije za reviziju prilikom revizije društva od javnog interesa. Dodatni izveštaj Komisije za reviziju treba da bude u pisanoj formi, da objasni da rezultat zakonske revizije, jer sadrži veliki broj stavki, preko petnaestak. Navedeni dodatni izveštaj je, po mom mišljenju, preobiman i znatno povećava angažovanje revizora, što će nužno voditi povećanju cena usluga revizije, kod revizije društva od javnog interesa, a što će dodatno opteretiti privredne subjekte. Pored toga, postavlja se pitanje upotrebne vrednosti svih ovih detaljnih informacije koje se, pre svega, odnose na sprovedene procedure i postupke revizije za društvo od javnog interesa i što od samih privrednih subjekata i njihovih komisija za reviziju zahteva značajna predznanja članova Komisije za reviziju u vezi međunarodnih standarda revizije i revizorske metodologije. Predlažemo da se ovaj dodatni izveštaj odnosi na samu zakonsku reviziju javnih društava u skladu sa definicijom iz Zakona o tržištu kapitala. Obrazloženje sa kojim se odbija predloženi amandman je da se amandman ne prihvata iz razloga što se predloženim zakonskim rešenjem dodatno utiče na podizanje kvaliteta revizorskog izveštavanja. Nemam ništa protiv podizanja kvaliteta revizorskog izveštavanja, ali bih da malo poradimo i na podizanju kvaliteta članova Komisije za reviziju društva od javnog interesa. Što se tiče uvođenja dodatnog izveštaja za Komisiju za reviziju koji su obavezni da izrađuju društva za reviziju koja obavljaju reviziju društva od javnog interesa sa aspekta odnosa potencijalnih troškova u njegovoj izradi na koristi od istog ukazujemo da na izradi istog ne bi trebalo da predstavlja veći dodatni trošak za obveznika njegove izrade, dok je njegova korist višestruka, olakšava rad Komisije za reviziju i daje dodatnu potvrdu kvaliteta revizorskog izveštaja. Kao što sam već rekao, nemam ništa protiv kvaliteta, ali opet se vraćamo na ovo predznanje, baš neke osnovne elemente koji moraju da imaju članovi Komisije za reviziju. Ako već idemo ka ovome, mislim da će revizija koštati više društva, da tu ima dodatnog posla i da će ti izveštaji dodatni koji se predviđaju ovim članom, koji će koštati naravno društvo, biti možda neupotrebljeni zato što, kažem opet, ja sam bar skeptik kada je u pitanju, ne bih želeo nikoga da potcenjujem, ali svi dobro znamo, ako hoćemo da budemo realni da to neće imati ko da koristi i da ima upotrebnu vrednost u tom društvu. Ako biste mogli ministre još jedanput da razmislite, da vidimo da prihvatite ovaj moj amandman sa ispravkom, da nekako bar suzimo, za početak ovo dok se u nekom narednom vremenu malo ne profiltriraju komisije za reviziju u ovim javnim društvima tj. od javnog interesa. Hvala vam.
Hvala, gospodine Radenkoviću. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima magistar Dejan Radenković. Izvolite, gospodine Radenkoviću.
Hvala, potpredsedniče. Evo još jedan amandman i to bi bilo to od mene i od SPS, što se tiče amandmana. Pokušali kako i prethodnim amandmanom da bar ukažemo na neke stvari koje mislimo da su objektivne prirode. Kada je u pitanju ovaj amandman na član 50. u stavu 2. reč – četiri godine, zamenjuje se rečima – dve godine. Obrazložio sam zbog čega je potrebno, jer rotacija društva za reviziju gde društvo može da obavlja deset uzastopnih revizija, nakon čega ima četiri godine zabrane revizije. U odgovoru koji sam dobio, gde se odbija moj amandman, on se ne prihvata iz razloga što predloženim zakonskim rešenjem dodatno štiti princip nezavisnosti, objektivnosti u obavljanju revizije finansijskih izveštaja. Ako uzmemo da po Zakonu o bankama, koliko ja znam, je godinu dana pauza, da li tu postoji objektivnost, a ovde se traži objektivnost od četiri godine. Zato sam ja predložio da smanjimo sa četiri na dve, da bar dovedemo u neke normalne okvire, da ne bude tolika razlika, ali vidim da nisam naišao na razumevanje, ali sad pokušavam ako možete ikako da malo razmislite da ipak ovaj amandman prihvatite, jer mislim da neće ništa poremetiti ako bi ovo prihvatili, da smanjimo sa četiri na dve, jer se ovi rokovi odnose na javna društva u skladu sa definicijom i Zakona o tržištu kapitala, a ne na sva pravna lica. Nadam se da sam imao bar sada dovoljno argumenata, da ovaj amandman prihvatite i da smanjimo ovaj rok sa četiri na dve godine. Hvala vam puno, ministre.
Hvala, gospodine Radenkoviću. Na naslov iznad člana i član 55. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Na naslov iznad člana i član 56. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Na naslov iznad člana i član 57. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Svi ovi amandmani, odnosno ovi članovi odnose se na Komoru ovlašćenih revizora i mi smo upravo predlaganjem brisanja ovih članova, pa i ovog člana 57. želeli da skrenemo pažnju na nepotrebno uvezivanje ove struke u komore, pogotovo ne na ovaj način. To traje, otprilike od 2000. godine. Stalno pravite neka strukovna udruženja, te društvo sudija, te komora ovo, komora ona, te licencirate ovo, te licencirate ono, i onda zapravo takva ta neka udruženja budu jedan od glavnih izvora korupcije i kriminala. Vi zanemarujete činjenicu da je neko završio određenu školu, da je stekao neko zvanje, da ima neko radno iskustvo. I sve to nije važno, važno je da tamo neka komisija od četvoro ili petoro njih koje će formirati koje će formirati ta Komora ovlašćenih revizora, da onda oni preispituju tog nekog ko je završio normalne i redovne škole i koji je naučio da radi posao, ko ima radno iskustvo, i onda se nekom u Komori nedopadne iz ovog ili onog razloga, a to nedopadanje može biti samo zato što je možda vršio reviziju u nekoj firmi do koje je njemu stalo, pa pronašao određene nedostatke, pa još pokrenuo postupak protiv odgovornog lica i tog pravnog lica, i onda takav neko tako će reći o nekoliko ovih ljudi iz te komore, da on više ne može da obavlja te poslove. Niko nema ništa protiv da se ljudi usko i stručno specijalizuju, ali ne možete pored normalnih škola, pored fakulteta… Pa, šta će vama pored Ekonomskog fakulteta, državnog renomiranog fakulteta koji može da formira komisiju koja će ispitivati i određivati pitanja i tako dalje, i na osnovu toga davati nekakva uverenja, kao što se to radi kod polaganja državnog ispita, stručnog ispita, i tako dalje. Ne, nego vićete komoru, pa će komora uzimati pare, pa će onda ta neka grupica iz komore da određuje ko je licenciran, ko nije. Pa, samo se setite koje muke i danas dan traju sa licenciranim stečajnim upravnicima i tako dalje. Loš vam je posao, loše je ovo što radite. Mi samo ukazujemo vama, da pokušamo da vas vratimo na neki normalan put, a pre svega, želimo da skrenemo pažnju javnosti koliko zapravo ova Vlada loše radi, bez obzira na ovo što vi predstavljate kao epohalne uspehe, suštinski sa aspekta običnog čoveka, običnog građanina, običnog naroda, svi smo mi obični, ali uslovno rečeno, ne radite ništa dobro. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Na naslov iznad člana i član 58. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Pa, mi smo protiv osnivanja ove revizorska komore i sad ostali poslovi komore su definisani ovim članom 58. koji mi smo amandmanom tražili da se briše, jer nam je ne prihvatljivo, zaista, da komora utvrđuje, kako ste ovde rekli, etičke kodekse ponašanja revizora, ma šta to da znači. Čujte, sada će tamo neko ko je pisao nekakav kodeks da kaže ovo je u skladu sa tim ili nije. Revizor mora da radi u skladu sa zakonom kod revizije privrednog subjekta ili pravnog lica, za koje je nadležan. Kako bi to sada izgledalo da mi, državnom revizoru, sada je iznad njega Vlada, jel tako, ili koji je organ, Skupština, da mi njemu propisujemo neke kodekse ponašanja? Nije u tome problem. Mi imamo dosta kvalitetne, u to sam apsolutno uverena, i renomirane revizorske kuće, ali radi se o tome da je upravo DRI dala najveće primedbe na to da u organima lokalnih samouprava i u javnim preduzećima, gde se vrši vlast, dakle troše se budžetska sredstva kod indirektnih budžetskih korisnika, su najveće moguće zloupotrebe. To je problem. Umesto da idete na to da to iskorenite i da pomognete, na kraju krajeva, DRI i tom timu ljudi koji traže od vas da imaju i veći prostor i veći broj zaposlenih, da biste mogli da kontrolišete kako u lokalnim samoupravama neko troši narodni novac, vi izmišljate ovakve novotarije i komore koje propisuju kodekse i ostale uslove i propitivanja i usavršavanja, kako će to oni da određuju. To je zaista neverovatno.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima ministar, Siniša Mali. Izvolite, gospodine ministre.
Dakle, samo za vašu informaciju, ta komora postoji od 2006. godine. Ne osniva se ništa novo. Hvala puno.
Hvala, gospodine Mali. Izvolite, Nataša Jovanović.
Srpska radikalna stranka je prisutna u ovom novoobnovljenom višestranačkom sistemu Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre, od 1991. godine. U svim sazivima Narodne skupštine, pa i u tom 2006. godine, poslanička grupa SRS takođe je bila protiv osnivanja ove komore i za razliku od drugih, koji nemaju ni program, ni ideologiju, ni cilj, mi se držimo onoga šta smo govorili tada, govorimo i sada. Pokazalo se u vremenu koje je iza nas da ta komora niti je unapredila poslovanje revizora, niti je tim renomiranim revizorskim kućama pomogla da bolje rade svoj posao. Neko se dosetio toga u to vreme i eto to je ostalo do danas.
Hvala, gospođo Jovanović. Na naslov iznad člana i član 59. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Mandić. Na naslov iznad člana i član 60. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Na naslov iznad člana i član 61. amandman je podnela narodni poslanik Marina Ristić. Na naslov iznad člana i član 62. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Na naslov iznad člana i član 63. amandman je podnela narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić. Na naslov iznad člana i član 64. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mirčiću.
Pa, šta se dešava u parlamentu Srbije, kada je prisutan mali broj poslanika, pogotovo iz vladajuće koalicije? Mi raspravljamo o amandmanima na veoma važan zakon. Važan u smislu da to je instrument, značajan instrument za kontrolu finansijskih tokova i nešto što je nametnuto od strane EU, a to je imperativ da se spreči borba protiv terorizma. Teroristi se finansiraju iz takozvanih prljavih novčanih kanala. Mi smo sada ovde svedoci da u ova dva dana ili tri dana, koliko zaseda ovaj parlament, raspravljamo o nečemu što čini izuzetak evropskim pravilima. Naime, sećamo se dobro kada je obrazloženje bilo gotovo unapred poznato za raspodelu budžetskih sredstava, da MMF i EU, odnosno institucije EU ne dozvoljavaju da se povećavaju penzije, da se povećavaju plate, da to mora da se vodi restriktivna politika. Sećate se kako se to branilo, ti stavovi da nećemo moći ostvariti saradnju sa MMF ako mi na svoju ruku, bez obzira što raspolažemo sa novcem, a onda su se pojavljivali pojedinci koji su sami sebe proizvodili, malte ne u heroje, gde su oni rekli MMF – bez obzira šta vi mislili, mi nećemo to. Da ne širimo čitavu priču, suština je u sledećem. MMF, kao organizacija koja vodi računa da dužnik poveriocu vraća uredno pozajmljeni novac je shvatio da može da dođe do socijalne eksplozije u Srbiji zato što se kaiš steže, zato što se uzimalo penzionerima, zato što se nisu povećavala primanja, zato što je sve to u sferi nerealnog. Kada je MMF osetio realnu opasnost, onda je rekao – Pa dobro, povećajte plate i to enormno povećanje. Zamislite, toliko je ne samo duplo veće nego što je u privatnom sektoru u privredi, nego je mnogo veće nego što je BDP. Mi faktički, ljudi, imamo fenomen u ekonomiji koji je poznat kao „vodena glava“. To je kada je trup, kada je telo izuzetno malo, slabašno, nejako, a glava ogromna. Taj trup ne može da drži tu glavu. Mi sada imamo to. (Aleksandar Martinović: To se zove hidrocefalus.) Ne nije, kolega Martinoviću, nije to. Vi ste sa medicinskog aspekta, ovo je sa ekonomskog aspekta i to je neminovnost da takav jedan trup koji se zove privreda Srbije neće moći da izdrži ovaj balon koji se duva. Neće moći da izdrži. Vi možete da pričate koliko god hoćete da ste vi hrabri, da nećete da poslušate preporuke MMF, da čak i MMF popušta. Međutim, mora doći trenutak otrežnjenja. Nama je privreda jako slaba, a mi bukvalno ovaj višak koristimo da bi podelili u ličnu potrošnju, a ne da podignemo privredu, ne da podignemo investicije.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na naslov iznad člana i član 65. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Taman krenuh kod kolege Mirčića na neke konsultacije, ali biće da sam u pravu kada kažem da u velikom broju jedinica lokalnih samouprava, pošto je to po zakon u da može i da ne mora, nisu angažovane eksterne revizije, pogotovo za završne račune budžeta tih jedinica lokalne samouprave. Sećam se dok sam ja bila odbornik u dva saziva u gradu Kragujevcu, uvek je od tadašnjeg ministarstva grad dobijao dopis da može, a i ne mora da takvu eksternu reviziju angažuje. U tome je zaista veliki problem i sada ću da iskoristim ovu priliku, jer ovaj naslov i član 65. se i dalje odnose na registar sada revizora i revizorskih kuća, da vas pitam, gospodine ministre, s obzirom na to da velika transferna sredstva odlaze u budžet grada Kragujevca, da li ste upoznati sa trenutnim stanjem duga? Ukupan dug, dakle, po osnovu dospelih obaveza dugova javnih preduzeća. Kako je moguće da jedan grad gde se u odborničkim krugovima spekuliše sa time da je dug preko 100 miliona evra, dobije saglasnost da uzme novi kredit od 10 miliona evra za potpuno nepotrebne stvari, za stari koje su u startu veoma skupe u odnosu na ono što je njihova tržišna vrednost? To su stajališta koja koštaju basnoslovno mnogo, na autobuskim stanicama i sve drugo za šta Doći ćemo u situaciju da jedan tako veliki grad, a vidimo da to nije slučaj ni u Novom Sadu, iako smo tamo opozicija, ni u Beogradu, gde takođe jesmo, ali imamo učešće u nekim opštinama, u gradu Nišu gde smo deo koalicione vlasti, gde se ipak nešto radi i privređuje i stavljena su na noge, kako se to kaže, opet sva ta javna preduzeća koja su godinama iz nasleđenih dugova ovih žutih došla u situaciju da su bila pred potpunim kolapsom. Mi u Kragujevcu apsolutno ništa to ne vidimo. Čak, to se govori i u gradskim krugovima, ali vi to već najbolje znate i to bi tako bilo proverljivo kada bi takva jedna eksterna revizija došla, da je sam gradonačelnik u više navrata tražio direktno od predsednika Srbije Aleksandra Vučića da grad pomogne sa višemilionskim novčanim iznosima, ali nigde se taj novac ne vidi, čak naprotiv, grad je u sve većim problemima što se tiče i infrastrukture i samog funkcionisanja i bio bi poslednji trenutak, bez obzira na to što on sigurno čeka da mu istekne ovaj mandat na mestu gradonačelnika, jer veliki je otpor i među vašim odbornicima SNS prema njegovoj takvoj vladavini, da nam neko kaže šta se tamo dešava. Da li ste vi pozvani, eto to je pitanje za vas, kao ministar finansija, kao čovek od struke i kao neko ko zaista treba da vodi računa o svakom potrošenom dinaru da i, na kraju krajeva, posetite po bilo kom osnovu Kragujevac ili da se upoznate sa trenutnim finansijskim stanjem? Hvala.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman je podne narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana i član 125. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSIGURANjU DEPOZITA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marijan Rističević, Vjerica Radeta, Nataša Sp. Jovanović, Aleksandra Belačić, Aleksandar Šešelj, Ružica Nikolić, Sreto Perić, Milorad Mirčić, Filip Stojanović, Tomislav Ljubenović, Nikola Savić, Dubravko Bojić, Petar Jojić, Zoran Despotović, Vesna Nikolić Vulajlović, Miroslava Stanković Đuričić, Miljan Damjanović i Nemanja Šarović. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije i republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
U članu 1. ste rekli da u ovom osnovnom Zakonu o osiguranju depozita, da se posle reči: „likvidacije banaka“ dodaju i reči: „restrukturiranje banaka“. Mi smo ovde amandmanom predložili da se ovo briše, da bismo, pre svega, otvorili jednu temu koja nije zatvorena već skoro punih 20 godina, od 2000. godine, od Mlađena Dinkića, od Nacionalne štedionice, od onoga kada je Đinđić uložio neki svoj navodno dinar. Pričaju, posle je rekao da misli da uplaćuje u Nacionalnu štedionicu, a kao shvatio je da ga je Dinkić prevario, da je to bila potpuno privatna banka iz vremena kada je ukinuta Služba društvenog knjigovodstva, kada su uništene srpske banke da bi u Srbiju došle ove raznorazne banke koje su postale zelenaši, zvanični zakonom zaštićeni zelenaši. U Srbiji su se uzimali krediti pod najnepovoljnijim uslovima u Evropi. Banke koje se nekako zovu ovde, takve nazive imaju i u svojim matičnim zemljama, ali naravno, način poslovanja tamo i ovde se razlikuje toliko da nema zapravo ni jedne dodirne tačke. Posledice toga su nemerljive i danas dan traju i danas dan su vrlo bolna tačka ovog društva i ovog sistema, posledice uništavanja srpskih banaka i dovođenje tih stranih banaka su i ova zla koja rade javni izvršitelji, koji zbog jedne, dve ili tri neplaćene rate kredita ljude ostavljaju bez krova nad glavom, oduzimaju kuće, stanove, automobile, pokretnu imovinu. Ove banke koje su sada na sceni, da kažem, u Srbiji su toliko loš partner svakom i privrednom društvu i fizičkom licu. Sad pre svega govorim o fizičkim licima, privredna društva koja dobro posluju mogu da svoje te finansijske potrebe zadovolje i nekim kreditima koji su stvarno u inostranstvu itd. i svakako mogu bolje da se snađu, ali ljudi uzimaju kredite zato što ne mogu da kupe deci knjige, školsku opremu, uzimaju kredite zato što ne mogu da se leče, uzimaju kredite zato što nemaju 50 evra da kupe metar drva, a treba im desetak metara. Dakle, mnogo je razloga, mnogo je muka, zapravo, koje ljude teraju da uzimaju kredite. Malo je ljudi u Srbiji koji kredite uzimaju iz obesti. Uglavnom, više od 90% ljudi kredite uzimaju da nekako organizuju život i koliko-toliko ga učine normalnim, sebi i porodici. Šta se dešava? Dođe se u situaciju ne može da se plaća kredit iz ovog ili onog razloga, najčešće zato što jedan član porodice dobije otkaz ili, ne daj Bože, neko iz porodice umre, razboli se i onda se pristupa onome što je, rekoh, najbolnija tačka, a to su javni izvršitelji. Uzgred, SRS je podnela ovoj Narodnoj skupštini predlog novog Zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju i uz taj predlog smo predali više od 100.000 potpisa građana Srbije koji su podržali ovu našu inicijativu da se ukinu ovakvi kakvi su javni izvršitelji. Ali, nećemo sada o javnim izvršiteljima, sada govorimo o bankama, odnosno o osiguranju depozita. Ja ovde imam jedan materijal na kojem piše da je strogo poverljiv i ja ću zato pročitati samo neke stvari sa kojima može u javnosti da se barata. Radi se o izveštaju o sagledavanju poslovanja kod "Beogradske banke" a.d. Beograd, filijale "Beobanka" Beograd. Dakle, "Beobanka", i danas postupak njene likvidacije nije završen. "Beobanka" bi i danas mogla da se vrati u normalan život i da počne da posluje sa stanovništvom, sa privredom, itd, ali vi i dalje nemate interesa zato što ste vi i u ovom segmentu, kao i u mnogim segmentima, slušali direktive EU, a samim tim ste postali pravni sledbenici onog prethodnog režima sa kojim se navodno u javnosti svađate, zamerate im ovo ili ono, oni vama zameraju ovo ili ono, a vi ste u suštini isti, u onim ključnim stvarima koje se tiču svakodnevnog života ljudi, vi ste isti. Mi ovde imamo u ovom izveštaju, recimo, podatak, na dan kada su nastali ti podaci za "Beobanku", to je bio 13. jun 2000. godine. Osnovni podaci o filijali, o "Beobanci". Filijala svoje poslovanje obavlja u preko 11 poslovnih jedinica, od kojih je šest van Beograda i četiri organizacione jedinice. Broj zaposlenih radnika na dan 30. aprila 2000. godine je 4.335, od čega je 1.879 radnika zaposleno u poslovnoj jedinici Štedionica. Filijala u vlasništvu ima 111 objekata površine 35.211,66 metara kvadratnih, koristi 77 objekata u zakupu površine 19.061,60 metara kvadratnih. Ima dva objekta u izgradnji, ukupne površine 54.000 metara kvadratnih. Ukupan broj akcionara na dana 31.12.1999. godine bio je 4.609, čiji akcijski kapital je iznosio 1.454,5 miliona dinara. Trajna ulaganja filijale u banke i preduzeća na dan 31.12.1999. godine iznose 161,9 miliona dinara. Sad vas pitam – da li je vama žao što je onaj tadašnji režim, što je tadašnji pogubni 5. oktobar uništio ovako nešto? Nisu ga uništili do kraja, a vi niste uradili ništa da ovo oživite. Uslova za oživljavanje ima, ali nema, ponavljam, nema interesa. Sećamo se svi kada su uništavane srpske banke kako su mediji tada stali na stranu režima, kao što to i danas rade, pa onda kad mediji na svoj način prenesu jednu priču, pa prenesu je svi režimski mediji, onda prosto ljudi počnu da veruju u to. Zima je bila kada su počeli štrajkovi zaposlenih u bankama. U bankama je i tada i sada radilo najviše žena. Štrajkovale su, protestvovale su žene koje su imale možda 20, 30 godina radnog staža, zima bila, bile obučene u bunde, što tada nije bio nikakav problem u to vreme, maltene nema žene koja nije imala bundu, nije to bio nikakav prestiž, jednostavno bio neki drugi način života, i onda da bi se ljudima ogadili, da bi se narodu ogadili ovi koji štrajkuju onda su sve novine napisale štrajkuju bundašice, protestvuju bundašice, da se ne bi videlo da je u Narodnu banku Mlađan Dinkić ušao sa automatskim oružjem. To je bio početak sunovrata srpskog bankarstva, ali zaista ne vidimo ni jedan razlog zašto vi nemate volje i želje da vratite u Srbiju srpsko bankarstvo. Uslova ima, dakle, već na ovim postojećim bankama, da ne govorim o novim razvojnim bankama itd. Vi to sve lepo pričate u medijima, lepo sve pričate u nekim kampanjama, a kada treba da uradite nešto u životu onda vas nema. Mi danas nemamo banku u Srbiji koja je spremna… Još je jedino „Poštanska štedionica“ državna, srpska banka. Sve ostalo su privatne banke. Vi nemate banku koja je spremna da podeli rizik kod zaključivanja ugovora sa klijentom sa kojim zaključuje ugovor. Oni kažu ako hoćete ovako, ako nećete baš nas briga, a vi - oj kuku otići će nam ova ili ona banka, ne, radite šta god hoćete, gazite narod, podižite kamate, oduzimajte kuće i stanove, samo vi nama ostanite ovde. Zašto? Da bi naš kapital iznosili u inostranstvo, u svoje matične zemlje. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Javio se prof. dr Miladin Ševarlić, po ovom amandmanu želite? Izvolite.
Ne, po ovom amandmanu, nego uopšte. Mojih pet minuta. Zahvaljujem. Nadam se da smo se u prepodnevnom delu rada složili posle predaje ovog dokumenta, gospodine ministre, da su poljoprivrednici opljačkani u periodu 2013. do 2017. godine za blizu 60 milijardi dinara. To je potpisao ministar poljoprivrede. Međutim, mislim da je to mnogo više, i to ćemo da utvrdimo na osnovu završnih računa, jer postoji nekoliko osnova za pljačku poljoprivrednika. Jedan je da planirate agrarni budžet ispod 5%, drugi da ni taj smanjeni agrarni budžet ne realizujete, nego ga u još manjem procentu realizujete, pa onda prijavljujete suficit, i to ćemo da vidimo sada kada budemo uporedili sa podacima iz završnih računa. Ako smo to apsolvirali, ja bih molio da mi odgovorite na pitanja koja ste ostali dužni. Jedno od pitanja je bilo da li je Vlada Republike Srbije sklopila ugovor o preuzimanju migranata koji ne ispunjavaju uslove za boravak u zemljama EU, konkretno u Austriji, ili laže dosadašnji ministar austrijske Vlade u izjavi datoj na televiziji. Drugo, pitao sam vas koliko su od Vlade Republike Srbije dobile organizacije koje Poverenica za ravnopravnost naziva lezbijkama, gejevima, biseksualcima i transrodnim osobama? To vas pitam zbog ovoga, gospodine ministre, pošto je danas rečeno da oni koji nose narodnu nošnju su genetički modifikovani. Pitam vas da li su genetički modifikovani i učesnici te parade na kojoj je i predsednica Vlade i nekoliko ministara i da li ovo podleže pokretanju postupka od strane nadležnih državnih organa? Takođe, to je prošlogodišnja Dita von, ne znam kako se zove, možete pronaći u štampi. To je prevazišlo sada ovaj plakat. Zamislite da su umesto srpskog patrijarha i vladike ovde stavljena dva kardinala ili dva rabina, recimo, da li bi onda nadležni državni organi reagovali? Zašto nema osude ovakvog ponašanja od strane predsednice Vlade i ministara koji su učestvovali na tom skupu? Takođe, zašto se na skupu koriste deca, maloletna deca čiji se obrazi mažu duginim bojama? Uostalom, dugine boje su bile logo Međunarodnog zadružnog saveza sve dok nije preuzeto od strane ovog organizatora. Takođe, gospodine ministre, vi ste 2014. godine bili gradonačelnik, evo fotografije, datum je 18. septembar 2014. godine kada kao gradonačelnik polažete venac na spomenik serbskim i ruskim heroja na Kalemegdanu, koji su učestvovali u odbrani Beograda u toku Prvog svetskog rata. Danas je rečeno da tamo nisu učestvovali ruski vojnici, odnosno dobrovoljci. Evo kako izgleda danas taj spomenik. To je vandalski čin bez skulpture Svetog Đorđa Pobedonosca. Zašto to dozvoljava Republika Srbija? Zašto ne napravi repliku? Zašto ne osposobi taj spomenik, nego izgleda kao da su ponovo streljani? Molim vas, takođe, da mi kažete koliko iznose plate zaposlenih, koji su preostali u „Beogradskoj banci“, a o čemu je malopre bilo govora? Da li je tačna informacija da one iznose preko 200 i 300 hiljada dinara? Kako se mogu likvidirati banke koje imaju veća potraživanja nego što su njihove obaveze? Takođe da mi kažete – šta je sa imovinom Beogradske železničke zadruge koja je najstarija železnička kreditna zadruga i čiju imovinu do danas nisu uspeli da rasprodaju, pošto mi je spočitavano da ne vodim računa o zadrugarstvu? Da krenemo od toga, uostalom, ja sam u studiji poljoprivrednog zemljišta u Republici Srbiji napisao koliko je poljoprivrednog zemljišta opljačkano, preko 400 hiljade, a ne 180 hiljada, kao što je ovde rečeno, iako se govornik ogradio da se to odnosi samo na zadruge na području Vojvodine. Najzad molio bih vas da mi objasnite zašto je putarina za novoizgrađeni autoput u dužini od 100 kilometara od Obrenovca do Preljine 420 dinara, dok je putarina za put koji je duži od Novog Sada do Subotice niža? Zašto su putarine u evrima po najvišem kursu, a ne po srednjem kursu, niže nego što su putarine u dinarima? Koga mi štitimo strance ili naše građane? Da li mi možemo da plaćamo putarine u evrima? Najzad, objasnite mi molim vas, pošto već danima imamo haos na beogradskim ulicama sa taksistima… (Predsedavajući: Hvala.) … zašto niko od državnih organa ne reaguje na to i ne pozove te ljude da razgovaraju? Konkretno, da li poslanici kad krenu odavde, iz Skupštine, svojim automobilom mogu da vrše pomoć na putu preko „CarGo“ aplikacije? Hvala.
Hvala prof. Ševarliću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite gospođo Jovanović.
Hvala. Gospodine ministre, mi smo više puta govorili o tome da Zakon o zaštiti korisnika finansijskih sredstava uopšte ne može da štiti građane Srbije od bahatosti i bezočnosti ovih stranih banaka koje pod izuzetno povoljnim uslovima posluju u Srbiji i to se pokazalo u praksi. Malopre smo imali raspravu u pojedinostima o Zakonu o računovodstvu. Čini mi se član 28. Zakona o računovodstvu kaže da nijedan finansijski knjigovodstveni dokument ne može da bude dvosmislen. Je li tako? Ako je to tako, kako je onda moguće da banke u Srbiji koje dobijaju dozvolu za rad od Narodne banke Srbije mogu da varaju građane i da naplaćuju razne naknade, a ne pljačkaju samo građane, i privredu, na kraju krajeva i državu, a te naknade su za građane, ima ih ukupno 260, znači, pojedinačno i građani obično ne znaju na kraju o čemu se radi? Ne možete da očekujete od svakog čoveka iako su bile razne rasprave, okrugli stolovi, jedan od renomiran računovođa u Srbiji, gospodin Tasić je pokušao da to objasni, ne možete da očekujete od čoveka koji dođe iz bilo koje sredine, na kraju ma nema nikakve veze, može čovek da bude drugog zvanja, obrazovanja, apsolutno se ne razume u finansije, da baš svako ono sitno slovo pogleda i svaku začkoljicu, a zakon ga ne štiti. U stvari, mi imamo u Srbiji zakon koji bi mogao da zaštiti sve građane od prevare banaka i od pljačke, to je Zakon o obligacionim odnosima. Ali dokle i to da nas dovede ili zakon po kome će neki građanin Srbije da tuži banku zato što mu je nezakonito naplatila neku proviziju koja nije bila u ugovoru jasno definisana. Vi se sećate, dame i gospodo narodni poslanici, da je pre nekoliko godina se NBS setila, pa je guverner dala preporuku bankama da naplaćuju proviziju za obradu kredita od 0,5 do 3% je sada apsolutno u svim bankama. Neke na akcijama kažu, vidite na onim reklama, ali to je kratkotrajnog daha - bez troškova obrade i onda su iz NBS rekli - uskladite to da bude primereno građanima i da to bude neka fiksna naknada. Ne, to njih uopšte ne zanima. Jednostavno, nijedan zakon ih na kraju na to ne obavezuje. Šta su oni rekli iz udruženja? Mi ćemo da poslujemo onako kako to reguliše tržište, pa ko hoće da ide kod koje banke. I onda opet, kažem, imate te kratkotrajne akcije. Ko će, molim vas, njih da sankcioniše za takvo ponašanje? Da oni vrše revalorizaciju kamata u sred otplate nekog kredita, da se zatezna kamata obračunava ne na način kako je to ugovoreno i pre dospelosti roka za otplatu tog kredita? Pa to je neverovatno. Imate iskustva premijera Orbana i susedne Mađarske. Još 2014. godine kada se videlo da su banke koje su tamo poslovale prevarile građane kada su u pitanju krediti u švajcarcima, kod njih je potpuno izmenjena zakonska regulativa za poslovanje banaka i oni više ne mogu na takav način da pljačkaju. Drugo, pogledajte kako je to rešeno u Rusiji, gde je Vladimir Putin rekao u prvim godinama svoje vladavine, ali i prošle i pretprošle godine su menjani ti propisi, da se zaštiti svaki građanin Rusije, da ne može na takav način nijedan tamo građanin da se vara kroz valutnu klauzulu koja će da ide na korist banaka a ne građana. Kakav je to način? Vi uzmete novac u toj valuti, dakle u domaćoj valuti, a posle vam banka kroz tu valutnu klauzulu traži, pa to može da bude čak, evo pokazalo se kod kredita u švajcarcima, do 60% više nego što je vrednost tog kredita. Dakle, poslušajte nas, idite na to da se promeni Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga, dajte obavezujuće preporuke i to tražite i vi, pre svega, koji ste i u Odboru za finansije od NBS da daju takve obavezujuće preporuke, jer oni su depozitari u ovoj zemlji i tu su dobili rešenje za početak svog poslovanja i dozvolu da moraju te sve banke da usklade u normalnim okvirima svoje poslovanje, kao što je to, rekla sam, rešeno u Mađarskoj koja je članica EU, u koju Srbija neće nikada da uđe, ali oni znaju da moraju da se štite i da štite svoje građane ili na primer u Rusiji ili u Kini gde bi to takođe bilo nezamislivo.
Hvala gospođo Jovanović. Sada reč ima po redosledu Veroljub Arsić. Izvolite kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispada da je Narodna banka čudotvorac i da može da radi mimo zakona koje mi donosimo ovde u Narodnoj skupštini. Prvo, Narodna banka vrši nadzor nad poslovanjem banaka i osiguravajućih društava. Za kršenje zakona, a to su materijalne povrede zakona, može da podnese krivičnu prijavu ili da pokrene postupak za kažnjavanje te banke, gde ona odlučuje u prvom stepenu kao sud za prekršaje. Kasnije ću da govorim u svom izlaganju o tome kako to izgleda kada Narodna banka ne vrši svoju funkciju. Čini mi se da su uvek te populističke priče jako interesantne i dobre da se ovde ispriča i da se na taj način stekne neki politički poen. Nemam apsolutno ništa protiv toga. Obavezuju preporuke ne postoje. Ne možete vi da naterate banku koja je privatna da posluje ako to zakonom nije regulisano ili da je naterate da ona drugačije postupa prema svojim klijentima. Mi smo doneli Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga. U nekom periodu 2014. i 2015. godine maltene je smanjena mogućnost zloupotrebe ugovora koji su indeksirani u stranim valutama. Znači, da mora da se isplaćuje kredit i po srednjem kurs centralne banke, da se vraća po srednjem kursu centralne banke, da ne mogu da se menjaju kamatne stope u toku otplate kredita, da imate fiksni deo kamate, da imate varijabilni deo kamate. Varijabilni deo kamate ne zavisi od volje banke ili volje klijenta, pa često ne zavisni ni od volje neke države. To su sve uslovi koji su klasično tržišni. Slažem se u jednom delu sa koleginicom Jovanović. Valutna klauzula jeste nešto na čemu su banke zarađivale ekstra profit i da je to bio generator mnogih naših nevolja ne samo među stanovništvom, među privredom, već i u čitavoj državi. Sada imamo situaciju da je kurs dinara jako stabilan. Što se tiče te tvrdnje da banke mogu nešto da zloupotrebe. Očigledno je kada država vodi brigu o svojim građanima i Narodna banka vodi brigu i o svojim građanima, i o privredi i o državi u celini da takvih manipulacija više ne može da budu. Možemo da dođemo i da razgovaramo o tome šta ako se ukine devizna klauzula. Krediti koji se plasiraju u Republici Srbiji sa valutnom klauzulom su vezani za evro u 90 i nešto posto slučajeva, ako ne i 100%. Da bi se povukao kredit u evrima ili valutna klauzula u evrima primenjuje se prilikom obračuna kamate koja se ugovara sa korisnikom tog kredita između ostalog i referentna kamatna stopa Evropske centralne banke koja u ovom trenutku iznosi, čini mi se, minus 0,25%. E, sada, naša referentna kamatna stopa je negde oko 3%, to je na dinarske kredite. Znači, kada bismo ukinuli valutnu klauzulu svi krediti bi u Srbiji poskupeli za 3%. Šta preostaje? Preostaje da Narodna banka postepeno smanjuje referentnu kamatnu stopu, mogu da kažem da su je smanjili u poslednjih šest ili sedam godina za čitavih 12 ili 13 procentnih poena, ili 12, 13%, a Evropska centralna banka kada proceni da je kriza u evrozoni prošla počeće da podiže referentnu kamatnu stopu i kada se izjednače te dve kamatne stope, onda možemo i da ukinemo kredite koji su indeksirani u evrima. Inače ovako, ako ih potpuno ukinemo, omogućićemo bankama da zarađuju još 3% više nego što to u ovom trenutku rade. Toliko o tome kako to baš i nije samo jednostavno – mi to hoćemo, mi to želimo, pa ćemo to i da uradimo, a da ne sagledamo onu drugu stranu koje će posledice da imaju građani i privreda, ako to uradimo bez jedne ozbiljne analize. To je taj deo koji se tiče politike. Ono što je još tu i što pokazuje onaj pravi značaj Narodne banke jeste to da su, između ostalog, u toku 2012. i 2013. godine naše dve banke izgubile dozvolu za rad. To je bila „Agrobanka“ i Razvojna banka Vojvodine, gde je potpuno izostao nadzor nad te dve banke od strane Narodne banke Srbije, kada je guverner bio gospodin Šoškić, a viceguverner koji je bio zadužen za kontrolu rada banaka bio gospodin Milojko Arsić. To je onaj što stalno popuje i pravi se pametan u raznim emisijama, kako program Vlade Republike Srbije ne valja, kako naše finansije nisu dobre, kako se zadužujemo prekomerno itd, itd. E, takav čovek je vršio nadzor nad radom banaka, pa smo imali onu hiperinflaciju, pa smo imali nezakonito iznošenje deviznih sredstava iz Republike Srbije, pa smo imali primarnu emisiju, pravo štampanje novca na tržištu, to je ono što se zalaže profesorka Danica Popović. Oni tako rešavaju krizu, tako što štampaju novac. Povrh svega, milijardu evra direktne štete koja je morala da se plati iz budžeta Republike Srbije zato što Republika Srbija garantuje za depozite do 50.000 evra da će biti obeštećeni, za svakog, za fizičko lice itd. Kada pričamo o Narodnoj banci, moramo da budemo svesni da Narodna banka vrši nadzor nad zakonitošću rada finansijskih institucija, baš iz tog razloga, da banke, pogotovo gde osnivač nije rezident, ili da kažem domaće lice, mogu raznim finansijskim mahinacijama da iznesu novac iz Republike Srbije, opljačkaju i privredu i stanovništvo, nama ostave taj problem da rešavamo, a da oni beleže ekstraprofit. To je posao Narodne banke. Sve ostalo, dame i gospodo narodni poslanici, je ili naš posao kada donosimo zakone ili je posao sudova, ako neko smatra da je banka napravila neku nepravdu prema nekom korisniku kredita ili neke druge finansijske usluge. Još jednom, zamolio bih svoje kolege poslanike da vode računa o tome da kada imaju svoj plan i program, bio on politički ili bilo kakav drugi, da ga ne primenjuju olako, nego neka dobro izmere, da bi znali gde da preseku, jer ovi kako su nam sekli do 2012. godine, jedva je država izašla iz krize, jedva se stanovništvo iščupalo iz krize i jedva smo sačuvali državu onakvu kakvu želimo da imamo.
Hvala, gospodine Arsiću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mirčiću.
Potpuno je jasno da, što se tiče garancije države za sredstva koja su na ime štednje deponovana, svako onaj ko se odluči na ovakav korak čini pametan potez ako u više banaka rasporedi do ove garantovane cifre od 50.000 evra. Ali, suštinski problem je upravo u ovome što mi iz SRS smo započeli priču. Ta priča se zasniva na činjenici da su domaće banke bukvalno preko noći uništene dolaskom te tzv. buldožer revolucije i oni kojih su proglašeni za reformatore ili reformiste od strane EU. Prosto je za neverovati da stečajni fond banaka koje su likvidirane mnogo je veći nego kapital pojedinih banaka koje dolaze iz inostranstva da posluju ovde na tržištu Srbije. Recimo, primer je navela i koleginica Radeta, „Beobanka“. Ona ima realni potencijal mnogo veći nego mnoge banke koje su došle na ovo tržište. Ali, šta je filozofija svake racionalne domaćinske politike? Ekonomija ne može da se razvija uz pomoć stranih banaka, domaća ekonomija ne može. To ne može, jednostavno, ne postoji ni teoretski, a pogotovo u praksi dokazano da je moguće. Moguće je onoliko koliko te strane banke, odnosno oni koji stoje kapitalom iza tih banaka dozvoljavaju, a mi ovde čitavu teoriju smo razvili da ćemo uz pomoć, kako još neko tvrdi, to su domaće banke, to su banke čija je centrala u inostranstvu, inače su domaće banke, mi ćemo uz pomoć njih da razvijemo ekonomiju. Prosto je nemoguće, ljudi. Moramo da izađemo iz tog bunila, da shvatimo da poslovna logika i politika nalaže, ako imate svoj proizvod, ako taj proizvod plasirate na neko tržište, onda je bolje da vas prati vaša poslovna banka, odnosno vaša domaća banka. To je logika stvari. Zašto bi neko uzimao proviziju ili neko živeo na ime provizije zbog plasmana i naplate vaše robe? Vidite šta su uradili Rusi. Kada je došao „Gasprom“, oni su odmah doveli svoju banku. Svoj proizvod plasiraju, svoj proizvod naplaćuju preko svoje poslovne banke. To je logika stvari. Mi imamo ovde banke čiji je pre svega osnov bivstvovanja i poslovanja zahvaljujući opštepoznatoj činjenici da je na ime sredstava koja se sliju u Srbiju tako što se uplaćuje od strane onih koji su u inostranstvu i rade, to su doznake, slije se godišnje četiri milijarde, plus štednje itd, znači, naš novac, naš kapital, a strane banke upravljaju sa njim. I to treba da se prekine, jednostavno da se stavi tačka. Zadovoljavanje sa tim što je Poštanska štedionica, to nije dovoljno. Ako planiramo da razvijemo svoju privredu, ako planiramo da ta privreda ima koristi od toga, punu korist imaju i domaće banke, a ne strane banke. Pa nemojte da objašnjavate nešto što je van logike. Pa da je to tako dobro, prvo bi se Amerikanci, pa ove zapadnoevropske zemlje odrekle tih banaka svojih, razvijali bi tuđe banke. Pa vidite koliko je Bundesbanka izazvala, koliko je uzdrmala čitavu Nemačku. Nemačka je na nogama zbog svega što se dešava u Bundesbanci, odnosno Dojče, ili već kako se zove. Morate da vodite računa o tome da ta priča oko stranih banaka, koje su u suštini domaće, koje sve više, da ne zaboravimo, uzimaju monopol na tržištu, ta priča, što bi se narodski reklo, ne pije vodu.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite, gospodine Stojanoviću.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 3. stav 3. postojećeg člana 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Amandmanom sam tražio da se posle teksta „merama“ doda tekst „preduzetim“. Smatram da se mojim amandmanom na bolji i precizniji način reguliše tekst predloženog zakona. Svi propisi moraju da budu jasni i precizni i amandmani koje podnosi SRS isključivo imaju za cilj poboljšanje teksta zakona. Slušali smo od ministra da se stvari sa javnim finansijama popravljaju i želim da verujem da je tako. Što se tiče kreditnog rejtinga, o kome je ministar govorio, realno stanje i nije baš onako kako nam se prikazuje. Još od 2009. godine, kada je nastupila svetska ekonomska kriza, došlo je do smanjenja investicija, što sa sobom povlači smanjenje kamata. Sada je pitanje koliko je popravljanje našeg kreditnog rejtinga realna posledica uređivanja naših javnih finansija ili je to možda posledica viška slobodnih finansijskih sredstava koja treba plasirati? Znate, to vam je tržište, gde vlada zakon ponude i potražnje. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Stojanoviću. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 4. Članom 4. predlagač želi da izmeni član 6. osnovnog zakona, koji se odnosi na Fond za osiguranje depozita. Mi smo predložili brisanje ovog člana, zato što smatramo da rešenje koje sadrži zakon koji je trenutno na snazi ne treba menjati. Protiv toga smo da se sredstva Fonda za osiguranje depozita koriste za finansiranje ulaganja Agencije za osiguranje depozita u osnovna sredstva i nematerijalnu imovinu radi realizacije poslova koji se odnose na osiguranje depozita u punom iznosu utvrđenih ulaganja. Samim tim smo i protiv toga da direktor Agencije utvrđuje kriterijume za raspoređivanje ovih ulaganja. Naše mišljenje je da se sredstva Fonda i ubuduće treba koristiti u svrhe u koje su i do sada korišćena, a koje su taksativno nabrojane u članu 6. Zakona o osiguranju depozita, s obzirom na to da su, kako predlagač navodi, osnovni ciljevi sistema osiguranje depozita, zaštita depozita fizičkih lica, preduzetnika, mikro, malih i srednjih pravnih lica u slučaju stečaja i likvidacije banaka, kao i doprinosa u očuvanju stabilnosti finansijskog sistema. Izmene koje se sada predlažu nisu u skladu sa navedenim ciljevima, niti bi pozitivno uticale na jačanje poverenja javnosti u bankarski sektor, na sprečavanje i ublažavanje efekata nastupanja kriznih situacija na nivou pojedinačne banke, ali i bankarskog sistema i doprinosa rasta štednje u bankarskom sistemu. To su razlozi koje bi predlagač trebalo da razmotri i još jednom razmisli o usvajanju ovog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo da kolega Tomislav Ljubenović predlaže brisanje člana 4, kao i obrazloženje koje je on dao. Zarad javnosti, članom 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita dopunjuje se član 6. zakona kojim se u stvari definišu izvori i namena sredstava Fonda. Da bi se obezbedila održivost finansiranja Agencije za osiguranje depozita, kao i njena nezavisnost u funkcionisanju, potrebno je da se omogući pokrivanje operativnih troškova i troškova ulaganja u osnovna sredstva. Dakle, zakonskim rešenjem se definiše da sredstva fonda Agencija za osiguranje depozita može da koristi i za pokrivanje operativnih troškova i troškova ulaganja u osnovna sredstva, tako da smatram da bez člana 4. čije se brisanje predlaže, prosto, ovaj zakon ne bi bio potpun. Osnovni razlog za usvajanje izmene i dopune Zakona o osiguranju depozita jeste zaštita depozita fizičkih lica, preduzetnika, mikro, malih i srednjih pravnih lica i doprinos finansijskoj stabilnosti Republike Srbije, a sve to bez člana 4, čije se brisanje predlaže, ne bi bilo moguće. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Koleginice Radeta, izvolite.
Podneli smo na ovaj član i na druge članove više amandmana, ali o tom našem krajnjem stavu ću govoriti kada budem govorila o poslednjem amandmanu. Ovaj član govori o tome da Narodna banka može delimično ili u celosti odložiti plaćanje vanredne premije pojedinačnih banaka i vi ste rekli da to može biti na period od tri meseca ako bi plaćanje vanredne premije ugrozilo likvidnost ili solventnost banke. Ovu odluku Narodna banka donosi na zahtev banke na period ne duži od šest meseci, uz mogućnost da se taj zahtev ponovo podnese. Dakle, mi mislimo da ovaj period od tri meseca treba produžiti na šest meseci, a ovaj obrnuto, ali o tome će koleginica Nataša Jovanović da govori. Celim ovim zakonom vi zapravo opet nekako Narodnu banku na neki način potčinjavate ovim poslovnim bankama, a zapravo takav i jeste odnos Narodne banke i guvernera Narodne banke koja ni u jednom dosadašnjem sporu ili nesporazumu između građana i poslovnih banaka nikada nije stala na stranu građana, uvek je štitila poslovne banke i nikada nije sprovela ni određene skupštinske odluke, pa čak ni kada su u pitanju bili ovi krediti u švajcarskim francima uvek je štitila zapravo te strane banke, zato što računa da će te strane banke odnosno ti funkcioneri i vlasnici tih banaka da će joj jednog dana omogućiti neko dobro mesto u nekoj tamo Svetskoj banci, Evropskoj banci, itd. Nažalost, koliko god vi i guverner Narodne banke predstavljali javnosti kako Narodna banka funkcioniše ko švajcarski sat, to jednostavno nije tako. Može to sve da se ušminka i da tako izgleda, ali, ponavljam, ne znam čemu se smeškate kolega Arsiću, ali verujte da sam u pravu, pitajte vaše komšije, prijatelje, rođake, vi možda ne uzimate kredite pa ne znate kako izgleda poslovati sa ovim bankama u Srbiji. Vi možda niste u prilici da se zadužujete za onaj dozvoljeni, ili ne daj bože nedozvoljeni minus, kreditne kartice, koje nigde u svetu ne funkcionišu kao kod nas. Znate, neko ko jednom otvori kreditnu karticu i za muku potroši neke pare, do kraja života ne može da izađe iz tog duga, zato što su kamate na tim bankarskim uslugama takve da to prosto nije moguće servisirati i nije moguće ispratiti do kraja. Mi ponavljamo da se mali broj ljudi zadužio, uzeo taj nedozvoljeni minus, te kreditne kartice, klasične kredite, itd, mali broj ljudi je to uradio zato što mu se, eto, htelo da ima kreditnu karticu. Ponavljamo, to vam govorimo i kada smo govorili o ovim predlozima zakona čiju smo raspravu završili juče i danas, govorimo i podsećamo vas koliko narod teško u Srbiji živi i kakve sve muke teraju ljude da uzimaju kredite i onda banke mogu da rade šta god hoće, a znaju da imaju podršku Narodne banke i aktuelnog guvernera, isto kao i onog prethodnog i onog prethodnog i onog prethodnog, čak i onog što je izabran glasovima iz Soluna, nismo ni to zaboravili nekima, ne vama, to je dug prema nekom drugom bivšem režimu. Tako da, mi želimo samo da skrenemo pažnju da, zapravo, ovaj zakon, ovakav nije ni trebalo donositi. Vi uzmete, pa promenite pet, šest članova, desetak članova nekog ozbiljnog zakona, uskladite sa nekim direktivama. A oni koji vam zadaju direktive u njihovim zemljama ove banke posluju na jedan drugačiji način. Njihovi građani nemaju problema sa bankama koje imaju građani Srbije sa bankama ovde. Ali, vi, to vam danima već ponavljamo, nemate sluha za probleme koje ima narod u Srbiji i to je suštinski problem aktuelne vlasti. Vi ne vidite šumu od drveta. Vi pričate, opet vam ponavljamo, o autoputevima, o koridorima, o fasada i mi svi kažemo – da, to je dobro, to je lepo, svaka čast, tako država treba da se razvija. Ali, to ste radili sedam godina. Krajnje je vreme da počnete da vodite računa o onome ko bi možda poželeo da se proveze tim koridorom, ali niti ima para za autobusku kartu, niti ima mogućnost da kupi auto, čak ni da koristi ove nepovoljne kredite bančine, jer ne može da vraća kredite ako radi za minimalac koji je 30.022 dinara, a potrošačka korpa minimalna je 37.000 dinara. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ana Čarapić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Prethodni govornik uporno nam govori kako danas možemo da uzmemo kreditne kartice, da se zadužujemo. Osnovni uslov za zaduživanje, za uzimanje kreditnih kartica kod banaka jeste, zapravo, da smo u radnom odnosu. To je osnovni i prvi kriterijum. To nam zapravo govori da nam danas ljudi rade. Dakle, od 2000. godine, od 2003. do 2007. godine otpušten je ogroman broj ljudi i tada niko nije mogao da uzme, niti da pomisli da uzme bilo kakav kredit ili kreditnu karticu ili bilo šta. Nažalost, ja sam bila u takvoj situaciji i moji roditelji, nisam imala tekući račun u banci, ni ja, ni moji roditelji, niti smo mogli da uzmemo bilo kakav kredit. A, danas teme u Srbiji su se promenile. Mi danas govorimo da li možemo da podignemo povoljne kredite ili manje povoljne kredite, zato što ispunjavamo osnovni kriterijum, dakle, u radnom odnosu. Kada je u pitanju konkretno ovaj član, ja se ne slažem da član treba da se briše iz razloga zato što je posao Narodne banke da zaštiti poslovne banke, da zaštiti likvidnost i solventnost svih poslovnih banaka. Dakle, Naroda banka vodi računa o svim poslovnim bankama u sistemu. Iako se smatra da će vanredna premija da ugrozi likvidnost i solventnost ostalih banaka u bankarskom sistemu. Zadatak Narodne banke je da zaštiti svaku poslovnu banku, jer svi mi ekonomisti znamo da u bankarskom sistemu postoji domino efekat – ako jedna banka propadne, ona vuče sve banke sa sobom, a mi to ne želimo da se desi. Ne želimo praksu koja se dešavala devedesetih godina i propast bankarskog sistema u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, koleginice Jovanović.
Samo molim da mi vreme računate od ovlašćenog predstavnika, preko dva minuta. Dakle, gospodine ministre, mi, da ne bude da baš sve tako kritikujemo, možemo da kažemo da je u ovom članu 7. i uopšte u početnoj koncepciji izmene ovog zakona, dobro to što ste rešili da obavežete banke one koje rizično posluju u Srbiji, da njihova osnovica za obračun premije bude viša i da moraju, takođe, da plaćaju i na onaj osigurani depozit od 50.000 dinara, što je garancija svakom štediši da će dobiti ukoliko dođe do nekog kraha ili propasti. Međutim, mi smo sad na kraju 2019. godine i bilo bi dobro da sumiramo te sve rezultate i da vidimo kako dalje da se taj bankarski sektor fokusira na budućnost i da ih ipak, iako je rekao kolega Arsić, koji je opet na mestu predsedavajućeg, pa ne može da replicira, da Narodna banka Srbije ne može ništa, eto, i da mi ne možemo njih da nateramo ni na šta. To jednostavno nije tačno. Evo, ova mera ovde, koja je sada predviđena je dobra. Dakle, kažete – vi morate da platite. A, evo, ovde mi smo čak poboljšali ovaj član 7. Videli ste da je naše reagovanje samo u stavu 6, da odluku iz stava 5. ovog člana da oni mogu da im se odloži plaćanje do šest meseci, mi smo to sada dali da oni to mogu da koriste samo do tri meseca, ako je u pitanju njihova likvidnost i solventnost, uz mogućnost da se taj zahtev ponovo podnese. Ako oni lepo kažu građanima Srbije – eto, mi poslujemo na tržištu, pa vi izvolite, dođite ako vam se sviđaju naši uslovi, naše kamate, onda država mora, zaista, restriktivnijim merama koje vi, kao ministar finansija treba da inicirate, da pročešlja to njihovo poslovanje. Pitanje za sve vas, vi živite u različitim gradovima Srbije, baš kao i ja, gde su bile te banke, zašto su prve neke banke otišle sa tržišta? Da li ste se zapitali? Zato što više nemaju šta da uzmu od upravo tih građana. Oni su završili svoj posao, oni su ovde jednostavno prestali da posluju pod uslovima koje im je Dinkić dao davnih godina. Pošto su naplaćivali takve zatezne kamate, razne troškove, te banke su prve eliminisane – „Marfin banka“, „Alfa banka“, koju je posle „MK grupacija“ Kostićeva je preuzela, i druge, ne mogu već imena da im se setim. Sve će tako da ide, videćete, ciklično, do trenutka dok ne ostanu samo one, a država mora da ih natera da posluju u korist svoju, naravno, će da posluju, ali ne na takvu štetu građana Srbije. Da li vi mislite da su sudije onda nenormalne kad donose presudu u korist građana, a na desetine hiljade je takvih sporova širom Srbije da su banke protivzakonito naplaćivale kamatu na kamatu? Poslanička grupa SRS, bio je tada Arsić srpski radikal, tada je tražila autentično tumačenje, još za vreme one mafijaške Đinđićeve Vlade, da nam se lepo kaže… možda je čak to bilo i Arsićevo poslaničko pitanje, a možda i moje, ne mogu da se setim tačno, sećate se, kolega Arsiću, da nam se kaže po kom osnovu se naplaćuje takva kamata na kamatu? Jel tako bilo? Kumulativno, pa vi dođete do toga da se hvatate za glavu. Nismo rekli da ne može, već samo može da se naplaćuje u skladu sa Zakonom o obligacionim odnosima koji je na snazi. Zakon o obligacionim odnosima lepo kaže da zatezna kamate ne može da bude viša u odnosu na godišnju eskontnu stopu Narodne banke Srbije. Ko je taj ko sad može takvo tumačenje ove države i Narodne banke Srbije da krši i da pljačka građane. Prema tome, gospodine ministre, kako ste im ovu osnovicu za obračun premije povisili da biste one koje rizično posluju polako eliminisali sa našeg tržišta? Razmislite. Vi ste čovek čija je to struka i razumete se u to i u njihovo poslovanje ste mnogo bolje ušli i upoznati ste više nego i mnogi narodni poslanici, da donesete takve zakone koji će i te kako da stežu kaiš oko njih, a ne ovi koji su preostali ovde da dalje pljačkaju građane.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Kolega Mirčiću, izvolite.
U ovom Predlogu zakona jasno stoji da u slučaju da dođe do nekih promena kada je u pitanju poslovanje banaka, država je ta koja će garantovati preko Narodne banke isplatu štete nastale do jedne određene granice od 50.000 hiljada evra, više puta pomenuto ovde. Suštinska priča se odvija u Srbiji već od 2000. godine, tako što je za mali osnivački ulog formirane mnoge banke koje su u međuvremenu ugašene, a neke su Boga mi, transformacijom, prerasle u mnogo veće banke kako to neki po svojim kriterijumima proglašavaju. Setimo se samo Delta banke. Podsećanja radi, Delta banka je privatna banka nastala na kapitalu, kako ste nekada govorili gospodina Miškovića, a sada samo Mišković. On je čovek koji je bio blizak vladajućoj garnituri još od devedesetih godina. Osnovao je tu banku najvećim delom garancija za funkcionisanje te banke, nije bila njegova imovina ili njegov promet u privatnoj firmi, to su bila deponovana sredstva iz mnogih javnih preduzeća, kao što je Elektroprivreda, Srbijašume itd, gde je dnevni priliv je bio na visini da ne možete ni da pomislite da neka banka današnja ima na nivu pola godine toliki priliv. Na bazi tog priliva on je plasirao taj novac. Stvorio je Delta banku. Ta Delta banka je kasnije prodata stranom kapitalu i sada je to Inteza banka. Šta je suština? Suština je u sledećem, i Delta banka i naslednik, uslovno rečeno, Inteza banka kao i mnoge banke u Srbiji koje funkcionišu, nećete videti da finansiraju u većem obimu sredstava neke ideje ili neke inicijative za otvaranje male privede, za nešto što je malo većeg obima, kada je privreda u pitanju. Ne pada im napamet, one finansiraju kada je u pitanju lična potrošnja, kada je u pitanju lični kredit, ali zato traže veliku garanciju, super garanciju, kako bi to u svetu rekli, zato traže da se garantuje ličnom imovinom, odnosno hipotekom, 1:3. Nekada je to bilo mnogo više. Da bi dobili jedan evro, morali ste svoju ličnu imovinu u visini od tri evra da založite, da bi to bila garancija i kada dođe don nekih problema, te banke koriste na volšeban način nešto što nije u skladu sa zakonom, a to je da je mnogo veća naplata štete nego ona što je ugovorom predviđeno kao garancija, i to su izvršitelji, itd. Čitav sistem funkcionisanja tih banaka zasniva se na špekulacijama, špekulacijama najgore vrste. To su visoke kamate, to je velika hipoteka. Kada vide da više nema perspektive na ovom području onda gledaju da se oslobađaju tih hipoteka, prodaju te hipoteke, polako se gase. Imate sad najaktuelniji problem oko jedne francuske banke, da je ne spominjem radi reklame, ta francuska banka je došla u probleme, želi da napusti ovo područje, zato što je dovoljno kapitala iznela iz Srbije. Sada se nalazi u velikim problemima mora šteta koja je nastala, ili koja bi nastala gašenjem te banke, da se nadoknadi. Čak su se uključili i zvanični predstavnici francuske države da dogovore sa predstavnicima Srbije kako to na najbezbolniji način da se uradi. To vam je suštinska priča. Priča se završava na taj način što će te sve banke kada vide da nemaju više toliki veliki profit, povući se sa ovog područja, ostaviće pustoš. Bukvalno to će biti hipoteke u stanovima, to će biti u nekretninama, one će biti bud zašto prodate, jer bankarska logika govori – bolje je zaraditi dinar, izgubiti tri, nego ostati bez ičega.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, kolega Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene zaista čudi da ovde nema reakcije ministra. Mi smo pokušali kao poslanička grupa SRS pre svega da ukažemo na potpuno različito viđenje i onoga šta treba da radi Narodna banka i onoga šta treba da radite vi kao Vlada Republike Srbije, kada je u pitanju uređenje bankarskog sektora. Vi sa jedne strane se praktično zalažete za taj liberalni kapitalizam u njegovom najgorem pojavnom obliku. Vi smatrate da je mnogo dobro što Srbijom vladaju strane banke i jedan od prvih zadataka DOS-ovog režima i Mlađana Dinkića, to je bilo u onoj prvoj vladi u kojoj je, kako kažete, kao stručnjak učestvovao i ministar Siniša Mali, jedan od prvih zadataka bio je likvidiranje srpskih banaka. To je urađeno preko noći, to je urađeno bez ekonomski opravdanih razloga, ali je to bio zadatak sa zapada kako bi mogli na taj način, jer oni rade sve planski, kako bi onda dalje mogli neometano i uz potpunu kontrolu da uništavaju sprsku privredu. Vi veoma dobro znate da su potraživanja koja su imale te četiri najveće srpske banke bila daleko veća od dugova koje su imali. Zašto je onda bilo neophodno uništiti te banke? Upravo zbog toga da bi strane banke ušle, jer u onom uređenom sistemu kada su ljudi već godinama bili kod određenih banaka kao deponenti, gde su imali otvorene tekuće račune, bilo bi veoma teško tim stranim bankama da ubede građane Srbije da pređu kod njih. Ona su oni naravno našli prečicu preko onih koje su doveli na vlast. Naredili su gašenje banaka i onda pčeli da skidaju kožu sa leđa građanima Srbije. To je nešto što se radi već godinama i mi smo od jednog od prethodnih diskutanata iz vladajućeg režima čuli da građani pre sedam, osam, devet ili deset godina nisu ni mogli da otvore račune, nisu ni mogli da podignu kredite. Pa neće biti da je baš tako. Oni su mogli i zbog toga i postoji i postojao je ogroman problem sa tim kreditima koji su podignuti u švajcarskim francima. Činjenica je ono što ste i vi isticali u neki prethodnim raspravama, sada ste potpuno promenili ploču, da su pojedini državni funkcioneri građane stimulisali, da su govorili kako je to najbolje moguće rešenje, kako treba uzimati kredite, da su oni izuzetno povoljni, izuzetno sigurni. Ljudi su verovali, kupovali i automobile i stanove i mnoge druge stvari na kredit, a onda nažalost ostali bez novaca, ostali i bez tih stvari koje su uzimali na kredit. Dakle, krediti u švajcarskim francima su naravno bili jeftini baš zbog tog rizika koji je postojao da može doći do nagle promene, naglog skoka u vrednosti valute. Nažalost, veliki broj građana Srbije je to platio i životima i rasturenim porodicama i rasturenim brakovima i na različite druge načine. Naša država nije reagovala kako treba. To što se vi sada hvalite da ste pronašli rešenje i da država, ne znam koliko miliona evra, plaća da bi građani Srbije mogli konačno da se izvuku iz tih kredita, to po našem mišljenju nije dobro. Taj teret koji ste vi kao država preuzeli na sebe, odnosno sada ćete to naplatiti iz budžeta i kroz džepove svih građana Srbije, to je teret koji je morao biti naplaćen od stranih banaka. To je suština. Oni stotine miliona evra izvlače svake godine i oni su to morali snositi kao rizik poslovanja, a ne građani koji su podigli kredite direktno ili drugi građani, odnosno svi građani Srbije kada to sada plaćate iz budžeta. Pitanje je da li ćete vi ići do kraja u gašenju, odnosno može se reći u gašenju, neki ćete prodati srpske banke, sada prodajete i Komercijalnu banku, i čemu se dobrom građani Srbije konačno mogu nadati kada u potpunosti budu prepušteni na milost ili nemilost stranim bankama? Onda će oni moći šta hoće. Moći će da podižu i troškove mesečnog održavanja računa, moći će da potpuno ukinu kamate na oročena sredstva. Vi kada pogledate kolike su te kamate bile pre nekoliko godina i koliko je tada koštao kredit, uporedite te nivoe i vidite danas koliko koštaju krediti, a da građani koji oroče svoja devizna sredstva praktično od toga nemaju ništa, jer su kamate nešto iznad nula procenata. Dakle, to je na toliko niskom nivou, da je pitanje da li se uopšte isplati držati novac u bankama, a vidite da nisu iste te kamatne stope u Srbiji i nekim drugim državama. Dakle, to je prostor u kome mora reagovati država, to je prostor u kome mora reagovati i NBS, dakle, da se ograničavaju banke, da im se smanjuju troškovi, kao što su godinama naplaćivali enormne troškove obrade kredita i vi ste se onda setili i napravili, da kažem, veliki rezultat i rekli – evo, sada ćemo to ograničiti, pa će moći da obračunavaju samo stvarne troškove kredita. Ali se postavlja pitanje – šta je sa svim tim ekstra profitom koje su strane banke u međuvremenu uzele i otele od građana Srbije? E, sa tim nema ništa, dakle piši propalo i to je problem što država Srbija ne štiti dovoljno svoje građane. Mi želimo da se vi postavite drugačije, da naterate banke da, pre svega, budu u funkciji građana i kada razgovarate i imate dilemu da li su nam potrebne strane banke ili su potrebne samo domaće, potrebne su i jedne i druge, ali gde god imate dominaciju stranih banaka, vi ne možete očekivati da oni vode računa o interesima građana Srbije. Stranim bankama, što je potpuno normalno i što ne treba uopšte dovoditi u pitanje, je osnovni interes profit, profit po svaku cenu. Budite sigurni da će oni uvek funkcionisati onako kako dobiju naloge iz država iz kojih dolaze, jer u svim ozbiljnim državama su povezana i država i njihove najveće banke. Dakle, te strane banke jesu sredstvo i političkog pritiska i monetarnog i svake druge vrste. Nemojte biti naivni i misliti da iza tih banaka stoji neko dobronameran i da će npr. nemačka banka ili francuska ili bilo koja druga malo više voleti građane Srbije nego što vole građane sopstvenih zemalja ili da će se na isti način ophoditi prema građanima jednih i drugih, jer neće nikad. Dakle, mi moramo imati sopstvene banke. Vi ste govorili ranije o osnivanju i razvojnih banaka i agrarnih banaka i mnogo toga obećavali u kampanji, da ćete zaustaviti strance koji građanima Srbije deru kožu s leđa, ali ste, nažalost, u međuvremenu, kada ste došli na vlast, sve to zaboravili.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Ljubenoviću, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Amandmanom na član 11. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, poslanička grupa SRS je predložila izmenu ovog člana. Članom 11. predlagači su izvršili samo tehničku izmenu člana 22. osnovnog zakona, koji je logičan sled izmena koje je predložio članom 5. zbog dva nova stava koja su dodata u članu 8. osnovnog zakona. Poslanička grupa SRS predložila je ovim amandmanom izmenu u članu 22. osnovnog zakona u stavu 1. i to u delu koji se odnosi na iznos novčane kazne banke. Umesto dosadašnjeg iznosa kazne u rasponu od 100.000 do 2.000.000 dinara, predložen je iznos u rasponu od 50.000 do 5.000.000 dinara. Naše mišljenje je da je predloženi iznos adekvatniji, s obzorima n to da se radi o pravnim licima koja posreduju sa velikim novčanim sredstvima. S obzirom na to da je predlagač napisao da je diferencijacija banaka u skladu sa procenjenim nivoom rizika u poslovanju, pri utvrđivanju i obračunu premije osiguranja depozita, pravednija prema bankama i da može da utiče na ublažavanje moralnog hazarda i podsticanje smanjenja rizika u poslovanju. Mišljenja smo da za one banke koje ne poštuju zakon treba predvideti više iznose kazne koje bi morali zbog nepoštovanja da plate. To znači da bi korist od prihvatanja ovog amandmana SRS bila velika. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, koleginice Pešić.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Petar Jojić je predložio brisanje člana 13. Smatram da član 13. nikako ne možemo brisati. Zašto? Član 13. definiše da se Agencija za osiguranje depozita obavezuje da donese metodologiju za obračun premije osiguranja depozita u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Metodologija se donosi da bi, u stvari, mogao da se primenjuje sistem obračunate premije osiguranja depozita na osnovu nivoa rizika u poslovanju banaka. Upravni odbor Agencije za osiguranje depozita donosi metodologiju, ali Narodna banka Srbije pre toga mora da da saglasnost. Bez usvajanja metodologije, ovaj zakon bi bilo prosto nemoguće usvojiti, odnosno bez člana 13, čije se brisanje predlaže, zakon bi bio nepotpun. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Ovo je verovatno poslednji amandman na ovaj predlog zakona i mi smo, rekla sam to u prvom delu, mi smo dali, da kažem, alternativne amandmane. U jednom delu smo pokušali nešto da ispravimo ovaj predlog zakona, u drugom delu smo predložili brisanje svih članova, pa je tako onda predloženo i brisanje ovog poslednjeg člana, jer ako smo za to da ne postoji zakon u pravnom sistemu ovakav kakav je, onda moramo brisati i taj poslednji stav. Zašto mi uopšte mislimo da ovaj predlog zakona nije dobar? Mi generalno mislimo kada menjate zakon, opet ću ponoviti po ko zna koji put, po nalozima EU, da to nema nikakve veze sa nečim pozitivnim i sa koristi koju bi imali građani Republike Srbije. Mi mislimo da je ovaj zakon trebalo potpuno drugačije koncepcijski postaviti. Banke su opljačkale, strane banke su opljačkale narod u Srbiji i to je činjenica. I sada kada ste donosili ovaj Zakon o osiguranju depozita, onda je trebalo da malo pooštrite bar sad kriterijume prema tim poslovnim bankama, pa ako hoće pod našim uslovima da posluju u Srbiji, neka posluju, ako neće, hvala, doviđenja, ima ko hoće. Dakle, te banke ne plaćaju porez u Srbiji, ne plaćaju porez na ekstra profit. Vi to niste ovde predvideli da ih obavežete kroz ovaj zakon. Morali ste mnogo restriktivniji da budete u odnosu na ove postojeće banke. Morali ste da ih obavežete na veći depozit. Kada su u pitanju potrošački krediti, vi se hvalite, niste to danas govorili, ali generalno, vi iz vlasti se hvalite kako je povećana potrošnja u Srbiji. Nažalost, potrošnja je povećana zato što se povećao broj ovih gotovinskih, tzv. keš kredita. I to je zaista veliki problem, zato što su ljudi jednostavno morali da podignu te kredite, potrošili su ih za kupovinu udžbenika i školskog pribora, za kupovinu ogreva, za plaćanje zaostalih rata infostana, odnosno javno-komunalnog preduzeća u drugim delovima Srbije, infostan je u Beogradu, za plaćanje struje itd. Dakle, nije to nikakvo realno povećanje potrošnje, već povećanje potrošnje koje zapravo kroz bankarske kredite mnogo košta narod, građane, da, kolega Arsiću, šta se mrštite, građane koji su bili prinuđeni da uzmu te kredite. Vi ste morali o svemu tome da vodite računa. Opet kažem, prošlo je mnogo vremena, evo, skoro će 20 godina od kako su uništene, od kako su Dinkić i Labus uništili banke u Srbiji. Iako zbog bilo čega neko iz prethodnog režima treba da ide u zatvor, da mu se sudi, da bude osuđen i da ide u zatvor, to su Dinkić i Labus. Vi ste to potpuno zaboravili. Vi ste te dugove prema tim ljudima potpuno zaboravili, a oni su se i te kako zadužili kod naroda da moraju jednog dana da odgovaraju, da moraju jednog dana da završe u zatvoru, da mora Dinkić da obuče onu košulju sa brojem 001, zatvorsku, koju mu je Vučić, kada je bio srpski radikal u Narodnoj skupštini, pokazivao. To mora da se desi. Dok se ta pravda ne reši, mi možemo da pričamo bajke, koliko god hoćemo, ali i vi ste imali sedam godina vremena da se ubacite u kolosek, da se rešite tih nekih repova, uslovno rečeno, morali ste da se odreknete nekih negativnih stvari i pojava, načina funkcionisanja koje ste nasledili od onog prethodnog režima. Više je krajnje vreme. Vi nemate više vremena za tu vrstu eksperimenata, nemate. Krajnje je vreme da vi morate da počnete da vodite računa o narodu. Gospodine ministre Mali, drage moje kolege iz vlasti, ova vlast ne vodi računa o narodu. To čime se vi hvalite jesu kapitalne investicije, jeste nešto što je dobro, ali osim kapitalnih investicija, osim toga što mogu da pogledaju na televiziji otvaranje autoputeva, ljudi bi nešto i da jedu, pogotovo oni koji rade za socijalu od 30 hiljada dinara i 22 plus dinara. Dakle, vi još niste taj tzv. minimalac doveli na nivo zarade, on je još uvek socijalna kategorija. Neka se tako ne zove. Socijalna je kategorija čim ne ispunjava uslov najniže potrošačke korpe. Isti je slučaj i sa najnižim penzijama i vi se hvalite kako ćete dati penzionerima pet hiljada dinara, ne znam kada, za koji dan ili za koji mesec, nije ni važno. Zamislite sada onaj ko ima 10 hiljada, odnosno 14 hiljada penziju, kada dobije pet hiljada dinara, on jadan misli – šta ću sada sve da uradim sa pet hiljada, a dok se okrene nije uradio ništa, a tu malu crkavicu potrošio. Onaj koji ima penziju 130 hiljada neće ni primetiti da mu je to leglo na račun. Dakle, ne vodite računa o onome što je realan život u državi Srbiji. Morate da prihvatite činjenicu da se u Srbiji teško živi. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celinu. Sa ovim bismo završili sa današnjim radom i nastavljamo sutra u 10.00 sati.