Dame i gospodo narodni poslanici, samo nekoliko informacija pre početka rada. Vlada je poslala mišljenje o amandmanima koje su podneli narodni poslanici, ono je trenutno na putu i umnožiće se u narednih nekoliko minuta. Tu je ministar Marković koji će da obrazloži te amandmane. Na kraju današnjeg rada, po završetku dana za glasanje, biće organizovan jedan skromni koktel ovde ispred sale, skromno posluženje za sam kraj našeg intenzivnog rada ove godine, tako da vas molim da prisustvujete. Sačekaćemo još četiri minuta jer su nas iz RTS-a zamolili, pošto je u toku prenos nekog verskog obreda, da sačekamo toliko pa će onda početi direktan TV prenos. Molim vas za malo strpljenja što se tiče samog početka. Još jedna informacija: u 10.30 časova je sednica Zakonodavnog odbora. Molim sve narodne poslanike članove Zakonodavnog odbora da prisustvuju sednici.
(Sednica je počela u 10.15 časova. Predsedava Oliver Dulić, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 105 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres o svim tačkama dnevnog reda sednice, prelazimo na pretres u pojedinostima. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O TERITORIJALNOJ ORGANIZACIJI REPUBLIKE SRBIJE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vlatko Ratković, Milena Stanković, Nebojša Ranđelović, Slobodan Maraš, zajedno Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač, Miletić Mihajlović, Srđan Šajn i zajedno Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Primili ste izveštaje Odbora za lokalnu samoupravu i Zakonodavnog odbora. Na sednici Odbora za lokalnu samoupravu amandmane su povukli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov na član 10. i narodni poslanik Srđan Šajn na član 16. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Miletiću Mihajloviću, izvolite, dr Vučićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koristim priliku da na samom početku izađem povodom člana 225, a zbog hitnosti situacije, jer me je 300 građana zamolilo da u njihovo ime kažem da u Kragujevcu u kolektivnom centru u Trmbasu postoji 100 izbeglica sa Kosova, 100 ljudi koji su izuzetno ugroženi u ovom trenutku zato što već par meseci nemaju električnu energiju. Naime, uslovi u kojima oni žive nisu prikladni tj. instalacija nije prilagođena za taj broj priključaka koje oni u ovom trenutku koriste, tako da stalno dolazi do pucanja i izbacivanja osigurača i već par meseci nemaju struju. Među njima ima tridesetoro dece od šest meseci do sedam godina, ima više invalida. S obzirom na to da su se ti ljudi obraćali lokalnoj samoupravi a da im lokalna samouprava do sada nije izašla u susret, zamolili su me da, u ovim teškim, hladnim danima, preko ove govornice zamolim predsednika Skupštine da, shodno ovlašćenjima i mogućnostima, preko Komesarijata za izbeglice učinimo šta možemo da bi ljudi pred novogodišnje praznike imali električnu energiju i grejanje. Grejanje nemaju i ne mogu da lože kotao iz razloga što kotao postiže visok pritisak i plaše se da ne dođe do eksplozije istog, što bi izazvalo još veće posledice. Takođe sam zamoljen od strane jedne petočlane porodice koja se nalazi u istom tom kolektivnom centru, koja je prinudno smeštena jer je ostala bez krova nad glavom. Naime, njihov dom se pre par meseci upalio. Među njima je jedna trudnica. Lokalna samouprava, odnosno glavni stručnjak za socijalna pitanja grada Kragujevca Slavica Saveljić naložila je da se ta petočlana porodica iseli iz te sobe. Ova mlada buduća majka Đurđević Maja nema gde da ide. S obzirom na to da se mi zalažemo za poboljšanje nataliteta, smatram da je u ovom periodu, na minus tri i minut pet, neprikladno i nije normalno bilo koga izbacivati iz nužnog smeštaja. Opet koristim priliku da zamolim predsednika Skupštine da, shodno njegovim ovlašćenjima i mogućnostima, pokuša da reši ova dva vrlo velika problema u izbegličkom naselju Trmbas, na zadovoljstvo svih onih korisnika koji vape, mole i traže pomoć. Hvala.
Zahvaljujem se dr Vučićeviću. Nadam se da ćemo uspeti da pomognemo tim ljudima. Mislim da u ime cele Skupštine mogu da apelujem i na grad Kragujevac da pomogne koliko je u njegovoj moći. Gospodin Miletić Mihajlović ne želi da govori o ovom amandmanu. Prelazimo na sledeći amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Radovanoviću.
Hvala. Gospodine predsedavajući, kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, hoću u subotu oko 10.00 časova prvo da se zahvalim predlagaču zakona što vodi računa o našoj kondiciji, pa nam je omogućio da posle ove rezolucije o Kosovu potrčimo kući. Većina nas je između jedan i dva bila u svojim domovima, ali smo morali sutradan ujutru u 10.00 biti ovde da bismo uspeli pročitati, jer smo tek tad videli ove predloge zakona. Takođe se zahvaljujem i predsedniku Narodne skupštine što se trudi da nam u subotu popuni vreme obavezama. Nadam se da ćemo i 31. imati nešto da radimo. U obrazloženju gospodina ministra mi je zasmetalo kada je rekao da je Srbija ne samo decentralizovana zemlja, nego primer decentralizacije u svetu. Sećam se jednog svog profesora koji je tvrdio da je Frankov ustav za vreme njegove vladavine u Španiji bio ubedljivo najdemokratskiji ustav ikada napisan na zemlji. Pa, nije za poređenje, ali toliko je i ova naša decentralizacija. Poslanici LSV-a su podneli nekoliko amandmana na ovaj predlog zakona o teritorijalnoj organizaciji. Nešto su, nadam se, prihvatili ministar i Odbor, videćemo kada budemo dobili mišljenje, a jedan od onih koji nije prihvaćen je ovaj koji se odnosi na član 4. stav 1. Radi se o tome na koji način se osnivaju nove jedinice lokalne samouprave ili se spajaju, ukidaju, ili se menja njihova teritorija. Nismo ništa drugo predložili, već da se pored kriterijuma koji su predviđeni zakonom kojim se uređuje lokalna samouprava doda i deo koji glasi – i propisom teritorijalne autonomije. To smo predložili iz razloga što Ustav Republike Srbije u članu 185. stav 2. doslovce kaže da o pitanjima iz svoje nadležnosti autonomna pokrajina donosi odluke i druga opšta akta. Ako ima nadležnost da donosi takva akta, onda ih treba u sve zakone ugrađivati, da se poštuje. Sigurno ćemo danas u nekoliko navrata izaći i pokušati da objasnimo da se ovim zakonima, a i nekim prethodnim koje smo razmatrali i koje je ova skupština usvojila, autonomna pokrajina tretira kao privezak vlasti. Postoji direktna komunikacija između Vlade Republike Srbije i lokalnih samouprava, a mišljenje ili odluke koje ima pravo da donosi AP Vojvodina nisu obavezujući za lokalne samouprave, znači, lokalne samouprave komotno mogu da preskoče, pa se umnogome postavlja pitanje da li je to težnja da se uskrati mogućnost organizovanja autonomnih pokrajina i da se još više centralizuje Republika Srbija.
Reč ima, po amandmanu, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je vreme da se podsetimo nekih stvari i obećanja predsednika Srbije Borisa Tadića. Setićete se da je u vreme pre prethodnih izbora jedno od njegovih predizbornih obećanja bilo da će rešiti "aferu Bodrum". Naravno, njemu to nije padalo na pamet, jedino je u tom trenutku to izgledalo kao dobar marketinški potez. Odmah nakon izbora on je zaboravio na to svoje obećanje i rekao kako ne može rešavati sve to unutar DS-a, kako je obećao, već da to moraju rešavati pravosudni organi. Međutim, da građani ne bi pomislili da su afere "Solun" i "Bodrum" i glasanje iz Soluna i Bodruma presedani, ja ću sada dokazati da se radi o principu delovanja Demokratske stranke. Videćemo da je i Boris Tadić jedan od tih čuvenih "letača" koji uspevaju da budu na dva mesta, i to veoma udaljena mesta, istovremeno. O čemu se radi? Kada su prethodne godine održani lokalni izbori, ponovljeni lokalni izbori u Barajevu Demokratska stranka je zloupotrebila apsolutnu vlast koju je tamo imala tako što nije dala drugim strankama obrasce koji su neophodni za podnošenje kandidature do onog trenutka dok demokrate nisu prikupile sve i predale prve. Oni su hteli da osiguraju sebi prvo mesto na izbornoj listi. Međutim, u tom falsifikovanju malo su se prevarili... Gospođo Kolundžija, obratite pažnju, niste dobro čuli, nema tu nikakvog žreba, reč je o Zakonu o lokalnim izborima, dakle, ko prvi preda listu taj je prvi. Evo kako ste vi to uradili. Ja ću sada govoriti o činjenicama. Dakle, 4. avgusta 2006. godine u 17.44 časova... Svaki podatak koji ću sada izneti svako može proveriti u kratkom roku, i preko interneta ili na bilo koji drugi način. Dakle, u 17.44 časova novinska agencija "Beta" prenela je vest da je Predrag Marković raspisao lokalne izbore u sedam opština u Srbiji, a pored ostalog i u Barajevu. Naravno, obaveza Opštinske izborne komisije bila je da propiše obrasce i da omogući svim zainteresovanim strankama njihovo preuzimanje, ali to nije urađeno. Srpska radikalna stranka je zbog toga bila prinuđena da podnese prigovor Opštinskoj izbornoj komisiji gde smo naveli da je naše izborno pravo povređeno i tražili da budu hitno raspisani... Dakle, 10. avgusta 2006. godine u 12.45 časova... Molim vas, gospođo Kolundžija, ovo je veoma važno, tražim odgovor i od vas kao šefa poslaničke grupe, tražim odgovor od ministra za lokalnu samoupravu, tražim odgovor od ministra policije i tražim odgovor od predsednika DS-a Borisa Tadića. Dalje, 10. 8. 2006. godine u 12.45 časova Boris Tadić, u pratnji novinarske ekipe RTS-a (novinar je bila Tina Bilankov a kamerman Dejan Milanović), specijalnim letom iz Beograda odlazi u Geteborg. Kasnije tog dana sastaje se sa ministrom inostranih poslova Janom Eliasonom, o čemu je Radio-televizija Srbije izvestila u večernjim informativnim emisijama. Dakle, nesporno je da je Boris Tadić 10. 8. nakon 12.45 časova bio izvan zemlje. Dalje, 10. 8. u 14 časova, dakle, nakon što je Boris Tadić odleteo za Geteborg, Srpska radikalna stranka je uložila prigovor Opštinskoj izbornoj komisiji u Barajevu zbog kašnjenja sa propisivanjem obrazaca. Istog dana, dakle, 10. avgusta, od 16 do 17.30 održava se prva sednica Opštinske izborne komisije i mi imamo i zapisnike koji to dokazuju. U okviru prve tačke dnevnog reda doneto je Uputstvo za sprovođenje propisa o izboru odbornika Skupštine gradske opštine Barajevo, kao i obrasci za sprovođenje pojedinih izbornih radnji. U okviru četvrte tačke dnevnog reda, oko 17 časova, odlučivano je o prigovoru SRS-a. Donet je zaključak u kome se, pored ostalog, kaže – predsednik Opštinske izborne komisije dobio je informaciju putem telefona iz kabineta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije da je Odluka o raspisivanju izbora objavljena u "Službenom glasniku" dana 9. 8. 2006. godine i da od tog dana počinju da teku izborne radnje. Istovremeno vas obaveštavamo da su obrasci propisani članom 23. na sednici Opštinske izborne komisije propisani 10. 8. 2006. godine i da ih možete preuzeti u sedištu Opštinske izborne komisije gradske opštine Barajevo. Naravno, ovo je apsolutna laž, jer do obrazaca nisu mogli doći predstavnici drugih stranaka osim predstavnika DS-a. Izgovor koji je naveo predsednik jeste da su oni bili na umnožavanju. Bili su na umnožavanju sve do sutradan, 11. 8. u 14.10 časova, kada su obrasci dostavljeni odborničkoj grupi SRS, ali to je bilo tek nakon što je Demokratska stranka predala kompletnu listu sa svim ostalim podacima. Dakle, 11. 8. 2006. godine u 11.30 časova predstavnik Opštinskog odbora DS-a Branko Trifunović podneo je izbornu listu Demokratske stranke (mogu građani da vide, to je taj obrazac); zatim, podnet je i jedan od priloga, obrazac OB-3, a to je saglasnost nosioca izborne liste kandidata za odbornike u Skupštini gradske opštine Barajevo, potpisana u Barajevu 11. 8. 2006. godine od strane Borisa Tadića. Dakle, to mogu da vide svi, evo, saglasnost nosioca izborne liste kandidata za odbornike u SO Barajevo, pa kaže – saglasan sam da budem nosilac izborne liste kandidata za odbornike u Skupštini gradske opštine Barajevo, koju podnosi DS - Boris Tadić, u Barajevu 11. 8. 2006. godine, a nosilac liste je Boris Tadić i njegov originalni potpis. Nesporno je da je u to vreme Boris Tadić bio ne u Barajevu, nego u Geteborgu. To je nekih 1.555 kilometara vazdušnom linijom. Dakle, može se videti da je to dokument koji je originalan, a ne dokument koji je poslat faksom ili na bilo koji drugi način. Dalje, 11. 8. u 14.30 časova Boris Tadić, nakon sastanka sa predsednikom Upravnog odbora "Volvoa", o čemu su takođe izvestili mediji, Lejfom Johansonom, specijalnim letom iz Geteborga vraća se u Beograd i sleće na Aerodrom "Nikola Tesla". Da li je sve ovo moguće? Ja imam kompletnu dokumentaciju koja se odnosi na ovaj slučaj. Radi se o fotokopijama originalnih dokumenata, a originalna dokumenta možete pronaći u Opštini Barajevo. Dakle, ponavljam još jednom, zarad građana Srbije: 10. 8. u 12.45 časova Boris Tadić je otputovao, odleteo za Geteborg, 11. 8. u 14.30 časova se vratio, a u međuvremenu u 11.30 časova je predata izborna lista DS-a za izbore u Barajevu. Tražim odgovor i od poslaničke grupe Demokratske stranke, tražim odgovor od ministra za lokalnu samoupravu kako je, po njegovom mišljenju, ovo moguće. Postavlja se pitanje koje će on to korake preduzeti, jer je očigledno da je kandidatura apsolutno ništava. Naravno, tražimo da se o ovom pitanju izjasne i javni tužilac i ministar policije, ali pre svega Boris Tadić. Ukoliko ne budete imali odgovor, budite sigurni da ćemo mi ovo ceo dan ponavljati.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, tako da konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, tako da konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Molim da se javno razjasni jedno pitanje vezano za član 8. Pretrčalo se kod člana 8. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, imam za vas jedno direktno pitanje u odnosu na ovaj zakon o teritorijalnoj organizaciji koji govori o naseljenim mestima, i drugo pitanje - kakve su mogućnosti da se u toku rasprave to pitanje razreši. Naime, o čemu se radi? U delu koji govori o naseljenim mestima govori se šta je naseljeno mesto, šta su karakteristike dela teritorije opštine koji može da bude naseljeno mesto itd. Da li ste prilikom izrade ovog zakona o teritorijalnoj organizaciji konsultovali postojeće opštine u Srbiji? Drugo pitanje, da li je u tim raspravama konsultovana Opština Lazarevac? Treće pitanje, još 2003. godine SO Lazarevac je uputila inicijativu za utvrđivanje novih naseljenih mesta i brisanje starih. Tada je iz Vlade stiglo pismo, odgovor da je inicijativa prosleđena Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i na tome se stalo. O čemu se radi? U delu koji govori o naseljenim mestima i katastarskim opštinama na teritoriji opštine Lazarevac stoji jedno naseljeno mesto koje ne postoji 10 godina. Vi znate da se zbog širenja kopova "Kolubare" Lazarevac u toj opštini degradiraju ogromne površine zemljišta, raseljavaju se čitava domaćinstva, pa i naselja. Tako je naselje Sakulja prestalo da postoji pre 10 godina. S druge strane, imate novonastalo naselje koje se zove Novi Medoševac. Ima čak i predlog opštine kako, zbog čega taj naziv. Radi se o ljudima koji su iz jednog drugog sela, Medoševac, raseljeni na drugu teritoriju Opštine Lazarevac. To je naselje koje je formirano, koje ima svoju infrastrukturu, ima opremljene i izgrađene objekte za stanovanje. Sve objekte za zadovoljavanje potreba stanovnika ima. Oni su tražili da se uvrsti naseljeno mesto Novi Medoševac, jer ne postoji. Sa jedne strane, u zakonu stoji naseljeno mesto Sakulja, koje ne postoji, a sa druge strane, Novi Medoševac postoji, ali ga nema u zakonu. Molio bih da u interesu tih građana odgovorite na pitanje kakve su mogućnosti da se izvrši korekcija, jer ako se to ne uradi u toku usvajanja zakona, onda je procedura opet ista kao i 2003. godine – da SO pokrene inicijativu za promenu, pa onda dođe u Vladu, Vlada dostavi Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, opet stoji tamo nekoliko godina itd.
Da li se još neko javlja? (Ne.) Izvolite, gospodine ministre.
Da odgovorim gospodinu Petronijeviću, ali i drugim kolegama narodnim poslanicima koji su se interesovali za nazive naseljenih mesta, kao i za promenu granica postojećih jedinica lokalne samouprave. Dakle, za ovih šest meseci, koliko se priča o donošenju novog zakona o teritorijalnoj organizaciji, mi nismo imali nijednu inicijativu SO lokalne samouprave o promeni naziva naseljenog mesta, osnivanju novog naseljenog mesta ili pak informaciju da neko naseljeno mesto više ne postoji. Naravno, u potpunosti verujem gospodinu Petronijeviću da takva inicijativa postoji u Ministarstvu. Nažalost, priznajem da mi to nije poznato. Prosto, to je bilo 2002. godine, sada je 2007, 2008, nije mi poznato, ali i da je postojalo želim da kažem sledeće. Naš cilj prilikom donošenja zakona o teritorijalnoj organizaciji, kada su u pitanju promene granica i kada je u pitanju naseljeno mesto, bio je da utvrdimo proceduru i da u toku 2008. godine, u saradnji sa jedinicama lokalne samouprave, pripremimo sve intervencije u zakonu o teritorijalnoj organizaciji, koje bismo izvršili na kraju 2008. godine, koje se tiču promene granica. Tu mislim na opštinu Majdanpek, da vidimo kako ćemo rešiti opštinu Požarevac, odnosno budući grad Požarevac, mislim na naseljena mesta, kolega će me podsetiti, pričali smo upravo juče o tome, sada i za Lazarevac. Dakle, Ministarstvo će početkom 2008. godine poslati dopis svim jedinicama lokalne samouprave, sa dva pitanja: jedno se odnosi na naseljena mesta, a drugo na granice. Na kraju 2008. godine, u skladu sa procedurama koje smo sada vrlo jasno utvrdili (tj. nadam se da ćemo utvrditi), moći ćemo da izvršimo ove promene. U svakom slučaju, zahvaljujem vam se na ovoj intervenciji i potrudiću se da pronađem dokumentaciju o kojoj ste govorili.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ja sam imao amandman i na član 16. i na član 20. zakona, jer se tiče jedne iste stvari. Nažalost, ovo izlaganje počinjem bez mišljenja, odnosno bez izveštaja nadležnog odbora. Priču počinjem tako što ću pre svega podsetiti gospodina ministra da se u njegovom ministarstvu, kao resornom ministarstvu za ovo pitanje, našao zaključak sa sednice SO Negotin kao predlog zakona da se opština Negotin uredi kao grad, odnosno da dobije status grada. Ne znam da li je amandman prihvaćen ili odbijen, čuo sam da je odbijen, pa mi je žao zbog toga što ne znam koji su razlozi da bih mogao to da komentarišem. Svakako da jedan od kriterijuma koji su navedeni u zakonu, a to je broj stanovnika, već nije ispoštovan, tako da SPS smatra da to i ne treba da bude presudan kriterijum što se tiče ove oblasti, da postoje mnogi drugi kriterijumi koji su daleko važniji. Što se tiče geografske predispozicije i geografskog kriterijuma, samo želim da podsetim da je negotinska opština jedna od deset najvećih u Srbiji, sa 39 mesnih zajednica. Ono što je izdvaja od svih drugih opština u Srbiji jeste činjenica da se ona nalazi na tromeđi Srbije, Rumunije i Bugarske. Naime, postoje dve granice u opštini Negotin, i to sa Rumunijom, to je granica na Hidrocentrali Đerdap II, koja je osam kilometara od Negotina i granica sa Bugarskom, granični prelaz Mokranje, koji je udaljen 12 kilometara. To je, smatramo, od velikog strateškog značaja, jer su i Rumunija i Bugarska danas članice Evropske unije, pa evo vama granice Srbije, granice opštine Negotin sa Evropskom unijom. Ne samo to, smatramo da je takođe strateški veoma važno što Negotin izlazi na dve reke. To su reka Timok, a pogotovo reka Dunav koja je takođe međunarodni plovni put. Opština Negotin takođe ispunjava i ostale kriterijume koji su važni, kao što su ekonomski, administrativni, kulturni i mnogi drugi. Samo želim da podsetim da je značajna privreda u negotinskoj opštini, pre svega Industrija hemijskih proizvoda Prahovo kao deo Rudarsko-topioničarskog basena Bor, koja je za Srbiju oduvek bila važan izvoznik i nadamo se da će taj status i zadržati. Takođe želim da podsetim na Hidrocentralu Đerdap II, koja godišnje isporuči oko 2.500 milijardi kilovat-časova električne energije. To je objekat koji inače spaja Rumuniju i Srbiju, to je zajednički projekat. A da ne pričam o luci Prahovo koja se nalazi na međunarodnom plovnom putu. Gospodine ministre, molim vas da obratite pažnju, da malo čujete nešto o opštini Negotin, mislim da je veoma važno, to su građani Srbije, to su njihovi interesi. Naime, Dunav na svom toku od Švarcvalda do delte, Crnog mora prolazi kroz osam država. To su Nemačka, Austrija i Beč na lepom plavom Dunavu, Slovačka, Mađarska, Srbija, Rumunija i Bugarska; čak Dunav dotiče i teritoriju Moldavije. Od tih osam država šest je u Evropskoj uniji. Evo nama kontakata, preko opštine Negotin, i vodenih, odnosno rečnih i suvozemnih, sa Evropskom unijom. Sa ostalim delovima Srbije ova opština povezana je rečnim saobraćajem, to je dunavski saobraćaj na toku od Beograda do Kladova i luke Prahovo; postoji magistralni put koji je rezervisan za saobraćaj motornih vozila; takođe, železnička pruga koja ide od Prahova - pristaništa, a podsećam da je selo Prahovo čvorište rečnog, suvozemnog i železničkog saobraćaja, preko Zaječara, preko Niša, Sofije, Istanbula i tog dela sveta. Takođe želim da podsetim da bi od zvaničnog železničkog puta krak od samo četiri kilometra pruge koji bi pošao od sela Samarinovca došao do Đerdapa II, odnosno do ovog graničnog prelaza sa Rumunijom. Što se tiče okružnih ustanova, Negotin ima Okružni sud, Istorijski arhiv i Okružni zatvor. Što se tiče obrazovnog centra, sigurno je da je opština Negotin jedna od najvažnijih u regionu. Naime, želim da podsetim da u Negotinu postoji odeljenje učiteljskog fakulteta, da postoji srednja muzička škola koja je od okružnog, možda i regionalnog značaja, gimnazija koja je jedna od najstarijih u Srbiji, poljoprivredna škola koje nema u regionu, bivšem regionu, sa lozno-voćnim rasadnikom, tehnička škola, osnovna muzička i sve druge osnovne škole. Želim takođe da vas podsetim da opština Negotin u svom nizijskom delu ima veoma razvijenu poljoprivrednu proizvodnju, a u visinskom delu dobro razvijeno stočarstvo, pa je stubičko jagnje možda poznato kao i pirotsko. Probaćemo ga, nadam se, ako ministar i nadležno ministarstvo dozvole i Negotin dobije status grada. Negotin je značajan turističko-rekreativni centar. Negotin se nalazi u podnožju dve planine, podsećam vas, gospodine ministre, to su Deli Jovan i Miroč. Stevanske livade su poznato odmaralište sa perspektivom da to i dalje budu; Rajačke pivnice; kompleks Vratna, koji čine manastir iz 14. veka, lovište, deo nacionalnog parka i tri kamene prerasti u kanjonu reke Vratne; četiri lovišta u koja dolaze lovci iz jugoistočne Evrope, upisuju se i čekaju na red da dođu da love; nacionalni park, takođe. Što se tiče kulturno-istorijskih znamenja, samo bih taksativno da nabrojim, jer je malo vremena: manastir Bukovo, odmah na ulasku u opštinu Negotin, zatim ostaci manastira Blato i Dušica. Želim da podsetim da Negotin ima jedan kuriozitet, a to je možda najstarije drvo na Balkanu, koje su slučajno pronašli planinari Planinarskog društva Deli Jovan i koje je sada u ispitivanju. Rogljevačke i Stubičke pivnice, stara crkva iz 1803. godine koja je mauzolejskog karaktera, sa dve epitafne ploče, u kojoj su sahranjeni Hajduk Veljko i njegov mlađi brat Miljko. Zatim, crkva Svete Trojice sa ikonostasom poznatog umetnika Steve Todorovića; Muzej Krajine, koji ima tri celine: rodnu kuću Stevana Mokranjca, muzej Hajduk Veljka i arheološku postavku. Želim da vas podsetim da je Negotin dao ličnosti koje su predstavljale staru Jugoslaviju i sada Srbiju. To su pre svega Stevan Mokranjac, istaknuti kompozitor, horovođa i dirigent svetskog renomea; zatim Hajduk Veljko, Đorđe Stanojević. Što se tiče kulturnih manifestacija, pored mnogobrojnih lokalnih Negotin ima i međunarodnu kulturnu manifestaciju, a to je manifestacija "Mokranjčevi dani", uz učešće horova iz svih država bivših članica SFRJ, sa obaveznim učešćem ruskih horova. Zatim, ima kinološke izložbe najvišeg ranga. Brend ne samo Negotina već cele Srbije su negotinska vina, crna i bela. Podsećam vas na negotinski game, na negotinsku tamjaniku, na bela vina šardone i rizling, koji su preko 20 međunarodnih priznanja i medalja dobili, rajnski rizling. Hoću da vas podsetim da je vinogorje Negotinske krajine upisano u kartu vinogorja Evrope, da su klimatski uslovi tog vinogorja slični najpoznatijim vinogorjima Francuske. Tu su Rajačke pivnice, tu su kamene prerasti u Vratni, gde svake godine dolaze naučnici i ekspedicije iz sveta da proučavaju ovaj jedinstven fenomen. Mi nemamo ništa protiv i drago nam je što je Zaječar, kao naš grad komšija, dobio status grada, ali smatramo da bi legitimni predstavnici ovog dela istočne Srbije bili Zaječar i Negotin u isto vreme, da bi zajedno oba ova grada predstavljala realne potrebe građana ovog kraja. Ako neko hoće da kaže da je blizina faktor koji to onemogućava, pitam kolika je razdaljina između Niša i Leskovca, Smedereva i Požarevca, Beograda i Pančeva, Šapca i Loznice, tako da smatramo da ovo ne može da bude neki limitirajući faktor. Hoću da vas podsetim da je tranzicija od Negotina oduzela mnogo. Ne želim sada da kritikujem i da stvaram političku priču od toga, ali evo vama prilike, vama koji ste Negotinu oduzeli mnogo u procesu tranzicije, da se sada vi isti, jer imate moralnu obavezu prema građanima opštine Negotin, odužite tim građanima na taj način što ćete opštini Negotin dati status grada. Nažalost, jedini sam poslanik, i žao mi je što sam jedini, iz ovog okruga, da je Socijalistička partija Srbije jedina smogla snage... Ali, ovog puta ne pričam samo u ime pripadnika SPS-a, pričam u ime svih građana opštine Negotin. To su i građani koji glasaju i za DS, i DSS, i za SRS, za sve stranke. Predstavljamo interese svih građana. Za kraj bih hteo samo da vas podsetim. Ima nešto što smo dobili od tranzicije, a to je jedna nova sintetisana nacionalna manjina, koju ste sintetisali uz pomoć određenih ljudi upravo vi iz vladajućih partija, pa nemojte sada da te ljude gurate u ćošak. Dozvolite im, dajte im šansu da se razviju. Hoću samo da vas upozorim na jednu stvar: neki ljudi koji predstavljaju ovu nacionalnu manjinu, koji su samozvani predstavnici, neki od njih, žale se međunarodnim institucijama i međunarodnim subjektima, kojima ste se i vi žalili dok niste bili u vlasti, na kršenje ljudskih prava u istočnoj Srbiji. Naime, radi se o tome da oni žele da prikažu da postoji kršenje ljudskih prava jer su nezadovoljni socijalnim i ekonomskim statusom istočne Srbije i ljudi u istočnoj Srbiji, pri tom ne želeći da naglase činjenicu da su socijalni, ekonomski i svi drugi uslovi jednaki za sve građane opštine, potencirajući samo da je to problem jedne populacije u Negotinu. Zato vas molim, dajte im prilike, evo, imate šanse da i ovo ostvarite, jer ćete izgubiti glasove kojima ste raspolagali na prošlim izborima. Što se tiče istorijske predispozicije, samo želim da vas podsetim da je Negotin bio središte Timočkog serdarstva, najznačajnija trgovinska varoš. Sretenjski ustav je Negotinu dozvolio da bude centar Dunavsko-timočke oblasti, sedište Timočke eparhije. Dolina Timoka je stari put iz Makedonije za Rusiju. Negotinska čitaonica je omogućila izgradnju prve šegrtske škole u Srbiji, konstituisanje ove škole. Zato, poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, dobro razmislite još jednom pre nego što glasate o ovim najvažnijim pitanjima za ljude u istočnoj Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima Nemanja Šarović, po Poslovniku. Hajde, ako ima po članovima 225. i 226, da to sad završimo pa da onda radimo, molim vas. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, zaista ne znam šta vam to znači – da završimo po članu 225. pa da onda radimo. Poslanici rade, bez obzira po kom članu. Javio sam se sada u skladu sa članom 198. i članom 200. Poslovnika o radu Narodne skupštine. U skladu sa članom 198. postavio sam poslaničko pitanje ministru za lokalnu samoupravu i državnu upravu, postavio sam pitanje ministru policije, postavio sam pitanje poslaničkoj grupi DS i postavio sam pitanje predsedniku Republike Srbije Borisu Tadiću. Dakle, prekršen je član 200. koji kaže: "Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od 8 dana od dana kada je pitanje postavljeno." Ministar, koji je prisutan, ne samo da nije odgovorio, što mu je bila obaveza, nego nije izvršio ni tu drugu obavezu. Dakle, ako nije u mogućnosti da odgovori odmah, onda je morao izaći za govornicu i reći – iz tih i tih razloga nisam u mogućnosti da odgovorim odmah, ali ću vam u naknadnom roku od 8 dana dostaviti odgovor na vaše pitanje, u pisanom obliku. Dakle, još jedanput pitam koje su to mere koje će ministar Marković preduzeti, jer je očigledno da je izborna lista DS-a, za čije je podnošenje kao jedan od neophodnih uslova, u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, ovlašćenje dao Boris Tadić, plod zloupotrebe. Naime, Boris Tadić je 10. avgusta 2006. godine u 12.45 časova otputovao sa ekipom RTS-a u Geteborg, tog i narednog dana imao je tamo brojne susrete, o kojima su izveštavale i novinske agencije, o kojima su izveštavali strani i domaći mediji, naravno i ta ekipa RTS-a u čijim su sastavu bili Tina Bilankov, novinar, i Dejan Milanović, kamerman. Boris Tadić se vratio u Srbiju 11. avgusta u 14.30 časova, nakon razgovora i sastanka sa predsednikom Upravnog odbora "Volvoa" Lejfom Johansonom. Dakle, u 11.30 časova je podneta lista Demokratske stranke, a tek tri sata kasnije je Boris Tadić došao u Srbiju. Dakle, pitanje je kako je Boris Tadić... Radi se o originalnom dokumentu, nije fotokopija, nije poslato faksom, nije poslato ni na koji drugi način, radi se o originalnom potpisu Borisa Tadića. Evo, čak ću dati kopiju ovih dokumenata ministru, pa može i on da pogleda. Evo, daću i gospođi Kolundžiji, pa da se izjasne. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Šaroviću. Izvolite, gospodine Baraliću.
Gospodine ministre, gospodine predsedniče, juče je Odbor za lokalnu samoupravu podneo amandman na član 40. Dozvolite da citiram. U članu 40, stav 4. menja se i glasi: "U raspodeli mandata učestvuju izborne liste političkih stranaka ili drugih političkih organizacija, odnosno grupa građana koje su dobile najmanje 5% glasova od ukupnog broja birača koji su glasali, kao i izborna lista koalicije, odnosno zajednička izborna lista dve ili više političkih stranaka ili drugih političkih organizacija koje dobiju najmanje 7% glasova od ukupnog broja birača koji su glasali". Obrazloženje – kada stranačka koalicija podnese izbornu listu ili zajedničku izbornu listu podnesu dve ili više političkih stranaka, odnosno drugih političkih organizacija, neophodno je da izborni cenzus bude viši u odnosu na situaciju kada svoje stranačke liste stranke podnose pojedinačno, kao i kada to učini grupa građana. Sve je dobro, samo je ukinut prirodni prag. Ovo je sramota. Znate li vi šta radite ovde? To znači da u 50 opština u Srbiji srpska lista, nijedna, ne može da ima odbornika. U 50 opština, gospodine Markoviću! Ukoliko Odbor za lokalnu samoupravu ovo ne povuče, ulazimo u opstrukciju, nećete nikad završiti ovu sednicu. Ovo je neverovatno da dignete cenzus sa 3 na 7. Ovo ne može da prođe. Gospodo, u opštinama u kojima ima 10% srpskog stanovništva vi ne možete da kandidujete listu zato što treba da overite potpise i zato što treba da ostvari 5 ili 7%, jer nije bilo dovoljno 5. Vi dva puta kažnjavate srpsko stanovništvo u opštinama gde je manjina. Najljubaznije vas molim, ovo je predložila Demokratska stranka. Socijalistička partija Srbije neće da dozvoli da DS vodi predsedničku kampanju sa ovim amandmanom. Ovo je to. Dali sete nekom reč za ovo. Dakle, molim vas, predsedniče, zakažite sednicu Odbora za lokalnu samoupravu. Juče Socijalistička partija Srbije nije učestvovala u radu Odbora. Povucite ovaj amandman pa da nastavimo da radimo. U protivnom, nema izbora. Ovo što ste ovde uradili je katastrofa.
Gospodine Baraliću, odmah da se razjasnimo, pošto vam je isteklo vreme. Ja to neću da uradim. To je amandman Odbora i ukoliko mislite da ćete ovom ucenom da sprečite narodne poslanike da rade, evo, molim vas da opstruirate. Dakle, to je amandman Odbora. O tom amandmanu će se narodni poslanici izjasniti da li hoće ili neće da glasaju. Sad svako kome se ne sviđa neki amandman može da izađe i da kaže – mi ćemo sad opstruirati do 24.00 časa i nećete imati zakone. U redu, ja vam kažem, to je amandman Odbora. Ukoliko Odbor želi da povuče amandman, ja nemam ništa protiv, ali nemojte da pretite. Nema potrebe za tim.
Ja vam ne pretim, kažem vam šta ćemo da radimo.
Hvala puno. Dakle, prvo ste izašli po Poslovniku i niste rekli koji član Poslovnika, a onda ste se obratili zbog amandmana koji je podnet na zakon koji uopšte nije u ovom trenutku predmet rasprave. Gospodine Baraliću, isteklo vam je vreme. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Gospodine Markoviću, samo da bismo ovo razjasnili, dakle, pogledaćete dokumentaciju koju vam je dao Nemanja Šarović. U mikrofon ću da kažem, i iskoristiću svoje pravo, pošto ministar nije obavešten, nakon predaje dokumentacije daće vam odgovor, u Poslovnikom propisanom roku. Izvolite, gospodine Ranđeloviću.
Poštovani gospodine predsedniče, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, o amandmanu, odnosno o tome zašto Pirot treba da dobije status grada neću govoriti previše. Dali smo dosta razložno i detaljno obrazloženje. Strateški ciljevi su apsolutno jasni. O tome sam govorio u uvodnoj reči kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP. Postavio bih pitanje i predsedniku Narodne skupštine i gospodinu ministru – kako mislite da vodimo raspravu o amandmanima kada nismo dobili obrazloženje Vlade zbog čega su amandmani odbijeni? (Predsednik: Upravo se deli. Sačekaće vas kada se vratite u poslaničku klupu.) Da, ali sam prozvan da diskutujem o svom amandmanu. Tražim objašnjenje zbog čega narodnim poslanicima nije omogućeno da se upoznaju sa razlozima i obrazloženjima zbog čega je Vlada odbila pojedine amandmane. Kako ja da branim svoj amandman i da napadam obrazloženje Vlade kada ga nemam ispred sebe? Molio bih da mi se da odgovor na to pitanje odmah.
Gospodine Ranđeloviću, upravo se deli odgovor Vlade, između ostalog, i na vaš amandman, tako da je to moj odgovor na vaše pitanje. Na početku sednice sam rekao, ne znam da li ste bili tu, da se umnožava, pošto je dosta materijala, da imate malo strpljenja. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Šaroviću, po Poslovniku.
Po Poslovniku i po amandmanu. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, ne možete vi umesto ministra odgovarati na poslanička pitanja, niti vi možete, u skladu sa članom 200, umesto ministra da izađete i da kažete da on nije u stanju da odgovori na moje pitanje. Pitanje je bilo veoma jednostavno. Dakle, pitanje je kako je moguće da je Boris Tadić 10. avgusta u 12.45 otputovao u Geteborg, da se 11. avgusta, sutradan, vratio u 14.30 minuta, a da je lista Demokratske stranke za odbornike u SO Barajevo predata u 11.30, tri sata ranije pre nego što je predsednik Srbije Boris Tadić došao u Srbiju. Jasno je da se ovde radi o zloupotrebi, jasno je da se radi o falsifikatu. Isto tako, jasno je da predstavnici DS-a nemaju odgovor na ovo i da se trude da se ovo pitanje gurne pod tepih, a da i ova afera sa potpisivanjem liste iz Geteborga, kao i prethodne afere Solun i Bodrum, ostane nerešena. Ako ministar nije u stanju da da odgovor na ovo pitanje, a ni šef poslaničke grupe gospođa Kolundžija, imam još jedno pitanje za nju: podneta je lista pre nekoliko dana, odnosno podnet je predlog za izbor za predsednika, kandidovao se, između ostalog, Boris Tadić; Republička izborna komisija je proglasila njegovu kandidaturu. Jedan od dokumenata koji su dostavljeni je uverenje o državljanstvu. Nagradno pitanje za građane Srbije je – kada je Boris Tadić postao državljanin Republike Srbije? Verovatno smatrate da je on to već dugi niz godina, radio je u državnim organima, bio je ministar odbrane, izabran je za predsednika Republike. Pogledajte, ovo je originalni dokument koji smo dobili posredstvom RIK-a, u kome se kaže: "Opštinska uprava gradske opštine Stari grad izdaje uverenje da je Boris (Ljubo) Tadić, rođen 15. januara 1958. godine u Sarajevu, državljanin Republike Srbije, upisan u evidenciju državljana matičnog područja Stari grad, Beograd, pod tekućim brojem 80418/29 na 68. strani, rešenje MUP Republike Srbije, broj 204-1-1903, dana 25. novembra 2003. godine." Izbori za Narodnu skupštinu održani su 28. decembra 2003. godine. Boris Tadić do tog trenutka nije bio državljanin Republike Srbije, nije imao državljanstvo, nije mu padalo na pamet da ga traži, nego je po hitnom postupku za svega nekoliko dana upisan ekspresno, mimo zakonske procedure, u knjigu državljana građana Republike Srbije, kako bi mu bilo omogućeno da se kandiduje za narodnog poslanika na izborima koji su održani mesec dana nakon što je on, ponavljam, mimo zakonske procedure, upisan u knjigu državljana Republike Srbije. Desetine, stotine hiljada građana čekaju po dve-tri godine da postanu državljani Srbije. Boris Tadić je to uspeo za svega dva ili tri dana. Ono što je još važnije... Naravno, u američkoj demokratiji, na koju se Boris Tadić tako rado poziva, on ne bi mogao da bude ni kandidat za predsednika, jer je tamo jedan od uslova da onaj ko se kandiduje za predsednika Amerike mora biti rođen u Americi. Prvo su izvršili genocid nad autohtonim narodom, a onda ne dozvoljavaju... Dakle, iako je američka nacija veštačka, iako je napravljena od kolonista putem onog njihovog čuvenog "melting pota", pretapanja nacija, rasa u tu američku... Boris Tadić je državljanin Srbije jedva četiri godine. Važnije pitanje od ovoga, on sada formalno ima pravo da se kandiduje, jeste pitanje čiji je ministar bio Boris Tadić. Boris Tadić je bio ministar Savezne Republike Jugoslavije, imao je državljanstvo BiH. On nije imao državljanstvo Republike Srbije. Kada imamo ove podatke pred sobom, onda je jasno zašto je Boris Tadić tako predano radio na uništavanju Vojske Srbije, odnosno Vojske SRJ - zato što je bio ministar Alije Izetbegovića. Molim vas, tražim od državnih organa da se pod hitno... A tražim i da Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe, odgovori na ovo. Tražim odgovor od predsednika Vlade Republike Srbije, tražim odgovor od svih ministara, tražim odgovor od Borisa Tadića kako je mogao biti ministar SRJ, odnosno SCG, gde je bio ministar odbrane, ako nije imao državljanstvo Srbije. On nije bio srpski ministar, kako ste ga predstavljali. Obmanjivali ste građane Srbije, kao što ih obmanjujete i danas. Državljanstvo Republike Srbije Boris Tadić stekao je mimo zakonske procedure za svega nekoliko dana, iako desetine hiljada građana na upis u knjigu državljana čeka godinama. Stekao ga je onog trenutka kada mu je bilo neophodno da se kandiduje za narodnog poslanika u Skupštini Republike Srbije. Kada je već toliko pošten i kaže da može svakoga da sasluša, zašto nije tada izašao i rekao – ja sam Boris Tadić, predsednik sam DS-a, prekjuče sam postao državljanin Republike Srbije, a danas me izaberite za narodnog poslanika.
Gospodine Šaroviću, mislim da je amandman vezan za katastarsku opštinu, dodaje se reč "Mužlja". Ako ste pričali po Poslovniku, u redu, postavili ste dva poslanička pitanja, sada pustite da odgovori. Ako ste pričali po amandmanu, onda se vratite na temu. Pošto ste postavili poslanička pitanja, molim vas da polako završavate.
Gospodine Duliću, rekao sam da sam se javio po oba osnova. Po amandmanu imam vremena 15 minuta da pričam, sa ovih 10 ili 20 sekundi koje ste mi vi oduzeli, sada je tek sedam minuta i 30 sekundi prošlo.
Samo da vas upoznam: "U članu 20. redni broj 15. menja se i glasi – Pirot, čemu se dodaju pripadajuća naseljena mesta i katastarske opštine, a redni brojevi gradova koji slede uvećavaju se za jedan". Eto, to je amandman. Dobro, ajde završite, neću vas više prekidati.
Gospodine Duliću, ne možete vi meni reći – dobro, ajde završite. Za mene je uvredljivo da vi meni čitate tekst amandmana. Dakle, ja sam narodni poslanik, kao i vi što ste predsednik Narodne skupštine, a to za vas uspostavlja obavezu da vodite sednice u skladu sa Poslovnikom, a ne daje vam pravo da me prekidate onda kada na to nemate pravo. Nikoga nisam uvredio, nisam izneo nijednu laž, nijednu neistinu. Dakle, ovo je dokument koji je Boris Tadić lično predao RIK-u. Ukoliko je i to falsifikat, slažem se, ali izađite onda pa recite da je to falsifikat. Možda Boris Tadić ni 25. novembra 2003. godine nije postao državljanin Srbije, ali vi ne možete ograničavati meni pravo na koji ću ja način obrazlagati stavove SRS. Dakle, javio sam se u skladu sa Poslovnikom, na način na koji ja smatram da je najbolje da obrazlažem stavove SRS-a, a da li sam ubedio poslanike kako da glasaju ili nisam, to ćemo videti kada bude dan za glasanje. Ponavljam još jedanput, gospođo Kolundžija, molim vas da obratite pažnju. Pokazao sam i vama i celokupnoj javnosti Srbije uverenje o državljanstvu Borisa Tadića. Boris Tadić je bio jedva šest meseci državljanin Srbije onog trenutka kada se kandidovao prvi put za predsednika Republike Srbije. Mislim da je ta činjenica izuzetno važna i da bi bila od značaja za građane Srbije kada su procenjivali za koga će glasati. On je bio dužan da kaže – ja sam do pre nekoliko meseci bio državljanin Bosne i Hercegovine, kao državljanin Bosne i Hercegovine vodio sam Ministarstvo za odbranu, kao državljanin Bosne i Hercegovine uništavao sam Vojsku Srbije, kao državljanin Bosne i Hercegovine krenuo sam u kampanju za narodnog poslanika; onda kada mi je zatrebalo uverenje da bih ispunio formalne uslove zloupotrebio sam ovlašćenja i mimo zakonskih propisa upisan sam u knjigu državljana Republike Srbije. Ovo je izuzetno važno, radi se o dokumentu koji je javan, koji nije teško proveriti, izuzetno je važno da čujemo vaše mišljenje o tome. Bombardujete nas poslednjih dana spotovima kako je Boris Tadić pravdoljubiv, kako je istinoljubiv. Evo, ja dokazujem pouzdano da to nije tako. Pa, kažete da Boris Tadić može da sasluša svakoga. Ne znam koga je on saslušao tokom prethodne tri godine. Sećam se da je onog čoveka u Guči koji je viknuo "ua" dohvatio za gušu da ga davi. Dakle, to je Boris Tadić. Ne sećam se ni koje to strane jezike govori. Evo, priznajem da na svim stranim jezicima prima naređenje, to priznajem, ali ne znam koji to strani jezik govori. Na kom je on to jeziku ubeđivao Havijera Solanu, Sarkozija, Madlen Olbrajt i sve ostale vaše prijatelje koji ga podržavaju već godinama, na kom jeziku se on sa njima dogovarao o proglašenju nezavisnosti Kosova? To je ono što zanima građane Srbije, gospođo Kolundžija, to je ono što nas zanima. Dakle, izađite i odgovorite kako je moguće da je Boris Tadić do 25. novembra 2003. godine bio državljanin Bosne i Hercegovine, da je tada rešenjem MUP-a upisan u knjigu državljana Srbije, a da je prethodno već obavljao funkciju ministra? Ne može se niko zaposliti u državnom organu ukoliko nema državljanstvo Srbije, ni kao portir ni kao vozač. Nigde ne može da se zaposli. Kako je moguće da je Boris Tadić obavljao funkciju ministra? Kako je moguće da mu niko nije tražio državljanstvo? Kako je moguće da njemu nije palo na pamet da kaže – evo, živim 20 godina u Srbiji, možda bih mogao da zatražim državljanstvo Srbije. Je li mu toliko bilo drago to državljanstvo Federacije Bosne i Hercegovine? Nije mu trebalo, nije osećao to kao svoje. Nemam ništa protiv ljudi koji su iz Bosne i Hercegovine, moj otac je iz Hercegovine. To je uvek bila perjanica srpstva i niko tamo ni pre 50, ni pre 20 godina, ni dan-danas nema dilemu da li je Srbin ili nije. Ljudima odande Srbija leži na srcu i ko god može od njih uzeće srpsko državljanstvo. Ali, tražimo odgovor zašto je i kako je Boris Tadić obavljao funkciju ministra odbrane, a nije imao državljanstvo Srbije. Mislim da će sada građanima biti jasnije zašto je Boris Tadić razbijao Vojsku Republike Srbije, zašto su naši tenkovi otišli u staro gvožđe, zašto Srbija više nema vojsku, zašto je uništena vojska kao institucija, sada je sve to jasnije. Zato što je, gospodo, Boris Tadić u to vreme bio državljanin Bosne i Hercegovine, zato što je brinuo o interesima naslednika Alije Izetbegovića, a ne o interesima građana Republike Srbije. Hvala.
Izvolite, vezano za odgovor na poslaničko pitanje.
Dakle, što se tiče poslaničkog pitanja koje je izneo gospodin Šarović, Ministarstvo će se potruditi, u meri u kojoj je ono u mogućnosti, jer je to pitanje, koliko sam shvatio, bilo upućeno nizu državnih funkcionera, da odgovori na to pitanje. Što se tiče ovog drugog dela, mislim da je to sad već predizborna kampanja. Nadam se da ćemo se vratiti raspravi o zakonu, a ne komentarisati predsedničke kandidate.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Naravno da ćemo se vratiti zakonu, kako to gospodin Marković zahteva, ali dajte prvo da se vratimo onim zakonima koje je Boris Tadić prekršio. Gospođa Kolundžija me pita da li ja verujem u ovo što pričam ili je to predizborna kampanja. Ja zaista ne razumem vaše pitanje. U šta da li verujem? Da li verujem u ovo državljanstvo, odnosno da li verujem u uverenje o državljanstvu koje je opština Stari grad izdala Borisu Tadiću? Da li vi verujete, gospođo Kolundžija? Ovo je dokument koji sam dobio od RIK-a. Ovo je dokument koji je Boris Tadić podneo kao dokaz da je državljanin Republike Srbije. Da li vi verujete u ovaj dokument? Evo, recite da ne verujete, ali onda pada kandidatura Borisa Tadića za predsednika Republike Srbije, onda on ne može da bude kandidat ukoliko ne verujete. Pretpostavljam da je ovo tačno. Mi smo vršili određene provere i u institucijama koje se bave dodeljivanjem državljanstva. Pogledajte, ovde fali veliki broj oznaka koje se inače redovno nalaze na uverenjima o državljanstvu. Pogledajte, gospođo Kolundžija, svoje uverenje koje ste vi podneli kada ste se kandidovali za narodnog poslanika. Pretpostavljam da su u tom uverenju o državljanstvu napisane sve oznake koje su neophodne. U slučaju Borisa Tadića to nije tako. Zašto? Zato što je po posebnom postupku upisan, odnosno mimo zakona, zloupotrebom ovlašćenja, zloupotrebom javne funkcije upisan je u knjigu državljana Republike Srbije onoga trenutka kada mu je to bilo neophodno da bi se kandidovao za narodnog poslanika. Pre toga nije smatrao da mu je to potrebno, nije želeo, nije osećao Srbiju kao svoju državu, bio je državljanin Bosne i Hercegovine. Dakle, radi građana ću ponovo pročitati ovaj dokument, zvaničan dokument koji sam dobio od RIK-a, a koji je Boris Tadić podneo RIK-u da bi mu bilo omogućeno da se kandiduje za predsednika Republike Srbije: Republika Srbija, na osnovu člana 48. stav 1. Zakona o državljanstvu Republike Srbije, Opštinska uprava gradske opštine Stari grad u Beogradu izdaje uverenje: Boris (Ljubo) Tadić, rođen 15. januara 1958. godine, Sarajevo - centar, državljanin je Republike Srbije, upisan je u evidenciju državljana matičnog područja Stari grad - Beograd za godinu – prazno – pod tekućim rednim brojem 80418/29 u knjizi državljana, po rešenju MUP Republike Srbije, br. 204-1-1903 dana 25. 11. 2003. godine. Boris Tadić nije mogao biti ministar odbrane. Boris Tadić nije bio državljanin Republike Srbije. Tražim odgovor na pitanje kako je strani državljanin Boris Tadić, državljanin BiH, mogao obavljati ovu funkciju? (Predsednik: Zahvaljujem se, gospodine Šaroviću. Vaše pitanje će biti prosleđeno nadležnima.) Samo još jedno pitanje. Zašto Boris Tadić nije obavestio građane Republike Srbije, a bio je dužan, zašto nije rekao – pre dva dana, mimo zakona, upisan sam u knjigu državljana, danas se kandidujem za narodnog poslanika. To je sramota. Hvala.
Zahvaljujem se. Izvolite, po Poslovniku.
Hvala. Gospodine predsedniče, hteo sam po Poslovniku, po čl. 225. i 226, da zatražim objašnjenje od Vlade, odnosno od gospodina ministra Markovića koji je danas predstavnik Vlade. Sebi sam dao moralno pravo da se javim po Poslovniku zato što smo obrazloženje Vlade dobili pre dva minuta, a moja diskusija o amandmanu je bila još pre 15-20 minuta. Hoću da građanima Republike Srbije ukažem, a vas da podsetim da niste poštovali Poslovnik. Nismo dobili obrazloženje Vlade na vreme. Samo da građani Srbije vide kako radi ovaj parlament, kako radi ova današnja koaliciona većina u parlamentu. Ta ista koaliciona većina koja drugim koalicijama svojim predlogom amandmana, sa pet na sedam posto, onemogućava da dođu na političku scenu. Vraćam se na ovo. Evo, obrazloženje Vlade za odbijanje mog amandmana na član 20, kojim sam predložio da opština Negotin dobije status grada, kaže ovako: "Amandman se ne prihvata iz razloga što opština Negotin ne ispunjava predviđene uslove propisane članom 17. Predloga zakona." Sada ću vam pročitati član 17. Predloga zakona, ne zato što vi ne znate, pretpostavljam da znate, ali da građani opštine Negotin i građani Srbije čuju kakvo je obrazloženje i da li je to obrazloženje ili nije. Ovo je čisto formalno obrazloženje, samo da ne prihvatite amandman. Član 17. glasi: "Grad je teritorijalna jedinica uređena ovim zakonom koja predstavlja ekonomski, administrativni, geografski i kulturni centar šireg područja i ima više od 100.000 stanovnika." Molim vas da mi ovo vreme stopirate jer citiram zakon. "Izuzetno, kada postoje posebni ekonomski, geografski ili istorijski razlozi, može se utvrditi da je grad i teritorijalna jedinica koja ima manje od 100.000 stanovnika, ako ispunjava sve ostale kriterijume predviđene zakonom. Teritorija za koju se obrazuje grad predstavlja prirodnu geografsku celinu, ekonomski povezan prostor koji poseduje izgrađenu komunikaciju među naseljenim mestima i sa sedištem grada kao gravitacionim centrom." Molim gospodina ministra, koji nije prisutan i ne znam ko će mi odgovoriti, ako već poštujemo Poslovnik, ako treba da poštujemo da gospodin ministar danas treba da bude tu, amandman je odbijen, sad treba da izađe i da kaže šta iz ovog člana 17. nije dobro. Je l' kriterijum 100.000 stanovnika ispoštovan za druge gradove? Tvrdim vam da nije ispoštovan ovaj kriterijum. Ne vidim razlog zašto se opština Negotin diskriminiše. Neću da navodim koji gradovi nemaju 100.000 stanovnika, jer zaista nemam ništa protiv, drago mi je i čestitam im, potrebno je da svi gradovi u Srbiji koji smatraju da treba da imaju status grada i dobiju status grada. (Predsednik: Zahvaljujem se.) Izvinjavam se, gospođo Kolundžija, odgovoriću i vama, kriterijumi ne postoje. Vi ste ih napisali samo da biste nekima dali, a nekima ne, jer je očigledno da kriterijum iz ovog zakona koji se odnosi na 100.000 stanovnika nije ispoštovan. O tome vam pričam, gospodine predsedniče. (Predsednik: Govorili ste već 15 minuta o ovom amandmanu, ispričali ste vaše razloge.) Javio sam se po Poslovniku... [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas, doktore, ja sam na početku obavestio Narodnu skupštinu da stižu. Počeli smo da radimo, niko nije pravio problem. Podeljeno je mišljenje Vlade, govorili ste 15 minuta, sada ste govorili četiri minuta, hajde da budemo korektni.
Javio sam se po Poslovniku, gospodine predsedniče. Ja vas poštujem i molim vas da vi poštujete i dostojanstvo Narodne skupštine i moje dostojanstvo kao narodnog poslanika i da mi omogućite da kažem, jer je meni Poslovnik dozvolio da mi se odbije vreme za koje citiram Poslovnik ili zakon.
Hvala vam, doktore. Poštujem dostojanstvo Narodne skupštine, ponekad više nego što treba. Gospodine Mihajloviću, prvo ćemo malo da radimo, dobićete reč po Poslovniku. Gospodine Steviću, znam, pošto se često javljate, zapamtim ja ime. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač, pa potom narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovani gospodine predsedniče, predsedništvo, gospodina ministra zbog odsutnosti ne mogu da pozdravim, najpre bih želela da objasnim neke stvari, poslanici to vrlo dobro znaju, dragim građanima, kao i vama, gospodine predsedniče. Kao što znate, pre dva dana smo imali objedinjenu načelnu raspravu o četiri jako bitna zakona - zakonu o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, zakonu o lokalnoj samoupravi, Predlogu zakona o lokalnim izborima i o glavnom gradu. Svi smo danas bili tu još pre 10 časova, gospodine predsedniče, nadam se da me čujete i da me pratite, i tada ste rekli da ćemo da dobijemo mišljenje Vlade i mišljenje matičnog odbora. Vidite da ovi momci ovde žurno rade i da nam dele materijal. Posle skoro 90 minuta rada, tek pre desetak minuta je stiglo mišljenje Vlade koje se odnosi na ovaj predlog zakona o kome pričamo, a već je prošlo 10 amandmana. S druge strane, mišljenje matičnog odbora za zakon koji je sledeći, kako radimo trebalo bi uskoro da počnemo da pričamo o zakonu o lokalnoj samoupravi, još uvek nije stiglo. Da razjasnimo koji materijal mi imamo, a koji ne. Što se tiče amandmana koji su zajedno podneli poslanici SVM, odgovor sam tek malopre dobila. Mislim da je besmisleno što se po skupštinskim kuloarima priča koji su amandmani prihvaćeni, koji ne, koliko ih ima, koliko je prihvaćeno, kako ćemo raditi. Želela bih da naglasim da zaista ne želimo da vršimo opstrukciju, sad ću malo i da hvalim rad... Naravno da svi shvatamo da je jako bitno ispoštovati rokove koji su propisani Ustavnim zakonom i da ćemo se svi zaista truditi da do kraja današnjeg dana završimo pretres u pojedinostima i da glasamo. Ali, ne možete nam oduzeti pravo koje pripada poslanicima opozicije, a to je da obrazlažu svoje amandmane i svoje predloge za izmenu zakona. Želela bih najpre da pohvalim gospodina ministra, žao mi je što nije u sali, što se konačno dogovorio sa skoro svim poslaničkim grupama o bitnim stvarima. Vidimo da Skupština sada bolje radi i svi mi smatramo da je besmisleno što se nekada vrlo kvalitetni amandmani odbijaju samo zato što dolaze od poslanika opozicije. Amandman glasi – u članu 20. Predloga zakona u stavu 1. u tački 4. posle reči "Mihajlovo" u kolonama "Naseljeno mesto" i "Katastarska opština" dodaje se reč "Mužlja". Pošto sam poreklom iz Mihajlova, koje pripada zrenjaninskom okrugu, želela bih da objasnim onim građanima koji možda ne znaju da je Mužlja jedno veliko naseljeno mesto koje trenutno ima više od deset hiljada stanovnika. Problem je što trenutno Mužlja formalno čini jedan od prigradskih delova Zrenjanina i nigde Mužlja ne postoji kao naseljeno mesto. Mi smatramo da je veliki problem što jedno mesto koje ima tako veliki broj stanovnika u opštini Zrenjanin ne postoji odvojeno. Svrha amandmana koji su zajedno podneli poslanici SVM je da Mužlja dobije status naseljenog mesta. Pošto Mužlja ima svoje geografske granice i čini jednu jasnu celinu, smatramo da zbog toga ne bi bilo pravnih prepreka da Mužlja zaista postane naseljeno mesto. Smatram da bi svi koji žive u Mužlji bili srećni kada bi konačno mogli da stave tablu i da njihovo mesto dobije ime i da piše na srpskom i mađarskom jeziku. Kao što sam rekla na početku, mi ne bismo želeli da vršimo opstrukciju i zahvaljujemo se što su neki naši amandmani prošli, ali naravno da ćemo iskoristiti svoje pravo da pričamo o amandmanima za koje smatramo da su bitni, a za koje, nažalost, Vlada nije imala sluha. Pred kraj svog izlaganja bih želela još i ovo da kažem, da naglasim gospodinu predsedniku da u Poslovniku postoji stav 103. gde piše da govornik treba da priča samo o temi koja je na dnevnom redu. Gospodine predsedniče, kada pričamo o amandmanu ili o tačkama dnevnog reda vi ste taj koji vodi ovu sednicu i nemojte dozvoliti zaista da Narodna skupština... Nama je svima jasno da je predizborna kampanja u toku, ali ako smo se dogovorili da Narodna skupština ne bude cirkus, nego da zaista radimo na tome da danas završimo raspravu u pojedinostima... Hvala.
Ja vas molim da se razumemo oko jedne stvari. Dakle, član 139. definiše da Narodna skupština može da radi i bez mišljenja Vlade, kada se radi o hitnom postupku. Ja sam uveo to i do sada ste svaki put, po svakom zakonu, piše po hitnom postupku, imali mišljenje Vlade u 10 sati. Dakle, jutros sam zamolio da imate samo malo razumevanja, jer se umnožava, ne možemo da stignemo sve da podelimo, jer je subota i samo je to bila molba. Dakle, kao što je to bilo do sada, koji god zakon da je u pitanju imaćete mišljenje Vlade ovde u 10 sati ili ja neću počinjati sednicu. Ja vas molim da i vi sada imate malo razumevanja. Stiglo je, imate sve sada pred sobom i možemo da diskutujemo. Hvala na razumevanju, ali ja sam zaista jutros u 10 sati to rekao. Gospodin Stević odustaje. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Vlatko Ratković, Srđan Šajn, Vidoje Jovanović, Riza Halimi, Milena Stanković, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Miljan Ranđelović, Miletić Mihajlović, Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton, Radovan Radovanović, Zvonimir Stević, Zoran Krasić, Aleksandar Martinović i Vjerica Radeta, kao i Odbor za lokalnu samoupravu. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za lokalnu samoupravu i Zakonodavnog odbora. Na sednici Odbora za lokalnu samoupravu narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović povukli su amandman na član 21. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 20. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Ranđelović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Dame i gospodo narodni poslanici, u debati u načelu izneo sam niz primedaba na zakon o lokalnoj samoupravi i sada bih pokušao da iznesem nešto konkretno što se tiče ove problematike. Radi se o nadležnostima opštine, za koje smo očekivali da će ići korak napred u pravcu decentralizacije. Naime, već sam konstatovao da je skoro ista pozicija, a i dalje stojim iza toga, i da bi trebalo da se, pored osnovnog, i srednje obrazovanje prepusti da bude kompetencija lokalne samouprave, a naravno, i problematika sprovođenja ustavne i zakonske norme o primeni jezika i pisama manjina. To bi sve moralo da ima podršku i sa finansijske strane ako bismo stvarno hteli da se u praksi realizuje ova zakonska odredba. Ovako, zbog nedostatka finansijskih sredstava u opštinama se u većini slučajeva radi samo na srpskom. Pri tom ne mislim na skupštinske materijale, nego uopšte na sva rešenja i dokumenta koja izdaje lokalna samouprava – praksa je da se oni izdaju samo na srpskom jeziku, iako zakon garantuje dvojezičnost i primenu jezika i pisma manjina. Imamo i politički momenat kod organa državne vlasti na opštinskim nivoima, u sudovima i u policiji, tako da se ova zakonska odredba ne sprovodi u praksi. Mislim da je ipak osnovni problem finansiranje tog dodatnog, da tako kažem, rada koji ima svaka organizacija, bilo da je državna, bilo da je organizacija lokalne samouprave, ako želi do kraja da sprovodi ovu zakonsku odredbu. Da bi se ova zakonska odredba u praksi do kraja sprovodila mora se rešiti način finansiranja dodatnog posla i opštinskih uprava, ali i svih državnih organa. Ovako, imamo situaciju da se garantuje, a u praksi se ne sprovodi. To je smisao amandmana i mislim da je ovo bila prilika da se prilikom donošenja ovog zakona to pitanje reši. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Samo da pročitam za jedan amandman koji smo prošli. Nije kompletno pročitano, pa da pročitam ponovo, izvinjavam se. Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 20. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za lokalnu samoupravu prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Poslanici LSV smatraju da je broj predviđenih odbornika po skupštinama opština, kao i po skupštinama gradova, izuzetno visok. Zato smo predložili da u skupštinama opština to bude od 11 do 61 odbornika. Smatramo da je to za određeni broj stanovnika po određenim opštinama nešto što je zadovoljavajuće. Smatramo da su u opštinama po Srbiji skupštine veoma velike. Postoje opštine od desetak hiljada stanovnika koje imaju sada, po važećem zakonu, tridesetak odbornika, a ja ću vas podsetiti da brojni glavni gradovi po Evropi imaju skupštinu od dvadesetak ili trideset odbornika. Smatramo da je broj odbornika po skupštinama opština (a u jednom od narednih amandmana govorimo i o skupštinama gradova) sada veliki i treba ga, kao što predlažemo ovim našim amandmanom, smanjiti. Pozivam poslanike da podrže predlog.
Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 4. Predloga zakona i praktično ovaj naš amandman prati te odredbe. Reč je o mogućnosti prenošenja nadležnosti. S jedne strane, zakonom je predviđeno da Republika može pojedine nadležnosti prenositi jedinicama lokalne samouprave i da i autonomna pokrajina može isto to da uradi. Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina definisano je da deo ovlašćenja iz oblasti obrazovanja i kulture, javnog informisanja i službene upotrebe jezika i pisma država može poveriti nacionalnim savetima. U proteklom periodu Republika je, nažalost, u jako malom broju slučajeva ovo pravo i ovu mogućnost koristila. Što se autonomne pokrajine tiče, autonomna pokrajina je načinila velike iskorake u ovom pravcu i dosta ovlašćenja prenela na nacionalne savete. Što se jedinica lokalne samouprave tiče, to su jedinice lokalne samouprave u velikom broju slučajeva uradile zato što zbog ove definicije u Zakonu o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, prema kojem država može da prenosi ovlašćenja, postoji izvesno kolebanje kod jedinica lokalne samouprave da li na osnovu ovog zakona jedinice lokalne samouprave spadaju pod ovaj pojam države. Mi smo stoga predložili amandman da se omogući jedinicama lokalne samouprave da u oblastima obrazovanja, kulture, službene upotrebe jezika i pisma i informisanja prenose nadležnosti na nacionalne savete. Mislimo da bi ovo bilo potpuno logično i da bi bilo samo usklađivanje, odnosno preciziranje onih odredaba koje Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina sadrži. Jednostavno, nije nam jasno zašto se ovaj amandman nije mogao prihvatiti. U obrazloženju stoji da se ne prihvata zato što će to biti regulisano zakonom o nadležnostima nacionalnih saveta. Ovo pitanje je regulisano Zakonom o nacionalnim manjinama, samo nije dovoljno precizno regulisano. Zato smo smatrali da bi bilo dobro da se ova odredba uvrsti u Zakon o lokalnoj samoupravi. S druge strane, ovaj naš amandman sadrži jednu odredbu prema kojoj bi bilo obavezno pribavljanje mišljenja lokalnih samouprava prilikom razrešenja ili imenovanja načelnika područne policijske uprave. Da je Vlada uradila uporednu analizu o tome u kojim državama ovu nadležnost imaju lokalne samouprave uvidela bi da je Srbija sigurno među retkim izuzecima u kojima ovo pravo lokalne samouprave ne uživaju. Jednostavno, mi smatramo da bi bilo najnormalnije da se organi skupština opština i skupština gradova pitaju u ovom postupku. Naime, nije dobro, i to se u velikom broju slučajeva dešava, da se načelnici policijskih uprava imenuju ovde u Beogradu, bez bilo kakvih konsultacija sa organima lokalne samouprave, sa kojima inače organi unutrašnjih poslova kasnije moraju da sarađuju. Imam informaciju da je postojala inicijativa od strane radne grupe koja je radila na ovom zakonu da se načini iskorak u ovom pravcu, međutim, to nije nimalo čudno, upravo se MUP suprotstavio ovome. Nažalost, ovaj iskorak ostaje za neku budućnost. S druge strane, jedna veoma važna tekovina u mnogim zemljama Saveta Evrope jeste da ovi načelnici područnih jedinica policijskih uprava imaju i obavezu da izveštavaju skupštine jedinica lokalne samouprave o svom radu, da podnose izveštaj, da se pojavljuju pred odbornicima. Nažalost, u Srbiji se ni to ne dešava. Iz svih tih razloga stojimo na stanovištu da bi bilo stvarno dobro prihvatiti ovaj amandman. Naravno, razumemo i ovaj otpor od strane MUP-a, pa nam ostaje da sačekamo još neko vreme dok se ova tekovina Saveta Evrope ne preuzme i od strane Republike Srbije.
Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, imali smo nameru da ovim amandmanom ispravimo jedan nedostatak svih dosadašnjih zakona prema kojima samo odbornici uživaju imunitet, a oni ljudi koji su imenovani ili postavljeni, odnosno izabrani u nekim radnim telima skupština jedinica lokalne samouprave, ako nisu odbornici, ovaj imunitet ne uživaju. Nažalost, zbog toga se u nekim slučajevima pokreću postupci protiv ovih lica zbog njihovog mišljenja iznetog na sednicama radnih tela i zbog njihovog glasanja. Mislim da je to nepošteno prema ovim ljudima i ne razumem razlog zbog kojeg je različit položaj onih članova skupštinskih radnih tela koji su odbornici i onih koji nisu kada učestvuju u istim postupcima donošenja odluka. Mislimo da bi bilo dobro prihvatiti ovaj amandman, tako da ubuduće protiv onih ljudi koji nisu odbornici, a rade u raznim skupštinskim telima, ne bi bilo moguće pokretati sudske postupke zbog njihovog mišljenja. Iz obrazloženja je potpuno nejasno zašto se ovaj amandman nije mogao prihvatiti. Mislim da bi to bilo potpuno prirodno. Nažalost, regulisanje ovog pitanja ostaje za neka buduća vremena, što nije dobro, jer se ovim suština zakona ni u kom smislu ne bi menjala a sigurno bi se mogle preduprediti neke situacije u koje u praksi mnogi članovi ovih radnih tela dolaze. Nažalost, Vlada izgleda nije spremna ni ovaj iskorak da učini u ovom trenutku, tako da nam ostaje nada da će ovo pitanje u nekom budućem zakonu ipak biti rešeno.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 38. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem povodom ovog amandmana da je amandman imao za cilj promenu ovog člana u smislu definisanja načina izbora predsednika skupštine, jer u Predlogu zakona to pitanje nije regulisano, tako da bi u praksi moglo da dođe do različitih improvizacija. Naravno, cilj je postignut jer su na isti član amandman podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, gospodin Marton i gospodin Radovanović. Reč je o sledećem. Na usaglašavanju i dogovoru oko toga šta treba prihvatiti ili odbiti tokom pripreme sednice Odbora za lokalnu samoupravu konstatovano je da su amandman koji su podnela maločas spomenuta gospoda i amandman koji sam ja podneo u ime SPS-a praktično isti. To nije sporno. Mislim da je tekst koji sam predložio nešto malo drugačiji, da je kvalitetniji i bolji, a on glasi: "Predsednik skupštine bira se iz redova odbornika, na predlog najmanje jedne trećine odbornika, na vreme od četiri godine, tajnim glasanjem, većinom glasova od ukupnog broja odbornika skupštine opštine". Amandman koji ostvaruje isti cilj, koji je podnela grupa poslanika koje sam pomenuo malopre, glasi: "Predsednik skupštine, na predlog najmanje 1/3 odbornika, bira se iz reda odbornika, na vreme od četiri godine, tajnim glasanjem, većinom glasova od ukupnog broja odbornika skupštine opštine". Znači, isti smisao, isti cilj. Kada se izvršila selekcija šta se prihvata, šta se odbija, iako je u pripremi za sednicu Odbora postignut korektan dogovor da se napravi ispravka, i ja sam pristao da napravim ispravku onako kao što glasi amandman koji su kolege poslanici predložili i da se konstatuje da je amandman u istovetnom tekstu prihvaćen, znači, Aleksandre Jerkov, Aleksandra Martona i Radovana Radovanovića i, u ime SPS-a, moj amandman... To je tako dogovoreno, a vidim da taj dogovor nije ispoštovan. Moram neke finese tu da prokomentarišem. Prvo, mislim da se u Ustavu ne koriste razlomci kada se kaže dvotrećinska većina ili dve trećine poslanika glasa za usvajanje Ustava, ustavnog zakona, odnosno potvrđuje ga, proglašava ga itd., ili jedna trećina u nekim drugim članovima, nego se upotrebljavaju reči. Sledeće, mislim da ovde može i tako, ali je bolje reći "bira se iz redova odbornika", a ne "reda odbornika". Zašto? Zato što u gramatici postoji pravilo slaganja padeža, slaganja rodova, slaganja brojeva. To je kongruencija. Prema tome, ako se jedna reč upotrebi u jednini, onda i druga reč koja je u vezi sa njom takođe ide u jednini, odnosno ako je jedna u množini i druga ide u množini. Prema tome, pravilnije je reći – iz redova odbornika. Dakle, tek da se konstatuje i ta činjenica. Izgleda da ne postoji radno mesto lektora koji sagledava, gleda da li je jezički nešto ispravno ili nije ispravno u ovim predlozima zakona koji stižu pred Narodnu skupštinu i narodne poslanike, tako da mi narodni poslanici ponekad moramo i tim detaljima da se ovde pozabavimo. Mogu da zaključim da narodni poslanici SPS-a možda ponekad nisu baš "podobni"; njihovi amandmani koji postižu isti cilj, koji su možda čak u tekstu i bolji, ne prihvataju se, eliminišu se, možda su "šugavi" ili im nešto fali. U svakom slučaju, Socijalistička partija Srbije smatra da je konstruktivno učestvovala u donošenju ovih zakona, pa i kada je reč o ovom članu. Ali, mislim da ovo zaista nije korektno posle razgovora sa ministrom za lokalnu samoupravu i predsednikom Odbora gospodinom Palalićem o tome da treba ovaj amandman prihvatiti u istovetnom tekstu, znači, i gospode i moj amandman u ime SPS-a.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Hvala, gospodine Albijaniću. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Zoran Krasić podneo je amandman na član 45. Predloga zakona o lokalnoj samoupravi. U načelnoj raspravi sam rekla, u ime poslaničke grupe, da je ovaj set zakona prihvatljiv za SRS, da su suštinski elementi ovog zakona ono što smo zacrtali u našem programu i za šta se borimo već 15-16 godina. Podneli smo mali broj amandmana, 12 ukupno, a Vlada, odnosno resorni ministar juče na Odboru za lokalnu samoupravu nije prihvatio tri ili četiri amandmana poslanika SRS. Ja ću da komentarišem zašto smo mi podnosili ove amandmane, šta smo želeli ovim amandmanima i obrazloženje Vlade zašto amandmani nisu prihvaćeni. U članu 45, stav 2. predviđeno je da kandidate... Inače, ceo odeljak se odnosi na izvršne organe opštine, odnosno na izbor izvršnih organa. U tom stavu 2. stoji da kandidate za članove opštinskog veća predlaže kandidat za predsednika opštine. Nekako nam se činilo da nije najsrećnije rešenje da kandidat predlaže kandidata. U tom smislu je kolega Krasić i podneo amandman. Predložili smo da kandidate za članove opštinskog veća predlaže predsednik opštine. Šta to podrazumeva? To bi podrazumevalo da se na jednoj sednici izabere predsednik opštine, a da se na sledećoj sednici, na njegov predlog, izaberu članovi opštinskog veća. Pošto bi to bilo faktički konstituisanje lokalnog parlamenta i organa opštine, to bi moglo da se desi sve istog dana, da se napravi određena pauza, u dogovoru sa strankama, odnosno na predlog stranaka koje bi bile većina u toj opštini. Taj posao može da se završi istog dana, ali ne istovremeno. Između ostalog, zašto smo podneli ovaj amandman? Zato što smo imali problem u Skupštini grada Beograda. Svi ste upoznati sa tim problemom, i javnost Srbije, kada su na istoj sednici, suprotno sadašnjem, još uvek pozitivnom Zakonu o lokalnoj samoupravi (da je zakon bio ovakav onda to ne bi bilo suprotno zakonu), izabrani predsednik skupštine i predsednik opštine. Predsednik skupštine na istoj sednici je podneo ostavku, njegov zamenik takođe. To je bila, sećate se, ona čuvena trange-frange kombinacija između DS-a i DSS-a zato što Demokratska stranka nije dozvolila DSS-u da ima bilo kakvog uvida u finansije i u trošenje budžeta, koji je u gradu Beogradu isključivo pod šapom DS-a i da ne bi ni jedan jedini minut, a ne dan, Demokratska stranka Srbije i njen predsednik, koji je po zakonu predsednik skupštine, koji je po zakonu trebalo da bude vršilac dužnosti gradonačelnika... Onda su oni napravili tu kombinaciju, zamenili se. Sve su to završili na istoj sednici, bez mogućnosti da odbornici drugih odborničkih grupa i drugih stranaka podnesu svoj predlog za kandidata za predsednika opštine i za njegovog zamenika. Sećate se da su poslanici Srpske radikalne stranke danima ovde govorili o tome i da smo na kraju naterali resornog ministra gospodina Milana Markovića da, u skladu sa članom 111. pozitivnog Zakona o lokalnoj samoupravi, reaguje i na osnovu tog njegovog reagovanja, odnosno mišljenja, u gradu Beogradu je održana u Skupštini grada Beograda nova sednica, koja je urađena tek tada u skladu sa zakonom. To je bio jedan od razloga zašto smo mislili da u ovom zakonu treba vrlo jasno da se precizira na koji način se biraju članovi opštinskog veća. Vlada to nije prihvatila. Ovo mišljenje koje nam je napisala Vlada juče smo čuli na Odboru za lokalnu samoupravu i od ministra gospodina Milana Markovića, ali evo, ja ću da vas upoznam sa tim: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se izbor predsednika opštine, zamenika predsednika i članova opštinskog veća vrši istovremeno. Predsednik opštine je istovremeno i predsednik opštinskog veća, odnosno u sastavu je organa čije članove predlaže." Ova druga rečenica svakako nije sporna. To stoji u zakonu i to je jasno, ali nam nije prihvatljivo to da se amandman ne prihvata iz razloga što se izbor predsednika opštine, zamenika predsednika i članova vrši istovremeno. Jednostavno, mislimo da to tehnički nije izvodljivo i rogobatno zvuči kada u zakonu piše da kandidate za članove opštinskog veća predlaže kandidat za predsednika opštine. Molim narodne poslanike, s obzirom na to da nismo imali razumevanje ni ministra ni Vlade za ovaj amandman, da u danu za glasanje razmisle i da glasaju za ovaj amandman. Istina je da ovaj amandman suštinski ne utiče na kvalitet koji zakon inače ima, ali mislimo da bi bilo dobro da i ovaj amandman bude prihvaćen. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Gospodine potpredsedniče, gospodine pomoćniče ministra, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS-a, na osnovu članova 145. i 163, podneo sam amandman na član 56. Član 56. stav 1. glasi: "Načelnika opštinske uprave, odnosno uprave za pojedine oblasti, postavlja opštinsko veće, na osnovu javnog oglasa, na pet godina." Moj predlog za izmenu ovog člana 56. stav 1. je sledeći – posle reči "postavlja opštinsko veće" dodaju se reči "na predlog predsednika opštine, uz saglasnost skupštine opštine", a reči "na osnovu javnog oglasa" brišu se, i reč "pet" zamenjuje se rečju "četiri". Obrazloženje Vlade je da ne prihvata ovaj amandman zbog profesionalizacije i depolitizacije načelnika opštinske uprave. Mislim da je ovo obrazloženje Vlade na neki način neprihvatljivo. Načelnik uprave je veoma važna ličnost koja u najvećoj meri, u odnosu na ingerencije koje ovaj zakon daje predsedniku opštine, jeste prvi saradnik, neposredni saradnik koji vrši poslove iz nadležnosti opštinske uprave. Mislim da ima logike da predsednik opštine predloži to rešenje. Zašto ne mogu da prihvatim da iz razloga depolitizacije i profesionalizacije to bude putem javnog oglasa? Ako je predsednik opštine predsednik opštinskog veća, ako imamo zamenika i predlaže ga predsednik, s jedne strane članove opštinskog veća predlaže predsednik opštine a bira skupština, znači, logično je da predloži i načelnika uprave. Iz tih razloga, i ako bude načelnik uprave postavljen na osnovu javnog konkursa, normalno je da će predsednik imati odlučujuću reč u smislu odabiranja načelnika uprave. Iz tih razloga smatram da je neprihvatljivo ovo obrazloženje Vlade. Mislim da je Vlada mogla da prihvati, odnosno ministar je mogao da prihvati ovaj amandman. No, o tom potom, videćemo. Ovo je posebno problem u malim sredinama. Videćete da će male sredine, pored ovog načina postavljanja načelnika uprave putem javnog konkursa, sigurno imati problema, jer male sredine nemaju dovoljno kadrova. Imaće, a i ovako su imale, problema oko postavljanja načelnika uprave. Za načelnika uprave može se postaviti lice koje je završilo pravni fakultet, ima položen stručni ispit i najmanje pet godina iskustva. Mislim da je praksa pokazala da male sredine nemaju dovoljno kadrova; čak je bilo načelnika uprava koji su postavljani, a nisu završili pravni fakultet. Koristim priliku, s obzirom na ovaj Zakon o lokalnoj samoupravi, na nadležnosti koje ima opština, odnosno skupštine opština, i s obzirom na to da smo povukli jedan broj diskusija o amandmanima, kada je u pitanju besplatna podela akcija, odnosno kada je u pitanju Zakon o privatizaciji, da pomenem pismo Opštinskog odbora SPS-a iz Malog Zvornika i jednog dela građana Malog Zvornika, koje se odnosi na privatizaciju UTP "Putnik". Želim da postavim par pitanja, jer ti građani traže odgovor, odnosno traži Opštinski odbor SPS-a. UTP "Putnik" je privatizovano. Nakon privatizacije, zbog neispunjenih obaveza od strane onoga ko je kupio ovo preduzeće, došlo je do raskida ugovora i "Putnik" je vraćen u Akcioni fond. U međuvremenu, kako se to preduzeće vratilo u nadležnost Akcionog fonda, došlo je do nekog formiranja upravnog odbora od osam članova i u tom sastavu ostalo je negde oko 45 radnika. Isti ti članovi upravnog odbora angažovali su advokata i tužili UTP "Podrinje" za vreme koje su proveli u svojstvu članova i predsednika upravnog odbora, a ništa nisu radili i ostvarili su naknadu u visini od 3.143.033 dinara, sa kamatom, računajući i troškove advokata; 45 radnika je dobilo 4.569.783 dinara. Građani se pitaju čemu ovo vodi, šta je preduzeo Akcioni fond zbog krčmljenja društvene imovine u smislu da osam ljudi u upravnom odboru, koji su tužili sopstveno preduzeće, a neko ih je postavio u upravni odbor, uzmu 3.143.000, a 45 radnika da uzme 4.569.783 dinara. Sve ovo je u režiji Sekulić Stojimira koji je predsednik upravnog odbora; bio je u Demohrišćanskoj stranci, pa u Seljačkoj stranci, a ovu politiku prodaje UTP "Putnik" podržavala je i ranija politika. Sada, ovakav način i odnos se podržava, Grupa građana "Za Mali Zvornik", iz čijih redova je predsednik skupštine. Zato ovi ljudi traže od mene, kao od poslanika, da postavim nekoliko pitanja i da tražim odgovor od Vlade i Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj. Ko je imenovano upravni odbor UTP "Putnik" kada je on već u nadležnosti Akcionog fonda? Koji je pravni osnov, kao drugo pitanje, za toliko visoke naknade? Da li je na ovo krčmljenje društvene imovine reagovao ili će reagovati Akcioni fond? Četvrto pitanje - da li će sama Skupština Malog Zvornika pokrenuti kod Akcionog fonda ovo pitanje zbog ovakvog odnosa i ovakvog krčmljenja društvene imovine? Hvala.
Zahvaljujem kolegi Jovanoviću. Reč po amandmanu ima narodni poslanik Miloljub Albijanić, potpredsednik Skupštine. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po amandmanu narodnog poslanika Vidoja Jovanovića iz sledećeg razloga. Kada sam bio u regionu Donja Rajna pitao sam ljude – kako funkcioniše lokalna samouprava kod vas u Francuskoj? Oni su mi odgovorili da se u Francuskoj bira predsednik opštine, da se biraju odbornici, da predsednik opštine može da dovede tri stručna saradnika (to je sve što se politike tiče - tri stručna saradnika), a da su ostala mesta mesta koja se dobijaju na osnovu konkursa, na osnovu stručnih kvaliteta ljudi koji tu konkurišu. Ako se primeti da neko od ljudi primljenih na ta stručna, odgovorna radna mesta radi politički u korist bilo koje političke stranke, biva smenjen, uz klauzulu da ne može više da se zaposli na takvo radno mesto. Onog trenutka kada smo otvorili ovde mogućnost da se za određeno mesto, vrlo važno opštinsko mesto, raspiše konkurs i da se jave kvalitetni ljudi, da stručno i odgovorno obavljaju svoj posao, pojavio se narodni poslanik Vidoje Jovanović da kaže da to nije dobro. Onda se postavlja pitanje kakav je interes onoga koji postavlja amandman druge prirode. Znači, interes je da kontroliše tog čoveka i da taj čovek bude pod direktnim nalogom predsednika opštine. A šta li to znači? Navešću vam jedan primer. Selo Vrhpolje, rodno mesto Vidoja Jovanovića, koji je podnosilac amandmana; dakle, opština, ili već ko, daje čoveku u zakup mesto da napravi neku kaptažu, nešto što je mesto gde se dovozi šljunak iz Drine. Dakle, čovek ima šljunkaru, vadi šljunak i dovozi. Sve bi to bilo u redu da to imanje nije porodično imanje koje, prema zakonu o denacionalizaciji koji nameravamo da usvojimo, treba da bude vraćeno. Predsednik opštine, šta će, požurio je da brže-bolje svojim prijateljima izda to na jedan duži vremenski period; tako onaj ko će polagati sutra pravo na to imanje ne samo da to ne može da dobije, da mu bude vraćeno, nego nije loše da mu pored samog dvorišta, na dva metra, malo drndaju kamioni i da mu se onemogući življenje tu. Ljudi moji, tu nije kraj. Predsednik opštine, zajedno sa mesnom zajednicom u Vrhpolju, daje još jednu mogućnost tim lokalnim šljunkarima, a to je da renoviraju zgradu mesne zajednice (voleo bih da vidim da li imaju adekvatnu građevinsku dozvolu za to) da je prošire i da naprave kafić i noćni klub. Ali, to je preko puta kuće čoveka o kome govorim, tako da je čovek sada zatvoren sa dve strane. Zatvoren je sa dve strane - ne samo što ne može danju da živi zbog te šljunkare i prerade, nego ni noću ne može čovek tu da živi. Sada se postavlja ono ključno pitanje, na koje se vraćam, kakav je interes predsednika opštine da načelnik opštinske uprave ne bude izabran na konkursu? Da li su to ove stvari o kojima sam sada govorio? Da li su to ove stvari da se narušava normalan život ljudi, recimo, u Vrhpolju? Ako mi to objasnite, ja ću glasati za vaš amandman. Ako vi možete da mi odobrite ovo što sam ispričao, kako je normalno u svetu, onda ću ja glasati za vaš amandman. Ali, vaš amandman u sebi krije nešto što nije dopustivo, a nije dopustivo da se radi onako kako se danas radi u opštini Ljubovija i za to ste vi odgovorni. Ne smete ovakav amandman ovde da predlažete, jer narušavate normalan život ljudi u Vrhpolju i Ljuboviji i zato snosite odgovornost. Snosite odgovornost i građani će znati to da ocene na sledećim izborima. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, kolega Vidoje Jovanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, veoma je čudno da potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije ovako priča. Prvo, priča uz jedno apsolutno neznanje. To je elementarno pravno pitanje koje sa predsednikom opštine nema veze. Ja sam ovde podneo amandman na član 56, Vlada ga je odbila, dala pravno obrazloženje zbog čega. Verujte da najbolji saradnici u opštini treba da budu načelnik uprave i predsednik opštine po novom zakonu koji predviđa organe u opštini, skupštinu opštine, predsednika kao izvršni organ, opštinsko veće. To valjda treba da čini jednu celinu, u smislu odvijanja svih poslova, zadataka i nadležnosti koje su date lokalnoj samoupravi. Dao sam ovde predlog i rekao sam da ništa ne menja da li će to biti javni konkurs ako već o tome odlučuje opštinsko veće, a predsednik opštinskog veća je predsednik opštine i članove opštinskog veća predlaže predsednik opštine. Još sam rekao, uz saglasnost skupštine opštine, znači jednog širokog kruga ljudi. Pa, ko će izabrati tog načelnika uprave – buduća koalicija, normalno da će predložiti. Hoćete da kažete, potpredsedniče, da to neće biti političko pitanje? Sigurno će biti političko pitanje. Isto to vi radite, i mnogo gore nego što smo mi ranije radili. Nemojte tako da se ponašate. Neke elementarne stvari ne znate. Možda matematiku poznajete, ali pravo ne poznajete. Niste bili i nemojte da me napadate. Zašto? Kada je u pitanju imovina koja je predmet prodaje, vi treba da pitate Agenciju za privatizaciju i Centar za stečaj, idite u Novi Beograd u objekat Skloništa i pitajte ko je prodao tu imovinu. Mi smo stavili zabranu i ta imovina je prodata, pare su blokirane na računu i radnici zadruge ne mogu da dobiju te pare. Ovde iznosite gnusne laži, ne poznajete stvari. Zato otiđite, odgovor na to pitanje ćete dobiti u Agenciji za privatizaciju, u Centru za stečaj, koji je postavio stečajnog upravnika koji je prodao tu imovinu u kafani, možda, neću da tvrdim, a možda je tako. Opština je, dođite da proverite, uložila žalbu i stavila zabranu prodaje društvene imovine i u katastru to ne može da se sprovede upravo iz razloga što smo mi to tražili. To što vi smatrate da neko privatno... I ja želim svakom čoveku da ima svoj mir ... Molio bih da završim. (Predsedavajući: Izvolite.) Predsednik opštine s tim nema ništa; javni pravobranilac je reagovao, republički pravobranilac je reagovao i prodaja te imovine je još uvek pod znakom pitanja. Iznosite laži, na neki način, i nepotpune informacije u ovoj skupštini. Drugo, imovina mesne zajednice je predmet licitacije. Na licitaciji su se javila tri zainteresovana lica kada je u pitanju Dom kulture. Dom kulture je razdvojen od objekta o kojem vi govorite 15-20 metara. Između ta dva objekta prolazi magistralni put M19. O čemu vi govorite? Sprovedena je pravna procedura. Vi ovde iznosite neke laži. Odgovorno tvrdim da sve aktivnosti kada je u pitanju prodaja imovine koja je predmet zakona koji će biti usvojen, kada je u pitanju Zakon o denacionalizaciji... Ali, to nije učinila opština, ona je stavila zabranu. Drugo, sproveden je postupak i onaj ko je ponudio najbolju cenu dobio je taj prostor. Mislim da nemate razloga da zbog nečijeg mira osporavate nešto što je pravno, legitimno, urađeno onako kako treba.
Reč po Poslovniku ima narodni poslanik Miloljub Albijanić. Izvolite.
Gospodine Jovanoviću, dakle, vi tražite da ja budem otvoren do kraja. Član 104, jer je gospodin Jovanović ugrozio ne samo moje dostojanstvo nego i dostojanstvo Narodne skupštine koristeći reči koje nisu primerene ovom domu, rekao je da lažem. E, pa neće ići tako. Da vidimo, porodična kuća u Vrhpolju o kojoj ovde govorimo je kuća profesora dr Ljubomira Protića, profesora Matematičkog fakulteta u Beogradu. To je njegova očevina, to je njegova dedovina i vi sada njemu onemogućavate da dođe da živi u Vrhpolju, da nađe mir za odmor pored Drine, onako kako to dolikuje. Kako radite sa drugim ljudima kad ovako radite sa profesorom univerziteta? To vas pitam. Dakle, da li vi imate išta pred svojim očima? Da li vi znate porodično poreklo prof. dr Ljubomira Protića? Da li uopšte znate kako se prezivaju Protići, kako je došlo prezime? Od prota. Vi pokušavate da onemogućite, da ubrljate sve što je čestito, što je pošteno, što je iskonski u našem narodu. To ne treba da radite. To neka vam služi na čast. Dakle, gospodine Baraliću, uopšte se ne obraćam vašoj političkoj stranci, isključivo Vidoju Jovanoviću. Vi hoćete meni da kažete da niste omogućili tim lokalnim šljunkarima da u mesnoj zajednici (pa čija li je mesna zajednica, da li je to opštinski organ vlasti ili šta je to) prave kafić i noćni klub, kako ne bi moglo ni noću normalno tu da se živi. Trebalo je da vi, kao predsednik opštine, i jednu i drugu stvar zaustavite. Vas treba sram da bude šta radite. Ali, vama to nije dosta, vi ste predložili amandman da možete da nastavite tako nešto da radite. To vam nećemo dozvoliti, jer nećete biti izabrani. Ovde ste došli da meni kažete nešto, pa vidite, vi rešite pre svega problem što se tiče sukoba interesa. Lično vas pitam, da li kao predsednik opštine imate sukob interesa sa vršenjem funkcije narodnog poslanika? Da li ste vi možda redak primerak ovde u Skupštini? Kako to da samo vama ovde u Skupštini bude omogućeno da tako radite, tj. vi se ne držite slova zakona, za vas zakon ne znači ništa. I na ovom primeru u Vrhpolju se vidi kako ga gazite. Ne možete to da radite. Nećete moći to da radite, postoje republički organi koji će vas u tome sprečiti. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Gospodine potpredsedniče Albijaniću, pitam se da li potpredsednik Skupštine Republike Srbije treba na ovakav način da izađe za govornicu i da, u skladu sa elementarnim pravima, postavlja pitanje o kojem u dovoljnoj meri ne zna. Neću se više javljati. Što se tiče, još jedanput ponavljam, predsednika opštine, da li to bilo moje ili nečije drugo ime, da li je to Ljubovija ili neka druga sredina, vi vrlo dobro znate da društvenom svojinom, odnosno zemljištem koje je nacionalizovano raspolaže za sada država, a ne opština. Ni do danas nismo dobili imovinu i ne znamo o čemu vi pričate. Što se tiče toga što je prodato tim ljudima koji eksploatišu šljunak, otiđite, još jednom vam govorim, u Agenciju (ako ne znate, ja ću vas odvesti da vam pokažem gde se nalazi objekat) i u Centar za stečaj, kod čoveka koji je stečajni upravnik i postavljen je od strane vladine agencije. Nemojte ovde da izvitoperujete neke stvari. S druge strane, kada je u pitanju Dom kulture, čovek je na licitaciji dobio kao najpovoljniji ponuđač kada je u pitanju cena, o tome postoji verodostojna dokumentacija. Gospodine Albijaniću, ja sam predsednik osam godina. Dođite vi u Ljuboviju da agitujete politički, pa ćete videti kako ćete proći; vaš G17 plus u Ljuboviji nema nijednog odbornika i neće ga nikad ni imati. Vi ga predstavljate ovako kako ga predstavljate za ovom govornicom. Što se tiče sukoba interesa, moram da vam kažem još jednu stvar. Dobio sam uverenje od Republičke izborne komisije koju je imenovala Skupština i objavila u "Službenom glasniku" u decembru 2006. godine da to nije sukob interesa. Onog momenta kad sud bude odlučio da je to sukob interesa, ja ću se opredeliti šta ću biti, da li ću biti poslanik ili presednik opštine. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Miloljub Albijanić.
Po članu 104. Poslovnika, zbog dostojanstva, zbog svih vas ovde u Skupštini. Gospodine Jovanoviću, prva stvar, niste ispoštovali rešenje bivšeg ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu u prethodnom mandatu i zbog toga je trebalo da budete smenjeni, jer ste zaključali u fioku pečate, kao i kancelariju, i pravili lakrdiju od opštine Ljubovija. Vi to dobro znate. Onda se postavlja pitanje kakva ste rešenja posle ministrovog pisma vi sprovodili. Ozbiljno zakonsko pitanje. Što se sukoba interesa tiče, vodite računa, to je vaša odluka da hoćete da budete i predsednik opštine i narodni poslanik. Uveravam vas da smo i mi u poslaničkoj grupi G17 plus na početku imali dvojicu predsednika opština, koji su podneli ostavke istog trenutka kada su dobili pismo od Odbora za sprečavanje sukoba interesa. Vi nemate onog elementarnog poštovanja zakona, da kažete - ne želim da budem u sukobu interesa, nego ću vršiti jednu funkciju. Vi pokušavate sa pozicije narodnog poslanika i predsednika opštine da kršite zakon u opštini Ljubovija. To vam, obećavam, neće uspeti. Što se tiče izbora, zbog svih stvari koje ste radili i u prethodnom mandatu, a javnost i građani Ljubovije će biti upoznati i sa ovim što radite po Vrhpolju i drugim mestima opštine Ljubovija, ne da ćete biti smenjeni, odlepršaćete, gospodine Jovanoviću.
Gospodine Albijaniću, molim vas da zauzmete vaše mesto ovde. Hajde jedan po Poslovniku da se javi, pa da nastavimo dalje da radimo. Izvolite. Po Poslovniku reč ima gospodin Vasiljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. i želim da odbranim dostojanstvo ove skupštine, nažalost, od potpredsednika Skupštine. On je ovde sebi uzeo ulogu da može da bude i predsednik Ustavnog suda i sudija Ustavnog suda i vrhovni tumač zakona u ovoj zemlji, da kaže da li je neko u sukobu interesa ili nije. Gospodo, da li je neko u sukobu interesa, za to je nadležan jedino Ustavni sud. Zašto, gospodine Albijaniću, niste uspeli da omogućite da se Ustavni sud formira pre 6 meseci, ili pre 10 meseci, pa bi do sada doneo odluku da li je gospodin Vidoje Jovanović u sukobu interesa ili nije? U poslaničkoj grupi SPS konstatovali smo da on nije u sukobu interesa i dok ne bude drugačijeg mišljenja on će biti poslanik. Što se tiče toga da li će on biti izabran za predsednika opštine Ljubovija, on je izabran direktnim glasovima građana. Pitajte ga koliko je procenata dobio. Nećete vi moći da se ponašate na takav način i da osuđujete to. Što se tiče njegovog amandmana, da li je on u skladu sa zakonom ili nije, to je rekao Zakonodavni odbor, a da li je on politički prihvatljiv to ćete vi reći i ovde napadati. Hteo bih da vas podsetim na jedan zakon o službenicima u državnoj upravi... Hoćete li reći, gospodine Albijaniću, od 17-18 pomoćnika ministra koliko je njih Mlađan Dinkić izabrao na osnovu konkursa, a po logici stvari i pomoćnici ministra više nisu političke funkcije, nego državni službenici. Izađite i kažite koliko njih je izabrano po konkursu, a da nisu članovi G17 plus. Ovde me isecite, građani Srbije, ako svih 17 nisu članovi G17 plus. Nemojte sad da pričate sa mesta. To dokazuje još jedan vid vaše nekulture i neobrazovanja. Možete ispred imena da stavite titulu koju hoćete, vi ste jedan nekulturan čovek, a naročito zloupotrebljavate funkciju potpredsednika Skupštine. Mislim da biste zaista morali da prestanete da se na ovaj način obračunavate sa poslanicima, naročito sa poslanicima SPS-a. Ja sam samo prvi koji je ustao da vam odgovori, a ako budemo svi ustajali, vi i vaša stranka ne da nećete imati nikakve koristi od ovoga, nego ćete imati veliku štetu. Hvala.
Po amandmanu se javio narodni poslanik Milisav Petronijević. Gospodine Petronijeviću, imate još sedam minuta po ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom amandmana koji je naš drug Vidoje Jovanović podneo na Predlog zakona o lokalnoj samoupravi. Neću da oduzimam vreme, iako bih imao mnogo komentara. Vidim, gospodine predsedniče, da ste se namrštili kada je Željko Vasiljević rekao da se nekulturno ponaša potpredsednik Skupštine... A izašao je predsednik? Oni svi odoše, i predsednik, i ovaj potpredsednik, svi odoše. I vreme je da odu. Prema tome, kada se već govori... Pa šta je tu ružno, ako je tačno, a jeste tačno... Završiću polemiku porukom - dragi druže Vidoje Jovanoviću, ako ti je ovo konkurencija u Ljuboviji, bićeš sto godina predsednik opštine Ljubovija. Ovde je suština u tome da svako ima pravo na politički stav i to je legitimno. Neko ima pravo da se zalaže za deprofesionalizaciju, neko za profesionalizaciju; neko ima pravo da se zalaže za depolitizaciju, a neko za politizaciju, sve je legitimno. Ovde je bitno da se razjasni ta priča vladajuće većine kako je koncept profesionalizacije i depolitizacije nešto što je najbolje. To je samo gola priča. Razlog zbog čega sam izašao je upravo taj. Bolje je pošteno reći, onaj ko dobija vlast, neka postavi sve na sve funkcije; kada bude neko drugi došao, neka taj drugi postavi sve. Ovako obmanjivati javnost Srbije kako smo mi za neku veliku demokratiju kroz depolitizaciju, profesionalizaciju, a da pri tome ne urade na nivou Srbije, to je smešno. Molim vas, formirajte kako je formirana vlast u Srbiji, kao feudi, ministarstvo jedno, jedna stranka i sve po vertikali tako, sve pripada toj stranci. Sećamo se priče povodom Zakona o državnim službenicima ovde, kada se takođe na velika zvona pričalo o tome kako će da se uvede depolitizacija, profesionalizacija, konkursi itd. Kada je Vlada stupila na dužnost prvi zakon koji je ponudila Skupštini, umesto Ustavnog suda, bio je o tome da se odloži njegova primena, jer im ne odgovara. Već su imali mnogo konkursa, ljudi su učestvovali na konkursu, ali im ne odgovara da izaberu one koji su se javili. Šta je bilo? Skupština je, naravno, voljom vladajuće većine, usvojila da to ne važi sada dok su oni na vlasti, nego će to da važi kada neki drugi budu došli na vlast. Ovo je ta prevara, građani Srbije – to se odnosi, kako oni kažu, samo na one druge, a kada smo mi na vlasti na nas se ne odnosi. Sećate se, izmeni se Zakon o državnim službenicima i postaviše se silni državni sekretari i sada ima više državnih sekretara nego pomoćnika ministara, a pomoćnika ministara više ni bog ne zna koliko ima. Prema tome, suština je bila u tome da se pošteno kaže, i to je legitiman stav, mi smatramo, tamo gde je neka većina, izvolite, nosite odgovornost za funkcionisanje te opštine, ostavite vaše, a kada bude bila neka druga, to je sada vaše pravo. Nemojte ovako da pričamo kako je depolitizacija i profesionalizacija nešto sjajno, lepo, ali kada god treba nas da zakači, onda to ne važi, jer ćemo to da pomerimo do sledećih izbora. Još jednom želim da upozorim javnost, ne poslanike Narodne skupštine, na opasnost amandmana Odbora za lokalnu samoupravu, koji bukvalno sprečava Srbe u svim mešovitim sredinama gde su oni manjina da uopšte uđu u skupštinu opštine. Podsećaćemo i Skupštinu i javnost, sve dok se ne suočimo u jednoj ozbiljnoj raspravi, šta znači prirodni prag. Na nivou države on je potpuno normalan i to je nešto OK, ali na nivou lokalnih samouprava nacionalne manjine su većine, a tamo su manjina pripadnici većinskog naroda. Njima ne važi prag. Njima je pet posto, a sada im se povećava na sedam posto. Ko to i zašto želi da isključi iz organa lokalne samouprave one koji su Srbi? Mi smo uvek ponavljali, nikome u Srbiji ne sme da fali ništa ako nije Srbin. Isto tako, nikome u Srbiji ne sme da fali ništa zato što je Srbin. Prema tome, logičnije je da se na nivou mešovitih sredina uvede srazmerna zastupljenost, onako kako je srazmerno stanovništvo te opštine. Hvala.
Po amandmanu reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovaj amandman ima svoju logiku, jer otkako je formirana ova koaliciona vlada i ova kohabitaciono-koaliciono-trgovačko-berzanska vlast, jedini kriterijum je politizacija svega i svačega; da se ne lažemo, od kurira, preko čistačica više niko nigde ne može da bude primljen u radni odnos ako nije član neke stranke. Znači, dajte mi čistačicu u seoskoj biblioteci da nije član neke stranke. To je jedini kriterijum. Kada već pričamo o politizaciji, hajde da ne minimiziram to na seoske biblioteke, interesuje me da li je politizacija prodaja NIS-a "Gaspromu" i šta piše u sporazumu o saradnji između NIS-a i "Gasproma", a vezano je za teritorijalnu organizaciju. Dakle, kako to da je već utvrđen i datum potpisivanja tog sporazuma, 18. januara u Sofiji, a sporazum, tajni kao "Protokoli sionskih mudraca", obelodaniće se za 50 ili 100 godina. To je tema o politizaciji i depolitizaciji. Dakle, imamo ministra Dinkića, koji javno izjavljuje da je ovo prodaja u bescenje, za bagatelu, da od Rusa ne dobijamo ništa. U vezi sa funkcionisanjem lokalnih samouprava i teritorijalnih organizacija, pitam po kojim propisima je to određeno i po kojim propisima se isključuje tender za privatizaciju najveće firme u Srbiji? Gde to piše? Da li je to možda božićni poklon Putinu? Pre neki dan ste Miškoviću novogodišnji poklon izručili, a ovo je valjda božićni poklon Putinu. Da li je to početak kremljizacije, rusizacije, gubernizacije Srbije? Otkud baš u ovom momentu kada, kao, Rusija treba da spase našu kolevku? Nije svoju – Kijev je bio prestonica carske Rusije, a sada je prestonica Ukrajine – nego će našu da spase. Dakle, da li je to početak kolonizacije Srbije – i to traži objašnjenje, jer je to najvažnije pitanje u ovom momentu – ili, pak, neki članovi Vlade imaju neke interese? Čujemo da su neki vladini tajkuni i neki članovi kabineta od Rusa već uzeli avans od 100 miliona. Onaj ko je najveći akcionar one banke gde se nalazi najviše deviznih rezervi zemlje, a ta banka je u Moskvi... Da vidimo o čemu se tu radi, ko to prodaje Srbiju kao Alajbegovu slamu u bescenje, kao na bubanj? Vidite simboliku, tobože, biće gasovod, koji ima jedan vrlo simpatičan naziv - "Južni potok", pa će "Južni potok" da se ulije u Marićevića jarugu, jer svake godine u toj jaruzi obeležavamo dan Srbije. Potok i jaruga, to je ono što nam se nudi i zato ste valjda i glasali tako zdušno za Rezoluciju. Ostao sam dužan pre neki dan, pošto sam pomenuo svetao primer Dragoljuba Mićunovića, da kažem da je još jedan čovek ostao veran nekim idealima i nije podlegao partijskoj disciplini, a nisam ga video jer je sedeo iza mene – dakle, Srđan Milivojević. Ima časnih izuzetaka i ima onih koji drže do onih principa koji su nas okupili u borbi za Srbiju, čije glavne vrednosti neće biti ni potok ni jaruga.
Na član 56. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 66. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na poglavlje Predloga zakona koji reguliše oblast mesne samouprave. Mesna samouprava je jedan veoma važan deo sistema lokalne samouprave za nacionalne manjine, posebno u onim opštinama u kojima na opštinskom nivou manjine čine značajnu manjinu, ali u pojedinim naseljima tih opština su u apsolutnoj ili relativnoj većini. Dakle, te mesne zajednice praktično imaju ulogu kvazilokalne samouprave. Iz tog razloga smo podneli amandman da bi se precizirale odredbe Predloga zakona. Naime, prema Predlogu zakona jedinice lokalne samouprave imaju ulogu u odlučivanju o obrazovanju i području mesnih zajednica, međutim, aktima mesnih zajednica se uređuju sva ostala pitanja. Tako je, inače, bilo i u ranijem periodu. Zbog toga su podnete mnoge žalbe Ustavnom sudu i Ustavni sud je izgradio neku pravnu praksu u vezi sa mesnim zajednicama. Prema mišljenju Ustavnog suda, praktično, mesne zajednice su potpuno samostalne posle njihovog osnivanja. Mislim da to nije dobro iz razloga što je u mnogim mesnim zajednicama ovo rešenje dovelo do blokada mesnih zajednica, jer nije postojao organ koji vrši nadzor nad njihovim radom. Stoga smo predložili jedan amandman koji ima za cilj da se omogući lokalnim samoupravama donošenje jednog opšteg akta na osnovu kojeg bi jedinica lokalne samouprave mogla da uredi sva ona pitanja koja su važna za funkcionisanje mesnih zajednica. Nažalost, ovaj naš amandman nije prihvaćen, sa obrazloženjem da se osnivanje i rad mesne zajednice reguliše statutom opština, odnosno grada. Dobro bi bilo da i Ustavni sud prihvati ovo obrazloženje, jer onda ne bi postojali svi ti problemi u praksi. U suprotnom, ako Ustavni sud i dalje ostaje na onom stanovištu na kojem je do sada stajao, onda će praktično svi ti problemi i dalje postojati, tako da ne znam zašto Vlada nije prihvatila amandman. Mislim da se prihvatanjem ovog amandmana ništa ne bi menjalo u konceptu mesne samouprave. Postavljam dva pitanja, nismo podneli amandman, ali smatramo da nisu dobra ili nisu najbolja rešenja u ovom zakonu. S jedne strane, samo je u slučaju sela obavezno osnivanje mesnih zajednica. Mi smatramo da postoje mnoga prigradska naselja koja su veoma slična selima, prema svojim karakteristikama, pa je trebalo i za prigradska naselja propisati obavezu osnivanja mesnih zajednica. S druge strane, postoji i veliki broj problema u funkcionisanju mesnih zajednica zbog nedostatka osnovnih materijalnih sredstava za rad, pa je Vlada trebalo da predvidi neke mehanizme koji bi obezbeđivali neka minimalna sredstva za potrebe funkcionisanja mesnih zajednica, jer to u ovom trenutku nije slučaj, što sigurno nije dobro. Dakle, apelujem na predstavnika predlagača da još jednom razmotri mogućnost prihvatanja ovog amandmana, jer mislim da bi prihvatanje ovog amandmana značilo poboljšanje teksta zakona i onemogućavanje nastajanja blokade u radu mesnih zajednica.
Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 79. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za lokalnu samoupravu prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 83. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, radi se zapravo o dva amandmana koja su veoma slična, a isti takav amandman je podnet i na član 84, međutim, govoriti o ovome što sam juče rekla ministru u jednom momentu i na sastanku Odbora zaista nema smisla, pošto se radi o veoma lošem okviru koji je postavljen tako da pokrajina zaista nema ni mogućnosti da ostvari svoju autonomiju. Dakle, to je okvir koji je postavio postojeći Ustav i Zakon o državnoj upravi. Upravo iz tog razloga je i Liga socijaldemokrata Vojvodine bila protiv toga. Zaista smatramo da Ustav onemogućava istinsku decentralizaciju i time bolji život građana Srbije. Zbog toga bih zamolila ministra i predsednika Vlade... Ministar je nekoliko puta u toku ove rasprave eksplicitno rekao da je Srbija primer kako zemlja treba da bude decentralizovana. Molim ga da više to ne govori, zbog toga što je Srbija jedna visoko centralizovana zemlja u kojoj pokrajina nema nikakve nadležnosti, nema mogućnosti čak ni da izvršava sopstvene odluke. Kao što vidimo, Vlada nije spremna da prihvati ovakav amandman da pokrajinske odluke budu obavezujuće i one to nisu ni za koga, čak ni za lokalne samouprave koje se nalaze na teritoriji AP Vojvodine. Sramota je da jedan ministar iz Demokratske stranke, koja se načelno i deklarativno zalaže za autonomiju Vojvodine, ne želi da prihvati ove amandmane i da toliko ne veruje pokrajinskim političarima, administraciji i građanima Vojvodine da im ne dopušta da uzmu svoj život u svoje ruke, da snose odgovornost za svoje živote. Jer, autonomija je jedino mera odgovornosti i mera spremnosti da se preuzme odgovornost za stvari koje se dešavaju u našim životima. Juče sam na sastanku Odbora zaista banalizovala situaciju i rekla sam ministru da ukoliko nismo spremni da AP Vojvodini vratimo nadležnosti, ukoliko nismo spremni da joj damo nikakva ovlašćenja i ako zaista nemamo nameru da imamo pokrajinu koja služi nečemu, ako ćemo imati pokrajinu koja ne služi ničemu, dajte onda da je ukidamo, da bar više ne košta građane. Svrha autonomije nije da ona košta građane, da građani imaju još jednu administraciju koju će plaćati, svrha je da oni zbog toga bolje žive. Molim Demokratsku stranku da prestane samo rečima da se zalaže za autonomiju Vojvodine i da to počne delima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Zvonimir Stević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Dame i gospodo narodni poslanici, u načelnoj raspravi smo rekli da je dobro da se ovim predlogom zakona daje mogućnost lokalnim samoupravama da obrazuju zajedničke organe, zajednička preduzeća i ustanove. Mislim da je to istinski iskorak u odnosu na zakon iz 2002. godine i to, naravno, pozdravljamo i podržavamo. Podneli smo jedan amandman koji je imao za cilj da jednostavno propiše jednu obavezu Republici, prema kojoj bi prema svakom zakonu o budžetu Republika bila u obavezi da obezbedi posebna sredstva kojima se podstiče saradnja i udruživanje jedinica lokalne samouprave. Naime, mnoge države, pre svega u Evropskoj uniji, uvidele su da se neki poslovi mnogo efikasnije obavljaju putem udruživanja lokalnih samouprava i te oblike saradnje te države podržavaju i finansijskim sredstvima i to u centralnim budžetima, u državnim budžetima. U obrazloženju zbog čega se amandman odbija stoji da se finansiranje aktivnosti jedinica lokalne samouprave reguliše posebnim zakonom. To je, naravno, tačno, ali ovaj predlog zakona sadrži na nekim mestima odredbe koje se odnose na finansiranje lokalne samouprave, tako da mislim da iz tog razloga nije morao da se odbije ovaj amandman. Međutim, imam osećaj da se jednostavno još uvek nije stiglo do neke tačke kada će se taj centralistički i etatistički pristup, koji nažalost još uvek postoji, napustiti. Mislim da je to više razlog zbog kojeg se ovaj amandman odbija. Želim da iskoristim ovo svoje javljanje da kažem dve-tri rečenice o delu zakona koji se odnosi na obavezu pribavljanja prethodne saglasnosti Ministarstva za utvrđivanje praznika i donošenje odluke o nazivima ulica i naseljenih mesta. Za ove odluke se predviđa obavezno pribavljanje saglasnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Mislim da ni ovo rešenje nije dobro i da je zaista etatističko. Naime, suština je dobra, cilj zbog kojeg postoji ovo rešenje je dobar, i namera, međutim, postoje i drugi načini da se ovi mehanizmi primenjuju. Naime, Vlada je mogla da predvidi da skupštine jedinica lokalne samouprave imaju obavezu da kada donesu ove akte, nekoliko dana posle njihovog stupanja na snagu, dostavljaju Ministarstvu ove akte. Ako onda Ministarstvo oceni da neki akti nisu u saglasnosti sa odredbama zakona, dakle vređaju javni moral, državni interes itd, treba da upozori lokalne samouprave, a ako posle tog upozorenja lokalne samouprave i dalje ne žele da izmene svoju odluku onda da pokrene postupak pred Ustavnim sudom. Mislim da bi to rešenje bilo mnogo prikladnije i mnogo više u skladu sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi. Nažalost, ovo pitanje ostaje za neke izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi. Još jednom molim predstavnika predlagača da razmisli o prihvatanju našeg amandmana koji se odnosi na obezbeđivanje sredstava kojima bi se postizala saradnja i udruživanje jedinica lokalne samouprave. Ovim amandmanom se ne bi menjala suština zakona, samo bi se poslao signal da Vlada zaista ozbiljno misli da bi bilo dobro da lokalne samouprave sarađuju i da se udružuju. Mislim da bi to bio jedan dobar signal.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, prvo reklamiram povredu Poslovnika, člana 87, i tražim da se Skupština u danu za glasanje izjasni o tome. Taj član glasi: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Ministra nema, razgovor gluvih, ali javnost je tu da čuje i da vidi o čemu se radi. Uostalom, vi unazad mesec dana na brzinu donosite set zakona, sijaset predloga, pre svega o vođenju stranačkih interesa, a za građane, jednostavno, baš vas briga. Amandman koji sam podneo na član 86. zakona o lokalnoj samoupravi i teritorijalnoj organizaciji još jednom pokazuje, pošto vam je u izbornoj kampanji, vama iz Demokratske stranke, građanin u prvom planu, čovek, koliko vodite računa o tome i koliko vam je stalo do građanina i do naroda. Amandman koji sam podneo glasi – u članu 86. posle stava 6. dodaju se novi stavovi 7. i 8. koji glase: "Vlada Republike Srbije donosi posebno rešenje o osnivanju opštinskih veća na teritoriji Kosova i Metohije do sticanja uslova za održavanje lokalnih izbora. Prilikom imenovanja članova opštinskih veća Vlada vodi računa o primeni kriterijuma o procentualnoj zastupljenosti parlamentarnih stranaka. Broj članova opštinskih veća iz stava 1. ovog člana zavisi od veličine opštine i broja stanovnika". Želim da vas podsetim, ovih dana je bilo govora o tzv. koordinatorima. Želim da kažem da to nisu koordinatori, da su to predsednici opština. Posle svega što se događalo na teritoriji Kosova i Metohije od 1999. godine imamo tri kategorije opština na prostoru Kosova i Metohije, a to su: opštine koje su opstale i koje funkcionišu, uslovno rečeno, kao da se ništa nije desilo; to su Zubin Potok, Leposavić, Zvečan, delimično Štrpce i Novo Brdo. Jedan broj opština je morao da napusti svoja sedišta i nalazi se na teritoriji Kosova i Metohije: slučaj Prištine u Gračanici, slučaj Kosova Polja i Ugljara, slučaj Lipljana u Gračanici i slučaj Gnjilana u Ranilugu. Sedište jednog broja opština je izvan teritorije Kosova i Metohije i nalazi se u Srbiji; to se pre svega odnosi na Metohiju, na Đakovicu, Peć, Klinu, Istok itd. Vi ste, gospodo, 2000. godine izmislili termin koordinator. Da vas podsetim, od tada do dan-danas šest hiljada ljudi ostvaruje nadoknadu iz oblasti lokalne samouprave, prima platu. To su tri kategorije lica: lica koja su radno angažovana i rade na prostoru Kosova i Metohije - 200%; lica koja nisu radno angažovana a žive na teritoriji Kosova i Metohije - 100%; oni kojima je porodica u Srbiji a rade na prostoru Kosova i Metohije - 120%. Najveća kategorija ljudi su oni koji primaju minimalac, to je 27 hiljada ljudi, od toga 10 hiljada na prostoru Kosova i Metohije ostvaruje pravo na privremenu nadoknadu - 11.600, i oni koji su u Srbiji, njih je 17 hiljada, nažalost, 4.600, ostvaruju pravo na nadoknadu. Iako je Vlada donela Uredbu o nekakvoj pomoći za narednu godinu, to je predizborni trik, videćemo kako će se realizovati. Zašto sam podneo amandman i zašto predlažem da se on usvoji? Vi ste bez ustavnog utemeljenja i bez poštovanja pozitivnih pravnih propisa na prostoru Kosova i Metohije uveli tzv. inokosni organ. To su tzv. koordinatori. Čast izuzecima, ali na terenu, u praksi imamo slučajeve da se ti koordinatori veoma često bahato ponašaju, u smislu određivanja statusa lica, pa ako mu se stranački dopadaš ideš na 200% plate, a ako mu nisi stranački kolega, onda ideš na minimalac itd, pa čak i prestanak radnog odnosa. To nije dobro rešenje. Odgovor ste dali, zaista skandal, a vi ste skloni tome, kaže sledeće: "Amandman se ne prihvata. Položaj Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija i ostvarivanje lokalne samouprave u ovoj pokrajini veoma je osetljivo političko pitanje, te su neizvesni efekti predloženog rešenja u ovom momentu." Draga gospodo, želim da vas podsetim. Zašto smo držali Skupštinu o Kosovu i Metohiji? Zašto smo utrošili vreme i raspravljali ceo dan o tobožnjoj brizi za narod na Kosovu i Metohiji? Podsetiću vas, u Rezoluciji u tački 7. piše – imajući u vidu navedene činjenice,Narodna skupština Republike Srbije utvrđuje sledeće stavove kao okvir delovanja državnih organa i drugih javnih činilaca u odbrani suvereniteta, teritorijalnog integriteta i ustavnog poretka Republike Srbije. Pod tačkom g) obavezuje se Vlada Republike Srbije da što efikasnije primenjuje ustavne nadležnosti Republike Srbije na Kosovu i Metohiji, kao i da pojača delovanje državnih institucija u ostvarivanju tih nadležnosti. Posebno se obavezuje Vlada Republike Srbije da u svim okolnostima koje bi mogle nastupiti efikasno deluje na zaštiti života, imovine, prava, sloboda građana u Pokrajini, a posebno srpskog i nealbanskog stanovništva. Znači, prazna priča. Prazna obećanja. Želim takođe da obavestim javnost i narod sa prostora Kosova i Metohije da smo na jednoj od sednica Odbora za Kosovo i Metohiju raspravljali vezano za ovu temu. Moram da kažem da smo se jednoglasno, na predlog predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju, opredelili da se uvedu opštinska veća. Sada pojedini članovi tog odbora kažu da nije bilo takve odluke, čak se i zapisnik krije. Iskoristićemo pravo iz Poslovnika i doći ćemo do tog zapisnika da bi to bilo obelodanjeno. Na sastanku poslaničke grupe SPS, gde je prisustvovao uvaženi gospodin ministar Marković, takođe je razgovarano o ovoj temi. Tada je izjavljeno da je odlična ideja i da bi to trebalo da se realizuje. Bilo bi bolje i korektnije da ste napisali u obrazloženju – amandman se ne prihvata zato što ga je predložila Socijalistička partija Srbije, odnosno njen poslanik. Zašto insistiramo na ovom? Vi sada kroz ovaj odgovor izražavate nekakvu bojazan od UNMIK administracije i od toga kako će da reaguje međunarodna zajednica. Uostalom, vi sve činite po nalogu te međunarodne zajednice, a javno se zalažete za nekakvo sprovođenje lokalnih izbora, kada budu raspisani i na teritoriji Kosova i Metohije. Ako se ovaj amandman ne usvoji i formalno-pravno ne zatvori ta materija, pitam se kako ćete da sprovedete te izbore? Socijalistička partija Srbije i ja smatramo da je to pitanje za koje je potrebna posebna analiza, kako ćemo da sprovedemo lokalne izbore, to vaše zagovaranje, jer vi se ne bavite time. Bavite se političkim trikovima ne bi li dobili političke poene, ali mislim da to narod uviđa. Kako ćemo da sprovedemo lokalne izbore na teritoriji Prištine ako se zna da je 40.000 stanovnika srpske nacionalnosti i drugih nealbanskih nacionalnosti van teritorija Kosova i Metohije? Nećemo valjda da biramo odbornike čije će sedište da bude u Subotici, Beogradu, Kragujevcu itd? Što ih niste vratili, gospodine Đokoviću, za ovih osam godina? Jer, tada su vam obećali da ćete kada ne bude više vladavine Miloševića vratiti 200 hiljada, a vratili ste ne znam koliko. Pošto je to osetljivo pitanje, dobijamo od ministarstva do ministarstva, pošto postoje dve vlade, tri vlade, radite kako kome odgovara... Kažete u odgovoru da ne treba da postoje ta opštinska veća, a ovde u odgovoru, kada je u pitanju obrazovanje, kažete da treba da postoje državni organi. Postoje državni organi i postoji odeljenje Ministarstva za obrazovanje u Mitrovici i postoji odeljenje Ministarstva za obrazovanje u Ranilugu, ali ste ugasili odeljenje Ministarstva za centralni deo. Ministra nema. Želim da postavim pitanje ministru, s obzirom na odgovor koji sam dobio – u kojoj meri i na koji način on misli da je to osetljivo pitanje na prostoru Kosova i Metohije? Postoje inokosni organi, tzv. koordinatori. Predlog SPS-a i moj predlog je da se umesto inokosnih organa uvede opštinsko telo, opštinsko veće, kako bi kolektivno rukovodili i kako ne bi dolazilo do zloupotreba što se tiče rada i funkcionisanja lokalne samouprave. Na osnovu Ustava i ustavne preambule i na osnovu Rezolucije koju smo doneli u Skupštini, želim da pitam ministra – da li vi smatrate da je teritorija Kosova i Metohije u sastavu Srbije ili je tretirate na drugi način? Očekivao sam da ćete u zakonu o teritorijalnoj organizaciji i lokalnoj samoupravi da napravite skandal, pa da nećete da pobrojite opštine i naseljena mesta na Kosovu i Metohiji. To ste učinili i u zakonu to stoji, što je dobro. Pitam vas – ako smo sad raspravljali u pojedinostima i ako ćemo za dva-tri sata da usvojimo taj zakon o teritorijalnoj organizaciji i lokalnoj samoupravi, kako će ministar za lokalnu samoupravu da sprovede i uspostavi funkcionisanje lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji i kako će da obezbedi da se sprovedu lokalni izbori na prostoru Kosova i Metohije? To je zaista delikatno i ozbiljno pitanje i zato sam predložio ovaj amandman, vezano za kolektivno rukovođenje, ali očigledno je da vama to ne odgovara. Ne odgovara vam da u tom veću bude, s obzirom na to da nisu bili izbori na prostoru Kosova i Metohije, sastav koji će održavati sastav dok se ne steknu uslovi participacije stranaka u parlamentu. Vama to ne odgovara, vama odgovaraju pojedinci kojima ćete da manipulišete, da radite šta god hoćete, a na štetu građana. Zato još jednom apelujem da se u danu za glasanje, a to će biti danas, prihvati ovaj moj amandman, odnosno amandman SPS-a, i da na taj način obezbedimo formalnopravno zatvaranje i ovo za šta se zalažete a to je da mnoge zloupotrebe na prostoru Kosova i Metohije počnemo da otklanjamo i eliminišemo, ako vam je do toga stalo. Hvala vam.
Po amandmanu reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, odgovor Vlade na amandman gospodina Stevića je vrhunac licemerja, pokazuje dvojni moral. Jer, zašto ste tako zdušno glasali za Rezoluciju kada u odgovoru Vlade piše... Amandmanom se traži stvaranje uslova za održavanje lokalnih izbora na Kosovu i Metohiji, u odgovoru piše: "Amandman se ne prihvata. Položaj Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija i ostvarivanje lokalne samouprave u ovoj pokrajini je veoma osetljivo političko pitanje, te su neizvesni efekti predloženog rešenja u ovom momentu." Znači, vi ne verujete da će u vreme raspisivanja, odnosno održavanja lokalnih izbora, a pominje se maj, Kosovo i Metohija biti sastavni deo Republike Srbije. Vlada kaže da u to ne veruje, to ovde piše. Što ste onda glasali za Rezoluciju? Koga vi lažete? Koga obmanjujete? Kakva je to šibicarska vlada? Kakva je to šibicarska koalicija? Što pošteno niste rekli – ne znamo šta će biti, hajde da sačekamo, nemojmo da donosimo 197. rezoluciju koja ništa ne znači i koja nikakve efekte nema. Dakle, fali osnovni odgovor na osnovno pitanje – šta će Srbija ako Albanci proglase nezavisnost, a SAD i Evropska unija je priznaju? Da li je onda naša perspektiva "Južni potok" i Vladivostok, šta je naša budućnost? Drugo, šta će narod sa Kosova i Metohije, građani nealbanske nacionalnosti, da li im poručujete da ostanu? Ako im poručujete da ostanu, zašto ste im poručili da ne idu na lokalne izbore na Kosovu i Metohiji, pa da se tamo bore za učešće u lokalnoj vlasti, ako im kažete da ostanu ako Kosovo bude nezavisno. Ako im kažete da idu, gde da idu? Svega 10-12% njih, i to uglavnom politička i intelektualna, kvaziintelektualna elita, ima nekakav smeštaj u Srbiji, a gde će sirotinja raja? U zbegove, na traktorske prikolice, u sabirne centre? Gde će? Ali, evo prostog pitanja, najelementarnijeg sad kad je zima – kako Vlada namerava da, recimo, obezbedi snabdevanje strujom za Staro Gacko, za Batuse, za Šilovo, za Štrpce, za Osojane, za Goraždevac, kako? Kako će to Vlada da obezbedi, odgovorite na to pitanje. Taj prikaz dvojnog morala veoma se lepo demonstrira na Kosovu i Metohiji. Recimo, primer Trepče, koja je za rukovodstvo i za direktore Trepče majka, za radnike maćeha. Nekima je savršeno svejedno šta će biti, oni već imaju linkove i dilove sa ljudima iz UNMIK-a i njih baš briga kakva će biti sudbina Trepče. Dakle, pominjao sam već rasprodaju ekskluzivnog poslovnog prostora, pominjao sam enormne štete od prodaje olovnog koncentrata, odnosno olovne prašine; procenjuje se da su one između 60 i 100 miliona evra. Ali, evo vam objašnjenja. Rukovodstvo Trepče, direktori Trepče svoju decu školuju u mrskom Londonu i svakog meseca odlaze u London da obiđu decu. Tražite izveštaj od JAT-a pa ćete videti. Ne znam zašto decu ne školuju u Vladivostoku, u Irkutsku, u Novosibirsku, to bi bilo patriotski, nego u Londonu. Još se provode, seire i pričaju gde su sve bili, šta su sve radili i kako su se po Londonu provodili. Oni drugi, među njima i inženjeri, bračni par inženjera u Trepči, godinama primaju po 30 evra. Gde će oni da školuju svoju decu? Gde je budućnost njihove dece? Njihova deca bi želela da budu u Londonu, ali kako, ne mogu roditelji to da im obezbede. To je priča o dvojnom moralu, kao i ilegalni putevi, ilegalni carinski prelazi, zgrade bez tendera, most za nigde. Gradi se most kao čardak ni na nebu ni na zemlji, mesto koje se zove, pazite te simbolike, to bih dodao, "Južni potok", Marićevića jaruga i - most na Dudinom kršu, onako divno, da napravimo sonet jedan. Ali, taj most ne ide nigde, kao i ova dva puta, ima pet staračkih domaćinstava. Bez tendera, ne zna se ko je doneo odluku, ko je dao avans, ko gradi, u stvari, zna se ko gradi, čovek koji je na čelu Privredne komore Kosova itd. Da ne govorim o donacijama koje od mrskih zapadnih zemalja primaju neki ljudi iz ove sale, a nisu Putina pitali, patriote. Znači, nema tu patriotizma, njihova jedina ideologija su pare, tako da bih tu njihovu ideologiju mogao da nazovem... Kako da je nazovem...? Oni su paratrioti. Paratrioti, ne patrioti. Onda je normalno što ih ne interesuje amandman kojim se predlaže stvaranje uslova za održavanje izbora na Kosovu i Metohiji. Mi smo rekli – ja, kao poslanik Demohrišćanske stranke, ljudi iz poslaničkog kluba LDP, iz LSV, SVM i još neki drugi poslanici – da to ne vredi ništa. Vlada potvrđuje da ni ona ne veruje u to što je izglasala, sa onim velikim rečima "čuvaćemo Kosovo kao zenicu oka". Hvala vam.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 88. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo hoću da kažem da nije tačno da su uslovi pod kojima se vrši međunarodna saradnja jedinice lokalne samouprave dovoljno detaljno regulisani odredbama stava 2. člana 88. Predloga zakona. To je odgovor Vlade na moj amandman. Stav 2. ovog člana reguliše samo saradnju na nivou jedinica lokalne samouprave, što nije dovoljno za rešavanje postojećih problema u obrazovanju, kulturi, informisanju i privrednom razvoju, zbog čega sam i podneo ovaj amandman. Moram da ponovim da se niz osetljivih problema u obrazovanju, kao što su obezbeđivanje školskih udžbenika, izrada školskih programa, organizacija stručnih ispita i stručnog usavršavanja prosvetnih radnika, izdavanje diploma, neobezbeđivanje stipendija i kredita za studente, nepostojanje odgovarajućih institucija iz oblasti kulture, nedostatak informisanja na albanskom jeziku na centralnom nivou (trenutno RTS nema nijednog minuta na albanskom jeziku), i niz drugih životnih problema ne rešava preko nadležnih ministarstava; jednostavno, u prilično dugom vremenskom periodu se samo diskutuje, a nema konkretnih rešenja. Ove probleme nije moguće rešiti trenutno preko nacionalnog saveta koji je predviđen Zakonom o zaštiti sloboda i prava nacionalnih manjina, jer su ovim zakonom kolektivna prava veoma fluidno postavljena. Nisu obezbeđeni konkretni mehanizmi kojima bi se nadležna ministarstva obavezala da, u okviru bazičnih zakona, adekvatno rešavaju pitanja iz oblasti kolektivnih prava. Naravno, u Zakonu su samo navedene oblasti u kojima manjine mogu ostvarivati kolektivna prava - obrazovanje, kultura, informisanje, službena upotreba jezika. Ali, apsolutno nisu regulisani instrumenti kojima bi se, preko bazičnih zakona (zakon o obrazovanju, zakon o kulturi, zakon o informisanju i službenoj upotrebi jezika), ta problematika konkretnije zakonskim odredbama rešavala da bi to moglo konkretno da zaživi. Zato imamo zakon iz 2002. godine, a već četiri-pet godina stoje nam veoma osetljivi, nerešeni problemi. Često ovde spominjem problem vezan za kredite i stipendije za studente iz Preševa, Bujanovca i Medveđe koji studiraju u Prištini; ljudi se ovde javljaju, ali automatski budu odbijeni. Zna se koji je razlog odbijanja – jer fakultete u Prištini ne finansira budžet Republike Srbije. S druge strane, u čitavom ovom periodu nije se uradilo ništa da se Albancima omogući da na maternjem jeziku studiraju, na svim fakultetima je nemoguće. Ranije je postojala praksa da su mladi ljudi sa ovog područja, i šire, studirali u Beogradu, ali toga više nema. Već sam jednom rekao da su razlozi za to i političke i bezbednosne prirode. U datim okolnostima nema šanse da Albanci iz Preševa dolaze da studiraju u Beogradu ili u Novom Sadu. Da ne dužim tu priču, znamo da je, i kada je bilo takvih pokušaja, to tragično završavano ili su nakon tri-četiri meseca zbog pritiska morali da napuste studiranje. Postavljamo pitanje, ako nismo spremni da građanima ove države pružimo pravo na školovanje, pored osnovnog i srednjeg, i visoko obrazovanje... To pravo je, već znate, garantovano i Konvencijom Saveta Evrope. Mi to ne pokušavamo da rešavamo. Naši studenti su u Prištini, Tirani i Tetovu. Ako kao država ne rešavamo taj problem, nije li onda mesto da se kaže da će lokalne samouprave rešavati ovu problematiku dok ova vlada ne bude spremna da je reši na drugi način, uopšte, sve odnose sa nadležnim organizacijama državnog nivoa u svim univerzitetima gde oni studiraju. Moraju se rešenja naći. Koliko puta ovde od stručnjaka iz pravne oblasti čujem da zakon mora da odgovara realnosti, životu. Znači, ako je problematika takva, dajte da to zakonima regulišemo, da zakonske odredbe odgovaraju stvarnom životnom stanju. Činjenica je da studenti, za sada, studiraju van univerziteta ove države. I tako redom, nijedan dinar se ne daje za njihovo školovanje. Dođe diplomirani farmaceut, ili bilo koji stručnjak, i onda se izlaže proceduri nostrifikacije. U slučaju farmacije i nakon dve godine ne uspeva da nostrifikuje diplomu. Šta sada? Mora odmah nazad, tamo gde je studirao, da tamo traži zaposlenje, jer ga ovde ne može naći. To podstiče iseljavanje. Verovatno imate podatke da u Preševu, Bujanovcu, Medveđi, po popisu iz 2002. godine, ima oko 60.000 Albanaca, a 1981. godine bilo ih je 71.000 u ove tri opštine; znači, dolazi do drastičnog smanjivanja broja u odnosu na onaj od pre 20 i nešto godina. Ne računajući prirodni priraštaj osnovna računica je da se preko 30.000 Albanaca iselilo u pravcu Kosova i u evropske države. To je ta činjenica s kojom se državne strukture ne žele suočiti prilikom donošenja zakona. Jednostavno, nemaju aktivan pristup u rešavanju ovih problema. Šta sada? Nacionalni savet nije za sada dao odgovarajuće rešenje. Koordinaciono telo je apsolutno podbacilo u poslednje tri godine. Poslednja reorganizacija je sasvim podbacila. Ne bavi se onim izvornim nadležnostima i kompetencijama koje su Savezna i Republička vlada, negde u februaru 2001. godine, svojim odlukama dale. To je čak bilo i međunarodno podržano. Vi znate na šta se to Koordinaciono telo svelo – samo na jednu paradu kada se određeni jubileji obeležavaju; onda im se daju paušalne kvalifikacije koje uopšte ne odgovaraju stvarnosti. Koordinaciono telo se ne bavi životnim problemima Albanaca na tom području, niti ekonomskim, jer je ekonomska situacija katastrofalna; 70% ljudi je nezaposleno, mlade generacije nemaju nikakvu šansu. Jedina šansa im je da traže izlaz vani. Zamislite, mi čitavo vreme govorimo o Kosovu i o situaciji koja je nerešena, amladi iz Preševa ponekada uspevaju i tamo da nađu zaposlenje, jer u opštinama gde žive, gde plaćaju takse nemaju šanse da se zaposle. To su životni problemi za koje je Koordinaciono telo bilo zaduženo i formirano je za to, a ne daje odgovore, ne bavi se tim. Bavi se svim i svačim, čak i stanjem u Sandžaku, čak i odnosima sa međunarodnom zajednicom; na reprezentativnim sastancima, gde se dovode ambasadori, diplomate, prikazuje se da se kobajagi nešto veliko radi, ali je osnovna činjenica da je nezaposlenost veća od 70%. To je stvarno stanje na terenu. Ako u ovakvim prilikama, kada je stvarno moguće, kao ovim amandmanom koji smo dali malo šire, da selokalnoj policiji da mogućnost da skupštine daju bar mišljenje o rukovodiocima... Zamislite, to je bila ideja devedesetih godina i ozbiljno je tada diskutovano, a sada ne vidim interesovanje poslanika, sem predstavnika manjina, da se o toj problematici ozbiljnije razgovara. Sada, ako je neka specifična situacija na terenu, onda hajde tu da krenemo. Ako želimo integrisati ljude, zašto onda i od legitimnih predstavnika ne bismo zatražili mišljenje, u lokalnoj skupštini? Po ovoj trenutnoj političkoj logici, problemi se ne rešavaju ekonomskim, političkim sredstvima, nego dovođenjem specijalnih snaga, one to začas rešavaju. Vi znate kako to rešavaju; za pola sata, dva sata se rešava situacija bilo gde, na primer, na nekom stadionu ili u zatvorenom prostoru u Beogradu, pa se povlače. A vi znate da su nama sedam-osam godina nad glavom specijalne snage policije, čak i saobraćaj nam regulišu, čak i kontrole koje je ranije lokalna policija vršila oni specijalnim merama sprovode. Mislim da je trebalo da se iskoristi ova prilika, lokalna samouprava je ta koja bi trebalo da da osnovne odgovore za probleme ljudi na terenu, i da smo malo ozbiljnije mogli raspravljati o ovim specifičnostima, da smo imali osećaj za to. Nažalost, i ovaj put propuštamo šansu da ozbiljnije razgovaramo o stalnim problemima naših ljudi na terenu. Hvala.
Da li se još neko javlja po amandmanu? (Ne.) Narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 88. doda novi član 88a. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Aleksandar Marton i Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 97. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 98. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 102. doda novi član 102a. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Laslo Varga, jedan od predlagača amandmana. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 87. stav 4. Ustava Republike Srbije predviđa da će se doneti zakon koji će regulisati imovinu lokalnih samouprava, način njenog korišćenja i raspolaganja. Mi smo predložili amandman da se ovaj poseban zakon donese u roku od tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Mislimo da jednostavno bez imovine ni pojam decentralizacije ne postoji. Gospodin ministar je rekao da je decentralizacija u Srbiji na zavidnom nivou, da je Srbija visoko decentralizovana država. Mislim da jednostavno nije moguće ni raspravu otvoriti o tome, o nivou decentralizacije, dok opštine i gradovi nemaju svoju imovinu. Iz tog razloga smo podneli ovaj amandman i, nažalost, moram da kažem da je osnovana sumnja da ovaj zakon neće biti donet u 2008. godini, odnosno do kraja 2008. godine. Postoje dva razloga zbog kojih ovog kažem. Jedan razlog je Zakon o budžetu. Mi smo i u raspravi o ovom zakonu o budžetu predložili amandman da se zakonom o budžetu predvide sredstva koja su potrebna za sprovođenje ovog zakona jer će taj postupak vraćanja imovine lokalnim samoupravama sigurno iziskivati određena sredstva. Nažalost, ni taj amandman nije tada prihvaćen. S druge strane, mislim da je nesporna činjenica da se Narodna skupština nalazi u ogromnom kašnjenju što se tiče usaglašavanja zakona sa novim Ustavom Republike Srbije. Članom 5. stav 2. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava propisan je čitav niz zakona i odluka koje je Narodna skupština trebalo da usvoji tokom Drugog zasedanja, nakon izbora Vlade. Nažalost, ti zakoni i te odluke nisu donete, tako da je gotovo sigurno da do kraja 2008. godine, dakle do 31. decembra naredne godine, neće svi zakoni... Jednostavno, vremenski nije moguće sve te zakone usaglasiti sa novim Ustavom. Bojim se da će jedan od zakona koji neće biti doneti tokom naredne godine biti upravo zakon kojim se vraća imovina lokalnim samoupravama. Na taj način će, nažalost, ponovo biti prekršen Ustav. Inače, postoji jedan jako dobar razlog zbog kojeg je trebalo da prihvatite ovaj amandman i da propišemo ovaj rok od tri meseca za Narodnu skupštinu. Naime, prihvatanjem ovog amandmana bi se omogućilo da se odmah nakon lokalnih izbora, koji se očekuju u maju naredne godine, krene sa postupkom vraćanja imovine lokalnim samoupravama. Mislim da bi to stvarno bilo dobro rešenje. Još jednom da ponovim, nažalost, ja stvarno sumnjam da će lokalne samouprave i u 2008. godini bilo kakvu imovinu dobiti nazad. Na kraju, želim da pohvalim gospodina ministra. Mislim da je ovaj način na koji... Ne mislim, naravno, na nepoštovanje rokova, nego na onaj drugi deo što se konsultacija tiče, mislim da je ovo jako dobar način donošenja zakona. Samo se nadam da ovo nije izuzetak i da će se i u budućnosti na ovaj način raditi, a da se sada nije radilo samo zbog toga da bismo danas do ponoći mogli usvojiti ove zakone, jer onda ćemo ponovo dolaziti u slične probleme u koje smo ranije dolazili. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja po amandmanu? (Ne.) Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona o lokalnoj samoupravi, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vlatko Ratković, Branislav Nedimović, Jovan Nešović, Miletić Mihajlović, Milisav Petronijević, Rajko Baralić, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton, Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov, Vjerica Radeta, Veroljub Arsić, Petar Jojić, Božidar Koprivica, Milorad Buha, Srđan Šajn, Milisav Petronijević i Vidoje Jovanović, kao i Odbor za lokalnu samoupravu. Narodni poslanik Vladan Vučićević, pisanim putem, povukao je amandman na član 18. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za lokalnu samoupravu. Primili ste mišljenje Vlade. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milisav Petronijević i Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa članom 145. i članom 163. Poslovnika, na član 18. stav 1. podneo sam amandman. U prvobitnom tekstu član 18. Predloga zakona o lokalnim izborima, ja ću ga pročitati, glasi: "Kandidate za odbornike mogu predlagati, posebno ili zajedno, političke stranke, koalicije i druge političke organizacije, kao i grupe građana čije izborne liste svojim potpisima podrži najmanje 30 birača po predlogu za svakog kandidata na izbornoj listi. Predlagač mora na izbornoj listi imati najmanje jednu trećinu kandidata od ukupnog broja odbornika koji se bira." Amandmanom koji sam podneo na ovaj član predložio sam da se u stavu 1. broj "30" zameni brojem "20". Zašto sam se rukovodio tim principom? Ovde se u stavu 2. kaže da se u jedinicama lokalne samouprave koje imaju manje od 20.000 birača (i to je u redu, mislim da je logično) lista može potvrditi sa 200 birača. Recimo, ako neka od lokalnih sredina ima 21.000 birača, na izborima učestvuje osam ili devet političkih partija, što realno možemo da očekujemo, i da imamo 35 ili 40 odbornika, kako se otprilike i kreće broj odbornika u lokalnim skupštinama, desiće se da političke partije moraju obići više od jedne trećine ukupnog broja birača da bi prikupile potpise i potvrdile svoje liste. Zato sam umesto broja "30" predložio broj "20", što je racionalnije, sa jedne strane, u smislu prikupljanja potpisa, ako već moramo da obiđemo jednu trećinu ukupnog biračkog tela, čak možda i više, ali to će se pokazati u praksi. Druga stvar, što je praktičnije, u članu 23. stav 4. utvrdiće se visina naknade, time se smanjuje visina naknade za političke partije koje treba da potvrde svoju listu. Zato sam upravo predložio ovaj amandman. Hoću još jednom da se zahvalim i Vladi i ministru u ime poslanika SPS-a čiji su amandmani prihvaćeni i u svoje ime – podneo sam šest, a tri su mi prihvaćena. Hoću da kažem da sam aktivno učestvovao, a potpredsednik je reagovao onako kako to nije primereno za potpredsednika Narodne skupštine.
Hvala, gospodine predsedniče Opštine Ljubovija. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se olako opredeljujemo za određene forme ili određene mehanizme u procesu sprovođenja lokalnih izbora. Svakako, i ranije je bilo da se kandidatura određene liste podupire određenim brojem potpisa. Pri tome, ta tehnologija je bila jednostavnija, ali se ovaj deo sada usložnjava i činjenicom da se ti potpisi moraju overavati, a to se reguliše posebnim članom. Ovde se vodilo računa o opštinama koje imaju ispod 20.000 birača, što je u redu. Međutim, kada su u pitanju opštine koje imaju više od 20.000 birača imamo veliki raspon u broju birača, počev od opština koje imaju 20.001 birača, teoretski je moguće, do onih opština koje imaju 50, 60 ili možda 100 hiljada birača, i tu svakako postoje opštine koje su zaista velike. Ja bih rekao, ako bih mogao da izrazim, zavisi da li je ispravno, ali taj kapacitet podrške ili, ako hoćete, neki birački potencijal nije isti za te opštine koje su nešto iznad 20.000 (ne govorim o ovima koje su ispod, pošto je to regulisano sa 200 potpisa) i onih opština koje imaju preko 50, 60 ili 70 hiljada birača. To je ogromna razlika i možete zamisliti koja energija treba da se utroši, koja je razlika između jednih i drugih opština. Mislim da nisu sve opštine stavljene u isti položaj, a to znači da ni građani nisu stavljeni u istu poziciju. U toku jučerašnjih konsultacija postojala je volja gospodina ministra Markovića da dođemo do određenog rešenja pravljenjem jedne skale ili gradiranjem tog potrebnog broja potpisa. Otprilike, ovo bi ostalo do 20.000 - 200 potpisa; od 20 do 30 hiljada, bilo je razgovora da bude do 400 potpisa; od 30 do 40 hiljada - 600 potpisa; a preko 600 potpisa da bude 30 po jednom kandidatu. Vodilo se računa i u tim razgovorima smo rekli da ove manjinske liste, zapravo liste koje neće imati pun kapacitet, koje će imati najmanje jednu trećinu, što je uslov, mogu da izaberu po ovoj skali, recimo, 400 ili - po 30 po kandidatu, u zavisnosti koja im je varijanta bolja. Nažalost, ja neću sada da imenujem, u toku tih konsultacija došlo se do izričitog stava pojedinih predstavnika koji su bili prisutni, i to nije usvojeno. Mislim da ne razmišljamo dovoljno i da olako donosimo određene parametre koji će se sutra pokazati nepraktičnim i kojim građane stavljamo u različitu poziciju. Kao što imamo neke druge odredbe zakona koje su sporne, tako mislim da će i ova odredba u nekim sredinama udariti po glavi te stranke koje će glasati za ovakvo rešenje kao što je u Predlogu zakona. Mislim da to nije dobro rešenje i da je trebalo drugačije to da definišemo. Hvala.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, aZakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 18. Predloga zakona o lokalnim izborima i zarad javnosti objasniću nešto šire o čemu se radi. Ovaj član 18. Predloga zakona o lokalnim izborima je vrlo važan, jer govori o kandidovanju. Član 18. predviđa da kandidate za odbornike mogu predlagati, posebno ili zajedno, političke stranke, koalicije i druge političke organizacije, kao i grupe građana čije izborne liste svojim potpisima podrži najmanje 30 birača po predlogu za svakog kandidata na izbornoj listi. Predlagač mora na izbornoj listi imati najmanje jednu trećinu kandidata od ukupnog broja odbornika koji se bira. U jedinicama lokalne samouprave koje imaju manje od 20.000 birača izborne liste iz stava 1. ovog člana utvrđene su i kada ih svojih potpisom podrži najmanje 200 birača, i da ne nabrajam dalje. Razmatrajući član 18. mi smo istovremeno posmatrali i član 23. koji govori da potpisi birača koji podržavaju listu moraju biti overeni. Tu vidimo dva velika problema. Ta dva velika problema država želi da prevali na građane. Kako? Tako što je predviđen veliki broj potpisa za kandidate za listu. Kasnije, kada budemo bili u prilici, izračunaćemo vam, u sredinama gde se odbornik može izabrati korišćenjem prirodnog praga treba mnogo manje glasova da bi bio odbornik, nego što treba potpisa da bude kandidat. Sa jedne strane, na primeru 21.000 birača. Drugo, mi imamo situaciju da u Srbiji ima oko 8.000 odbornika. Žao mi je što gospodin ministar ovde nije prisutan, bilo bi korektno da malo sučelimo argumente, ali to je postalo pravilo - kada god se nađu u takvoj situaciji, oni izađu napolje, kao, imaju nešto. Dakle, 8.000 odbornika u Srbiji ima; za kandidate, da bi bili kandidati, potrebno je puta 30 potpisa, 240.000 ljudi; 240.000 ljudi u celoj Srbiji samo za jednu listu. Ako je četiri liste učestvovalo na izborima, to je milion ljudi. Država ovim članom zakona milion ljudi u Srbiji maltretira i tera ih da idu i da traže overioce potpisa. Mislimo da je to suludo, da treba broj potpisa da se prilagodi veličini opštine. Ponudili smo nekoliko varijanti. Ona koju sam ja ponudio je ova: 30 potpisa po kandidatu, za opštine preko 100.000 birača; za opštine ispod 100.000 birača da važi 20, za one ispod 20.000, kao što već ovde stoji, 200 potpisa. Mislim da bi to bilo pravilnije. To je samo jedan deo. Drugi deo problema, a povodom člana 23. o tome će biti reči detaljnije, jeste veliko maltretiranje građana Srbije overom potpisa. Šta je ovde suština? Nekada se događalo da su se potpisi prikupljali na blanko, potpisivali su sami u strankama; imali smo takvih slučajeva i prilikom izbora za gradonačelnika Beograda na prošlim izborima. To je, pretpostavljam, ponukalo zakonodavca da to spreči, ali je sprečio na pogrešan način. Mi mislimo da treba da se izvrši provera svakog ko je potpisao za kandidata, ali neka to uradi izborna komisija, neka uradi MUP, ko god treba u ovoj državi neka uradi i neka proveri. Ako se pronađe jedan potpis koji je falš, neka se ta izborna lista eliminiše, ne može da učestvuje na izborima. Na taj način bi se zaštitila ispravnost potpisa. Neka država to uradi. Ovako, imamo situaciju da država ovim članom zakona želi da zaštiti nešto, ali tako što će građani Srbije, njih milion, da budu u situaciji da šetaju, da traže overioce; da ne pričam o plaćanju, da ne pričam o tome da ima mesta gde nema overilaca. U Beogradu je to lako uraditi, ali zamislite one male sredine, ona mala mesta gde ljudi ne mogu da nađu, gde ne mogu da dođu do overilaca. Upozoravam da je ovo veliki problem i da je ovo veoma loš odnos predlagača zakona prema građanima Srbije. Vlada tj. predlagač zakona maltretira milion građana Srbije, koji moraju da traže gde mogu da overe potpise, a država ima pravo da proveri da li je svaki potpis ispravan. Neka izvoli, ima mehanizme, ima načine. Tamo gde utvrdi da potpis nije ispravan neka se izborna lista eliminiše; ne može da učestvuje na izborima, neka se kazni. Nemojte da maltretiramo građane Srbije, milion njih, ako samo po četiri izborne liste učestvuju na izborima. Dakle, suština našeg amandmana je u tome, prvo, da se napravi neka gradacija da ovih 30 potpisa važi za opštine koje imaju preko 100.000 stanovnika, a kako se smanjuje da se smanjuje i taj potreban broj. Imaćemo sredina koje imaju dvadeset i nešto hiljada birača, gde izlazi obično 30-40% na lokalne izbore, gde neće moći da se obuhvate svi za potpis. Znači, s jedne strane, gradacija prema veličini opština, a sa druge strane, pozivam još jednom da se razmotri da li treba građane maltretirati tako što će da trče i da traže overu potpisa. Da je država spremna, da može da organizuje svoje uprave u svakoj mesnoj zajednici, svaki dan, to bi onda značilo da nema nikakvih problema, tu mu je, neka dođe, neka potpiše itd., iako to može da se zloupotrebi. Uzmite primer jedne opštine koja ima 60 odbornika, pa puta 30 kandidata to je 1.800 birača, 1.800 birača po pet minuta samo da traje, da su već svi u redu, to je toliko sati da je to 18 radnih dana po osam sati. Ljudi, da li vi znate šta znači to za građane Srbije? Pet minuta, ali pod uslovom da su svi sada odjednom tu. Ja govorim o jednoj listi, ne govorim o pet-šest lista. Koja to sredina može da ima, ne računam opet Beograd, gde je to ipak lakše, jer je koncentracija veća, koja sredina može da ima takve uslove? Izračunajte, 1.800 puta pet minuta, podelite sa brojem sati, uzmite da je osam sati u toku dana, 18 dana treba da se overava samo za jednu izbornu listu. Molim vas, još jednom to dobro sagledajte, pogledajte, potpuno smo saglasni da treba da bude rigorozna kontrola svakog potpisa, neka država uzme, neka proveri. Ako je jedan potpis falš, čak i ako je preko potrebno brojanje, jedan falš, eliminisati izbornu listu. Nemojte milion ljudi u Srbiji da maltretirate. To je suština.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srđan Šain.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, pokušaću u narednih par minuta samo da kažem da ovaj zakon nije u skladu sa Ustavom, da nije u skladu sa onim što ste napisali u obrazloženju a to je da Predlog zakona sadrži rešenje koje obezbeđuje srazmernu zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina i da je ovaj zakon tipičan primer situacije - ovom rukom vam dam, a ovom rukom vas šibam da ne možete da uzmete to što vam dajem. Da pokušamo zajedno da pratimo brojke i da vidimo da li je to tako. Prvo, da li se slažete... Ne morate da izađete za govornicu, dovoljno je ako mi klimnete glavom kod određenih principa. Prihvatiću klimanje glavom, ne morate da kažete. Da li se slažete da, po zakonu, broj odbornika u jedinicama lokalne samouprave nije fiksna stvar i da mogu da biraju da broj odbornika bude između 19 i 75? Da li se slažemo oko toga? Znači, slažemo se. Ministre, zamoliću da me saslušate. Pokušaću da objasnim zašto je ovo rešenje u suprotnosti sa Ustavom i sa duhom ovog zakona. Prvo, broj odbornika u jedinicama lokalne samouprave nije fiksna stvar. Možemo da imamo različit broj odbornika, može da bude 19, 20, 30, 75. Druga stvar, ukoliko se broj odbornika povećava odlukom opštine onda bi trebalo da jedan odbornik vredi manje birača, a ne da vredi više birača, jer što ima više odbornika u odnosu na isto biračko telo prirodni prag je sve manji, a ne da povećanje broja odbornika povećava biračko telo. Šta sada pokazuju cifre? Pokazaću na jednom primeru šta teoretski može da se desi. U Kovačici ima oko 22.000 birača. Ako računamo izlaznost negde preko 50%, realno je da izađe oko 11.600 birača. Dalje, ako to posmatramo videćemo da u Kovačici jedno mesto vredi... Za nas je ovo vrlo bitna stvar, jer od nje zavisi naša direktna zastupljenost u organima lokalne samouprave. Znači, između 260 i 290 glasova nam treba u opštini Kovačica da predstavnici manjina budu u opštini. Međutim, po istom ovom zakonu moramo da sakupimo 390 potpisa. Dakle, moramo da imamo 130 potpisa više u odnosu na ono što moramo da dobijemo na izborima. Ako se sada spustimo u teoretisanje po ovom zakonu imamo sledeće rezultate: na isti broj birača, na istu izlaznost preko pedeset i nešto posto, ako imamo 30 odbornika treba nam 433 birača, a 300 glasova. Međutim, na 45 odbornika treba nam 289 birača da bismo dobili prirodni prag, a moramo da imamo 450 birača koji će da overe potpise. Na 60 birača 216 je potrebno za prirodni prag, a 600 birača mora da overi potpise. Sigurno da je kod većinskih partija to drugačije ako govorimo o 5%. Ne bih ulazio u to jer nismo analizirali i ne bih komentarisao taj deo pitanja, verovatno da i tu ima određenih slabosti, ali naprosto dajte da pokušamo eventualno da nađemo neko drugo rešenje. Za mene je prihvatljivo i ovo rešenje, ukoliko ministar prihvati, da tu nađemo nekakav izlaz, da promenimo amandman ili Odbor da da svoj amandman; ukoliko ima veći broj da onda barem imamo granicu sa 200 birača da mogu manjine da predaju liste. Ukoliko prihvatimo da u opštinama gde je preko 20.000 birača možemo da overimo listu sa 200 birača i da tu listu možemo da predamo... Zašto je to bitno za romsku nacionalnu zajednicu? Razlika između romske nacionalne zajednice i drugih manjina jeste u tome što se Romi nalaze u celoj Srbiji. Nemojte da kažnjavamo Rome zato što žive u svim opštinama Srbije, što imaju dobar odnos sa građanima Srbije, što se ne koncentrišu i u toj koncentraciji, u stvari, ne izvlače određene povoljnosti u izbornom postupku. Tu je razlika između Roma i drugih nacionalnih zajednica. Molim vas još jednom da ovo prihvatite, jer zaista bismo doprineli da romska nacionalna zajednica učestvuje na jedan nov način u organima lokalne samouprave.
Reč ima ministar Milan Marković.
Moram da kažem nešto. Pozitivna diskriminacija nacionalnih manjina, kada su u pitanju evropske demokratske države, postoji uglavnom kada je u pitanju nacionalni nivo. Nije tako česta kada je u pitanju lokalni nivo. Štaviše, naša odredba iz Ustava koja kaže da se obezbeđuje srazmerna zastupljenost nacionalnih manjina u jedinicama SO, sa čuđenjem je prihvaćena od strane nekih eksperata, konkretno u Savetu Evrope, ali neka, mi je imamo, srećni smo zbog toga, to je naše bogatstvo i to pokazuje meru našeg odnosa prema nacionalnim manjinama. Mislim da svi u ovoj sali podržavaju da mi imamo tako visok standard ostvarivanja tih prava. Mišljenje Ministarstva je, a i u razgovoru sa drugim poslaničkim grupama došlo se do toga, da smo u značajnoj meri građansko društvo i da prilikom samog kandidovanja ne bi trebalo da postoji neka vrsta pozitivne diskriminacije. Neka postoji prirodni prag, svi se ovde slažemo da postoji taj prirodni prag, da nacionalne manjine ulaze u parlament bez cenzusa, odnosno u lokalni parlament bez cenzusa, ali došli smo do zajedničkog stava da prilikom kandidovanja ne treba i tu praviti... Jer, bojimo se da bi došlo do izvesnih problema u praksi kada bi se naprasno stvarale neke grupe koje bi pokušale da se legitimišu kao predstavnici nacionalnih manjina. Verujte, mnogo smo o ovome razmišljali; o ovome su razmišljali predstavnici političkih stranaka koje su učestvovale, praktično, u svim izborima do sada. Međutim, ima nešto drugo. Postoji amandman gospodina Vidoja Jovanovića koji se odnosi na broj potpisa. Pošto će biti pauza između završetka ove rasprave i glasanja da bismo rešili to i pitanje još jednog amandmana, da bi se šefovi poslaničkih grupa okupili i porazgovarali o tome, predlažem, da bismo predupredili sve dalje rasprave o tom pitanju broja potpisa, imajući u vidu ovo što je gospodin Šajn rekao, mada mislim da njegova računica... Vidite kako se tu postavljaju stvari vrlo čudno: kada govorimo o većinskim izborima nikome nije smetalo da u opštini od 15.000 stanovnika bude 30 potpisa po kandidatu, a sada je za opštine preko 20.000 stanovnika 30 potpisa po kandidatu, pa sada to smeta. Mislim da je naš izborni sistem do sada bio toliko bogat raznim sistemima i pokazao da mogu da se ostvaruju izbori i sa ovako uozbiljenom političkom scenom, a mislim da nam je potrebno da uozbiljimo političku scenu jer na ovim izborima za grad Beograd imali smo – gospodina Nebojšu Čovića podržao Ivica Dačić. Naravno, Ivica Dačić ga nije podržao, ali pošto nije bilo nikakve provere potpisa onda je svako donosio šta je stigao, iz izbornog spiska prepisivali aktivisti i to je tako išlo. Mislim da je dobro da uozbiljimo političku scenu. Predlažem šefovima poslaničkih grupa da porazgovaraju o ovoj temi, jer mislim da bi se time rešila pitanja o kojima gospodin Šajn govori i da bismo možda na taj način predupredili neku dalju diskusiju o ovome. Vlada se opredelila za proporcionalni izborni sistem, opredelila se da se uozbilji politička scena na lokalu, a to je prihvatio i deo opozicije. Mi se zahvaljujemo na saradnji koju smo tom prilikom imali. Prosto, tako je rešeno to političko pitanje izbornog sistema, ali predlažem da u toj pauzi obavimo konsultacije. U krajnjem slučaju, na glasanju ćemo sve rešiti, pa kako se budemo tu dogovorili neka se tako i glasa. Lično kao ministar nemam ništa protiv takve vrste intervencija ukoliko to bude stav većine političkih partija.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 20. stav 3. U prvobitnom tekstu piše da na izbornoj listi ukupno mora biti najmanje 30% kandidata manje zastupljenog pola na listi. Amandmanom predlažem da to bude 20%. Evo kratkog obrazloženja: ne želim nijednog momenta da umanjim političku aktivnost pripadnica lepšeg pola, ali ovde se u amandmanu kaže "najmanje 20%"; ako političke partije i grupe imaju mogućnost političkog angažovanja pripadnica lepšeg pola, to ne znači da one ne mogu angažovati i više od 20 posto njih na svojoj listi. Ali, postoji problem koji se odnosi pre svega na sredine koje imaju manji broj stanovnika. Istina je, u takvim sredinama lepši pol se ređe odlučuje za političko učešće i dolazi do situacije da je teško obezbediti ovaj potreban broj na listi. Ako je predlagač želeo na neki način da ih uvrsti u političko delovanje, zašto onda, s druge strane, nije omogućio da prilikom raspodele mandata pripadnice lepšeg pola budu uvršćene. Znači, politička lista, nezavisno od toga koliko dobije mandata, nije obavezna da prilikom dodeljivanja mandata uvrsti i pripadnice lepšeg pola. Dolazimo sada u koliziju – na jednoj strani namećemo obavezu, procentualnu obavezu, a na drugoj strani ne dajemo mogućnost, odnosno dajemo mogućnost političkoj stranci da pripadnice lepšeg pola ne uvrsti na listu, odnosno ne dodeljuje mandate. Još jednom pozivam ministra da razmisli, jer je to procenat koji ograničava donju skalu, najmanje 20 posto, što omogućava manjim sredinama da lakše formiraju liste. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Veoma ću kratko po ovom amandmanu, da neko slučajno ne stekne utisak da mi na bilo koji način sputavamo bilo koji pol da se politički angažuje, naprotiv. Mi nemamo, u principu, nikakvih problema s tim. Ali, ovde smo svi politički ljudi i svako je od nas jednom bio šef izbornog štaba. Šta je tvoj posao? Tvoj posao je da kandiduješ nekoga ko može dobiti najviše glasova. To ti je posao. Znači, u politici je to posao. Nažalost, moram da vam kažem da postoje... Slažem se da to treba da menjamo i da učinimo sve što je neophodno da to promenimo u Srbiji, ali reći ću šta je faktičko stanje. Dakle, postoje brdsko-planinska područja, u Srbiji je to ogromna teritorija, i kad na taj način postavite listu vi unapred znate da ćete imati rezultat koji neće biti zadovoljavajući. To je velika muka. Stvarno ne razumem, molio bih da mi se objasni, zašto zakonodavac nije insistirao da se u raspodeli mandata poštuje ovaj princip, a kod kandidovanja je insistirao na ovom principu. Mislim da je to političko licemerje. Znači, ako je u zakonu rečeno da na izbornoj listi mora biti najmanje 30 procenata kandidata manje zastupljenog pola, potpuno je normalno da, po analogiji, pri raspodeli mandata bude 30 posto manje zastupljenog pola nosilaca mandata. Ovako, ovo izgleda, izvinjavam se, pretpostavljam da vam to nije namera, kao da je neko želeo da na izvestan način komplikuje ovde neke stvari. Inače, mi bismo bili srećni kada ovo ne bi moralo da piše u zakonu i kada bi potpuno ravnopravno u svemu ovome, ravnomerno u smislu potencijalnog broja dobijenih glasova, pošto je to ovde tema, učestvovali muškarac i žena, bez ikakve razlike, a ne da se to mora rešavati zakonom. Dakle, kako god ovo budemo rešili ovde će biti problema, ali hajde da vidimo. Znači, nije to problem kad rešavate u Čačku i Beogradu, ali je to problem kada rešavate u Crnoj Travi, u Kačerskom kraju, na Suvoj planini i Staroj planini. Ako vi mislite da ja ne govorim istinu, evo, spreman sam da se izvinim, ali to jeste problem. To jeste problem zato što radimo imitaciju kandidovanja zato što onda kandidujemo jer moramo, a kad delimo mandate onda ne moramo. To ne razumem i zato sam se javio; kolega Jovanović je samostalno podneo ovaj amandman ceneći prilike u svojoj opštini, ali ovde ćemo imati problema i u budućnosti. Dakle, politička perspektiva na Terazijama, u velikim gradovima i u brdsko-planinskim područjima, po raznim osnovama, a ovo je samo jedno od tih pitanja, potpuno je drugačija. Znači, i to ću da vam kažem iz iskustva, kad imate učiteljicu ili medicinsku sestru u nekom mestu ili imate činovnika u upravi itd. vi možete lako da je kandidujete, ali moram da vam kažem, na mom Kablaru nećete naći domaćicu koja će da stane na bilo čiju listu, nažalost. To nije srećna okolnost po Srbiju, ovo je velika muka, ali je to istina, tako da prosto treba da vodimo računa kakva nam je država, a da činimo sve što je moguće da ovaj nivo podignemo gore. Postojala je praksa, koja je napuštena, koju je propisivao tzv. Socijalistički savez radnog naroda, gde se kaže – ovo je lista, toliko mora biti radnika, toliko žena, toliko manjina. Tad je bio rešen i prag i sve, ali nije bilo demokratije kakva jeste njena suština. Dakle, tad se nije postavljalo pitanje da li će se to dogoditi, tačno se znalo unapred kad se komponuje lista koliko mora biti mladih, koliko mora biti nezaposlenih, koliko intelektualaca, koliko žena, koliko svih ostalih. Složili ste se da je to surogat demokratije a ne demokratija, ja tome ne prigovaram, nego samo kažem šta je sada ovde problem. Ovo ima svaka opština u Srbiji koja ima ispod 20 hiljada stanovnika. Znači, ima opština koje imaju 114 kilometara po dijagonali. Znači, od Kačera do Dobrinje, tamo gde je rođen Miloljub Albijanić, ima 114 kilometara, to je jedna od najvećih opština u Srbiji, po teritoriji. Pričaću, po svom amandmanu, kako izgleda skupljati potpise u Trudelju i Dragolju, gde ljudi žive na usponima od preko 45 stepeni. Pitajte vi, vaš predsednik Vlade ima tamo vikendicu blizu, zna kako izgleda Kačerski kraj. Znači, to nije uopšte jednostavno pitanje zato što se na ovaj način eliminišu neke stranke ili neki politički činioci. Ako nema ravnomerne kampanje, onda nema ni demokratskih izbora. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Nedimović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 35. amandman, sa ispravkama, podneo je narodni poslanik Jovan Nešović, koji predlaže da se u članu 35. stav 2. Predloga zakona, kao i u svim ostalim članovima u kojima se pominje reč "omot" u odgovarajućem padežu briše i zameni rečju "koverat" u odgovarajućem padežu, kao i da se izmeni stav 6. ovog člana. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za lokalnu samoupravu nije prihvatio amandman, sa ispravkama, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkama, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 40. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za lokalnu samoupravu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je reč o amandmanu koji glasi – U članu 40. Predloga zakona posle stava 5. dodaje se novi stav 6. koji glasi: "U sredinama u kojima je srpski narod zastupljen u brojčanoj manjini u odnosu na nacionalne manjine, političke stranke i koalicije političkih stranaka srpskog naroda učestvuju u raspodeli mandata na način kako je to utvrđeno odredbom stava 5. ovog člana". To podrazumeva da ako ostvare i manje od 5% učestvuju u raspodeli mandata. Vi svakako dobro poznajete demografsku situaciju u našoj republici. Postoje sredine ili opštine u kojima je brojnost nacionalnih manjina veća, ukupna, u odnosu na brojnost većinskog, srpskog naroda. Dakle, primenom ovog zakona možemo da dođemo u situaciju da u pojedinim opštinama, naročito ako bude usvojen amandman koji ste predložili da koalicije koje ne ostvare cenzus od 7% ne mogu da učestvuju u raspodeli mandata, lokalne skupštine ostanu bez predstavnika većinskog naroda. Sa žaljenjem moram da konstatujem da Odbor za nacionalne manjine nije razmotrio ove zakone, naročito zakon o lokalnoj samoupravi koji, čini mi se, kroz jedan član tretira pitanje nacionalnih manjina. Takođe, nije razmatrao ni ovaj zakon koji je i te kako važan i za nacionalne manjine, ali naravno i za većinski narod. Znači, nije uzeo to u razmatranje, iako sam razgovarao sa predsednicom ovog odbora i ona izražava žaljenje što nije bilo komunikacije između nje i resornog ministarstva i da jednostavno nije bila u situaciji da tu nešto učini. Dakle, imamo sledeću situaciju: čini mi se da je praksa u ovom parlamentu takva da često postoji oklevanje što se tiče predlaganja zakona, oklevanje od strane Vlade, da ne postoji saglasje, dogovor o određenim važnim pitanjima, verovatno i o podeli vlasti u pojedinim sferama života i rada u Srbiji, i da se sve rešava u poslednjem trenutku. Mislim da je ta praksa prisutna od dolaska na vlast Demokratske opozicije Srbije, znači, od 2000. godine naovamo. Čak je i Ustav Republike Srbije donet po istom principu, brzo, za što kraće vreme, a šta u njemu piše, to je pitanje. Da ne budem pogrešno shvaćen, Socijalistička partija Srbije je, to je svakako poznato, podržala donošenje novog Ustava. On bi bio podržan od strane SPS-a čak i da su u njemu data gora rešenja od onoga što danas stoji u njemu, jer postoje oni najvažniji nacionalni interesi ove zemlje, postoje državni interesi, za koje ćemo mi uvek glasati i kojima ćemo se uvek povinovati. Od 2000. godine naovamo bilo je mogućnosti da se donese ustav na jedan drugačiji način, uz temeljnu raspravu, uz sagledavanje mnogo toga što bi bilo bolje kao rešenje. Ta odredba u Ustavu, u članu 180, o čemu je malopre govorio ministar, kaže: "U autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave u kojima živi stanovništvo mešovitog nacionalnog sastava omogućuje se srazmerna zastupljenost nacionalnih manjina u skupštinama, u skladu sa zakonom." Onda imamo čuđenje predstavnika međunarodne zajednice otkuda nama takva odredba u zakonu. Onda mi kažemo – to jeste bogatstvo u onome što je sagledavanje potreba nacionalnih manjina. Svakako ja jesam za to, to vrlo poštujem, i SPS takođe, ali bojim se da su nadležni danas na vlasti, kako narod kaže, veći katolici od rimskog pape. Znači, daju se rešenja, i više od onoga što je potrebno, a pri tome to ide često na štetu većinskog, srpskog naroda. Ako je to cilj, onda se cilj svakako ovim može postići. Ne znam da li je cilj, teško mi je poverovati, ali često određena zakonska rešenja, pa čak i ustavna, idu na štetu srpskog naroda. Sada imamo situaciju da ćemo, kroz odredbu člana 40, poštovati, naravno, i one rezultate stranaka nacionalnih manjina koje ostvare ispod 5%, to je u redu, ali nije u redu da se dogodi da u takvim lokalnim samoupravama nemamo predstavnike većinskog naroda, a primenom ovog zakona to može da se dogodi.Šta je nama bilo potrebno, kažem, da i u Ustavu dajemo neka takva rešenja? Zamislite sledeću situaciju, u nekim sredinama... Znači, ne osporavam rešenje da nacionalne manjine treba da ostvare zastupljenost u lokalnim skupštinama ako imaju manje od pet posto izbornog rezultata, ali pri tome naglašavam da će na nekim drugim listama stranaka, na primer, SPS-a, DS-a, DSS-a, SRS-a, takođe biti predstavnici nacionalnih manjina. Da li su oni autentični predstavnici nacionalnih manjina? Po ovome ispada da nisu. Tako će onda predstavnici nacionalnih manjina i po ovom osnovu biti pridodati i po ovom drugom. U redu, neka budu i po jednom i po drugom principu, ali u onom najgorem i najdrastičnijem slučaju može da se dogodi da neka lista koja je sjedinila određene političke opcije srpskog naroda, većinskog naroda, i ako se usvoji još da to treba da bude 7%, nema srazmere, znači, mora da otpadne i ne učestvuju u raspodeli mandata. Dakle, znam da je nepopularno sada čačkati i raspravljati o tome, ali mogu da vam kažem da najmanje ja mogu da budem protiv interesa nacionalnih manjina. Odrastao sam u jednoj mešovitoj sredini, u jednoj etničkoj grupaciji koja ima svoj jezik, svoju kulturu i svoje običaje, nema standardizovano pismo i jezik, pa pokušavaju da nametnu da to bude rumunski jezik, ali, ja ću vam reći, teško da će Vlasi da se opredele da budu Rumuni, vrlo teško. Prema tome, ja imam osećaj za to šta su potrebe građana koji nisu ono što su Srbi, što je srpsko nacionalno biće itd. Isto tako, imam dubok osećaj, i kao socijalista, i kao čovek i kao građanin, za ono što je interes srpske države, u kojoj sam odrastao, u kojoj su i moja deca i unuci. Svakako da treba da zajedno vodimo računa o tome. Svakako da nacionalna prava, ljudska prava i manjinska prava ne mogu da budu osporavana i da se ide na njihovu štetu na račun većinskog naroda, ali isto tako ni većinski narod ne može ni u jednoj varijanti da ima manje prava od pripadnika nacionalnih manjina. Možda je teško ovo pitanje razrešiti kroz ovaj član, možda je trebalo to dodati ili definisati kroz neki novi član, ili je uopšte teško naći neko pravo rešenje ako smo se već upleli u neke stvari na način kako je to učinjeno u Ustavu, a nije trebalo, ali, molim vas, i vas koji ste trenutno u vladajućoj strukturi, u vladajućoj većini, da vodite računa o onome što je interes srpske države. U Ustavu ste rekli da je Srbija država srpskog naroda i svih ostalih građana, pa ne poštujete. Mi imamo danas u svetu građanski koncept država i prava građana gde se minimizira, odstranjuje ili gura u stranu ono što je nacionalnost, ono što je nacionalni koncept. Mi imamo čitavu vojsku nevladinih organizacija koja radi na razbijanju jednog takvog koncepta da bi se konačno usvojio taj građanski koncept i mi idemo naruku tome. Dobro, stići ćemo. Ako idemo ovim putem, znate šta, ova država će jednog dana biti država nacionalnih manjina i preostalih Srba. Ako nam je to cilj, u redu, nije sporno. Ja ću se onda udenuti kao nacionalna manjina i za mene nema zime. Ne znam šta ćete vi. Mada, kad kažem "vi", to sam ja. Gospodine Todoroviću, vi ste pripadnik većinskog naroda. Dakle, da zaključim, imamo na delu jedno oklevanje, jedno veoma loše, trapavo usvajanje zakonskih rešenja, zakona, propisa, koji o svemu vode računa, samo ne o državnim interesima, o nacionalnim interesima. Pre svega, vodi se računa o stranačkim interesima i na takav način se donosi i Ustav, tako se donose i drugi zakoni itd. Time se narušava i potkopava ono što jeste interes ove države i ono što je nacionalni interes. Garantujem, ako bi se vodilo računa o tome, u svakom slučaju bi se vodilo računa, na jedan kvalitetan način, i o nacionalnim manjinama. Pa, ako je trebalo da vodite računa o nacionalnim manjinama, zašto Predlog zakona nije usaglašavan, zašto nije bilo koordinacije i veze i sa odgovarajućim odborom koji to pitanje treba da rešava? Znam da nije moguće da ovaj amandman prođe, bar po onome što su bile konsultacije, ali moja namera nije bila da uputim neku kritiku radi kritike, radi nekih političkih poena; Socijalistička partija Srbije i ja lično kroz ovaj amandman pokušavamo da iskažemo veoma veliku dubinu problema koji iz ovoga može da eskalira i da ide u jednom pogrešnom pravcu. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč po amandmanu? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo nema ministra i opet nemamo s kim da polemišemo. Meni je veoma važno objašnjenje ministra u vezi sa obrazloženjem koje su dali u Predlogu zakona. Da bi javnost znala o čemu se radi, ipak ću da pokušam da objasnim šta je suština člana 41. i šta je suština našeg amandmana kojim tražimo da se on potpuno promeni. Ne vredi nam priča, da mi objašnjavamo narodu da je ovo Dontov sistem, a da je onaj pre bio Nimajerov, da je on bolji ili gori itd. Moraju građani da shvate o čemu se radi. Naime, član 41. Predloga zakona o lokalnim izborima govori o tome kako se posle završenih izbora vrši raspodela mandata. Pre toga, jedan član je regulisao da u raspodeli mandata učestvuju sve one izborne liste koje su prešle 5% glasova od ukupnog broja građana koji su glasali. Kako je predlagač zakona predvideo? On je predvideo da se raspodela mandata vrši po tzv. Dontovom sistemu. Šta on u suštini znači? Znači da svaka izborna lista svoj broj glasova koji je dobila deli sa brojevima od 1 do broja koliko skupština broji odbornika, i tako svaka izborna lista. Ako skupština opštine broji 50 odbornika, znači, deli sa brojem od 1 do 50. Tako se formira niz od 50 količnika. Svaka izborna lista deli na isti način od 1 do 50, a onda se sve stavi na jednu gomilu i izabere se 50 najvećih količnika. Matematički ništa sporno, ali politički sporno. Zašto? Zato što se tu računaju svi glasovi koje je dobila jedna izborna lista i plus ono što ostane od drugih. Šta smo mi predložili? Mi smo predložili da ostane kao što je bilo do sada, proporcionalni sistem raspodele mandata, odnosno srazmerno broju dobijenih glasova. Šta to znači? To znači, ako je jedna stranka dobila 10% glasova dobiće 10% odbornika; 25% glasova - 25% odbornika; 5% glasova - 5% odbornika. One izborne liste koje nisu dobile 5%, ti glasovi se ne računaju. To je pošteno, glasao si, imao si jednu političku opciju; nije prošlo skupštinu, molim, tvoji glasovi se ne računaju. Kod ovog sistema koji je predlagač zakona ovde naveo i ti glasovi će ući u obzir i tako će se dogoditi da će glasovi jedne političke opcije koja je potpuno suprotna onoj najvećoj omogućiti njima veći broj glasova. Naravno, i ovaj sistem raspodele mandata srazmerno broju glasova omogućuje većim strankama, ako se ne rasporede svih 50, na primeru 50 odbornika, da onda ide ono - najveći, iza zareza, najveći decimalni broj, pa sledeći itd. Znači, opet će se na neki način to preliti, ali daleko manje nego kod Dontovog sistema. Zato mislimo da je potpuno poštenije bilo da se promeni taj član zakona. Taj član zakona je bio u dosadašnjem Zakonu o lokalnim izborima. Šta meni fali ovde? Meni fali ministar da mi objasni obrazloženje, jer on u obrazloženju (ili predlagač zakona, ne znam da li je on) kaže: "Primena proporcionalnog izbornog sistema bez odgovarajućih korektivnih metoda u fazi kandidovanja i prilikom raspodele mandata može dovesti do favorizovanja onih političkih stranaka, stranačkih koalicija i grupa građana koje uživaju relativno malu podršku biračkog tela." Kako se favorizuje jedna stranka koja je dobila 5% glasova i 5% odbornika? Kako se to favorizuje, gospodine ministre u odsustvu? Zar se ne favorizuje onaj koji je dobio 25%, pa dobio još malo? Čak i na jedan i na drugi način, samo što je ovde manje kod ovog koji smo mi predložili. Znači, još jednom ponavljam, srazmerno broju dobijenih glasova, toliko i odbornika. Ako neki sitni detalji ostanu, opet se pripisuje najvećim, pa sledećim itd. i tu nema spora. Kod Dontovog sistema to je mnogo više. Prema tome, kako je ministar ovde izračunao da će da se favorizuju male stranke? Srazmerno, ne može da bude favorizovanje. Dontov favorizuje. Naravno, ovo što kaže gospodin Marković – čim nije prošao 5%, vanparlamentarna stranka – to nije sporno i pošteno je da se ti glasovi bace, jer glasalo se za nekoga ko nije prešao cenzus, ali ko je dobio od 5% do ne znam koliko... Molim vas, pogledajte vi obrazloženje, mada ne znam sa kim polemišem, nema ministra da mi sada lepo ovo obrazloži, pa da onda ja izađem sa novim argumentima. U obrazloženju Predloga zakona stoji ovako – predloženi sistem omogućuje primenu tzv. prirodnog praga za stranke i koalicije nacionalnih manjina. Ako neko ume ovo da mi objasni, ja ću onda da odustanem od dalje priče. Molim vas, gospodine predsedniče, ja ću se javiti povodom svakog narednog amandmana, bilo koji da bude, dok ministar ne dođe i ne objasni mi ovo što ovde piše, dok ne obrazloži ovo svoje obrazloženje. Zarad javnosti, da zaokružim, predloženi sistem omogućava neravnopravnost. Sistem koji je do sada bio u Zakonu o lokalnim izborima bio je pošteniji, jer su se srazmerno broju dobijenih glasova delili mandati. Mi tražimo da i dalje tako bude, jer do sada je bio sistem koji omogućuje srazmerno broju dobijenih glasova srazmerni broj odbornika; toliko si glasova dobio – toliko odbornika. Smatramo da je to najpoštenije i nikoga ne favorizuje toliko. Ponavljam, nikoga ne favorizuje toliko, i tako opet veće stranke imaju, ali manje parčiće da uzmu od toga. Ali, ovo nema smisla. Nema smisla ni obrazloženje koje je dao ministar. Evo, da pročitam još jednom, da li neko od vas razume ovo obrazloženje? Prema tome, ja neću dalje govoriti o tome, ali ću čim se ministar vrati i objasni njegovo obrazloženje nastaviti dalje polemiku sa njim.
Da li još neko želi reč? (Da.)
Vrlo ću kratko, ne bih se sada upuštao u predavanja koje su to matematičke razlike između Nimajerovog sistema, koji predlaže gospodin Petronijević i koji je do sada važio u zakonu, i Donteovog sistema koji se sada predlaže u zakonu. Kurioziteta radi, samo da vam kažem da je naučni rad na tu temu prvi objavio Mika Alas. Odmah da kažem, podržavam amandman gospodina Petronijevića. Činjenica je da je među raznim načinima obračuna mandata u proporcionalnom sistemu najpošteniji način upravo ovo što predlaže gospodin Petronijević, a isto je to predlagao i gospodin Nešović u svom amandmanu koji je praktično identičan ovom. Mislim da je to nesporno i mislim da bi ovaj amandman valjalo prihvatiti. Još nešto da kažem, u obrazloženju zašto se amandman ne prihvata kaže se ovako: "U Predlogu zakona predloženi sistem omogućuje i primenu tzv. prirodnog praga za stranke i koalicije nacionalnih manjina." Verujte mi, to nema nikakve veze. To da li ste vi za neke stranke propisali cenzus 5% ili 7%, a za neke stranke ne, to je potpuno drugo pitanje i to je samo pitanje ko se kvalifikuje da uđe u raspodelu, a raspodela se kasnije pravi ili po Nimajerovom sistemu, što predlaže gospodin Petronijević, ili po Dontovom sistemu, što stoji u Predlogu zakona. Uveravam vas da je daleko pošteniji Nimajerov sistem i daću jedno kratko obrazloženje. Razlika je, u osnovi, u sledećem. U Nimajerovom sistemu, koji predlaže gospodin Petronijević, svaka stranka od ostatka može dobiti ili nula ili jednog poslanika na onaj broj poslanika koji osvaja, a u Dontovom sistemu to nije tako, pa se može desiti da neka stranka osvoji i tri mandata, a ne samo jedan, preko onog broja koji pripada; na to ukazuje matematika, ali ja vas ne bih davio matematičkim dokazima.
Reč ima gospodin Srđan Šajn, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Da bismo raspravu učinili efikasnijom, ja ću tokom ova dva minuta govoriti i o ovom drugom amandmanu, da se ne bih više javljao. Problemi o kojima ste vi govorili, a koje smo mi pokušali da otvorimo amandmanom koji sam podneo u ime Romske partije, upravo se odnose na to da pokušamo da obezbedimo zastupljenost svih u lokalnim organima vlasti ne favorizujući one koji su veliki u momentima kada je pitanje da li je to realno ili nije. U prilog tome ide i naš amandman i ja ću sigurno da povučem taj amandman ukoliko se nađe rešenje koje će da zadovolji i ove stavove SPS-a i DSS-a. Možda ne bi bilo loše da se na konsultacijama to objedini u jednu zajedničku priču. Sigurno da je mnogo bolje ako i manjine imaju ista pravila kao i većinske partije, a ovo bi otprilike rešilo i pitanje manjina, njihove zastupljenosti u parlamentu. Mislim da je nelogično da govorimo da hoćemo da pomognemo manjinama, pokrećemo afirmativne akcije, a onda u jednom trenutku, kada imaju isti broj glasova ili iste količnike kao velike partije, kažemo - tu je granica. Znate, sada kada imate isti broj glasova, sada ne možete, isti količnik, sada tu ne može, tu je granica, jer oni su tamo za prvog, drugog, trećeg i četvrtog odbornika imali malo više. Mislim da se tu ruši ceo duh zakona. Tu se, u stvari, otvara put nečemu drugom. Opet kažem da su Romi tu najviše oštećeni, zato što Romi u Srbiji žive skoro u svim opštinama, gde mogu da imaju jednog ili dva odbornika i onda će oni da dobiju nijednog ili ćemo tog jednog kojeg su dobili da im oduzmemo. Još jednom molim predlagača zakona, nemojte da pravimo zakone samo prema meri manjina koje su koncentrisane na jednom delu teritorije. To je problem i za Srbe na Kosovu. To je ozbiljan problem za Srbe na Kosovu koji žive u opštinama u malom broju, u graničnim opštinama. Dakle, mi ovim izbornim zakonom podstičemo na duže staze, govorim o periodu od 40, 50, možda i 60 godina, da se manjine koncentrišu na jednom delu teritorije, kako bi ostvarile svoja izborna prava, umesto da podstičemo da se integrišu. U tom pravcu ide i moj amandman i ukoliko se bude našlo rešenje o kome razmišljaju predstavnik DSS-a i predstavnik SPS-a, mi ćemo sigurno u toj situaciji da povučemo ovaj amandman. Govoriću o celom članu, da mi ne zameri predsedavajući, da ne bih posle komentarisao. Za nas je bitno da se vodi računa o zastupljenosti svih političkih partija koje su ostvarile količnike o kojima ste govorili. Znači, krajnje pitanje koje treba da se postavi kod raspodele poslednjeg mesta u skupštini, i kriterijum, treba da bude zastupljenost svih političkih partija ili lista u skupštini opštine. Zamislite vi da jedna manjina sve prebrodi, na kraju ima isti količnik kao velika partija, i kaže se – izvinite, vi ne možete, prirodno je da velike partije imaju veći broj birača nego manjine. Zato bih zamolio da na tim konsultacijama, eventualno, i ovo pitanje zajedno raspravimo. I, ovo je poslednji komentar: slažem se ja da je mišljenje Saveta Evrope onakvo ili ovakvo, međutim, ako je Ustav jasan, a jeste jasan, onda sam ja prvenstveno za to da se Ustav u Srbiji primenjuje. Zaključci Saveta Evrope se primenjuju samo onda kada su u saglasnosti sa Ustavom, a Ustav se primenjuje uvek i bez obzira na materiju. Znači, ne možemo mi da prihvatimo argumentaciju tipa "znate, meni su rekli stručnjaci u Savetu Evrope da baš nije u skladu sa evropskim standardima". Mi ovde radimo po Ustavu Srbije, a zaključke Saveta Evrope, sve te konvencije moramo i treba da prihvatimo, ali u onom momentu kada dajemo manje prava nego što je definisano u tim aktima.
Izvolite. Narodni poslanik Rajko Baralić. Preostalo vreme za SPS je pet minuta.
Gospodine predsedniče, kao što vidite, veliki broj narodnih poslanika uključio se u raspravu o ovom amandmanu. Dakle, ne radi se samo o tome koja formula je ovde bolja, Nimajerova ili Dontova, već se radi o tome da je Vlada dala stvarno nesuvislo obrazloženje i ja to stvarno ne razumem. Da li uopšte neko pročita ono što napiše ili potpiše? Mi možemo da govorimo o izbornim sistemima, o tome postoje različita viđenja, upućujem kolege da pročitaju knjigu dr Milana Jovanovića "Izborni sistemi", pa svako neka iz toga uzme ono što želi, ali ovde se radi o prostoj stvari. Amandman na član 41. koji je podneo kolega Milisav Petronijević u ime SPS-a zalaže se, da kažem prostim srpskim jezikom, za to da se ne favorizuju one liste koje su dobile više procenata na lokalnim izborima i da na taj način iz tzv. rasutih glasova uzimaju još nekoliko mandata. Dakle, zalažemo se za princip da se glasovi svih stranaka koje su prešle cenzus podele, odnosno da njihovi glasovi čine 100 posto mandata i da se shodno procentima osvojenim na tim listama podele mandati po procentima, i to je najčistija pozicija. Oni koji nisu prošli cenzus nisu se kvalifikovali i nemaju na koga da se ljute. Nisu više u utakmici. Ovako stvaramo lažnu sliku da građani koji su glasali za druge liste... I kod parlamentarnih izbora je isti problem, da neko ne misli da kritikujem samo taj. Dakle, građani koji su glasali za neke liste koje nisu dosegle cenzus protiv svoje volje pomažu u broju mandata strankama koje su iza cenzusa, pri čemu oni nikada neće biti u prilici da njihov interes koji oni imaju kroz pasivno biračko pravo bude zastupljen. Mi ovde insistiramo na tome da se potpuno jasno definiše raspodela mandata, da u tome nema spekulacija, pri čemu u opštini koja ima 70 odbornika, ili 50, sasvim svejedno, može biti sporan najviše jedan mandat na eventualno zaokruženje. To je kraj. Ovde kod Dontove formule, praktično, ovo može biti krajnje problematično. Obrazloženje koje je dala Vlada potpuno je suprotno onome što je bila intencija amandmana. Ja to uopšte ne razumem. Kako je moguće da se napiše potpuno suprotno od onoga što jeste bio zahtev? Upravo je to sama suština problema. Kolega Petronijević je tražio jednu stvar; Vlada mu odgovara argumentacijom koja je potpuno suprotna od one koja bi trebalo da stoji zašto se amandman odbija. Ja to ne razumem. Molim vas, kolege narodni poslanici, građani Srbije, poslanici SPS-a čitaju zakon, pišu amandmane, čitaju sve vaše amandmane, čitaju sve izveštaje koji dolaze u Narodnu skupštinu i nemojte od nas očekivati da to ne činimo i ubuduće. To ćemo činiti stalno. Dakle, podsećam zbog građana, ova sednica Vlade je tzv. telefonska, na njoj su ministri prihvatili ovaj set zakona. Ja ne znam šta je to telefonska sednica. Voleo bih da mi neko objasni. Razumem kada gori, kada je elementarna nepogoda, kada je ratno stanje, danas je 29. decembar, ulazimo u poslednji dan ovog zasedanja, potrebno je da se na najbrži mogući način donesu zakoni, kao što smo i Vladu birali nešto pred ponoć. Ovo su ozbiljne stvari. Od kvaliteta ovih zakona će zavisiti kako ćemo voditi izborni proces, proces kandidovanja, kako ćemo deliti mandate i kakva će biti vlast četiri godine u Srbiji. Nije ovo pitanje da li se jedan član nekog zakona menja zbog nekakvog usaglašavanja sa nekom konvencijom. Ovo je set najozbiljnijih zakona u Srbiji. Odbornici koji budu preuzeli većinski vršenje vlasti u Srbiji kontrolisaće nekoliko milijardi evra u naredne četiri godine. Dakle, sa punom ozbiljnošću i odgovornošću molimo da podržite ovaj amandman, kao i neke druge, da bismo popravili osnovni tekst zakona. Onaj ko piše obrazloženje mora da vodi računa o tome da ono što piše neko hoće da pročita. Uveravamo vas da pročitamo svaki akt koji pošaljete u poslaničku grupu.
Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jovan Nešović.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege poslanici, ja neću dugo. Amandman je sličan, da ne kažem istovetan, amandmanu narodnog poslanika iz SPS-a, gospodina Petronijevića. I obrazloženje je potpuno slično. Ako hoćemo, gospodo narodni poslanici, da govorimo o pravednosti i pravičnosti, onda je zaista ovaj drugi sistem koji se pominje, Nimajerov sistem, pravedniji i pravičniji. Zašto je pravedniji i pravičniji? Zato što u lokalnom parlamentu imate tačno toliko odbornika koliko ste procenata glasova osvojili. Znači, to je potpuno jasno. Akohoćemo da favorizujemo velike stranke, što je takođe demokratsko pravo, onda imate ovaj predlog kakav je ovde. Zaista ovde je potpuno jasno da se ovim predlogom favorizuju velike stranke, odnosno one stranke koje dobijaju više glasova. Ko će biti oštećen ovim? Neću da govorim ni sa jedne, ni sa druge strane, ali lokalna politička scena u Srbiji je ponekad čudna, ponekad neizvesna. Prema tome, posle lokalnih izbora videćemo, na kraju krajeva, ko će biti nezadovoljan ovakvim rešenjem. U obrazloženju zašto se amandman ne prihvata kaže se – u Predlogu zakona predloženi sistem omogućava i primenu tzv. prirodnog praga za stranke i koalicije nacionalnih manjina. Zaista ne želim nijednog trenutka da kritikujem one koji su pisali ovo obrazloženje, ali ako narodni poslanici žele da idemo na jednu pravednost i pravičnost na lokalnim izborima, onda bilo koji od ova dva amandmana, gospodina Petronijevića ili moj amandman, to omogućava. Ovaj drugi favorizuje velike stranke. Prema tome, u danu za glasanje, a to će verovatno biti danas, mi ćemo dati svoje mišljenje.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Radovan Radovanović i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, a s obzirom da ministar Milan Marković nije u sali, zaključujem pretres Predloga zakona o lokalnim izborima, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O GLAVNOM GRADU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Željko Ivanji, Milisav Petronijević, Petar Cvetković, Srđan Šajn, Ivan Andrić, Momir Marković, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Jorgovanka Tabaković i Vlatko Ratković, kao i amandman koji je na Predlog zakona podneo Odbor za lokalnu samoupravu, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Primili ste izveštaje Odbora za lokalnu samoupravu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Gospodine predsedniče, previše smo korektni u ovoj Narodnoj skupštini, jer najmanje što se može reći jeste da je nepošteno da se na različit način odnosimo prema različitim poslanicima. Mislim da nema smisla što ministar nije prisutan i da je ovo što pričamo očigledno samo da vreme što pre prođe, da ne možemo da polemišemo ni sa kim. Zar nije bio dovoljan razlog da ako se već još neko javi da govori u prilog jednom amandmanu o razlozima zbog kojih treba da se prihvati, da dođe ministar i da se suprotstavi tome ako stvarno misli tako, ili ne. Ovo što sada pričam očigledno ću pričati zarad javnosti. Znači, na dnevnom redu je Predlog zakona o glavnom gradu, koji je u članu 7. predvideo da se statutom grada Beograda bliže uređuje način obrazovanja i ukidanja gradskih opština, promena njihovih područja, organi i način izbora organa gradske opštine, kao i međusobni odnos organa grada i organa gradske opštine. Na prvi pogled, jedna obična rečenica, ništa posebno, ali kada se vratimo na član 6. vidimo da je Beograd ovlašćen da odredi statutom hoće li da obrazuje opštinu, koliko opština da obrazuje, kada će da je ukine i pri tom nikakvih ograničenja nema. Takođe, Beograd je nadležan da, opet statutom, odredi poslove iz nadležnosti grada Beograda koje vrše gradske opštine, a da nikakvih kriterijuma nema u zakonu. Ne treba zakon da reguliše sve, ali podsećam javnost, Zakon o lokalnoj samoupravi daje velika ovlašćenja gradovima i opštinama iz svoje nadležnosti. Kada je Beograd u pitanju, ta ovlašćenja su još veća i odnose se na: zaštitu voda, priobalja, organizovanje i finansiranje vodoprivrednih delatnosti na vodnom području, izgradnju, rekonstrukciju, održavanje i upravljanje opštinskim i nekategorisanim putevima, ulicama, kao i državnim putevima, osim autoputa, komunalnu policiju, vatrogasnu policiju i mogućnost osnivanja televizijskih i radio-stanica, novina i drugih sredstava javnog informisanja. Pre nego što se vratim na obrazloženje amandmana poslaničke grupe SPS, meni fali ministar ovde da ga pitam zašto i svi drugi gradovi nemaju pravo da osnuju televizijske i radio-stanice, novine i druga sredstva javnog obaveštavanja? Zašto opštine to pravo nemaju? Podsećam da je poslanička grupa SPS podnela Predlog zakona o izmenama Zakona o radiodifuziji. To je odbijeno. Kakva je sada situacija? Sada imamo situaciju da samo Beograd može da osnuje televizijske i radio-stanice i novine, i opštine gde su nacionalne manjine. Zašto gradovi ne mogu da imaju? Zašto Rajkov Čačak ne može da ima? Da ne nabrajam dalje. Nema ministra. Evo ga ulazi, sada će on da odgovori. Naravno, kada se govori o Beogradu ne mogu da ne kažem bar jednu rečenicu o Studiju B; to je gradski javni servis i, naravno, apsolutno režimska televizija, što je i logično jer Skupština grada finansira Studio B sa oko tri miliona evra. Od toga milion i po evra da piše samo hvalospeve o gradskoj vlasti i milion i po evra da ne dozvoli da opozicija uopšte bude prisutna na Studiju B. Tako su pola - pola, otprilike, raspoređena sredstva. Dakle, kada se pogledaju nadležnosti i ovlašćenja Beograda, koja su izuzetno velika, Beograd i treba da ima ta ovlašćenja, sredstva ogromna... Da li znate da Beograd ima budžet od milijardu evra? Da li vam je poznato da gradonačelnik ima džeparac od milijardu dinara, to je ona čuvena tekuća budžetska rezerva koja je u nadležnosti samo gradonačelnika, i čitav niz drugih veoma važnih nadležnosti. Šta je bila naša reakcija? Vidim i u prethodna dva amandmana pokušaj poslanika Željka Ivanjija da bar delimično ovo razgrne, kako bih rekao, da se bar neka pravila utvrde. Ovako kako je ovde napisano znači da Beograd može da organizuje 10 ili 50 opština, nema kriterijuma. Ovako kako je ovde napisano Beograd će da organizuje rukovodstvo kako bude odgovaralo onom ko je na vlasti. Imamo primer Opštine Surčin. Svaka čast Opštini Surčin, i treba da postoji politički organizovana opština, 30 i nešto hiljada birača, ali imamo primere: Dunavski venac, preko obale Dunava, 150.000 ljudi godinama traži, ali ne mogu da dobiju jer im ne odgovara politika; podavalsko područje, Ripanj i sve ono ostalo; Žarkovo, Železnik itd. Dakle, postoji čitav niz onih koji ispunjavaju kriterijume, ali ne mogu da dođu do izražaja politički da bi se ta opština osamostalila. Dakle, ponavljam još jednom šta je suština – neka grad osniva opštine, ali neka postoji neki kriterijum. U Zakonu o lokalnoj samoupravi je rečeno šta sve jedna opština može da bude. Zašto ovde bar jedan nije naveden? Da ne bismo komplikovali, mi samo tražimo da se jedna reč doda u tom članu – da se statutom grada uređuju, pored načina, i nekikriterijumi, da se zna da to važi za više izbornih mandata, a ne samo za onaj mandat kada je neko na vlasti. Šta je još karakteristika Beograda? Problem nerazrađenog odnosa grad - gradska opština, kada su u pitanju nadležnosti. Imate primer u zakonu o teritorijalnoj organizaciji: status grada ima svaka opština koja ima preko 100.000 stanovnika, a i manje od 100.000 ako je ekonomski, kulturni, geografski centar itd., ali svakako svaka opština sa preko 100.000 stanovnika. Kakvu situaciju imamo u Beogradu? Imamo Opštinu Novi Beograd koja ima preko 300.000 stanovnika, a ima nadležnosti mesne zajednice, da ne karikiram. Mi ničim ovde nismo u ovom zakonu rekli – OK, neka Beograd sam uredi, ali mora da poštuje neka pravila. Mi imamo ceo deo grada, Novi Beograd, Zemun, koji je sa leve strane Save, pola miliona ljudi; to su dve mesne zajednice, po nadležnosti. Pa, zar je stvarno teško razraditi nekoliko osnovnih elemenata i reći ko može i kako može, koje uslove treba da ispunjava da bi bio opština. Dakle, i Zemun i Novi Beograd mogu da budu posebni gradovi, u skladu sa zakonom o teritorijalnoj organizaciji, i još 10 takvih opština u Beogradu. Naravno da treba voditi računa i o tome da je Beograd jedinstveni grad. Uzmite Obrenovac – potpuno jedna celina, grad, za koji se ne zna koje nadležnosti može da ima. Da ne nabrajam više, toliko toga ima. Čak su Novi Beograd i Zemun jedna posebna celina, ne mislim ništa ružno, odvojeni od Beograda. Kako odvojeni? Pa, ne može niko da pređe u Beograd preko ova dva mosta koja imamo, niti može obrnuto da se radi. U Beogradu se samo crtaju mostovi na kartama, na skicama itd., ali se nijedan ne pravi. Čujem sada da se pravi pontonski most. Ima nacrtan most na Adi koji vredi 150 miliona evra, taman tri, koliko treba Beogradu; četrdeset miliona treba za jedan most, dva na Savi, jedan na Dunavu, kojima bi se povezale obale. Imamo nacrtano sve to, ali nemamo, građani Beograda ne mogu da pređu ovamo, stari deo grada, i obrnuto. Da se vratim na ovu priču. Nije prihvatljivo da se zakonom da ovlašćenje da statutom uredi sve, a da mu se bar neke ograničavajuće stvari ne kažu, i sa stanovišta veličine i sa stanovišta nadležnosti itd. Upozoravam, statut grada Beograda ovde je ovlašćen da odredi koje će organe gradska opština da ima, a to znači da može da kaže – nećemo skupštinu opštine, nećemo predsednika opštine, nećemo opštinsko veće, znači, hoćemo da se formiraju saveti koje će izabrati zborovi građana, recimo. To je tako dato ovlašćenje statuta da nikakvih ograničavajućih faktora nema. Zar stvarno to može da reši ove probleme koji postoje u gradu Beogradu? Gospodine ministre, malopre niste bili prisutni. Veoma smo dugo raspravljali o članu 41. Predloga zakona o lokalnim izborima. Neki su se pridružili tome, smatrajući da je pošteniji srazmerni sistem u raspodeli mandata, Nimajerov, nego ovaj što je predložen. Niste nam objasnili, evo sad vam pružam šansu, obrazloženje koje ste dali, koje nema veze s tim amandmanom. Evo, sad pitam šta je smetnja, šta je problem da ne može da se usvoji jedna izmena gde se kaže – statut, u redu, neka ga reši, ali treba da postoje neki kriterijumi. Na kraju, još jedno pitanje. U Zakonu o lokalnoj samoupravi piše da predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore za opštine, gradove, dakle, za jedinice lokalne samouprave. Pitam vas, ko će da raspiše izbore za gradske opštine u Beogradu? Pominje se da će izbori biti za 120 dana, čini mi se, najmanje, 180 najviše, ali će, kako sam razumeo predsednika Dulića, biti raspisani sutra, prekosutra, ne znam kad, uglavnom biće raspisani. Pitam, ko će da raspiše izbore za Novi Beograd, za Zemun, za Čukaricu, za Palilulu i da ne nabrajam svih 17 opština u gradu Beogradu. Dakle, ipak je to premalo regulisano za jedan prevelik grad kao što je Beograd. Iz tih razloga smatramo da, naravno dajući ovlašćenje Beogradu da uredi sopstvenu teritoriju i sve ostalo, mora da ima i neke ograničavajuće faktore, neke uslove, neke kriterijume, kako kad je u pitanju osnivanje gradskih opština, tako i kad je u pitanju nadležnost tih gradskih opština. Hvala lepo.
Zahvaljujem se, gospodine Petronijeviću. Da li se još neko javlja za reč?
Pitao sam ko će da raspiše izbore za gradske opštine u Beogradu.
Predsednik Narodne skupštine, po poslednjem aktu, i za gradske opštine. Izvolite, gospodine ministre.
Javnosti radi, želim da kažem da sam bio u poslaničkom klubu SPS i da se nijedna od ovih kritika nije čula dok juče na Odboru nije usvojen amandman da se sa 5% poveća na 7%. Sad sam se čuo sa gospodinom Ivicom Dačićem, čekamo da se on dogovori, vezano za tih 7%, zbog vas i PUPS-a, vaše potencijalne koalicije. U tom smislu mislim da je većina vaših kritika imala svrhu da se vreme na taj način potroši, tako je bar rekao gospodin Ivica Dačić. Želim da kažem nekoliko stvari. Što se tiče Nimajerovog sistema, Vlada je utvrdila ovakav predlog zakona. Dontov sistem je primenjivan u Srbiji svih ovih godina od kada je proporcionalni sistem. Nekada je to odgovaralo nekoj partiji, a nekoj drugoj nije. Nekada je to odgovaralo vlasti, nekada je to odgovaralo opoziciji. Znači, Dontov sistem se primenjuje kod nas na republičkom nivou od '92. godine. Lično nemam ništa protiv toga da bude Nimajerov sistem, Demokratska stranka s tim apsolutno nema nikakvih problema. Ali, prilikom pravljenja ovih zakona konsultovane su skoro sve poslaničke grupe. Mislim da je pitanje izbornog sistema i pitanje raspodele mandata pitanje oko kojeg je važno postići neki konsenzus. Ako je postignut konsenzus, mislim da bi bilo vrlo ružno prilikom glasanja o amandmanima izigrati nekoga s kim smo sedeli i razgovarali, i nešto što je Vlada usvojila. Da se pomenulo pitanje Nimajerovog sistema na tim razgovorima pre 15 dana, od strane ovlašćenih predstavnika stranaka koje su učestvovale u tim razgovorima, bilo bi u redu. Ali, nije fer... Dakle, nemam, kao predstavnik jedne stranke, nikakav problem da li je Nimajerov ili Dontov sistem; nama čak više odgovara Nimajerov sistem možda. Zaista nemamo nikakav problem. Pošto se ovde čuju neke najave da bi glasanjem mogao da se promeni sistem raspodele mandata, bojim se da bi to vrlo ozbiljno potkopalo i ono malo poverenja koje postoji u ovom parlamentu i koje je, moram reći, i zaslugom predsednika Skupštine postignuto u prethodnom periodu, i ovo poverenje koje smo uspostavili u saradnji na izradi ovih zakona između stranaka vladajuće koalicije i stranaka opozicije. Molim narodne poslanike i poslaničke grupe vladajuće koalicije da imaju na umu posledice koje može izazvati odluka da se promeni sistem raspodele mandata. Promena sistema raspodele mandata nije šala. Neki stepen poverenja smo uspostavili i ne možemo menjati nešto što je dogovoreno u tako širokom krugu. Pre svega, to govorim zbog toga zato što ne vidim kako će Narodna skupština ubuduće raditi ako se sada izvrši takva vrsta izmena. Što se tiče svih drugih izmena o kojima se ovde pričalo, koje su danas došle u žižu, koliko je meni poznato, predsednik Skupštine se potrudio da organizuje još jedan krug konsultacija kako bi se rešila ova ostala pitanja koja se tiču podizanja cenzusa za koalicije političkih stranaka, tako da će te konsultacije biti kada se završi ova rasprava. Što se tiče grada Beograda, to pitanje koje je postavio gospodin Petronijević ja postavljam već deset godina. Ništa novo nismo čuli od vas, gospodine Petronijeviću. Nismo čuli ništa novo; gradska opština nije jedinica lokalne samouprave, mi svi to znamo. Koliko-toliko pokušavamo da vratimo dostojanstvo gradu Beogradu koje je oduzeto izmenama koje su izvršene 1995. godine, kada je opozicija prvi put pobedila, nakon pobede opozicije u nekim gradskim opštinama, kada je upravo partija kojoj vi pripadate obesmislila i samu lokalnu samoupravu i grad Beograd. Mi pokušavamo da uspostavimo neki kakav-takav sistem. Ne možete očekivati da za šest meseci promenimo sve, posebno ne možete očekivati da zakonom promenimo Ustav. Znači, Ustav doslovce kaže da će se položaj grada Beograda urediti zakonom i statutom i prvi put se u prvi plan ističe statut. Ustav, za razliku od Ustava iz 1990. godine, čak i ne pominje postojanje gradskih opština, ali smo mi smatrali, zbog tradicije, zbog činjenice da one postoje, da su velike, da imaju po 150.000 stanovnika, da moraju da budu normirane. Ali, uvek se postavi jedno novo pitanje: koje je pravo ovog parlamenta, u kome sede i poslanici iz Beograda, ali je mnogo više poslanika iz drugih gradova u Srbiji, da on uredi odnose u Beogradu? To neka urade Beograđani na svojim izborima i njihovi predstavnici. Nemamo mi pravo da uredimo kako će se odnositi Palilula prema svojoj mesnoj zajednici ili grad Beograd prema svojoj Paliluli. To neka uredi grad Beograd. To je rešenje iz prethodnog zakona i prethodnog statuta, to je i sada. Kao što ja iz Beograda nemam nameru da uredim odnos Niša i njihove niške opštine, koja se takođe zove Palilula, mislim da su Nišlije dovoljno pametne da to sami uređuju, tako mislim da su i Beograđani dovoljno pametni da sami urede te odnose. Mislim da bi najbolje bilo da postoji višestepena decentralizacija i da u tom odnosu Beograd bude definisan kao jedan od regiona, a da gradske opštine dobiju status jedinica lokalne samouprave. Ali, to je ustavna materija, to nije materija zakona o kome danas pričamo. Evo, da vas obavestim, nema potrebe da se toliko borite da pričate, gospodin Dačić mi je javio da stiže za deset-petnaest minuta, onda ćemo rešiti sve te probleme. To je informacija.
Hvala, ministre. Izvolite, gospodine Petronijeviću, po Poslovniku, a potom reč ima Vladan Batić. Da vam dam obaveštenje: u 16.00 časova imaćemo sastanak šefova poslaničkih grupa da bismo razrešili ovaj problem koji je u međuvremenu nastao. Takođe obaveštavam Narodnu skupštinu, u skladu sa članom 85. Poslovnika, da ćemo, ukoliko se desi da radimo do 18.00 časova, nastaviti rad i nakon 18.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, govorio sam danas o svojim amandmanima. Da li vi stvarno mislite da i o tome ne treba da pričam? Drugo, izašao sam da reagujem na jednu političku podvalu i na jednu laž koju je izneo gospodin ministar. Gospodine predsedniče, možete da me opomenete, ali mi nađite drugi izraz za tu reč. Uopšte me ne interesuje ko koga i šta čeka. Gospodine ministre, sada ste ovde izneli, hajde da kažem blaže, neistinu da smo se nešto uspalili, kako vi to kažete, otkada se pojavio amandman Odbora za lokalnu samoupravu. Mi smo vas upozorili na taj amandman i na njegove posledice. Nemamo nameru da sečemo vene zbog toga. Ali, nemojte da obmanjujete Skupštinu, jer smo amandmane na ove zakone, o kojima sam govorio, podneli 27, gospodine ministre, kad još nije postojao amandman Odbora za lokalnu samoupravu. Vi izađite i kažite argumentovano – kada završim ovu priču i obrazložim vama, ja ću da pređem na politički deo, pa da se onda nadgornjavamo. Tu nema nikakvih problema, ali nemojte da obmanjujete. Recite građanima Srbije da su poslanička grupa SPS i Milisav Petronijević amandmane podneli 27, onoga dana kada smo na juriš morali da čitamo i da ih podnosimo, a Odbor za lokalnu samoupravu je bio sinoć. Dakle, samo zarad javnosti, ni zbog čega drugog. Nemojte da obmanjujete javnost. Šta vi mislite o nama i mi o vama, to je drugo pitanje, odavno se već zna. Još nešto, nemojte da obmanjujete javnost da Ustav ne dozvoljava ovo što mi tražimo. Ustav kaže samo u jednoj rečenici da se uređuje zakonom i statutom, da se o glavnom gradu donosi zakon. Nigde nije zabranio da u zakonu može da se uvede jedna reč da grad može da osnuje gradske opštine, ali uz određene kriterijume. Nađite, objasnite javnosti gde je ta ustavna zabrana da to ne može tako da bude. Dakle, mi nismo tražili da vi ovde pišete ne znam šta. Jedna reč - način, a mi kažemo - i kriterijumi, statut mora prvo da odredi to, ne vi, a vi ne primate ni to. Onda odgovarate na pitanja koja nisu postavljena, a na pitanja koja su postavljena ne odgovarate. Na kraju, pominjete Nimajerov sistem. Poslanik G17 plus, poslanik DSS-a, moje kolege i ja smo upozoravali samo da je ovo poštenije. Vi sada kažete da bi to izazvalo stravične posledice. Koje posledice? Onda kažete – od kada je sveta i veka bio je Dontov sistem. Recite mi kada je za lokalne izbore bio Dontov sistem. Hvala.
Zahvaljujem se. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 200. Pitanje je upućeno ministru Dušanu Petroviću i tiče se rada Vrhovnog suda Srbije i tiče se nečega što sam mu sugerisao, a za šta postoji ustavni osnov, a to je reizbor svih sudija u Srbiji. To je jedini način da se odvoji žito od kukolja. Pokušao sam 2001. godine da pokrenem inicijativu za razrešenje oko 220 sudija, među kojima su bili i oni koji su pobrojani u Gonzalesovom izveštaju; prekjuče, ili pre nekoliko dana, bila je godišnjica Gonzalesovog izveštaja. Oni koji su učestvovali u izbornim krađama i dalje sude. Nekoliko od njih je avanzovalo i danas su predsednici sudova. Pozdravljam napore i inicijativu Dušana Petrovića da se razreše sudije, ali vidite efekte; nema efekata, kao što ih ni onda kada sam ja to pokušavao nije bilo. U slučaju Ilariona - ništa, u slučaju Pahomija - ništa, čak i one opomene koje su izrečene po prigovorima su stavljene ad akta. Znači, nema odgovornosti, nema konsekvenci, nema ničega. Jedan od tih sudija... Zašto sam se, pre svega, javio? Zbog najave da će po treći put biti ukinuti presuda ubicama sa Ibarske magistrale, o tome se spekuliše ovih dana i to je nož u leđa pravu i pravdi. Znači, eskadroni smrti, koji su pod pokroviteljstvom službe sejali smrt po Srbiji, nikako ne mogu pravosnažno da budu osuđeni jer ta služba ima svoje eksponente i u Vrhovnom sudu. Jedan od sudija koji je bio u Veću Vrhovnog suda u slučaju Ilarion i kome je opovrgnuta i opomena svojevremeno je sudio i za Ibarsku magistralu. Da li je to slučajno? Ukazao je na njega i saradnik Dejan Milenković Bagzi. Najzad je otišao u penziju i nikom ništa. Ali, neka Vrhovni sud presudi, neka oslobodi ubice sa Ibarske magistrale, ali neka reši u meritumu, a ne kao pingpong loptice, što traje i dalje. U ime prava i pravde mora se to presuditi jer to traje godinama, ali sumnjivo je sve u zemlji Srbiji, gde državni neprijatelj broj jedan, onaj koji je učestvovao u zločinu na Ibarskoj magistrali, ubistvu Ivana Stambolića, ubistvu Zorana Đinđića, prekjuče u završnoj reči ubicama iz zemunskog klana, zapamtite to, veliča i govori ode predsednici Vrhovnog suda Srbije. Dakle, Ibarska magistrala je vododelnica, Ibarska magistrala je Rubikon – ili će se presuditi tim ubicama ili Srbija ide u anarhiju i haos.
Zahvaljujem se, gospodine Batiću. Vaše poslaničko pitanje će biti prosleđeno ministru pravde. Nastavljamo dalje rad. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Cvetković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ne bude pogrešno protumačen stav Srpske radikalne stranke prema ovim predlozima zakona i prema činjenici da gospodin Milan Marković danas veći deo dana nije sedeo ovde, jer je uobičajeno da poslanici SRS prvi reaguju ako ministar nije tu, moram da kažem da su ovi predlozi zakona, sva četiri, kao i amandmani, rađeni od početka sa ministrom i sa ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa. Ne znam da li su sve poslaničke grupe na taj način pozvane i da li su učestvovale. Juče smo proveli, pre Odbora za lokalnu samoupravu, tri-četiri sata sa ministrom, sa njegovim saradnikom (ne znam da li je zamenik ili pomoćnik, izvinjavam se), bile su i kolege iz DSS-a, SPS-a, i svaki amandman smo do detalja razmotrili, svako je izneo svoje stavove. Jedan od amandmana oko kojeg nismo mogli da postignemo dogovor je i amandman koji je kolega Momir Marković podneo na član 8. Predloga zakona gde je predložio da se u članu 8. stav 2. tačka 5) briše. I dalje mislimo, naravno, da ovaj amandman treba da se prihvati i zato ga dodatno obrazlažem. Član 8. govori o nadležnostima grada Beograda, a u stavu 2. tačka 5) predviđa da grad Beograd može da osnuje televizijske i radio-stanice, novine i druga sredstva javnog obaveštavanja. Najpre, stav Srpske radikalne stranke, naš programski stav jeste da lokalne samouprave ne treba da imaju svoja glasila u ovom smislu, već da sve to treba da bude privatizovano. To je, na kraju krajeva, sadržano u Zakonu o radiodifuziji. Ova tačka ovog stava člana 8. je u suprotnosti sa Zakonom o radiodifuziji. Vi ste, gospodine ministre, pokušali da objasnite zbog čega mislite da to treba da ostane u ovom zakonu, u suštini i niste imali neko valjano obrazloženje, a Vlada nam je rekla da ovaj amandman ne prihvata zato što je rešenje sadržano u Predlogu zakona saglasno članu 50. Ustava Republike Srbije. To, naravno, nema veze sa suštinom. Član 50. Ustava Srbije govori o slobodi medija. Mi ovim amandmanom ni na koji način ne ugrožavamo slobodu medija. Vi ste, odnosno Vlada je pokušala da nađe neko obrazloženje koje se njoj činilo ubedljivim, ali zaista nije. Tačno je ovo što su govorile kolege iz SPS-a, a juče su na Odboru za lokalnu samoupravu neke kolege, predstavnici stranaka iz vladajuće koalicije, stavile primedbe da se na ovaj način grad Beograd forsira u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave. Čak je pre nekoliko dana, svi znate, ovde ispred Skupštine (valjda daleko od predsednika parlamenta) bila grupa građana iz Niša koji traže da Niš, da niška lokalna samouprava ima svoju televiziju, odnosno da može da je osnuje itd. Dakle, ovo ne samo da je u suprotnosti sa Zakonom o radiodifuziji, nego bi, kad bi ostalo u zakonu, zaista dovelo u neravnopravni položaj ostale jedinice lokalne samouprave u Srbiji. Sve ovo govorim ne zato što mislim da će ministar Marković promeniti svoje mišljenje, jer smo zaista juče dugo raspravljali, između ostalog i o ovom, već zato što pokušavam da ubedim kolege narodne poslanike. Bez obzira na to što je ovo stav Vlade, mi kao narodni poslanici možemo svojim glasom i glasanjem da ovaj amandman usvojimo. Ništa nećemo poremetiti u koncepciji zakona. Zakon će i dalje biti dobar, samo će biti bolji jer neće imati jednu neustavnu, odnosno nezakonitu odredbu. Zaista bi bilo šteta, gospodine ministre, da jedan zakon, koji ste sa nama radili profesionalno i odgovorno... Ako bilo kome padne na pamet da podnese zahtev Ustavnom sudu, ova odredba će biti poništena. Ne treba vam to, da sav svoj trud i rad s nama pokvarite zato što morate... Znam šta je u pitanju, mi svi znamo šta je u pitanju, to je Studio B i Dragan Đilas. To je jednostavno nešto što je istina. Razumem i vašu partijsku disciplinu, ali pokušajte, zaista ste se ovih dana u saradnji sa narodnim poslanicima izdigli iznad toga, mi takođe. Dogovor je bio od početka, i tako smo i radili na ovim zakonima, da donesemo zakone koji će važiti nekoliko godina, koji će biti zakoni koji neće smetati ni onome ko je vlast, ni onome ko je opozicija, odnosno potpuno je svejedno. I kada dođe do promene vlasti sigurno nikome neće pasti na pamet da se menjaju ovi zakoni, jer su zaista dobri zakoni, dobro urađeni. Izdignite se iznad tog, ili bar vi, kolege poslanici, kakve su zasluge Dragana Đilasa u vašoj stranci, ja u to ne želim da ulazim i neću sada uopšte o tome da govorim, nego hoću, zarad javnosti, da kažem da mi znamo šta je ovde problem. Nemojte da samo zbog jednog čoveka pravimo zakon. Mi uglavnom govorimo dobro o ovom zakonu; čak i kolege koje imaju amandmane koji nisu usvojeni u suštini nemaju neke velike primedbe na zakon, a posebno nemaju primedbe u odnosu na komunikaciju sa ministrom i Ministarstvom prilikom izrade ovog zakona. Zamislite, kada se posle mesec ili tri meseca pojavi u novinama da je Ustavni sud poništio jednu od odredaba ovog zakona, a ovde smo uglavnom govorili da je dobar zakon, onda će građani da se pitaju da li ti narodni poslanici rade dobro ili ne rade. Valjda nam je svima stalo da svako kod svojih birača, kod svih građana Srbije ostavi utisak ozbiljnih, odgovornih i stručnih ljudi. Još jednom molim sve vas, narodne poslanike iz svih poslaničkih grupa, mislim da sam vrlo jasno obrazložila ovaj član, da glasate za amandman Momira Markovića da bi nam ovaj zakon bio zaista dobar i da nemamo problema u ostalim lokalnim samoupravama, da ne može ni jedna druga opština u Srbiji da nas pita – šta vi tamo u Narodnoj skupštini radite, samo za Beograd ili za celu Srbiju? Mi srpski radikali radimo za celu Srbiju i zato naglašavamo da je neophodno da se ovaj amandman prihvati. Ministre, kada ste malopre odgovarali kolegi Petronijeviću sami ste rekli da narodni poslanici ne treba da uređuju odnose unutar grada Beograda, jer mi nismo poslanici samo grada Beograda, već smo poslanici Republike Srbije. To ste dobro rekli, ali onda to i potvrdite prihvatanjem ovog amandmana. Ne znam da li vi to možete, pošto je Vlada odbila amandman, ali možete da se dogovorite sa vašim stranačkim kolegama i kolegama iz vaše vladajuće koalicije da glasate za ovaj amandman, da stvarno ovi zakoni prođu bez mrlje i da zaista budu zakoni ne samo za ovaj momenat, već i za izvesnu budućnost.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, SPS smatra da svaka lokalna samouprava, grad Beograd, gradovi i pokrajine treba da imaju javno glasilo koje finansiraju građani. Sa tim u vezi, mi ne polemišemo sa mogućnošću da glavni grad ima javni servis, pri čemu polemišemo sa tim da on ima prihode iz TV pretplate. Ako je to neko želeo da kaže, onda smo protiv toga. Mi smo protiv toga da samo grad Beograd ima svoj medijski javni servis. Mi se zalažemo za to da sve opštine u Srbiji, ako danas bude usvojen zakon, gradovi u Srbiji, lokalne samouprave imaju to pravo, jer Ustav daje mogućnost, iako Zakon o privatizaciji, odnosno o radiodifuziji tu mogućnost ne daje i ovaj član zakona je u koliziji sa dva druga zakona, gospodine ministre. Dakle, toliko o tome, da ne mislite da nismo čitali. Dakle, mi ovde treba da kažemo tačno i jasno šta hoćemo. Ovde je donet Zakon o privatizaciji i donet je Zakon o radiodifuziji. Tačno je regulisano kako se sve privatizuje u Srbiji, izuzev javnih preduzeća koja će, kao što znate, biti privatizovana prema posebnim zakonima i ta stvar je potpuno čista. Socijalistička partija Srbije podnela je ovoj skupštini predlog za izmenu i dopunu Zakona o radiodifuziji kojim traži, ako zakon bude usvojen, da se obustavi privatizacija svih elektronskih medija u Srbiji. Ovako može da ispadne da to pravo dobiju, tako ste obećali, manjine, odnosno opštine u kojima manjinsko stanovništvo čini većinu, ili uopšte tamo gde žive manjine, mi nemamo ništa protiv toga, i da to pravo dobije grad Beograd, a da svi drugi nemaju to pravo. Ljudi, ja vas stvarno ne razumem. Dakle, ja ću da govorim blaže o Studiju B nego kolega Milisav Petronijević. Smatram da Studio B treba da dobije nacionalnu frekvenciju, a ne ove tri televizije koje niko u Srbiji ne gleda; gleda ih deset hiljada stanovnika Srbije a imaju frekvenciju sa nacionalnom pokrivenošću. O programskoj šemi, o uređenju može da se govori, ali ovde živi skoro dva miliona ljudi i ta stvar nije sporna. Dakle, mi ne možemo da podržimo ovaj amandman. Što se tiče građana Niša koji su pre neki dan dolazili, to su građani i predstavnici medija Niša kojima SPS pruža punu podršku, primili smo ih gospodin Milutin Mrkonjić i ja, ali pružamo punu podršku i svakom drugom u Srbiji da mu se ne privatizuje elektronski medij, zato što će doći do tajkunizacije u oblasti medija, zato što će onda ljudi raditi sa Srbijom šta im je volja, a i ovako to sada rade sa ovim medijima koje imaju. Što se tiče argumenata koje ste ponudili protiv SPS-a, gospodine Markoviću, odbijamo ih s indignacijom. Dakle, da li sam ja razumeo da se vi zalažete za neki elektorski sistem, da se unapred dogovori ko će šta da uradi, da narodni poslanici ni pod kakvim okolnostima više ne mogu da podnose amandmane, a naročito da slučajno ne podnose amandmane pre nego što Vlada podnese svoj amandman? Strašno ste to lepo objasnili. To uopšte nije tako. Naterali ste nas da radimo do ponoći one noći, da ujutru dođemo ovde u devet sati i da pišemo amandmane, a mi nećemo zakasniti ni na jedan zakon. Nije problem koliko je to sati sna. Dakle, svaki koji pošaljete, svaki pročitamo, svaki izučimo i na svaki napišemo amandmane. Nemojte vi polemisati sa nama zato što smo mi podneli amandmane. Podnosićemo ih i ubuduće. Je li to ista ona Demokratska stranka koja je podnosila po nekoliko hiljada amandmana na Zakon o privatizaciji, nekoliko hiljada na jedan zakon? Sve što piše u Poslovniku nije zabranjeno. A ako se zalažemo za viteške dogovore, ja se slažem sa tim, samo da onda svi poštuju sve elemente viteških sporazuma. Inače, u protivnom, ne treba ovde da budemo. Neka se šefovi poslaničkih grupa sa predsednikom Skupštine dogovaraju da promenimo zakon, oni sednu, dođu, izglasaju zakon i nema potrebe da mi dangubimo ove četiri godine. Verujem da niko nema takvu iskrenu želju. Mi ćemo to činiti i ubuduće. I, ne trošimo mi ničije vreme, gospodine Markoviću, mi trošimo vreme na osnovu Poslovnika koji nam je omogućio da po amandmanima govorimo 15 minuta, jer je to definisana rasprava na Ustavnom sudu, kad je rečeno da to nije moguće. Podsećam vas da su DOS-ovci iskrojili taj poslovnik, Nataša Mićić i kompanija, da ne može niko da se javlja ni po čemu, da ne sme da dođe ovde, da ne sme da diše, da ne sme da kaže bilo šta drugo, da se uzme 70 mandata drugim poslanicima, sve se to ovde dešavalo. Mi tačno znamo koga predstavljamo; njihove interese zastupamo, svoj politički program i nije naš posao da hvalimo vlast, nego da je kritikujemo, a to radimo pišući amandmane i dajući argumentaciju za amandmane. Ako se, gospodine Markoviću, povodom našeg amandmana, amandmana Milisava Petronijevića, jave dva predstavnika vladajuće koalicije i podrže ga, zamislio bih se kakva vam je to Vlada. O čemu vi pričate? Dogovorite se tamo, nemojte da telefonirate kada održavate sednice, nego sedite lepo pa razgovarajte međusobno, ali nemate, neki vam se kandiduju za predsednike, neki ne znam šta sve tamo rade... Nemojte nas kritikovati zbog toga. Moj i naš posao nije da budemo ništa drugo osim ovoga što jesmo, a sve drugo je uljudnost izvan ove sale i elementarna komunikacija. Na kraju, nemam ja nikakav problem, gospodine Markoviću, u Čačku imate isto odbornika koliko i SPS; DSS tri puta manje, G17 tri puta manje, SRS dva puta manje, SPO četiri puta manje i NS četiri odbornika više nego mi. Ne bojim se ja ni pet, ni deset, ni 17, ni 20% u Čačku; ne zalažem se ja zbog toga za to. Nema nikakvog smisla da to radite, održavate nekakve sednice koje su... To vam je, inače, manir. Kad napišemo dobre amandmane, vi onda napišete vladine, pa prihvatite vladine umesto naših. Neke stvari kao što su ove prođu kao ove što su prošle, onda vi koristite amandman koji je nekad predložio Zoran Anđelković, pa ste prihvatili da Odbor može da prihvati amandman, pa onda promenite potpuno suštinu jednog člana ili jednog zakona. Danas se više neću javljati. Nisam ovde zbog toga da nekog nerviram. Ovde sam zbog toga da radim svoj posao, to ću raditi i ubuduće. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se, gospodine Baraliću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Lazarević, po ovom amandmanu.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, mislim da diskusija koju je otvorila uvažena koleginica gospođa Radeta iziskuje da joj posvetimo pažnju, jer na pravi način oslikava nešto što bi možda mogao da postane problem, a tiče se amandmana koji je podneo gospodin Marković, kada je u pitanju izuzimanje privatizacije medija u glavnom gradu tj. Beogradu. Samo da podsetim narodne poslanike – ovog puta pokušavam da utičem na njih da razmišljamo zajedno u istom pravcu, da vidimo šta je moguće rešenje i šta su moguće posledice jednog ili drugog rešenja – da Zakon o radiodifuziji iz 2002. godine podrazumeva da se svi mediji čiji je osnivač lokalna samouprava privatizuju. Menjali smo taj zakon ovde u Narodnoj skupštini zajedno, ustanovili rok, kraj 2007. godine. Tada smo govorili da je to dobro zbog toga što će lokalni mediji biti oslobođeni politike, uređivanja na jedan politički način, jer smo znali da predsednici opština i svi oni koji na neki način finansiraju lokalne medije postavljaju upravne odbore i direktore i na taj način politički utiču na profil tog lokalnog medija. Mislim da je to bilo dobro rešenje. Pričali smo o tome da treba da oslobodimo lokalne medije politike, da ih stavimo na tržište, da tržište samo određuje, a da lokalna samouprava, ako želi, može da izdvoji sredstva iz budžeta i na taj način plati onome ko ponudi najbolje uslove među tim lokalnim medijima i informiše građane o onome što lokalna samouprava radi. Ta mogućnost je postojala. Ako se ovo usvoji ovako, onda se, prvo, ulazi u suprotnost sa Zakonom o radiodifuziji, pod uslovom da je tačno ovo što je gospođa Radeta rekla da jedan od medija, ovog puta u gradu Beogradu, neće biti privatizovan. Ako neće biti privatizovan, Zakon o radiodifuziji kaže da će mu se oduzeti dozvola za tri meseca, koliko je tehnički rok, ako je ušao u privatizaciju, za tri meseca, u martu mi očekujemo da toj televiziji bude oduzeta frekvencija i dozvola za rad koja je data. Očekujem da će se to dogoditi, jer je to Zakon o radiodifuziji predvideo. Ako se ne dogodi, onda nema priče o ravnomernosti razvoja, jer postavljamo glavni grad u neravnopravan položaj zbog toga što ga izdvajamo iz celog sistema. Zašto ne bi Niš, pa 33.000 građana je svojim potpisom jasno reklo da oni žele da imaju svoj gradski servis, zašto ne bi Kragujevac, zašto ne bi svih 20 gradova i opština mogli da formiraju svoje lokalne servise? Ne vidim nijedan razlog. Postavljamo i drugo pitanje, naime, bili smo svedoci da su predstavnici manjina izražavali zabrinutost i ukazivali na mogućnost da lokalni servisi neće obaveštavati i informisati na jezicima tih manjina. Oni su tada rekli – ne brinite, sve će biti u redu, imaćete mogućnost da budete informisani na vašim jezicima, tu neće biti promena, ostaće programska šema onakva kakva je bila. Ostavljamo i tu mogućnost. Zašto i njih ne bismo izuzeli iz ove privatizacije? Plašim se da ovo može da dovede ceo sistem privatizacije medija u opasnost da bude urušen zbog toga što ćemo izdvojiti glavni grad iz cele ove priče. Ovo je pitanje za sve poslanike, za sve nas. Voleo bih da čujem obrazloženje, ako je moguće, zbog čega bi to bilo tako. Želeo sam da otvorim neke teme, a na narodnim poslanicima je da u danu za glasanje razmisle o ovome. Hvala vam.
Hvala, gospodine Lazareviću. Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković, po amandmanu. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, tokom ove tri ili četiri godine koliko sam ovde, u oba saziva predsednik Odbora za privatizaciju, jedna stvar se pokazala kao apsolutno jasna: svaki presedan u privatizaciji je užasno loš, izaziva strašne turbulencije i ogromne štete na svim stranama. To je onaj slučaj da se Pandorina kutija ne može odškrinuti, jer, gotova je priča. G17 plus je kroz amandman narodnog poslanika Željka Ivanjija, a podržavajući amandman gospodina Markovića, napravio samo još jedan korak napred. Dakle, slažemo se da ne bi trebalo dozvoliti i ostaviti taj presedan glavnom gradu kroz tačku 5) člana 8. Pokušali smo da elegantno predočimo gospodinu ministru ili Vladi da, umesto osnivanja televizijskih i radio-stanica, novina i drugih sredstava javnog obaveštavanja, predvidi mogućnost da se bavi modernizacijom, razvojem i unapređenjem komunikacije sa građanima putem elektronske uprave zasnovane na informacionim tehnologijama. Dakle, uvođenje elektronske uprave bi omogućilo dostupnost informacija na internetu, omogućenost komunikaciono-interaktivnih servisa, primenu transakciono-integracionih servisa, razvoj telekomunikacionih infrastruktura itd. Sve je vrlo shodno i sve je u duhu strateških dokumenata Republike Srbije u kojima se pominje upravo elektronska uprava. Vlada je jednom rečenicom odbila ovaj amandman – da poslovi koji se navode nisu u nadležnosti grada. Nisu ako ih ne predvidimo, ali ne može biti u nadležnosti grada osnivanje televizije, novina itd. Ne može biti protivno već pomenutim zakonima, Zakonu o privatizaciji i Zakonu o radiodifuziji. Dakle, poziv na ustavni osnov za donošenje ovakvog presedana otvoriće nam, ne odškrinuti, otvoriće nam Pandorinu kutiju i izazvati vrlo štetne posledice i po postojeće servise u Beogradu, a pretpostavljam, ako dođe uopšte do osnivanja, kroz postupak pred Ustavnim sudom i te servise ćemo dovesti u ovaj loš položaj. Zbog toga, sa punom dimenzijom i punim kapacitetom objašnjenja koje su dali gospođa Radeta i gospodin Lazarević, ja se pridružujem apelu da porazmislimo još jedanput o ovom amandmanu.
Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić, po ovom amandmanu.
Poštovani zameniče ministra, dame i gospodo narodni poslanici, o ovoj temi neću dugo govoriti. Rekao sam dosta toga preksinoć u raspravi u načelu. Moram reći da je juče na skupštinskom Odboru za lokalnu samoupravu bilo delimično reči o ovoj temi i da sam tada rekao nešto što ću sada ukratko ponoviti. Ovim presedanom, kojim je data mogućnost gradu Beogradu da bude osnivač elektronskih i štampanih javnih glasila, narušeno je načelo ravnopravnosti građana Srbije, jer naprosto nema zakonskog objašnjenja kako ćemo utvrditi i odbraniti tezu i činjenicu da postoje građani prvog i drugog reda, odnosno oni koji mogu kroz svoje jedinice lokalne samouprave imati pravo, između ostalog, na informaciju putem javnog servisa i na one koji to pravo ne budu mogli da ostvare. Moram podsetiti da je ona čuvena slika razbijenog televizora, bačenog sa terase zgrade niške televizije, slika koja je obišla celi svet 1996. godine, upravo pokrenula proces javnog i slobodnog razmišljanja građana Srbije u celoj zemlji, u celoj državi i da je pravo na slobodnu reč i istinitu informaciju poteklo odatle, tako da molim Vladu i resornog ministra da još jednom razmisle da li vredi praviti ikakav presedan, a pogotovo ovakav, u pogledu davanja nekih većih mogućnosti gradu Beogradu i građanima Beograda u odnosu na ostale žitelje Srbije. Ovim ne želim da se založim za to da se gradu Beogradu ukine njihova gradska televizijska stanica "Studio B", samo tražim da, po osnovnom načelu ravnopravnosti, isto to omogućimo i drugim građanima širom Srbije. Mislim da će u ovom parlamentu postojati dovoljan stepen razumnosti i da će poslanici podržati amandman gospodina Markovića. Ili možda postoji proceduralni način da sam ministar promeni konceptualno rešenje Zakona o lokalnoj samoupravi i da omogući da se i ostale lokalne zajednice u Srbiji... Dao sam konstruktivan predlog juče, a i prekjuče, da se da mogućnost da se dve ili više lokalnih samouprava, kojima je već data zakonska mogućnost ovim predlogom zakona koji je pred usvajanjem, udružuju radi ostvarivanja zajedničkih interesa žitelja tih lokalnih samouprava.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Andrić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS podnela je amandman na član 23. Da bi javnosti bilo jasno o čemu se radi, ja ću kratko obrazložiti i šta sadrži član 23. koji predlagač zakona predlaže i šta mi predlažemo da se izmeni. Pre toga, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin ministar nije odgovorio na pitanje u čemu Ustav sprečava da se utvrde neki kriterijumi kada gradovi određuju nadležnosti i način osnivanja opština, pa tako i Beograd. Naravno, kada god nema argumenata on pobegne iz sale. Evo, ja ću umesto njega pročitati taj stav iz Ustava, a neka javnost sama proceni da li Ustav sprečava da zakon o glavnom gradu utvrdi i neke osnovne kriterijume. Član 189. poslednji stav 5: "Položaj grada Beograda, glavnog grada Republike Srbije, uređuje se zakonom o glavnom gradu i statutom grada Beograda. Grad Beograd ima nadležnosti koje su Ustavom i zakonom poverene opštini i gradu, a zakonom o glavnom gradu mu se mogu poveriti i druge nadležnosti." Ja sam upravo o tome govorio: i nadležnosti koje ima po Zakonu o lokalnoj samoupravi, i nadležnosti koje imaju gradovi i još dodatnih pet nadležnosti koje sam nabrojao. Dakle, ministar Milan Marković nije odgovorio na pitanje u čemu Ustav sprečava da zakon o glavnom gradu utvrdi neke osnovne kriterijume. On reče – ja se za to što vi govorite, gospodine Petronijeviću, borim, ne znam koliko reče, deset godina. Sada si ministar. Protiv koga se sada boriš? Što sada ne regulišeš to zbog čega se boriš deset godina? Očigledno je iz svega toga da ministar kada god nema argumenata ode iz sale. Član 23. govori o gradonačelniku. Ovaj koncept zakona o lokalnim izborima i zakona o glavnom gradu predviđa da gradonačelnika bira skupština grada iz reda odbornika, na vreme... da ne nabrajam dalje; zatim, da ima zamenika. Sada imate 3. stav: "Predsednik skupštine grada predlaže kandidata za gradonačelnika." Da ne pričam da se ne zna ni ko predlaže predsednika skupštine grada, u članu 18, koji kaže: "Predsednik skupštine bira se iz reda odbornika, na vreme od četiri godine, tajnim glasanjem, većinom glasova od ukupnog broja odbornika skupštine grada." Na čiji predlog? Nema. Takva intervencija je bila kod zakona o lokalnim izborima da se predsednik skupštine opštine bira na predlog jedne trećine odbornika. Kada je u pitanju zakon o glavnom gradu, toga nema, što znači, sedne predsednik skupštine grada i kaže – ja ću da predložim onoga ko mi padne na pamet, nemam nikakve obaveze, ne treba mi podrška 10 odbornika, 20 odbornika, 30 odbornika itd. U najboljoj nameri da doprinesemo da se ovo završi u skladu sa Ustavnim zakonom, a ispada da doprinosimo da spasavamo vladajuću koaliciju od nerada od sedam-osam meseci, mi ulažemo amandman koji potpuno ne remeti nikakav koncept i Vlada kaže da se ne prihvata. Šta smo predložili? Neka ostane čak da predsednik skupštine grada predlaže kandidata za gradonačelnika, ali dodajte još jednu mogućnost – ili jedna trećina odbornika. Mi kažemo, dajte pravo i jednoj trećini odbornika da može da predloži. Ko će biti izabran? Onaj ko ima većinu u skupštini, kako god da bude. Ovde ste potpuno isključili pravo opozicije, ponukani onim što se događalo u Beogradu kada ste birali v.d. gradonačelnika, pa niste omogućili opoziciji da predloži svog kandidata, pa je posle poništeno itd. Dakle, šta je smetnja, šta ruši koncept, šta košta, koliko boli da se usvoji amandman koji kaže – predsednik skupštine grada predlaže kandidata za gradonačelnika, ili jedna trećina odbornika. Naravno, kao i do sada, nema gospodina ministra sa kojim bismo polemisali o tome. Ostaje nam da se obratimo javnosti i da kažemo da suština svih ovih zakona, a četiri veoma važna sistemska zakona se donose u minut do dvanaest, pa tako i zakona o glavnom gradu, jeste da opozicija nema nikakva prava. Građani, videćemo kasnije, tek nemaju nikakva prava. Znači, ostaje samo onaj ko je na vlasti, on ostaje car, ostaje vlasnik Beograda i može da radi šta hoće i kako hoće, jer mu se na ovaj način i zakonom omogućava da može tako da radi. U članu 29. kaže se da se taj isti gradonačelnik može razrešiti na predlog jedne trećine odbornika. Ako može da se razreši na predlog jedne trećine odbornika, zašto ne može i da se bira, valjda to treba da bude isto, na predlog jedne trećine odbornika? Ponavljam, naravno, biće izabran onaj koji ima većinu i biće razrešen onaj koji ima u tom trenutku većinu u skupštini grada. Ali, ovo je stvarno jedan neprihvatljiv odnos, sujetan, da ne kažem osion, a znam iz iskustva da kada neka vlast postane toliko osiona vrlo brzo napušta vlast.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đokiću, uvažavam dan u kojem mi danas raspravljamo o amandmanima i, svakako, vaše strpljenje, te stoga neću iskoristiti puno vreme koje je predviđeno Poslovnikom za mogućnost obrazlaganja amandmana. Iako su predstavnici Srpske radikalne stranke svim srcem, kao što to, uostalom, čine i građani Srbije podržavajući kandidaturu Tomislava Nikolića na predsedničkim izborima, uneli sve svoje znanje i kvalitet da bi građanima Srbije omogućili da što kvalitetnije sprovedemo sledeće izbore, ipak se određen broj nedostataka u ovom zakonu potkrao ili desio. Podneo sam amandman na član 25. zakona o glavnom gradu na stav 2. Inače, taj član 25. spada u grupu članova koji regulišu izvršne organe grada Beograda. U stavu 2. člana 25. predviđa se da kandidate za članove gradskog veća predlaže kandidat za gradonačelnika. Gospođa Vjerica Radeta je prilikom komentarisanja amandmana na član 45, koji je podneo gospodin Zoran Krasić na zakon o lokalnoj samoupravi, iznela primedbe na sličan tekst. Ovde mi ne tražimo da se nešto promeni u suštinskom smislu, dakle, i dalje onaj ko će biti gradonačelnik grada Beograda ima pravo da predlaže kandidate za članove veća, ali je potrebno da to bude gradonačelnik, a ne da kandidat predlaže kandidate. Gospodine Đokiću, ne znam koja su vaša ovlašćenja, da li vi to možete ministru da prenesete, ja ću vas konkretno uputiti na isti član gde stav 5. kaže: "Skupština grada, na predlog gradonačelnika, bira 13 članova gradskog veća." Dakle, u stavu 5. ovog člana vi ste to dobro formulisali, ali u stavu 2. napravljen je propust. U obrazloženju Vlade zašto se amandman ne prihvata stoji: "Predloženo rešenje nije moguće iz razloga što skupština istovremeno odlučuje o izboru gradonačelnika, zamenika gradonačelnika i članova gradskog veća." Skupština grada Beograda ne mora istovremeno da odluči, ona može da izabere prvo gradonačelnika, a potom gradonačelnik, a ne kandidat za gradonačelnika, da predloži svog zamenika i da predloži članove gradskog veća. Drage kolege, želim da vam prenesem utiske građana Loznice, dakle, zahvalnost svim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije koji će podržati u danu za glasanje, a to će biti danas, da Loznica uđe u red gradova u Srbiji; pored još 23 opštine, Loznica će postati grad. Mislimo da je krajnje vreme da se ne samo deklarativno, nego suštinski, Loznici vrati ono što je dostojno ljudi koji žive tamo. Moram da vas podsetim da je Loznica sa okolinom, a mislim pri tom na Krupanj, Mali Zvornik i Ljuboviju, možda jedan od najlepših, da se neko ne nađe uvređen, ili lepših delova Srbije, te je svakako potrebno da Loznica postane grad i da bude jedan od nosilaca razvoja u tom delu pored Drine, preko puta Republike Srpske. Mislim da će to biti od velikog značaja. Loznica ima kadrove, ima sve druge potencijale koji mogu da obezbede ono što je predviđeno zakonom o teritorijalnoj organizaciji, i još brže bi mogla da se razvija, a primećeno je da je od 2000. godine imala veliku stagnaciju, pa čak i nazadovanje u razvoju. Mnoge nadležnosti iz Loznice su prenete na druga mesta (da ih ne pominjem), što mislim da nije dobro. Na kraju želim da podsetim građane Leskovca i okoline da će najbolje provesti vreme od 18.00 časova u hali "Zdravlje" u Leskovcu, gde se pojavljuje predsednički kandidat Srpske radikalne stranke. Svim srcem za Tomislava Nikolića, predsednika.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 26. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za lokalnu samoupravu prihvatio je ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema ministra da objasni svoje obrazloženje koje je dao; to je, valjda, danas karakteristika celog dana. Amandman na član 47, koji se odbija, i amandman na član 45, koji je prihvaćen, slični su. Želim da javnost upoznam i sa jednim i sa drugim. Član 45. govori o narodnoj inicijativi. Zakon o glavnom gradu kaže: "Oblici neposrednog učešća građana u ostvarivanju lokalne samouprave su: građanska inicijativa, zbor građana i referendum." Kada se pogleda celina svih zakona, neposredno izjašnjavanje građana je potpuno u zapećku. Opoziciji su prava uskraćena, onome ko je na vlasti ostaje da bude car. Član 45. je dao mogućnost da građani putem građanske inicijative predlože Skupštini donošenje akta iz nadležnosti skupštine opštine, pa je rečeno da mora da bude 10% od ukupnog broja birača. Kada se to prevede na Beograd, to je 160.000. Mi smo rekli – ljudi, pa da bi jedan zakon u Skupštini mogao da dođe na dnevni red dovoljno je 30.000 građana Srbije, a mi tražimo za jedan grad, samo da se stavi na dnevni red, 160.000. Besmisleno. Predlagač kaže – prihvata se. Član 47. govori o referendumu. Mi opet kažemo, pošto referendum mora da se raspiše ako to zahteva 10% ukupnog broja birača, opet prevodim na Beograd, to znači ako zahteva 160.000 birača. Mi kažemo – ljudi, pa u Ustavu stoji, u članu 108, da će se referendum raspisati za celu teritoriju Srbije ako 100.000 birača podnese zahtev. Dakle, referendum za celu Srbiju ako podnese 100.000 birača, a za Beograd treba 160.000. Ima li tu kakve logike? Ajde da ne smanjujemo mnogo, kažemo, makar prepišite to iz Ustava, pa ako 100.000 građana treba da bi se raspisao referendum u Srbiji, neka 100.000 građana bude potrebno da se raspiše referendum u Beogradu. Kaže, to već ne može da se prihvati, ono je moglo, ovo ne može. A i ono i ovo je prepisano iz Ustava, ništa više. Dakle, ponavljam, kao što građani Srbije imaju mogućnost da 100.000 okupljenih građana zatraži referendum, koji Skupština mora da raspiše, tražimo mogućnost da isti broj birača (čak ne manji) zatraži raspisivanje referenduma u Beogradu, a ne 160.000 kao što stoji u Predlogu zakona. Pozivam vas da dobro pogledate, razmislite. Nema ministra da mi odgovori šta je sad smetnja da ovo ne može da se usvoji. Pošto je ovo poslednji amandman koji je poslanička grupa SPS uložila, želim samo još nekoliko rečenica na kraju da kažem. Poslanička grupa SPS je učinila sve da za ova dva dana analizira četiri ključna sistemska zakona, ukaže vladajućoj većini da je to političko nasilje da se takva četiri zakona u tako kratkom vremenu razmatraju i usvajaju. Pokušali smo da doprinesemo u toku rasprave u načelu i o amandmanima i da ukažemo na sve loše strane predloga zakona, sva četiri. Ukazali smo, kao poslanička grupa SPS, posebno na delove zakona o lokalnim izborima i zakona o glavnom gradu, naravno i o lokalnoj samoupravi. Ukazali smo na jednu veliku opasnost po građane Srbije prilikom kandidovanja. Ukazali smo na nebrigu države prema biračima, jer će milion građana biti u prilici da šeta od overača do overača. Ukazali smo na nepravičnost sistema raspodele mandata. Za razliku od gospodina ministra, mi smo se služili silom argumenata a on je odgovarao argumentom sile, pa je rekao da je uvek bio takav sistem kao što je sad predložen. Pitao sam ga da javno objasni kad je takav sistem koji je sad predložen bio za lokalne izbore. Nije morao daleko da ide, evo, ima važeći Zakon o lokalnim izborima, koji je postojeća većina u nekom drugom sastavu 2002. godine donela, gde stoji sada važeći Nimajerov sistem, odnosno sistem srazmerne raspodele glasova i odbornika. To govori o ozbiljnosti našeg zalaganja za to i o neozbiljnosti ministra kad obrazlaže nešto a ne zna šta je. Dakle, učinili smo sve da upozorimo i na proces kandidovanja, ne dovodeći u pitanje potrebu da država mora da kontroliše, da potpisi moraju da budu ispravni, čak smo tražili tamo gde ima falš potpis isključite iz izbora tu stranku, jer smo imali u Beogradu situaciju kada je Čović falsifikatom potpisao Ivicu Dačića. Ne dovodimo to u pitanje. Treba država da kontroliše, ali nemojte da maltretiramo milion građana Srbije. Učinili smo sve da ukažemo na sve te propuste. Ukazali smo na propuste koji se odnose na glavni grad Beograd, gde je najveći problem što su ogromne gradske opštine sa nadležnostima mesne zajednice, čak, zavisno od grada, mogu da ne budu ni tolike. Ukazali smo na sve ove propuste i učinili sve da u ovako rekordno kratkom vremenu dođemo do najboljih rešenja. Odgovornost pred građanima Srbije za usvajanje zakona i amandmana je na vama, na vladajućoj koaliciji, jer vi imate većinu. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Petronijeviću. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, po amandmanu. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Vlada Republike Srbije nije prihvatila amandman mog partijskog druga Miše Petronijevića, što govori da Vladi nije stalo da ovaj zakon ima suštinu, srž, poentu šta je pravo građana na lokalnu samoupravu. Pravo građana na lokalnu samoupravu je da upravljaju javnim poslovima na nivou lokalne samouprave, da mogu da utiču na kvalitet života. Mi ovde imamo situaciju da je u Beogradu, koji ima 1.700.000 stanovnika, uslov za održavanje referenduma 10% - 170.000 potpisa, znači, predlagač je napravio takvo rešenje gde ne želi referendum. Jednostavno, ne želi referendum. Da je želeo referendum, mogao je slobodno da prihvati amandman kolege Petronijevića, jer ova cifra od 100.000 birača i te kako ima svoju težinu. Ovde su u pitanju dva vrlo teška uslova – 10% birača, 170.000, i 50% od upisanih da bi referendum bio pravovaljan. Za nas, a čini mi se i za druge građane koji imalo vode računa o lokalnoj samoupravi, amandman kolege Petronijevića i te kako ima smisla. Uostalom, zašto Zakon o lokalnoj samoupravi ima odredbe koje se odnose na oblike neposrednog učešća građana u poslovima lokalne samouprave, ako su rešenja tako skrojena da se ona svode na formu? Ako su rešenja tako skrojena da se svode na formu, onda nam takva lokalna samouprava ne treba, nego nam treba samo građanin koji će prilikom izbora glasati za jednu političku opciju, odnosno za jednu političku stranku, stranka posle bira odbornika i odbornici će raditi u skupštini. Znači, vrlo je prosto, dva su oblika učešća građana u poslovima lokalne samouprave - kroz ovaj način izbora odbornika i kroz ove oblike neposrednog učešća. Zakonodavac je u zakonu o lokalnoj samoupravi propisao da ovi oblici neposrednog učešća građana u poslovima lokalne samouprave imaju samo karakter jedne forme. Poštovane kolege narodni poslanici, kolega Milisav Petronijević je pomenuo i druge slučajeve koje i Ustav predviđa, kao pravo građana da utiču na poslove i na nivou lokalne samouprave i na republičkom nivou. Videli ste, tamo se predviđaju daleko blaži uslovi da bi se mogao pokrenuti, održati referendum itd. Ovo mi liči, bez uvrede, na jednu vrstu nadgornjavanja, kao što smo imali u zakonu, koji je još uvek važeći, kada je za kandidata za gradonačelnika trebalo 3% glasova upisanih birača. Mi smo govorili da je to nenormalno, da je nenormalno, primera radi, za Beograd, da kandidat treba da ima 45.000 potpisa da bi bio kandidat, a da kandidat za predsednika države treba da ima 10.000 potpisa. To je nenormalno. Koliko god više ubeđujete predlagača, predstavnika Vlade da je to nenormalno, on sve više govori - ne, ne, Vlada to, Vlada to. Onda vidite da udarate u zid nerazumevanja, ako hoćete i neshvatanja suštine lokalne samouprave. Mi smo taj uslov ispunili, kao i neki drugi kandidati. Posle se pokazalo da je bilo prepisivanja i da su u spisak onih ljudi koji podržavaju nekog kandidata bili upisani ljudi koji nisu živi, a u našem slučaju naš aktuelni predsednik stranke je bio upisan kao neko ko podržava drugog kandidata. Jednostavno, ljudi su se služili falsifikatima. Da bi se izbegle mogućnosti za ovako nešto, a stvarno dozvolilo građanima da učestvuju u poslovima lokalne samouprave, bilo bi logično da je predlagač u Predlogu zakona spustio ovaj procenat obaveznih potpisa ili da je prihvatio amandman kolege Petronijevića. Jer, on se svodi onda samo na formu. Nije tu samo u pitanju Beograd. Beograd je eklatantan primer, ali ova pravilnost koja postoji kod Beograda postoji i kod drugih opština. Imate različite opštine; za nekoga će možda cifra od pet, deset, petnaest, trideset hiljada izgledati jako velika, ali za građane tog područja i te kako ona ima svoju težinu. Mislili smo da je dobro da postoji jedan ovakav amandman koji ipak ovo pravo građana na neposredno učešće u poslovima lokalne samouprave može učiniti stvarnim. Ovako je to pravo imaginarno. Jer, ako postoji inicijativa koja se obija, da tako kažem, o odluku skupštine, pazite, za narodnu inicijativu takođe je potrebno deset hiljada potpisa, odbornici mogu jednostavno da kažu - ne prihvatamo ili prihvatamo. Gospodine ministre, da nije Vlada promenila stav što se tiče ovoga? (Milan Marković, sa mesta: Nije.) Dobro, red je da pitam. Pošto Vlada menja stavove o nekim pitanjima, red je da i ja pitam, da možda ne trošim vreme kolegama poslanicima, ionako ga nije mnogo ostalo. Ali, čini mi se nelogičnim da se ne stvore uslovi da se raspiše. Inače, zašto bi građani Beograda imali formalno pravo koje ne mogu da iskoriste? Zašto? Onda treba jednostavno reći – u redu, ljudi, vi ćete izabrati odbornike, odnosno političku listu, politička stranka će izabrati odbornike, a onda će oni u vaše ime vršiti sve, posredno i neposredno, direktno i indirektno i na različite druge načine. U svakom slučaju, mislimo da je ovaj amandman kolege Petronijevića bio jako smislen. Za lokalnu samoupravu je loše što nije prihvaćen i za građane koji učestvuju u lokalnoj samoupravi, a Vlada se, nažalost, opredelila za takav koncept koji ne vodi računa o suštini lokalne samouprave. To je suštinski razlog zašto ovo nije prihvatila. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres, dajem reč Milanu Markoviću, ministru za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Izvolite, gospodine ministre, završna reč za vas.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želim da se zahvalim svima koji su učestvovali u današnjoj raspravi. Potrudili smo se da najveći broj amandmana prihvatimo, a da to bude na zadovoljstvo svih poslaničkih grupa. U pitanju su važni zakoni, jer uređuju sistem lokalne samouprave, organe u lokalnoj samoupravi, način izbora organa lokalne samouprave i, u krajnjem slučaju, način izbora odbornika za skupštine jedinica lokalnih samouprava. Zato je važno da imamo što širi konsenzus oko ovoga. Nakon ove rasprave ostajemo u uverenju da ćemo, kako je nekoliko govornika već reklo, imati zakone koji će trajati nešto duže nego što je bila praksa kod nas kada su u pitanju zakoni iz oblasti lokalne samouprave. Na kraju, nadam se da će što više poslaničkih grupa da podrži ove predloge zakona, odnosno da će što manje poslanika pritisnuti crveno dugme. Mislim da ovakav način rada kakav smo svi zajedno imali prilikom donošenja ovih zakona prosto zaslužuje široku podršku narodnih poslanika. U svakom slučaju, zahvaljujem se još jednom na svemu što smo uradili zajednički. Želim da kažem da će u toku 2008. godine Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu učiniti sve da one odredbe zakona o teritorijalnoj organizaciji koje se tiču granica jedinica lokalne samouprave zažive u punom smislu i da rešimo ona pitanja koja su dobro poznata, a vezana su za naselja unutar jedinica lokalne samouprave i za granice jedinica lokalne samouprave. Mi ćemo to, nadam se, uspeti da uradimo do kraja 2008. godine. Hvala vam još jednom na diskusiji.
Hvala vam, gospodine ministre, hvala i vama na vrlo konstruktivnom pristupu. Zaključujem pretres Predloga zakona o glavnom gradu u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 29. decembar 2007. godine u 17.55 minuta kao dan za glasanje. Hvala. Za sat vremena ćemo pristupiti glasanju. [[Posle pauze – 18.00]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum za rad. Shodno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O TERITORIJALNOJ ORGANIZACIJI REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 105. stav 2. tačka 4) Ustava Republike Srbije, o ovom predlogu zakona odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 133, protiv tri, nije glasalo devet, od 145 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su na sednici Odbora za lokalnu samoupravu amandmane povukli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov na član 10. i narodni poslanik Srđan Šajn na član 16, i da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika Aleksandra Martona, Radovana Radovanovića i Aleksandre Jerkov na član 8, sa ispravkom, i na član 12. i amandman narodnog poslanika Vlatka Ratkovića na član 32. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 125, nije glasalo 12, od 147 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Aleksandra Jerkov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 126, nije glasalo 16, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 124, nije glasalo 14, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 127, nije glasalo 10, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 124, nije glasalo 17, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 124, nije glasalo 17, od prisutnih 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 126, nije glasalo 11, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 126, nije glasalo 16, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 123, nije glasalo 19, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 123, nije glasalo 19, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, u celini. Za 134, protiv tri, nije glasalo 13, od ukupno 150 narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, u načelu. Za 132, protiv tri, nije glasalo 15, od prisutnih 150narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović na sednici Odbora za lokalnu samoupravu povukli amandman na član 21. Predloga zakona. Sastavni deo Predloga zakona postali su amandmani narodnih poslanika: Vjerice Radete na član 8; Lasla Varge, Balinta Pastora i Elvire Kovač na članove 22, 91, 93, 97. i 98; Aleksandra Martinovića na član 33; Vidoja Jovanovića na članove 34. i 38; Aleksandre Jerkov, Aleksandra Martona i Radovana Radovanovića na članove 38, 40. sa ispravkom, 56. sa ispravkom, 68. i 91; Vlatka Ratkovića na član 103; i amandmani Odbora za lokalnu samoupravu na članove 20. i 79. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 122, nije glasalo 17, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 118, nije glasao 21, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 124, nije glasalo 15, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 126, nije glasalo 16, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Ranđelović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 105, nije glasao 21, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 123, nije glasalo 18, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 133, nije glasalo 17, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 123, nije glasalo 18, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za sedam, protiv 124, nije glasalo 19, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 119, nije glasalo 23, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 121, nije glasalo 18, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 124, nije glasalo 13, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 15, protiv 123, nije glasalo 11, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za sedam, protiv 124, nije glasalo 19, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 121, nije glasalo 18, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 125, nije glasalo 14, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 122, nije glasalo 17, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 121, nije glasalo 18, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 123, nije glasalo sedam, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 121, nije glasalo 19, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 117, nisu glasala 24, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 83. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 122, nije glasalo 18, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Aleksandar Marton i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 122, nije glasalo 19, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 124, nije glasalo 17, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za osam, protiv 123, nije glasalo 19, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Zvonimir Stević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 125, nije glasalo 13, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo 17, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 122, nije glasalo 18, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za sedam, protiv 120, nisu glasala 22, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 88. doda novi član 88a. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 114, nisu glasala 24, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za sedam, protiv 122, nije glasalo 20, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciRadovan Radovanović, Aleksandar Marton i Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 123, nije glasalo 17, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciRadovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 125, nije glasalo 19, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 102. doda novi član 102a. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 122, nije glasalo 18, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, u celini. Za 131, protiv tri, nije glasalo 15, od 149 narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o lokalnoj samoupravi. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnim izborima, u načelu. Za 133, nije glasalo 17, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: Milisava Petronijevića i Vidoja Jovanovića na član 8, Vjerice Radete na član 14, Veroljuba Arsića na član 19, Jovana Nešovića na član 23, Božidara Koprivice na član 28, Milorada Buhe na član 34. i Vlatka Ratkovića na član 62. Takođe vas podsećam da je narodni poslanik Vladan Vučićević pisanim putem povukao amandman na član 18. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 126, nije glasalo 12, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 14, od 150 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 124, nije glasalo 13, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 18, protiv 124, nije glasalo osam, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vidoje Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 124, nije glasalo 13, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 122, uzdržana dva, nije glasalo 12, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Nedimović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 114, uzdržana dva, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman sa ispravkama podneo je narodni poslanik Jovan Nešović, koji predlaže da se u članu 35. stav 2. Predloga zakona, kao i u svim ostalim članovima u kojima se pominje reč "omot" u odgovarajućem padežu briše i zameni rečju "koverat" u odgovarajućem padežu, kao i da se izmeni stav 6. ovog člana. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za lokalnu samoupravu nije prihvatio amandman sa ispravkama, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkama, pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 102, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za lokalnu samoupravu je, na osnovu člana 140 stav 5. Poslovnika, podneo amandman na član 40. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za lokalnu samoupravu. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dva, protiv jedan, uzdržana 134, nije glasalo 13, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 124, nije glasalo 15, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 119, nije glasalo 17, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 102, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za sedam, protiv 118, nisu glasala 24, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 122, nije glasalo 16, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 101, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Radovan Radovanović i Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 121, nije glasalo 17, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Nešović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 19, protiv 103, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnim izborima, u celini. Za 133, protiv jedan, nije glasalo 15, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o lokalnim izborima. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O GLAVNOM GRADU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnim izborima, u načelu. Za 132, nije glasalo 17, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su sastavni deo Predlog zakona postali amandmani narodnih poslanika: Petra Cvetkovića na član 8, Vjerice Radete na član 13, Milisava Petronijevića na član 28. i član 46. i Vlatka Ratkovića na član 54, kao i amandman Odbora za lokalnu samoupravu na član 26. Na član 6. amandman je podneo poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 101, nije glasalo 27, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 99, nije glasalo 29, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 123, nije glasalo 13, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 114, uzdržana dva, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za tri, protiv 43, uzdržan 21, nisu glasala 82, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za četiri, protiv 119, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Andrić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za šest, protiv 124, nije glasalo 19, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 124, nije glasalo 12, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 113, uzdržan jedan, nisu glasala 34, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 116, nije glasalo 21, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 18, protiv 81, nije glasalo 50, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o glavnom gradu, u celini. Za 133, protiv dva, nije glasalo 13, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o glavnom gradu. Pošto je u toku sednice ukazano na POVREDE POSLOVNIKA Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Zvonimir Stević je na sednici održanoj 29. decembra 2007. godine u 13.10 časova ukazao na povredu člana 87. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za sedam, protiv 119, uzdržana dva, nije glasalo devet, od 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Želim vam svima sretne novogodišnje i božićne praznike, puno zdravlja i sreće i mnogo vam hvala na korektnom radu u ovoj godini.