Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 122 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 136 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Prijavite se još jednom, molim vas. Niste u sistemu. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Poštovana predsedavajuća, Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima donet je pre pet godina, ali nisu doneti svi prateći pravilnici i podzakonski akti, iako je zakon dugo pripreman i hvaljen kao rešenje koje treba da promeni haotično stanje, što se tiče našeg saobraćaja, tehničkih pregleda i svih ostalih problema koji se javljaju u saobraćaju. Novi Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima je delimično sredio haotično stanje, ali zbog ne donošenja pratećih pravilnika i dalje su prisutne mnoge anomalije koje treba ispraviti. Pošto je Vlada bila u obavezi da donese najvišu i najnižu cenu tehničkih pregleda, to još uvek nije urađeno, imamo pojavu mnogo vlasnika tehničkih pregleda koji nesavesno obavljaju svoj posao, čiji je jedini cilj da za što kraće vreme izvrše što više tehničkih pregleda, prodaju što više polisa osiguranja, daju što više pogodnosti klijentima. Često se tehnički pregledi obave delimično ili se uopšte ne obave. Obave se samo uz pomoć saobraćajne dozvole i mislimo da takvo stanje treba prekinuti, jer je u potpunosti nezakonito. Podsetiću vas samo da je u susednim zemljama obavezno fotografisanje vozila na tehničkim pregledima, što treba podzakonskim aktima kod nas urediti, ali to još uvek nije urađeno. Postoje i mnoge primedbe udruženja koja su osnovali vlasnici tehničkih pregleda da Agencija za bezbednost saobraćaja izdaje potvrde u kojima se određuje kategorija tipa vozila, pri čemu se ne uzimaju u obzir odredbe propisa o bezbednosti saobraćaja na putevima, već odredbe međunarodnog sporazuma koje se odnose na jednoobrazne tehničke propise za vozila na točkovima. Posledicu toga imamo da mnogi vlasnici ne mogu da izvrše tehnički pregled vozila jer se, na primer, vozilo marke „audi A5“ tretira kao teretno vozilo. U tom smislu mislimo da treba i Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima uskladiti sa međunarodnim propisima, jer je očigledno da se i u ovom delu ne primenjuje aktuelni Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima. Pojave nesavesnog i nepropisnog rada i naplaćivanja usluge tehničkih pregleda imaju direktne posledice i na budžet Republike Srbije i procene su da budžet zbog takvog stanja na godišnjem nivou gubi ogromna finansijska sredstva. Podsetiću vas da je prosečna starost vozila u Srbiji veća od 15 godina i da je zaista zbog svih anomalija i zbog toga što nema fotografisanja vozila na tehničkim pregledima potrebno što pre urediti tu oblast. Vlada Republike Srbije je odredila najvišu i najnižu cenu u oblasti usluga obuka vozača i polaganja vozačkog ispita, ali ne i u oblasti tehničkih pregleda. Na tehničkim pregledima trenutno u Srbiji radi oko 4.000 ljudi na 1.100 tehničkih pregleda i mislimo da se sa ovakvim stanjem, oni koji savesno i odgovorno vrše svoj posao, kažnjavaju, a oni koji nesavesno rade svoj posao nagrađuju. Pitanje postavljam Ministarstvu trgovine, Ministarstvu saobraćaja i MUP, kada će inicirati da Vlada donese propise koji će na precizniji i zakonitiji način urediti ovu oblast? Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice poslanici, ja ću se na neki način nadovezati mojim pitanjem na prethodnog govornika. Naime, nedavno je u jednom našem dnevnom listu objavljen članak pod naslovom „Polovnjaci nam pune državnu kasu“ u kome se govori o tome da bi tokom ove godine u Srbiju trebalo da se uveze oko 100.000 polovnih vozila, mahom iz EU, zbog čega bi u budžet, po osnovu PDV, ušlo oko 60 miliona evra, pod pretpostavkom da je prosečna cena uvezenih vozila 3.000 evra. Od 19. aprila na snagu je stupio nov Pravilnik o uvozu polovnih automobila, koji je doneo špediterima, uvoznicima polovnih automobila probleme. Naime, ovim pravilnikom se predviđa da pre carinjenja i registracije sva polovna vozila, koja u Srbiju stižu iz inostranstva prvo moraju da idu na ispitivanje u neku od šest ovlašćenih institucija, posle čega će dobiti uverenje o izvršenom ispitivanju koje će im dati, izdati Agencija za bezbednost saobraćaja. Podsetiću, Privredna komora Srbije i Agencija za bezbednost saobraćaja su upravo inicirale izmenu uredbe o uvozu polovnih vozila zbog toga da bi se uveo red u ovu oblast i da bi se uskladilo sa evropskim normama, kada su u pitanju izduvni gasovi, odnosno ekološki standardi, ali i bezbednost samih vozila. Tada je konstatovano, kada su oni to inicirali, da je zbog uvoza vozila starijih više od 14 godina, ugrožen saobraćaj u našoj zemlji. Agencija je, moram to da naglasim, predložila Ministarstvu saobraćaja da odloži primenu ovog pravilnika, koji je stupio na snagu 19. aprila, prvenstveno zbog utvrđivanja metodologije rada prilikom kontrolisanja vozila i zbog obuke radnika koji bi to morali da obave. Međutim, šta se dogodilo u praksi? Pravilnik je počeo da se primenjuje nešto drugačije, kako bi se ubrzao postupak, jer su se špediteri žalili, pa se dozvoljava da se vozila prvo ocarine, odnosno da se plati PDV, a posle se obavlja pregled zbog čega se pojavljuju slučajevi da vozilo za koje je plaćen PDV ne može da prođe pregled kod ovlašćenih institucija, ni kontrolu Agencije za bezbednost saobraćaja, jer kako u ovom članku kaže – zapravo se preporučuje građanima, koji kupuju takva vozila, da budu na oprezu. Postavljam pitanje ministarki saobraćaja, koja je donedavno bila ministarka zadužena za zaštitu životne sredine, zašto se već posle mesec dana ne pridržavamo Pravilnika, koji je zbog ekoloških razloga donet? Drugo pitanje – da li je sagledan štetan uticaj uvoza tako velikog broja vozila, odnosno polovnih automobila, prevashodno iz EU, koji će sutra biti naš otpad, a poznata je činjenica da mi ni sa našim otpadom ne znamo šta ćemo, a članice EU se na ovako elegantan način oslobađaju ovog balasta? Podsetiću, prošle godine je prema podacima uvezeno negde oko 120.000 ovakvih vozila i na svakom koraku vidimo placeve sa polovnim automobilima, koji nisu prodati, koji imaju motorno ulje koje će se negde ispustiti, kada se rasklope u delove predstavljaju opasnost. Mislim da je ovo pitanje sasvim na mestu. Bojim se da će štete po životnu sredinu koje ćemo morati da platimo, ako ne danas, onda za neko vreme, biti mnogo veće od ovih 60 miliona evra koje se očekuju da uđu u budžet. Takođe, koristim vreme da postavim još jedno pitanje, a vezano je za ovo, uvezen je veći broj kombija sa osam sedišta i sedištem za vozača, koji su mnogi ljudi u Srbiji kupili kako bi obavljali van linijski prevoz. Međutim, članom 9. Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju određeno je da vanlinijski prevoz putnika, osim auto-taksi prevoza, može da obavlja prevoznik koji je vlasnik najmanje jednog registrovanog autobusa. Jasno je da mnogi ljudi koji su kupili ovakva vozila u nameri da ga koriste za izdržavanje svoje porodice, odnosno za vanlinijski prevoz i da bi omogućili egzistenciju, odnosno da bismo ispunili onaj naš čuveni slogan „otvaranje novih radnih mesta“, oni na ovaj način žele da budu legalizovani i zbog toga u njihovo ime postavljam pitanje, pre svega Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture – da li postoji mogućnost izmene Pravilnika o broju predviđenih sedišta i omogućavanje određenog tehničkog prilagođavanja ovih vozila, tj. kombija uvezenih iz zemalja EU, koja imaju osam plus jedno sedište, kako bi se mogla koristiti za vanlinijski prevoz i naglašavam kako bi se obezbedila koegzistencija tim ljudima koji su zainteresovani? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, juče je u jednom dnevnom listu svanuo veliki naslov o politički montiranom sudskom procesu i držanja u pritvoru 405 dana bivšeg direktora javnog preduzeća „Železnica Srbije“ Milanka Šarančića i smatram da zaslužuje određene odgovore, što je i razlog mog javljanja danas. Gospodin Šarančić u prvostepenoj presudi osuđen za nabavku lokomotiva. Ono što je važno i što mi smi ovde treba da znamo, ovo pre svega govorim zbog građana koji gledaju ovaj direktan prenos, jeste da je Milanko Šarančić od početka 2005. godine bio direktor javnog preduzeća „Železnica Srbije“, da je samo sprovodio odluku koju je doneo Upravni odbor „Železnica Srbije“ koji je postavila Vlada Republike Srbije, da je pre sprovođenja te odluke 38 stručnih ljudi, direktora različitih sektora na „Železnici“ potpisalo saglasnost da se ta odluka sprovede. Nažalost, moram da kažem da je u jednom medijskom orkestriranom napadu, pre svega na gospodina Šarančića, njegovu porodicu, a i na stranku na NS, kojoj je Šarančić pripadao, svi smo mi pretrpeli ogromne štete. Šta je bio povod? Povod je, ja to mogu slobodno da kažem za ovom govornicom, pre svega ono što je Milanko Šarančić radio kao direktor „Železnica“, a to je da je po dolasku na mesto direktora ukinuo, odnosno stavio van snage ugovor o zakupu privatnih lokomotiva preko firme „Kombinovani prevoz“ čiji su vlasnici bili, naravno, bliski prethodnom rukovodstvu koje je postavila DS od 2000. godine. Ono što je važno i što gledaoci treba da znaju je da je Milanko Šarančić u tom periodu pokrenuo da se razreši još čitav niz afera koje su u tom trenutku bile u „Železnicama Srbije“. Podsetiću samo gledaoce na neke od njih, a to je pre svega nabavka magnetne rezonance za Zavod za zaštitu radnika na „Železnici“ preplaćena dva miliona evra, nabavka aparature za proizvodnju piva preko posrednika iz Zagreba koja je pretplaćena preko tri puta, prodaja i pod kojim uslovima 2.700 vagona u staro gvožđe, avansno plaćanje manevarskih lokomotiva u Češkoj, što ne rade ni najbogatije zemlje u svetu, već ih kupuju na lizing ili na kredit. Nažalost, tu medijsku kampanju koja je dovela do hapšenja i kasnije do prvostepene presude o osudi gospodina Milanka Šarančića vodio je prethodni predstavnik DS Dragan Đilas koji je vodio novinare da slikaju lokomotive i vozove koji su stari preko 60 godina i koji su bili u tom trenutku spremni da idu na sečenje, odnosno u kasaciju. Zbog svega ovoga moram da postavim poslaničkom pitanje, jer je ovo još jednom moram da ponovim je pritvor koji je trajao 405 dana i to je jedan od najdužih pritvora od oktobarskih promena 2000. godine, i zbog toga postavljam pitanje ministru pravde – zašto je u sudskom veću Specijalnog suda bilo potrebno pola godine da Šarančiću pošalju pismeni otpravak prvostepene osuđujuće presude koja mu je pročitana danom izricanja presude? Zašto posle uložene žalbe Apelacionom sudu ovo i deveti mesec, znači deveti mesec je danas, Specijalni sud još uvek žalbu nije prosledio Apelacionom sudu? U javnosti se čuje da ima još primera ovako dugog čekanja u Specijalnom sudu, pa se postavlja pitanje – koji je razlog? Da nije razlog u mogućem ukidanju pogrešnih presuda što bi moglo uticati na ovogodišnji reizbor nosilaca pravosudnih funkcija u Specijalnom tužilaštvu i u sudstvu? Takođe, bih postavio pitanje i ministarski za saobraćaj i infrastrukturu da i meni i kolegama narodnim poslanicima dostavi odgovore – kako je poslovala „Železnica“ u periodu kad je njom rukovodio Milanko Šarančić i da li u tom trenutku, to je bio jedini period kada su prihodi „Železnica“ od prevoza putnika i od prevoza robe bili veći od subvencija koje je država davala iz budžeta? Da nam se to dostavi, da se uporedi sa periodom pre dolaska Milanka Šarančića i od 2010. godine, kada je ta medijska haranga krenula na njega, kada je on uhapšen, pa da vidimo i da uporedimo i da građani Srbije vide kako je taj čovek vodio „Železnicu“ i na kraju kakvu je, zbog jedne političke ujdurme, visoku cenu platio i on i njegova porodica. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoja Bradić.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, koleginice i kolege poslanici, moje pitanje se odnosi na Ministarstvo zdravlja. Odnosi se na Niški klinički centar i Kardiohirurgiju u Niškom kliničkom centru. Naime, u Niškom kliničkom centru ugovorom o poslovno-tehničkoj saradnji iz 2010. godine je počela da radi Kardiohirurgija i to na Odeljenju vaskularne hirurgije gde je Ministarstvo zdravlja svojim investicijama opremilo jednu hirušku salu, tako da su cele 2010. i 2011. godine pacijenti Kardiohiruške bili operisani u Niškom kliničkom centru. Zbog nekih nejasnoća u ugovoru o načinu isplata zarada kolega hirurga koji su dolazili iz Beograda, te usluge su prestale da se pružaju u Niškom kliničkom centru 2011. godine. U tom istom periodu Ministarstvo zdravlja je pristupilo izgradnji potpuno nove zgrade Kardiohirurgije u okviru Niškog kliničkog centra. Zgrada je završena i potpuno opremljena angažovanjem kolega iz Niškog kliničkog centra i donacijama koje su prešle preko 2 miliona i 200 hiljada evra. Zgrada je spremna i može da primi prve pacijente, ali ima problem koji datira unazad godinu dana i koji još nije rešen, a to je nepostojanje kadrova na Niškoj kardiohirurgiji. Niškim kliničkim centrom gravitira preko milion i po osiguranika juga Srbije i izuzetno je bitno i važno da Klinika za kardiohirurgiju u Niškom kliničkom centru proradi jer time će se sa jedne strane postići velika ušteda u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje zbog neplaćanja putnih troškova pacijentima, što nije mala stavka, a sa druge strane će se izbeći maltretiranje, povećati šansa za preživljavanje i smanjiti transport prema Beogradu. Prošlog puta sam postavio pitanje – kada će se uraditi novi kadrovski planovi u Ministarstvu zdravlja uz pomoć Instituta za javno zdravlje „Batut“? To je bilo pre dve nedelje i još nisam dobio odgovor. Koliko znam u ovoj sali postoji 40 lekara što u opoziciji što u poziciji i sve nas interesuje kada će ti novi kadrovski planovi zaživeti i kada će moći da se prime novi lekari u srpskom zdravstvu na primarnom, sekundarnom i tercijalnom nivou, jer non stop se govori o tome da prosek starosti specijalista je u određenim granama između 52 i 56 godina? Ako se nastavi sa ovom politikom i nebrigom o zanavljanju kadrova u srpskom zdravstvu, vrlo brzo ćemo doći u situaciju da neće imati ko da nas leči. Nadam se da će predsednica skupštine svojim autoritetom napokon uticati na Ministarstvo zdravlja da dobijemo te odgovore koje tražimo kao poslanici. Drugo pitanje se odnosi prema Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje i profesoru Babiću kao njegovom direktoru, a to je – sa kojih pozicija je Republički fond uspeo da uštedi 300 miliona evra na godišnjem nivou ili 30 milijardi dinara? Jer, kako je rekao ministar Krstić, u danu kada smo skupštinskom odlukom skinuli 2% doprinosa sa zdravstvenog osiguranja, tj. socijalnog, i prebacili na penziono, to je višak koji je Fond našao svojim racionalnim poslovanjem. Moje pitanje prema Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje – sa kojih aproprijacija i na koji način je Fond uspeo da kod budžetskog načina finansiranja uštedi 300 miliona evra? Zahvaljujem se.
Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsednice. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imam nekoliko pitanja. Prvo se odnosi na jedan zahtev koji je DS podnela 26. maja ove godine, a upućen je predsednici Skupštine. Pomalo je možda neuobičajeno da u toku ovog razgovora upućujemo pitanje predsednici Skupštine, ali očigledno drugog načina da dobijemo odgovor nemamo. Moje pitanje upravo ide u tom pravcu – šta se dešava sa zahtevom koji je poslanička grupa DS uputila predsednici Skupštine, odnosno predlogom da se u skladu sa članom 209. Poslovnika Narodne skupštine odredi dan kada će pojedini ministri u Vladi odgovarati na pitanja poslanika u vezi sa aktuelnom temom? Mi smo, naravno, smatrali da ta tema moraju biti činjenice i okolnosti koje su dovele do ljudskih žrtava i materijalne štete u poplavama na teritoriji Srbije. Podsetiću vas, gospođo predsednice, da je vaša obaveza, u skladu sa članom 209, da na predlog poslaničke grupe, što je uslov koji je ispunjen, najmanje jedanput u toku meseca odredite dan kada će pojedini ministri u Vladi odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom. S obzirom na to da ističe tih mesec dana, a u onom predviđenom roku od tri dana nismo dobili nikakvu informaciju od vas da zahtev nije podnet u skladu sa Poslovnikom kako bismo ga eventualno dopunili ili popravili, prosto postavljam pitanje kada će biti zakazana ta sednica? Sve ono što smo imali prilike da čujemo i od vas i od, čini mi se, gospodina Babića da može biti zamena za ovu eventualnu sednicu, prosto ne može biti slučaj. Gospodin Babić je govorio da nema potrebe za takvom jednom sednicom zato što je održana sednica poslednjeg četvrtka u mesecu, na kojoj su ministri odgovarali na poslanička pitanja, od kojih su neka bila i u vezi sa poplavama. Vi ste govorili o tome da čekate nekakav izveštaj Vlade, pa da će onda da se razgovara o tome. Plašim se da to nije pitanje vaše procene, to je pitanje vaše poslovničke obaveze. Smatramo da ono što smo imali prilike da vidimo onog četvrtka kada smo razgovarali o tome, svakako nije to što je DS tražila. Mi smo namerno u svoj zahtev kada smo navodili spisak onih koji treba da prisustvuju toj sednici stavili najmanji broj ministara, svega tri ministra, a svi ostali ljudi za koje smo mislili da treba da prisustvuju toj sednici jesu upravo ljudi koji su se bavili time, da ne bismo imali priliku kao onoga dana da na svoja pitanja slušamo beskrajne monologe predsednika Vlade, u kojima smo imali samo političke ocene, ali ne i odgovore na pitanja. Zaista smatram da nije prikladno da se vi kao predsednica Skupštine u intervjuima u dnevnim novinama bavite poplavama, a da o tome ne razgovaramo u Skupštini.
Samo pitanje, molim vas, nikakve konstatacije o našim političkim delovanjima mimo parlamenta.
Ne vidim zašto ne možemo iznositi u ovom delu i političke konstatacije…
Ako je u formi pitanja, može.
Ukoliko vi smatrate da je prikladno da se predsednica Skupštine bavi legitimnošću većine u nekoj drugoj skupštini i da u tom kontekstu govori o poplavama, ali ne i u Skupštini gde postoji zahtev poslaničke grupe podnet u skladu sa Poslovnikom, to je onda zaista stvar vaše političke procene. Drugo moje pitanje je upućeno Vladi Srbije i odnosi se na ono što interesuje građane verovatno više nego išta, a to je Zakon o radu. Moje pitanje je da li postoji nekakav nacrt tog zakona, zato što se zaista stiče utisak u javnosti da Vlada izbegava javnu raspravu o tom zakonu? Znamo koliko je problema bilo kada je prošli put on usvajan. Čujemo najave od predsednika Vlade i od nadležnog ministra da će se on vrlo brzo naći pred poslanicima. Po praksi koja postoji, očekujemo da će on biti verovatno i po hitnom postupku i da će biti vrlo malo vremena ostavljeno. Ljudi su uznemireni, budžetom je obezbeđeno 600 miliona evra za otpremnine i zna se da se predviđaju neke olakšice za otpuštanja. Molim vas da se odgovori na pitanje da li taj zakon može da se nađe na nekoj vrsti javne rasprave pre nego što dođe u Skupštinu po hitnom postupku? Hvala.
Zahvaljujem. Pretpostavljam da je drugo pitanje bilo postavljeno Vladi, pošto u Skupštini nije predlog zakona. Što se tiče pitanja upućenih meni i što se tiče vašeg predloga, on jeste bio u skladu sa članom 209, ali se nisu stekli uslovi, ovo je moj odgovor na pitanje, možete biti nezadovoljni, da ministri u tom trenutku i direktori javnih preduzeća koje ste pozvali, po sećanju sada govorim, nemojte mi uzeti u zlu nameru ako ne citiram tačno koga ste sve pozvali, nisu bili u situaciji da u roku od nekoliko dana budu prisutni ovde na sednici. Sednicu o postavljanju pitanja ne bih da komentarišem pošto je Poslovnik donet 2009. i 2011. godine i ima razlike u postavljanju pitanja utorkom i četvrtkom ili sednice poslednjeg četvrtka u mesecu, gde nema ograničenja u davanju odgovora. To je jedna anomalija koju mi ne možemo da ispravimo, nego da sve loše posledice primene ovog Poslovnika trpimo do nekakve naredne izmene. Tako da, smatram da možemo da verujemo Vladi da i predlog zakona na temu o kojoj smo sada razgovarali i njihova volja da razgovaraju i o izveštaju koji će nam uputiti o proceni štete otvara mogućnost da otvorimo jednu dobru raspravu o tome, da ne politizujemo da bi samo držali govore, nego da imamo i akt na osnovu koga ćemo govoriti, što nema veze, naravno, sa vašim pravom kao poslaničke grupe da, u skladu sa članom 209, tražite odgovarajuću sednicu. Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje postavljam Ministarstvu privrede, Ministarstvu finansija i Kancelariji za Kosovo i Metohiju. Na Kosovu i Metohiji poslednjih meseci posredstvom kosovske Agencije za privatizaciju na delu je institucionalna pljačka srpske državne imovine, preduzeća i ustanova. Kosovska Agencija za privatizaciju to čini od 2008. godine, kada je formirana nakon jednostranog proglašenja nezavisnosti. Inače, rasprodaja državne imovine na prostoru Kosova i Metohije počinje od 2000. godine. Uprkos činjenici da su radnici i rukovodioci Agencije navodno pod istragom, oni ne prezaju ni od čega, već naprotiv, čine sve da završe nelegalnu, nezakonitu i nasilnu privatizaciju preduzeća u srpskim sredinama kako bi zatvorili proces privatizacije i na taj način onemogućili bilo kakve pregovore ili razgovore na temu bespravne rasprodaje državne imovine. Ovakav način privatizacije posebno je izražen poslednjih meseci. Od početka ove godine Agencija pojačava nasilnu i nelegalnu privatizaciju, a to posebno uznemirava Srbe na Brezovici. Da to nije slučajno, već da je ciljano, radi se o sledećem. U Štrpcu u toj opštini živi preko 15.000 Srba koji uspešno odolevaju da opstanu na svojim prostorima i tamo se nalazi jedan broj objekata koji im čini osnovu za egzistenciju. Osim što su nedavno zauzeli fabriku „Lola“ u Štrpcu iz koje je na ulicu isterano 150 radnika, prethodno su oteli veterinarsku stanicu, kao i robnu kuću „Mladost“, a pre četiri dana su radnici agencije zauzeli hotel „Junior“ u kome boravi više od 80 raseljenih lica, a koji je građen sredstvima penzionera preko Republičkog fonda penzijskog i invalidskog osiguranja u čijem se vlasništvu i nalazi. Uz desetine hiljada uzurpiranih srpskih kuća i stanova, u poslednje vreme na čudan način kosovska agencija za privatizaciju radi na gašenju zemljoradničkih zadruga iako je poznato da je srpsko stanovništvo proterano iz gradova, sabijeno u ruralne sredine, tako da su im zadruge jedini preostali resurs kojim obezbeđuje egzistenciju, a naravno opstanak i ostanak na svojim vekovnim ognjištima. Jasne su namere agencije da na ovaj način vrši stalni pritisak na preostali srpski narod kako bi se dovršilo etničko čišćenje. Osim južno od Ibra, na meti su preduzeća i ustanove kako državna tako i privatna na severu Kosova i Metohije. Tako se na meti našla i zadruga u Zubinom Potoku iako je poznato da ona nije državno već privatno preduzeće. Indikativno je to da agencija za privatizaciju sebe predstavlja sledbenikom UNMIK agencije poverenja, iako to nije, niti na to ima pravnog osnova od UMNIK-a. U proteklom periodu ova agencija je nelegalno i nasilno privatizovala više od 70% preduzeća kojih je na KiM bilo oko 700. Od takve bespravne privatizacije u kasu kosovske agencije slilo se svega 600 miliona evra. Iako rezultate privatizacije na KiM ne priznaje ni UNMIK, niko nije sprečio nelegalno otuđenje srpske imovine u stalno obrazloženje da ne poseduju mehanizam. I kada se nezadovoljna stranka ili vlasnik objekata obrati aktima, komunikacija skoro da ne postoji, a sva obrazloženja i odgovori stižu isključivo na albanskom jeziku. U procesu povraćaja od Euleksa se dobije zagonetan odgovor, da ukoliko se smatra da je legalizacija obavljena nelegalno nezadovoljna strana se može obratiti posebno komori vrhovnog suda Kosova, iako u toj komori vrhovnog suda se nigde ne predviđa povraćaj imovine već novčano obeštećenje. Obeštećenje nema nikakvog smisla jer se imovina prodaje po bagatelnim cenama. Primera radi fabrika „Feronikl“ iz Glogovca prodata je za 37 miliona evra, iako prema procenama stručnjaka vredi više od pola milijarde dolara, „Pećka pivara“ prodata je za 10 miliona evra, dok je njena pravna vrednost deset puta veća itd, itd. Prema podacima Privredne komore Srbije imovina na KiM na koju pravo polaže država vredi više od 200 milijardi dolara, a tu nisu uračunata rudna bogatstva i zemljište, kao ni privatna imovina u vlasništvu Srba, osim velikih površina pod kojima su nepokretnosti na Kosmetu. Više od 1,4 miliona kvadratnih metara službenih zgrada, 145.000 kvadrata poslovnih i 25.000 kvadrata stambenih grada u vlasništvu je Republike Srbije. Nalazi se i oko 580.000 ha poljoprivrednog, šumskog i građevinskog zemljišta. Ozbiljnost ovog problema zahteva da se o njemu rasprava i na Odboru za KiM. Moje pitanje glasi – šta Ministarstvo privrede, odnosno finansija, kao i Kancelarija za KiM uraditi da se zaštiti i spreči i zaustavi nelegalna i nasilna i bespravna pljačka države.
Nikola Jolović, izvinjavam se. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, uz dužno poštovanje obraćam se Ministarstvu prosvete u ime 18.000 učenika osnovnih i srednjih škola i 1.800 predškolaca iz Novog Pazara. Novi Pazar je najmlađi grad u Republici Srbiji, a učenici škola u ovom gradu i dalje idu u tri smene i broj učenika u odeljenjima nekih škola je preko 40. Predškolske ustanove ne zadovoljavaju svojim kapacitetima da se sprovodi program predškolskog obrazovanja. Grad Novi Pazar pokušava da uz pomoć Vlade Republike Srbije, donacijama nevladinih organizacija i nama prijateljskih zemalja reši problem nedostatka školskog prostora. U Novom Pazaru izgrađene su dve nove osnovne škole koje ne rade. Jedna je finansirana sredstvima zajma Evropske investicione banke u skladu sa finansijskim uslovima i rok njenog završetka je bio devet meseci. Škola je završena pre godinu dana, ima upotrebnu dozvolu za rad, ali nije završen postupak javne nabavke za njeno opremanje. U julu 2013. godine raspisan je konkurs javne nabavke, postupak je obustavljen sa obrazloženjem da će biti obnovljen u prvom kvartalu 2014. godine. Druga škola izgrađena je sredstvima Turske razvojne agencije TIKA i u potpunosti je opremljena. Otvaranje ovih škola je dug i otežan proces zbog birokratskih procedura nadležnih službi u školskim upravama Kraljevo, Novi Pazar i nadležnim službama u Ministarstvu prosvete. Odugovlači se sa donošenjem akta o mreži osnovnih škola i predškolskih ustanova koje treba da usvoji Ministarstvo prosvete, a sva potrebna dokumentacija je dostavljena Ministarstvu na vreme i u skladu sa je sa zakonom. Dana 22.3.2013. godine dostavljena je odluka o mreži osnovnih škola na teritoriji grada Novog Pazara školskim upravama u Kraljevu i Novom Pazaru. Dopuna dokumentacije je dostavljena 22.5.2013. godine školskoj upravi u Kraljevu i Novom Pazaru, a na osnovu dopisa Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja predstavnik školske uprave iz Novog Pazara je 25.4.2013. godine dao pozitivno mišljenje na mrežu osnovnih škola u Novom Pazaru. U razgovoru sa predstavnicima u Ministarstvu prosvete zaduženim za standarde i registre u oblasti predškolskog i osnovnog obrazovanja i vaspitanja dobili smo informaciju da školska uprava u Novom Pazaru nije bitna i da njeno mišljenje nije bitno i da mišljenje treba da da školska uprava Kraljeva. Problem osnovnih škola u Novom Pazaru i dalje nije rešen. Akt o mreži osnovnih škola i predškolskih ustanova ministarstvo nije usvojilo, a školski objekti su izgrađeni, imaju upotrebnu dozvolu, a đaci u osnovnim školama u Novom Pazaru i dalje idu u tri smene. Takođe, napominjem da je tender za Osnovnu školu „Meša Selimović“ i dalje nije raspisan. Ovim putem pozivam Ministarstvo prosvete da u skladu da svojim zakonskim mogućnostima što pre reaguje kako bi pomenute škole u Novom Pazaru do početka nove školske godine počele sa radom i samim tim stvorili bolje uslove za decu u Novom Pazaru. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se niko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Bojan Zirić,dr Dragana Barišić, Srđan Dragojević i Vesna Martinović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa o predlozima akata iz tačaka 6. i 7. dnevnog reda, pozvala da sednici prisustvuju: Pavle Petrović, predsednik Fiskalnog saveta Republike Srbije; Nikola Altiparmakov, član Fiskalnog saveta Republike Srbije; Zlatiborka Andrejić, sekretar Fiskalnog saveta Republike Srbije; dr Ana Jovanović, direktor Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti i Ljiljana Knežević, direktor finansijskog i opšteg sektora Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz 6. i 7. tačke dnevnog reda sednice. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačka 6. i 7. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika (član 96. stav 4. Poslovnika.) Saglasno članu 192. stav 3. i članu 239. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Izveštaju o radu Fiskalnog saveta za 2013. godinu, sa predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine i Izveštaj o poslovanju Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu, sa Finansijskim izveštajem Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu i Izveštajem nezavisnog revizora za 2013. godinu, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine. Da li žele reč predstavnici podnosioca izveštaja: Pavle Petrović, predsednik Fiskalnog saveta Republike Srbije i dr Ana Jovanović, direktor Centralnog depoa i kliringa hartija od vrednosti? Ako želite, prijavite se. Reč ima Pavle Petrović, predsednik Fiskalnog saveta Republike Srbije.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, zahvaljujemo što ste nas pozvali da punom sastavu Narodne skupštine podnesemo izveštaj i da razgovaramo o radu Fiskalnog saveta. Mislimo da je ovo dobra praksa koja se sada prvi put uspostavlja i kako smo mi organ Narodne skupštine, nadamo se da će ta praksa i da se nastavi. Izveštaj Fiskalnog saveta koji je pred vama sumira naše aktivnosti u 2013. godini. Najvažniji deo tih aktivnosti odnosi se na ocene, analize, mišljenja koja smo podnosili Odboru za finansije i preko Odbora za finansije Narodnoj skupštini. U komunikaciji sa Narodnom skupštinom, mi smo te izveštaje diskutovali na Odboru za finansije, iznosili naše analize, dobijali komentare i na taj način stvarali jednu objektivnu osnovu za donošenje važnih odluka u domenu javnih finansija. Prateći zasedanja Narodne skupštine, videli smo da su naše analize, izveštaji, ekstenzivno korišćeni od strane narodnih poslanika i da su predstavljali često osnovu za njihove argumente i što je još važnije, za donošenje odluka u ovoj oblasti. Stoga mislimo da je upravo najveći doprinos, ako ga ima i ukoliko ga ima, Fiskalnog saveta da u ovim objektivnim analizama javnih finansija, odgovarajućih predloga poreskih zakona i predloga mera, stvori osnovu za nepristrasnu raspravu u Skupštini i donošenje kompetentnih odluka. U ovom našem izveštaju koji je pred vama, daje se pregled tih naših dokumenata koji su podneti Narodnoj skupštini i pošto su oni već diskutovani u Narodnoj skupštini, ja kroz to ne bih prolazio, samo bih izneo koje su to grupe izveštaja i analize koje smo mi pravili. Prvu grupu čine oni koji su u užem smislu u našoj nadležnosti, to su ocena budžeta, ocena rebalansa budžeta, ocena fiskalne strategije, ocena poreskih zakona i svih drugih zakona koji imaju implikacije na javne finansije. Pored toga, pored te naše uže definisane aktivnosti, mi smo imali dodatnih aktivnosti, smatrajući da je potrebno povremeno izvršiti analize fiskalnih kretanja, tj. budžeta tokom godine i onda na vreme ukazivati da li je potrebno vršiti neke korekcije u hodu. Takve analize smo pravili u martu i u maju 2013. godine. Sledeća stvar kojom smo se bavili, doduše, to je bilo nešto ranije, to je analiza Srednjoročnog plana fiskalne konsolidacije, a taj problem je i sada veoma važan i aktuelan, kao i Programom reforme javnih finansija. Tako smo 2012. godine uradili jedan ekstenzivni program i ekstenzivnu studiju koja je još uvek, bar u ovom reformskom delu, relevantna. Mi taj dokument još uvek imamo kod sebe. Zainteresovani poslanici mogu da ga dobiju, vrlo rado ćemo ga poslati. Napokon, radili smo i analize šire održivosti penzijskog sistema, dugoročne održivosti penzijskog sistema, praveći demografske projekcije i na osnovu toga utvrđivali održivost tog sistema. Najzad nešto o samom Fiskalnom savetu. Po sistematizaciji, mi imamo 17 zaposlenih, plus tri člana Fiskalnog saveta, što je ukupno 20 zaposlenih. Trenutno imamo polovinu toga, imamo 11 zaposlenih. Ove izveštaje, produkciju ovih izveštaja o kojima sam govorio i koje smo vama prezentirali, u osnovi rade tri člana Fiskalnog saveta i jedan savetnik, znači, nas četvorica smo u produkciji toga i osim nas imamo i četiri mlađa saradnika, to su kolege koje su tek završile fakultet, naravno, sa najvećim prosekom, ali još uvek mladi da bi mogli da daju neki znatno veći doprinos. Pored toga, imamo troje ljudi za pravno-finansijske poslove. Što se našeg budžeta tiče, on je 2011. godine, kada je osnovan Fiskalni savet, bio ambiciozno postavljen,i tada je iznosio 70 miliona dinara. Mi smo, kako je već tada počela štednja, mi smo i taj budžet znatno smanjili i ona se stalno smanjivao, tako da sada 2014. godine, budžetirano je 33 miliona, što znači u realnom iznosu, to je trećina onoga što je prvi put budžetirano kada je Fiskalni savet postavljen. Naš budžet, što valjda i treba da bude kada je Fiskalni savet u pitanju, je najmanji budžet među nezavisnim institucijama Skupštine. Saradnju koju smo ostvarivali, Fiskalni savet je išao prema Narodnoj skupštini, pošto smo mi telo Narodne skupštine, i prema Ministarstvu finansija. Glavna saradnja je bila sa Odborom za finansije, republički budžet i kontrolu, gde smo predstavili naš izveštaj, o čemu sam govorio. Tu bih imao jedan predlog za unapređenje te saradnje, ono što se često dešava i što je naravno, opravdano u vremenskoj stisci, u kojoj vi kao poslanici radite, jeste da se ti izveštaji, ocena budžeta, ocena rebalansa budžeta, zakona, zapravo razmatraju na Odboru za finansije, neposredno pre zasedanja Skupštine, tako da je moguće odvojiti možda pola sata, ukupno dva sata odbora, a sat na ta dokumenta. Nama je to jasno, u kontekstu koji vi radite, da je to nužno, ali je naš predlog da pored toga, i mi to nudimo, Fiskalni savet ima interni sastanak, koji bi organizovao Odbor za finansije, a pozvao sve zainteresovane poslanike, gde bi onda mogli da odvojimo, 4,5,6 sati i da polako prolazimo kroz naše ocene, šta god da je to u pitanju, budžeta, rebalansa budžeta, fiskalne strategije, poreskih zakona i tako na miru da prođemo kroz argumente. Često je dobar deo pitanje i razjašnjavanja, a onda tek i različitih stavova, pa sada tako ovaj predlog podnosim i Narodnoj skupštini. Što se tiče saradnje sa Ministarstvom finansija, u ove tri godine, u različitim ministarstvima, ona je prolazila kroz različite faze, ali mogu da kažem da je u osnovi bila dobra. Unapređenje saradnje je naročito bilo od septembra prošle godine do sada i tu govorim o određenoj stvari, a to je o povećanoj transparentnosti od strane Ministarstva finansija, gde su svi oni rashodi, prikriveni rashodi, garancije države, najveći deo toga je sada iznesen na svetlost dana. Mi to sa jedne strane pozdravljamo, jer je to osnov da se suočimo sa stvarnim stanjem i na osnovu toga donesemo ili predlažemo mere da se ti problemi adresiraju. S druge strane, nadamo se da će ta praksa i buduće da se nastavi. Ako to slučajno ne bude, mi ćemo oko toga i dići naš glas. Postoji saradnja, u Izveštaju imate, sa raznim međunarodnim institucijama. Ono što vidimo to je da se kontakti sa institucijama iz EU će početi da se povećavaju. Postoji veći interes za taj fiskalni deo, za srednjoročnu fiskalnu konsolidaciju. Imamo sve više kontakata sa njima, a postoji i trend u EU da se upravo ovakva tela, Fiskalni saveti, s jedne strane, i fiskalna pravila, s druge strane, uvedu kao generalna stvar u EU. Ovde bih stao da bih ostavio prostora za vaša pitanja i komentare. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr. Ana Jovanović, docent Registra depoa i kliringa hartija od vrednosti. Izvolite.
Uvažena predsednice, uvaženi narodni poslanici, zahvaljujem se na prilici da pred Narodnom skupštinom u najkraćem izložim osnovne karakteristike poslovanja Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti u prethodnoj godini. Inače, Izveštaj Centralnog registra razmatran je na Odboru za finansije početkom ovog meseca, tako da mislim da je ovo prilika i nova praksa da se o poslovanju ove bitne institucije za tržište kapitala u Srbiji diskutuje i razmatra i u Domu Narodne skupštine. Centralni registar hartija od vrednosti počeo je svoje poslovanje 2001. godine kao organizacioni deo u sastavu Narodne banke Srbije u eri emisija obveznica stare devizne štednje. Počev od 2003. godine Centralni registar posluje kao nezavisno pravno lice, pravna forma je akcionarsko društvo, a u vlasničkom smislu stopostotni vlasnik Centralnog registra je Republika Srbija. Prilikom osnivanja, 2004. godine, osnovni kapital Centralnog registra iznosio je 3,5 miliona. Do danas su izvršene tri dokapitalizacije isključivo iz ostvarene dobiti, tako da danas kapital Centralnog registra iznosi 165.870.000 dinara. S obzirom da je, po zakonu, minimalni osnovni kapital 750 hiljada evra, znači da Centralni registar poseduje duplo veći kapital od minimalnog koji je propisan Zakonom o tržištu kapitala. Takođe, istakla bih da je u periodu od 2004. do 2013. godine Centralni registar ostvario ukupnu dobit u iznosu od 523.555.593 dinara, od čega je u budžet Republike Srbijevraćeno 245.409.618 dinara. Država svoja vlasnička i upravljačka prava u Centralnom registru vrši preko Skupštine akcionara i Upravnog odbora. Članove Skupštine akcionara imenuje Vlada Republike Srbije, a Skupština akcionara na predlog Ministarstva finansija, a Skupština akcionara imenuje i razrešava članove Upravnog odbora. Takođe, direktora Centralnog registra hartija od vrednosti imenuje Vlada Republike Srbije uz saglasnost Komisije za hartije od vrednosti. Prošle godine, počev od 1. decembra, imenovan je novi direktor Centralnog registra hartija od vrednosti. Pravni status Centralnog registra, vlasnički status, organi i delatnost propisani su Zakonom o tržištu kapitala, kao sistemskim zakonom kojim je uređeno tržište kapitala u Srbiji. Nadzor nad poslovanjem Centralnog registra vrši Komisija za hartije od vrednosti kao regulatorno telo i nadzorni organ. Kada su radni odnosi zaposlenih u Centralnom registru u pitanju, Centralni registar primenjuje odredbe Zakona o radnim odnosima. U upravnim stvarima Centralni registar postupa u skladu sa Zakonom o opšte upravnompostupku. Centralni registar je korisnik javnih sredstava i u tom smislu Centralni registar primenjuje Zakon o budžetskom sistemu, o Zakonu o utvrđivanju maksimalne zarade u javnom sektoru od 2012. godine i takođe Zakon o umanjenju neto prihoda za lica u javnom sektoru. To je propis koji je stupio na snagu 01. januara ove godine. Prema tome, pod ograničenjima smo koja se tiču novih zapošljavanja i zarada. Važno je istaći da se finansiranje centralnog registra ne vrši iz budžeta Republike Srbije, već isključivo na osnovu prihoda koje Centralni registar ostvaruje naplatom tarifniv stavova na tarifu na koju saglasnost daje Komisija za hartije od vrednosti. Broj zaposlenih u Centralnom registru je od osnivanja stabilan. Znači, 2004. godine taj broj iznosio je 34, a danas je 35 zaposleno u Centralnom registru. Preko 71% zaposlenih je sa višom i visokom stručnom spremom i Centralni registar u kontinuitetu vodi računa i vrši velika ulaganja u stručno usavršavanje, s obzirom da obavljanje poslova u Centralnom registru zahteva određena specijalizovana stručna znanja. Istakla bih da je kompletan softverski sistem, koji je u suštini srce Centralnog registra, isključivo plod rada zaposlenih u Centralnom registru nije kupljen, niti nabavljen od spoljnih firmi. Što se delatnosti tiče Centralnog registra, ona je u potpunosti regulisana Zakonom o tržištu kapitala. Centralni registar je fundamentalna institucija tržišta kapitala, s obzirom da ona garantuje ispravnost upisa i nekorecivost transakcija koje se obavljaju na tržištu kapitala, upis prava sledećih lica, vođenje novčanih računa, članova vođenja šifarnika. Takođe, Centralni registar obavlja poslove u vezi sa korporativnim radnjama izdavalaca. Što se samog poslovanja u 2013. godini tiče, istakla bih da su osnovni makroekonomski i finansijski uslovi koji su postojali u Republici Srbiji na neki način predstavljali i okvir poslovanja Centralnog registra. Rast BDP od 2,5% u prethodnoj godini, izrazita nelikvidnost privrede i direktne strane investicije od 700 miliona evra otprilike nisu bile dovoljno da daju novi impuls tržištu kapitala, tako da u tom smislu Centralni registar deli sudbinu i ostalih institucija koje postoje na tržištu kapitala u Republici Srbiji. Bitna karakteristika u poslovanju Centralnog registra počev od osnivanja do danas je stalno smanjivanje broja članova Centralnog registra. Današnji broj članova Centralnog registra je 62. Osim Narodne banke Srbije, članovi Centralnog registra su 28 banaka i 32 investiciona društva. Napomenula bih da je 2007. godine broj članova bio 112, tako da je maltene u ovom periodu došlo do prepolovljavanja broja članova Centralnog registra, što u velikoj meri utiče i na način poslovanja i obavljanja određenih poslova. Smanjivanje broja članova Centralnog registra uticalo je na koncentraciju poslovanja i specijalizaciju članova za obavljanje određenih vrsta poslova, tako da danas postoje recimo članovi koji se pretežno, ako ne i isključivo bave određenim vrstama poslova na finansijskom tržištu i tržištu kapitala. U Izveštaju su veoma opširno prikazani podaci tabelarno i u graficima. Date su osnovne konture poslovanja Centralnog registra. Rekla bih da su određene stavke, koje su prikazane na strani 40, iskazale smanjenje u odnosu na obim transakcija u prethodnoj godini, a kada se o povećanju obima transakcija radi, rekla bih da je došlo do povećanja transakcija primarnog trgovanja obveznicama Republike Srbije, da je došlo do povećanja obima sekundarnog trgovanja obveznicama Republike Srbije, povećanja isplate anuiteta za dužničke finansijske instrumente i isplata glavnica za dužničke finansijske instrumente takođe. Što se tiče finansijskog dela Izveštaja, bitno je istaći da je Centralni registar ostvario prihode u iznosu od 167.248.608 dinara. Ti prihodi su otprilike predstavljali stopostotno ostvarenje plana. Najznačajniji deo prihoda, 82,8%, su prihodi iz redovnog poslovanja, oko 9% čine prihodi od članarina i oko 8% prihodi od kamata. Kada su rashodi u pitanju, Centralni registar je u prošloj godini ostvario rashode od 132.811.016 dinara. Važno je napomenuti da su rashodi manji za 17,27% u odnosu na planirane. Ono što je sigurno interesantno za narodne poslanike, učešće bruto zarada u ukupnim rashodima Centralnog registra je 43,44%, dok je učešće neto zarada 37,20%. Istakla bih ovde da Centralni registar nema rešeno pitanje poslovnog prostora, tako da pod komercijalnim uslovima Centralni registar plaća zakup poslovnog prostora i ovo je veoma bitna stavka u našem finansijskom izveštaju, tako da po osnovu zakupa Centralni registar plaća 13,34% ukupnih rashoda u svom poslovanju. Što se naknada članova upravnog odbora tiče, one iznose 3,39% ukupnih rashoda i one se isplaćuju u skladu sa zaključkom Vlade prema prosečnoj neto zaradi u oktobru mesecu koja je isplaćena u Republici Srbiji u prethodnoj godini. Centralni registar je u skladu sa situacijom u zemlji preduzeo određene aktivnosti prilikom izrade finansijskog plana, što inače nije predmet razmatranja danas na Skupštini, za dalje smanjivanje rashoda kod onih stavki koje bi takvo smanjivanje mogle da trpe. Smatram da su ovo najznačajnije crte i karakteristike izveštaja i uslova u kojima je Centralni registar poslovao u prethodnoj godini. Hvala.
Da li želi reč predstavnik predlagača Veroljub Arsić, predsednik Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo i ove rasprave koje sada vodimo su u svrhu povećanja kontrolne uloge koju Narodna skupština ima prema organima izvršne vlasti, a kroz kontrolu rada ili regulatornih tela ili kroz izveštaje nezavisnih državnih organa, kao što je Fiskalni savet. Mislim da je ovo prva jedna takva sednica u Skupštini Srbiji, gde imamo ove izveštaje o kojima Narodna skupština raspravlja, zato što je cilj i ove skupštinske većine da Narodna skupština potpuno ostvari svoju ulogu koja je predviđena Ustavom Republike Srbije, Zakonom o Narodnoj skupštini i Poslovnikom o radu Narodne skupštine i da se podigne ugled najznačajnijeg i najvišeg predstavničkog organa u Republici Srbiji. Taj ugled je, čini mi se, namerno urušavan da bi se posledice jedne loše vlasti prevalile na narodne poslanike, a onaj ko je stvarno kriv da sedi u nekoj drugoj ulici i nekoj drugoj zgradi. Ima i sada pokušaja takvih udara, ali mislim da ćemo sa ovakvim sednicama i budućom zakonodavnom aktivnošću to nekako sprečiti. O radu Fiskalnog saveta sam izveštaj o aktivnostima koje su oni obavljali kao jedan organ ne bih hteo da polemišem zato što izveštaj odražava i ono stanje kako stvarno jeste o njihovom radu. Tačno je da su podneli veliki broj njihovih izveštaja, zapažanja, pogotovo kada su bile tačke dnevnog reda Zakon o budžetu, izmene i dopune Zakona o budžetu, kada su bili u pitanju poreski zakoni. Uopšte, sam Fiskalni savet se često dosta kritički odnosio prema organima izvršne vlasti i to je njihovo pravo kao nezavisnog organa. Međutim, u jednom delu, u tim njihovim izveštajima, zapažanjima, kojima su tražili da država ne bolje raspolaže sa novcem, nego da više štedi, što kada se neko bavi jednim javnim poslom i kada kažete da treba da se štedi na javnoj potrošnji, naravno da se stiču politički poeni, ali Fiskalni savet nije organ koji vodi politiku. U tim željama da se više štedi, nigde nisam video jednu kompletnu analizu koliko to država može da uštedi a da ne uđe u recesiju. Kada smanjite budžet za 100 milijardi dinara, smanjujete privrednu aktivnost u zemlji, smanjujete promet roba i usluga. Neki zaposleni gube posao zbog toga, koji ne rade u državnom sektoru, nego u realnom. Interesuje me da li je Fiskalni savet sa tim rigoroznim merama štednje, kako je predlagao, sagledao kakve bi posledice imala privreda, kakve bi posledice imala i prihodna strana budžeta, ona koja je realna, kakve bi posledice na kraju imala država. Svedoci smo da je jedna nama jako bliska zemlja, Grčka, izuzetno zadužena država. Nećemo da ulazimo u priču zašto i kako, samo ovo navodim kao primer. Smanjili su svoj budžetski deficit po preporukama MMF i EU, javnu potrošnju, ali su i smanjili svoj bruto dohodak za 25% te prve godine. Takve, da kažem, nepromišljene posledice, mogu da budu jedne oštre i rigorozne štednje, kada je u pitanju budžet Republike Srbije. Zato smatram da bi trebalo da se naše mere odnose u dva pravca – uštede i podsticajima za povećanje privrednih aktivnosti, ali bih voleo i da Fiskalni savet, ukoliko je moguće, nama dostavi takav podatak. Samo da kažem da je Vlada Mirka Cvetkovića Zakona o budžetu 2012. godine ukinula subvencionisane kredite privredi. To je, gledajući na budžet, od tadašnjih 650 milijardi dinara, tih šest ili sedam milijardi, to je 1% budžeta i nije nešto mnogo da se izdvoji za privredu. Zbog nedostatka 6,5 milijardi dinara, država je imala recesiju i pad društvenog proizvoda od 3%. Kada su vraćeni subvencionisani krediti, sve je stalo. Tako da su i javne finansije i javna potrošnja i prihodna strana jako vezani za privredu. Jedno bez drugog ne mogu. Za novac važe neka fizička pravila, ne može da se stvori, može samo da promeni svoje agregatno stanje, da li je u hartijama od vrednosti, da li je u gotovom novcu. Kada počnete prekomerno da štedite, dovodite državu do toga da ulazi u recesiju, privreda da posustaje i da zaposleni u realnom sektoru dobijaju otkaze. To je prva posledica. Druga je da se to kasnije opet odražava na budžet koji još više mora da štedi itd. Voleo bih da nam u nekom narednom periodu Fiskalni savet napravi preporuke kako bi ta naša strategija trebalo da izgleda i da i mi kao narodni poslanici imamo prave podatke sa kojima bismo mogli da utičemo na rad Vlade, ne možda, nego bi i trebalo da utičemo na rad Vlade prilikom donošenja odluka i zakonskih predloga. Zato što je ovo nova praksa Fiskalni savet ovde podnosi izveštaj, smatram da je sada ovo jedno za njih novo iskustvo. Verujem da će u njihovom radu sledeći izveštaji da budu još bolji, njihove aktivnosti i sve ono što budu preduzimali još bolje, uvek u korist Narodne skupštine i građana Srbije, a izveštaje koji su podneli realno i verno odražavaju njihove aktivnosti koji su imali u prethodnom periodu. Zato je Odbor za finansije doneo zaključak da predloži Narodnoj skupštini da se usvoji izveštaj o radu Fiskalnog saveta, takođe i Centralnog registra za hartiju od vrednosti. I njima je ovo prvi put da se nalaze na jednoj sednici. Imali smo zajedničku sednicu i sa predstavnicima Komisije za hartije od vrednosti, njihov izveštaj nije ovde. Naime, 2013. godine njihov finansijski plan nije usvojen na sednici Odbora za finansije zato što smo tražili da se na finansijski plan primenjuje Zakon o zaradama zaposlenih u organima državne uprave i ograničenjima, što oni to jednostavno nisu prihvatili. Isplaćivali su i trošili sredstva na osnovu finansijskog plana koji nije usvojen i samo usvajanje njihovog izveštaja bi na neki način značilo da smo poništili našu odluku o ne usvajanju finansijskog plana. Takođe, bili su dužni da dostave i finansijski plan za 2014. godinu. Vraćen im je, u skladu sa članom 238. stav 5, čini mi se, Poslovnika o radu Narodne skupštine, da ga dopune i da će na nekoj od narednih sednica i taj izveštaj da bude razmatran. Ovaj deo sam dotakao zato što sam hteo da istaknem da je Centralni registar za hartije od vrednosti primenjivao potpunu zakonsku regulativu u svom radu i u finansijskom planu i da je to takođe jedan od razloga zašto je Odbor za finansije predložio Narodnoj skupštini da usvoji njihov izveštaj.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine profesore, koleginice i kolege, dame i gospodo, i danas ovde imamo izveštaje dvaju nezavisnih tela i poslanički klub DS je i juče iskazao svoju spremnost da da svoj doprinos na daljem jačanju kapaciteta nezavisnih institucija, a tako će biti i danas. Mislim da je važno reći i u izveštaju vidimo da je Fiskalni savet formiran 2010. godine sa jasno iskazanim ciljevima, a to je kontrola javnih finansija i uspostavljanje novih fiskalnih pravila. Vrlo je važno držati se tih pravila, ali i danas čujemo neke tonove koje smo čuli i u prethodnoj Vladi. Bilo je ozbiljnih nezadovoljstava i u prethodnoj Vladi kada se izlazilo sa objektivnim podacima. Sada vidimo sličan pristup aktuelne Vlade i aktuelne koalicije kada se izađe sa surovo realnim podacima o stanju javnih finansija u Republici Srbiji. Mislim da na takav način i sa takvim preduslovom da priznamo realno stanje imamo i šanse da to stanje i lečimo. Dakle, stav je da stavove Fiskalnog saveta ne treba politizovati i ne treba ih shvatiti kao kritiku rada aktuelne vlasti, nego prepoznavanjem trenutne situacije i objektivnim podacima tražiti rešenja. Jedna od najčešće pominjanih reči u ovom izveštaju i predstavljanju pred nama poslanicima bila je reč – reforma. Očigledno je da je iz analize trenutne finansijske situacije u Republici Srbiji i stanja budžeta proizilaze preporuke, jasne preporuke za potrebnim reformama. O tome je Fiskalni savet više puta govorio. O tome smo čuli i u ekspozeu premijera Republike Srbije i naše je pitanje upravo upućeno na takav način. Gde su te reforme? Očigledno je da pristup reformama ide otprilike na način – reforme da, treba ih najavljivati ali kada dođe do realizacije, neophodne realizacije, onda ih treba odlagati. Odlaganje je jedan od pristupa u ovom smislu. Spomenuću neke činjenice koje nisu mogle da se vide u ovom izveštaju, ali su vrlo važne za sve nas, a to je da je javni dug u Republici Srbijina kraju 2011. godine bio 14,47 milijardi evra, da je učešće javnog duga u bruto društvenom proizvodu tada iznosio oko 45%. To je bila granica i to je jedno od fiskalnih pravila o kojima svaka Vlada treba da vodi računa. Znam da je bilo opravdanih i značajnih kritika sa strane opozicije tadašnjoj Vladi Republike Srbije. Sredinom 2012. godine su organizovani izbori, sadašnja aktuelna koalicija je pobedila na tim izborima, formirala Vladu i u tom trenutku, koliko se sećam, a vi ćete potvrditi ili negirati tu informaciju, učešće javnog duga u bruto društvenom proizvodu, barem po tadašnjim informacijama, u aprilu mesecu je iznosio oko 48%. To je bio razlog za velike napade zbog probijanja za 3% granice od 45%. Od tadašnjih 15 milijardi evra javnog duga 2012. godine u Republici Srbiji, 48% učešća u bruto društvenom proizvodu, neću nabrajati podatke za 2013. i kraj 2012. godine, došli smo do ovih procena i do ovog izveštaja koje danas pred republičkom Skupštinom, a to je da su procene da će budžetski deficit 2014. godine biti 8,7%, nažalost posle poplava, sa ovih projektovanih 8,5 na 8,7. Ono što je uznemirujuće jeste podatak da će javni dug dostići oko 21 milijardu evra i da će učešće javnog duga u bruto društvenom proizvodu iznositi procenjenih 70%. Dovoljno upozorenja da se krene u najavljene reforme. Šta smo mi na odbrani ekspozea premijera dobili kao informaciju? Da je očigledno sa ovim preporukama saglasan i ministar finansija, da je sa ovim preporukama saglasna i ministarka i potpredsednica u Vladi za državnu upravu i lokalnu samoupravu, a koja je zadužena za integrisani pristup i sinhronizaciju rada svih javnih sistema, pa i samih ministarstava u Vladi. Premijer je rekao – da, oni su u pravu sa takvim stavom, uvažavajući stav Fiskalnog saveta. Ja nisam za poteze koje preporučuje ministar finansija i potpredsednica Vlade. Mislim da dolazimo do jedne važne stvari, a to je pitanje integrisanog pristupa i sinhronizovanog rada čitave Republike Srbije koja je oličena u radu i odlukama premijera Srbije, a naravno dovoljno autoriteta, odlučnosti i samostalnosti, ako hoćete, svih ministara, ministarstava i nezavisnih tela kojima, još jednom kažem, moramo da iskažemo punu podršku u svom radu. Oni su savest ove države, savest ovih institucija, jer će doprineti kapacitetu Skupštine Republike Srbije, ali i kapacitetu i sposobnostima Vlade Republike Srbije i svih nadležnih ministarstava. Kada govorimo o merama, pored najavljivanih mera, od kojih se odustaje, koje se odlažu, doneta je jedna od mera koja će biti razlog za jedno od pitanja, koje ću vam postaviti, a to je kakvi su efekti u budžetu Republike Srbije sa uvođenjem tzv. solidarnog poreza? Demokratska stranka je bila protiv uvođenja solidarnog poreza. Reći ću nekoliko argumenata za to. Prvo, čuli smo u nekim poslaničkim pitanjima mojih kolega kakvo je stanje u zdravstvu, koliko je problema sa kapacitetima, sa redovima čekanja zbog toga što nema priliva novih lekara, nema mladih talentovanih studenata koji su završili na maestralan način svoje studije i nema prilike da zanovimo kapacitete takvih institucija, a sa ovakvim zakonom mi destimulišemo te najobrazovanije lekare, profesore, sudije i mnoge druge koji treba da predstavljaju taj motor razvoja u Republici Srbiji. On je nama neophodan da bismo kao čitavo društvo izašli iz jedne opšte apatije i bez idejnosti. Mislim da nije logično da oporezujemo onoga ko prima platu veću od 60.000 dinara sa 20%, a da je porez na dobit onoga ko ima milion evra dobiti 15%. To ne može da bude logično. Zato je predlog ukinuti solidarni porez, jer verujem da efekti u budžetu nisu takvi da će spasiti trenutno stanje u Republici Srbiji. Svakako je mnogo veći izazov konsolidovati javne finansije i rad svih javnih sistema. Najvidljiviji su ovi na republičkom nivou i mislim da je naš pogled, pre svega, uprt na tu stranu. Veliki su problemi i u finansiranju lokalnih samouprava. To je malo dalje od očiju javnosti, pa i nas iz ove sale, ali stanje u lokalnim javnim sistemima je takođe zabrinjavajuće i doprinosi ukupnoj nelikvidnosti čitave naše države. Ja ću iskoristiti polovinu ovog vremena za poslaničku grupu DS sa još jednim zaključkom. Nisu dovoljne samo najave reformi, treba ih i činiti. Treba preduzimati korake koji su iskazani u stavovima i Fiskalnog saveta, ali i najavljeni u ekspozeu ove Vlade i reći da je možda indikativna jedna kratka pesma jednog velikog pisca koja kaže: „Nije vreme, nije vreme, e, sada je kasno“. Da ne bi bilo kasno, mislim da je važno poštovati i ovaj izveštaj, prihvatiti ga na jedan odgovoran način, a ne tražiti novo opravdanje sada, ranije i dalje u prethodnim vladama, a bila je još jedna prethodna i ona rekonstruisana prethodna i ova aktuelna. Ne treba tražiti razloge za stanje u javnim finansijama, niti u Fiskalnom savetu, niti u Centralnom registru hartija od vrednosti, niti u bilo kojoj drugoj nezavisnoj instituciji. Mislim da treba poći od sebe, od svakog od nas pojedinačno, od naše odgovornosti i tražiti ta rešenja ne sutra, nego danas. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Ćiriću. Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu baš u svemu da se složim sa onim što je rekao moj prethodni kolega. Za to imam razloga. Kada neko počinje da priča o tome kako se država zadužuje, ja bih voleo da kaže zašto troši taj novac, ili bar da pita gde ide taj novac? Fer bi to bilo, jer bi onda neko mogao i da odgovori – ide na vraćanje nekih kredita, kredita sa kojima ova Vlada apsolutno nikakve veze nema. Od 2008. do 2012. godine Vlada je potrošila sedam i po milijardi evra kredita u javnoj potrošnji, bez podsticaja privredi, bez uređenja infrastrukture, bez pravljenja novih puteva. Sada neko treba da vrati tih sedam i po milijardi. Postavlja se pitanje kako i odakle? Kada neko govori o bruto proizvodu, što se ne zapita gde nam je nestalo 400.000 radnika koji učestvuju u tom bruto proizvodu, koji pune budžet, koji imaju potrošnju? Kada neko napada sadašnje finansijsko stanje u javnim finansijama, što se ne zapita gde nestade četiri i po milijarde evra deviznih rezervi sa kursom koji je skočio sa 80 na 120? Hajde da izračunamo te kursne promene, koliko su umanjile bruto proizvod Srbije, koliko su uvećale zaduženost i stanovništva i privrede i države. Da li je sve moralo baš tako? Mislim da pokazujemo, i prethodna Vlada i ova, da ne mora baš sve tako. Odlaganje mera zbog poplave. Možemo da budemo neozbiljni i da kažemo – ne, primenićemo one mere koje smo hteli sad i ovog trenutka, a da ne znamo koje su procene šteta na otklanjanju poplava. Koliko to Srbija treba da izdvoji da bi umanjila štete, odnosno potpuno uklonila? Kad se proceni šteta, onda možemo da napravimo jedan ozbiljan plan iz kojih izvora i na koji način da se ono što je uništeno popravi, da se primene mere štednje, da se smanjuje naš deficit u budžetu Republike Srbije i javni dug. Verujem da u Vladi Republike Srbije, u Ministarstvu finansija, sede odgovorni ljudi koji će što pre i da procene štete i da predlože mere za otklanjanje šteta i da naprave strategiju radi smanjenja javnog duga i budžetskog deficita. Mislim da ne možemo da napadamo postupke Vlade zbog okolnosti koje su jednostavno promenjene i to za vrlo kratko vreme, za četiri ili pet dana višom silom. Voleo bih kada raspravljamo o tome ne tražimo da neko priznaje za šta je kriv. Nekima je to teško. Nama u SNS nije. Isto tako nećemo ni da budemo ti koji će da prihvataju tuđu krivicu sa kojom nemaju nikakve veze. Neka svako svoj krst nosi.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Za reč se javio narodni poslanik Mirko Čikiriz. Gospodine Ćiriću, replika. Nisam siguran da imate prava na repliku, ali izvolite.
Žao mi je što je moj prethodnih shvatio ovo kao napad na Vladu. Moja je želja bila da govorim, i to sam jasno rekao, o realnim, konkretnim, proverljivim podacima i mislim da je to važno. Kao što je realno i proverljivo to da je javni dug porastao od 15 milijardi na 21 milijardu, za šest milijardi i pre ovih poplava, nažalost. Poplave nemaju nikakve veze sa ovih šest milijardi. Ovo je argumentacija koju slušamo tri godine i u prethodnoj izbornoj kampanji – mi smo se zaduživali da bismo vratili skupe kredite. Jednostavna je logika, onda ne bismo imali tih šest milijardi, nego bismo imali isti nivo zaduženja da su vraćani oni krediti zamenjeni jeftinijima. Nije mi cilj da u ovoj replici se vraćam u 90-e godine, rušenje Berlinskog zida ili 2000. godinu ili prethodne godine, prethodne Vlade rekonstruisane, ove ili one. Očigledno da je cilj kako izaći iz ove trenutne situacije, a mi znamo da nije bila idealna Vlada ni prethodna, kako ni Vlada formirana 2012. godine. Sami ste to potvrdili jer ste rekonstruisali vrlo brzo. Posle godinu dana. Onda nije bila dobra ni rekonstruisana pa je trebalo više kapaciteta ovoj sadašnjoj Vladi. Dobili ste taj kapacitet, tu podršku. Uzmite tu odgovornost sebi u ruke. Ne tražite krivce u drugima. Probajte da shvatite da bilo koji kritički ton iz opozicije može da bude koristan i za vas, da svako nezavisno razmišljanje i finansijskih stručnjaka i ljudi iz drugih oblasti može da koristi samo ovoj Vladi i donese prava rešenja. Odluke moraju da se donose i da se uzima ta odgovornost u ruke. Nije odgovornost da u 2013. godini, i to je proverljiv i konkretan podatak, da za rashod RS u budžetu potrošite više od 200 miliona evra, za rashode i plate upošljenih u administraciji 30.000 ljudi… (Predsedavajući: Vreme.) … To je proverljiv podatak.
Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Potpuno se slažem u nekim delovima sa izlaganjem kolege iz DS, ali znate, ako može da bude da je neko potrošio 100 miliona, primera radi, dinara, ne mora evra, i da je neko potrošio možda 300 miliona dinara, hajde da pogledamo efekte. Hajde da pogledamo efekte onog zaduženja 7,5 milijardi evra. Nema ih. Ne postoje. Hajde da pogledamo efekte sadašnjeg zaduženja. Da li se konačno završavaju autoputevi? Samo za jednu godinu više je urađeno nego za četiri. Ne možete da imate privredu ako nemate infrastrukturu. Spominjao sam Grčku. Ne bih voleo da sam u njihovoj situaciji bar na neki način. Na neki način bih voleo. Jesu prezaduženi. Zato ne bih voleo. Da su uredili svoju infrastrukturu, jesu. Spremni su. Osposobili su se. Prezadužili su se, ali imaju aktivnost da to vraćaju. Mi smo prezaduženi, a privredu više nemamo. Infrastrukturu nemamo. Hajde da pogledamo te efekte. Jedan kolega, baš iz poslaničkog kluba DS, kaže da Narodna banka troši devizna sredstva na odbranu kursa dinara. Hajde da pogledamo efekte. Tačno je, potrošili smo 600 miliona evra. Koji su efekti? Kurs evra je nepomeren, referentna kamatna stopa što niža, a privredna aktivnost što veća, smanjena za 3,5%. Potrošeno je 600 miliona evra. Vraćamo se na onih četiri i po. Sa devet referentna kamatna stopa je skočila na 14,5 i potrošeno je 4,5 milijarde evra i kurs evra je za 40 dinara veći. E to su efekti. Hajde da merimo efekte. Sve ovo što se radi jeste jedan početak reformisanja celog društva, celog društva, celog sistema, i ekonomskog i državnog. Nešto mora i da se plati, ali hoćemo da vidimo korisne efekte od tog novca koji se troši. Valjda je to cilj svih nas ovde. Videli smo kako ne treba, mi mislimo da ovako treba, ali barem da bude neke iskrenosti u izlaganjima kolega, da ne bude to zlonamerno. Ništa drugo ne tražimo.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospodine Petroviću, vi ste dobili jednu časnu ulogu i čini mi se da je časno radite. Kada je pre godinu i nešto dana bio u poseti nemačkom parlamentu Bundestagu tadašnji potpredsednik Vlade, a sadašnji premijer, gospodin Aleksandar Vučić izneo je jednu ocenu koja se duboko slaže sa našim načinom razmišljanja. Naime, ministri i premijer Nemačke, u zadnja tri mandata imamo Helumata Kola, Gerharda Šredera i Angelu Merkel, ne zna se koji je bolji, ali se svi više plaše pozicionih poslanika, kada im postavljaju poslanička pitanja i kada raspravljaju o važnim temama, nego opozicionih. Čak su stari Rimljani imali jednu dobru praksu u vreme najvećih trijumfa i dočeka njihovih imperatora. Kada je ceo Rim izlazio da proslavi svoje velike vođe, osvajanje novih teritorija i podizanje slave Rima, imali su građanina koji je bio zadužen da imperatoru tada non stop dovikuje: „I ti grešiš, i ti si smrtan“. Mislim da je vaša uloga, bez obzira da li ćemo se sa mnogim vašim zaključcima složiti ili ne, jako časna. Vi ste izveštaj sastavili, telegramski bi mogao da se svede na to da rečima bude tesno, a mislima jako široko i da se o svim temema, a mogli smo ih naći u drugim dokumentima, povede jedna ozbiljna rasprava. Mi smo na prošlim izborima učestvovali na listi SNS upravo zbog toga što smo se dogovorili da ćemo krenuti u ozbiljne reforme, a kada se analiziraju vaši izveštaji i preporuka posle svakih vaših predloga je - krenite u odlučne i hrabre reforme. Izneću jednu svoju slobodnu procenu. Da ste vi sada premijer i da su vaši savetnici članovi Vlade, vi biste sa većinom ovih mera verovatno izgubili sledeće izbore ili postigli mnogo lošiji rezultat, ali biste uradili nešto dobro za državu. To je odgovor na vođenje politike. Kada sam pomenuo Helmuta Kola, znate kakvi su otpori bili uvođenju evra u Nemačkoj i odricanju njihovog nacionalnog ponosa dojč marke? Samo je trećina stanovništva podržavala takve mere. Međutim, budući događaji, Helmut Kol je ubeđivao Nemački narod da će upravo nemačka privreda najviše imati koristi od uvođenja evra i to se desilo. To je odgovorno vođenje politike i mi zaista očekujemo da će pre svega i premijer i ministri ove Vlade, jer smo se tako dogovorili, tako smo nastupali u kampanji, poći tim putem. Kada se radi o projekciji budžeta, izradi budžeta, ja sam to dosta analizirao, koji je samo jedan od segmenata vašeg delovanja i kontrole izvršavanja budžeta. U zemljama EU to se radi na dosta različite načine. Negde to priprema ministarstvo nadležno, negde administracija, a negde resorni odbori. Negde je to, kao u Nemačkoj, u predstavničkom domu veća staraca, kako bi Latini rekli „kolegijum fetijalis“, koji sa komisijom za budžet priprema predlog budžeta. Ono što smo mogli da znamo iz nemačke prakse, jeste da najvažniji nemački instituti i nezavisni eksperti takođe daju svoje mišljenje. U momentu kada se usvoji budžet Nemačke, to je na neki način nacionalni praznik, jer su se odredili osnovni ciljevi ekonomske politike za narednu godinu. Mislim da je zbog toga vaša uloga jako bitna i dobro je što smi mi 2011. godine izabrali Fiskalni savet koji je s jedne strane i državno telo, a s druge strane i nezavisno telo. Nešto slično postoji i u Grčkoj. Imao sam nekoliko sastanaka sa predstavnicima grčke Komisije za budžet, koji su nam takođe rekli da su oni delom i vladino telo jer ih finansira Vlada, ali su delom i nezavisno telo jer su u davanju svojih ocena, pre svega vezanih za finansijsku stabilnosti i makro ekonomska kretanja, u potpunosti nezavisni. Znate šta je zanimljivo? Malopre je neko pomenuo Grčku nekoliko puta, pa sam se ja toga prisetio. Oni su najavili da će uskoro izaći iz recesije. Čini mi se da je i pod uticajem EU, jer su se Grci zaista u velikoj meri, shodno balkanskom mentalitetu, posle ulaska u EU i vođenja odgovorne fiskalne i monetarne politike, malo uljuljkali i napravili su niz grešaka koje se ne prave u drugim zemljama EU. Protivnici EU u Srbiji to pripisuju greškama EU. Mislim da im je EU najviša pomogla. Ono što sam želeo da kažem, to je da Komisija za budžet u Grčkoj svaka tri meseca na svom sajtu objavljuje utrošak budžeta, njihove ocene o utrošku budžeta, punjenju budžeta i takođe predloge da li je potrebno nešto promeniti ili eventualno izvršiti rebalans budžeta. Ocena javnosti je takva da se Komisiji za budžet u Grčkoj mnogo više veruje nego Vladi i Grci su nekako u njoj videli nekoga ko je zaista neko ko obavlja neki sličan posao, za koji kažem da mislim da ga vi obavljate. Odbor za finansije i kontrolu utroška budžeta Narodne skupštine Republike Srbije je predložio zaključke u kojima stoji da se vaš izveštaj prihvata takav kakav je. On je u velikoj meri pre svega ocena nasleđenog stanja, predlog mera za rešenje nasleđenih problema i predlog mera za ozbiljne strukturne reforme. I opet bih pomenuo gospodina Vučića i mislim da se iz nekih vaših predloga mera to jasno vidi, da vi predlažete mere koje su bolne i koje su politički nepopularne. Pre svega se misli na vaš odnos prema starosnoj granici za penzionisanje, na smanjenje penzija iznad 25.000, na oporezivanje plata u javnom sektoru iznad 40.000 dinara, ali uz istovremeno održavanje dobrih kadrova u javnom sektoru. Ja se u tom delu ne bih u potpunosti složio, posebno kod smanjenja penzija iznad 25.000, jer zaista, bez obzira na ideološku pripadnost i što smo mi neko ko je smatrao da je u potpunosti sistem koji je postojao do devedesete bio pogrešan u svim segmentima svog delovanja, ipak penzionerima treba omogućiti uslove za iole dostojan život, ako ne mogu makar u skladu sa onim što imaju njihove generacije u razvijenijim zemljama, makar im treba omogućiti da plate komunalije, da se prehrane i da imaju sredstva za lekove, a to je sa ovim merama vrlo teško sprovesti. Vi ste pomenuli neophodnost zaokreta u vođenju fiskalne politike i to je nešto u duhu sa onim što je najavila i Vlada. Sada ćemo videti, kada Vlada krene sa tim konkretnim merama, u kojoj meri će se one podudarati sa vašim viđenjem stanja. Onda ste dali ocenu stanja i perspektive fiskalne decentralizacije u 2013. godini, predložili način popunjavanja manjka u budžetu od 25 milijardi dinara i predložili sistemsko unapređenje poreza na imovinu na lokalnom nivou što je, po mojoj proceni, u duhu sa vašim predlogom za reformu poreske administracije i za prenošenje nadležnosti lokalnim samoupravama kod naplate poreza na imovinu. Očigledno da bi se na taj način budžet bolje popunjavao i da bi mnogo lakše bilo sprovoditi sve te mere, a kada budem pričao o reformi poreske administracije onda ću se dotaći ove teme. Mi smo politička stranka koja od osnivanja priča o nečemu što je i danas, nažalost, postojeće stanje - da se u beogradskom krugu dvojke okreće 3/4 ukupnog kapitala ove zemlje; da imamo najveći disbalans u stepenu neravnomernog regionalnog razvoja u Evropi 1:15 i on je, nažalost, posle 2000. godine povećan sa 1:10 na 1:15; da Beograd godišnje dobija oko 40-50 hiljada stanovnika, što uzrokuje pražnjenje ostatka Srbije, a sa druge strane ovde je ogroman pritisak na radna mesta, na stambeni prostor, na saobraćaj i da to za posledicu ima pražnjenje istočne, južne, centralne i zapadne Srbije, delom i Vojvodine, ali u Vojvodini je tu opet najbolje stanje i u slivu Velike Morave. Vezano za to, vi ste učestvovali u jednoj zaista interesantnoj studiji o kojoj smo mi često pričali u Narodnoj skupštini, i pre neki dan je naš poslanik postavio i pitanje Vladi, a studija se tiče projekcije stanovništva Srbije u periodu od 2010. do 2060. godine. To je urađeno po zahtevu Evropske komisije i pakta za stabilnost i rast Evropske unije. Tu su zaista date katastrofične procene, ali one se ni u čemu ne razlikuju od procene naše poslaničke grupe, niti ostalih studija i SANU je pre neku godinu izradila sličnu studiju i crne prognoze su, nažalost, veoma slične. Evo o čemu se radi. U studiji se konstatuje da je sve više ispražnjenih sela i gradova, da je Srbija na rubu demografske propasti, za desetak godina biće nas samo šest miliona. Prvi efekti podrške rađanju, ako se odmah preduzmu, uslediće tek 2050. godine. Godine 2030. šest miliona stanovnika će biti u Srbiji, od čega će čak 2/3 živeti u Beogradu, Nišu, Novom Sadu, Kragujevcu i još nekoliko većih gradova. Najveći broj sela van Vojvodine i doline Morave biće napušten. Nezaposlenost će zameniti nedostatak radne snage. Zdravstveni i socijalni fondovi doživeće kolaps, jer će biti dvostruko više starih nego mladih. Sadašnja situacija je teška, ali najgore tek predstoji. Popis stanovništva, statistika, demografski istraživači govore svi isto – da svakog dana u Srbiji se, nažalost, 80 dece manje rodi nego što građana Srbije umire; da nas je danas za 311.000 manje nego 2002. godine; da je prosečna starost stanovništva 42 godine, a negde čak i preko 50 godina; da u 1458 naselja u Srbiji nije rođeno nijedno dete; da zadnjih 10 godina u inostranstvo je otišlo da živi i radi 146 i po hiljada visokoobrazovanih ljudi na vrhuncu reproduktivne zrelosti, a oni su trebali da budu nosilac razvoja ovog društva; da smo na ivici demografskog sunovrata, pravo lice demografskog sunovrata videćemo tek za dvadesetak godina, a da pravi potezi još izostaju. Ono sa čime se u potpunosti slažem, koga treba okriviti za ovo stanje? Pa, sve prethodne. Jednostavan odgovor – kako rešiti ovaj problem – ne postoji. Nema ga ni naša poslanička grupa. Naprosto, treba ozbiljno raditi na strukturnim reformama, na podizanju životnog standarda i stvaranju uslova, pre svega, da se ekonomski poboljša život stanovništva, a onda će biti rađanja i biće manje iseljavanja. Vi ste dali i ocenu uredbe o energetski zaštićenom kupcu. To je jedna od socijalnih mera i slažem se da je ad hok mera iznuđena, s obzirom na ocenu stanja onih koji su najugroženiji, a korisnici su električne energije, toplotne energije i gasa. Ali, u potpunosti se slažem sa vama, da mi socijalnu politiku nećemo rešiti, probleme socijalne politike nećemo rešiti ad hok merama, već sveobuhvatnom reformom socijalne politike. Socijalna politika podrazumeva pre svega dve vrste delovanja države. To je jedna materijalna pomoć, da li u novcu, da li u odeći, obući itd, a drugo su usluge. Da li su to zdravstvene usluge, usluge centara za socijalni rad, intervencije države kod nasilja u porodici, zlostavljanja dece, teškog ekonomskog položaja ili nekih drugih razloga. Ali, slažemo se u potpunosti sa vama da je potrebna nova strategija oko nove socijalne politike. Vi ste dali analizu Zakona o porezu na dohodak građana, o doprinosima na obavezno socijalno osiguranje, Zakona o porezu na imovinu. Mi smo skoro doneli odluke u ovom parlamentu i mi smo kao poslanička grupa u potpunosti bili svesni da i zaista su to takođe ad hok mere i da nam u ovom delu predstoji jedan ozbiljan rad i jedno sistemsko delovanje. Vi ste bili protiv olakšica, privremenog oslobađanja poslodavca od plaćanja dela poreza i doprinosa na zarade i smatrate da to neće rešiti problem nezaposlenosti niti osetnije suzbiti sivu ekonomiju i da treba unaprediti radno zakonodavstvo, poboljšati uslove poslovanja i poboljšati uslove konkurentnosti naše privrede. Čini mi se da se na neki od ovih rešenja već radi i mi očekujemo skorije da dođe i novi Zakon o radu. Što se tiče poboljšanja uslova poslovanja, to je niz mera koje moramo usvojiti. Dali ste i ocenu fiskalnih kretanja u 2012. godini, 2013. godini sa nekim procenama i za 2014. godinu. Vaša ocena je da kriza javnog duga još nije izbegnuta. I nama se to čini da je tako. Da smanjenje javnog duga treba isključivo raditi smanjenjem javnih rashoda, a ne dodatnim povećanjem javnih prihoda. Mi smo neko ko je stalno pričao da ima još mnogo, mnogo segmenata u trošenju javnih sredstava gde mi zaista možemo imati ozbiljne uštede, da možemo i na drugim poljima povećati znatno prihode. Jedna analiza pokazuje da je posle 2000. godine, znači, imalo je tu niz dobrih mera za deset puta povećan prihod od carina. Da je za 25% povećano utvrđivanje nepravilnosti kod carinskih prekršaja, ali smo i tu predlagali neke od mere, recimo, da se i pored interne kontrole koja postoji decenijama i koja je umrežena sa carinicima, jednostavno sprovede i eksterna kontrola i da se mnogo bolje kontroliše rad carinskih službi jer će prihod u budžetu biti mnogo veći i da zaista nećemo sa nekim trivijalnim uštedama, poput ukidanja vode ministrima i poslanicima i stručnjacima koji dolaze na sastanak odbora, da ćemo tu imati beznačajne uštede. Mnogo je, mnogo je tih polja delovanja i utroška javnih sredstava gde zaista mi možemo uštedeti. Što se tiče penzione reforme, ovde se u potpunosti slažemo da treba da bude tema broj jedan, ali da se o njoj malo govori. Naravno, to je i vrlo bitna politička tema i vrlo bitna tema za sam život penzionera koji su u trećoj životnoj dobi i koji su zaista, a to sam nekoliko puta rekao, najsavesniji deo ovog društva jer kada prime i tako male penzije, prvi su u redu da plate komunalne usluge, dažbine državi, a njima šta preostane. Postoji nešto što je problem prevremenog penzionisanja. Čak 70% muškaraca je kod nas prevremeno penzionisano i 50% žena. Zbog čega? Ovde nije naveden ni jedan podatak da smo mi među zemljama koje imaju najveći broj invalidskih penzionera i da je najčešće, uz poštovanje prema onima koji su zaista invalidski penzioneri, da se vrlo često radi tu o korupciji i kriminalu i o sticanju invalidskih penzija na nezakonit način. Kako to Nemci rade? Kako proveravaju invaliditet lica? Ako se ne varam svake godine invalidski penzioneri, oni za koje postoji sumnja da li su zaista invalidi dođu na poziv njihove komisije u određeno mesto i ne znaju u koje mesto će tog dana i kod lekara, niti lekar zna koji invalidski penzioner doći da se proveri zaista njihov invaliditet na osnovu zdravstvenog pregleda. Ako se utvrdi da je invalidsku penziju stekao na nezakonit način, jako su oštre mere i protiv takvog lažnog invalidskog penzionera, a posebno protiv lekara koji su im dali lažnu zdravstvenu dokumentaciju i koji su uveliko oštetili budžet Republike Srbije. Jedna od mera sa kojima se slažemo to je i beneficirani radni staž. Neću pominjati profesiju. Ali zaista postoje penzioneri koji u dobru penziju, na osnovu benecifiranog radnog staža, odu sa 50 godina. Mogu konju rep da iščupaju i dalje rade poslove, posebno u oblasti obezbeđenja, sekjuriti usluga, portiri, čuvari i šta ja znam. Zamislite jednu nakaradnu situaciju da takav čovek prima od države penziju, a neko ko je zaista na ivici radne sposobnosti i životne dobi još uvek mora da radi, i ko zna kakvu će penziju imati i to je nešto što je kažem ocena sa kojom se mi u potpunosti slažemo.
Zahvaljujem se gospodine Čikiriz, isteklo vam je vreme. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nove Srbije, narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Kolege i koleginice narodni poslanici mi danas raspravljamo o nekoliko izveštaja, pre svega o poslovanju Centralnog registra i izveštaju o radu Fiskalnog saveta za 2013. godinu i kliringa depoa i kliringa hartija od vrednosti. Kada je reč o Fiskalnom savetu, mogu samo da kažem da je Fiskalni savet svojim mišljenjima, stavovima, preporukama i savetima prisutan i u javnosti Srbije i u Narodnoj skupštini, posebno kada se raspravlja o budžetu i o rebalansu budžeta. Mišljenja sam da Fiskalni savet dobro obavlja svoj posao, da daje objektivna i realna mišljenja i predloge koji se možda ponekad nama ne sviđaju, ali sam takođe i mišljenja da mi kao društvo i kao država u narednom periodu moramo uvažiti preporuke Fiskalnog saveta i proći kroz mere i štednje i reorganizacije zbog ekonomskog oporavka Srbije. Složila bih se sa kolegom Arsićem u predlogu Fiskalnog saveta, da nam upravo vi svojim preporukama, predlozima, sugestijama, pomognete da mi kao narodni poslanici jačamo kontrolnu ulogu prema izvršnoj vlasti. Verujem da je to važno i za resorni odbor, ali i za sve narodne poslanike i to očekujem u narednom periodu od vas. Iskoristiću ovu priliku da se fokusiram, pre svega na Izveštaj o poslovanju Centralnog registra depoa i kliringa hartija od vrednosti i da se osvrnem na trenutnu situaciju na srpskom tržištu kapitala. Pre svega, moram da istaknem da sam više nego prijatno iznenađena ostvarenim poslovnim rezultatom nakon podvučene crte, kada je u pitanju Centralni registar, jer izveštaj u kojem se konstatuje da je neto dobit preko 32 miliona je za svaku pohvalu, što je koliko ste i naveli pet puta više od planiranog rezultata. Izuzetno mi je drago zbog ove činjenice, jer ona pokazuje dve stvari, da se Centralni registar i koliko ste rekli, 34 odnosno 35 zaposlenih u Centralnom registru, dobro snašao u novonastaloj situaciji i da je u periodu ove krize koja još uvek traje, registar uspeo da maksimalno razvije lepezu poslova i usluga koje se u skladu sa zakonom obavljaju. Potpuno je jasno da je na ovaj način postignuta i adekvatna diverzifikacija očekivanih prihoda i zato je i poslovni rezultat daleko bolji od očekivanog. Naravno, poslovanje ove institucije se ne može posmatrati izolovano u odnosu na ukupno stanje u kome se nalazi tržište kapitala u Srbiji, jer Centralni registar zajedno sa Beogradskom berzom, sa Komisijom za hartije od vrednosti, sa brokersko-dilerskim i investicionim društvima, fondovima i ovlašćenim bankama, u stvari predstavlja jedan sistem spojenih sudova. Kada se uspešno posluje na finansijskom tržištu, kada se realizuju solidni prometi tržišnim materijalom, dakle, hartijama od vrednosti, logično je da institucije koje predstavljaju noseće stubove tržišta kapitala, ostvaruju i dobre rezultate. Imajući u vidu i činjenicu da nadležni skupštinski odbor nije prihvatio godišnji Izveštaj Komisije za hartije od vrednosti, za proteklu godinu, da se brokersko-dilerska društva sve više osipaju i prestaju sa radom, da Beogradska berza već nekoliko godina unazad beleži katastrofalan finansijski rezultat, još više upada u oči 32 miliona dobiti koje ima Centralni registar. Kao što sam rekla, to jeste za svaku pohvalu, ali „jedna lasta ne čini proleće“ i jedna firma koja uspešno posluje u sveukupnom ambijentu, finansijskom, vrlo loše, ne može dugo opstajati na takav način na tržištu. U izveštaju o kojem mi danas raspravljamo, eksplicitno je navedeno da se značaj tržišta kapitala ogleda u sledećem, u prikupljanju kapitala, u efikasnoj alokaciji kapitala, u mogućnosti investiranja pod jednakim uslovima, u omogućavanju transparentnosti i proceni različitih investicionih mogućnosti i omogućavanju ostvarivanja prihoda i posebno opšteg privrednog rasta. Mislim da ćete se složiti sa mnom da je u međuvremenu propušteno mnogo prilika da se neke stvari poboljšaju. Ne mogu, a da se ne setim 2007. godine, kada je bilo to zlatno doba ili čak i 2008. godine kada je govoreno da kod nas ekonomske krize neće ni biti, da će nas ona zaobići, da će ta kriza u stvari predstavljati našu ekonomsku šansu, a još krajem 2008. godine, kada je već kriza počela da uzima maha, država Srbija i tadašnja Vlada je preuzela određene korake u cilju stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije, ali prevashodno se koncentrišući na rad i likvidnost poslovnih banaka. Smatralo se da u uslovima galopirajuće krize, akcenat treba staviti na očuvanje ovog segmenta, da treba garantovati štedne uloge građana, dok je tržište kapitala ipak gurnuto u zapećak i prepušteno tržišnoj stihiji. Time je i dobar deo naših privrednih subjekata propustio jednu veliku šansu da dođe do svežih finansijskih sredstava na način kako se to radi u razvijenim ekonomskim i demokratskim zemljama, ali na žalost, oslonili smo se na skupe kredite koji su zbog vraćanja tih kredita i drugih razloga, prisutni i danas. Sve što se kasnije događalo svakako da nije predstavljalo nikakvo iznenađenje za upućene stručnjake iz ove oblasti. Dodatni problem je bio i u tome što se od 2008. godine, ne samo u Srbiji nego i u regionu, povukao veliki broj značajnih investitora i to je, nažalost, dovelo do potpunog urušavanja finansijskog tržišta, do sunovrata svih akcija od vrednosti i katastrofalnog pada prometa. Ostali su praktično samo oni koji realno nisu imali kuda i koji gaje nadu i veruju da će se situacija koja je jako teška u narednom periodu popraviti. Apsolutno sam uverena da ljudi koji se bave planiranjem u Centralnom registru su svesni da bez svojih članova ne mogu dugo opstati na finansijskom tržištu. A vi u ovom izveštaju za 2013. godinu navodite da nije izvršen prijem novih članova i da je prestalo članstvo četiri člana Centralnog registra. Iskreno se divim svim brokerskim kućama koje u ovih 10 godina uopšte posluju na ovakav način i pod ovim uslovima. I kada pominjem zavisnost Centralnog registra od opstanka članova, prvenstveno brokerskih kuća, pokušaću da tu situaciju prikažem na jednom konkretnom primeru, pre svega zbog gledalaca, naših građana koji gledaju ovaj prenos. Zamislimo da je srpsko finansijsko tržište jedna velika zelena pijaca. Centralni registar, hartija od vrednosti, Beogradska berza i ostale institucije koje obezbeđuju adekvatne uslove za njegovo funkcionisanje bi u tom slučaju imale status javno-komunalnog preduzeća „Gradske pijace“. Reklo bi se da u funkcionisanju ovog sistema ne bi trebalo uopšte da ima problema, zbog toga što je roba na pijacama, na tržištu, trgovci zakupljuju tezge, kupci kupuju robu. Međutim, pojavljuje se jedan mali problem. Vremenom se pojavljuje konkurencija u smislu velikih hipermarketa koji imaju niže cene, kupci se odjednom povlače tamo, trgovci odnosno prodavci više nemaju taj interes da zakupljuju tezge i odjednom se jedno preduzeće koje dobro posluje nalazi u problemu. Ovo je scenario koji se, nažalost, u velikoj meri odigrao na našem finansijskom tržištu, a država nije na pravi način reagovala. Dovoljno je samo uporediti godišnje, mesečne, nedeljne, dnevne statistike na sajtu Beogradske berze, da bi se stekla potpuna slika o devastaciji srpskog tržišta kapitala. Kada danas razmatramo ovaj vaš izveštaj koji je odličan, moramo imati u vidu činjenicu da nikako ne možete dugoročno uspešno poslovati bez korenite promene ukupnog ambijenta. Iako nisam, niti moje kolege iz poslaničke grupe Nova Srbija, stručnjaci u ovoj oblasti, ali smo kao narodni poslanici upućeni u fiskalnu situaciju, u ekonomsko tržište Srbije. Pripremajući se za ovu raspravu danas, ja bih samo izdvojila dva konkretna predloga koja bih predložila, a koja, naravno, ne zavise direktno od vas. Mislim da država finansijskom tržištu mora dati taj dodatni impuls, pre svega što će omogućiti izlazak na berzu preostalim do sada brižljivo čuvanim javnim preduzećima, a čiji kapital je odavno nominovan i akcije su podeljene građanima Srbije. Drugi konkretan predlog bi se odnosio na jedan novi finansijski instrument koji bi mogao da bude atraktivan potencijalnim investitorima. Pomenuću samo jedan koji je, po mom mišljenju, bio dobar a koji nije zaživeo – hartije od vrednosti koje emituju jedinice lokalne samouprave a koje se praktično nisu ni desilo. Moram da budem do kraja objektivna i da kažem da ni u našem bliskom okruženju ne cvetaju ruže, ali da ipak berze i u Zagrebu i u Ljubljani normalno rade. Naravno, ne na nivou kao pre nekoliko godina i kako očekuju, ali bilo kakvo poređenje sa našom situacijom u ovom trenutku je ipak neumesno i mi smo, nažalost, u mnogo goroj situaciji. Završiću ovo svoje izlaganje konstatacijom da država preko nadležnih institucija mora da u ovoj teškoj ekonomskoj situaciji uloži krajnji napor da se popravi situacija na našem tržištu kapitala, jer u suprotnom, u narednih nekoliko godina, po mom mišljenju, mi u ovom cenjenom Domu nećemo imati o čemu da raspravljamo. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Filipovski. Za reč se javio ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, prof. dr Janko Veselinović. Izvoliste.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Fiskalnog saveta, dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana imali smo priliku da razgovaramo sa predstavnicima nezavisnih regulatornih tela i da čujemo nešto drugačiji pogled na stvarnost u Srbiji u odnosu na onu koju možemo čuti iz, u dobroj meri, kontrolisanih državnih medija, a ona nije sjajna i nije onakva kakva se na tim medijima predstavlja. Govorili smo i o nezavisnosti medija, i o poštovanju prava građana. Došli smo danas do teme fiskalne politike i onoga što je u nadležnosti Fiskalnog saveta, a to je da bude tu neki korektiv fiskalne politike koju vodi Vlada. Kaže se ovde u uvodnim napomenama, koje se tiču Izveštaja Fiskalnog saveta, da on daje nezavisnu i kredibilnu ocenu ekonomske politike, procenjuje fiskalne rizike i verovatnoću da će Vlada ispuniti fiskalne ciljeve u budućnosti i procenjuje u kojoj meri je Vlada u prošlosti poštovala fiskalna pravila koja je utvrdila. U svakom slučaju, dato je jedno ovlašćenje Fiskalnom savetu iz koga idu detaljnija ovlašćenja i Fiskalni savet, ja bih rekao, u proteklom periodu je zadržao svoj kredibilitet i nezavisnost, što mu je na neki način omogućeno i zakonskim aktima kojim je formiran, ali, naravno, to zavisi od personalnog sastava Fiskalnog saveta, što nije zanemarljivo. Međutim, u ime poslaničke grupe Boris Tadić – Nova demokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, postavljam jedno osnovno pitanje: koja je u stvari funkcija Fiskalnog saveta danas? Ne želeći da zaista derogiram vrlo važnu normativnu ulogu koju vi imate, ali mi realno nemamo fiskalnu politiku zemlje. Šta vi to treba da procenjujete, kakvu politiku i kakve rizike u toj politici, kada mi u suštini nismo ni dobili još uvek dokumenta koja bi tu politiku Vlade ovde trebali da prezentujemo. Jeste, ona je najavljena u ekspozeu, ali jeste – nje nije bilo ovde. Bili su neki segmenti te politike, a ti segmenti politike su zaduživanja. Dakle, koliko juče ili prekjuče smo imali na dnevnom redu nova zaduživanja, bez činjenice da mi imamo jasnu politiku kako će ti krediti biti vraćeni. Imali smo u ekspozeu i obećanje da će najrigoroznije biti suzbijeno crno tržište, skoro da citiram – iako ono ne predstavlja takav negativan potencijal, kako se o tome priča, ali da bi se na neki način dala podrška onima koji rade legalno, dato crno tržište treba da bude suzbijeno. Do današnjeg dana ja ne vidim bilo šta u tom smislu da je učinjeno da bi se državna kasa bolje punila iz tih izvora, koji bi iz crnog prešli u legalno tržište. Naprotiv, smatram da u poslednjih desetak godina sivo tržište nikada nije bilo veće. To je, naravno, i posledica teškog ekonomskog položaja u kome građani žive, ali i činjenice da su legalni tokovi, oni koji posluju legalnim tokovima, dodatno opterećeni merama koje su tek neke stupile ovih dana na snagu, kojima je poslovanje, recimo, paušalaca, znatno otežano i oni će verovatno ili prestati da postoje ili će i neki od njih krenuti u to nelegalno tržište. Imamo ovde nekoliko stvari u vašem izveštaju na koje bih želeo da se osvrnem, ali pre svega na činjenicu da bi cilj fiskalne politike trebao biti godišnji deficit u nekom srednjem roku od 1% BDP, pa vas pitam, gospodine Petroviću, a i sve ostale članove Fiskalnog saveta, da li je to uopšte realno i da li ova fiskalna politika, koja ne postoji, može u srednjoročnom roku dovesti do 1% fiskalnog deficita u odnosu na BDP? Drugo pitanje, da li su vaše procene da nivo državnog zaduženja može biti sveden u okvire 45% BDP, koji se ocenjuje kao prihvatljiv? Ako pogledamo skalu rasta zaduženja zemlje, pa je tako u junu 2012. godine taj dug u odnosu na BDP bio veći za nekih 9% i on je iznosio 54,7%. Ovo je izvor „Blica“. Međutim, već u 2013. godini taj dug se penje na 61,2% BDP i dostigao je 20,089 milijardi u odnosu na nekih 15 milijardi, koji je bio u 2012. godini. Na kraju 2014. godine mogu se dati procene da će taj dug biti na nivou 63% BDP, ako je verovati ovim prognozama. S tim u vezi jeste i pitanje, mada meni se odgovor sam nameće, da li se prihvataju i uvažavaju preporuke Fiskalnog saveta i da li ste vi uopšte imali mogućnost da u ovoj godini reagujete na neke mere? Imali smo neka vaša mišljenja na neke planirane mere, a da li vi uopšte imate kredibilnu fiskalnu politiku na kojoj bi vi reagovali sa svojim savetima u ovom trenutku ili se i vi nalazite u situaciji da ne vidite koja je to fiskalna politika ove države i kako će se ostvariti, pre svega, ova dva cilja, kada je u pitanju procenat deficita u BDP i procenat zaduženja u odnosu na BDP? U kojoj meri je uvažen vaš predlog za stabilizaciju domaćih javnih finansija koje ste svojevremeno izneli? U kojoj meri su prihvaćeni vaši saveti koji se tiču penzijskog sistema, sistema zarada i zapošljavanja u državnom sektoru ili smo u međuvremenu imali neke ad hok mere koje su bile više lutanje, nego prava fiskalna politika, pre svega mislim na oporezivanje zarada profesora, lekara itd, koje u suštini nisu donele velike koristi budžetu, već su, pre svega, napravile jedan drugi problem, a to je mogućnost da ostanemo bez tih vrlo kvalitetnih ljudi? Da li i u kojoj meri su uvaženi vaši saveti kada su u pitanju subvencije? Da li se na osnovu ovih preporuka može zaključiti da ne postoji jasan kriterijum za dodelu subvencija? Čini mi se da je to tako i da su subvencije u ovom momentu na neki način opet prepuštene ad hok politikama pojedinih ministarstava i da tu ne postoji celovito rešenje. Rekli ste u izveštaju da ste ostvarili saradnju sa predstavnicima Vlade. Meni je ovo vrlo zanimljiva konstatacija, jezička finesa možda, a možda ne, jer malo bode oči. Kada ste rekli kakvu ste saradnju ostvarili sa nekim drugim subjektima, pa recimo sa Upravom za trezor i Upravom za javni dug, kažete da je ostvarena uspešna saradnja. Da li je to slučajnost ili ne? Sa Vladom ste ostvarili saradnju, a sa Upravom za trezor i Upravom za javni dug ste ostvarili uspešnu saradnju, čak i za saradnju sa medijima ste rekli da je ostvarena dobra saradnja. Nema onih atributa ili prideva: dobra, uspešna kod Vlade, nego neka saradnja postoji. Koji je taj nivo saradnje? Iz ovog bih rekao da je on dosta nizak kada je ovako ocenjena samo kroz termin saradnja. S druge stane, zanimljiva je jedna konstatacija iz ovog nekog rasporeda stručnog kadara koji vi imate, broj sekretara, izvršioca i td. Čini se da vaši kapaciteti nisu nešto sjajni, ali čak se čini po četiri, pet ljudi sedi u jednoj kancelariji ili se to meni čini, ali na bazi ovog broja kancelarija i ostalog, izgleda da priličnoimate kolektivni sistem rada. Ne verujem da to doprinosi efikasnosti rada, za razliku od nekih koji imaju prilično velike kabinete i nisu se baš pretrgli da smanje te svoje kabinete i da ih možda podele sa Fiskalnim savetom, da vam dodele još jednu malo veću kancelariju, u kojoj bi moglo da vas sedi makar troje, recimo, da ne preterujemo da svako ima svoju kancelariju. Ipak to Fiskalni savet verovatno „ne zaslužuje“, jer je on ipak samo savet. U tom smislu, voleo bih da čujem odgovore na ova neka pitanja. Naravno da će naša poslanička grupa podržati vaš izveštaj, cenimo vaša zalaganja i namere da budete savet, makar i nemali neku podlogu na koju bi intervenisali. U tom smislu, nadamo se da će u nekom narednom periodu ova vlada imati fiskalnu politiku, da ne kažem jasnu fiskalnu politiku, pošto sada ne postoji ta fiskalna politika. Možda će ona biti data kroz rebalans budžeta i najavljene zakone gospodina Krstića, koji se ovih dana ne viđa ovde u Skupštini, iako je bilo nekih predloga zakona koji je on možda trebao braniti. Moguće da je zaista angažovan na izradi te fiskalne politike, ali on je poodavno došao iz inostranstva i mogao je već nešto od toga i da nam predstavi. Hvala.
Pošto nema prijavljenih od predstavnika poslaničkih grupa za reč, prelazim na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkoj jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Poštovana direktorka, poštovani predsedniče, dame i gospodo, ovo je izveštaj koji ćemo naravno podržati iz više razloga, jedan od njih je i što je ova jedna od najozbiljnijih kritika aktuelne Vlade koja je izrečena u ovom domu, u ovom sazivu Skupštine, a to je bio slučaj i u prethodnom sazivu. Ove četiri mere koje smo predložili su apsolutno glas razuma na srpskoj ekonomskoj, fiskalnoj i političkoj sceni. Naravno, sve te četiri mere su u vrlo bliskoj saglasnosti sa programom Nove stranke u ovim oblastima, ali to danas nije važno. Važno je da je Srbija u ekonomskom kolapsu, da tu ne treba tražiti krivca, jer se oni znaju. To su prethodne vlasti. Ne mislim samo na ovu vlast koja je od 2012. godine, mislim i na onu vlast koja je pre 10 godina preuzela vođenje ove države. Njihova autistična, nekompetentna, politikanska i demagoška politika u svim sferama, pa i u sferi ekonomije, je dovela do toga da imamo probleme koji su jako teško rešivi. Ove preporuke Fiskalnog saveta su nešto kao hitna pomoć, kao nešto što mora da se uradi odmah, što mora da se sprovodi juče, a nažalost to se ne radi. Prva mera je reforma penzionog sistema. Tu se ne radi apsolutno ništa, osim ako se pod reformama ne predstavlja otimanje 60 miliona evra na godišnjem nivou iz Fonda zdravstva i prebacivanje tih para u Penzioni fond. To nije nikakva reforma, već je to pre čedomorstvo. Otimate od lečenja dece, bolesnih ljudi da biste krpili jednu rupu koja se ne krpi na takav način. Zarade i zapošljavanje u javnom sektoru su prevelike i naravno da su svi rekli da će se to rešiti. To se nije desilo, nego smo prošle godine imali više desetina hiljada zaposlenih, imamo 51 milijardu gubitaka u javnim preduzećima, imamo to da se smanjenje plata za 10% u javnom sektoru odlaže zbog poplava. Razumem da se u javnom sektoru na teritoriji poplavljenih opština primena odlaže ili da se uvede to smanjenje plata na celoj teritoriji, a da se njima kroz neke druge vidove pomogne i da ljudi prevaziđu teške posledice poplava. Stvarno ne znam kakve veze ima odlaganje smanjivanja plata u javnom sektoru u Beogradu, Nišu, Kragujevcu, Novom Sadu sa poplavama, a tu je 90% javnog sektora. Reforme u državnim i javnim preduzećima se nisu desile, osim ponovnog povećavanja broja zaposlenih u tim firmama, kao i u prethodnom periodu, kao i pre pet godina, kao pre 10 godina, i to samo zato što imaju partijsku knjižicu. Imamo „Srbijagas“ koji je svetski prvak po gubicima. Ne verujem da postoji na svetu kompanija koja ima tako velike gubitke. U normalnom svetu takve kompanije idu u stečaj, pa se osnuju neka druga. Ovde ste pomenuli preuzete dugove JAT-a kroz ugovor sa „Etihadom“ oko formiranje nove kompanije. Bilo bi dobro da nam kažete koliki su ti dugovi, pošto ugovor ni dan danas nemamo. To je najčuvanija tajna u Srbiji. Verovatno da nešto mnogo dobro piše u tom ugovoru, čim se čuva. Subvencije, koje su bacane i leve i desno, i šakom i kapom, treba da budu usmerene samo tamo gde ne postoji izraženi ekonomski interes za investicije. To je verovatno najvećim delom poljopriveda u onim granama gde možemo da napravimo izvozni korak napred i subvenciju uvoza. Vi ste glas razuma i zrno mudrosti, ili malo više od zrna mudrosti, u današnjoj ekonomskoj politici i politici uopšte. Brinem se za vas. Bojim se da kao takvi niste simpatični aktuelnoj vlasti. Konačno, to je sve bilo prema Fiskalnom savetu, potpuno je besmisleno da Centralni registar nema svoje prostorije. U Srbiji su milioni metara kvadratnih poslovnog prostora u državnoj svojini prazni i besmisleno je da plaćate kiriju, ma koliko ona bila povoljna. Voleo bih da dobijem odgovore na ova pitanja koja sam postavio.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, poštovani građani koji gledate ovo, mislio sam da nekim ljudima, odnosno da mudrost dolazi sa godinama. Očigledno je da nekim ljudima dolaze samo godine. To sam mogao zaključiti iz prethodnog govora. Podržaću ovaj izveštaj. Zahvalan sam na ulozi Fiskalnog saveta, bez obzira što je bilo određenih varnica između Vlade Republike Srbije prilikom donošenja budžeta, prilikom rebalansa budžeta itd. Uloga Fiskalnog saveta je svakako nemerljiva, njihov doprinos je nemerljiv, s obzirom da su neke njihove sugestije uvrštene u budžete i rebalansa budžeta. Dakle, oni su tu da nas upozore kada prekardašimo. Veliko je pitanje kada su naše nevolje počele. Ne slažem da je ekonomski kolaps Srbije usledio zbog rada svih vlada u poslednjih 10 godina. Ja bih to stavio, hajde neka bude, u poslednjih 14 godina, s tim što su 2012. godine očigledno problemi bili nasleđeni. Samo obaveze u naredne dve godine, po pitanju duga i po pitanju kamata, su bile oko 10 milijardi evra. To je stanje koje je bilo zatečeno. Trebalo je u dve godine, od 2012. godine, servisirati dve milijardi kamata i negde 7-8 milijardi dugova koji su bili dospeli za vraćanje. Takođe, trebalo je servisirati zatečen deficit koji je polovinom 2012. godine bio blizu dve milijarde evra i sa onim kamatama od dve milijarde evra je četiri milijarde evra. Za to novo zaduženje, o kojem se govori, od 5-6 milijardi samo za servisiranje kamata i zatečenog budžetskog deficita, nama je trebalo četiri milijarde plus osnovne rate koje je trebalo reprogramirati. Nažalost, to smo reprogramirali novim kreditima i novim zajmovima. Zašto? Zato što je prethodni dug bio 15, 16, 17 milijardi, a to je dug samo države, dug privrede je bio 22 milijarde, dug stanovništva 5-6 milijardi. Zatečeni dug 2012. godine, ukupan dug stanovništva, država i privreda, je bio 45 milijardi. U takvim uslovima je bilo teško servisirati kamate, a posebno je bilo teško što zaduženje nije bilo sve negativno, nego za taj veliki, astronomski dug nije napravljen izvor za vraćanje duga. Vlada koja je 2012. godine nasledila sve te bivše vlade, od 2000. do 2012. godine, nije za taj novac, kojim je bila zadužena zemlja, privreda, nije zatekla izvore za vraćanje duga. Nije bilo privrede koja je to mogla da servisira. Nije izbačen društveni proizvod. Nije bilo izvoza jer nam je bio deficit računa prema inostranstvu, ne samo deficit u budžetu, deficit računa prema inostranstvu. Tako da nije bilo iz čega, iz kog izvoza, iz koje robe, iz kog rada da se vraćaju dugovi. Onda su se jedni dugovi vraćali drugim dugovima i ne može se jedna rupa manja zapušiti većom rupom. U tome se slažemo. Drugog rešenja nije bilo, s obzirom da za novac koji je proćerdan od 2000. godine, a ne radi se samo o novcu koji je zadužen, radi se o ogromnim donatorskim sredstvima, je potrošeno. Potrošen je takođe novac od celokupnog društvenog kapitala. Prodata je sva imovina, sva preduzeća i taj novac nije otišao u privredu, već je otišao u javnu potrošnju, a kroz javnu potrošnju nije podignuta naša proizvodnja, već proizvodnja u državama iz kojih je stizala roba kroz otvaranje, naglo otvaranje stranih trgovinskih lanaca. Uništene su domaće banke i naše finansijsko tržište je pripalo strancima sa preko 85%. U takvim uslovima servisirati oko 10 milijardi obaveza bivših vlada koje su napravile greške je bio pravi podvig. U vreme tih bivših vlada 2012. godine živeli smo od zaduženog. Živeli smo od donatorskih sredstava, potrošili smo sve što je dijaspora ubacila. Ubacila je negde u tih 12 godina blizu 50 milijardi evra. Tačno koliko nam je dijaspora ubacila, mi smo to potrošili iznoseći novac i po procenama međunarodnih organizacija iz Srbije je od 2000. godine izneto preko 51 milijardu evra i stavljeno na razne privatne račune, na račune ljudi koji se iživljavaju dok građani Srbije jedva preživljavaju. Dakle, to nisu moje procene, to su procene međunarodnih organizacija koje se time bave. Uloga Fiskalnog saveta je takođe dragocena u disciplinovanju i nas narodnih poslanika, disciplinovanju Vlade u pokušajima da se taj budžetski deficit što više smanji i da zemlja konačno krene pravim putem. Voleo bih da Fiskalni savet bude još oštriji, da od nas traži da napravimo državu koju možemo da finansiramo, da ta država ne bude nasilje činovnika nad običnim građanima, da ta država bude doživljena od svih građana kao naša država, da ona bude jeftina i da bude usklađena da može da potroši onoliko koliko ubere prihoda i da se ne ponaša kao što su se ponašale prethodne vlade. One su živele od zaduženog, pa kaže ono – ako ne možete da zaradite koliko mi u javnom sektoru možemo da potrošimo, onda ćemo vas mi zadužiti, a vi vodite računa koja će generacija te dugove da vrati. Danas se takvi ljudi pojavljuju kao glavni kritičari. Ovde smo čuli čak, od prethodnog govornika, za koga sam rekao da je moja generacija i da mudrost treba da dolazi sa godinama a njemu dolaze samo godine, otprilike ovako - da su se subvencije delile šakom i kapom. Stvarno u ovoj Skupštini ne znam šta ću više ćuti, jer upravo je onaj ko je to rekao bio korisnik 525.000 evra subvencija za vinograd, za koji je rekao da će mu, naravno, taj novac je iz budžeta,taj posao biti za ceo život. Međutim, posle tri godine mu je taj posao za ceo život prošao. Vinograd je prodao, kupio stan na Vračaru i danas on kritikuje vlade koje su delile subvencije šakom i kapom. Ja mislim da među nama političarima ima i takvih pendžetiranih obraza da se komotno od takvih obraza mogu praviti đonovi za cipele. Te cipele bi bile nepoderive. Mislim da od takvih obraza mogu da se prave panciri za vrlo velike kalibre i mislim da ne bi mogli da ih probiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Po kom osnovu? Mogućnost je jedino da ste se vi prepoznali u izlaganju prethodnog govornika? Izvolite.
Jako je lepo da u teškoj situaciji u Srbiji postoje i ovakvi trenuci gde se parlament nasmeje na nešto što bi mogli da nazovemo pokušajem duhovitosti. Meni je jako drago što ovde postoje ljudi koji bi želeli da se bave mojom biografijom, koji bi hteli da se bave mojim stvaralaštvom u prethodnom periodu, ali ja nisam takav čovek. Meni to ne treba i kada zađem u neke ozbiljne godine sam ću da napišem svoju autobiografiju, a do tada svaki nadležni državni organ, kao što je i do sada bio slučaj, od 1992. godine, od kada se bavim politikom ili 1986. godine kada sam počeo da se bavim privatnim biznisom, može da proverava svu zakonitost mog rada po bilo kom osnovu, bilo u privatnoj firmi, bilo u Skupštini grada Niša, bilo u Saveznoj vladi, bilo u Vladi Srbije, bilo posle toga, bilo da su u pitanju izvozni poslovi, subvencije, nekretnine ili bilo šta. Postoji u Srbiji, zbog javnosti, mogućnost ispitivanja porekla imovine. To je Zakon o poreskoj policiji, ako se dobro sećam, koji ima jedan član 153, ako se ne varam, koji dozvoljava da nadležna tela poreske policije ispitaju građane Srbije sa pitanjem – odkud vama to, kako ste kupili stan, auto, deo neke kompanije ili tako nešto? Taj zakon je usvojen 2003. godine. Naravno da sam ja potpisao Predlog zakona u ime Vlade Srbije i taj zakon se primenjuje od 2004. godine. Do sada sam jedini političar nad kime je sproveden taj zakon u 2010. i 2011. godini. (Predsedavajući: Vreme.) Još samo jedna rečenica. Zahvaljujem se na toj ekskluzivnosti… [[isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Time zatvaram krug replika.
Mislim da moj kolega po struci, poljoprivrednik, me je loše shvatio. Iz mog izlaganja nije opovrgnuta nijedna činjenica. Ja sam govorio o visini duga. Govorio sam i o tome da je jedan govornik govorio o subvencijama koje se dele šakom i kapom, a da je povukao 525 hiljada evra subvencija za vinograde. Uopšte nije bila želja da nekog nasmejem, niti je to podatak za smeh. Mislim da je to podatak za tugu, za zabrinutost i to je podatak koji treba da nam ukaže odakle nama ovoliki deficiti koji su se dešavali u prošlosti. Prethodni govornik takođe je govorio o kontroli koja je sprovedena. Kontrolisali su sami sebe. Veliko će pitanje biti, ako sada bude sprovedena neka kontrola, šta će utvrditi. Lako je kozi da čuva sama kupus, onda je kontrola te vrste da će uvek ona negirati ko je kupus pojeo. Ne pada mi na pamet da pišem bilo čije biografije, posebno ne njegovu. Ne pada mi na pamet da ga kritikujem u vreme, prethodnog govornika, kada je švercovao bunde. Taj posao je bio posao iz nužde. Svako ima pravo da se bavi nekim biznisom… (Predsedavajući: Gospodine Rističeviću, privodite kraju.) …izvinjavam se, da prehranjuje svoju porodicu. Ja ga kritikujem u onom delu, odnosno moja namera je bila da kritikujem funkcionere u onom delu kada su koristili položaj da se ne bore za opšte dobro nego za sopstveni interes. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Neka se pripremi narodni poslanik Goran Kovačević kao poslednji prijavljeni govornik.
Hvala uvaženi predsedavajući. Uvaženi gospodine Petroviću, drago mi je da ste ovde. Moram da priznam teško vam je oponirati u bilo čemu kada napišete izveštaj jer vaš naučni opus i sve živo što ste radili nekada i nama mlađima, koji smo na početku naučnog rada, teško nam daje za pravo da vam negde nešto oponiramo, jer ste ozbiljan čovek. Jeste da nekada tiho, sporo pričate, ali bogami to odzvanja. Nekada se i ne složim sa onim što kažete. Nekada pomislim da vi iz Fiskalnog saveta i preterate u nekim ocenama, ali to je možda i dobro. Zato što onda uzbudite sve duhove u ovom društvu i neko mora i da postupi po onome što naglasite. Ovde 90% ovog izveštaja što ste dali bih bez problema potpisao. On je dat u momentu kada niko nije mogao da predvidi da će biti poplave i ovakav potpuni haos koji nas je zadesio i koji je doveo do novih troškova. Naravno da će se neki prioriteti sigurno u radu Vlade, posebno oko ekonomske konsolidacije, menjati. Tu nema nikakve dileme. Naravno, to nije ni vaš posao, ali kada govorimo o ovakvim izveštajima moramo malo da se vratimo u prošlost. Znate, doći u praznu kuću i probati od nje nešto da napravite, jako je teško. Suvu drenovinu ne možete da cedite. Mi moramo da budemo potpuno realni prema sebi. Mi smo plate i penzije godinama unazad isplaćivali tako što smo podizali kredite. Mi nemamo nikakvu realnu ekonomiju. Nema realnog izvora prihoda. Objektivno, nikakva privreda ovde nije funkcionisala i sve se zasnivalo na tome - dajte da podignemo kredit, da isplatimo platu u javnom sektoru ili penziju. Pri tom smo nagomilavali javni sektor do besvesti, da je to došlo do tačke pucanja i sada to neko mora da racionalizuje, a to je jako teško. Jer, kada nekoga i otpustite, a po sadašnjem Zakonu o radu to je inače jako teško, nadam se da će se to veoma brzo promeniti, ali čak i da otpustite, gde taj da nađe posao kada u privatnom sektoru trenutno mi nemamo nikakvu realnu osnovu da možemo te ljude nekako da prebacimo u privatni sektor. Nadam da će tu Vlada doneti, naravno uz ove poreske olakšice svim privatnicima što su date, ali da će još tu neke mere preduzeti kako bi se pospešio privatni sektor. Inače sam veliki pristalica privatnog sektora. Kada čitam ovaj vaš izveštaj, tu je sada onaj sukob dveju škola. Da li ste za potpunu liberalizaciju svega, što inače nisam pristalica, ili ste za neku vrstu državnog intervencionizma, što vidimo da danas npr. SAD, koje su kolevka liberalne ekonomije, primenjuju? Imali smo primer u Fordu, gde su direktno SAD kao vlada, zapravo je njihov kongres izglasao da država interveniše kako bi spasila tu fabriku. Prema tome, negde ta dva koncepta moramo da pomirimo i da vidimo šta da radimo. Naravno, biće to jako teško. Mere koje ste ovde predložili, baš zato hoću to da vas pitam, recimo, navodite ovde sređivanje javnih preduzeća, što se slažem, vratiću se na to, ali i bankarskog sektora. Mene sad zanima da li tu podrazumevate potpunu privatizaciju svih banaka koje ova država ima u svom vlasništvu, što mislim da nije baš ispravan koncept u potpunosti. Slažem se da je u našim državnim bankama bilo neverovatnih zloupotreba, setimo se i „Agrobanke“ i „Razvojne banke Vojvodina“, odnosno prethodno one „Metals banke“, pa kasnije „Razvojne banke Vojvodine“. To, naravno, u privatnoj banci nikada ne bi moglo da se dogodi. Probajte, na primer, da odete sada u banku „Inteza“, ili u bilo koju drugu banku i da tražite kredit na lepe oči, da vam daju jedno 10 miliona evra na ličnu kartu. To nema nigde. Ali, opet moramo da budemo svesni toga da ovde postoje određena državna preduzeća i institucije, poput MUP i poput SDPR, koji vrše određenu trgovinu preko nekih banaka. Tu ipak mora da postoji neka državna kontrola. Ne možete baš sve da privatizujete i da date to svakome apsolutno na uvid. Interesuje me kakav je koncept Fiskalnog saveta po tom pitanju, jer je veoma važno da se nekako ljudima objasni šta raditi sa našim bankarskim sektorom. S druge strane, što se tiče javnih preduzeća, i tu moramo da se saglasimo. Mi smo imali jedan potpuni haos sa preduzećima u restrukturiranju. To država više ne može da finansira, to je jasno kao dan, jer to je ogromna budžetska rupa koja se tu stvara. Jednostavno, nemoguće je sipati novac u nešto što nema nikakvu produktivnost. Jednostavno ne radi. Da li će se za sva preduzeća pronaći rešenje? Ubeđen sam da neće i nemoguće je pronaći rešenje za sva preduzeća, čini mi se da ih ima oko 140 i nešto, ali tu se sada stvara novi problem. Evo, imate primer Železare u Smederevu. Nadam se da će FAP u Priboju biti rešen, ali imate i „Prve Petoletke“ i imate koliko hoćete drugih preduzeća. Šta da radite sa tolikim brojem ljudi koji objektivno primaju platu a ne rade? Kako sada te ljudi na neki način zaposliti i stimulisati? Voleo bih da je, recimo, u vašem izveštaju ovde dato neko rešenje, ponuđeno neko rešenje šta uraditi sa njima. Naravno, Vlada Srbije ne mora vaše rešenje ni da posluša, vi ste nezavisno telo, ali bi bilo dobro da se otvori jedna široka rasprava, i ja se potpuno zalažem za tako nešto, da vidimo šta uraditi sa tim ljudima. Što se tiče subvencija, i tu mogu da se složim sa vama da bi možda sa tim u nekom periodu trebalo prekinuti, ali hajde da probamo. Makar je za ove dve godine, čini mi se, Vlada dala dobar koncept, u naredne dve godine da se pomogne kako bi se prosto podigla privreda, da bi negde nešto radilo. Mi imamo sada drugi koncept da to potpuno prekinemo, ali suštinski kako da neko ovde pokrene bilo kakav biznis? Mislim da se kao država objektivno nalazimo u velikom problemu, jer realnog izvora prihoda nemamo. Naravno, to i vi vidite i to jako lepo konstatujete u vašem izveštaju. Mislim da je danas najveći patriotizam u ovoj državi, ne busati se u grudi i pričati o nekakvim bitkama, što je naravno važno i za našu istoriju, to je apsolutno nešto čime se mi ponosimo, ali danas je najveća bitka i najveći patriotizam zaposliti čoveka i otvoriti preduzeće. Mislim da ne postoji veći patriotizam u ovom momentu, jer jedino ekonomski i privredno jaka država može da parira i pritiscima i nečemu što nas okružuje i, naravno, može da bude, koliko toliko, ravnopravan partner u nekim međunarodnim odnosima. S tim u vezi, voleo bih da mi date odgovore na ova pitanja koja sam vam postavio. Naravno, u danu za glasanje ću glasati za vaš izveštaj, kao i kompletna grupa Srpske napredne stranke. Hvala vam na ovome što ste podneli.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Dame i gospodo, još od vremena „Nju dila“ glavni izvor širenja državne uprave i glavni upliv u fiskalnoj politici svake države bila je potreba da se smanji nivo nezaposlenosti. Tako kaže Milton Fridman. Pošto ta državna subvencija nikada nije davala očekivane rezultate, formirana je teorija sekularne strategije, koja bi trebala da pokaže da sva veća državna potrošnja i sve veće fiskalne obaveze doprinose boljitku društva. Poznato je u ekonomskoj teoriji razmatranje Miltona Fridmana na Kejnsovu ideju o 100 dolara koji nastaju na osnovu nedostatka i neuzimanja od poreskih prihoda. Ako teoretski raspravljamo o tome, možemo da dođemo od cifre multiplikacije na rast društvenog bruto proizvoda od 0 do 300. Ako slušamo Kejnsa - 300, ako slušamo Miltona Fridmana – 0, ali svakako jeste činjenica da nema adekvatnih i u teoriji dokazanih pokazatelja koji mere ulaganje države u fiskalne politike u rast društvenog bruto proizvoda. Ali, suštinsko pitanje jeste – odakle tih 100 dolara? Mi danas u ekonomskoj teoriji i u ekonomskoj praksi vrlo često raspravljamo o temama koje su se davno decenijama unazad raspravljale i sa kojima više nema polemika u ozbiljnoj ekonomskoj teoriji i u ozbiljnoj ekonomskoj praksi. I kada jedan od poslanika kaže – da ne bude kasno, danas je kasno. Danas je kasno za makro ekonomska pravila, kako u fiskalnoj, tako i u ekonomskoj politici. Kada govorimo o tome, u stvari onda govorimo o trenutnoj situaciji koja je katastrofalna, ali to više govori o ekonomskim, odnosno fiskalnim i monetarnim merama koje su neke prethodne vlade učinile i donosile. Kada danas govorimo o tri ključna cilja svake makro ekonomske politike, to je rast društvenog bruto proizvoda, nizak nivo nezaposlenosti, odnosno dobrovoljna nezaposlenost i stabilan nivo cena. Ako pogledate to, onda su u Srbiji sva ta tri ključna ekonomska parametra tragična. Vi u svom izveštaju kada definišete misiju kažete da ta misija mora da bude definisana u skladu sa fiskalnim pravilima, odnosno da fiskalna politika mora da bude u skladu sa tim pravilima. Mi danas možemo da polemišemo u vezi fiskalnih pravila i ona mogu da budu različita. Možemo da govorimo o fiskalnim pravilima EU, ali svakako je činjenica da ne postoje jasna i neupitna fiskalna pravila koja postoje danas u ovom trenutku u svetskoj teoriji. Ako ne postoje jasna i definisana fiskalna pravila, onda i fiskalna politika koju primenjujete može da bude različita u odnosu na pravila koja definišete. Jedna moja ideja i jedan moj predlog svakako jeste, čitajući neka teorijska razmatranja, a u jednoj od teorija se kaže da svaka nacionalna ekonomija koja uzima više od 25, odnosno 29% društvenog bruto proizvoda od sektora privrede stanovništva, dolazi u situaciju nedostatka konkurentnosti na globalnom tržištu. Mislim da bi Fiskalni savet trebao konačno da kaže kolika su fiskalna i parafiskalna zahvatanja od sektora privrede i stanovništva u državi Srbiji, koliki je to procenat u odnosu na društveni bruto proizvod, jer to tragično sprečava konkurentsku sposobnost srpske privrede, a samim tim stvara sve probleme u oblasti kako fiskalne, tako i monetarne politike. Kada se danas govori o reformama koje treba da se učine u fiskalnoj politici, monetarnoj politici, u ukupnom vođenju makroekonomske politike na nivou države Srbije, u stvari radi se o primeni čistih ekonomskih zakona koji već postoje. I radi se pre svega o promenama i reformama koje mogu da se dese u javnom sektoru. U jednom sektoru koji je tragično zapušten zato što funkcioniše decenijama unazad na taj način koje ne poštuje osnovne ekonomske principe, slobode i tiče se pre svega vlasništva države i funkcionisanja javnih preduzeća u tom sektoru. Ako govorite o problemima koji će nastati morate da shvatite da država Srbija socijalna, država koja funkcioniše pre svega na fiskalnim obavezama koje proističu iz različitih socijalnih programa i da svaki pojedinac koji ima primarni interes da svoju egzistenciju obezbedi iz fiskalnih prihoda države Srbije biće pogođen, ali alternative u ovom trenutku svakako nema. Ako shvatite fiskalnu politiku, što u suštini ona i jeste, kao alokaciju resursa, jer vi u stvari uzimate sredstva sa mesta gde nastaju i prebacujte ih na mesta gde treba da se potroše, onda i fiskalna pravda je ono što bi trebalo da se očekuje, a ne zadovoljstvo kada danas pogledam ovaj vaš finansijski izveštaj. Gledajući taj izveštaj mogao sam da konstatujem, video sam kod vas u savetu radi, kako piše u izveštaju 21 zaposlen. Vi ste rekli da je to nešto drugačije. Moje zadovoljstvo je kada pogledam danas, da su rashodi za zaposlene bili planirani u visini od 20.040.000 da su bruto iznosi primanja zaposlenih bili planirani u visini od 106.000 na mesečnom nivou, a da ste vi u stvari 2013. godini učinili uštede. Potrošili ste negde oko 75% rashoda za zaposlene i da u principu ti rashodi iznose negde oko 63.000 odnosno 15.600.000 na godišnjem nivou. Imali zadovoljstvo, iako je taj broj koji ste rekli u agenciji relativno manji da bi ti pokazatelji bili drugačiji, ali moje je zadovoljstvo, jer i sa ovim pokazateljima to je tri do četiri puta manje nego rashodi za zaposlene na mesečnom nivou u bruto iznosu po pojedinim Vladinim institucijama, odnosno u situacijama kada je vlada osnivač bilo čega. Zato se potpuno slažem sa vama da jedna od stvari koja mora da se reformišu jesu prihodi, odnosno rashodi u fiskalnom sistemu koji potiču po osnovu rashoda za zaposlene. Znate, koliki je to rashod? To je ništa, naša logična percepcija, pojedinačna. Ali, ako pogledate državu Srbiju u kojoj 12% stanovnika radi u javnom sektoru kako god ga definiše, odnosno onome što potiče iz fiskalnog prihoda, da kada poredite jednu naciju koja ima 100 miliona stanovnika ili milijardu stanovnika, ako u toj naciji 12 miliona, odnosno 120 miliona radi i finansira se iz fiskalnih prihoda kroz rashode za zaposlene, da li postoji ikakva šansa da te danas vodeće svetske nacije budu toliko konkurentne? Ono u što izražavam sumnju u jedan od vaših predloga jeste samo delimično, to je na stranici 15. gde vi govorite o preduzećima koja treba da se reformišu. Vi tu vrlo jasno kažete i nije tu ništa sporno, da ta preduzeća zato što nemaju perspektive trebaju da odu u stečaj. Ali, nastaje jedan mali problem, čini mi se, kada vi kažete da iz prihoda koji nastanu po osnovu prodaje imovine trebate da finansirate socijalni program. To mislim da nije moguće, jer ne znam ni jedno preduzeće koje se našlo u situaciji u kojoj vi konstatujete da jeste, da nema perspektivu zato što je verovatno u negativnom kapitalu, treba da ode u stečaj, ima bilo kakav kapital, odnosno u stvari ima negativan kapital, pa da se odatle finansira socijalni program. Ne sporim, da to može da bude jedan od izbora za finansiranje socijalnog programa, ali nikako ne može da bude jedini, jer će to u odnosu na broj ljudi koji radi u tim preduzećima i visinu kapitala za koji smatram da ne postoji dovesti do različitih socijalnih programa u različitim institucijama. Ne želim da se nešto preterano osvrćem na opšta mesta. Naravno da je neophodna reforma penzionog sistema i dugoročno planiranje penzionog fonda, ne sporno je. Naravno da je nesporno da moramo da smanjimo budžetski deficit i naravno da moramo da smanjimo javni dug. Ono što meni izaziva pažnju jeste fiskalna decentralizacija koja se nekako provlači, čini mi se, prilično sporo i nedovoljno. U postupku budućim reformi novih fiskalnih pravila, fiskalne politike koja mora da se definiše, fiskalna decentralizacija jeste jedna od ključnih stvari koja može da promeni fiskalni poredak države Srbije. Fiskalna decentralizacija ne mora automatski da znači smanjenje i povećanje deficita u budžetu Republike Srbije, niti moram automatski da znači povećanje lokalnih prihoda lokalnih zajednica. Fiskalna decentralizacija u stvari znači, i za to se zalažem, potpuna odgovornost lokalnih zajednica ne samo do nivoa lokalnih uprava, već niže. Ono što se u teoriji govori, mali budžeti. Mali budžeti su strašno bitna stvar da bi građani Srbije koji relativno teško doživljavaju fiskalnu politiku iz objektivnih razloga mogli da shvate i imaju deo učešća u odgovornosti i funkcionisanju za sve stvari i tačno imali osećaj kontrole prihoda koji izdvajaju za funkcionisanje države. To istovremeno, a na osnovu različitog nivoa fiskalnih prihoda koji mogu da se ubiraju na nivoima lokalnih zajednica. Može da bude i mehanizam za privlačenje stranih investicija, kako domaćih tako i stranih. Nesporno je da lokalne zajednice koje se nalaze na ključnim, infrastrukturnim pravcima imaju veću mogućnost za privlačenje investicija. Ako imate fiskalnu decentralizaciju i mogućnost veće razlike u fiskalnim prihodima, to može da bude dobar mehanizam za privlačenje investicija. Rast javne potrošnje svakako da mora da bude zaustavljen. Vi to kažete, to podržava Vlada Republike Srbije, to podržava ovaj parlament. Ali, svakako svi mi moramo da budemo svesni da izlazak iz ove teške ekonomske situacije nije samo povećanje prihoda na fiskalnoj strani. Povećanje prihoda na fiskalnoj strani u trenutku kada ona toliko opterećuje srpsku privredu, da privreda postaje nefunkcionalna, jeste zaustavljanje tog povećanja suština fiskalnih reformi. Smanjenje fiskalnih rashoda je neminovno, nužno, o tome ne može da se raspravlja zato što ako nema toga, nema ni ekonomske budućnosti srpske privrede. Srpska napredna stranka će podržati vaš izveštaj. Hvala.
Reč ima poslednji govornik sa liste Dejan Radenković. Izvolite. Ne? U redu. Da li se neko još javlja od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa za reč? (Da.) Reč ima Dejan Radenković. Izvolite. Znači dobro sam vas sada prozvala. Nemojte da zbunjujete predsedavajućeg.
Hvala. Ne bih baš rekao da ste vi zbunjive prirode, ali verovatno nesporazum nastaje zato što sam ovlašćeni ispred poslaničke grupe, a i na listi sam govornika. Pošto nisam na samom početku uzeo učešće kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, uzeću na samom kraju iako svi možda željno iščekujemo da privedemo kraju i ovu raspravu. Ono što bih samo hteo u ime poslaničke grupe SPS istaknem da će poslanička grupa SPS glasati za ovaj izveštaj i zaključke odbora. Još jednom ponavljam, kao i juče što smo napomenuli da sve institucije koje su oličenje ove države imaju našu punu podršku. Znači, one moraju da budu kredibilne, moraju da budu nezavisne, moramo iako nam se to nekada ne sviđa, moramo da poslušamo neke savete. Jeste to možda bolno, ali jednostavno to u perspektivi može samo da vodi do boljeg standarda i boljeg života svih građana u našoj zemlji. O Centralnom registru, o finansijskom tržištu, ne bih da polemišemo sada. Izveštaj i jedne i druge institucije je vrlo korektan. Finansijsko tržište nažalost je u situaciji u kojoj se nalazi i tako je kako je. Očekujem da ćemo u narednom periodu učiniti sve da ga razdrmamo, probudimo, da ono profunkcioniše, jer je evidentno da je ono sada na vrlo niskom nivou, a naravno da mi moramo sve da uradimo, da ga pokrenemo, a za to su osnovni uslovi da se privatizuju neka od većih javnih preduzeća, a ovih dana imamo te najave i nadam se da, kada se to bude pokrenulo, da će se finansijsko tržište probuditi. Još jednom, neću da vas zadržavam, SPS će nakon ove rasprave glasati za izveštaje i zaključke odbora. Toliko od nas i zahvaljujem se na pažnji.
Kako po članu 96. Poslovnika više nema prijavljenih, nema ih u sistemu, nema ih na listama, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 6. i 7. dnevnog reda. Prelazimo na raspravu o tač. 8, 9. i 10. dnevnog reda. Izvinjavam se, zaključili smo raspravu, ne možemo da se vratimo na raniju tačku dnevnog reda, bio bi prekršaj Poslovnika. Evo, parlament insistira, a da li ćete preći preko ovoga da napravimo ispravku i damo reč. Gospodin Petrović nije poslanik i ne zna naš Poslovnik, vratićemo se ipak na intervenciju poslanika. Evo da pokažemo da smo kuća demokratije i da uvažavamo opoziciju.
Hteo sam da vam se zahvalim, vrlo ću kratko da govorim. Ovo je za nas bilo vrlo korisno i produktivno i puno je pitanja izašlo. Mislim da sada nema smisla da odgovaram na pojedinačna pitanja, ali većina ovih pitanja ili gotovo sva će biti u našim izveštajima tretirana. Najveći deo ovih pitanja će biti tretiran u izveštaju koji je vezan za rebalans budžeta, za ekonomsku politiku, fiskalnu politiku Vlade za sledeću godinu i da će tada moći da se na sva ta pitanja odgovori, uključujući i o solidarnom porezu, o platama i penzijama, o penzionoj reformi, o efektima konsolidacije štednje na privredni rast, o silnom deficitu od 1,45% duga, jer ja bih to hteo da kažem da je to ciljno, dugoročni cilj, a ono što je srednjoročni cilj, to je da se postigne deficit 2017. godine od 2,5% do 3,5% i da se stabilizuje rast javnog duga, a tek iza toga bi se išlo kasnije. Isto tako, naše ocene o subvencijama i kakav je to efekat, i najzad o bankarskom sistemu i javnim preduzećima, ali sada stvarno mislim da bi to otišlo daleko. Ova pitanja smo i onako imali u vidu, a sada ćemo u sledećem izveštaju to da tretiramo i posebno da skrenemo pažnju, a deo toga se nalazi već u našem dokumentu iz 2012. godine. Još jednom vam se zahvaljujem na ovom korisnom razgovoru i nadam se da ćemo imati produktivne razmene šire i ubuduće.
Zahvaljujem i ja vama. Mogu da zaključim raspravu, drugi put? Hvala. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 6. i 7. dnevnog reda, i zahvaljujem se na radu. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o tač. 8, 9. i 10. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tač. 8, 9. i 10. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o utvrđivanju sastava Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti UN – Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predlagač, odnosno predstavnici predlagača žele reč? Gospodin Zoran Babić? (Ne) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ne treba sada govoriti o važnosti rezolucije 1325 Saveta bezbednosti UN, koja se odnosi na - Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji, a koju smo i mi u pretprošlom sazivu usvojili i Odluka o obrazovanju Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije, je doneta 2011. godine. Ne znam da li su svi poslanici učestvovali u donošenju te odluke, ali mislim da to u ovom momentu nije ni važno. Sve koleginice su veoma svesne zbog čega je važno žene uključiti u bezbednosne procese, mirovne procese i zaista to usvajanje rezolucije od strane UN 2000. godine jeste predstavljalo jednu od ključnih tačaka u razvoju ženskih i ljudskih prava i to je bio momenat kada je međunarodna zajednica prepoznala važnost učešća žena u mirovnim procesima i u bezbednosnim strukturama. Mislim da su i žene u Srbiji svakako dale doprinos tome i zaista bih samo govorila o ovome, o čemu danas treba da razgovaramo, a to je odluka o utvrđivanju sastavu Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti UN. Inače je sastav te komisije utvrđen Odlukom koju smo doneli 2011. godine, a koja kaže da se Komisija obrazuje u sledećem sastavu – predstavnik Odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu su pitanja iz oblasti ravnopravnosti polova, predstavnik Odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu su pitanja iz oblasti odbrane i unutrašnjih poslova, predstavnik Odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu su pitanja iz oblasti spoljnih poslova, predstavnik Odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu su pitanja iz oblasti rada, socijalne politike, predstavnik Odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu su pitanja iz oblasti pravosuđa i državne uprave i predstavnik Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. To je odluka koju je usvojila većina u ovoj Skupštini, koju je u tom momentu najveći broj poslanika imala DS i iza te odluke naravno da stojimo. Ono što je možda novost našim kolegama iz sadašnje vladajuće većine, to je da u odborima Narodne skupštine, ima i opozicionih poslanika i da je svakako neko od predloženih poslanika, da budu u sastavu komisije za praćenje primene ove rezolucije, mogao dolaziti iz redova opozicije. Onako kako je nama predložila predsednica, tu komisiju bi trebalo da čine: narodni poslanik Ljiljana Malušić, koja predstavlja Odbor za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova Narodne skupštine iz SNS; narodni poslanik Marija Obradović, predstavnik Odbora za odbranu i unutrašnje poslove Narodne skupštine iz SNS; narodni poslanik Zlata Đerić, predstavnik Odbora za spoljne poslove Narodne skupštine iz Nove Srbije, isto tako izabrana sa izborne SNS; narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić, predsednik Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva Narodne skupštine, isto tako iz SNS; narodni poslanik Biljana Ilić Stošić, predstavnik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine iz SNS; Kosana Bakelj, pomoćnik Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Verovatno da je i na ovom mestu mogao da bude neko iz SNS da biste i tu predložili nekoga iz svoje stranke. Osim toga što je poražavajuće da samo narodne poslanice, a ne i narodni poslanici učestvuju u radu ove komisije, što pokazuje verovatno da nisu zainteresovani za njen rad, za pitanja rodne ravnopravnosti, pitanje učešća žena u mirovnim procesima, dosta je problematično i to što, čini mi se, nakon dugo vremena usvajamo sastav jednog tela u kome neće biti nikoga iz opozicije. Nemam nade da će ovaj moj predlog biti prihvaćen jer smo juče imali prilike da čujemo da poslanici SNS ne glasaju čak ni za one predloge sa kojima se slažu i za koje mogu da kažu da su izuzetno dobri, ali evo još jedan poziv da porazmislite o tome. Nemojte da napravimo komisiju samo od predstavnika jedne stranke. Radi se o komisiji Skupštine Srbije. Ne radi se čak ni o komisije vladajuće koalicije, a posebno ne o komisiji jedne stranke. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Radi pojašnjenja zbog javnosti i poslanika, predsednik Narodne skupštine uputio je pismo svim ovlašćenim predlagačima članova komisije sa molbom da odrede po jednog predstavnika. Ovlašćeni predlagači su dostavili svoje predloge i sastav komisije je sada takav. Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Gospođo predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, ja se zaista zahvaljujem na odgovoru koji ste dali i u ime Narodne skupštine. Pomenuta je i SNS i ta sugestija koja dolazi verujem u vreme kada je procedura za izbor komisije i završena. Takva vrsta sugestije je okasnela. Ono za šta je ova skupštinska većina opredeljena to je da na temama koje su nam zajedničke, a to je definitivno reforma našeg društva, bolji život građana Srbije, bolje predstavljanje Narodne skupštine u međunarodnim institucijama. Smeta mi to konstantno inputiranje nedemokratičnosti, manjka dijaloga, preuzimanja funkcija, preuzimanja nekih fotelja, što nam zaista nije ni u programu ni u opredeljenju. Srpska napredna stranka je na inicijativu SNS, odnosno stalna parlamentarna delegacija pri OEBS koju čine četiri člana i četiri zamenika člana, na osnovu matematike, a ta matematika je dobijena izbornom voljom građana Republike Srbije, sva četiri člana i zamenika člana su iz redova vladajućeg dela parlamenta Republike Srbije. Dva člana skupštinske delegacije su iz SNS. SNS se opredelila i sa zadovoljstvom mogu to da kažem i da najavim da ćemo odustati od jednog člana delegacije pri OEBS i to jedno mesto i tog jednog člana ponuditi opozicionim strankama na dogovor i na predlog ko će to da bude. To je ideja koja nije od danas i nije od sada. To je ideja već nekoliko dana, nekoliko nedelja zato što želimo da se i u međunarodnim institucijama i u svemu onome što će doprineti boljem pozicioniranju naše države u međunarodnim institucijama. Mislim da je neophodno da to bude zajednička tema svih poslaničkih grupa i svih narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Na taj način SNS dokazuje po nebrojeni put da nam zaista nije stalo do forme, da nam nije stalo do fotelja već do mnogo boljeg funkcionisanja i Narodne skupštine i države Srbije.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima dr Ljiljana Kosorić.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, posebno mi je čast što ću u ovom visokom domu kao narodni poslanik ispred poslaničke grupe SPO – DHSS govoriti o Nacionalnom akcionom planu za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti UN „Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji“, kao i o praćenju sprovođenja Nacionalnog akcionog plana ove iste rezolucije. Naime, danas kada ključne međunarodne organizacije za održavanje mira i sigurnosti, UN, NATO pakt, ali i EU, pridaju veliku važnost ulozi žene u mirovnim misijama, operacijama, a i Republika Srbija kao potencijalna članica EU …
Poslanice, dozvoliću vam da govorite, ali na dnevnom redu je utvrđivanje sastava stalne delegacije. Dozvoliću vam da govorite, nije problem, samo da znate, da ne bi bilo zabune sa ostalim poslanicima. Izvolite.
Da, mi ćemo glasati za sastav …
Nije sporno glasanje, nego samo kažem da je tačka dnevnog reda … Izvolite.
Ne samo da je važno pomenuti Rezoluciju kada je komisija koja će pratiti sprovođenje Akcionog plana, je suština ove priče jeste u tome što u samom praćenju Akcionog plana koji je donet 2010. godine, a znamo da je Rezolucija Saveta bezbednosti 2000. godine usvojena, jedna od bitnih karakteristika koja se sastoji od 18 tačaka dnevnog reda jeste i ta sprovođenje u četiri tačke koje se odnose na bezbednost žena, pre svega učešće žena u svim nivoima vlasti i u jednakost sa muškarcima, rodnoj perspektivi, zaštiti u sukobima i u miru i sprovođenje studije od strane generalnog sekretara Saveta bezbednosti koja će se ponuditi. U svoj ovoj priči jedna od važnih jeste i to što na nivou naše Republike moramo pratiti sva ova dešavanja koja se dešavaju u samom našem okruženju, jer samom izradom studije uključeno je više i službi i ministarstava u nju. Jedna od osnovnih stvari jesu benefiti koje dobijamo od svega ovoga, stvaranje institucionalnih preduslova, uključivanje mehanizama za rodnu ravnopravnost, uključivanje organizacija civilnog društva u javnu raspravu o odbrani i bezbednosnim pitanjima, žene u mirovnim pregovorima, programi reintegracije i rehabilitacije muškaraca i žena koji su učestvovali u oružanim sukobima, razoružanje, razvijanje sistema zaštite žena žrtava nasilja, Strategija za smanjenje siromaštva, Strategija nacionalne bezbednosti, Nacionalna strategija za eliminaciju svih oblika nasilja nad ženama, Strategija borbe protiv trgovine ljudima, besplatna pravna pomoć, koja je saradnja Republike Srbije sa Međunarodnim krivičnim tribunalom za bivšu Jugoslaviju, objektivno informisanje javnosti o zločinima 1990. godine i edukacija. Na kraju, samo da kažem da će naš poslanički klub glasati za Komisiju, stalni sastav za praćenje Komisije. Jedino što vidim kao sporno ovde, ipak je ovo ženska tema, a izgleda da je nestrpljenje kolega poslanika na vrhuncu, pa ne možemo dalje pratiti. Iz tog razloga ću skratiti, ali mislim da o ovim temama još dosta toga treba da donesemo i da popričamo. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 19. jun 2014. godine sa početkom u 13.30 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Možemo da utvrdimo kvorum. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje po tačkama dnevnog reda ove sednice, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštinepredviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 142 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto najpre treba da odlučujemo o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih sporazuma (tač. 1, 2. i 3. dnevnog reda), podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke „Rehabilitacija i bezbednost puteva“, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 156, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo pet, od ukupno prisutno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet, od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 159, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam, od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zaključka povodom razmatranja Izveštaja o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava 16. juna 2014. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva, od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zaključka. Stavljam na glasanje Predlog zaključka povodom razmatranja Izveštaja o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. jula do 31. decembra 2013. godine, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava 16. juna 2014. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva, od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zaključka. Stavljam na glasanje Predlog zaključka povodom razmatranja Izveštaja o radu Fiskalnog saveta za 2013. godinu, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava 6. juna 2014. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 169, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan, od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zaključka. Stavljam na glasanje Predlog zaključka povodom razmatranja Izveštaja o poslovanju Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu, sa Finansijskim izveštajem Centralnog registra za 2013. godinu i Izveštajem nezavisnog revizora IEF DOO Beograd,koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava 6. juna 2014. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest, od ukupno prisutno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zaključka. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka o izborima članova i zamenika članova organa i tela, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština svoje izborne nadležnosti vrši većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom na to da na navedene predloge akata nisu podneti amandmani, shodno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će o ovim predlozima odluka glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanjePredlog odluke o utvrđivanju sastava Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti UN- Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 13 od ukupno prisutnog 171narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS 4. juna 2014. godine, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 159, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 11 od ukupno prisutnog 171narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS 5. juna 2014. godine, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 10 od ukupno prisutnih 170narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Aleksandra Jerkov, na sednici 18. juna 2014. godine, u 10 časova i 55 minuta, ukazala je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasalo – 146 od ukupno prisutnih 154narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Zahvaljujem narodnim poslanicima na radu.