Zahvaljujem, predsedavajuća. Javljam se po članu 226. zato što želim da preko vas uputim pitanje premijeru i ministru spoljnih poslova. Ovih dana smo bili svedoci da je Vlada Republike Srbije preduzela određene mere protiv Crne Gore i Makedonije nakon njihovog priznanja jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova. Konkretna mera koju smo svi videli bila je proterivanje ambasadora Crne Gore i Makedonije iz Srbije. Moje pitanje je zašto je to urađeno. Objašnjenja koja smo čuli u medijima svakako nisu dovoljna, a ono što smo čuli čak zvuči uvredljivo. Kako je moguće ustanoviti razliku između sledeće dve situacije: dakle, vraćaju se ambasadori u zemlje koje su priznale nezavisno Kosovo, a između ostalog (da se manemo zemalja EU, pošto smo o tome već razgovarali), u pitanju su Albanija, Hrvatska itd. i sada odjednom, kada Makedonija i Crna Gora priznaju nezavisno Kosovo, proteruju se njihovi ambasadori iz Beograda, što ni u jednom slučaju drugih zemalja koje su priznale nezavisno Kosovo nije primenjeno. Ako tu ima ikakve elementarne logike voleo bih da mi neko to objasni, ali bih voleo da mi se to ne objašnjava preko medija, nego da premijer i ministar spoljnih poslova dođu na sednicu Odbora za inostrane poslove, pa ovde... Pošto je prisutan predsednik Odbora za inostrane poslove Dragoljub Mićunović, ja ga molim da zakaže sednicu Odbora i da na nju pozove premijera i ministra spoljnih poslova, jer bismo jako voleli da čujemo koje je racionalno objašnjenje za to. Dakle, u sredstvima informisanja smo čuli sledeće; mislim da sam to čuo od ministra spoljnih poslova Vuka Jeremića koji nam je rekao da je to zbog toga što su ove druge države priznale nezavisno Kosovo pre odluke Generalne skupštine UN, a da je ova mera primenjena protiv ovih država zato što su priznale nezavisno Kosovo posle te odluke. Kakve to veze ima i koliko značaja ima, koliko je ubedljiva ta argumentacija ostaje svima da procene. Ja mislim da je ta argumentacija nedovoljna, da je neubedljiva i da je čak i uvredljiva. Da li to znači da će se prema svakoj sledećoj državi koja prizna nezavisno Kosovo primeniti ista mera? Da li to znači da će svaka sledeća država koja prizna nezavisno Kosovo "popiti" od Vlade Republike Srbije meru proterivanja ambasadora iz Beograda? Ili to znači da su ove dve države koje su navedene, Makedonija i Crna Gora, najmanja šteta za iživljavanje, pa kada se nije moglo reagovati na adekvatan način prema drugim državama, a jedini adekvatan i pravni način je tužba Međunarodnom sudu pravde u Hagu protiv država koje su priznale nezavisno Kosovo, onda se iz marketinških razloga primenjuju određene mere prema državama za koje Vlada Republike Srbije procenjuje da ne može od toga imati nikakvu štetu? To je zaista sramota. Ja vas najlepše molim da premijer i ministar spoljnih poslova što pre dođu u Narodnu skupštinu na sednicu Odbora zainostrane poslove, jer mislim da je to forma u kojoj to treba da se učini... (Predsedavajuća: Vreme je 3 minuta i 30 sekundi.) Hvala, završavam... i da se tamo o ovome raspravi, dobrano, o čitavoj situaciji. Hvala.
Narodni poslaniče, što se tiče sugestije koju ste izneli za govornicom Narodne skupštine, imate poslovničke mogućnosti predloga za saziv Odbora Narodne skupštine, bilo kog, pa tako i Odbora za inostrane poslove, na osnovu zahteva određenog broja članova i članica Odbora. Takođe, kao poslanička grupa imate poslovničku mogućnost da uputite zahtev za održavanje sednice Narodne skupštine, na koju bi bila pozvana Vlada i na kojoj bi se razgovaralo i o temama koje ste spomenuli za govornicom u isticanju povrede Poslovnika. Za reč se javio Jovan Palalić, isticanje povrede Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, saglasno članu 226. želim da uputim pitanje predsedniku Vlade Republike Srbije gospodinu Mirku Cvetkoviću – kada će da odgovori na zahtev predstavnika Skupštine Zajednice opština AP Kosovo i Metohija da ih primi kako bi zajednički razmotrili pitanja i politiku Vlade Republike Srbije na prostoru Kosova i Metohije. Najviši predstavnici Srba na Kosovu i Metohiji više puta uputili su zahtev predsedniku Vlade kao najodgovornijem za vođenje politike u ovoj državi, pogotovo u situaciji kada je u javnosti ostalo nejasno kakvi su stavovi Vlade Republike Srbije po pitanju Euleksa i po pitanju ukupne politike prema Kosovu i Metohiji? Predstavnici Skupštine Zajednice opština više puta su uputili takav zahtev, a do dana današnjeg nisu dobili odgovor. Neformalno su dobili odgovor da će ih primiti ministar za Kosovo i Metohiju. Ja ponovo pozivam da se u ovoj skupštini otvori rasprava i da se pozove predsednik Vlade Mirko Cvetković da dođe i da odgovori na niz pitanja koja su ostala u javnosti nejasna a najviše po pitanju politike prema Kosovu i Metohiji. Evo, videli smo ovih dana kako je ta politika konfuzna i kako u javnosti stvara vrlo velike nedoumice. S jedne strane se vraćaju ambasadori u sve zemlje koje su priznale nezavisnost te lažne države, između ostalog i u Albaniju, a u isto vreme se proteruju ambasadori drugih država koje su priznale tu lažnu državu. Kakva je to politika i kuda ona vodi? Prosto, javnost svakodnevno pita i našu poslaničku grupu i naše narodne poslanike da li ova vlada ima politiku prema Kosovu i Metohiji; da li ova vlada želi istinski da se bori za interese države Srbije na prostoru naše južne pokrajine ili je ovo, jednostavno, politika koja vodi u potpunu kapitulaciju. Ovi ljudi su najodgovorniji predstavnici Srba na Kosovu i Metohiji pa molim predsednika Vlade da ih hitno primi, da dobije od njih odgovore i, naravno, da im predoči kako će funkcionisati državne institucije na prostoru Kosova i Metohije. Mi imamo ozbiljna uveravanja da institucije države Srbije tamo ne funkcionišu, nego da se priprema da sve te institucije faktički polako preuzima Euleks. Hvala.
Narodni poslaniče, svaka poslanička grupa ima poslovničko pravo da uputi zahtev za sazivanje sednice na kojoj će Vlada, po Poslovniku, odgovarati isključivo na pitanja poslanika, ta o kojima vi govorite i sva druga, pa vas upućujem da iskoristite tu poslovničku mogućnost. Reč ima poslanik Vladan Batić, a posle njega narodni poslanik Tomislav Nikolić - isticanje povrede Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je sto dana Vlade. Red bi bio da predsednik Vlade bude danas ovde u Skupštini da obavesti narodne poslanike i građane Srbije šta je Vlada uradila. Ja mislim da je ona pala na zadatku; sem nekoliko časnih izuzetaka, nema velikih pomaka. Evropi i evropskim integracijama se nismo približili, privreda je u agoniji, kriminal i korupcija cvetaju, a ljudska prava su na najnižem nivou. Kakav je taj nivo? Tražim od predsednika Narodne skupštine da obavesti tužilaštvo povodom reči izgovorenih za ovom govornicom i u ovoj zgradi, koje su govor mržnje, koje su zahtev da se uspostavi nekakva revolucionarna pravda, koje su fašistički pokliči. Tražim da se o tome obavesti tužilaštvo. Dalje, u skladu sa odredbama članova 225. i 226, želeo bih da pitam ministra unutrašnjih poslova šta čini da spreči svakodnevne hepeninge na ulicama Beograda u čast haških optuženika? Šta čini da uhapsi glavnog haškog optuženika? Vidim da je njemu glavni problem slika Milana Nedića, koji je umro pre 60 godina, u zgradi Vlade. A šta radi da spreči savremene fašiste, ratne zločince i ostale? Dalje, bilo bi dobro da ministar inostranih poslova, koji je jedan od retkih koji su položili ispit, odnosno stvarno je uložio enormni trud i zahvaljujući njemu i predsedniku Tadiću izvojevali smo tu pobedu na Generalnoj skupštini... Ali, treba doći i objasniti i narodnim poslanicima i građanima Srbije šta znači savetodavno mišljenje, hoće li ono, pod pretpostavkom da bude pozitivno, značiti vraćanje suvereniteta Srbije na Kosovu i Metohiji, jer to mnogi neinformisani ljudi, čak i mnogi narodni poslanici, očekuju. Pitanje za ministra energetike: da li će gasovod "Južni tok" uopšte prolaziti kroz Srbiju? Koji će njegov kapacitet biti? Ako će prolaziti, ako će biti magistralni, ili nekakav drugi, kad će početi gradnja, jer iz ruskih izvora vidimo - od 2015. do 2024. godine. I, neka nam odgovori zašto je gas poskupeo 50%. Zato pozovite premijera i ministre da danas kada se navršava sto dana postojanja ove vlade podnesu izveštaj i narodnim poslanicima i građanima Srbije. I, još ministar finansija treba da nam objasni gde je sedam milijardi deviznih rezervi ove zemlje. Čuli smo gde se nalaze nepune tri milijarde, a šta je sa preostalih sedam i koliko se od te sume nalazi u "Evroaksis banci" u Moskvi, odnosno kod ovdašnjeg tajkuna? Hvala.
Narodni poslaniče, sednica na kojoj bi Vlada odgovarala na pitanja poslanika regulisana je Poslovnikom Narodne skupštine i može biti zakazana na zahtev poslaničke grupe. Sve poslaničke grupe su po tom pravu potpuno ravnopravne. Čim do predsednice Skupštine stigne takav zahtev, sigurna sam da će sednica biti zakazana. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika. Posle njega reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe "Napred, Srbijo", veoma napredne poslaničke grupe, u četvrtak sam dobronamerno upozorio Vladu da je došlo do priznavanja nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Vlade Crne Gore, upozorio na moguće posledice i zamolio da veoma obazrivo razmotri situaciju u kojoj ćemo se naći, da prevashodno ima na umu interese Srbije, ali i interese Srba koji žive u Crnoj Gori, kao matica koja o njima mora da brine. Tada sam rekao predsedniku Narodne skupštine da smo u stanju da omogućimo da Skupština radi po toj tački dnevnog reda. Vlada je u međuvremenu povukla nekoliko poteza, ne samo čudnih nego veoma štetnih po državu Srbiju i još štetnijih po Srbe u Crnoj Gori. Vlada je došla dotle da otkazuje letove za Podgoricu. JAT otkazuje letove za Podgoricu. Vlada prekida sve odnose sa Crnom Gorom. Da li smo mi u Narodnoj skupštini Republike Srbije saglasni sa tim merama? Da li Srbija treba da kažnjava građane Crne Gore, pa i one koji su Srbi, ili treba da kazni režim Mila Đukanovića? Da li se režim Mila Đukanovića kažnjava tako što se sprečava protok ljudi, kapitala, robe? Da li je to Srbija konačno našla jednu malu državu sa kojom može da se obračuna, i to baš jedinu srpsku državu? Da li postoje drugi načini da Srbija i Crna Gora rešavaju svoje odnose i da li je Vlada spremna da ovde, u ovoj Narodnoj skupštini, gde se njena politika odobrava ili ne odobrava, izloži svoj plan kakvi će biti odnosi sa Crnom Gorom za dva meseca, pet, godinu? Da li je naša borba da Crna Gora odustane od priznanja isključivo kroz samožrtvovanje Srba koji žive u Crnoj Gori, pa čak i onih koji predvode Srbe i bez kojih će Srbi ostati potpuno obezglavljeni? Ne mogu da verujem da je proteklo toliko dana i da se ovde baš niko ne pojavi da nam kaže šta su sledeći potezi. Oterali smo ambasadora. Veliki smo posao uradili. Možda je otišla istim avionom kojim su se naši ambasadori vratili u države koje su pre toga priznale nezavisnost Kosova i Metohije, pa smo odatle povlačili ambasadore. Mi smo sad jaki, mi smo veliki; Makedonija i Crna Gora - to ćemo da zgazimo. Da li je to spoljna politika? Da li je to način da se štite interesi Srbije? Da li je to način da se štite interesi Kosova i Metohije? Da li je to način da se zaštite Srbi u Crnoj Gori? Oni koji su iskazali svoj protest sinoć biće na udaru režima u Crnoj Gori. Hoćemo li moći da im pomognemo? Čime da im pomognemo u državi sa kojom smo prekinuli diplomatske odnose? Najlakše je da mi sada... A, vidim da je gospođa predsednik pobegla u inostranstvo, njoj je mnogo važnije da se provodi po inostranstvu nego da vodi sednicu Narodne skupštine. Najlakše je reći – svaka poslanička grupa ima pravo na poslaničko pitanje, na pitanje Vladi. Ako Vlada ne vidi da je javnost uznemirena, ako Vlada ne vidi da javnost oštro reaguje na neke njene poteze i da pod firmom patriotizma ne možete da sakrijete poteze koji su štetni po Srbiju, onda ta vlada ne zaslužuje da vlada.
I vas, narodni poslaniče, mogu samo da uputim na član 199, koji u prvom stavu kaže da se poslanička pitanja postavljaju, po pravilu, pošto Narodna skupština okonča rad po svim tačkama dnevnog reda. Narodna skupština pored toga može, bez pretresa, odrediti i drugo vreme za postavljanje poslaničkih pitanja. Drugi stav je ovde tema isticanja povrede Poslovnika, odnosno zahteva i predloga da Vlada ili pojedini ministri u Narodnoj skupštini odgovaraju na pitanja poslanika, a drugi stav člana 199. glasi: "Predsednik Narodne skupštine, na predlog poslaničke grupe, najmanje jedanput u toku meseca određuje dan kada će pojedini ministri u Vladi Republike Srbije odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa nekom aktuelnom temom", što je pravo ravnopravno svih poslaničkih grupa. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, isticanje povrede Poslovnika. Posle nje narodni poslanik Velja Ilić.
Niti sam ja poslanica, niti je gospodin Ilić - Velja Ilić, gospođo Čomić. Podsećam vas na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. I dalje dozvoljavate da se oni koji nemaju prava da govore sa ovog mesta javljaju i da govore, 20 ili 15 dana, u ime nečega što su nazvali poslanička grupa "Napred, Srbijo". Onda su obavestili Narodnu skupštinu, i predsednik Skupštine nas je o tome obavestio, da ta grupa građana nije "Napred, Srbijo" nego nešto - SNS, ne znam šta to znači. Danas opet čujemo da se ovde govori u ime neke grupe "Napred, Srbijo". U svakom slučaju, podsećam vas na član 135. našeg poslovnika koji kaže da pravo predlaganja zakona, drugih propisa i opštih akata imaju Vlada, svaki narodni poslanik, Skupština AP ili najmanje 15.000 birača. Upozorite birača Nikolića, neka prikupi 15.000 potpisa i neka sa tih 15.000 predlaže Narodnoj skupštini šta god mu padne na pamet. Ovde je počela rasprava o vrlo ozbiljnim pitanjima i to, naravno, traje već nekoliko dana, ali vi pokušavate, kao i Vlada Republike Srbije ovih dana kroz medije, da skrenete pažnju građana Srbije i Narodne skupštine sa onoga što je pravi problem, a to je što niste dozvolili da Narodna skupština raspravlja o predlogu rezolucije 108 narodnih poslanika o Kosovu i Metohiji. Mi danas čitamo kako se lepo raspoređuje misija Euleks, kako neće moći to da završe do jeseni, ali do proleća hoće sigurno. Kada su u pitanju takve odluke Evropske unije, zemalja članica Evropske unije, mi nemamo stav Narodne skupštine o tome. To je ono o čemu narodni poslanici treba da raspravljaju. Naravno da treba da vodimo računa i raspravljamo o tome kako se Vlada ponaša kada je u pitanju priznanje Kosova od strane Crne Gore i Makedonije i naravno da Vlada ne sme da napravi nijedan potez koji bi na bilo koji način ugrozio narod u Crnoj Gori i narod u Srbiji. Mi znamo odavno, i nije nikakva tajna, kakav je izdajnički režim u Crnoj Gori. Za nas nije nikakvo iznenađenje što je taj izdajnički režim u Crnoj Gori postupio onako kako je postupio, ali vlast u Srbiji, koja nije mnogo bolja, mora da vodi računa da postupa na isti način sa svakom državom koja je priznala Kosovo. Zašto Solanu primate raširenih ruku, a on je tvorac svega ovoga što se dešava na teritoriji Srbije? Njega primate raširenih ruku, a recimo, Anku Vojvodić ispraćate iz Srbije. Treba da je ispratite, treba da odu svi ambasadori svih zemalja koje su priznale Kosovo i Metohiju, treba sa svima njima da uspostavimo samo konzularna predstavništva i da na taj način održavamo bilateralne odnose, ali ne možemo da budemo junaci i heroji samo kada su u pitanju države za koje procenjujemo da su slabije od nas, a kada su u pitanju Engleska, Amerika, Nemačka, sve te velike države, i dalje ste kod njih na kanabeima, i dalje primate od njih naloge i dalje se ponašate onako kako vam oni kažu. Naravno, sa vama zajedno to radi i ovaj birač Nikolić koji se malopre ovde neovlašćeno obratio.
Narodna poslanice, povredili ste član 104, o poštovanju, što sada čini i narodna poslanica Nataša Jovanović. Dakle, čuvanje dostojanstva Narodne skupštine je obaveza svih nas i obraćanje sa uvažavanjem je zajednička obaveza. Dakle, povredili ste članove koji se odnose na to kako će se narodni poslanici sa skupštinske govornice obraćati drugim poslanicima. Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima sva prava, dužnosti i obaveze koje proističu iz statusa narodnog poslanika i zadatak je svakog predsedavajućeg da njega i svakog drugog zaštiti od svakog pokušaja omalovažavanja, za koji nema nikakvog osnova. Ne vidim da je bilo povrede člana 27. na koji ste se pozvali, ali vam se zahvaljujem što ste me upozorili da sam se nadimkom obratila narodnom poslaniku Velimiru Iliću. Izvinite. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, posle njega narodni poslanik Milan Dimitrijević, isticanje povrede Poslovnika, pa narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Poštovani narodni poslanici, mi smo svi ovih dana uznemireni, a imamo mnogo razloga za uznemirenost u Srbiji. Ova bruka sa Crnom Gorom i ovo što se događa, mediji su preplavljeni napisima o tome, komentariše se na raznorazne načine, a najmanje ima zvaničnih komentara od strane Vlade. Nema ozbiljne strategije. Proterati ambasadora, to je najlakše, taj scenario smo videli; onda ga vratimo i nikom ništa. To je neki scenario koji Srbiji ne znači ništa. Mi smo očekivali jednu ozbiljnu strategiju Vlade posle ove odluke Crne Gore i Makedonije, a toga nije bilo. Naravno, ima niz problema kojima se mi zabavljamo, ali ja sam izuzetno uznemiren i građani Srbije su uznemireni zbog toga što će, bez ikakvog osnova, u Srbiji poskupeti gas za 60% za građane. To je neobjašnjivo, ja tražim, kao narodni poslanik, da Vlada preispita još jednom tu odluku. Ili, da mi ovde formiramo anketni odbor, da vidimo da li ima opravdanih razloga, ako cena ne svetskom tržištu nije porasla, za tako velika poskupljenja – 38% za privredu, a 60% za građane, da neko to objasni. To je udar i na građane i na privredu koji dugo, dugo nećemo moći da prevaziđemo. Povećavaju se penzije, nešto sitno, a ova poskupljenja potpuno uništavaju ljude koji se greju na gas. Mi imamo velike probleme ovih dana. Vodili smo dugogodišnju kampanju da se pređe na ekološko gorivo - gas; borili smo se da se ljudi zaduže, da se radi gasovod, da se uzmu krediti, da se smanji, koliko je moguće, potrošnja struje, a sada odjednom imamo takav udar da je to prosto neobjašnjivo. Zamolio bih vas da ovo pitanje ozbiljno razmatramo, da dođe ministar energetike, premijer, da nam objasne o čemu se radi. Ako ne mogu oni, da mi formiramo anketni odbor i da ovo preispitamo. Poskupljenje od 60% ne može niko danas da objasni. Ne mogu da shvatim da je neko imao hrabrosti da odjednom podigne cenu gasa za 60%, za građane. Toga ni u banana-državama nema. Danas, kada se navršava sto dana postojanja i rada Vlade, ovo je "lep poklon" za građane Srbije. Ja ne znam kako ćemo to prevazići. I od ove vlade, mnogo je. Zato bih vas zamolio da ozbiljno shvatimo ovaj problem, jer se narod zadužio, računao je da će ove kredite plaćati od uštede u gorivu. Sada ćemo imati jedan takav udar na električnu energiju da će to biti prosto nemoguće sanirati. Uzmite privatnike koji su prešli na sušare razne proizvodnje na gas, kakav su oni udar imali sa 38% poskupljenja. Još jednom bih vas zamolio da ovo shvatimo veoma ozbiljno i da kao jedan ozbiljan parlament tražimo objašnjenje. NIS nema gubitke, ovih dana vidimo da NIS sponzoriše i profesionalne klubove i ostale, ali ovo je udar na džep onih najugroženijih u Srbiji. Shvatite ovo ozbiljno. Molim još jednom da se traži od Vlade da se preispita ova odluka i da se cena vrati na staro.
Narodni poslaniče, anketne odbore formira Narodna skupština na osnovu čl. 74, 75. i 76, a na predlog poslanika iz poslaničkih grupa. Iz redova poslanika se formira anketni odbor na sednici Narodne skupštine i to je pravo koje nam omogućava, svima nama, Poslovnik Narodne skupštine. Anketni odbor se ne formira zahtevom za izricanje povrede Poslovnika. Kada su u pitanju sve druge teme koje ste spomenuli a koje zanimaju vašu poslaničku grupu, pretpostavljam i većinu poslanika, na osnovu člana 199. stav 2, svaka poslanička grupa ima pravo da uputi zahtev za sazivanje sednice na kojoj će cela Vlada ili pojedini ministri odgovarati na pitanja narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, posle njega narodni poslanik Miloš Aligrudić, izricanje povrede Poslovnika, pa narodna poslanica Elena Božić-Talijan.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice, član 226. Pitanje koje ću postaviti je vezano za proterivanje ambasadora Republike Crne Gore i Bivše Jugoslovenske Republike Makedonije. U ruci imam ekspoze gospodina Mirka Cvetkovića. U petom delu svog ekspozea gospodin Cvetković je rekao da će Vlada, u saradnji sa drugim državnim organima, preuzeti sve pravne i diplomatske mere za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije. Dakle, jedna od tih mera je i proterivanje ambasadora određenih zemalja koje su priznale nezavisnost Kosova i Metohije. To je problem. Postoje ambasadori koji javno govore, na teritoriji naše države, o nezavisnosti Kosova, a Vlada ne vuče potez. Vlada proteruje ambasadore onih država za koje oseti da su bespomoćne i da ne mogu da reaguju na adekvatan način. Kako su u jednom trenutku i pravne i diplomatske mere za neke države, a za druge države to nisu? To je pitanje na koje mora Vlada da da odgovor. Kao stranka ćemo iskoristiti naše pravo da tražimo sednicu Vlade, da gospodin ministar inostranih poslova i drugi ministri odgovore na ova pitanja koja ćemo postaviti. To su ozbiljna pitanja. Mi tražimo ozbiljne odgovore i što se tiče reagovanja zvaničnika drugih zemalja. Zašto nije proteran ambasador Nemačke? Zašto nije proteran ambasador Francuske, SAD? Zašto su proterani samo ambasadori Crne Gore i Makedonije? Dajte nam odgovor na ta pitanja. Verovatno vi ne možete, pa ćemo zato tražiti da Vlada dođe ovde i odgovori na ova pitanja. Hvala.
Za primedbe narodnog poslanika važi isto podsećanje na odredbe Poslovnika Narodne skupštine – ako se želi sednica Odbora za inostrane poslove, onda jedan broj narodnih poslanika saziva taj odbor sa predloženim dnevnim redom i ministar spoljnih poslova mora da bude prisutan na tom odboru. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, posle njega narodna poslanica Elena Božić-Talijan, isticanje povrede Poslovnika.
Hvala. Ističem povredu člana 104. Reći ću vam u čemu se sastoji, samo prethodno moram da vam kažem da, uprkos tome što su vaša objašnjenja nakon javljanja narodnih poslanika da bi istakli povredu Poslovnika duža od samog isticanja povrede Poslovnika, ipak moram da vam priznam da neprekidnim ponavljanjem jednog istog objašnjenja ipak dovodite do određenog cilja. Prihvatamo da tražimo sednicu Odbora za inostrane poslove povodom, po meni, prekomerne i neshvatljive odluke Vlade Republike Srbije da protera ambasadore Crne Gore i Makedonije u ovakvoj situaciji, a u odnosu na sve ono drugo što nije primenjeno, a možda je moglo biti primenjeno u drugim slučajevima. Pored toga, svakako ćemo vas poslušati i poslanička grupa DSS će zatražiti sednicu Narodne skupštine na kojoj bismo želeli da čujemo premijera, ministra spoljnih poslova i druge članove Vlade, da nam odgovore na ova i brojna druga pitanja. Svakako ćemo to učiniti. Hvala vam na toj sugestiji. Povreda člana 104. se sastoji u sledećem. Loše je ako koristite mesto predsedavajućeg da ukazujete narodnim poslanicima na povredu člana 104. a da pri tom to isto sami činite. Ne mislim da je u skladu sa članom 104. Poslovnika da narodne poslanike prozivate po nadimcima. Kada to činite, to činite na nekom drugom mestu, ipak nije dobro da to činite sa pozicije predsedavajućeg. To je moja mala primedba vama. Nadam se da ćete vi nju uvažiti, kao što sam ja uvažio ova vaša objašnjenja koja su bila duža od samog isticanja povrede Poslovnika. Hvala.
Narodni poslaniče, verovatno niste bili u sali. Zahvalila sam se na sugestiji narodnoj poslanici Vjerici Radeti i izvinila se narodnom poslaniku Velimiru Iliću što sam omaškom i nesmotreno upotrebila nadimak u obraćanju i pozivanju da uzme reč, a po prijavi za izricanje povrede Poslovnika. Što se tiče podsećanja svih nas na odredbe Poslovnika, one su jednako propisane za sve nas, i za sve poslaničke grupe, i na volju je poslaničkoj grupi da li će iskoristiti, ili ne, pravo koje joj Poslovnik pruža. Reč ima narodna poslanica Elena Božić-Talijan, izricanje povrede Poslovnika.
Članovi 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, tražim odgovor na pitanje da li je državna politika prema Kosovu i Metohiji promenjena, s obzirom na to da situacija na terenu ukazuje na to, pogotovo ako imamo u vidu obećanje ministra Jeremića, dato američkom ambasadoru Manteru i državnom sekretaru Kondolizi Rajs, da će Beograd podržati raspoređivanje Euleksa na prostoru Kosova i Metohije. Takođe, od Borisa Tadića i ministra Jeremića zahtevamo da nam objasne kuda vodi ova strategija koja je započela u Generalnoj skupštini usvajanjem Rezolucije. Kakvi će suštinski efekti te strategije biti, s obzirom na to da je u pitanju samo savetodavno mišljenje Međunarodnog suda koje nije obavezujuće, pa ni telo i organizacija koja traži to mišljenje nema obavezu da ispoštuje mišljenje Međunarodnog suda? Takođe se ne zna da li će to mišljenje koje će biti dato biti precizno ili nedorečeno, pa će svako moći da ga interpretira u skladu sa svojim interesima. Treba imati u vidu da dok sačekamo to savetodavno mišljenje može da prođe veoma dug period, od osam meseci do tri godine. Svi pravni stručnjaci upozoravaju na to da savetodavno mišljenje, kakvo god da bude, neće uticati na revidiranje odluke onih zemalja koje su već priznale nezavisnost Kosova, kao i da neće omogućiti nove pregovore. U skladu sa tim, čini se da ova strategija koja je započela u Generalnoj skupštini nije strategija za odbranu Kosova i Metohije, već strategija za guranje pod tepih ovog pitanja, za prećutno priznavanje misije Euleks, što vodi ka priznanju nezavisnosti Kosova. Zato zahtevamo hitnu raspravu o rezoluciji o Kosovu i Metohiji. Hvala.
Narodna poslanice, stav 2. člana 199; vaša poslanička grupa, kao i bilo koja druga grupa, ima pravo da podnese zahtev predsednici Narodne skupštine za sazivanje sednice na kojoj će i Vlada i pojedini ministri biti pitani i učestvovati u raspravi o pitanjima koja vas zanimaju. Za raspravu o rezoluciji Narodne skupštine, po članovima Poslovnika koji definišu način stavljanja akata na dnevni red, imate pravo da taj dokument podnesete Narodnoj skupštini. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, izricanje povrede Poslovnika.
Poštovane kolege narodni poslanici, ja sam u ime svih vas izašla za ovu govornicu reklamirajući član 104. jer je jedna individua koja je izašla za ovu govornicu obraćajući se predsedavajućem rekla da ovde neke narodne poslanike treba vezati. Znam da se psi vezuju, da se ovce vezuju, da se goveda prepinju, ali mislim da za narodne poslanike najbolje što može da se kaže jeste da se umire, ako već sami ne shvataju ozbiljnost situacije pa ne slušaju govornika. Dakle, mogu da se upozore na tako nešto. Ono što je mnogo bitnije od ovoga jeste izjava da je Crna Gora još jedina preostala srpska država. To je nešto što je apsolutno neprihvatljivo za SRS. Sve dok svi mi ovde ne budemo bili svesni činjenice i dok ne budemo spominjali Republiku Srpsku Krajinu kao okupiranu srpsku državu, Republiku Srpsku, koja se polako utapa u Federaciju BiH, nama će se dešavati ovakve stvari, kao što se dešavaju i sa Crnom Gorom. Vladajuću većinu, predsednika Tadića i predsednika Vlade, koji je samo paravan za politiku Borisa Tadića, treba pitati – zašto se iste ove mere koje se sprovode prema Crnoj Gori ne sprovode i prema Briselu? Zašto ne prema Francuskoj, zašto ne prema Velikoj Britaniji? Nemamo direktne letove sa SAD, ali sa Evropom možemo. Kakva je to sada razlika između Crne Gore i svih ostalih država? To što nas boli, to što su nam braća, pa, ništa nismo preduzeli da se sve ovo ne desi. Šta je naša diplomatija uradila od 2000. godine pa naovamo? Boris Tadić je pozdravio taj referendum, za koji znamo kako je sproveden, kada je Crna Gora otišla svojim putem. Ono što sada Srbi u Crnoj Gori shvataju jeste da ona ne može da opstane u ovim granicama kao zasebna država, da će jednim delom to postati šiptarska država. Kao što Vojvođani sada ne mogu da shvate da njihov statut koji pripremaju ne vodi ka tome da Vojvodina dobije neke posebne elemente državnosti kako bi jednog dana, za nekoliko godina, tražila isto to što je svojevremeno tražila i Crna Gora, jer Vojvodina naprosto ne može da opstane kao zaseban entitet i u okviru države Srbije autonomiju može da ima samo u okviru države Srbije. Dakle, neozbiljnost koju mi ovde pokazujemo koristi Vlada Srbije i vodi spoljnu politiku onako kako joj se prohte. Najmanje što smo mogli da očekujemo u ovom trenutku jeste da Vlada konsultuje parlament po pitanju mera koje treba da preduzme ne samo prema Crnoj Gori, Makedoniji, nego i prema svim ostalim zemljama. Ali, ona apsolutno ne obraća pažnju na mišljenje poslanika u Narodnoj skupštini, što znači naroda, i vodi neku svoju politiku koja joj se diktira iz inostranstva. Mislim da je najbolje od ovih koji postavljaju ta pitanja, a pripadaju poslaničkoj većini, ili oni koji se sa Borisom Tadićem na divanu sastaju svakodnevno... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ...treba da pitaju engleskog i američkog ambasadora šta je to što dalje treba da rade, jer očigledno je da se u ovoj državi apsolutno sve radi po njihovom diktatu.
Za vašu intervenciju, član 199. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine; ako bilo koja poslanička grupa smatra da treba da se, po članu 199, zakaže sednica na kojoj će Vlada ili pojedini ministri odgovarati na pitanja iz svih oblasti koje poslanike zanimaju (to je obaveza Vlade), onda bi takav zahtev morao doći do predsednice Narodne skupštine. Povodom povrede Poslovnika reč ima narodni poslanik Nenad Čanak.
Uvažene kolege narodni poslanici, citiraću gospodina Mrkonjića koji je rekao da "sigurno ima neki član u Poslovniku na koji se ovo odnosi". Zaista je zaprepašćujuće koliko raznolikosti u ovom parlamentu ima oko prioriteta kojima država treba da se bavi. Međutim, skrenuo bih vam pažnju na nešto. Sa jedne strane, poskupljenje gasa od 60% je pogodilo građane Vojvodine u najvećoj mogućoj meri, s obzirom na to da se 90% korisnika gasa u domaćinstvima nalazi na teritoriji Autonomne Pokrajine Vojvodine. Kad smo već kod Autonomne Pokrajine Vojvodine, uvažena koleginica je spomenula da se ovoga trenutka donosi statut Vojvodine koji će dati Vojvodini elemente državnosti. Moram da vam skrenem pažnju da je to notorna neistina iz jednostavnog razloga što je taj statut apsolutno u skladu sa Ustavom, za koji ste i vi glasali i koji ste i vi, kao Srpska radikalna stranka, doneli u pretprošlom mandatu. Samim tim nemojte se kajati zbog onoga što ste tada uradili. Tim pre što je najveći problem tog istog statuta to što jeste u skladu sa Ustavom, pošto je taj ustav verovatno nešto najgore što je Srbija doživela u proteklih 150 godina, a verovatno i duže. Dakle, kada sve to sagledamo, kada pogledamo o čemu se ovde zaista radi, vidimo da je glavni problem to što nemamo ovde predstavnike Vlade, što je parlament sveden na glasačku mašinu, što se sve odluke donose u izvršnoj vlasti, a ne u ovom visokom domu. Ja mislim da je to nedopustivo vređanje građana Srbije i da se na taj način neće daleko stići. Mi nismo spremni da kreditiramo bilo čije postupke, naročito kada se oni svode na jeftine političke efekte, kao što je proterivanje ambasadora jedine države u koju građani Srbije mogu da idu samo sa ličnom kartom. Ako ćemo se tako odnositi prema prijateljima, neprijatelja nam neće ponestati. Hvala lepo.
Narodni poslaniče, ako sigurno ima neki član koji je povređen, onda sigurno ima i neko objašnjenje da nije povređen. Molim vas da pređemo na rad sednice. Dakle, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Molim narodne poslanike Dragana Todorovića i Nenada Čanka da svoje rasprave, koje su vrlo žive i očigledno zanimljive i jednom i drugom i drugim narodnim poslanicima, nastave u nekoj drugoj prostoriji. Narodni poslanik Dragan Šormaz... Sačekaćete da utvrdimo kvorum. Pošto je broj poslanika koji su se javili takav da je već potrebno da formalno počnemo sednicu, dobićete reč, nije nikakav problem. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 130 narodnih poslanika. Molim službu Narodne skupštine da u stenogramu budu svi govori narodnih poslanika koji su tekli od kad je data reč prvom prijavljenom za reč po povredi Poslovnika, narodnom poslaniku Milošu Aligrudiću. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali sada, u 10.50 časova, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 75 narodnih poslanika, odnosno da nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, zbog čega, saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, sednicu odlažem za jedan sat. Nastavljamo je u 11 časova i 55 minuta. Hvala vam. [[Posle pauze – 11.55]] Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuje gospodin Saša Janković, Zaštitnik građana. Narodni poslanik Dragan Šormaz izriče povredu Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, zaista ukazujem na povredu Poslovnika, i to člana 86. stavovi 1. i 2. Ne moram da ih citiram, znate da se radi o konstatovanju kvoruma na početku rada. Ne želim da oduzimam vreme ovom uvaženom domu, ali želim da kažem da ste vi definitivno danas prekršili Poslovnik. Prvo ste počeli rad, a da niste utvrdili potreban kvorum od samo 84 poslanika. To je jedna trećina prisutnih. Podsećam da vladajuća većina ima 128 poslanika, plus jednoga koji se tu i tamo nađe. Onda se potrudite da vas bude 84 u sali, barem toliko uvažite ovaj dom. Sa druge strane, predsednice, dali ste reč nekolicini govornika, poslanika, a da niste utvrdili kvorum i niste počeli rad zvanično. Među njima je bilo poslanika i vlasti i opozicije. Interesantno, i jedni i drugi su kritikovali izvršnu vlast, bilo da su vlast ili opozicija. Umesto da ste po Poslovniku počeli u 10.00 časova, pa pomeranje od jednog sata, ako nije bilo 84, u 11.00 časova, a ne u 12.00 časova. Bez obzira na to, DSS će učestvovati u radu, iako je današnji radni dan potpuno vanposlovnički. Potpuno je prekršen Poslovnik i način na koji se radi. Ne želimo da učestvujemo u vašoj nesposobnosti i u tome što opstruišete rad parlamenta i niste sposobni da ga vodite na način koji bi omogućio da rad parlamenta bude efikasan.
Verovatno niste bili u sali kada sam tražila da služba unese u stenogram sve diskusije govornika koji su tražili i dobili reč po izricanju povrede Poslovnika. Reč je prvo data narodnom poslaniku Milošu Aligrudiću, jer je tvrdio da je povreda Poslovnika takve važnosti da se mora izreći odmah, jer može uticati na proceduru. Prema listingu između 10.05 i, koliko sam mogla da pratim elektronski sistem za glasanje, 10.35 časova, u sali su bila 84 poslanika, mada poslanike ne delim na poslanike vladajuće većine i opozicije, jer svi, po članu 222, imamo obavezu da se registrujemo po ulasku u salu. Dakle, kvoruma je bilo i dobro je da je bilo dovoljno poslanika da sluša sve povrede Poslovnika koje su izrečene. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI PODATAKA O LIČNOSTI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli Zaštitnik građana i narodni poslanici: zajedno Milica Vojić-Marković, Milica Radović, Miroslav Petković i Arsen Đurić, Aleksandar Martinović, Mirko Munjić, Sreto Perić, Vladan Jeremić, Vjerica Radeta, Vladan Batić, Judita Popović i Aleksandra Janković, kao i amandmane Odbora za pravosuđe i upravu. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Primili ste i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Milica Radović, Miroslav Petković i Arsen Đurić, pisanim putem, povukli su amandman na član 45. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i nadležni odbor su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici Milica Vojić-Marković, Milica Radović, Miroslav Petković i Arsen Đurić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković, pa narodna poslanica Milica Radović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, poslanička grupa DSS je podnela amandman na član 1. stav 2. Pročitaću kako stoji u Predlogu zakona: "Zaštita podataka o ličnosti obezbeđuje se svakom fizičkom licu, bez obzira na državljanstvo i prebivalište, rasu, pol, jezik, veroispovest, političko i drugo uverenje, nacionalnu pripadnost, socijalno poreklo, imovinsko stanje, rođenje, obrazovanje i društveni položaj ili druga lična svojstva". Mi smo mišljenja da je vrlo važno da se ovde odmah posle reči "rasa" doda "godine života" i da dalje ostane kao što je u Predlogu zakona. Zbog čega je važno da se to doda? U Predlogu zakona je data jedna dosta široka definicija koja zaista može, ako se pravno posmatra, da uključi u sebe i ovu odrednicu koju smo mi apostrofirali kao vrlo važnu i zbog toga je izdvojili. Zašto smo mi insistirali da se izdvoji ovo: "godine života"? Dakle, maloletna lica, kako ih zakon prepoznaje, jesu vrlo osetljiva kategorija građana. Ono što se najviše dešava u praksi jeste da se pod tom širokom definicijom jednostavno izostavi apostrofirana grupa i onda se upravo prava i slobode građana - maloletnih lica najviše zloupotrebljavaju, u svim zemljama, dakle bez obzira na razvijenost zemlje, a naročito u zemljama u tranziciji. Mogu da navedem hiljade primera kako se to krši kada su u pitanju maloletna lica, odnosno deca, u Srbiji. Ljudi potpuno razumeju o čemu pričam i zbog čega je važno da se potpuno apostrofira ova kategorija i da dobije posebna prava. Ono što je mene jako iznenadilo jeste to što sam u izveštajima koje smo dobili od Odbora videla da je amandman sa istim delom koji se odnosi na godine života, a koji je podneo Zaštitnik građana, prihvaćen od strane Vlade, a kada takav isti amandman predlože opozicioni poslanici, onda on ne bude prihvaćen. Vrlo je čudno, i mislim da nema razloga za takvu vrstu gledanja, zato što mislim da je svima u interesu da zakon bude kvalitetan. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović, pa posle nje narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je podnet od strane grupe poslanika DSS-a, jer smatramo da je neophodno da se Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti na jedan određeniji način bavi podacima o maloletnicima, kao jednoj posebno ugroženoj kategoriji kada govorimo u smislu ovog zakona. U dnevnim informativnim emisijama i u štampanim medijima vrlo je česta zloupotreba maloletnika, koja se vrši, u stvari, na taj način što se objavljuju imena maloletnika ili neproverene informacije i ocene. Neretko možemo u dnevnim listovima da pronađemo slike bačenih beba, recimo, u kontejner ili druge vrlo šokantne informacije i podatke. Tako smo pre nekoliko dana imali priliku da u nekom dnevnom listu čitamo o navodnoj zloupotrebi dvomesečne bebe, za koju se kasnije ispostavilo da je nad njom izvršena, u stvari, nestručna medicinska intervencija. Upravo su ovo razlozi zbog kojih smo podneli ovaj amandman i zašto smatramo da zakon treba na jedan precizniji i određeniji način da se bavi ovom problematikom kada su maloletnici u pitanju. Ovom prilikom neću da govorim o zloupotrebama podataka o maloletnicima putem interneta, gde se vrlo često neovlašćeno objavljuju fotografije maloletnika koje kasnije neretko služe u pornografske svrhe. Nadam se da je ministar koji je nadležan za ovaj predlog zakona shvatio razloge zbog čega ovaj amandman treba prihvatiti.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li se još neko javlja u raspravi o pojedinostima povodom amandmana na član 1?
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji su podnele kolege Milica Vojić-Marković, Milica Radović, Miroslav Petković, Arsen Đurić i, takođe, dr Vladan Batić, jeste amandman koji je u jednom delu identičan amandmanu koji je podneo Zaštitnik građana. Kada ova vlada predlaže Narodnoj skupštini određene zakone, onda nekoliko dana pre toga u medijima čujemo kako je vođena široka javna rasprava, kako postoji saglasnost stručnjaka za te predloge i, naravno, da su ti predlozi usaglašeni sa zakonodavstvom EU. Onda imamo situaciju da Zaštitnik građana, na čiji rad se zapravo odnosi ovaj zakon, podnese veći broj amandmana na ovaj predlog zakona, što govori o tome da Vlada uopšte nije konsultovala Zaštitnika građana, jer on možda ima neko iskustvo, s obzirom na to da je ranije izabran, da je uredno primao platu ali nije imao uslova za rad, jer mu Vlada nije obezbedila čak ni kancelariju i kompjuter, osnovne stvari, da bi mogao da vrši tu funkciju za koju ga je Narodna skupština izabrala. Uzgred, vidim da Zaštitnik građana nije ovde, videla sam ga u zgradi parlamenta i bilo bi dobro, gospođo Čomić, da ga pozovete. Izvinjavam se, nisam vas videla sa ove strane. Dakle, mislimo da je ovakav odnos Vlade Republike Srbije prema narodnim poslanicima, pre svega prema narodnim poslanicima opozicije, u najmanju ruku nekorektan. Obrazloženje Vlade da se amandmani kolega iz DSS-a i gospodina Vladana Batića ne prihvataju zato što je prihvaćen amandman Zaštitnika građana jeste nešto što je neprihvatljivo za poslaničku grupu SRS. Zašto nije rečeno da se amandman Zaštitnika građana ne prihvata zato što je već u tom delu prihvaćen amandman, odnosno ova dva amandmana koja su gotovo identična? Znam da će biti obrazloženje da je Zaštitnik građana dodao još jednu reč iza reči "socijalno poreklo" a to je reč "status", što takođe nije problem, mada ne vidim zašto socijalno poreklo nije ostalo u ovom članu 1. zakona. Ako se kaže da se zaštita podataka (govorim o stavu 2, na koji su sva ova tri amandmana podneta) o ličnosti obezbeđuje svakom fizičkom licu, bez obzira na državljanstvo i prebivalište, rasu, pol, jezik, veroispovest, političko i drugo uverenje, nacionalnu pripadnost, socijalno poreklo, imovinsko stanje, rođenje, obrazovanje, društveni položaj ili druga lična svojstva, mislimo da se socijalno poreklo nikako nije moglo zameniti rečju "status", pošto je status mnogo šireg karaktera; reklo bi se da, maltene, sve ovo što je sadržano u stavu 2. može da bude obuhvaćeno tom rečju "status". Ovo nije trebalo prihvatiti, jer nema nijednog opravdanog razloga zašto i socijalno poreklo nije bitno za zaštitu građana. Bilo bi u najmanju ruku korektno od strane Vlade Republike Srbije da je prihvatila amandmane narodnih poslanika, a potom i ovaj amandman Zaštitnika građana. Naravno, znamo da Zakonodavni odbor nakon toga može da uradi pravno-tehničku redakciju teksta koji bi na taj način bio uspostavljen u stavu 2. člana 1. Predloga zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Ovde se radi o nečem drugom. Gospodin Zaštitnik građana je bio veoma nezadovoljan vladinim Predlogom zakona. Uostalom, to se vidi kroz ovoliki broj amandmana koje je podneo. To svakako jeste njegovo pravo i nemamo ništa protiv toga. On može da predlaže i zakone, pa što ne bi mogao da predlaže amandmane. Radi se o tome da je Zaštitnik građana bio spreman da podnese ostavku ukoliko mu Vlada ne prihvati sve amandmane. To je ono što je bilo prisutno u javnosti prethodnih dana. Iz tog razloga, mislimo da Vlada ne može tako da se ponaša. Zaštitnika građana bira Narodna skupština. Zaštitnik građana ne može i ne sme da ucenjuje Vladu. Vlada predlaže zakone, Narodna skupština donosi zakone. Amandmane podnose poslanici; naravno, može i Zaštitnik građana. I, da je poneki od njegovih amandmana ostao neprihvaćen, kao što su amandmani svih poslanika opozicije, onda bismo mogli da budemo u uverenju da se radi o tome da je Vlada zaista procenila da su svi amandmani Zaštitnika građana toliko dobri da treba po svaku cenu da postanu sastavni deo Predloga zakona. S obzirom na to da je Vlada usvojila apsolutno sve amandmane Zaštitnika građana, to samo potvrđuje ono što je, rekoh, bilo prisutno u javnosti - da Zaštitnik građana preti ostavkom ukoliko ne budu prihvaćeni njegovi amandmani. Ovo je još jedan dokaz odnosa Vlade Republike Srbije prema parlamentu, prema narodnim poslanicima. Uobičajeno je da narodni poslanici opozicije uglavnom, ili u skoro 99% slučajeva, podnose amandmane na vladine predloge. Nemoguće je da narodni poslanici nikada ne mogu da podnesu amandman koji je prihvatljiv za Vladu Republike Srbije ili za vladajuću većinu. Kada ste videli da ima dobrih amandmana opozicije i ako ne budu sastavni deo zakona da će zakon biti veoma loš, odnosno da će u zakonu nedostajati neke, maltene, osnovne stvari koje su suština iz ovog člana 1. stava 2. Predloga zakona, dosetili ste se da prihvatate samo amandmane Zaštitnika građana. To nije dobar odnos prema Narodnoj skupštini i zaista je pravo vreme da Vlada Republike Srbije prestane da doživljava Narodnu skupštinu kao svoj instrument koji će u danu za glasanje da pritisne odgovarajuće dugme, jer se tako ponašaju poslanici skupštinske većine. Vlada mora da vodi računa i o tome šta narodni poslanici misle o njenim predlozima. Mi smo svojevremeno govorili i iznosili naš stav i o potrebi uvođenja institucije Zaštitnika građana, kao i o samom zakonu. Poslanici Srpske radikalne stranke nisu imali pozitivno mišljenje ni u jednom ni u drugom slučaju. Sada, kad već imamo tu činjenicu, morate da vodite računa o tome da zakon koji će primenjivati, odnosno na osnovu koga će između ostalih raditi i Zaštitnik građana mora da bude takav da odgovara i stavovima opozicije, barem u jednom delu. Jer, ponavljam, nemoguće je da među poslanicima opozicije ne postoji nijedan odgovoran i stručan čovek koji je u stanju da napiše amandman koji istinski popravlja zakon. Kada govorimo o amandmanima koji su podneti, ako oni ne bi bili usvojeni dobili bismo zakon koji je neprimenljiv ili koji bi već u samom startu bio diskriminatorski. Da nije prihvaćeno ovo da se u stavu 2. govori o zaštiti podataka ličnosti i s obzirom na godine života, onda bismo zaista bili u situaciji da ne znamo da li se ovaj zakon odnosi na decu, da li se odnosi na stare i nemoćne, da li se odnosi samo na ljude koji su radno sposobni. Dobro je što je ovaj amandman prihvaćen, ali nije dobro što je na ovaj način diskriminisano mišljenje opozicionih stranaka i poslanika opozicije. Tako će ići redom, evo pogledajte, svaki amandman koji je predložio Zaštitnik građana za Vladu je apsolutno prihvatljiv. Mi ćemo, naravno, govoriti pojedinačno. Prihvatanjem amandmana od strane Vlade Republike Srbije ti amandmani postaju sastavni deo zakona i na taj način poslanici opozicije su onemogućeni da govore šta misle o tim amandmanima, što takođe nije dobro. Trebalo je dozvoliti da se o tim amandmanima raspravlja, jer ni Zaštitnik građana nije bogomdan. Ne znači da je svaki amandman koji je on predložio takav da treba da postane sastavni deo zakona. Ali, to je stav Vlade. Slušali smo prethodnih dana na koji način svi oni takozvani predstavnici nezavisnih institucija utiču na rad Vlade, odnosno na samo funkcionisanje Vlade. Ako neko zapreti ostavkom, Vlada mu ispunjava sve uslove, a pre toga čovek uživa, ne radi, zato što nema gde da radi; prima platu koja je za uslove u Srbiji izuzetno visoka, formira neki svoj tim, nema kancelariju, nema osnovne uslove za rad. Zaštitnik građana nije jedini koji je prošao kroz to. Vama je bitno da ispunite formalno uslov koji od vas traže – da donesete neki zakon, da na određene funkcije postavite neke svoje ljude. Naravno, obavezno ih prozovete nestranačkim, a svakom je jasno da to nije tačno. Mada, nema razloga da se bilo ko krije kao nestranačka ličnost, jer mi ne mislimo da su ljudi koji pripadaju određenim strankama kužni i da ne treba da budu birani na sve funkcije koje u državi postoje. Ali, nema razloga i nema potrebe da se građani obmanjuju pričama da je neko vanstranačka ili nestranačka ličnost. Imate većinu, imate pravo da na sve funkcije postavite ljude koji pripadaju nekoj od stranaka vladajuće većine. Što se toga tiče, mi iz SRS nikada vam nećemo staviti primedbu, ali ćemo uvek da vam stavljamo primedbe i da insistiramo da Narodna skupština nije instrument u rukama Vlade Republike Srbije, da nismo instrument u rukama Borisa Tadića. On svoju diktaturu može da provodi negde drugde, a mi ćemo uporno da se protivimo zavođenju njegove diktature u parlamentu. Znate, već danima pričamo o tome da ste omogućili jednoj grupi građana da ovde glume, izigravaju narodne poslanike, da na to nemaju pravo. Najmanje što smo očekivali jeste da i Zaštitnik građana o tome progovori, jer bi trebalo da i on vodi računa o izbornoj volji građana. Naravno, znamo da to nije njegova isključiva nadležnost i znamo na koji način se štiti volja građana. Vi ne želite to da učinite. Ali, zaista bismo bili prijatno iznenađeni kada bi nam Zaštitnik građana, kako vi kažete, kao nestranačka ličnost i nezavisan organ, rekao bar svoje mišljenje o tome da li građani mogu da sede u parlamentu, da li građani imaju pravo da otmu 20 mandata, pa makar i ako ih predvodi neko ko danas reče da je završio pravni fakultet. Ne znam kad, da li u toku zasedanja Narodne skupštine, da li pre nego što je ona grupa profesora uhapšena, ili je to možda uradio sada kada su oni ponovo vraćeni na fakultet?
Ima reč narodna poslanica Donka Banović, pa narodni poslanik Vladan Batić. Povreda Poslovnika, nakon toga Momir Marković.
Poštovana predsedavajuća, narodni poslanici i kolege, kada smo dobili Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti odmah je stiglo i podosta predloga amandmana od strane institucije, a i od gospodina Saše Jankovića koji jeste Zaštitnik građana. To je pokazalo da Ministarstvo nije ozbiljno sprovelo proceduru kada je nastajao ovaj predlog zakona. Za očekivati je, mislim da to očekuju i poslanici koji su u opoziciji, a i oni koji su u vladajućoj koaliciji, da svaki predlog zakona koji stigne pred nas prolazi jednu ozbiljnu proceduru. Ukoliko Zaštitnik građana nije učestvovao u donošenju predloga ovako značajnog zakona, koji jeste iz njegovog neposrednog delokruga, onda to pokazuje da taj predlog zakona nije ozbiljno shvaćen. Imamo tri predložena amandmana na član 1: jedan amandman je predložio Zaštitnik građana, i on je prihvaćen; drugi amandman na isti član, stav 2, podnela je grupa poslanika Demokratske stranke Srbije, a treći predlog amandmana na isti član i isti stav podneo je gospodin Vladan Batić. Kao što vidite, poslanici veoma detaljno čitaju sve zakone, pa smo, kao i Zaštitnik građana, primetili da ovde kod nabrajanja koje su sve kategorije, odnosno da su svi zaštićeni, nedostaje reč "godine života". Ja ću pročitati šta stoji u stavu 2. Mislimo da zaista tu treba dodati godine života, zato što su maloletna lica jedna posebno osetljiva i ugrožena kategorija. "Zaštita podataka o ličnosti obezbeđuje se svakom fizičkom licu, bez obzira na državljanstvo i prebivalište, rasu, pol, jezik, veroispovest, političko i drugo uverenje, nacionalnu pripadnost, socijalno poreklo, imovinsko stanje, rođenje, obrazovanje, društveni položaj ili druga lična svojstva". Dakle, tu zaista treba dodati reči "i godine života". Prihvaćen je amandman koji je podneo Zaštitnik građana zato što je, pretpostavljam, sveobuhvatniji, u smislu da se posle reči "socijalno poreklo" briše zapeta i dodaje: "i status". Međutim, ukoliko su narodni poslanici, to su sada slučajno poslanici opozicije, podneli iste takve amandmane, ne vidim razlog zašto i ti njihovi amandmani nisu prihvaćeni. Hvala.
Narodni poslanici, jedno kratko obaveštenje: Republička izborna komisija je na sednici održanoj 9. oktobra utvrdila izveštaj o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. U postupku izbora Republička izborna komisija je utvrdila da je Narodna skupština Republike Srbije na Prvoj sednici Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini konstatovala da je sa izborne liste SRS - dr Vojislav Šešelj prestao mandat narodnom poslaniku Veranu Paniću i da mandat za ovo upražnjeno poslaničko mesto pripada izbornoj listi SRS - dr Vojislav Šešelj. Uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku. Na osnovu izveštaja RIK-a i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Zoranu Popoviću, izabranom sa izborne liste SRS - dr Vojislav Šešelj. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i pozivam ga da uđe u salu. Primili ste i ostavku Ferza Ćelovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stavova 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Ferzu Ćeloviću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, tražim jedno objašnjenje jer mislim da to kao podnosioci amandmana zaslužujemo. Prvo, tačna je konstatacija koju je iznelo nekoliko uvaženih kolega narodnih poslanika da ne može ovde biti privilegovanih predlagača ili privilegovanih podnosilaca amandmana i da u zakonodavnoj proceduri, koja podrazumeva i predlaganje amandmana, svi moraju imati isti tretman. Stoji činjenica da je, ne znam iz kojih razloga, Zaštitnik građana dobio Predlog zakona 15 ili 20 dana pre nego što je on prosleđen Narodnoj skupštini ili, preciznije rečeno, narodnim poslanicima. Nama je preostalo dan ili dva da uložimo, eventualno, amandmane. To je jedan nivo onoga što sam želeo da kažem. Drugo, nije mi jasno kako može da bude, s jedne strane, prihvaćen amandman koji je u jednom delu potpuno identičan sa amandmanom koji sam i ja kao narodni poslanik podneo. Ako je amandman Zaštitnika građana obuhvatniji, onda je trebalo reći – prihvataju se amandmani narodnih poslanika koji su pomenuli godine života kao dodatni kriterijum i prihvata se deo amandmana Zaštitnika građana koji se odnosi na socijalni status. Istine radi, to je realnost. Ovako ispada da je Zaštitnik građana predložio identičan tekst u jednom delu svog amandmana i to se prihvata, a ono što su poslanici predložili, to se ne prihvata. Zbog korektnosti kada se radi o statusu predlagača, predložio bih predstavniku Vlade, uvaženom ministru pravde, da prihvati ovu sugestiju i prihvati onaj deo amandmana koji je potpuno identičan sa delom amandmana Zaštitnika građana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, isticanje povrede Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, ovog trenutka ste prekršili Poslovnik član 100. koji kaže: "Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika". Pošto sam se javio i reklamirao povredu Poslovnika, dva govornika su bila za ovom skupštinskom govornicom pa ste tek onda meni dali reč. Inače, javljam se povodom povrede člana 104: "Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Ovog trenutka, u jednoj drugoj sali, pri zasedanju jednog odbora grubo je narušeno dostojanstvo Narodne skupštine. Građanin koji je predsedavao Administrativnim odborom je nasred sednice, pri 3. tački dnevnog reda, ustao sa mesta predsedavajućeg i otišao, i tako se završila sednica Administrativnog odbora. Tačnije, sednica Administrativnog odbora nije završena i ove odluke koje je Administrativni odbor doneo mogu biti validne tek onog trenutka kada se konstatuje da je sednica Administrativnog odbora završena. Uostalom, od tog građanina se nije moglo ništa drugo ni očekivati. Podsećam građane Srbije, podsećam DS da je odgovornost na vama. Podsećam vas da je Srpska radikalna stranka dobila mesto predsednika Administrativnog odbora. Podsećam vas da je jedna grupa izašla iz SRS, isključena je iz SRS, i mesto predsednika Administrativnog odbora bi moralo da bude vraćeno Srpskoj radikalnoj stranci. Tek kada to budete rešili biće rešeno i sve ostalo. Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da se ovakvo ponašanje na odborima Narodne skupštine ne može više tolerisati. U ime poslaničke grupe SRS, zahtevam da se ovo konačno razreši, da odbori mogu da funkcionišu onako kako treba. Mislim da nije dozvoljeno da predsedavajući na pola sednice digne sidro i ode. Svi smo se našli, i to u trenutku kada je meni dao reč, u situaciji da nema ko da vodi sednicu, da nema ko da predsedava i da sednica bude bukvalno prekinuta.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Janković.
U amandmanu stoji da u članu 3, koji se odnosi na obrađivača podataka, mora da se doda da obrađivač podataka "ima sedište, odnosno prebivalište u Republici Srbiji." Isto tako, u članu 3. stavu 1. tački 7), koja se odnosi na korisnika podataka, dodaje se "i ima sedište, odnosno prebivalište u Republici Srbiji", a u članu 3. stavu 1. tački 8) posle reči "u vezi sa obradom" dodaje se "i ima sedište, odnosno prebivalište u Republici Srbiji". Sledeći deo amandmana je da u članu 3. posle tačke 10) treba da se doda i stav 2. koji glasi: "Ukoliko rukovalac, korisnik ili obrađivač podataka nema sedište, odnosno prebivalište u Republici Srbiji, mora imenovati svog predstavnika u Republici Srbiji, koji ispunjava uslove da ima sedište ili prebivalište u Republici Srbiji i da koristi opremu koja se nalazi u Republici Srbiji". Naime, Predlog zakona, generalno, ne precizira dodatne uslove za status rukovaoca, obrađivača i korisnika. Poverenik, shodno članu 50. ovog zakona, vrši prethodnu proveru, čiji se način određuje aktom Poverenika. Smatram da bi okviri takvog akta trebalo da nađu svoje mesto u zakonu, kao i da bi zakonom bilo neophodno regulisati minimum uslova prihvatljivosti pravnih odnosno fizičkih lica koja se mogu naći u jednom od ova tri svojstva. U tom smislu bi trebalo ustanoviti različita pravila, u zavisnosti od toga da li rukovalac ima sedište, odnosno prebivalište u Srbiji. Ukoliko ne, mora da ima svog predstavnika, koji takvo sedište ima u Srbiji, odnosno da koristi opremu koja se nalazi u Srbiji. Kao relevantnu analogiju moguće je navesti član 5. britanskog zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Osnovni nedostatak ovog zakona u celini, a posebno ovog člana 3, jeste ta nepreciznost u definisanju koja uvek ostavlja prostor za svesne ili nesvesne zloupotrebe. Nisam pravnik, ali kao psiholog znam da je vrlo opasno kada se nešto podrazumeva. To najčešće vodi u tumačenja, a ne u doslovnu primenu preciziranih uslova. Možda smo mogli, isto tako, da podrazumevamo da Crna Gora neće, pošto je prethodno glasala za inicijativu Srbije u Generalnoj skupštini UN, priznati tzv. nezavisnu državu Kosovo dan kasnije. Podrazumevalo bi se, takođe, da se prvo u Skupštini Srbije razgovara o Rezoluciji koju je 108 narodnih poslanika podnelo, što bi nekako doprinelo jačanju pregovaračkih pozicija predstavnika Srbije. Nikako se ne bi podrazumevalo da se Kosovo i Metohija skine sa dnevnog reda. Podrazumevalo bi se štošta. Kada smo već kod opreme, podrazumevalo bi se da u Skupštini Srbije imamo, na primer, domaću opremu, ali sada ću vam pokazati šta smo mi preko skupštinskih službi dobili od kancelarijskog materijala. Evo, vidite, ovaj fini, žuti blok sa poetičnim nazivom "Pčela" proizveden je u Zagrebu, u Hrvatskoj. Sasvim je normalno da poslanici u srpskom parlamentu koriste hrvatsku opremu. Upravo zato ili možda zato što je žut blok, pa je najbolje prošao na tenderu ili možda Srbi nemaju dovoljno dobre blokove sa perforacijom. Drugo, ovom delu vladajuće većine ti blokovi nisu ni potrebni, često ne znaju o kom se zakonu radi, nemaju potrebe da vode računa o amandmanima. Jedva ih na'vatate za kvorum, a za glasanje nekako dođu. Zato ne mislim da je svejedno da li je u zakonu precizirano ili se podrazumeva da oni koji rukuju, koriste i obrađuju ovako značajne podatke o ličnosti imaju prebivalište i sedište u Srbiji, odnosno koriste opremu koja se ovde nalazi. Zašto bi Englezi imali više razloga za sumnjičavost od nas, kada iskustvo pokazuje da paranoja u Srbiji više nije bolest. To je, u stvari, posledica dobre informisanosti i veće svesnosti. Upravljanje informacijama jeste upravljanje ljudima. Kompromitujući podaci o ljudima služe za trgovinu, za ucenu, uzimanje otkupnine, dobijanje ustupaka, smirivanje novinara koji zadru u zabran, privoljavanje političara na saradnju, odvraćanje javnih ličnosti od davanja podrške protivnicima režima. Gotovo da smo već navikli na medijske zloupotrebe, tako što smo na naslovnim stranama novina više puta videli razne medicinske dijagnoze, podatke iz pretkrivičnog postupka, transkripte telefonskih razgovora. Ovakva zloupotreba informacija o ličnosti može predstavljati osnovu za razne vidove korupcije, te je svakako veoma važno i za borbu protiv korupcije detaljno, precizno i bez podrazumevanja i naknadnih podzakonskih akata, koji se obično donose daleko od očiju javnosti, da se svaki član preciznije definiše. Utoliko apelujem na poslanike da razmisle i da prihvate ovaj amandman.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju Vlade koje smo dobili u petak kao odgovor na podnete amandmane, samo da proverim da to nije u dopuni, ali koliko vidim, nema obrazloženja pisanog za amandman koji je podnela koleginica Aleksandra Janković. Ovo je jedna ozbiljna tema o kojoj bismo sada morali da razgovaramo u prisustvu gospođe ministra i Zaštitnika građana, zato što kroz ovaj amandman dolazimo do ključnih pitanja za našu zemlju i naše nezaštićene građane. Mi smo u proteklih 18 godina imali razne vidove zloupotrebe podataka o ličnosti od strane službi, državnih organa i raznih drugih, ali ono što hoću da istaknem, kada je u pitanju ovaj amandman i jasna i precizna namera koleginice Janković da onaj koji vrši obradu podataka mora neizostavno da ima prebivalište i da bude registrovan na području Republike Srbije, jeste veoma ozbiljna stvar zbog pojava koje se trenutno dešavaju u našem društvu. Moram da vas obavestim, dame i gospodo narodni poslanici,da sam pre sedam meseci tadašnjem direktoru BIA i ministru unutrašnjih poslova postavila pitanje vezano za izvesnog Ranka Tadića, brata od strica predsednika Republike Srbije, koji je jedan od onih koji poseduju opremu za prisluškivanje, pre svega, političkih neistomišljenika. U tom trenutku na sednici Odbora videla sam po reakciji gospodina Bulatovića da nije bio iznenađen. Rekao je da će da proveri podatke, pošto sam dala i adresu i lokaciju gde se dotični gospodin nalazi, dakle po direktnom nalogu Borisa Tadića, kod Sportskog centra "25. maj". Do današnjeg dana nisam dobila odgovor na to pitanje, a taj proces se i dalje nastavlja. Mi srpski radikali apsolutno nemamo šta da krijemo, ni u javnom ni u političkom životu. Vidim da oni koji su se odmetnuli i koji su isključeni iz SRS i te kako imaju šta da kriju. Neki su čak bili toliko zainteresovani za svoje "sikret fajlove" da su zvali lično bivšeg direktora BIA, ali ne da pitaju kakvo je stanje u državi, šta rade šiptarski teroristi na jugu Srbije u ove tri opštine, nego da li BIA ima neke informacije iz njihovog privatnog života. E, ko je šta radio taj će morati da polaže račune za to i pred Bogom, ali znate kako se to već kaže, i pred onim pred kim se zakleo na tako nešto. Ali, želim da apostrofiram jednu veoma važnu stvar koja će u budućnosti da nam se dešava ako ne usvojite amandman koleginice Janković. Dakle, ovo cinkarenje u fusnoti od strane Sonje Biserko, način delovanja tzv. nevladinih organizacija, izrazito antisrpskih, poput Nataše Kandić, obrađivanje, pritisak i ucene onih koji treba da svedoče u haškom kazamatu u slučaju protiv dr Vojislava Šešelja... Evo, čovek sedi ovde, Ljubiša Petković, i sada da ga pitate na koji način su vršeni pritisci, kako je on obrađivan, ne zna ni sam, iako je bio toliko vispren da je mogao da prepozna namere tih zlikovaca koji su želeli da ga ucenama i pritiscima na njega i njegovu porodicu nateraju da lažno svedoči kao svi ovi koji su se pojavili u dosadašnjem procesu protiv našeg predsednika dr Vojislava Šešelja. Treba li da vas podsetim na to da ćemo ako ne usvojite amandman koleginice Janković doći u situaciju, kao što je bio jedan potpredsednik Vlade, a sada ih je mnogo više nego u to vreme koji će na izvolite svima da daju; imate i jednog građanina koji to daje svakog dana, informacije CIA, američkom, britanskom ambasadoru. Setite se slučaja Nejbora i kafane na Ibarskoj magistrali "Šarac". Prema tome, mi se nalazimo u situaciji da nam je, što bi pre neki dan rekao kolega Munjić, država izbušena kao švajcarski sir i da moramo, ne zbog neke paranoje koju imamo, da zaštitimo integritet naše države. Zamislite kada bi ovakav zakon prošao u Ruskoj Federaciji; to bi zaista bilo smešno i niko ne bi mogao da veruje da neko tako nešto predloži, da onaj koji vrši obradu podataka neizostavno nema registraciju na području Republike Srbije, da mi znamo ko je taj. Ako je jedno ministarstvo, gospođo ministre, vaše ministarstvo, i drugi nadležni državni organi, spremno da u sklopu takve hajke i takvog zlikovačkog postupka prema dr Vojislavu Šešelju zloupotrebljava podatke, daje fingirane podatke, vrši ucene i pritiske na ljude, organizuje da se ljudi hapse i da se obrađuju, protivno svim ustavnim i zakonskim normama, u tom zatvoru Haškog tribunala u Ulici Jevrema Grujića 11, onda šta imamo dalje da razgovaramo o tome da smo mi potpuno nezaštićeni. Pod potpunim smo protektoratom, okupirana smo zemlja u svakom pogledu. Kod nas nema mogućnosti. To samo ovi iz ovih kvazinevladinih organizacija, u stvari instrumenata Soroša, Buša i ostalih, govore o tome kako su nama, odnosno njima ugrožena ljudska prava. Baš su Srbima i srpskim patriotama u Srbiji ugrožena ljudska prava. Oni su debelo svoju izdaju naplatili i naplaćuju svakog dana. Pogledajte kako to rade oni koji se odmetnu od ideologije i od programa koji promoviše čast i poštenje i, kako bi vi dosovci rekli, transparentnost u svakom pogledu. Uzmu ih službe u svoje ruke, ucenjuju ih tajkuni, jedan, drugi, treći ambasador, i oni će sad da peze, poput tog Nikolića nesrećnika, i da pričaju i pevaju sve što im se traži. Nije potrebno da mu upiru neke lampe i da ga zatvaraju u neke posebne prostorije, sam će sve, ode na ručak i priča. To je tragično. Zaista, ako ne usvojite u danu za glasanje, pošto to nije takav stav Vlade, jer šta da očekujemo od Vlade koju vodi i predvodi Boris Tadić, čiji brat ima uređaje za prisluškivanje... (Predsedavajuća: Izvinjavam se, greška.) Da, čim pomenemo ovog koji vrši i radi te poslove, a slučajno je brat Borisa Tadića, onda je znak upozorenja. Građani Srbije, iskreni ljudi, oni koji rade za svoju otadžbinu i svoj narod, bez obzira na to da li su zaposleni u organima državne uprave, vojsci, policiji, nemaju čega da se plaše. Plaše se oni koji su obećali i koji su stavljeni u funkciju svih onih koji ne žele dobro Srbiji i srpskom narodu. U tome je najveća opasnost i zbog toga je, tako sam ja razumela koleginicu Janković, ovaj amandman podnet. Jer, udara se na ono što nam je najsvetije, na Srpsku pravoslavnu crkvu, na najvažnije institucije u našoj zemlji. Ko to radi? Nisu to onako neki pojedinci koji su dokoni i koji za to nisu dobili ogroman novac. Ako pitate da li je u pitanju velika međunarodna zavera protiv srpskog naroda, jeste, zato što oni ne žele da se mi složimo i ne žele da imamo konsenzus povodom najvažnijih nacionalnih pitanja. Videli ste, posle velikog mitinga i podignutog glasa mladih ljudi i svih srpskih patriota zbog toga što je uhapšen srpski heroj Radovan Karadžić oni su pronašli način (u stvari, Boris Tadić, Manter i Vordsvort) da razbijanjem, odnosno pokušajem puča u najvećoj opozicionoj političkoj stranci urade ono što žele, a to je da nanesu štetu srpskim državnim i nacionalnim interesima. To znaju i kolege iz Demokratske stranke Srbije i Nove Srbije, ne treba to njima posebno da objašnjavamo. Dovoljno je ono što svakog dana, koliko može i koliko mu dozvoli ono sudsko veće, kao jasnu poruku naciji šalje naš predsednik. Ali, ako niste, a srećni ste ljudi što niste, preživeli takve vrste tortura kao svi ti svedoci, kao pomenuti kolega Petković, kao mnogi drugi ljudi koji nisu spremni (i hvala Bogu da je tako, da je milion takvih Srba) da izdaju i prodaju svoju državu, onda ste vi potpuno nezaštićeni ovim zakonom. Onda će ne samo Sonja Biserko da vas stavlja u fusnotu, nego svaka šuša kojoj to padne na pamet, svako ko je plaćen da razbija Srbiju i ko voli i ko je srećan zbog toga što smo mi, nažalost, zemlja pod okupacijom. Zbog toga vas pozivam da u danu za glasanje prihvatite amandman koleginice Aleksandre Janković i da tako pokušamo bar delimično da zaštitimo i nas same, i našu državu i njen integritet. Hvala.
Na član 6. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, kolega mr Aleksandar Martinović je imao zaista eksplicitnu nameru da, u najboljem smislu reči, poboljša član 8. Predloga zakona, da dodavanjem stavova koji bi se inkorporisali u član zakona posle stava 2. kao st. 2, 3. i 4. pojasni na koji način je još nedozvoljena obrada podataka, a da ovu kategoriju, odnosno ovaj termin za koji su ispravno amandmane podneli Zaštitnik građana i kolega Vladan Batić na još detaljniji način obradi i proširi koje su to nedozvoljene radnje. Sve, naravno, poučeni iskustvom. U članu 8. su taksativno nabrojane nedozvoljene obrade, od tačke 1) do 8), ali više po nekoj inerciji, suvoparno, bez konkretnih primera kada je u pitanju zaštita fizičkog lica. Jeste sada Zaštitnik građana to svojim amandmanom ispravio, i kolega Batić, kome je prihvaćen amandman, ali šta je to, u pravnom smislu reči, zaštita fizičkog lica i kakve su to moguće nedozvoljene obrade lepo je objasnio u svom amandmanu kolega Aleksandar Martinović. Onda je rekao, to bi bio sledeći stav posle stava 2, pročitaću vam, pored svega ovoga:"ako ovlašćeno lice nije dalo pristanak za obradu, odnosno ako se obrada vrši bez zakonskog ovlašćenja", što je veoma bitno, "ako se vrši u svrhu različitu od one za koju je određena, bez obzira da li se vrši na osnovu pristanka lica ili zakonskog ovlašćenja", sada se na sve to nadovezuje kolega Martinović i kaže: "Uzimanje i elektronsko zapisivanje biometrijskih podataka bilo od državnih organa ili drugih pravnih lica nije dozvoljeno ako fizičko lice uloži prigovor, odnosno ako davanje biometrijskih podataka u elektronskom obliku ugrožava njegovo pravo na privatnost i građanske slobode." Naravno, kada smo govorili prvi put o uvođenju biometrijskih podataka u našoj zemlji mi smo iznosili mišljenja, posebno kolega Slađan Mijaljević, kao publicista, jedan od eksperata za oblast poštovanja ljudskih prava i, na kraju krajeva, za delovanje takvih novih pojava na svest i na ponašanje ljudi. Govorili smo puno, puno o tome kada je bio usvajan Zakon o ličnoj karti. Ali, sada smo, dakle, pošto ono što smo propustili nismo uradili, imali nameru da jasno navedemo da je to to. Ako fizičko lice da zabranu, ne mogu da se u tu svrhu obrađuju biometrijski podaci. To, dakle, nije prihvaćeno. "Prikupljanje i obrada video-zapisa nadzornih kamera na javnim prostorima nije dozvoljeno", kaže u amandmanu kolega Martinović, "osim ako obaveštenje o tome nije istaknuto na vidnom javnom mestu". Gde mi danas u Srbiji imamo istaknuta obaveštenja za video-nadzor? U osnovnim, srednjim školama, ispred bankomata, u bankama, u raznim drugim institucijama. Ali, videli ste da je u procesu pripremanja izmene i dopune zakona, tako sam gospođu Lakićević-Stojačić juče razumela kada je o tome pričala na jednom mediju, u procesu zaštite ljudi od mobinga, odnosno zloupotrebe i šikaniranja ljudi na javnom mestu, neovlašćeni video-nadzor jedna od ključnih stvari, u pogledu mobinga, na koje se ljudi sve više žale u Srbiji. To je ono o čemu je trebalo da vodite računa, pogotovo vi gospodine zaštitniče, jer vi najbolje znate da su ljudi koji ne daju svoj pristanak za nešto veoma često izloženi raznim neprijatnostima, a onda im se na taj način, uz neovlašćeno snimanje u takvim prostorijama, na raznim mestima i na radnom mestu, posle preti, ruši se njihovo dostojanstvo, udara se na njihovu porodicu, postoje razne vrste ucena. Prema tome, vi ste dužni da zaštitite građane i da ovu izuzetno dobru nameru i primedbu kroz amandman kolege Martinovića prihvatite. I, onaj treći stav, koji je veoma važan i za koji imamo primere da je dolazilo toliko puta do zloupotreba, odnosi se na elektronsko i centralno skladištenje zdravstvenih podataka, pa se kaže da nije dozvoljeno, i to je uvršteno, jer je to propušteno da se uradi, "osim ako imalac podataka", misli se na onog ko je ovlašćen da vrši obradu podataka, "pismenim putem to zatraži od nadležne zdravstvene ustanove". Evo, navešću vam jedan primer, jer vi se igrate demokratije, a očigledno niste hteli da se naučite osnovnim demokratskim postulatima za poslednjih 18 godina, koliko mi imamo ovo obnovljeno višestranačje. To ću da vam objasnim kroz primer podataka koji se kao deponovani, kao zaštićeni čuvaju na VMA. U pitanju su podaci vezani za onaj prvi izbor ministara iz Đinđićeve vlade. Znam da Božidar Đelić nije mogao iz prvog puta da prođe test. Profesor dr Vojislav Šešelj, predsednik naše stranke, pouzdano je saznao da je to zbog tabletomanije. Kasnije, kada je taj organizam pročišćen i kad je došao u mogućnost da mu se ponovi pregled, on je prošao test koji je od njega tražio, odnosno od svih ministara iz te prve dosovske vlade, Zoran Đinđić. U svakom slučaju, veoma je važno da znate da niko, pa čak ni politički oponenti tadašnjeg režima ne mogu da vrše zloupotrebu bez da ovlašćeno lice to traži i da podnese pisani zahtev. Imali smo slučaj zaista tragičnih događaja u našoj zemlji, to znaju i doktor Momčilov i kolege iz drugih političkih stranaka, kada je bio formiran Anketni odbor za ispitivanje okolnosti pod kojima su nestajala deca u Srbiji. Naši stručnjaci iz oblasti medicine i pravnih nauka su i te kako imali tešku proceduru, što je i normalno, da dođu do podataka koji su bili neophodni da se jedan takav izveštaj obradi. Posle svih iskaza učesnika i svedoka pred Anketnim odborom, veoma oprezno smo prilazili onome što su zaštićeni podaci. Ako se to ne bi dešavalo, a zna se da je to samo u svrhu da taj ko obrađuje podatke to radi i traži od zdravstvene ustanove pre svega zbog pokretanja krivičnog procesa, zbog istraživanja radnji, jer ne možete da ne tražite, odnosno onaj ko vrši obradu podataka, bez obzira na to da li je javna ili anonimna ličnost, od zdravstvene ustanove podatke ako su u pitanju neki psihički poremećaji, ako su u pitanju masovna ubistva, ako su u pitanju neke suicidne osobe, ili grupe koje su tako organizovane, pod bilo kakvim imenom, pod bilo čijim patronatom; vi, naravno, morate da se obratite, odnosno imalac informacija, odnosno ovlašćeni obrađivač mora da podnese validan zahtev nadležnoj zdravstvenoj ustanovi. Jer, često se dešava, svedoci ste i toga, da se čak i u obračunu političkih neistomišljenika, estradnih zvezda, ljudi sa javne scene zloupotrebljavaju podaci koji se dobijaju od privatnog lekara, od privatne klinike, od bilo koje zdravstvene ustanove, i da se koriste u dnevnopolitičke i druge svrhe. Prema tome, ovo je samo bio dobar putokaz kolege Martinovića, koji je podneo amandman u ime SRS, kako da se ova vaša namera koja je prihvaćena, i kolege Batića, dodatno proširi kroz jasno definisanje još tri moguća vida zloupotrebe i da se kaže da se u tom smislu, na osnovu svih domaćih i pre svega međunarodnih konvencija, štite ljudska i građanska prava i slobode. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo, u ime SRS podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Da vas podsetim, član 9. Predloga zakona glasi, citiram: "Odluka koja proizvodi pravne posledice za lice ili pogoršava njegov položaj ne može biti isključivo zasnovana na podacima koji se obrađuju automatizovano i koji služe oceni nekog njegovog svojstva (radne sposobnosti, pouzdanosti, kreditne sposobnosti i slično). Odluka iz stava 1. ovog člana može se doneti kada je to zakonom izričito određeno, odnosno kada se usvaja zahtev lica u vezi sa zaključenjem ili ispunjenjem ugovora, uz sprovođenje odgovarajućih mera zaštite." Ja sam, dakle, podneo amandman na ovaj član i amandman glasi – u članu 9. stav 2. posle reči "izričito određeno" dodaju se reči "odnosno kada se izvršava zakonom predviđena funkcija organa uprave". Dame i gospodo, ovaj amandman treba prihvatiti iz čisto praktičnih razloga. Evo i zašto. Naime, shodno ovom predlogu amandmana,organu uprave se daje mogućnost da u okviru svoje zakonske nadležnosti koristi isključivo evidencije koje se vode automatizovano. Dakle, to su: evidencije za razrez poreza, birački spisak, registar stanovništva, zatim izvod iz matične knjige rođenih, matične knjige umrlih, venčanih, knjige državljana i tako dalje. Dakle, to su javne isprave uz pomoć kojih sam zakon nalaže organu uprave da izvrši određenu radnju, dakle da izvrši zakonom predviđenu svoju funkciju. Šta bi se desilo ukoliko se ovo ne bi predvidelo? Onda bi veliki broj zakona faktički morao da bude dopunjen odredbama da se dozvoljava automatizovana obrada podataka ili, što je još gore, da se učini korak unazad, da se ove faktički automatizovane evidencije ne koriste zbog nepostojanja propisa koji to predviđaju. Dakle, vidi se da ovaj amandman ima čisto praktičnu primenu. Međutim, ja bih hteo da kažem nekoliko rečenica o jednom drugom aspektu zaštite podataka o ličnosti. Hteo bih da citiram član 42. našeg Ustava, koji kaže: "Zabranjena je i kažnjiva upotreba podataka o ličnosti izvan svrhe za koju su prikupljeni, u skladu sa zakonom." Postavlja se pitanje da li je u praksi to baš tako. U obrazloženju ovog zakona se kaže – neophodno je da se donese novi zakon o zaštiti podataka o ličnosti kojim će se urediti ovo pravo u skladu sa odredbama Ustava Republike Srbije, sa jedne strane, i međunarodnim standardima, sa druge strane. Postavlja se pitanje, šta će se desiti ukoliko neke međunarodne norme, odnosno odredbe ovog zakona budu u suprotnosti sa nacionalnim interesima npr. naših političkih prijatelja iz zapadne Evrope i Amerike? Dakle, ukoliko, recimo, Amerika proglasi za svoj nacionalni interes da se jedan srpski student mora isporučiti Americi, onda faktički ovaj zakon postaje mrtvo slovo na papiru. U ime te svetske supremacije, u ime te svetske dominacije može se bilo kakva negativna pojava, da kažem negativna, apsolutno proglasiti za činjenicu koja je od važnosti za njih. Šta se onda dešava? Sfere te moći pretvaraju, u stvari, zločin u svoju strategiju. Međutim, nema tu više ni zaštite ličnosti, ni podataka o ličnosti, ni bilo čega od ovoga što se ovde prikazuje. Jedan od onih koji su plaćeni da se ne bave moralom, izvesni Džejms Harf, na ovu temu zaštite podataka o ličnosti kaže u svojoj knjizi, citiraću dve-tri rečenice, iz toga će se videti kakva je njihova uloga u zaštiti, odnosno u nepoštovanju zaštite podataka o ličnosti: "Između drugog i petog avgusta", kaže Džejms Harf, "1992. godine 'Njujork njuzdej' je objavio vest o logorima. Uhvatili smo tu vest u letu i odmah smo kontaktirali tri velike jevrejske organizacije. Ulazak u igru jevrejskih organizacija omogućuje da uporedimo Srbe, u očima javnog mnjenja, sa nacistima. Naš posao nije da proverimo informacije, ličnosti i događaji u tim informacijama su apsolutno neprovereni. Naš zanat je da rasejemo poželjne informacije, da učinimo da što pre cirkulišu, da se teze povoljne za našu stvar prve pojave. Mi dobro znamo da se prva vest računa, demanti nemaju nikakvu efikasnost. Mi smo profesionalci i imamo posao koji treba da se obavi i mi ga obavljamo. Mi nismo plaćeni da se bavimo moralom." Pročitaću još jednom ovu zadnju rečenicu: "Mi smo profesionalci i imamo posao koji treba da se obavi i mi ga obavljamo. Mi nismo plaćeni da se bavimo moralom." Neki od vas bi dodali – ko hoće da se bavi moralom, neka ide u crkvu. Začuđujuća sličnost. Hvala.
Hvala gospodinu Munjiću. Da li još neko želi reč? Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli ste obrazloženje kolege Mirka Munjića zašto bi bilo dobro da Vlada ili predstavnik Vlade, ili u danu za glasanje narodni poslanici, prihvati amandman koji je u ime poslaničke grupe SRS podneo na čl. 9. Predloga ovog zakona. Obrazloženje je zaista toliko uverljivo da bi mi bilo prosto neverovatno da narodni poslanici u danu za glasanje ne glasaju za ovaj amandman. Zbog toga ću samo da se osvrnem na mišljenje Vlade. Zašto Vlada kaže da neće da prihvati, odnosno ne može da prihvati amandman kolege Mirka Munjića? Kaže Vlada: "Rešenje iz Predloga zakona je celishodnije iz razloga što bi u slučaju prihvatanja amandmana moglo da dođe do zloupotrebe automatske obrade podataka od strana organa uprave, a imajući u vidu široku nadležnost organa uprave." Da li to znači da Vlada Republike Srbije nema poverenja u organe uprave? Da li to znači da Vlada Republike Srbije zna kakvi ljudi sede u određenim organima uprave, na koji način se zloupotrebljavaju podaci? Prosto je neverovatno da Vlada može da kaže da unapred sumnja u organe uprave. Kaže: "imajući u vidu široku nadležnost organa uprave"; upravo u tome i jeste stvar, široka nadležnost organa uprave, i onda naravno, u skladu sa ovim amandmanom, i određeni podaci koji treba da se koriste prilikom donošenja odluke pomoću automatizovane obrade podataka. Vidimo, svaki dan otvarate neke automatizovane šaltere. Kažete - dovoljno da se dođe u neku opštinu, da se kaže na daljinski šta vam treba, da dobijete odmah taj akt. To je, naravno, u redu. Zašto onda nije u redu da se ovaj amandman prihvati kad se lepo kaže da bi se upravo ovim amandmanom i ovakvim rešenjem stvorila mogućnost da nadležni organ uprave može u izvršavanju svoje zakonske nadležnosti da koristi isključivo evidencije koje se vode automatizovano? Onda kaže koje, znači: evidencije za razrez poreza, matične knjige, birački spiskovi, registar stanovništva, knjiga državljana itd. Ovo su mahom javne isprave. Onda je neverovatno ovakvo nemušto obrazloženje. Zapravo, ovo obrazloženje govori da ovo niko ozbiljan u Vladi nije ni razmatrao i da vi iz Vlade Republike Srbije amandmane koje dobijete date nekom od službenika da samo ištancuje kakve-takve odgovore. Da biste se zaštitili od toga da mi narodni poslanici kažemo da ne možemo da raspravljamo o zakonu u pojedinostima zato što nemamo mišljenje Vlade, vi onda to radite samo da otaljate posao. U čemu je problem? Problem je možda u tome što je ovde pomenut birački spisak. Podsetiću vas, to je ono što nedostaje Republici Srbiji i za šta se mi zalažemo od uvođenja višestranačkog sistema, za šta su se nekad zalagali i oni koji sede na ovoj strani – to je jedinstveni birački spisak kao jedina prava zaštita od izbornih krađa. Vi to svesno i namerno nećete da uradite, uvek to obećavate u nekoj izbornoj kampanji, valjda da bi se stekao utisak kako imate ozbiljnu nameru da izborni proces teče u skladu sa zakonom i da ne dozvoljavate izborne krađe. Vi ne samo da nemate taj zakon o jedinstvenom biračkom spisku i jedinstveni birački spisak, da se na taj način zaštitimo od krađe na izborima, vi ne želite da štitite biračku volju ni posle izbora. Mi danas imamo u parlamentu jednu grupu građana koji nisu narodni poslanici i kojima vi danima tolerišete da ovde sede, da primaju platu, da uzimaju dnevnice, da poneko od njih izađe ponešto da kaže, i za vas su to narodni poslanici. To nisu narodni poslanici. To je jedan od razloga zbog čega vi ne prihvatate nijedan ozbiljan argument, ozbiljan amandman poslanika, pre svega, SRS-a. Mislite da će te na taj način da se zaštitite, zato što unapred donosite zakone koji su puni, kako se to kaže, rupa. Takvi zakoni samo omogućavaju da se eskivira prava primena zakona i da uvek može da se pronađe neka mogućnost, neka rupa u zakonu. Na taj način vi funkcionišete već osam godina. Pitanje je kako će ovaj zakon da zaštiti građane, recimo, od nekih ljudi koji sede u nekom kol-centru i koji danima pozivaju brojeve mobilnih telefona određenih ljudi iz SRS i lepo znaju, kažu "da li je to taj i taj", pa onda šalju određenu poruku. Dakle, ne postoji zaštita u državi Srbiji, svi mogu da nas slušaju, svi mogu da nas gledaju, svi to rade, zato što to država omogućava, zato što je to u interesu vladajuće oligarhije. Koleginica Nataša Jovanović je malopre govorila o jednom amandmanu i pominjala je Gospodar Jevremovu, zgradu gde se pripremaju haški svedoci. Više puta sam pitala nadležne ministre ko kontroliše tu zgradu, ko je tu zgradu iznajmio, kome ona pripada, ko su oni ljudi što tamo sede. Nikada nisam dobila odgovor, odnosno tadašnji ministar Jočić mi je svojevremeno dva puta odgovarao da on kao ministar unutrašnjih poslova uopšte ne zna šta se tamo dešava, da on zna da postoji neka policija koja čuva tu zgradu, ali da ta policija ne pripada njegovom ministarstvu, da postoji neka policija koja je, on je tako tada pretpostavljao, u nadležnosti Specijalnog tužilaštva za ratne zločine. Dakle, ovde svako može da ima policiju, parapoliciju, paraorgane svih vrsta, samo da bi se udovoljilo nekima koji to od vas traže. Ti ljudi koji su dovođeni u Gospodar Jevremovu su maltretirani na najgrublje načine, ponižavani su, prećeno im je, nekakve svetiljke su im uperivane u oči, nuđene su im ne znam kakve pogodnosti itd. Sve ovo govorim iz iskustva koje imamo mi koji smo u timu za odbranu dr Vojislava Šešelja. Ovo su apsolutno precizni i sigurni podaci. Mi smo na osnovu toga čak podneli tužbu protiv Karle del Ponte i Kristine Dal zbog nepoštovanja člana 77. Pravilnika Haškog tribunala. Nažalost,miudržaviSrbijine možemo da dobijemoodgovarajuće podatke, mi u državi Srbiji imamo "Velikog brata" sa svih strana; više ne znamo ko nas prisluškuje, ko nas gleda. Ne znam da li neko od vas može da bude siguran da mu se telefon ne sluša, jer nažalost, to danas može da radi svaka šuša koja ima 20, 30, 50 hiljada evra, i još se hvale javno kako mogu svakoga da slušaju. Mi iz Srpske radikalne stranke ovih dana smo opsednuti takvim pozivima iz nekog kol-centra.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Mojsilović Radoslav.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, javio sam se za reč ne sa namerom da sprečavam normalan tok sednice, postavljam poslanička pitanja i reklamiram povredu određenog člana Poslovnika, već sa namerom da od vas, kolege narodni poslanici, zatražim da svi zajedno pružimo podršku velikom čoveku i patrioti, fudbalskom stručnjaku Ratku Dostaniću, koji je svojim prošlonedeljnim gestom, podnoseći ostavku na mesto šefa stručnog štaba skopskog "Vardara", oduševio srpsku naciju. Učinio je to i pored toga što je svestan činjenice da mu se može zabraniti obavljanje trenerskog posla na određeni vremenski period, i pored toga što je "Vardar" pod njegovim vođstvom ubedljivo prvi na tabeli, i pored toga što ima izuzetno finansijski povoljan dvogodišnji ugovor sa ovim klubom. Ovo samo potvrđuje činjenicu da je gospodin Ratko Dostanić pošten i častan čovek i nadasve veliki Srbin i patriota. Njegovo objašnjenje ovakvog čina, na konferenciji za novinare koju je održao u Vranju, na moje veliko zadovoljstvo, pošto sam i ja Vranjanac, bilo je veoma jednostavno: "Ne mogu više da boravim i radim u državi koja priznaje nepostojeću državu Kosovo i na taj način želi da učestvuje u otimanju dela teritorije moje države Srbije". Njegov čin je izazvao reakciju makedonskog premijera i makedonske vlade. To ne silazi sa naslovnih strana štampanih medija u Makedoniji i kao glavna vest se emituje u svim elektronskim medijima u Makedoniji. Smatram da najmanje što u ovom trenutku možemo da učinimo za gospodina Dostanića jeste da mu svi mi narodni poslanici u ovoj skupštini pružimo veliku podršku i poželimo uspeh u daljem radu.
Reklamirali ste povredu Poslovnika i na osnovu člana 100. zbog toga ste dobili reč preko reda, pa vas upozoravam da ste ovakvim izlaganjem zloupotrebili taj isti poslovnik, a nadam se da se svi zajedno trudimo da ga poštujemo i da nam je to jedna od prevashodnih obaveza. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, član 10. u Predlogu zakona u stavu 1. kaže: "Punovažni pristanak za obradu može dati lice koje je sposobno da se u datom slučaju samo stara o svojim interesima, nakon što ga rukovalac prethodno obavesti, u smislu odredbe člana 15. ovog zakona". Terminološki, kada govorimo o "licu koje je sposobno da se u datom slučaju stara o svojim interesima", mislim da ga pravno prepoznajemo pod terminom "pravno sposobno lice". Gospodin Batić u svom amandmanu predlaže da se u članu 10. reči "koje je sposobno da se u datom slučaju samo stara o svojim interesima" brišu. Meni se čini da je to onda mogućnost da se zloupotrebi jako mnogo ljudskih prava i sloboda i da u tom slučaju ne treba uvažiti ovaj amandman. Sa druge strane, mislim da je bilo pametno da se ovde koristi "pravno sposobno lice" umesto "lice koje je sposobno da se u datom slučaju samo stara o sebi". Hvala.
Reč ima narodni poslanik potpredsednik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću priliku da novoizabranom poslaniku sa liste SRS - dr Vojislav Šešelj gospodinu Zoranu Popoviću, časnom Šešeljevom radikalu iz Ljiga, čestitam na izboru i da iznesem drugačije mišljenje od ovoga koje je, u skladu sa svojim demokratskim pravom i onim kako je ona to razumela, iznela koleginica Vojić-Marković. Mislim da je ova definicija koju je kolega Batić predložio dobra zato što je ovo što je on svojim amandmanom tražio da se izbriše višak. Dakle – punovažni pristanak za obradu može dati lice nakon što ga rukovalac prethodno obavesti, u smislu odredbe člana 15. ovog zakona. Jer, polazimo od toga da je obrada uz pristanak lica koje je i psihofizički i pravno i u svakom smislu sposobno da da pristanak da se vrši obrada podataka. Zato je on, tako sam razumela, mada on nije u sali, nameravao da kaže da je ovo apsolutni višak u tekstu zakona i da se podrazumeva, jer dalje se ovim drugim stavovima definiše na koji način se to radi kada lice nije sposobno. Više bih se osvrnula na ovo, gospodine zaštitniče, vama se pre svega obraćam, i vama, gospođo ministre, kada je u pitanju neuvršćivanje ovog termina koji je Batić predložio a to je – staralac, jer ovaj zakon, odnosno ovaj član 10. poznaje samo pravnog zastupnika. Polazimo od toga da je pravni zastupnik zakonom određen. Polazimo od toga da ako neko nema mogućnost da ima pravnog zastupnika, dobija ga po službenoj dužnosti dobija, država mora da mu omogući, da li je tako koleginice Radeta, da dobije pravnog zastupnika. U slučaju kada je u pitanju lice čija je sposobnost rasuđivanja umanjena, ako je u pitanju maloletnička delikvencija, ako je u pitanju lice koje ima svog zakonskog staraoca, onda je bilo normalno da se pored zakonskog zastupnika ostavi mogućnost da to bude ili staralac, koji je takođe zakonom određen. Ko određuje staraoca nad maloletnim licem koje je napravilo neki maloletnički delikventski prekršaj, ili je u nekoj grupi koja ima neko dejstvo koje je usmereno protiv države, ustavnog poretka itd., bez obzira na to da li je maloletno lice ili je odrasla osoba sa umanjenom sposobnošću? Nećete valjda da mi kažete da ne postoje takvi slučajevi? Svakog dana imamo, nažalost, prilike da o tome čitamo u ovim crnim hronikama, da su veoma često i bračni drugovi staraoci nad onim drugim kojima je takva mogućnost i sposobnost rasuđivanja umanjena, ili roditelji nad decom ili obrnuto, iako su to možda odrasli ljudi, nakon hospitalizacije i nakon takvog činjeničnog stanja koje nažalost upućuje na to da neko ima zakonskog staraoca. Zato je bilo neophodno da se i to definiše, jer ne možete za onoga ko je već od strane nekog državnog organa (ako je u pitanju maloletnik onda je to centar za socijalni rad) određen da se stara o toj osobi (ili o odrasloj, svejedno) sada da minimizujete to i da kažete - nema veze, on mora da ima zakonskog zastupnika i, po pravilu, ako nema mogućnost da ga angažuje da to država uradi. Zato je bilo potrebno, radi bolje definicije i takvih slučajeva koji su u praksi zaista mogući, da se ostavi ovo što je Batić predložio – ili staralac, odnosno staratelj, kako god i kako mislite da je jezički ispravnije.
Reč ima poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo, u potpunosti se slažem sa diskusijom gospođice Nataše Jovanović, samo želim da skrenem pažnju ministru i Povereniku na neke stvari koje ovaj zakon i prethodni zakon koji je ovaj parlament doneo dovode u koliziju. Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti trebalo bi da se zove - predlog zakona o tajnosti podataka. S druge strane, imamo predlog zakona o javnosti podataka, i on je vezan za Poverenika za informacije od javnog značaja i taj zakon već duže vreme funkcioniše u Srbiji. Kada pogledate ovaj predlog zakona i kada pogledate odredbe zakona o javnosti podataka, prvo što dolazi u određenim slučajevima u koliziju... S druge strane, neke nedorečene odredbe ovog zakona, jedna drugoj, tako da kažem, "skaču u usta" i dovode zakon do neprimenjivosti. Član 8. stav 1. zakona o javnosti informacija, govorim o onom zakonu po kome postupa Poverenik za informacije od javnog značaja, kaže ovako: "Prava iz ovog zakona mogu se izuzetno podvrgnuti ograničenjima propisanim ovim zakonom ako je to neophodno u demokratskom društvu", a mislim ne vidim razlog za ovo - demokratskom društvu, ali hajde, "radi zaštite od ozbiljne povrede pretežnog interesa zasnovanog na Ustavu i zakonu". Ovde ograničenja striktno propisuje Ustav i zakon. Kada pogledamo član 52. stav 7. ovog zakona, onda ćemo doći do nekih stvari koje možda meni samom, pretpostavljam i mnogim građanima na koje će se ovaj zakon sutra odnositi... Kaže ovako: "Poverenik će uskratiti pravo na uvid u evidenciju o zbirci podataka ako to zahteva rukovalac, pod uslovom da je to neophodno za ostvarivanje pretežnog interesa očuvanja nacionalne ili javne bezbednosti, odbrane zemlje, rada organa vlasti, finansijskog interesa države ili ako je zakonom, drugim propisom ili aktom zasnovanim na zakonu određeno da se evidencija o zbirci podataka čuva kao tajna". Sada da pogledamo član 3. koji reguliše u stavu 5. ko je rukovalac podataka. Kaže: "Rukovalac podataka je fizičko ili pravno lice, odnosno organ vlasti koji obrađuje podatke (u daljem tekstu: rukovalac)." Dakle, pored poslanika koji rade na ovom zakonu, o zaštiti podataka odlučuje i fizičko lice. Pojedinac dobija pravo da štiti javni interes i na tajnost podataka o ličnosti. Ovaj stav 7. člana 52. dovodi do jedne nelogičnosti, jer sam stav 7. člana 52. otprilike utvrđuje da se zakonom utvrđuje da se može i bez zakona. Ova odrednica "ili" koja se pojavljuje u članu 52. jasno i nedvosmisleno ukazuje da može zakon, ali može i bez zakona. Zbog toga je ovaj zakon kao i mnogi drugi zakoni koje su poslanici unazad sedam-osam godina usvajali i koji su onog trenutka kada su usvojeni postali neprimenjivi i odlazili na police ministara. Upravo zbog ovoga smatram da ovaj zakon neće biti primenljiv, a predlažem da se amandman narodnog poslanika Vladana Batića usvoji.
Hvala, gospodine Markoviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 10. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Judita Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć, pa konstatujem da je amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 22. amandman sa ispravkom podneo je Zaštitnik građana. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć. Da li neko želi reč? Ima reč narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivala sam da će gospodin Zaštitnik građana da dodatno obrazloži ove svoje amandmane. Čudi me i što su ostali poslanici, pogotovu iz vladajuće većine, malopre bez komentara propustili, odnosno nisu prihvatili, ili ne znam šta će biti u danu za glasanje, amandmane Zaštitnika građana koji su odlični i koji su mnogo bolji od onih koji su ranije prihvaćeni. To je ono o čemu sam govorila ranije - ono što želite da tek tako prođe kroz Narodnu skupštinu usvajate, da ne bismo mogli o tome da raspravljamo. Kada imamo amandmane koji zaista zaslužuju pažnju onda vam ne pada na pamet da o tim amandmanima govorite. Ukratko ću nešto da kažem, najpre, o amandmanu na član 14. koji je podneo Zaštitnik građana, a koji govori da se podaci prikupljaju od lica na koja se odnose i onda kaže da se mogu prikupljati i od drugihlica. Zaštitnik građana je predložio da se brišu dve tačke iz ovog stava, odnosno da se briše tačka da podaci mogu da se prikupljaju od drugih lica ako je to neophodno s obzirom na prirodu posla i ako prikupljanje podataka od samog lica na koje se odnose zahteva prekomerni utrošak vremena i sredstava. Smatramo da je ovaj amandman dobar i da zaista suštinski menja ovaj član 14, jer je već u članu 14. u stavu 2. u tački 2) propisano da se podaci mogu prikupljati od drugih lica ako je to propisano zakonom ili drugim propisom donetim u skladu sa zakonom. Ovo je dovoljno široka formulacija da zaista može da podrazumeva i ovo što ste vi predložili da se briše. Ovo bi zaista bilo celishodno, jer valjda je svima nama cilj da pravne norme budu jasne, precizne i da nema potrebe da se preširoko neki detalji obrađuju, pogotovo što zaista ova tačka 3), koja kaže da se podaci mogu prikupljati od drugih lica ako je to neophodno s obzirom na prirodu posla, otvara veliku mogućnost zloupotrebe. Šta to znači da je to neophodno s obzirom na prirodu posla? Ko to procenjuje, kojeg posla itd.? Mislimo da obavezno treba brisati ovu tačku 3), svakako i tačku 4), ali ako ova tačka 3) ostane u zakonu to je poprilična opasnost za primenu zakona. Zbog toga nije dobro. Pogotovo nije dobro obrazloženje koje smo dobili od Vlade, jer Vlada kaže da ne prihvata amandman iz razloga što smatra da je u određenim slučajevima potrebno da se podaci prikupljaju od drugog lica, ako je to neophodno s obzirom na prirodu posla, odnosno ako prikupljanje podataka od samog lica na koje se odnose zahteva prekomerni utrošak sredstava i vremena. U svakom slučaju, rukovalac koji podatke prikuplja dužan je da pre prikupljanja obavesti o obradi podataka lice na koje se podaci odnose. Dakle, Vlada nijednom zapetom nije obrazložila zbog čega ne prihvata ove amandmane. Namerno sam to pročitala u obrazloženju, pročitala sam ono što sadrži ovaj amandman o kojem smo govorili. Amandman na član 16. Vlada ne prihvata iz razloga što je mišljenja da pojam "žrtve nasilja" obuhvata i pojam "žrtve trgovine ljudima", tako da je navedeno preciziranje nepotrebno. Član 16. se odnosi na naročito osetljive podatke, pa je Zaštitnik građana predložio da se pored žrtava nasilja doda "žrtve trgovine ljudima". Ovo obrazloženje koje je Vlada dala, gospođo ministre, nije u skladu sa Krivičnim zakonikom, jer u Krivičnom zakoniku postoje krivična dela koja se odnose na žrtve nasilja i posebno krivična dela koja se odnose na trgovinu ljudima. Pretpostavljam da je to vama bio to motiv kada ste podneli ovaj amandman. Zato mislimo da i ovaj amandman treba da se prihvati u cilju poboljšanja teksta ovog zakona. Sada je, ako sam dobro zapamtila, na redu amandman na član 22. Zbog toga sam se zapravo i javila, ali sam morala i ovo prethodno da kažem da se ne bih svaki put javljala kao advokat Zaštitnika građana. Ali, zaista, kada neko predloži nešto što je u cilju poboljšanja teksta zakona onda mi srpski radikali nemamo nikakav problem sa tim da i to kažemo. Predloženo je da se u članu 22. menja stav 2. Član 22. odnosi se na prava lica povodom izvršenog uvida: "Lice ima pravo da od rukovaoca zahteva ispravku, dopunu, ažuriranje, brisanje podataka, kao i prekid i privremenu obustavu obrade." U stavu 2. kaže: "Lice ima pravo na brisanje podataka", pa onda se navodi u kojim slučajevima. Ovde je predlog da "lice ima pravo na prekid i privremenu obustavu obrade ako je osporilo način zaštite podataka, svrhu za koju su podaci upotrebljeni, tačnost, potpunost i ažurnost podataka, kao i pravo da se ti podaci označe kao osporeni, dok se ne utvrdi način zaštite podataka, svrha za koju se podaci upotrebljavaju, njihova tačnost, potpunost i ažurnost". To je dobro i bolje je od ovoga što je predviđeno u zakonu - da lice ima pravo na brisanje podataka ako svrha obrade nije jasno određena. Ovde opet dolazimo do pitanja zašto nisu usvajani prethodni amandmani, jer da jesu, onda ne bi bilo moguće da se desi da se naknadno utvrdi da svrha obrade nije jasno određena. Dalje kaže - ako je svrha obrade izmenjena, a nisu ispunjeni uslovi za obradu za tu izmenjenu svrhu. Ovo opet znači da tamo neki službenik može da bude maksimalno neodgovoran, neozbiljan i da počne obradu nekih podataka i onda u pola posla, kada već pola podataka bude dostupno javnosti, recimo, on shvati da nisu ispunjeni uslovi za obradu za tu svrhu ili da je svrha obrade ostvarena, odnosno podaci više nisu potrebni za ostvarivanje svrhe. Šta ovo znači? Onda nam ne trebaju zakoni i onda možemo da kažemo da svako može da koristi ove podatke. Zaista je mnogo nedostataka u Predlogu zakona. Mi iz Srpske radikalne stranke smo podneli jedan broj amandmana. Sećate se, u vreme kada je ovaj zakon podeljen narodnim poslanicima imali smo svega tri dana za osam zakona da podnesemo amandmane. Zato smo insistirali samo na onim najbitnijim stvarima. Svakako treba uzeti u obzir i amandmane ostalih poslanika i, naravno, Zaštitnika građana, pogotovo kada se radi o amandmanima koji suštinski poboljšavaju tekst zakona. Kada sam govorila o prvom amandmanu rekla sam – kakav je odnos Vlade prema nekome ko će primenjivati ovaj zakon i na koga se on odnosi upravo govori činjenica da je Zaštitnik građana maltene na svaki član, takoreći, podneo amandman i da je već usvojen od strane Vlade Republike Srbije deo tih amandmana koje je podneo Zaštitnik građana. Ako u međuvremenu još neki amandman bude usvojen, zapravo imamo potpuno suštinski drugačiji predlog zakona u odnosu na ono što je nama Vlada dostavila u parlament i o čemu smo mi u načelnoj raspravi govorili. Trebalo bi da obavimo raspravu u odnosu na ovaj novi tekst, jer vidite i sami, ako ste pažljivo pratili, da imamo potpuno novi tekst, uz prihvatanje ovih amandmana. Na kraju, kada budete usvojili ovaj zakon i kada novinari sačekaju narodne poslanike da ih pitaju šta je suština ovog zakona i šta ste zapravo usvojili, verujte da većina narodnih poslanika neće znati šta je na kraju usvojeno, s obzirom na ovoliko prihvaćenih amandmana od strane Vlade i na ove amandmane za koje se slažemo da su dobri a neće biti prihvaćeni, ili će možda biti prihvaćeni, u danu za glasanje. Dakle, kada Vlada prihvati veliki broj amandmana na neki predlog zakona trebalo bi da bude praksa da Zakonodavni odbor uradi pravno-tehničku redakciju i da imamo ispred sebe zakon o kojem možemo zaista da raspravljamo. Na ovaj način zapravo ne znamo o kojem tekstu zakona se radi, jer kada smo govorili o ovom zakonu u načelnoj raspravi, podsetiću vas, nismo imali mišljenje Vlade, nismo imali ni sve amandmane, pogotovo nismo imali mišljenje o tome koje amandmane Vlada prihvata. Dakle, neozbiljno, neodgovorno i ne postoji opravdanje zbog čega moramo ovako traljavo i trapavo da donosimo zakone. Ali, znamo šta će se desiti, i to nije prvi put. Evo, molim vas, zapamtite današnji dan, dan kada budete usvojili ovaj zakon. Videćete, za najduže tri meseca imaćemo ovde predlog zakona o izmenama i dopunama ovog zakona, samo zato što vi, predstavnici Vlade, nećete da slušate narodne poslanike. Odnosno, vi nas uredno slušate, beležite ono što kažemo i onda se za dva-tri meseca, umesto da sada kažete koje amandmane možete da prihvatite, pojavite pred Narodnom skupštinom sa predlogom zakona o izmenama i dopunama zakona i u tom zakonu su 99% sadržani amandmani o kojima ovde govorimo prilikom usvajanja osnovnog zakona. To je loša praksa. To je gubljenje vremena. To je nepoštovanje parlamenta i rada narodnih poslanika. Bilo bi dobro da i vi kao ministar... a i da upozorite ostale kolege u Vladi da ozbiljnije pristupaju ovom poslu.
Hvala, gospođo Radeta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 23. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici iz Sandžačke demokratske partije, koji su u sastavu poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, podržavaju i glasaće za Predlog ovog zakona. Međutim, danas niko ne sme da bude protiv osnovne ideje ovog zakona, a to je ideja da svaki građanin ima pravo da sazna da li se o njemu vode nekakvi podaci, kakva je sadržina tih podataka, u koju svrhu se ti podaci koriste, ko podatke vodi i ko njima raspolaže. Pravo je potrebno da bi svaki pojedinac ostvario ovo, jer je to jedini način da proveri da li su podaci o njemu tačni, da li su svrsishodni i svaki pojedinac ima pravo da reaguje i da spreči zloupotrebu podataka ako smatra da ta zloupotreba postoji. Kada je reč o članu 23. Predloga ovog zakona na koji je Zaštitnik građana podneo amandman, a koji su Vlada, čuli smo od predsedavajućeg, i resorni odbor odbili, onda postoji problem i kroz jednu kraću analizu pokušaću da ukažem šta je suština tog problema. Naime, član 23. predloženog zakona propisuje ograničenja, tj. propisuje slučajeve kada se pojedincu može uskratiti pravo da ostvari uvid u podatke koji se o njemu vode. Zato ću pročitati ceo član 23. Predloga zakona i molim predsedavajućeg da ovo što ću citirati ne računa u vreme. "Pravo na obaveštenje, uvid i kopiju može se ograničiti ako: 1) lice traži obaveštenje iz člana 19. tač. 2) i 7) do 10) ovog zakona, a rukovalac je podatke o njemu uneo u javni registar ili ih je na drugi način učinio dostupnim javnosti; 2) lice zloupotrebljava svoje pravo na obaveštenje, uvid i kopiju; 3) je rukovalac ili drugo lice, u skladu sa članom 15. ovog zakona, već upoznao lice sa onim o čemu traži da bude obavešteno, odnosno ako je lice izvršilo uvid ili dobilo kopiju, a u međuvremenu nije došlo do promene podataka; 4) bi rukovalac bio onemogućen u vršenju poslova iz svog delokruga; 5) bi davanje obaveštenja ozbiljno ugrozilo interese nacionalne i javne bezbednosti, odbrane zemlje ili radnje sprečavanja, otkrivanja, istrage i gonjenja za krivična dela; 6) bi davanje obaveštenja ozbiljno ugrozilo važan privredni ili finansijski interes države; 7) bi se obaveštenjem učinio dostupnim podatak za koji je zakonom, drugim propisima ili aktima zasnovanim na zakonu određeno da se čuva kao tajna, a zbog čijeg bi odavanja mogle nastupiti teške posledice po interes zaštićen zakonom; 8) bi obaveštenje ozbiljno ugrozilo privatnost ili važan interes lica, posebno život, zdravlje i fizički integritet; 9) se podaci o njemu koriste isključivo za naučnoistraživačke i statističke svrhe, dok takvo korišćenje traje. Lice nema pravo na uvid dok traje obustava obrade ako je obrada obustavljena na njegov zahtev." Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, ono što je sporno u ovom članu jeste nepreciznost pojedinih odredaba i upotrebljavanje različitih termina koji prete da ugroze osnovnu ideju ovog zakona. Šta znači kada se, na primer, kaže da će pojedincu biti uskraćeno pravo na uvid u podatke ako to pravo zloupotrebljava, a pri tom znamo da je zloupotreba širok pojam ako se precizno i jasno ne definiše ovim zakonom. Šta znači kada se, na primer, u tački 4) kaže da će pravo biti ograničeno ako bi rukovalac bio onemogućen u vršenju poslova; ili, u tački 6) - ako bi davanje obaveštenja ugrozilo važan privredni ili finansijski interes države; ili, u tački 8) ako bi obaveštavanje ugrozilo važan interes lica? Takve odredbe, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ćete se složiti sa mnom, predstavljaju opšta mesta. Nisu dorečene i nisu precizne i zato otvaraju veliku mogućnost za zloupotrebu od strane organa koji vodi podatke o ličnosti. Međutim, i neki drugi zakoni, i to reformski zakoni koje smo usvojili poslednjih nekoliko godina, imaju takođe slične odredbe, na koje sam u svojstvu narodnog poslanika i ranije upozoravao sa ove govornice i podnosio amandmane. Na primer, Zakon o policiji, setimo se, koji je usvojen u novembru 2005. godine, u delu koji govori o nadležnosti sektora unutrašnje kontrole, čiji je posao da kontroliše rad policijskih organa i sprečava zloupotrebe u policiji, u članu 177. stav 2. kaže: "Ako postoji osnovana opasnost da bi vršenje unutrašnje kontrole rada policije nad primenom njenih i policijskih ovlašćenja, utvrđenih ovim ili drugim zakonom, onemogućilo ili bitno otežalo njihovu primenu ili ugrozilo život i zdravlje lica ako ih primenjuje policijski službenik, može do odluke ministra policije privremeno da odbije uvid u dokumentaciju, pregled prostorija i dostavljanje određenih podataka i informacija." Znači, može se privremeno odbiti kontrola do odluke ministra, ali do tada može i da prikrije dokaze ili, nažalost, i da spreči blagovremeno otkrivanje zloupotrebe. U jednoj sasvim drugoj oblasti, na primer, u oblasti zaštite konkurencije, u članu 54. st. 2. i 3. kaže se: "Stranka može da zahteva da se drugim zainteresovanim licima zabrani uvid u pojedine isprave u spisima ili podatke sadržane u njima ako te isprave i podaci predstavljaju državnu, vojnu, službenu ili poslovnu tajnu. O zahtevu za uvid i o zahtevu za zabranu uvida odlučuje predsednik saveta ili član koga on odredi." Ta odredba zvuči vrlo logično i smisleno, ali kako će taj predsednik saveta u ime Komisije za zaštitu konkurencije da odluči šta je u poslovanju privrednih subjekata državna, vojna, odnosno neka druga službena tajna? Dolazimo na teren glavnoga. Dame i gospodo poslanici, imamo, sa jedne strane, opravdan interes države da zaštiti tajnost pojedinih podataka, a sa druge strane imamo opravdan interes pojedinca, građanina i pravnog lica da budu obavešteni. Ono što nedostaje jeste zakon o klasifikaciji tajnih podataka, koji bi bio osnova da državni organi, preduzeća i ustanove na pojedina dokumenta mogu da stavljaju oznaku poverljivosti ili tajnosti. Kako se sada vrši stavljanje ove oznake poverljivosti naslutićete i sami; verovatno je nema tamo gde bi trebalo da je ima. To ne može biti stvar nečije slobodne volje ili procene, ta oblast se mora urediti novim zakonom, a tek onda podzakonskim i pojedinačnimaktima. Na samom kraju, poštovane dame i gospodo poslanici, predlažem da se ovaj amandman Zaštitnika građana prihvati i usvoji, jer on u tekstu zadržava zaštitu i nacionalne i javne bezbednosti, i odbranu, i krivična dela, a predlažem da se brišu ove neprecizne odredbe, opšta mesta koja umanjuju vrednost ovog, u osnovi veoma dobrog, zakona. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Omeroviću. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Ostojić.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo kolege i koleginice narodni poslanici, primer ovog člana i diskusija gospodina Omerovića je još jedan dokaz, a na mnogo mesta u zakonu se to vidi, da nam fali zakon o klasifikaciji tajni, odnosno zakon o tajnosti informacija. To je ono na šta smo u načelnom pretresu upozorili. Teško je primenjivati ovaj zakon ako nemamo zakon koji definiše pod kojim uslovima i uz kakve kriterijume nadležni državni organi određuju šta je državna, poslovna, službena tajna. Sada postoji voluntarizam, svako određuje kako želi, tako da imamo primere da su stare karte, koje se nalaze po podrumima u vojnim ustanovama, iz pedesetih i šezdesetih godina, dokumenti o JNA iz Makedonije ili Slovenije još uvek državna tajna i ne mogu da se bace na đubrište zato što se ne mogu deklasifikovati. Sa druge strane, u proceduri imamo zakon o klasifikaciji podataka, odnosno o tajnama, koji je na jedan dobar način, koristeći praksu drugih zemalja, rešio to pitanje. Prošli put sam u načelnom pretresu postavio pitanje na koje treba da mi odgovori ministar Milan Marković – da li je on formirao radnu grupu koja piše taj zakon. Na stranu to da li tom radnom grupom rukovodi čovek iz BIA, ali je činjenica da mi nije jasno zašto Vlada nije stavila u proceduru zakon koji su napisale nevladine organizacije koje su uz 72.000 potpisa predale Skupštini ovaj predlog još u novembru. Ako je mislila da je loš mogla je da ga prepravi, ako je mislila da je dobar, mogli smo već da ga usvojimo. To bi prosto bilo kompatibilno sa ta dva zakona koja već imamo. Mislim da zato dolazi do ovakvih situacija da se pominje zakon o tajnama. Mi ga nemamo; daje se, faktički, prostor državnim organima da i dalje manipulišu tim tajnama, da rade kako oni žele, a to nikako nije nešto što bismo mogli da nazovemo evropskom praksom, evropskim ponašanjem. Taj zakon o tome šta je tajna i kako se klasifikuje dokument u nekim zemljama se primenjuje 10-15 godina. U Sloveniji je za petnaestak godina primene tog zakona samo pet ili šest dokumenata ispunilo kriterijum da se klasifikuju kao tajna. Sve drugo je dostupno javnosti, svakako Povereniku za informacije. U Španiji je za 20 godina tek desetak dokumenata označeno tim najstrožim stepenima tajnosti. Zato još jednom apelujem na Vladu – glasaćemo i mi za ovaj zakon kada vidimo šta je sa tim članom 45, a imamo naznaka da je tu nešto promenjeno – da se ovaj zakon koji postoji u Skupštini što pre nađe na dnevnom redu da bi ovaj zakon o kome danas raspravljamo mogao da se primenjuje. Nije suština usvajati zakone koji su neprimenjivi, nego usvajati zakone i sprovoditi ih. Na kraju krajeva, ljudi iz Evrope će u evaluaciji našeg ponašanja u Srbiji na tom evropskom putu ceniti primenu zakona, a ne samo broj i količinu. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, samo jedno obaveštenje pre nego što pitam da li još neko želi reč. Stekli su se uslovi, pa predlažem da konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Upravo su vam uručeni izveštaj RIK-a o dodeli mandata narodnom poslaniku i izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku. Na osnovu izveštaja RIK-a i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Bajramu Šehoviću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić. Čestitam narodnom poslaniku i pozvaću ga da odmah nakon što odredim pauzu, na osnovu člana 85, do 15.00 sati, uđe u salu. Hvala. Odredio sam pauzu od jednog sata. Rad nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Saglasno članu 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas produžiti rad posle 18.00 časova do završetka pretresa u pojedinostima po započetoj tački dnevnog reda, gde se misli na onaj zakon o kome se bude raspravljalo u 18.00 časova. Povodom amandmana na član 23. javili su se za reč narodni poslanici Meho Omerović i Zoran Ostojić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 31. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Vladan Jeremić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvi put se u poslaničkoj praksi susrećem sa podnošenjem amandmana na određene predloge zakona i smatram da se uglavnom potvrđuje nepisano pravilo da čim amandman stiže iz redova opozicionih poslanika mogućnost da bude prihvaćen meri se u promilima. Smatrao sam primerenom, logičnom i pravno utemeljenom reakcijom podnošenje amandmana na član 35. stav 1. ovog zakona o zaštiti podataka o ličnosti, gde se posle reči "proglašenja nestalog lica za umrlo" dodaju reči "odnosno u skladu sa rokom utvrđenim u zakonu po komese podaci prikupljaju", uz jedno potpuno smisleno obrazloženje da se ovim amandmanom sprečava brisanje podataka o umrlim licima nakon godinu dana od njihove smrti, što bi uslovilo da se bespovratno izgube podaci o ranijim vlasnicima, stečenim pravima umrlih lica i slično. Amandman je, imajući u vidu malopređašnju konstataciju, odbijen uz obrazloženje da Vlada ne prihvata amandman budući da je članom 35. stav 1. Predloga zakona propisano da se podaci u slučaju smrti, odnosno proglašenja nestalog lica za umrlo, čuvaju najmanje godinu dana od dana smrti, odnosno proglašenja nestalog lica za umrlo, dok se podrazumeva da će, ako je posebnim zakonom propisano da se ti podaci čuvaju duže, isti biti čuvani u rokovima propisanim tim zakonom. Upravo ova formulacija podrazumeva ono što mi daje za pravo da smatram da je ipak trebalo da bude prihvaćen ovaj amandman, da bi samo doprineo kvalitetu ovog predloga zakona koji se danas nalazi u skupštinskoj raspravi. Sam Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti predstavlja, to se već sad jasno potvrdilo, jedan i te kako nedovršen projekat, s obzirom na to da smo danas u prilici da vidimo da je dosta kvalitetnih amandmana i kolega poslanika, kao i Zaštitnika građana, odbijeno; takođe, na neki način, priznanje od strane predlagača ovog zakonskog akta jeste i prihvatanje jednog popriličnog broja amandmana. Ako se već hvale komparacijom sa evropskim zakonskim rešenjima, oni koji su nam predložili ovakav zakonski akt trebalo je da povedu računa o nekim sličnim propisima koji vladaju u zemljama Evropske unije. Tu, pre svega, mislim na britanski propis "Data protection act", u kome se, između ostalog, detaljno regulišu i uslovi postupanja redovnih sudova u postupcima vezanim za povredu prava i obaveza u pogledu zaštite podataka, a predviđeno je i jedno posebno telo koje bi rešavalo sporove između Poverenika i drugih organa, odnosno lica. U skladu sa ovom pričom, kao i mojim pravom iz Poslovnika o radu Skupštine Srbije, obavestiću vas da je pre pet dana akcijom pripadnika MUP-a uhapšen Mladen Novaković. Isti taj Novaković je direktor FK Mladenovac, ali on nije uhapšen zbog loših igara u prvenstvu, već zbog toga što je najveći narkodiler na području ove beogradske prigradske opštine. Ono što je najinteresantnije u toj priči jeste da je nakon bezuspešnog pokušaja samoubistva prilikom hapšenja Novaković, prema pisanjima jednog štampanog medija, obelodanio da je finansirao lokalne političare kako bi im omogućio vlast, a da je zauzvrat dobio već pomenuto mesto direktora fudbalskog kluba. Izražavam i svoju želju i želju javnosti, pre svega mislim na građane Mladenovca, da dočekamo taj dan da nadležni organi napokon barem jednu stvar isteraju na čistac, odnosno da se utvrdi koji su to političari u Mladenovcu dobijali novac od droge i zelenaštva kako bi bili na vlasti, a zauzvrat se narkodileru zahvaljuju postavljanjem na mesto direktora jednog sportskog kolektiva. Stoga i ne treba da čudi što je Mladenovac po stopi narkomanije među vodećim opštinama u Srbiji i pored konstantnog rada na suzbijanju tog problema; to je evidentno i očito upravo zbog ovakvih stvari koje se dešavaju. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta, izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman koji je podneo kolega Vladan Jeremić u ime poslaničke grupe SRS svakako zaslužuje jedan dodatni komentar i molbu narodnim poslanicima da ozbiljno obrate pažnju na njegovu suštinu. U članu 35. govori se o čuvanju i korišćenju podataka u slučaju smrti: "U slučaju smrti i proglašenja nestalog lica za umrlo podaci koji su prikupljeni na osnovu ugovora, odnosno saglasnosti u pismenom obliku, čuvaju se u skladu sa uslovima utvrđenim u ugovoru, odnosno pristanku, a podaci koji su prikupljeni na osnovu zakona čuvaju se najmanje godinu dana od dana smrti, odnosno proglašenja nestalog lica za umrlo...". Tražili smo da se nakon ovoga doda – odnosno u skladu sa rokom utvrđenim u zakonu po kome se podaci prikupljaju, a nakon toga se uništavaju. U obrazloženju je kolega Jeremić napisao da se amandmanom sprečava brisanje podataka o umrlim licima nakon godinu dana od njihove smrti, što bi uslovilo da se bespovratno izgube podaci o ranijim vlasnicima, stečenim pravima umrlih lica i slično. Vlada je u obrazloženju rekla da ovaj amandman ne prihvata budući da je članom 35. stav 1. zakona propisano da se podaci u slučaju smrti, odnosno proglašenja nestalog lica za umrlo, čuvaju najmanje godinu dana od dana smrti, odnosno proglašenja nestalog lica za umrlo, dok se podrazumeva da će ako je posebnim zakonom propisano da se ti podaci čuvaju duže isti biti čuvani u rokovima propisanim tim zakonom. Ne postoji ni jedan jedini razlog, a pročitala sam obrazloženje Vlade, za neprihvatanje ovog amandmana. Molim narodne poslanike da kada se bude glasalo o ovim zakonima, u danu za glasanje, obrate pažnju i glasaju za amandman Vladana Jeremića na član 35. Zašto ovo posebno naglašavam? Zbog specifičnosti u kojima se nalazi država Srbija, odnosno veliki broj građana Srbije. Svima je poznato koliko u Srbiji ima izbeglih, prognanih, raseljenih lica. Svima je poznato da još uvek nije utvrđen broj lica koja su u prethodnim ratovima nestala. Mnoge porodice su podnosile zahteve kod nadležnih službi za proglašenje lica umrlim, pre svega iz razloga što, nažalost, nisu mogle u ovoj državi da ostvare svoja prava na osnovu činjenice da se neko lice, član porodice, ne pojavljuje desetine godina. Onda su supruge, majke, deca podnosili zahtev nadležnim organima, proglašavali lice umrlim, pre svega, nažalost, da bi ostvarili pravo na penziju. Dešavalo se u praksi da se i posle proglašenja lica umrlim lice pojavi. Nažalost, šanse su male, ali i takva mogućnost postoji. Zato ne smemo nijednim zakonom da ograničavamo i da nekom stajemo na put da ostvari neka svoja imovinska prava u takvim slučajevima. Radi se o ovim slučajevima o kojima sam govorila. Radi se o imovini koja se nalazi na teritoriji drugih država ili na teritoriji Kosova i Metohije. Ako ne prihvatimo ovaj amandman, ako se ti podaci o licu proglašenom umrlim brišu tako brzo iz registra, može se desiti da se takvo lice ipak pojavi i da ono gubi sva prava, pre svega imovinska prava koja bi imalo da je u tom momentu bilo u životu. I, daj Bože da se što više takvih slučajeva pojavi, ali i jedan jedini ako bi bio, mi bismo bili veoma grešni zato što neusvajanjem ovog amandman možemo da dovedemo u vrlo nezavidnu situaciju porodice takvih lica. Ponavljam, sigurna sam da svi vi znate za takve primere, nažalost, ja znam mnogo primera gde se članovi porodice nadaju da su im članovi porodice živi. Ali, nema ih više godina i oni ne mogu da prežive zato što nemaju u ovoj državi nikakva prava i jedini način da dođu do neke novčane nadoknade jeste da tog svog člana porodice proglase umrlim. Naravno, u momentu kada to traže oni ispunjavaju te uslove koje je zakon predvideo - da se lice ne pojavljuje pet godina, da mu se najmanje pet godina ne zna prebivalište itd. Ali, kažem, ovo je specifična situacija, to su specifični slučajevi, mogu da se dešavaju i to je zapravo bila suština podnošenja ovog amandmana koji je kolega Jeremić podneo u ime poslaničke grupe SRS. Iz tog razloga i zbog svih tih ljudi, zbog svih tih porodica koje su morale da svoje članove proglase umrlim i nestalim, čak iako nemaju neki opipljiv dokaz o tome, ali su morali da bi ostali članovi porodice preživeli, u ime svih njih molim vas da prihvatite ovaj amandman i da svi zajedno poželimo da se u mnogo slučajeva primeni i da se što više tih ljudi koji su nestali u ovim poslednjim ratovima pojavi i da im nijedan zakon koji u ovom parlamentu bude donet ne stoji na putu. Hvala vam lepo.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Momir Marković. Izvolite. Na raspolaganju imate tri minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, u prilog amandmanu narodnog poslanika gospodina Vladana Jeremića, samo dva primera. Znam porodicu sa Novog Beograda čiji je sin otišao kao dobrovoljac, ratovao, oženio se u međuvremenu, dobio dete, poginuo je. Njegova supruga, da bi ostvarila pravo na penziju – pri tom se odrekla deteta, a dete i dan-danas živi i školuje se kod njegovih roditelja na Novom Beogradu – prilikom prepoznavanja kod iskopavanja jedne masovne grobnice pokaže na čoveka, kaže, to je moj suprug, i na osnovu toga ostvari pravo na penziju. Sahrane čoveka i tek nekoliko godina posle toga, prilikom otkopavanja druge masovne grobnice, majka prepozna drugi leš kao zemne ostatke svog sina. Utvrdi se DNK analizom i, naravno, posle toga se vrati i porodična penzija detetu, a ne supruzi. Dakle, moguće su zloupotrebe ukoliko se u roku od godinu dana podaci uništavaju. Ne postoji više mogućnost da se utvrdi eventualno neki novi identitet. Samo još jedan podatak: predsednik opštinskog odbora SRS iz Orahovca u vreme ratnih dešavanja biva zarobljen na ulazu u Orahovac, na onoj raskrsnici za Belu Crkvu, odveden u Mališevo, a posle toga u Klečku i spaljen u onoj krečani. Pošto nije ostalo ništa od delova tela, proglašen je nestalim, a njegova porodica ni dan-danas ne može da ostvari određena prava jer ne može da dokaže da je on tu poginuo. Zbog toga treba čuvati ove podatke i u pravu je narodni poslanik gospodin Vladan Jeremić kada traži da se ovi podaci čuvaju duže od godinu dana.
Da li još neko želi reč? Na član 35. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatila je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 39. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Saša Janković, Zaštitnik građana. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, članovi predsedništva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre pravde, ja sam u dosadašnjem toku današnje diskusije odlučio da ne obrazlažem posebno pojedinačne amandmane koje sam podnosio ceneći da ste vi bili dovoljno zainteresovani da i sami pročitate obrazloženje i to se očigledno pokazalo dobrom procenom. Međutim, mislim da je ovo jedan od amandmana koji zaslužuju da dodatno kažem nekoliko reči kako bih možda osvetlio još bolje pravnu nameru i cilj. Naime, ovaj amandman je direktno povezan sa amandmanom koji sam podneo a kojim se traži brisanje stava 2. iz člana 45. Suština ova dva amandmana je u sledećem. Zakon koji danas donosimo je realizacija jednog našeg Ustavom garantovanog prava, a to je pravo na zaštitu podataka o ličnosti. Međutim, pravo na zaštitu podataka o ličnosti je jedno od ljudskih prava koje može biti ograničeno ili privremeno odloženo iz razloga opštih i zajedničkih interesa koji privremeno pretežu nad interesom pojedinca. Dakle, imamo pravo građana, dakle pravo pojedinca, a imamo i opšte i zajedničke interese koji mogu u nekom trenutku privremeno pretezati nad tim pravom. Suština ovog amandmana je sledeća: kada organ koji obrađuje i prikuplja podatke ili, kako zakon kaže, kada rukovalac podataka proceni da postoje razlozi zbog kojih pravo zajednice treba da pretegne nad pravom pojedinca... Ti razlozi su nabrojani i nalaze se u sferi javne bezbednosti, državne bezbednosti, hvatanja počinilaca krivičnih dela i drugih taksativno nabrojanih okolnosti. Dakle, ključno pitanje je da li će organ koji obrađuje i prikuplja podatke biti taj koji merodavno odlučuje da li će se pojedincu neko pravo privremeno ograničiti ili postoji organ koji vrši kontrolu nad zakonitošću i pravilnošću takve odluke. Ovim zakonom, koji ćete vi, nadam se, uskoro doneti, predviđa se da dosadašnji Poverenik za informacije od javnog značaja promeni naziv i da postane Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Tom organu se, dakle, daje jedna nova nadležnost, velika, ozbiljna nadležnost, na pleća i on je taj koji posle ovog zakona služi ostvarivanju svrhe zakona, odnosno kontroliše da li se zakon sprovodi pravilno i da li je pravo građana koje je njime propisano zaista i ostvareno. Onim što je u Predlogu zakona napisano u članu 45. praktično se onemogućava pravo Poverenika da u takvim situacijama donese odluku da li je ograničavanje prava građana zakonito i pravilno. Dakle, nije sporno da građaninu u određenim situacijama nadležni organ ne može otkriti da se o njemu u tom momentu prikupljaju i obrađuju podaci, jer bi to obesmislilo svrhu prikupljanja podataka. Ali, mora postojati neki nezavisni nadležni organ, dakle, ne onaj ko prikuplja podatke, nego neko drugi ko će u tom momentu građanima, svim građanima Srbije, garantovati kontrolu da niko ne bi zloupotrebljavao pravo da ograniči građaninu ostvarenje njegovih prava. To pravo po prirodi ovog zakona vrši Poverenik. Istovremeno sa zahtevom, odnosno predlogom da se izbriše ograničenje Povereniku da proceni ovakve slučajeve predložio sam i ovaj amandman kojim se, po mom dubokom uverenju, u potpunosti poštuju oba interesa: omogućava se zaštita prava građana pred nadležnim organom, ali se istovremeno štite interesi nacionalne i javne bezbednosti, omogućava se hvatanje počinilaca krivičnih dela itd. Praktično, ovim amandmanom je predviđeno da će Poverenik (dakle, to je državni organ koga vi birate, u koga je uloženo državno poverenje i koji je obavezan da kao tajnu čuva sve ono što jeste tajna a on u vršenju svoje dužnosti sazna) u postupku po žalbi fizičkog lica privremeno odložiti ostvarivanje prava iz člana 19, to je pravo svakog građanina da bude obavešten da se o njemu prikupljaju podaci, i drugih prava, iz razloga nacionalne ili javne bezbednosti, odbrane zemlje ili sprečavanja, otkrivanja, istrage i gonjenja za krivična dela, dok traju razlozi za odlaganje i na način, ovo je zaista jako bitno, kojim se omogućava ispunjenje svrhe odlaganja. Dakle, cilj nam je da postoji nadležni državni organ koji će proveriti zakonitost postupanja onog ko prikuplja podatke i odlučiti o tome da u tom momentu građaninu to ne treba reći. To je bila svrha ovog amandmana. Nadam se, uveren sam da ćete ga ceniti onako kako treba. U međuvremenu, narodni poslanik je Zakonodavnom odboru i Odboru za pravosuđe i upravu podneo jedan drugi amandman kojim se postiže svrha ovog što sam ja rekao. Dakle, uvodi se mogućnost da drugi organ, a ne onaj koji obrađuje podatke, proveri, odnosno ispita zakonitost rada organa koji prikupljaju podatke. Ostajem pri ovom svom amandmanu. Smatram da se njime na potpuniji način štite prava građana, a istovremeno i interesi nacionalne bezbednosti jer, ne zaboravimo, nacionalna bezbednost služi ostvarivanju prava svih građana jer nacionalna bezbednost garantuje bezbednost svima nama. Reći ću samo još samo dve stvari zbog razgraničenja, s obzirom na to da smo u nekoliko diskusija možda pogrešno postavili pitanje nadležnosti Zaštitnika građana i Poverenika. Dakle, ovim zakonom se nadzor odnosno ostvarivanje prava građana u oblasti zaštite podataka o ličnosti stavlja u nadležnost Povereniku za zaštitu podataka o ličnosti i informacije od javnog značaja. Odakle onda Zaštitnik građana u celoj ovoj priči? Ovo pravo na zaštitu podataka o ličnosti je jedno od Ustavom predviđenih ljudskih prava, i onda kada građanin pokuša da zaštiti svoja prava pred nadležnim organima, pa i Poverenikom za informacije odnosno zaštitu podataka o ličnosti, a u tome ne uspe ili smatra da nije uspeo, tada se obraća ombudsmanu, kao i u slučaju svih drugih povreda prava za koje smatra da postoje. I, ja zaista nisam nikad pominjao ostavku po ovom pitanju. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz poslaničke grupe SRS smatramo da je amandman na član 9. koji je podneo gospodin Janković, Zaštitnik građana, zaista odličan amandman. On na jasan, precizan način ... Mogu li da saznam šta je smešno? Nešto u vezi sa amandmanom ili ovako nešto pod razno? Dakle, moraću onda da vam objasnim o čemu se radi. Da li vi iz Demokratske stranke pratite ili ne pratite Zaštitnika, u koliziji ste sa njegovim razmišljanjem i ako vam čovek na osnovu svog dosadašnjeg kakvog-takvog iskustva, iako ste mu jedva dali i kancelariju za rad, opremu i sve, ipak ima određena saznanja i brine za nacionalnu i državnu bezbednost, zato i predlaže ovaj amandman. Reći ću vam zbog čega je veoma važno, mada je gospodin Janković to zaista stručno objasnio i dao primere za takvu svoju tvrdnju, da prihvatite ovaj amandman, a imamo još tu mogućnost u danu za glasanje. Evo zbog čega. Znači, Poverenik kao novi institut, kao neko ko se pojavljuje u ovom zakonu, ima u zakonu jasno utemeljena svoja prava i obaveze i ograničenja u pogledu vršenja svog posla, o kojima smo govorili u dosadašnjem toku rasprave u pojedinostima i po amandmanima. Međutim, ovde dolazimo u jednu vrlo delikatnu situaciju da on može da odloži pravo žalbe kod onih građana čija prava... Svi građani su nevini dok se drugačije ne dokaže, i ta prezumpcija nevinosti ne postoji samo u haškom antisrpskom tribunalu, to je opštepoznata stvar; ne poštuje se međunarodno pravo pa tako tamo, na pravdi Boga, već šest godina boravi naš predsednik prof. dr Vojislav Šešelj. Ako govorimo ovde o indiciji da postoji opasnost da će neki pojedinac svojim činjenjem da na bilo koji način ugrozi državnu i nacionalnu bezbednost, finansijsku, jer mi smo trusno područje, naročito zbog činjenice da imamo taj udar šiptarskih terorističkih grupa, da imamo razne druge pojave, počev od špijunskih organizacija Amerike i zapadnih sila koje nesmetano ovde vršljaju, i zbog toga što imamo u pravom smislu reči institucionalnu mafiju koja taj posao završava preko tajkuna, vi sad hoćete da neprihvatanjem amandmana Zaštitnika građana svima nama kažete da su neki pojedinci zaštićeni i da je Poverenik taj koji će u određenom trenutku da proceni da li on treba ili ne treba da štiti podatke takvih ličnosti koje su ovde nabrajane, a mnogo je takvih primera. Vi ste dali mogućnost drugom organu da odlučuje, a to nije dobro zato što i nad Poverenikom mora da postoji, u ovakvim situacijama, određena supervizija. To ću vam reći na osnovu iskustva, mog ličnog i kolega iz Odbora za odbranu i bezbednost. Dakle, mi koji smo članovi Odbora za odbranu i bezbednost moramo da poštujemo, pre svega, zakon, Ustav i kada je u pitanju rad Bezbednosno-informativne agencije koja, i pre ovoga što danas ovim zakonom uspostavljamo zaštitu podataka o ličnosti i ustanovljavamo Poverenika, obrađuje podatke i za pojedince i grupe, mi se danom pristupanja u Odbor za odbranu i bezbednost obavezujemo da ćemo te podatke da čuvamo kao službenu tajnu. Ja sam ovde jutros pominjala slučaj jednog građanina koji je gurao ove odmetničke grupe, koji je intervenisao kod direktora Bezbednosno-informativne agencije, ali ne da pita da li nagrću Šiptari ili da li se nešto dešava i da li ima finansijskih malverzacija (pa i zašto bi, kad je on sa takvima u najboljim prijateljskim odnosima i plaćaju ga), nego da pita za neke svoje lične stvari, da li ga je neko video ovde ili onde, gde je prošao i kada je došao, što je nebitno, ljudi se smeju. Ne, nije na to mislio gospodin Zaštitnik građana, nego je mislio zaista na opasnost da će neko činjenjem teških krivičnih dela da ugrozi državnu i nacionalnu bezbednost. Ako mi, dame i gospodo narodni poslanici, kao članovi Odbora za odbranu i bezbednost dva puta godišnje razmatramo izveštaj o radu Bezbednosno-informativne agencije (i to je javno, to je bio način rada još dok je na čelu tog odbora bio gospodin Milorad Mirčić), mi onda znamo, kao što zna i direktor Bezbednosno-informativne agencije, da ono što smo mi pročitali, što je službena tajna, i za terorističke grupe, za mafije, za ovo ili za ono, kao što smo znali da Ministarstvo unutrašnjih poslova obrađuje i duvansku mafiju, drumsku mafiju i da prati kretanje pojedinih ljudi, privrednih kriminalaca, naravno da o tome nećemo da govorimo... Doduše, jednom kada smo počeli o tome javno da govorimo... Pre svega, gospodin Jadranko Vuković je pomenuo Miškovića i Beka i dobio je packe tu, ispred lifta - "nemoj to da pričaš, nije dobro". A, onda saznamo da su oni plaćali te odmetnike i te pojedince i jasno nam je zašto nismo smeli o tome da pričamo. Javna je tajna da su oni tajkuni, da su ojadili narod. da trpaju pare u džepove i da instrumentalizuju tako pojedince da završavaju posao, i Boris Tadić, za njih. Ovde se radi o mogućnosti da Poverenik ne proceni dobro, gospođo ministre, ili da je on sada u povlašćenijem položaju nego mi, pa čak i ljudi koji su zaposleni u BIA. Sve to što je striktna državna tajna, što može da nas dovede u opasnost, mi tražimo, odnosno gospodin Janković, da se kao takvo i tretira, sve do momenta dok ne prestane ta eventualna opasnost i dok ne dođemo u situaciju da čitava javnost to sazna. On je lepo naveo ovde... To ste u pravu, gospodine Jankoviću, direktno je ovaj vaš amandman, neću posle ni da se javljam, vezan za član 45, za brisanje ovog stava 2, jer u slučaju da ne budemo vodili računa na takav način o državi, to će daleko da nas odvede. Ili nekome nije u interesu da se na takav način prema tim najdelikatnijim pitanjima odnosimo. Svaki poslanik Srpske radikalne stranke, verujte mi, koji učestvuje u radu Odbora za bezbednost najozbiljnije shvata taj svoj posao. Čak mi nikada, što nam takođe taj kodeks nalaže, između sebe ne komentarišemo pošto u određenoj prostoriji Odbora za odbranu i bezbednost pročitamo te podatke koji su striktna državna tajna, već znamo da štiteći i čuvajući te podatke, posle načina na koji dolazimo do njih, štitimo državni i nacionalni interes.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 44. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatiliamandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodna poslanica Aleksandra Janković. ALEKSANDRAJANKOVIĆ: Članom 44, gde je određena nadležnost Poverenika, između ostalog se kaže: "daje mišljenje u vezi sa uspostavljanjem novih zbirki podataka, odnosno u slučaju uvođenja nove informacione tehnologije u obradi podataka", pa u tački 8) "daje mišljenje u slučaju kada postoji sumnja da se neki skup podataka smatra zbirkom podataka u smislu ovog zakona". Samo ove dve tačke, a i ceo član 44, dovoljno su ilustrativne da ukažu na potrebu za bližim određivanjem kriterijuma tj. na osnovu čega će Poverenik dati takvo mišljenje. Ako način na koji Poverenik ostvaruje svoju nadležnost ne bude bliže određen, rizik od proizvoljnosti postaje veći nego, recimo, u slučaju institucionalizovanja, što mislim da je osnovi nedostatak ovog zakona, tzv. saveta stručnjaka, koji bi ujedno prestavljao i neku vrstu ograničenja ili korektiva eventualnom ostvarivanju nekih drugih interesa osim zakonskih. Već u načelnoj raspravi sam rekla da, bez obzira na proklamovanu samostalnost Poverenika, kao državnog organa koga bira Narodna skupština, politička realnost u Srbiji nas uči da nikako nije iscrpljena potreba za dodatnim mehanizmima kontrole javnosti nad radom Poverenika. U to ime sam podnela amandman na član 44. gde se posle tačke 16) dodaje tačka 17) koja glasi: "Poverenik je obavezan da jednom godišnje podnosi izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije". U članu 44. stav 1. posle tačke 17) dodaje se tačka 18) koja glasi: "Poverenik je obavezan da najmanje dva puta godišnje izdaje informator o svom radu koji će biti dostupan javnosti u meri u kojoj tako objavljeni podaci ne ugrožavaju zakonom zaštićeni interes". U članu 44. stav 1. posle tačke 18) dodaje se tačka 19) koja glasi: "Poverenik je obavezan da, bez odlaganja, na srpskom jeziku i na jezicima koji su u skladu sa zakonom određeni kao jezici u službenoj upotrebi, izdaje i ažurira priručnik sa praktičnim uputstvima za delotvorno ostvarivanje prava uređenih ovim zakonom". Ovim bi se ipak preciznije odredio delokrug obaveznih aktivnosti Poverenika u zakonu o zaštiti podataka o ličnosti. Poverenik jeste obavezan da jednom godišnje podnosi izveštaj Narodnoj skupštini, što je regulisano preuzimanjem odredaba Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, ali s obzirom na kvalitativnu razliku između ovih podataka i podataka o ličnosti, neophodno je delimično preuzimanje ove regulative i eksplicitno zakonsko definisanje obaveze Poverenika da Narodnoj skupštini podnese izveštaj u vezi sa zakonom o zaštiti podataka o ličnosti. Preuzimanjem odredaba Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja (članovi 39. i 40) predviđena je i obaveza Poverenika na objavljivanje i izdavanje informatora. No, s obzirom na ogroman broj potencijalno zainteresovanih lica čiji se podaci ubacuju u centralni registar zbirki podataka, neophodno je precizno definisanje obaveze izdavanja informatora i u samom zakonu o zaštiti podataka o ličnosti. U cilju što preciznijeg definisanja zakonskih obaveza Poverenika neophodno je da u delokrug njegovih aktivnosti uđe i obaveza objavljivanja adekvatnog priručnika, po ugledu na član 37. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Verujem da se na ovaj način omogućava veći stepen pravne sigurnosti i da se Poverenik više izlaže kontroli javnosti. Da li još neko želi reč? Da, narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ovaj amandman dobar i da ga treba prihvatiti iz sledećih razloga: novim Zakonom o ličnoj karti, kojim je uvedena elektronska lična karta sa biometrijskim čipom, stvoreno je toliko prostora za zloupotrebu ličnih podataka da to nije moguće sprečiti ni jednim drugim zakonom, pa ni ovim predlogom zakona. Smatram da je to moguće sprečiti jedino donošenjem novog zakona o ličnoj karti, kojim bi postojeći zakon bio stavljen van snage. Ako taj zakon koji je sad na snazi bude primenjivan, mi ćemo morati da nosimo lične karte sa biometrijskim čipom. Praktično, svako od nas biće kodiran, žigosan, na isti način na koji su kodirana ili žigosana grla stoke, flaša "koka-kole", flaša kisele vode. Praktično, to predstavlja neki prvi korak, međufazu ka nekom budućem vremenu kada će nam, verovatno, te biometrijske čipove ubrizgavati ispod kože ili nam stavljati na uši da ih nosimo, kao što je sada slučaj sa grlima stoke. Sledeća stvar, ako budemo nosili takve lične karte, izgubićemo najvrednije što imamo - svoju slobodu i privatnost. Neki "Veliki brat" ili neko ko bude kontrolisao taj sistem moći će u svakom trenutku da zna gde se nalazimo, gde se krećemo. Vi znate da se u izradi dokumenata, pa i ličnih karata, često javljaju određene greške. Te greške posle stvaraju velike probleme. Međutim, prednost ovih postojećih dokumenata jeste što se te greške mogu ispraviti. Znači, te greške su transparentne i mi možemo da ih ispravimo u svakom trenutku. Kada su u pitanju ovi novi elektronski dokumenti, mi nećemo znati šta u njima piše, tako da nećemo moći ukazivati na te greške. U isto vreme, dok mi ne znamo šta se nalazi u našim elektronskim dokumentima, u ovom konkretnom slučaju u elektronskoj ličnoj karti, ovlašćeno lice koje bude rukovodilo softverom moći će u svakom trenutku ne samo da zna koji su podaci u pitanju, nego će moći slobodno te podatke da menja, da ih dopisuje, da ih briše bez ikakvih tragova da je to učinilo. Praktično, imaće neograničenu mogućnost da u naše biometrijske podatke ubaci neke podatke zbog kojih možemo imati problema, ne znam, da smo pripadnici antihaškog lobija, da smo članovi DS-a, da smo problematične ličnosti itd. Postavlja se pitanje, zašto je država Srbija među prvima u Evropi krenula u uvođenje ovih elektronskih isprava? Zvanično objašnjenje koje smo čuli jeste da je to urađeno iz razloga racionalnosti i brzine, da će se lični dokumenti brže dobijati. Međutim, to nije tačno. Razgovarao sam sa pripadnicima MUP-a koji rade na ovim poslovima i oni tvrde da je procedura sada komplikovanija nego što je bila ranije. Vremenski period koji je potreban da bi se izvadila nova lična karta je otprilike jednak vremenskom periodu koji je bio potreban za stare lične karte. Druga stvar, lične karte se ne vade svakih pet dana ili pet meseci nego jednom u pet ili deset godina i to ne može biti presudan momenat koji treba da nas opredeli za kakve lične dokumente ćemo da se opredelimo. Drugi razlog koji je naveden i koji se stalno pominje u raspravi o ovim zakonima jeste da će njihovo usvajanje omogućiti lakši ulazak Srbije na tzv. belu šengen listu. Znači, ovde se često pominje da je to jedan od preduslova. Međutim, to nije tačno. Ne postoji nijedna međunarodna konvencija, ne postoji nijedan međunarodni ugovor koji Srbiju ili bilo koju drugu zemlju u Evropi obavezuje na uvođenje ovakvih dokumenata. Biometrijske karte u ovom trenutku postoje samo u Španiji. Njihovo uvođenje je pokušano u Grčkoj, međutim, to je dovelo do višemilionskih demonstracija, nakon čega je vlada povukla zakon iz razmatranja. U Velikoj Britaniji ministar unutrašnjih poslova je zbog predloga ovog zakona bio prinuđen da podnese ostavku. Iz istih razloga, zbog masovnih protesta, zakon je povučen iz procedure u Kanadi i Japanu. Postoje dva mnogo prizemnija razloga zbog kojih se žuri sa uvođenjem ovih dokumenata. Jedan mogući, ne tvrdim da je to u pitanju, ali s obzirom na sve ono što nam se događa u poslednjih 20 godina ne bih isključio ni tu mogućnost: 20 godina traje permanentna satanizacija srpskog naroda gde se mi predstavljamo kao opasan narod, genocidan narod, opasni pojedinci, ratni zločinci i ne treba isključiti mogućnost da je neko došao na ideju da je ovo dobar način da nas kontrolišu. Drugi razlog je mnogo prizemniji. U pitanju je provizija. Vi znate da je oprema za izradu ovih ličnih dokumenata, a pre svega ličnih karata, nabavljena od američke "Motorole" u vreme kada je ministar unutrašnjih poslova bio Dušan Mihajlović. Ta oprema je plaćena 120 miliona dolara. Ono što je bitno, pored same cifre, jeste činjenice da je oprema nabavljena bez tendera. Vi znate da se ti poslovi na zapadu sklapaju uz proviziju koja se kreće od 5 do 10%, pa čak i do 15%. S obzirom na visinu ugovora i s obzirom na to da je sporazum sklopljen bez tendera, možemo pretpostaviti da je u pitanju iznos provizije od 10 do 15 miliona evra. Kada smo već kod ovih podataka o ličnosti, ono na šta još hoću da skrenem pažnju jeste činjenica da već dve godine u školama u Srbiji traje anketiranje prosvetnih radnika i đaka; od prosvetnih radnika i njihovih učenika se traži da popune formulare u kojima se iznose podaci koji su bukvalno privatni podaci i koji se odnose na stanje u porodici. Recimo, tamo imate pitanja, ne znam, koliko vas spava u sobi; da li imate kompjuter; koliko vremena učite; da li vam se roditelji svađaju; ako su otac i majka razvedeni a majka se preudala za drugog, da li vas očuh priznaje kao zakonito dete itd. Veliki broj građana Srbije u ovom trenutku koristi platne kartice. Najavljuje se uvođenje elektronskih biometrijskih zdravstvenih knjižica. Većina građana Srbije koristi mobilne telefone. Hoću da kažem da se približavamo jednom trenutku, možda će to biti u bliskoj budućnosti, u narednih pet ili 10 godina, kada nekome može pasti na pamet da iz razloga racionalnosti predloži uvođenje jednog elektronskog superdokumenta koji bi istovremeno bio lična karta, zdravstvena knjižica, vozačka dozvola. Do čega bi to dovelo? To bi dovelo do toga da neko ko kontroliše te podatke u svakom trenutku zna gde se nalazimo, sa kim razgovaramo, šta razgovaramo, da li smo bolesni i od kojih bolesti bolujemo, koliko para imamo, šta kupujemo, šta jedemo itd. To znači da bismo postali neka vrsta modernih robova. Smatram da jedini način da se to spreči jeste da se ovaj zakon ne usvoji, da se pristupi donošenju i usvajanju novog zakona o ličnoj karti. Međutim, pošto se to neće dogoditi i pošto će većina usvojiti ovaj zakon, predlažem da se prihvati amandman narodne poslanice Aleksandre Janković jer smatram da će on na neki način dati veća prava Povereniku da spreči zloupotrebu ličnih podataka. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 45. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatila je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 49. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pri kraju smo rasprave o amandmanima podnetim na ovaj Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Hoću vrlo kratko da se obratim vama, gospodine Jankoviću. Ne znam odakle vam zaključak da je neko od narodnih poslanika, s obzirom na to da su uglavnom poslanici Srpske radikalne stranke govorili o amandmanima, pogrešno razumeo ko će primenjivati ovaj zakon, odnosno na koga se odnosi. Sami ste rekli u kojim slučajevima ćete i vi biti uključeni u primenu. Mi smo se vama obraćali iz tog razloga, a pre svega zbog toga što ste vi jedan od retkih državnih funkcionera koji su sa uvažavanjem pristupili i ovom predlogu zakona i u odnosu sa narodnim poslanicima. Samo je na tom nivou bila ta komunikacija. Mislim da ste primetili da smo mi vrlo studiozno obradili ovaj zakon i naravno da znamo ko će da ga primenjuje. Ovo je čisto radi javnosti, da ne bude zabune da ne znamo o čemu govorimo. Amandman koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS odnosi se na član 57. Član 57. reguliše kaznene odredbe. Predviđeno je da se novčanom kaznom od 50.000 do 1.000.000 dinara kazne za prekršaj rukovalac, obrađivač ili korisnik koji ima svojstvo pravnog lica, pa je nabrojano u 17 tačaka u kojim slučajevima će se izreći ove kazne. Naša načelna primedba, koju nismo formulisali kroz amandman zato što takvi amandmani nikada od strane predstavnika Vlade nisu prihvaćeni, i principijelni stav SRS-a jeste da je raspon kazni od 50.000 do 1.000.000 dinara neprihvatljiv. Neprihvatljiv je iz razloga što se primenom ovog zakona i ovih kaznenih odredaba stvara velika mogućnost za zloupotrebe. Ako neko treba da proceni da li će neko biti kažnjen sa 50.000 ili sa 1.000.000 dinara za isti prekršaj, onda zaista svaka čast onome ko će se upustiti u to da određuje visinu kazne u ovakvom rasponu. To je nešto što je prisutno u svim zakonima, u svim predlozima zakona koje dobijamo poslednjih osam godina. To je veoma loše rešenje. Slobodno može da se tvrdi da ovakve kaznene odredbe u zakonima koji se donose u ovom parlamentu i te kako doprinose korupciji, jer kaznene odredbe primenjuju državni organi. Znate, ako se kaže da će neko biti kažnjen ako obrađuje podatke bez pristanka, suprotno uslovima iz člana 12. ovog zakona, taj neko može da se kazni kaznom od 50.000 i od 1.000.000 dinara i svim onim ciframa između 50.000 i 1.000.000 dinara. Dakle, ovo nije dobro rešenje. Ali, dobro, vi donosite ovakve zakone i zato Srbija ne može da se pomeri sa dna lestvice kada je u pitanju korumpiranost državnih organa. Umesto da donosimo takve zakone koji će što je moguće više da suzbijaju, odnosno sprečavaju zloupotrebe, mi na izvol'te dajemo zakone nekim ljudima koji u velikom broju slučajeva nisu dostojni da vrše ovakve funkcije i da obavljaju ove poslove. Naravno, tada redovno dolazi do zloupotreba. Amandman se odnosi na nešto sasvim drugo, na to da ovom novčanom kaznom u ovom rasponu, ili kaznom koja se utvrdi, treba da bude kažnjen za prekršaj onaj ko bude odgovoran za gubitak ličnih podataka, tj. gubitak medija na kojem se oni čuvaju. Ovaj amandman je obrazložen vrlo kratko, u jednoj rečenici: "Sa širenjem primene računara i korišćenjem digitalnih medija za obradu i čuvanje podataka raste i mogućnost da se lični podaci građana izgube, a zbog važnosti ličnih podataka neophodno je i ovo predvideti kao prekršaj." Ceo dan danas smo govorili o tome šta sve, u pozitivnom i u negativnom smislu, može proisteći zbog sve šire primene računara i korišćenja digitalnih medija. To svakako kao tehnološki uspeh treba pozdraviti, ali bojim se da mi još uvek nismo na tom nivou da možemo i stručno i, rekla bih, moralno da se koristimo ovim i da primenjujemo ove zakone. Zbog toga mislimo da je dobro da se sve što eventualno može da se desi u primeni ovog zakona kao zloupotreba bude regulisano kroz kaznene odredbe. Ako ovde imate 17 nabrojanih tačaka, 17 slučajeva kada može da se desi prekršaj prilikom primene ovog zakona, ne vidim nijedan opravdan razlog, gospođo ministre, zašto i ovaj amandman niste mogli da prihvatite. Vlada je rekla da amandman ne prihvata, kaže, "budući da je prekršaj koji se amandmanom predlaže već propisan u odredbi člana 57. stav 1. tačka 11) Predloga zakona". Tačno je da u ovom članu u tački 11) stoji da će se ovom kaznom kazniti onaj ko postupi suprotno obavezi preduzimanja mera iz člana 47. stav 2. ovog zakona. Takođe je tačno da u članu 47. stav 2. predloga ovog zakona stoji: "Rukovalac i obrađivač dužni su da preduzmu tehničke, kadrovske i organizacione mere zaštite podataka, u skladu sa utvrđenim standardima i postupcima, a koje su potrebne da bi se podaci zaštitili od gubitka, uništenja, nedopuštenog pristupa, promene, objavljivanja i svake druge zloupotrebe, kao i da utvrde obavezu lica koja su zaposlena na obradi da čuvaju tajnost podataka." Ako je neko dužan, a to stoji na početku ovog teksta, onda taj koji je dužan mora da odgovara ako ne izvrši svoju dužnost. U ovom slučaju je predviđena prekršajna kazna. Na neki način Vlada u jednom delu jeste u pravu, ali u potpunosti nije. Ovo što je predloženo kao amandman uopšte ne bi smetalo. Naprotiv, doprinelo bi pravednijoj, boljoj i bezgrešnijoj primeni ovog zakona. Ako idemo logikom ovog obrazloženja Vlade, onda bi svih ovih 17 tačaka bilo suvišno i moglo bi samo da se kaže – novčanom kaznom od 50.000 dinara do 1.000.000 dinara kazniće se svako ko na bilo koji način prekrši bilo koji član iz ovog zakona. Smatramo da je trebalo da prihvatite ovaj amandman, kao što je trebalo da prihvatite veliki broj amandmana ili gotovo sve amandmane koji su danas ovde obrazlagani i koje su podnosili narodni poslanici; mislim da su sem Srpske radikalne stranke predstavnici LDP-a podnosili amandmane, a takođe i Zaštitnik građana. Činjenica je da su svi ti amandmani koji su podneti mogli da postanu sastavni deo zakona. Time bismo dobili jedan kompletan zakon koji ne bi bio u nekoj skoroj budućnosti ponovo pred narodnim poslanicima kroz eventualne izmene i dopune. Rekla sam vam u prepodnevnom delu prilikom obrazlaganja jednog amandmana, a to vam i sada ponavljam, da sam sigurna da će ovaj zakon vrlo brzo morati da dođe ponovo ovde na doradu zato što je očigledno da je navrat-nanos rađen u Vladi, ili je u pitanju loš prevod, pošto su vaši zakoni uglavnom prevod zakona iz belog sveta, najčešće neprilagođeni uslovima koji su na delu u Srbiji. Zato bi bilo dobro... i zato smo ceo dan raspravljali i o amandmanima narodnih poslanika koji nisu iz SRS, da bismo vam skrenuli pažnju na to da kao Vlada morate da vodite računa o tome da kada nam ponudite jedan zakon i kada ga narodni poslanici nakon rasprave usvoje bilo bi dobro da makar narednih nekoliko godina ne trošimo vreme na isti zakon. Narodni poslanici iz vladajuće većine ne žele da učestvuju u radu parlamenta, to je očigledno. Naravno, nikoga ne prozivam, to je vaša stvar. Građani prate naš rad, pa između ostalog svakako vode računa i o tome ko i na koji način zastupa njihove interese ovde. Ali, s obzirom na to da imate većinu i u nadležnim odborima, vi iz vladajuće većine ste mogli i preko odbora, kao što jeste neke amandmane prihvatili, i preko Zaštitnika građana, kao što ste neke njegove amandmane prihvatili, da prihvatite gotovo sve amandmane koji su vam danas ponuđeni. Onda bismo mogli svi zajedno biti sigurni da ste doneli zakon koji će gotovo onemogućiti zloupotrebu bilo koje vrste. Videćete kakve će reperkusije imati u primeni ovo što ste vi danas doneli; videćete kada novine počnu da pišu, videćete kada narod počne da se zabavlja zbog primene ovog zakona. Mnogo je pravnih praznina, mnogo je, narodski rečeno, rupa u ovom zakonu. To nije dobro. Pravite medveđu uslugu i ovom parlamentu i onom koji će primenjivati ovaj zakon. Naše primedbe su krajnje dobronamerne. Naša iskrena želja je da ovaj parlament donosi zakone koji će biti na dobrobit svih građana Republike Srbije. Vaše namere su očigledno drugačije. Vama je samo – daj da se skine sa dnevnog reda, daj da prođe zakon, gledate na sat da li da produžite rad ili da završite u 18.00 časova da bi što više zakona, kao sa trake, izašlo odavde. To, drage kolege, nije dobar način. Ne pravite dobar pravni sistem u državi. Ne stvarate sigurnost institucija sistema, već sve suprotno od toga. To se na kraju obija građanima o glavu. Zapravo, to i govorim zbog građana i zbog toga što mi srpski radikali želimo, u svakom pogledu, dobro građanima Srbije; ne govorim zato što želim vama da skrenem pažnju i da vas navedem na pravi put. To je, bojim se, teško, a i kasno. Dakle, još jedan poziv – glasajte za sve ove amandmane i onda možete biti sigurni da ćete imati dobar zakon. Ne budete li glasali,ostane li ovako kako nam je predstavnik Vlade, odnosno kako nam je Vlada saopštila za koje amandmane neće glasati, dobićete zakon koji će biti neprimenljiv. Svaki put kada smo vam to rekli tako se i desilo. Budite sigurni, vi koji imate iskustva ne morate to da priznate, ali znate koliko puta smo vam odavde rekli - ovo je neprimenljiv zakon, smejali ste se i pokazalo se kroz praksu, odnosno kroz nemogućnost primene zakona da smo bili u pravu. Ovaj put vam takođe kažemo, ovaj zakon je neprimenljiv i otvara veliku mogućnost za zloupotrebe.
Da li još neko želi reč? Povreda Poslovnika. Izvolite.
Nadam se samo da mi nećete uračunati ovo vreme potrebno za citiranje člana Poslovnika. Dakle, javila sam se po članu 226: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika Odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika." Evo o čemu se radi. Naravno, mi, poslanička grupa SRS, nismo srećni zbog činjenice da u postpetooktobarskoj Srbiji zapravo nema ni ostataka demokratije koju su toliko predstavnici vladajuće većine obećavali. Međutim, ono što je način delovanja Srpske radikalne stranke i ono što ćemo zapravo da otpočnemo od sada pa nadalje kao dugoročnu kampanju jeste da svaku načelnu raspravu potkrepljujemo konkretnim činjenicama i podacima o zloupotrebi osnovnih ljudskih prava u srpskom, potpuno nedemokratskom, društvu. Zašto nedemokratskom društvu? Prvo, imamo problema sa donošenjem zakona, a onda kada ih donesemo ti zakoni su potpuno derogirani. Tiranijom određenih moćnika u srpskom društvu dozvoljava se samovolja i apsolutno storniranje osnovnih prava, kao što su pravo na slobodno izražavanje misli, pravo na slobodu, pravo na rad. Da konkretizujemo... Svaki dan ćemo to sa ove govornice da radimo, dame i gospodo narodni poslanici, makar govornica i mi ličili na Hajd park, jer drugog načina SRS nema. U Srbiji žive oni kojima se polako ali sigurno svakodnevno oduzima čak i pravo da zakucaju na određena vrata i da traže od nadležnih institucija samo da poštuju slovo zakona. Da konkretizujem, pitanje upućujem Ministarstvu odbrane. Radi se o potpukovniku Mančić Zlatanu koji je u prvom stepenu osuđen na sedam godina zatvora 2002. godine. Presudom Vrhovnog vojnog suda u Beogradu u drugom delu je osuđen na 14 godina zatvora. Za Ministarstvo pravosuđa možda nekom drugom prilikom konkretno pitanje. Sam predmet je bio vrlo sporan, bilo je nedorečenih stvari. Vrhovni sud je, to ćete čuti malo kasnije, ustanovio da je Zakon o upravnom postupku na brutalan način bio ovde zapravo zloupotrebljen. Uglavnom, presudom Vrhovnog suda Srbije ukinute su obe presude vojnih sudova i naređeno je održavanje novog glavnog pretresa. Dakle, ovaj postupak je u toku. Po ukidanju presuda vojnih sudova, dakle 2005. godine, prestao je pravni osnov po kome je Mančić izgubio čin potpukovnika, a samim tim i pravo na rad. Od pravosnažnosti presude u više navrata se obraćao Ministarstvu odbrane. Ministarstvo odbrane se oglušilo o zahtev potpukovnika Mančić Zlatana. Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da ću sada da zaslužim malo više vaše pažnje i da se ovaj žamor neće čuti, jer pričamo o životu jednog našeg sugrađanina, o čoveku koji nema sredstava da izdržava svoju porodicu, o čoveku protiv koga su pokrenuti postupci ukinuti, a opet mu je stornirano pravo na rad. (Predsedavajuća:Vreme, govorite četiri minuta.) Dakle, za Ministarstvo odbrane konkretno pitanje, pošto je prošlo već pet meseci od presude Vrhovnog suda Srbije, a i za sve vas, i za Ministarstvo pravosuđa i za prisutne predstavnike Vlade, kada će vladajuća većina ovde da poštuje osnovne demokratske principe, da poštuje sudsku, izvršnu i zakonodavnu vlast, a iznad svega pravo svakog čoveka na život dostojan ljudskog bića? Hvala.
Bilo bi dobro da poštovanje svih prava počne poštovanjem Poslovnika Narodne skupštine. Narodna poslanica Marina Raguš, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zaista se trudim, gospođo predsedavajuća, da u svakom momentu poštujem ovaj prestižni dom u Republici Srbiji tako što ne dobacujem sa mesta i tako što pokušavam da pratim slovo Poslovnika. Pokušali smo da ovu zaštitu ljudskih prava, i nismo uspeli, provedemo kroz Odbor za zaštitu osnovnih ljudskih i manjinskih prava. Od 5. oktobra u Republici Srbiji, to je žalosna činjenica i to nas ne raduje, mi smo oni koji smo obojeni kao pripadnici totalitarnog režima. Nema odbora u ovom prestižnom domu koji može da se bavi sudbinama ljudi i sudbinama nas poslanika. Stoga vam je ovaj komentar bio potpuno nedopustiv, jer ne znam kako možete ljudske sudbine da računate kroz vreme koje je prekoračeno u jednom minutu ili kroz predmet koji se ovde nije ispoštovao. Hvala vam.
Povreda Poslovnika koju ste malopre izrekli ne postoji. Moja je obaveza da primenjujem Poslovnik. Dobili ste 35 sekundi za citiranje odredaba i u četvrtom minutu sam vas podsetila da je vreme za povredu Poslovnika tri minuta. To da li ćemo primenjivati Poslovnik ili ne ne može zavisiti od sadržaja govora narodnog poslanika ili poslanice za govornicom Narodne skupštine. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, da biste nam uopšte govorili, i koleginici Marini Raguš, o poštovanju Poslovnika, morate najpre vi da ga poštujete. Pokušala sam na jedan sasvim miran način, koji je mogao u trenutku da vam pomogne, da vam kažem o kome se radi, pošto je bilo očigledno da ne znate ime i prezime narodnog poslanika, jer da ste to znali vi biste pre nego što je gospođa Marina Raguš došla za govornicu rekli da reč dajete, po povredi Poslovnika, Marini Raguš. To što vi ne znate ko je ova divna žena, srpski radikal, Srpkinja, koja je rukovodilac predmeta prof. dr Vojislava Šešelja pred antisrpskim Haškim tribunalom, to je vaš problem. Hoću da vas uputim da večeras od 22.00 časa na Drugom programu RTS-a konačno počnete da pratite taj proces, da biste mogli da znate o čemu se radi i zašto ona na ovakav principijelan način sada brani jednog od srpskih heroja, a to je potpukovnik vojske naše države, koji je svakako svoj radni vek založio da brani interes države i naroda. Prema tome, ja moram da konstatujem, da bi znala narodni poslanik Marina Raguš i da bi znali drugi narodni poslanici, dok ste vi merili da li je ona u petom minutu, četiri minuta i 35 sekundi, i da se zahvalim ljudima iz tehnike RTS-a, oni su se snašli u drugom minutu da potpišu da je to narodni poslanik Marina Raguš iz SRS, što obično urade u prvih deset sekundi, kada predsedavajući, poštujući Poslovnik, da reč onome ko se prijavio. Sledeći put se bolje pripremite za mesto predsedavajućeg Skupštine. Naučite i likom i imenom i prezimenom sve narodne poslanike i na taj način pokažite svojim primerom da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine.
Potpuno ste u pravu. Mikrofon je bio uključen pre nego što sam rekla ime narodne poslanice Marine Raguš, ali sam se ispravila kazavši da je narodna poslanica Marina Raguš tražila reč zbog povrede Poslovnika. Što se tiče ostalih primedaba koje ste izrekli, nema povrede Poslovnika ni po jednom članu. Narodna poslanica Elena Božić-Talijan, povreda Poslovnika.
Javljam se po članovima 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, moje je pitanje upućeno nadležnim organima – kakve će mere preduzeti u cilju zaštite slobode informisanja i bezbednosti novinara kada je u pitanju slučaj koji ću izložiti. Zaista su skandalozni postupci Aleksandra Vučića i Tomislava Nikolića koji direktno ugrožavaju slobodu informisanja i bezbednost novinara. Vučić je na konferenciji koja je održana u nedelju krenuo u otvorenu hajku na vlasnika Televizije "Palma" gospodina Markovića i na poznatu novinarku te televizije gospođu Oliveru Miletović, samo zato što je u svojoj emisiji dopustila svom gostu, a našem poslaniku, Jadranku Vukoviću da iznese činjenice o Nikolićevim i Vučićevim vezama sa tajkunima, sa Borisom Tadićem i činjenice o uzimanju enormnih količina para. U pitanju su ozbiljne pretnje i nemojte da vas zavara to što Vučić u javnosti pokušava da se predstavi drugačije, pa u nekom od intervjua novinaru objašnjava kako je postao mlitav zato što je napredovao. Vučićeve reči upućene gospodinu Markoviću i gospođi Miletović pokazuju vrlo opasne namere. Ovo, inače, nisu prve pretnje izrečene gospodinu Markoviću i gospođi Miletović. Nedavno je Nikolić još otvorenije pretio gospodinu Markoviću, takođe zbog emisije gospođe Miletović, poručujući mu, citiram: "Zatvoriću ti televiziju". To je izgovorio, a šta je još mislio ne znam. Bezbednost gospođe Miletović i gospodina Markovića je ozbiljno ugrožena. Nikolić ne krije moć i mogućnost da zatvara medije koji mu nisu po volji. Odakle crpi tu moć? Iz tesne povezanosti sa Borisom Tadićem i režimom. Vučićev pokušaj zamene teza i tvrdnje kako Tadić i režim imaju nešto protiv tzv. napredne stranke su nebulozni, jer su ovu stranku upravo napravili Tadić i tajkuni. Ovo je odgovor na Vučićev neuspeo pokušaj da se odbrani. Sada citiram, nadam se da mi ne oduzimate vreme: "Optužbe SRS da vršim ..."
Narodna poslanice, izostanak merenja vremena odnosi se isključivo na citiranje odredaba Poslovnika koje su povređene, a ne na citiranje bilo kojih drugih dokumenata, te vas molim da to pogledate u Poslovniku pre nego što tražite reč povodom povrede Poslovnika. Dakle, vreme potrebno za citat ne računa se isključivo kada su u pitanju odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Imate još 35 sekundi. Izvolite.
Sada ste me prekinuli u izlaganju, a mogli ste da računate to vreme i da mi kažete na kraju. Dakle, Nikolić i Vučić nameravaju da pomoću pritisaka i para ućutkaju sve medije kako istina o njihovim vezama, zloupotrebama tih veza i njihovim prljavim poslovima ne bi dospela u javnost. Upozoravam medije i agencije da ne veruju Aleksandru Vučiću kada im obećava pare, jer u SRS već stižu potraživanja Vučićevih privatnih dugovanja koja trenutno iznose 400.000 evra. Vučić je umeo da se hvali svojim satom od 8.500 evra, olovkom od 1.500 evra, podrumom sa skupocenim vinima, šunkama i sirevima. Trebalo bi konačno da vrati pare koje duguje. Zanimljivo je da Vučić najavljuje kako strahuje da će se obelodaniti njegove i Nikolićeve ljubavne afere. (Predsedavajuća: Vreme.) Koga je briga za vaše ljubavne afere? Šta, pokušavate da podignete sebi rejting?
Zahvaljujem vam se, narodna poslanice. Narodni poslanik Vladan Batić traži reč na osnovu člana 100, da istakne povredu Poslovnika. Molim vas da istaknete povredu Poslovnika ako tražite reč preko reda i pre poslanika koji učestvuju u raspravi o pojedinostima.
Gospođo potpredsednice, vama je, izgleda, dosadno ovde. [[Isključen mikrofon.]] Meni nije jasan način na koji vi vodite sednicu Narodne skupštine, ističem povredu člana 27. Ne znam otkud vam potreba da ćaskate sa poslanicima. Pa, nije ovo neka debata u nekom studiju i onda dve ličnosti, dva predstavnika stranaka... Vi svaki komentar bilo kojeg poslanika komentarišete. Gde to piše u Poslovniku? Nemojte se truditi da vi tumačite Poslovnik. Pa sve vreme izgubismo zbog vas. Posle svake povrede Poslovnika koju neko reklamira mi izgubimo po minut na vaše pokušaje da to objasnite. Molim vas da se smirite da bismo mogli da se bavimo životnim temama. Jedno životno pitanje, na osnovu članova 225. i 226, jeste pitanje za ministra energetike, ako se on uopšte meša u svoj posao – kolika je nabavna cena gasa koju monopolista koji za potrebe "Srbijagasa" uvozi gas u Srbiju plaća, kolika je njegova marža i šta to u stvari plaćaju građani Srbije? Crno na belo, kako se zove firma, po kojoj ceni nabavlja, da nam se donese ovde kao predstavnicima građana koliko je to plaćeno u Rusiji, ili gde je to plaćeno, a pošto se ovde prodaje. Pa da neko lepo ode u CZ, urgiraćemo preko ministarke pravde da ima pristojan smeštaj, jer to je briga o narodnim parama, to je briga o građanima Srbije, a ne priča rekla-kazala. Želim da pitam – kada će se na dnevnom redu naći zakon o klasifikaciji informacija, koji su sa 72.000 potpisa u decembru mesecu prošle godine predale neke nevladine organizacije? Nije važno ko je predlagač. To je taj famozni zakon o tajnama, pa da vidimo da li je tajna kolika je plata direktora Aerodroma i koliko je to desetina plata nekih običnih smrtnika u ovoj zemlji, da vidimo na šta se troše narodne pare. Time treba da se bavi Narodna skupština. Gospođo Čomić, završavam i molim vas, poštedite me vaših komentara.
Narodni poslanik Vladan Batić bolje od mene zna da posao koji obavljam nije komentarisanje, nije polemika, nego je obaveza po članu 100. Poslovnika Narodne skupštine, stav 3. koji kaže da je predsednik Narodne skupštine dužan da nakon toga da objašnjenje. Ovo "nakon toga" odnosi se na pravo narodnog poslanika da dobije reč preko reda i odmah kad je zatraži ako govori o povredi bilo kog člana Poslovnika Narodne skupštine. Poslanici koji se javljaju dobijaju reč odmah, čim je zatraže, bez obzira na to što ne ističu povredu Poslovnika, nego po članu 226. koriste vreme za obraćanje prisutnim ministrima ili za obraćanje građanima. To je nešto što je dogovor o dobroj saradnji na ovoj sednici. Onoliko koliko bude trebalo da zapamtimo treći stav, toliko puta ću ja morati da ga ponovom. Dakle, predsednik Narodne skupštine je dužan da da objašnjenje. (Dragan Todorović, sa mesta: Mi insistiramo.) Narodni poslanici iz drugih poslaničkih grupa dobacuju da oni insistiraju. Molim vas da se dogovorite. Narodni poslanik Milan Avramović ističe povredu Poslovnika i, na osnovu člana 100, dobija reč preko reda, odmah čim ju je zatražio.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članovima 225. i 226. Pošto se u nekim elektronskim medijima, pa čak i u štampi, opštepoznatim novinama, pojavljuju, između redova, određene pretnje upućene poslanicima i funkcionerima Srpske radikalne stranke, tražim od MUP-a da podnese izveštaj o sledećim pitanjima. Postavljena je jedna famozna naslovna strana gde se optužuju bivši lideri SRS Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić da su mete. Tražim od MUP-a zaključak koji su oni doneli, da su oni mete, ko je njih nanišanio, iz kojih razloga, zbog čega su oni krenuli u medijsku hajku na TV Palma, zbog čega su krenuli u medijsku hajku na našeg kolegu zbog gostovanja u toj emisiji. Razlozi za to su sledeći dokazi. U jednim njihovim novinama se kaže ovako za gospođu Oliveru Miletović koja je vodila tu emisiju: "Da nije nje, Šešelj bi bio najveći i najagresivniji radikal. Dok se on bori u Hagu, Olivera čuva stražu na TV Palma plus. Umesto sagovornika dovoljna joj je i kristalna kugla, i to prazna, kao Palmina glava, ne prazna, nego velika kao glava. A ni kugli nije lako, možda nije čula šta Olivera priča." Ovo je isečak iz novina čiji je vlasnik opštepoznat. Tražim od MUP-a da utvrdi ko je nanišanio gospodina Aleksandra Vučića. Da li su ga nanišanili oni koji su mu dali za njegovu novu stranku prostorije u opštini Ruma? Znate da su u opštini Ruma ponovljeni izbori, znate da je to direktna pomoć novonastaloj stranci za nove ponovljene izbore? Znate da su u velikom broju opština mandati ostali nevraćeni SRS-u? Jesu li ti ljudi koji pomažu, na neki način, novonastaloj stranci nanišanili gospodina Vučića? Tražim od MUP-a ne da zaštiti poslanike... Jer nama ne treba priča da bismo imali policijsku pratnju, tu priču plasiraju oni koji se nečega boje. S obzirom na to da je naš kolega u toj emisiji iznosio samo istinu, nemamo razloga da se bojimo, ali one poruke koje se šalju svima nama, pa i samom kolegi posle te emisije, nisu dopustive. Molim vas, ministre unutrašnjih poslova, da privatnu liniju sa gospodom iz novoformirane političke stranke ostavite po strani i svoj posao odradite kako treba. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš, isticanje povrede Poslovnika i dobijanje reči i preko reda kada je zatraži na osnovu člana 100.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća, na tome. Nadam se da ćete obavljati svoju dužnost i održavati red i mir u skupštinskoj sali dok narodni poslanik pokušava da skrene pažnju da nas posmatraju ljudi koji pokušavaju da prežive jedan dan u ovoj hajdučiji, jer države očigledno nemamo. Izuzetno mi je drago što je ministar pravosuđa tu. Na početku ste mandata. Zaista izražavam zahvalnost što sedite ovde i slušate ono što imamo prilike da kažemo. Obaveštavam vas ovom prilikom da SRS pokreće dugoročnu kampanju koja će se ticati svakog pojedinačnog života u Srbiji, makar nas udaljavali sa ove govornice. Nastaviću tamo gde je koleginica Elena Božić-Talijan stala. Nadam se da će to podržati i kolege iz vladajuće većine i iz nekih opozicionih stranaka koje su nekada pokušavale da se u totalitarnom sistemu bave novinarstvom, pa su imale više zagarantovanih prava. Ovom prilikom upućujem pitanje ministru pravosuđa i svim nadležnim ministarstvima – dokle se stiglo sa otkrivanjem počinioca zverskog ubistva u odnosu na Slavka Ćuruviju, u odnosu na gospodina Panića? Šta će učiniti da se poboljša atmosfera za sve novinare koji pokušavaju objektivno, ali samo pokušavaju, pošto je u Srbiji to u pokušaju, da obaveštavaju o određenim događajima, da zaštiti njihovu bezbednost, a na prvom mestu, iznad svega, slobodu misli i slobodu izražavanja. Od sada pa nadalje, svako novinarsko ime, svako ime pripadnika bilo koje institucije, pogotovo institucije MUP-a koje se svakodnevno obraćaju poslaničkom klubu SRS sa ovog "Hajd parka", jer mi nemamo drugi forum, nažalost, u demokratskoj Srbiji, biće upućivano, tako da svi građani Srbije od ovog momenta pa nadalje mogu da računaju da će poslanici SRS da utroše svaki svoj minut i svaki sekund, po cenu da budu izbačeni, kažnjeni, više puta opomenuti, pošto u ovom domu ne postoji odbor za zaštitu ljudskih i manjinskih prava, da zaštite njihova prava u onome što se naziva život, a u stvari je ropski odnos u Srbiji koja je pod okupacijom. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović. Ističe povredu Poslovnika i dobija reč preko reda, odmah kad je zatraži, na osnovu člana 100.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, pozivam se na član 100. i tražim, na osnovu čl. 225. i 226, objašnjenje. Danas svi mediji javljaju da je Savet Evrope dozvolio da Amerikanci uzmu učešće u nelegalnoj misiji Euleksa na Kosovu i Metohiji koja ima za cilj sprovođenje plana Martija Ahtisarija o tzv. nezavisnosti Kosova koja nije dobila saglasnost u SB UN. Amerikanci traže da njihovi članovi koji budu raspoređeni na Kosovu i Metohiji imaju tzv. ekskluzivno pravo tj. pravo da ne podležu nikakvim zakonima, osim zakonima koji važe u SAD. To je informacija koja treba da iritira i da zabrine ne samo ovu skupštinu, nego i Vladu i sve koji žive u Srbiji, jer se dolazi do toga da ono što je nelegalno ne pokušava da se spreči, nego se čak pojačava pripadnicima koji dolaze iz Amerike. Vi znate da su bili lokalni izbori na Kosovu i Metohiji i da je, po principu delegiranja, formirana Skupština Zajednice opština Kosova i Metohije. Očekivali smo tu rezoluciju o Kosovu i Metohiji i da ta rezolucija ima neku preporuku kako da se ponaša predsednik Republike, kako da se ponaša premijer, kako da se ponašaju ministri i šta da očekuju Srbi na prostoru Kosova i Metohije. Nakon odbijanja zahteva grupe od 108 poslanika da to bude na dnevnom redu, a ni sama Vlada nije mogla da dostavi predlog, mi smo uputili dva dopisa predsedniku, premijeru Vlade Republike Srbije. Tražimo prijem i da nam kaže koja je to politika Vlade Srbije prema Kosovu i Metohiji i šta da očekujemo kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Totalno je neozbiljno zabijati glavu u pesak kada se sprovodi jedna nelegalna misija koja ima za cilj da otme od Srbije jedan deo teritorije. To je neozbiljno ne samo za ovaj parlament, nego za sve političare koji se bave politikom u Srbiji. Stoga još jednom poručujem premijeru Mirku Cvetkoviću da primi delegaciju Srba sa Kosova i Metohije kako bi im objasnio šta je to što Vlada želi da uradi i da pomogne kako bi Srbi na prostoru Kosova i Metohije mogli da ostanu i da opstanu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Ističe povredu Poslovnika i dobija reč, na osnovu člana 100.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, danas je, kao što se čulo, održana sednica Administrativnog odbora kojoj je predsedavao gospodin Tomislav Nikolić. Smatram da je tim činom narušeno dostojanstvo Narodne skupštine, evo zbog čega. Na sednici poslaničkog kluba SRS 9. septembra Tomislav Nikolić je poslanike SRS obavestio da je izgubio naše ostavke. Istog dana, dva časa kasnije, u hodniku Skupštine u izjavi novinarima on je ponovio tu izjavu, objašnjavajući da je gubljenje nastalo kao posledica zaboravnosti. Posledica toga je teza koja se odomaćila i u ovome domu i u javnosti - da su ostavke poslanika SRS izgubljene. Međutim, to nije tačno i za to postoje dokazi, a dokaze nam je dao konkretno gospodin Tomislav Nikolić. U intervjuu u "Politici", 12. septembra, na pitanje novinarke o poslaničkim mandatima i ostavkama: "Dakle, sklonili ste ostavke?", gospodin Nikolić odgovara: "Tako je". Pre pet dana ste bili svedoci da je gospodin Nikolić sa skupštinske govornice rekao: "Moja ostavka se nalazi u mom džepu". Na osnovu ove dve izjave nameće se samo jedan logičan zaključak - da ostavke nisu izgubljene, da ostavke postoje. Te ostavke se nalaze na nepoznatom mestu, to mesto je poznato samo gospodinu Nikoliću. Sa pravne i moralne strane, stvar je jasna: Tomislav Nikolić u svom posedu neovlašćeno drži tuđu stvar, tuđu imovinu. U ovom konkretnom slučaju, imovinu SRS, imovinu nas narodnih poslanika koji smo potpisali te ostavke i imovinu građana Srbije koji su u naše mandate kovertirali svoju izbornu volju. Iz tog razloga smatram da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine samom činjenicom da Tomislav Nikolić, kao takav, predsedava Administrativnim odborom, koji je najvažniji odbor u Skupštini Srbije. Sledeći razlog, apsolutno nije u skladu sa zdravim razumom i sa Ustavom Srbije, ni sa Poslovnikom Narodne skupštine da u radu Narodne skupštine učestvuju poslanici stranke koja nije postojala kada su održani poslednji izbori. Ja se izvinjavam, ali to je potpuno van zdravog razuma, a kamoli da predstavnik te političke stranke koja nije postojala, koja se tek porađa, vodi najvažniji skupštinski odbor! Sledeća stvar, vi znate da postoji praksa, od kad postoji parlamentarizam u Srbiji, da Administrativni odbor, znači najjači odbor u Skupštini Srbije, vodi predstavnik najjače opozicione stranke. U ovom slučaju to je SRS. Iz tih razloga sam izašao i javio se da reklamiram ovaj poslovnik. Izvinjavam se, zamoliću gospođu Čomić da mi dozvoli samo da citiram još jednu izjavu gospodina Tomislava Nikolića o poslaničkim mandatima. Hoću da sa ove govornice kažem da se zalažem da se iz ove pravne zavrzlame izađe uz poštovanje stava Tomislava Nikolića, znači da ispoštujemo stav Tomislava Nikolića. Evo šta on kaže: "Je li Srpska radikalna stranka osvojila 82 poslanička mesta? Pa mi toliko moramo da imamo svakog časa. Je li osvojio Bogoljub Karić neko poslaničko mesto? Nije. Pa odakle mu? Ovo je prosta stvar, ali ovo je fundamentalno pitanje za Srbiju. Na prekretnici smo. Ja se ne bih odricao morala..." (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se, još 10 sekundi. "Koliko god da imate loše mišljenje o političarima insistirajte na tome ko je od njih moralan, a ko nije", kaže Tomislav Nikolić 19. maja 2005. godine sa ove govornice. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Ističe povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću član 104. a to je povreda dostojanstva Skupštine, član 43. i samu činjenicu da je Zaštitnik građana prisutan ovde, zbog toga što smatram da je, na osnovu onoga o čemu je pričala i koleginica Marina Raguš, povređeno dostojanstvo Narodne skupštine, dakle, nas narodnih poslanika i pre svega građana koje mi predstavljamo. Evo o čemu se radi. Član 43. Poslovnika, a u vezi sa članom 104. da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine, predviđa obrazovanje stalnih odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Gospođa Raguš je rekla, iako je to opštepoznata činjenica, ja mislim, da smo mi jedina zemlja članica Saveta Evrope koja nema Odbor za ljudska i manjinska prava. Imamo ministarstvo, ali naš Poslovnik o radu Narodne skupštine nije prilagođen izvršnoj vlasti, odnosno izmeni i dopuni zakona o ministarstvima i o Vladi Republike Srbije. Zbog čega vam ovo govorim, gospođo Čomić, i svim narodnim poslanicima i našoj javnosti? Da bih vam rekla i dala još jedan argument više kako situaciju u našem parlamentu, otimanje poslaničkih mandata, instrumentalizovanje Tomislava Nikolića i njegove odmetničke grupe, vidi ta Evropa i pre svega Parlamentarna skupština. Prošle nedelje, u toku redovnog jesenjeg zasedanja, mi članovi srpske delegacije smo se sastali, na predlog Slađane Price, našeg ambasadora, sa stalnim komesarom Parlamentarne skupštine Saveta Evrope za ljudska i manjinska prava; to je neki Šveđanin, poslanik sa dugogodišnjim stažom. Mi smo pitali koja je tema razgovora. Rekli su nam okvirno da on dolazi u planiranu posetu u toku jeseni, dakle sad u toku novembra, u Beograd. On nam je postavio konkretno pitanje zašto mi nemamo (najpre su oni pogrešno naveli u onom monitoring izveštaju, i mi smo uložili amandman, ali to je skinuto sa dnevnog reda) odbor za ljudska i manjinska prava. Koleginica Nataša Vučković je pokušala da objasni da je to pokriveno radom nekih drugih odbora, što ne može da bude pokriveno radom drugih odbora, jer mi moramo da imamo usklađen rad zakonodavnog tela i stalnih odbora sa postojanjem naših ministarstava. Ja nisam bila iznenađena, a to sam kasnije rekla i drugim članovima delegacije i sada celoj javnosti, na koji način je taj komesar za ljudska i manjinska prava tretirao Tomislava Nikolića i ovu celu situaciju. U podsetniku koji su pored sebe imali njegovi saradnici, evo završavam, pisalo je pod tačkom 2. da su – to je pripremni podsetnik, znači radni tekst za njihov sastanak, ali ja sam to krajičkom oka videla, jer je gospodin sedeo pored mene i dokument je štampan na engleskom jeziku – u delegaciji Srbije prisutni poslanici Srpske radikalne stranke od kojih se otcepilo reformsko, kako su oni na engleskom jeziku precizno napisali, krilo Tomislava Nikolića, prozapadno. Sve vam je jasno, i građanima Srbije, ko stoji iza ovoga, ko je instrumentalizovan i ko radi na razbijanju i opozicije i Srpske radikalne stranke. A ja se nadam, gospođo Čomić, kao zagovornik objektivnog i kvalitetnog rada Narodne skupštine, da ćete vi da date svoj skromni doprinos da se obrazuje odbor za ljudska i manjinska prava. Uostalom, zar to nije bila osnovna poruka Demokratske stranke pred ove izbore i obećanje koje ste davali i u pokrajinskoj skupštini i svuda?
Narodna poslanice, nema ni povrede člana 104, ni člana 43. Konstituisanje odbora Narodne skupštine ide kroz izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine. To znam ja, kao i svih vas 249. Dakle, kada budu na dnevnom redu sednice Narodne skupštine izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine, naravno da je moguće da se podnese predlog da se konstituiše i odbor za ljudska i manjinska prava. Kada se to desi, ako bude povrede procedure, onda biste mogli da dobijete reč, a ne sada. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, po povredi Poslovnika, dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Koristila bih svoje pravo iz članova 225. i 226. da postavim neka pitanja za koja mislim da smo svi mi i te kako nadležni i ovlašćeni. Svi smo svesni činjenice da se već godinama, ako ne i decenijama, javno mnjenje formira po želji i po meri Zapada, velikih sila. Međutim, ono u šta se mi svi zaklinjemo jeste sloboda informisanja i bezbednost novinara. Sad ja vas pitam, da li je više ugrožen novinar koji ne sme da kaže ono što misli i da radi ono što treba da radi i da se bavi istraživačkim novinarstvom i da dolazi do istine ili novinar koji je, recimo, pretučen, udaran i tome slično? Mislim da su podjednako ugroženi i jedan i drugi. I ta šačica novinara koja danas u Srbiji postoji a koja sebi daje za pravo da se profesionalno bavi svojim poslom i da to radi u nacionalnom interesu je mnogo za državu Srbiju. Tu šačicu treba ugušiti da se ne čuje, pa hajde da pretimo. Ko se našao da preti? Alibaba i 20 hajduka. Stvarno ljudi, što je mnogo, mnogo je. Jeste da su pare tamo, jeste da je režim tu da pomogne, ali se već i režim donekle opasuljio i shvatio nešto što oni sami govore. Kažu da oni ugrožavaju DS. Kad kažem oni, mislim na Alibabu i ove hajduke. To je možda tačno, ali samo zato što je Zapad sada zaigrao na Alibabu, a ne na Borisa Tadića. Vrlo brzo će Boris Tadić sa tim kamenom oko vrata potonuti ako bude dozvolio da se ovako guši istina u Srbiji i da se pravi ovakav medijski mrak, kako se to sada radi. Neka celokupna javnost zna, te pretnje su bile upućene tačno određenim ljudima i mi ovo govorimo da bismo zaštitili i te televizije i te novinare kojima su pretnje bile upućene, pa nek' paze šta rade, mi znamo da su spremni na sve, dobro ih poznajemo.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević. Izriče povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Javljanje po Poslovniku ne postoji.
Javljam se po povredi Poslovnika 225, 226...
Narodni poslaniče, da li se javljate da izreknete povredu Poslovnika ili ne? Rekli ste mi da se ne javljate po povredi Poslovnika, tako ste dobili reč. Molim vas da se vratite na mesto. Posle vas se javila, povodom povrede Poslovnika, narodna poslanica Marina Raguš. Ona dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Ja se zaista opet nadam, gospođo predsedavajuća, da ćete obavljati svoju funkciju i održavati red i mir u sali. Javljam se po povredi, po članovima 225. i 226. Ono što zaista brine SRS u poslednjih nekoliko godina jeste to da o obećanom uspostavljanju demokratskih načela i normalne atmosfere u društvu (ovo je pitanje za sva nadležna ministarstva, posebno za Ministarstvo pravosuđa) nema ni najave. Poslenici sedme sile, kao i pripadnici ostalih zanimanja koja se tiču javno izgovorene istine, zaista su u velikom problemu zato što će se negde zameriti nekome ko ima dovoljno para da plati neke koji će ih prebiti na ulici ili, ne daj Bože, ubiti. Dakle, ono što se dešava trenutno u Srbiji jeste da su jedna televizijska stanica, a to je Televizija Palma, i jedan novinar, a to je gospođa Olivera Miletović, ugroženi, da su ugrožena njihova osnovna prava, da im je ugrožena bezbednost i sigurnost. Prosto je neverovatno, evo ja čak ni sebi ne mogu da verujem, da ja o ovome pričam pripadnicima vladajuće većine i tražim od nadležnih ministarstva da učine sve što je u njihovoj moći. Prvo, da zaštite pomenute ljude; da potpukovnika Mančić Zlatana vrate na posao zato što je sudska vlast rekla svoje a izvršna se oglušava o to; da zaštite naravno sve nas i dostojanstvo svih građana Republike Srbije i da polako ali sigurno uvode red u ovu hajdučiju koju pokušavamo da predstavimo kad god možemo kao državu. Ono što je vrlo značajno, nama nisu teme frakcije u parlamentu, nama je tema vladajuća većina. Ovo je zaista ozbiljan ispit za pripadnike vladajuće većine i za pripadnike vlasti. Dakle, vi ćete na tom ispitu pasti ili ćete ga proći. Ljudi koji ovo slušaju svakodnevno imaju problema. Posao u Beogradu ne može da se obavi ukoliko niste bliski vladajućoj većini. Ne mogu da zaštite svoja osnovna prava ukoliko ne znaju nekoga u lokalnoj samoupravi. Dakle, ceo sistem normativnih načela je storniran i stavljen u stranu. Mi smo tu, rekoh vam danas, otpočeli kampanju gde ćemo imenom i prezimenom vrlo glasno da pominjemo imena svih onih ljudi koji ne mogu da žive životom dostojnim čoveka ovde u Srbiji. Takođe, borićemo se za prava svih onih porodica koje su proterane sa teritorije Hrvatske, nekadašnje BiH, za sve one naslednike 6.635 ubijenih Srba u Sarajevu, 3.287 pobijenih Srba u Srebrenici u periodu ratova. Zašto? Zato što vladajuća većina nije dozvolila da se o tome priča u okviru Odbora za zaštitu ljudskih i manjinskih prava, zato što nije otvorila medije za sve nas i zato što je to ono što opterećuje zaista veliki broj ljudi. Izvinjavam se što sam prekoračila vreme ograničeno Poslovnikom, trudiću se da se to više ne ponovi. Hvala na razumevanju.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, izriče povredu Poslovnika Narodne skupštine i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, hoću da postavim jedno pitanje ministru unutrašnjih poslova. Jer, vi dobro znate da je posle petooktobarske revolucije mafija došla na vlast. U stvari, poslanici Demokratske stranke, to je produžena ruka mafije. Ali, oni se tu nisu zaustavili, već su hteli da formiraju još jednu političku partiju pod rukovodstvom pojedinih ljudi koji su otpadi iz svih drugih političkih partija. Nažalost, evo vidite, ovih dana formirana je jedna politička partija čiji je predsednik, ili se poziva da je predsednik, građanin Tomislav Nikolić. Njegovo ime više neću pominjati, pošto ću ga samo njegovim, da kažem, tajnim imenom zvati, a to je "gospodin otpad broj jedan". I, normalno, "gospodin otpad broj dva". Vi dobro znate koji su to ljudi, koji su to najveći glumci danas u Srbiji. Sve vreme svog bitisanja u Srpskoj radikalnoj stranci oni su se izdavali za ljude koji su patriote, časni i pošteni, koji vole i poštuju građane Srbije. Videli ste, ta njihova gluma ne može dugo da traje; pozivaju se na pojedine građane koji dolaze kod njih da traže pomoć, oni se pojavljuju kao dobročinitelji, kao ljudi koji hoće da im pomognu, ali zaboravljaju... Kažu da im SRS ne može pomoći, a oni im mogu pomoći, kao da su oni pre nekoliko godina napustili, ali izgleda, kao što sam rekao danas na Administrativnom odboru, da oni nikada nisu ni bili članovi Srpske radikalne stranke. Ono što je dalje interesantno i što treba da se kaže, to je da je ovaj "otpad broj jedan" danas pokazao svoju vrednost na Administrativnom odboru kada nije mogao da odgovori na određena pitanja poslanika Srpske radikalne stranke. Nije mogao da odgovori na ono na šta se nekada pozivao, na moral, dostojanstvo, jer sada je postao jedan od najvećih lopova i kriminalaca u Srbiji.
Molim narodne poslanike, pošto nisam u mogućnosti da ispunim svoju poslovničku dužnost prema narodnom poslaniku Srboljubu Živanoviću, jer niti je postavio pitanje niti je iskazao povredu Poslovnika, zaista vas molim da pri pozivanju na član 104. i član 100. iste primenjujemo kada se obraćamo Narodnoj skupštini i da pri pozivanju na Poslovnik ne zloupotrebljavamo Poslovnik. Narodni poslanik Miroslav Markićević izriče povredu Poslovnika, pa narodni poslanik Slađan Mijaljević, takođe izriče povredu Poslovnika.
Poštovana potpredsednice, kolege poslanici i građani Srbije, pozivam se na član 100. a u vezi sa članom 226. Tražim neka obaveštenja koja su bitna za vršenje moje funkcije narodnog poslanika. Podsećam sve vas i građane Srbije da bi sutra trebalo kalendarski da počne grejna sezona u državi Srbiji. Sva sreća, pa ćemo još nekoliko dana imati toplo vreme. Naravno da svi znaju šta je ono što hoću da pitam i molim vas, kao potpredsednicu, da iskoristite svoj autoritet i pružite svima nama obaveštenje šta je motivisalo Vladu Republike Srbije da donese odluku o poskupljenje cene gasa po kubiku od 59,9%. Ćutanje poslanika vladajuće koalicije ne mogu drugačije da tumačim nego kao znak odobravanja. To što vi nama po hodnicima sležete ramenima, krstite se i čudite kao i mi, to građanima Srbije ne znači ništa. Hoću da vas podsetim da cene energenata, pa i gasa, na svetskoj berzi padaju, samo u državi Srbiji rastu, i to za koliko - za 60%. To je prosto neshvatljiva odluka. Ne znam ko to može da objasni građanima, koji su državnom politikom u poslednjih nekoliko godina praktično navođeni da koriste gas kao energent za grejanje svojih stanova i kuća. To su državni programi i na opštinskim i gradskim nivoima. Mnogi građani su podigli kredite da bi kupili gasne kotlove i u ovom trenutku imaju povećanje od 60%, bez ikakvog objašnjenja. Za grejanje putem daljinskih sistema je povećanje od 38%. Zamislite, ta odluka je potpuno tehnički neizvodljiva i neprimenljiva, jer postoji uredba Vlade Republike Srbije da lokalna komunalna preduzeća koja se bave grejanjem stanova i javnih ustanova na godišnjem nivou ne mogu da podignu cenu više od 6%. Prema tome, osim što je nerazumna, osim što mi verujemo da nismo u 1992. i 1993. godini, kada je inflacija bila kolika je bila, ova odluka je, praktično, neprimenljiva. Ugroženi su sistemi grejanja, tako da građani ne znaju šta da rade, osim toga što se osećaju prevarenim, pogotovo penzioneri, gospodine Čolakoviću. Očekujem od vas da ovde izađete. Samo sa ovom odlukom njima su smanjene penzije realno za 30%; mi ćemo sada, tobože, da im povećamo 15%. Molim da iskoristite vaš autoritet i molim Vladu Republike Srbije, zaista ne govorim stranački, da preispita ovu odluku, jer već imamo odluke gradskih skupština, kao što imamo Odluku Gradske skupštine u Čačku, gde se traži od Vlade Srbije da preispita ovu odluku. Ona je prosto neshvatljiva u ovom trenutku kada je svetska ekonomska kriza i kada očekujemo, kako neki ekonomisti i analitičari kažu, taj talas krize koji, hvala Bogu, još uvek nije udario na našu zemlju. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se, još deset sekundi. Ako je problem, prekinuću i javiću se ponovo. Dakle, tražim od vas da ne bude kao prošli put kada sam vas nešto pitao i to tako prođe, tražim objašnjenje, a tražim i formiranje anketnog odbora. Očekujem podršku i poslanika vladajuće koalicije, jer se na gas greju i građani koji su glasali za stranke vladajuće koalicije, da makar daju neko razumno objašnjenje.
Molim Službu Narodne skupštine da stenogram izlaganja narodnog poslanika Miroslava Markićevića dostavi nadležnom ministarstvu i da nadležni ministar i Vlada informaciju pošalju narodnom poslaniku i Narodnoj skupštini. Informacija mora da sadrži obrazloženje za donetu odluku o poskupljenju. Molila bih da mi narodni poslanik, zbog stenograma, kaže da li se slaže da informacija sadrži obrazloženje odluke o poskupljenju i mogućnosti za izmenu te odluke i da nadležno ministarstvo i Vlada to dostave vama i Narodnoj skupštini. Da li je to u redu? (Da.) Narodni poslanik Slađan Mijaljević ističe povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Članovi 225. i 226, i pozivam se na član 40. S obzirom na to da se u poslednjih godinu-dve dana u Vojvodini dešavaju zanimljivi događaji koji ljude kojima je stalo do njihove države pozivaju na veću meru opreznosti, predlažem Skupštini Srbije da formira prvo odbor, a ako je brže pododbor, onda pododbor Odbora za bezbednost Skupštine Srbije za zaštitu ustavnog poretka u Vojvodini kao pokrajini (a već imamo Odbor za Kosovo i Metohiju, koji je formiran zbog događaja koji se tamo dešavaju u poslednjih 15 godina), da ne bismo došli u situaciju da kukamo za tim delom teritorije. Znači, treba da predupredimo događaje i formiramo ove pododbore i odbore ranije, jer postoje određene naznake da nam se u Vojvodini sprema nešto slično. Hvala.
Narodni poslaniče, formiranje pododbora je tema za rad svakog pojedinačnog odbora, pa tako i Odbora za ustavna pitanja. Sazivanje sednice odbora je na predlog predsednika odbora ili Poslovnikom određenog broja članova, tako da što se tiče ideje koju ste izneli, to bi se odnosilo na Odbor za bezbednost, na sednici Odbora možete da iznesete svoj predlog, kad i ako bude zakazana. Reč povodom povrede Poslovnika ima narodni poslanik Momir Marković, pa narodni poslanik Petar Jojić, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je u ovom domu grubo povređeno dostojanstvo Narodne skupštine na sednici jednog od najvažnijih odbora, na sednici Administrativnog odbora. Čovek koji, sticajem nesrećnih okolnosti, predsedava tim odborom apsolutno bespravno je dao sebi za pravo da se prema narodnim poslanicima i prema članovima Odbora ponaša čak i na krajnje, da kažem, primitivan način. Nažalost, izgleda da se to preliva i ovde i po hodnicima i po sredstvima informisanja, jer ovo što se sada desilo, ova pretnja koja je grubo i javno izrečena onim novinarima koji još imaju hrabrosti da kažu "popu pop, bobu bob", a pojedinima da su lopuže, izgleda da znači da i to poslednje svetlo treba da se ugasi. Mislim da je Narodna skupština morala da zauzme stav. Pri tom, ne pitam druge poslanike, pitam poslanike DS-a, jer na njima je da odluče, na njima je da skinu taj teret sebi sa vrata; neću pitati G17, neću pitati SPS, jer su se sada pojavili neki novi koji su spremni da budu šprajcevi, kako to reče u onom prethodnom mandatu onaj koji je sada spreman da pošprajcuje ovu vladu i za mnogo manje javnih preduzeća, za mnogo manje funkcija će to učiniti. Prema tome, pregovarački rejting G17 i SPS-a će drastično pasti, jer će verovatno Boris Tadić naći jeftinijeg slugu. Kada sam se već javio, molim da ministar pravosuđa... Gospođo ministre, gospođice ministre, vama se obraćam, valjalo bi da pogledate, da bar slušate. Nemojte da zagovarate ministra, molim vas. Neki sudovi počeli su grubo da krše Zakon o lokalnim izborima, član 47. koji je rezolutan, neprikosnoven. Počeli su da vraćaju na ponovno odlučivanje onima koji prethodno nisu odlučili i zbog toga se došlo na okružni sud. Molim vas da okružnim sudovima pošaljete, a to možete kao ministar, zahtev da striktno poštuju Zakon o lokalnim izborima i da striktno poštuju član 47. tog zakona. U protivnom, dolazićemo u situaciju da će Vrhovni sud morati da raspravlja o tim sudijama koji se ponašaju tako kako se ponašaju. I, pitam, ako sudija tako grubo prekrši zakon, da li je mesto tom sudiji u tom sudu, uopšte u pravosuđu i koliko to košta?
Narodni poslaniče, Snežana Malović vodi Ministarstvo pravde. Ako već imamo prećutni dogovor da se dopušta zloupotreba primene člana 100. za davanje reči, onda treba da se bar u javljanju koristimo podacima i činjenicama koje ova Narodna skupština zaslužuje. Dakle, mi nemamo ministarstvo pravosuđa. Mogla bih da konstatujem da je sada narodni poslanik prekršio Poslovnik i urušio dostojanstvo Narodne skupštine, pošto se podrazumeva da bar znamo koja su nam ministarstva u Vladi, koju volimo da kontrolišemo. Što se tiče povrede Poslovnika na sednicama odbora Narodne skupštine, Poslovnik Narodne skupštine se primenjuje na sednicama odbora Narodne skupštine isto kao na sednici Narodne skupštine. Taj zahtev zbog povrede Poslovnika mora biti istaknut tamo, a ne ovde. Ako ste želeli da... Narodni poslanik Zoran Krasić dobacuje da je pobegao poslanik. Molim vas da se izražavate pristojno. Poslanik ima prava da napusti sednicu zbog svojih drugih poslova. Narodni poslanik Momir Marković je mogao, na osnovu člana 27, da traži da se Skupština izjašnjava o povredi Poslovnika za koju on smatra da je učinjena na sednici Odbora za administrativne poslove. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, ističe povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u smislu odredaba člana 225. i člana 226. želeo bih da postavim pitanje, a ujedno da obavestim narodne poslanike i građane opštine Pančevo. Prošlog petka Odbor za zaštitu životne sredine održao je sastanak u Pančevu, u zgradi grada Pančeva. Tom sastanku su prisustvovali predstavnici Ministarstva za zaštitu životne sredine i Sekretarijata za zaštitu životne sredine iz Novog Sada. Kada smo obavili razgovore u SO pošli smo u Petrohemiju, fabriku koja ima sedam pogona. Naišli smo na takve dokaze, na takvu pustoš, takve otpade, takve bojne otrove da ja koji živim toliko godina, od 1960, u Pančevu nisam mogao da verujem da tako nešto u Petrohemiji postoji. Onda nije čudo što građani opštine Pančevo i grada Pančeva umiru od raznih, najtežih oboljenja, a posebno od karcinoma. Naišli smo na bazene u fabrici otpadnih voda pored kojih ne možete da izdržite ni pet minuta. To je sve otvoreno i kretanjem vazduha zagađuje okolinu i truje stanovnike Pančeva. Kada smo to videli, bilo je pokušaja da se prikriju neki pogoni i neki olimpijski, tako da kažem, bazeni u kojima se ti otrovi nalaze. Našli smo tamo vagone i vagone otpada koji je izuzetno opasan za građane Pančeva, a ja vam kažem opasan je i za građane Beograda. Nakon obilaska i zadržavanja u fabrici Petrohemija, čiji se pogoni nalaze na površini od 100 ha, pokušali smo da dođemo do Rafinerije nafte u Pančevu. Međutim, rečeno nam je da predsednik Upravnog odbora ne dozvoljava Odboru za zaštitu životne sredine da poseti Rafineriju nafte u Pančevu. Postavljam pitanje i tražim odgovor, gospođo predsedavajuća, molim da Vlada Srbije odgovori – ko je taj predsednik Upravnog odbora koji je zabranio da narodni predstavnici koji su došli u Pančevo da pomognu građanima da se spreči ta katastrofa i izumiranje jednog grada... Ko je taj čovek koji je zabranio da narodni poslanici, na čelu sa predsednikom Odbora za zaštitu životne sredine, posete fabriku i da se uvere u katastrofalno stanje pogona i da odgovorna lica... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Zbog toga, dame i gospodo, kažem vam da je ukupna površina gde su Rafinerija i Petrohemija 300 ha, bojnih otrova imate vagone, a da niko nije do sada odgovarao. Obaveštavam Republičkog javnog tužioca, ako mi dozvolite, gospođo predsedavajuća, još samo par sekundi, da formira komisiju, da ovog puta čuje da je u Pančevu katastrofalno stanje... (Predsedavajuća: četiri minuta.) ... da odgovorni čine teška krivična dela protiv građana Pančeva i da je potrebno najzad da neko odgovara i da se nađe u zatvoru zbog toga što nije preduzimao nikakve mere u pogledu zaštite životne sredine i da se poboljša život naših građana u opštini Pančevo. Hvala.
Vaše pitanje može biti prosleđeno samo ministarstvu za zaštitu životne sredine i urbanizam. Narodni poslanik kaže da ministarstvo nije u mogućnosti ništa da uradi. Koga hoćete da pitamo onda? Odlučite se, pošto narodni poslanik Dragan Todorović kaže da uputimo pitanje Žandarmeriji, a narodni poslanik Petar Jojić Republičkom javnom tužiocu. Dakle, narodni poslanici Dragan Todorović i Petar Jojić traže da se Žandarmeriji i Republičkom javnom tužiocu uputi pitanje ko je predsednik Upravnog odbora Rafinerije u Pančevu. Narodni poslanik kaže da se pokrene krivični postupak. I vi i ja znamo da to ne možemo da tražimo od Republičkog javnog tužioca, ne na ovakav način. Reč ima po Poslovniku, na osnovu člana 100. stav 1, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, drago mi je što pokazujete visoki stepen tolerancije u primeni Poslovnika, jer ste zaključili da je to stvarno neophodno u ovom trenutku. Na početku, ja bih vas samo zamolio da sa sekretarom Narodne skupštine dobro pogledate Poslovnik i utvrdite da postoji i odgovarajuća odredba u Poslovniku koja omogućava Narodnoj skupštini da obaveže Vladu Republike Srbije da za sednicu Narodne skupštine pripremi odgovarajuću dokumentaciju, odgovarajući izveštaj. Mislim da je Narodna skupština dužna da primenjuje tu odredbu Poslovnika jer ne može Narodna skupština da bude mesto gde se legalizuje nešto što je u suprotnosti sa tekućim životom. Ne možemo mi da dozvolimo da u Narodnoj skupštini raspravljamo o zakonima, što jeste naša obaveza, to jeste naša nadležnost, a da aktuelne stvari, važne za svakodnevni život naših građana, prolaze neprimećeno. Na taj način, Narodna skupština se odriče svog prava i svoje obaveze i prepušta kolumnistima i različitim tipovima da preko medija jednostavno truju prostor. Evo, da to konkretizujem. Pitanje Kosova i Metohije, značajno pitanje, izbegavali ste - dobili smo šamar. Pitanje finansijskog stanja, ekonomskog položaja, socijalne bede u državi, izbegavali ste - dobili smo dva šamara. Pitanje gde nam je granica, gde nam je država - dobili smo još veći šamar. Kreće i nešto što sa pravom dobar deo javnosti naziva razgradnjom Srbije i nekim autonomaškim tendencijama u Vojvodini. Imali smo skupove, navodno, fašista i antifašista, pa su nam antifašisti bili Čanak i Srđan Milivojević. Srđan Milivojević koji je palio Skupštinu. Kako može antifašista da pali Skupštinu? Postoje mnoga pitanja koja traže odgovor. Naravno, i ovo pitanje koje je malopre postavio gospodin Markićević o ovom povećanju cene gasa, ali ja stičem utisak da na to njegovo pitanje ovde lebdi odgovor, po sistemu – pa šta hoćeš, Markićeviću, ta odluka je demokratska. U ovoj zemlji sve što je važno i što traži hitno rešavanje je stopirano zahvaljujući tome što je neko ko je doneo neku odluku rekao – to je demokratska odluka, vi morate to da trpite. Ne bih hteo da širim sada ovu temu. Samo bih vas zamolio da, u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa dogovorom sa predsednicima legalnih političkih stranaka, legalnih političkih grupa, ne ovih divljaka, obezbedite da se od Vlade zatraži sednica na kojoj bi se formulisao takav dnevni red gde bi se razmatrala vrlo značajna pitanja, a da pri tome niti Skupština ulazi u nadležnost Vlade, niti Vlada ulazi u nadležnost Skupštine.
Vreme, tri minuta i 30 sekundi. Sednica o kojoj govorite i koja predstavlja sednicu na kojoj se postavljaju poslanička pitanja pojedinim ministrima, svim ministrima, predsedniku Vlade ili celoj Vladi, zakazuje se na zahtev svake od poslaničkih grupa. Ja trenutno nemam informacije da je ijedna poslanička grupa postavila zahtev za zakazivanje te sednice. Takve sednice na kojima narodni poslanici postavljaju pitanja uobičajene su u parlamentima, dobre su za parlament, dobre su za Vladu. Zaista nema nikakvog razloga da se takva sednica ne zakaže. Ako je naš prećutni dogovor o zloupotrebi Poslovnika umesto te sednice, to nije dobro ni za koga. Nadam se da ćemo imati jasnu inicijativu o zakazivanju sednice i prisustvu Vlade Republike Srbije, jer sve institucije u Srbiji, društvo u Srbiji može samo da ima koristi, a mi da ispunimo svoju osnovnu funkciju a to je - kontrola rada Vlade. Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić. Izriče povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću iskoristiti prisustvo ministarke pravde da pitam ono što pitaju mnogi, pogotovo opštinski sudovi – kada će narodni poslanici dobiti konkretan materijal o tome da li se ukidaju ili postaju odeljenja okružnih sudova prema zakonu i napravljenoj mreži sudova? Da li će i kada narodni poslanici dobiti te šeme? Jer, mnoge su sudije, pa i građani, živo zainteresovani za to i zavladala je opšta panika u opštinskim sudovima. To je konkretno pitanje. Drugo pitanje je, hoću da iskoristim ovu priliku... Znamo da je predsednik države dobio tu, kako kažu, prestižnu nagradu "Kvadriga" 3. oktobra (ali da je 5. oktobar bio petak a ne nedelja, verovatno bi je dobio 5. oktobra), kako rekoše, za hrabre političke odluke i nepokolebljivost. Da li je tačno da ta nagrada iznosi 100.000 dolara? Moje pitanje je da li će to dati u humanitarne svrhe, da li će to pripasti državi ili će to da zadrži za sebe? To su zvanični podaci. Pošto sam lično dobio jedno pismo u vezi sa pređašnjim razgovorom i kritikama koje su upućene od strane Vučića poslaničkoj grupi SRS, ja sam dužan da ga pročitam radi građana Srbije. Stiglo je u poslanički klub pre nekoliko minuta i vezano je konkretno za Aleksandra Vučića. Tu se kaže doslovce ovako: "Aleksandre Vučiću, do neki dan si bio dete u sredini okupljenoj oko dr Vojislava Šešelja..." (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ja vas molim da se držite postavljanja zahteva.) Držim se. Evo, držim se dobro za govornicu. (Predsedavajuća: Za govornicu se držite zato što ste smeli da priđete govornici, jer vam je predsedavajući to dozvolio. Niko ne sme da priđe govornici dok predsedavajući ne odluči i zato ste za govornicom. Ja vas molim da se držite odredaba, koliko-toliko. Pozvali ste se na član 225. Nakon što ste dobili reč zato što ste izrekli povredu Poslovnika postavili ste pitanja. Čitanje privatnih pisama u okviru čl. 225. i 226. je ozbiljno narušavanje ugleda Narodne skupštine. Ja vas molim da to ne činite.) Hvala na upozorenju. Ja sam u obavezi, ako to želi većina građana, ako je u potpisu stotinak ljudi koji su poslali pismo i ja predstavljam te građane, da pročitam njihovo mišljenje o onome što ste pričali pre pola sata ili sat vremena. Mislim da sam kao narodni poslanik u obavezi da to pročitam. Ako mi vi to zabranjujete, u redu, to govori o vama, a ne o meni, a građani će da daju svoj sud. Hvala lepo.
Ne zabranjujem vam ja, zabranjuje vam odredba Poslovnika Narodne skupštine na koju ste se pozvali. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, izricanje povrede Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 104, člana 100, kao što ste rekli, i člana 64. Ja zaista moram da reagujem zbog svega onoga što sam čula u proteklih sat vremena. U trenutku dok je govorio naš generalni sekretar gospođica Elena Božić-Talijan stigle su poruke građana koji sa uznemirenjem shvataju ono što se danas u Srbiji dešava. Sada ja, na osnovu ovih članova i na osnovu člana 225, postavljam pitanje nadležnim organima – da li postoji opravdana mogućnost da građani Jagodine strahuju? Jer, kako stvari stoje, očigledno je da će Tomislav Nikolić da zamoli ili da traži od američkog ambasadora Mantera da pošalje američke marince u Jagodinu. U Jagodini je Televizija "Palma plus". Na Televiziji "Palma plus" svake subote je emisija "Pitanja i odgovori", koju uređuje i vodi jedan od doajena srpskog novinarstva, gospođa Olivera Miletović, hrabra, obrazovana i odlučna žena koja aspekt onoga što smo mi kao narod, svega onoga što se nadvilo nad srpskim narodom, ne samo ovde nego u svim srpskim zemljama, patnje kroz koje prolaze obični ljudi o kojima je govorila i koleginica Raguš, ali i srpski velikani i oni koji brane interese Srba, kao što je naš predsednik... Ona doživljava takve uvrede i pretnje, o kojima smo čuli, o kojima je govorio kolega Avramović, kao što i gospodinu Draganu Markoviću stižu poruke da će neko da mu zatvori televiziju. Zaista ne mogu da verujem da se sve to dešava danas, 2008. godine. Očigledno je da tim ljudima koji tako prete novinarima i gospodinu Markoviću odgovara medijski mrak u Srbiji. Znate, kada se učlanio u SRS i iz Kragujevca pošao put Beograda Tomislav Nikolić je znao da uključi svoj crno-beli televizor. On danas preko celog zida ima plazma televizor i verovatno da mu odgovara medijski mrak, koji će on da stvara za nepodobne novinare i za one koji se drznu da pričaju o njegovim pljačkama i otimačinama. U mraku se najbolje muva, mulja se sa tajkunima, prave se kuće, vile, vozni parkovi i na taj način se šalje poruka građanima. A mi ćemo koristiti svaku priliku sa ove govornice da ... takvi ljudi ne zavređuju pažnju nigde, ni u jednom mediju, a kamoli da o njima govore časni novinari od struke i da ih u bilo kom, a ne u negativnom, kontekstu pominju novinari slični Oliveri Miletović. Zaista vidim kuda su stvari otišle i kolika histerija je zavladala u glavama tih ljudi kojima su ogromne pare, i one koje su opljačkali od naše stranke i milioni koje su dobili na svoje račune i u džepove, udarile u glavu i stvorile neki privid o moći i snazi, kako mogu svuda i na svakom mestu da se obračunavaju sa onima koji im nisu podobni. Očekujem da na kraju malo i zasmejem građane – da nije žalosno bilo bi smešno da će američki ambasador u rimejku špageti vesterna pod nazivom "Za šaku dolara" da ponudi Tomislavu Nikoliću glavnu ulogu.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, izriče povredu Poslovnika.
Gospođo Čomić, ne izričem povredu Poslovnika već, na osnovu člana 100, želim da govorim o povredi ovog poslovnika. Tako piše i molim vas da govorite onako kako piše u Poslovniku, a vaše proizvoljne izraze i opservacije zaista više ne možemo da slušamo. To nema smisla. Vi ste u poslednjih 29 minuta i 19 sekundi četiri puta prekršili najgrublje Poslovnik Narodne skupštine, dva puta član 104. Prvi put kada je neko od kolega komentarisao nešto vezano za ministarstva. Rekli ste da je kolega, a kolega Momir Marković je bio u pitanju, narušio dostojanstvo Narodne skupštine shodno članu 104. zato što kao narodni poslanik ne zna koja sva ministarstva u Vladi Srbije postoje. Nedopustivo je, gospođo Čomić. Član 27. koji govori o tome šta su vaše nadležnosti kao predsedavajućeg trenutno, odnosno nadležnosti predsednika, nigde vam ne daje za pravo da vi ocenjujete narodne poslanike. Nekoliko minuta nakon toga kolegi Jojiću rekli ste da ćete stenogram onoga što je on govorio dostaviti Ministarstvu za zaštitu životne sredine. Gospođo Čomić, ako je kolega Marković povredio dostojanstvo Narodne skupštine i prekršio član 104. onda ste i vi. Takvo ministarstvo u Vladi Srbije ne postoji. Dakle, najpre vi naučite ono na šta želite da skrenete pažnju narodnim poslanicima, a nemate prava, evo podsetiću vas i sve narodne poslanike, član 27: "Predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom". Dakle, nigde ne piše da vi smete da kažete da je narodni poslanik prekršio član 104. Poslovnika Narodne skupštine i da nije poštovao dostojanstvo Narodne skupštine zato što nešto namerno ili nenamerno nije rekao ispravno, zato što nešto zna ili ne zna. Vi nemate takva ovlašćenja i, molimo vas, prestanite više da nam držite predavanja; ta predavanja nemaju veze sa onim što su vaše nadležnosti predviđene Poslovnikom Narodne skupštine. Dakle, malopre ste hteli mene da zaustavite kao što ste kolegu Slađana Mijaljevića kada je rekao da ne želi da izriče povredu Poslovnika. Oterali ste ga sa govornice, niste mu dozvolili da kaže ono što sam malopre rekla – ne ističem povredu, nego želim da govorim o povredi ovog poslovnika. Dakle, prekršili ste Poslovnik kada ste kolegu Mijaljevića udaljili odavde zato što ste vi pročitali njegove misli i vi ste procenili šta je on hteo da kaže.
Na član 59. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć. Dobićete reč za povredu Poslovnika. Poslednja na spisku je bila narodna poslanica Vjerica Radeta. Čim završim čitanje za član 59. dobićete reč po Poslovniku. Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, stvarno sam zaprepašćen da me niste primetili. Vaš pomoćnik je registrovao da sam se prijavio, ali dobro. Malo ste me iznenadili, toliko sam bio tolerantan, parlamentaran, pa sam se čak obratio milozvučnim tonom da vam skrenem pažnju da je potrebno da pogledate u Poslovnik i da vidite da postoji odredba Poslovnika koja omogućava da, osim razmatranja predloga zakona, budžeta itd., Skupština ostvaruje i nešto što se naziva životnom aktivnošću. Zamolio bih vas, pošto me niste prvi put shvatili, da uzmete Poslovnik i da pogledate član 218. stav 2, kaže: "Vlada podnosi izveštaj Narodnoj skupštini kad to Narodna skupština zatraži ili po sopstvenoj inicijativi, a najmanje jedanput godišnje". Tražio sam da ljudi koji vode Narodnu skupštinu, predsednik, potpredsednici i predsednici poslaničkih grupa, legalnih i legitimnih, održe sastanak, dogovore se i zatraže izveštaj preko Narodne skupštine da bude posebna tačka, da nam Vlada dostavi izveštaj o ovim životnim pitanjima. Džabe je da se Skupština bavi cenama energenata kroz tri meseca; džabe je da se Skupština bavi pitanjem priznavanja nezavisnosti od strane Crne Gore i Makedonije kroz tri meseca; džabe je da se mi bavimo pitanjima penzionera, pitanjima dece, studenata kroz nekoliko meseci, kada je to danas aktuelno. Ukoliko ne želimo o tome da pričamo zbog toga što većina ne želi da priča o tome, da li to onda znači da su sve odluke koje regulišu to danas demokratske, ispravne, dobre? Istovremeno, ovom pasivnošću stvarate veliki prostor pojedinim mutnim, mračnim tipovima, sa nagonom da vrše krivična dela, koji su u stanju da prisluškuju sve razgovore u Srbiji, da prete ljudima telefonom, čak i nekim ljudima koji nemaju nikakve veze sa bilo kojom strankom. Istovremeno, ovde lagano teče diskusija o predlogu zakona o nekoj ličnosti, i puj pike, ne važi se, kao da se ništa nije desilo, sve je idealno, sve je lepo, a u novinama čitate transkripte telefonskih razgovora između dva čoveka. Sada smo ovde digli veliku nauku o tome kako treba da se zaštiti ime i prezime, pol, sklonost itd., a novine bruje od transkripata tajno snimljenih razgovora. Samo da vas podsetim, vas iz SPS-a, sećate li se transkripta razgovora između Žarka Obradovića i Zorana Lilića? To je danas postala praksa, to više nije izuzetak. To je postala praksa, a vi u jednoj lepoj, kamernoj atmosferi pričate o zakonu o zaštiti podataka o ličnosti i svi zatvaraju oči da svako svakoga prisluškuje.
Narodni poslanik Zoran Krasić zna jednako dobro kao i ja i ostalih 249 narodnih poslanika da teme o kojima je želeo da govori kao o povredi Poslovnika jesu teme člana 59. Poslovnika Narodne skupštine ili pojedinačnih odbora za koje su poslanici zainteresovani da se raspravlja o temama koje su zanimljive, životne, a Skupština mora da radi po dnevnom redu. Pošto se nismo razumeli da je tolerancija za davanje reči, a da je u stvari zloupotreba Poslovnika, zaista vas molim da počnemo da poštujemo ovu Narodnu skupštinu ne zloupotrebljavajući Poslovnik Narodne skupštine. Izriče povredu Poslovnika i želi da govori o njoj gospodin narodni poslanik Sulejman Spaho, dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 225. i član 226. Obraćam se ministru policije i tražim objašnjenje, a evo zbog čega: u više navrata u lozničkom parlamentu sam govorio o zloupotrebi položaja javnog pravobranioca u Loznici i više funkcionera opštine Loznica, Vukmirović Mirjane, a radi se o više lokala koji su na neki način prisvojili. Ono što je bitno jeste da su ti lokali od 2001. godine do sada pod katancem, a ne zna se ni ko su vlasnici. Na neki način sam ustanovio da su svi ti lokali opštinski lokali, uzeti od radnika "Drine", samo da bi posle donošenja zakona o vraćanju imovine dotična gospođa Mirjana Vukmirović dobila taj lokal. Molim nadležne organe da što pre dobijem obaveštenje o tome. Verujte mi da sve vreme za ove lokale, koji su faktički opštinski, ne postoji nijedno rešenje u arhivi opštine Loznica. Naknadno, sva rešenja su stajala kod javnog pravobranioca, tako da funkcioneri lokalne samouprave nisu znali da je to svojina opštine dok opštinski odbor SRS to nije javno izneo. Tražim od nadležnih organa da to što pre provere i vide ko je odgovoran za to. Hvala.
Narodni poslanik Momir Marković izriče povredu Poslovnika i želi da govori o njoj. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Ponovo reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Povreda Poslovnika se već duže vreme, dame i gospodo narodni poslanici, sprovodi upravo ovde u Narodnoj skupštini i upravo mi poslanici smo dužni da čuvamo dostojanstvo Narodne skupštine. Međutim, vi biste, gospođo, kao prva među jednakima, tačnije druga, jer je prva gospođa predsednik, mogli malo više računa da povedete o tome. Izvinjavam se gospođi ministru, mislio sam na Ministarstvo pravde, ali sam mislio konkretno na poslove pravosuđa, pa sam se pogrešno izrazio ili me je predsedavajuća pogrešno razumela, sada više nema veze. Dame i gospodo narodni poslanici, koliko sutra ćemo raspravljati o predlogu zakona koji se zove Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Krivično delo koje je jedan građanin izvršio je krađa ostavki, krađa poslaničkih mandata. Poslanički mandati su imovina Srpske radikalne stranke. Ukoliko već sutra budemo izglasali ovaj zakon, zakon stupa na snagu osam dana od dana izglasavanja u Narodnoj skupštini, SRS će tražiti da se primeni ovaj zakon i da se poslanički mandati koji su imovina Srpske radikalne stranke vrate Srpskoj radikalnoj stranci. Gospođo predsedavajuća, hoćete li, postupajući upravo po zakonu koji ćemo izglasati sutra, vratiti mandate stranci kojoj pripadaju ili ćete i dalje ovu grupu građana, koja bi po logici stvari, i to samo kada ih pozovete, trebalo da sedi kao zainteresovana javnost na galeriji, a ne u poslaničkim klupama... Zato smatram da biste vi prvi morali da počnete da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine i da ljude koji nisu narodni poslanici udaljite iz sale ili, u najboljem slučaju po njih, da ih stavite na galeriju.
U sastavu Narodne skupštine nema ljudi koji nisu narodni poslanici i svi imaju ista prava i dužnosti koja im proističu iz statusa narodnog poslanika. Povredu Poslovnika izriče i želi da govori o njoj narodni poslanik Momčilo Duvnjak i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pravni osnov za moje javljanje su članovi 225. i 226. Pitam nadležno ministarstvo koji je razlog za ovakvo poskupljenje gasa od 60%. Vi iz vladajuće koalicije ste mnogo neozbiljno shvatili narodne poslanike koji su danas pitali u vezi sa poskupljenjem gasa od 60%. Ovo je direktan udar i pljačka građana Srbije. Pokazaću vam u brojkama koliko to iznosi: za jedno domaćinstvo koje ima stan od 50 kvadrata do sada je cena kubika gasa bila 25 dinara; oni su trošili u proseku 250 metara kubnih gasa i to je bilo oko 6.200 dinara. Sada je cena gasa za domaćinstva, po ovom poskupljenju, oko 40 dinara. Treba ovde govoriti o brojkama da bi građani Srbije znali šta ih čeka. Sada cena za 50 metara kvadratnih iznosi oko 10.000 dinara, pa vidite koja je to razlika kad znamo da grejna sezona traje najmanje pet meseci i da cena daljinskog grejanja iznosi, zavisno od opštine do opštine i od grada do grada, za 50 metara kvadratnih do 2.500 dinara. Do sada ste nam non-stop govorili da je gas najbitniji energent za grejanje, da je to nešto najbolje, najsavremenije. To je tačno, ali nije dobro što ste ovo uradili sa poskupljenjem gasa. Imali smo gasni sporazum koji je donet; ako kažemo da kroz taj gasovod godišnje treba da prolazi oko četiri miliona metara kubnih gasa, preračunajte koja je to cena, a za godinu dana će proći 20 miliona metara kubnih kroz taj novi gasovod. U gradu Kruševcu mi smo doneli jednu cenu za priključak gasa, najnižu u Srbiji, od 495 evra po domaćinstvu. To je najniža cena gasa u Srbiji i u Vojvodini. Preduzeće "Srbijagas", kao monopolista, javno ću reći sa ove govornice, nije nam dozvolilo da formiramo mešovito preduzeće - "Srbijagas", strateški partner i grad Kruševac. Hteli smo to da uradimo da bismo mogli da, kao grad Kruševac, otkupimo onaj deo mreže koji je držao do pre godinu dana "Srbijagas". Bili smo spremni da platimo i 500.000 evra, najveću moguću cenu za 17 kilometara gasne mreže, što su uradili za tri godine. Strateški partner je uradio za manje od godinu dana 47 kilometara gasne mreže u Kruševcu. Postoje podaci, i ljudi iz DS-a na lokalu su podržali inicijativu opštinskog odbora SRS u Kruševcu i ustanovljena je najniža cena priključka gasa u Srbiji. Na kraju, neću prekoračiti vreme, samo da kažem, građani su uzeli kredit, prevarila ih je Vlada... (Predsedavajuća: Već ste prekoračili vreme, narodni poslaniče, tri minuta 30 sekundi.) ... sa bankama stranim, "Rajfajzen", da bi uzeli kompletnu opremu za grejanje, gasne kotlove, a za 50 metara kvadratnih za kuću treba oko 3.500 evra, sa gasnim kotlom i opremom za grejanje. Vidite šta ste uradili, gospodo iz vladajuće većine, sa građanima Srbije. Hvala.
Narodni poslaniče, istovetno pitanje je postavio narodni poslanik Miroslav Markićević. Molim službu da priloži i stenogram sa izlaganjem narodnog poslanika Momčila Duvnjaka, a na osnovu upotrebe čl. 225. i 226. Narodni poslanik Milorad Buha izriče povredu Poslovnika i želi da govori, dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana postavio sam ovde pitanje Vladi, na temelju članova 225. i 226, šta je Vlada učinila u smislu zaštite ljudskih prava haških optuženika. Nažalost, odgovor nisam dobio. S obzirom na to da je ovde prisutna ministar pravde, Zaštitnik građana je otišao, postaviću sada, u skladu sa članovima 225. i 226, pitanje ministru pravde i Zaštitniku građana šta su učinili da se zaštite ljudska prava svih haških optuženika, a posebno Milana Martića, građanina Srbije, predsednika Republike Srpske Krajine, čoveka koji je u prvostepenom postupku dobio 35 godina zatvora, u drugostepenom postupku ta izrečena mera mu je potvrđena. Grubo su prekršene odredbe međunarodnog prava, Opšte deklaracije o ljudskim pravima, Evropske deklaracije o pravima i slobodama čoveka. Vlada, Ministarstvo, Zaštitnik građana, svi zajedno moramo učiniti sve da se pomogne njemu i svima ostalima. Zašto to govorim? Zbog toga što postoji koincidencija između izjava visokih zvaničnika EU, Amerike i svih onih koji imaju dominantnu ulogu u svetu i koji su već najavljivali presude pre pet i sedam godina. Spomenuću Pitera Galbrajta, ambasadora, između ostalog, i ovde u Srbiji; kada je bio ambasador u Hrvatskoj izjavio je da na optuženičku klupu Haškog tribunala treba da sedne 80% Srba, 15% Hrvata i 5% muslimana. Da te cifre nisu slučajnost govori i sledeći podatak: do sada je Srbima koji su optuženi u Haškom tribunalu izrečeno 947 godina zatvora, što se tačno uklapa u 80%. To nije slučajno rečeno. Ono što je u sudskom postupku provedeno jasno govori da se radi o zaveri prema srpskom narodu. Ovo što je učinjeno Milanu Martiću nije samo presuda Milanu Martiću, nego i srpskom narodu. Predsedavajući veća je pitao jednog svedoka da objasni suštinu sukoba; nije bio zadovoljan odgovorom i rekao je - zašto vi tog trenutka kada ste došli u sukob sa Hrvatima niste napustili Republiku Srpsku Krajinu, odnosno Republiku Hrvatsku i ne bi bilo spora, zašto ste postupali kao remetilački faktor u Hrvatskoj? Vidite kako postupa jedan sud. Ovaj sud nije objektivan. Ovaj sud je sud fantom i ova skupština mora zauzeti o tome stav. Moramo postupiti onako kao što je postupila ruska Duma tražeći gašenje Haškog tribunala, reviziju svih sporova koji su usledili i koji su bili pred Haškim tribunalom. S druge strane, tražim i insistiram da ova skupština ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ... završavam... mora insistirati da se sazove mirovna konferencija, što je uobičajeno i po pravilima međunarodnog prava. Kada se desi ratni sukob na određenim područjima, organizuje se od strane međunarodne zajednice, u ovom slučaju organizacije UN, mirovna konferencija koja reši sva sporna pitanja. U slučaju Republike Srpske Krajine i sukoba u Hrvatskoj... (Predsedavajuća: Četiri minuta:) ... nije bilo mirovne konferencije. Ova skupština mora da se založi da se sazove mirovna konferencija koja će da reši sva sporna pitanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, izriče povredu Poslovnika i želi da govori o njoj.
Javljam se po članu 226, to je sasvim dovoljno. Ima jedan jedini stav koji glasi: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja ili objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika." U članu 225. stoji: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika." Želim da ukažem na dve stvari. Prva je da smo pre nekoliko dana, poslanici DSS-a, podneli predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. To smo učinili, predlažući da se osigurani iznos poveća sa 3.000 evra na 20.000 evra kada je reč o depozitima građana, kako bismo pokazali da Vlada Republike Srbije ne radi ništa po tom pitanju, da se suočavamo sa globalnom ekonomskom krizom, da ona kuca na vrata svih zemalja koje su regionalno ili geografski vezane za glavne finansijske tokove koji spajaju Evropu i EU i SAD, jer da nije tako i da su te reakcije nepotrebne, Vlada Republike Hrvatske pre neki dan ne bi donela odluku da poveća osigurani iznos depozita na 50.000 evra. Prvo me interesuje, a nismo videli premijera Cvetkovića i ministra finansija na Odboru za finansije, osim guvernera Narodne banke, što je korektno, da li je Vlada raspravljala i kad misli da raspravlja o predlogu zakona koji je ovde podnet, da bismo makar na taj posredan način dobili odgovor na pitanje da li Vlada Republike Srbije uopšte ima unutrašnji kapacitet da se na bilo koji način uhvati u koštac sa problemima o kojima ovde govorimo. To je prva stvar. Druga stvar, interesuje me, pošto je danas u toku sednica Skupštine AP Vojvodine, a ono o čemu oni danas raspravljaju je Nacrt statuta AP Vojvodine, koji će svakako, prema članu 185. Ustava, doći na prethodnu saglasnost u Narodnu skupštinu, a imajući u vidu razne priče koje su se ovih dana u javnosti mogle čuti oko tumačenja moguće procedure, imajući u vidu da je sam Nacrt statuta, koji smo svi imali prilike da vidimo, duboko protivustavan i da je vladajuća većina u Vojvodini, a samim tim i u Skupštini Srbije, odlučila da kao paravan za tu protivustavnost izbaci u prve borbene redove stranku LSV Nenada Čanka, koji navodno tvrde da taj predlog statuta nije dobar zbog toga što nije dovoljno protivustavan, to je glavna odbrana njihove teze, pa valjda treba da se stvori utisak kako vladajuća većina radi nešto što je u skladu sa Ustavom, što naravno nije tačno, ali to na stranu... Dakle, u članu 185. Ustava Republike Srbije piše: "Statut autonomne pokrajine donosi njena skupština, uz prethodnu saglasnost Narodne skupštine." Dakle, koje su bile priče? Da će tamo doći do nekakvog proglašenja statuta Autonomne pokrajine Vojvodine, da će se nama dostaviti usvojen predlog statuta, o kome se danas raspravlja, o Autonomnoj pokrajini Vojvodini itd. Da bismo tu stvar raščistili, mislim da možemo danas u toku dana, još dok radimo, da preko vas dobijemo vrlo konkretnu informaciju da li većina i predsednik Skupštine Autonomne pokrajine Vojvodine imaju nameru da se ispoštuje član 185. Ustava Republike Srbije stav 2, barem to, ako nemaju nameru da poštuju i druge odredbe Ustava Republike Srbije. Hvala.
Narodni poslaniče, pozvali ste se na članove 226. i 225. Radi informacije, ti članovi su iz oblasti prava i dužnosti, a ne procedure koja se odvija tokom ove sednice, tako da mogu samo da vas uputim na član 199. stav 2. i da podnesete zahtev u ime svoje poslaničke grupe za sednicu na kojoj će pojedini ministri i Vlada, predsednik Vlade odgovarati na pitanja, pa i na vaše pitanje o tome šta rade u oblasti koja vas zanima. Što se tiče Predloga zakona koji ste uneli u Skupštinu, i vi jednako kao ja znate kako predlozi zakona dolaze na dnevni red, znate da ste Predlog zakona podneli dok je trajala ova sednica i da imamo poslovničku mogućnost samo za imenovanja i razrešenja tokom redovnog zasedanja, a ne za dopune dnevnog reda jednom kada je većinom glasova usvojen. Vaše pitanje o tome da li će biti poštovan Ustav Republike Srbije je pitanje koje nema smisla. Ne pita se niko da li hoće ili neće da poštuje Ustav Republike Srbije, Ustav se ima poštovati i primenjivati u odnosu na sve članove i na sve organe, organizacije koje se u Ustavu spominju, pa tako i na Skupštinu Autonomne pokrajine Vojvodine. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Odustaje. Reč ima ponovo narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Hvala vam. Ovaj put član 27. Poslovnika Narodne skupštine, koji se odnosi na rukovođenje sednicom. U rukovođenje sednicom svakako spada i vaše pravo da, prema jednom drugom članu Poslovnika, date odgovor na pitanje koje se ovde postavi prilikom ekspliciranja zbog čega mislimo da je povređen Poslovnik kada se javljamo po povredi Poslovnika. Svakako, to vaše pravo uvažavam i uvažavam i ono što ste izrekli. Dakle, zaista u članu 199. piše da se "poslanička pitanja postavljaju, po pravilu, pošto Narodna skupština okonča rad po svim tačkama dnevnog reda. Narodna skupština, pored toga, može, bez pretresa, odrediti drugo vreme za postavljanje poslaničkih pitanja", i tako dalje. Postoji drugi stav koji kaže da će predsednik Narodne skupštine, na predlog poslaničke grupe, najmanje jedanput u toku meseca odrediti dan kada će pojedini ministri u Vladi Republike Srbije odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa nekom aktuelnom temom. Slažem se, to zaista piše. Međutim, ne možemo prenebregnuti činjenicu da u članu 226. piše nešto o pravima narodnih poslanika, pri čemu nijednom drugom odredbom, odredba člana 226, koji sam već citirao ranije pa nemam nameru sada, da bismo skratili ovo vreme oko procedure, u kome piše nešto što nije drukčije nego samo komplementarno onome što piše u članu 199. i jedno drugo ne isključuje... Prema tome, ako piše ovo u članu 226. što piše, mi imamo pravo da odreagujemo na način na koji reagujemo. Očekujem da na oba pitanja koja sam preko vas postavio dobijem odgovor. Kako će to biti, u kojoj formi, to ćete vi da vidite, s obzirom na vaše mogućnosti, na koji način ćete doći do predsednika Skupštine AP Vojvodina. Objasnio sam da to ima veze sa članom 225. stav 1, jer se radi o pitanju od interesa za naš rad, mi moramo dati prethodnu saglasnost za statut AP Vojvodine. Kada je reč o postupanju Vlade Srbije u vezi sa jednim zaista aktuelnim i tekućim događajem, ta sednica na kojoj bismo postavljali ta pitanja može biti zakazana i mi ćemo, svakako, vaš savet poslušati i predložićemo održavanje takve sednice narednih dana. Ovde se radi o jednoj urgentnoj stvari zbog čega sam mislio da je veoma važno da ljudi koje sam pomenuo, a to su pre svega, po funkcijama gledano, premijer i ministar finansija, dođu na Odbor za finansije (dakle, čak ne tražim da dođu pre sednice Skupštine Srbije) i da tamo razgovaramo o merama koje Vlada Republike Srbije misli da preduzme u cilju odbrane finansijskog sistema Republike Srbije i sistema poslovnih banaka u Republici Srbiji, zato što se one potencijalno nalaze pred opasnošću, za koju se može veoma lako utvrditi da postoji. Dakle, to su bila pitanja. Zaista vam se zahvaljujem na iscrpnom odgovoru koji ste mi dali i ne tražim ga sada ponovo, sve sam dobro razumeo, ali morate i vi razumeti nas da ona pitanja koja imamo pravo da postavimo možemo postaviti na ovaj način, u skladu sa članom 226. Poslovnika. Molim vas da to imate u vidu. Hvala.
Predsedavajući Narodne skupštine nema pravo, već dužnost. Slažu se poslanici opozicionih poslaničkih grupa, što neopozivo znači da sam u pravu. Narodni poslaniče, članovi na koje se pozivate su iz dva različita dela Poslovnika Narodne skupštine. Član 199. tiče se odnosa Narodne skupštine i Vlade. Danas se tokom dobrog dela popodneva, u prećutnom dogovoru, zloupotrebljavaju članovi koji su iz dela prava i dužnosti narodnih poslanika, članovi 225. i 226, da bi se, u stvari, postavljala poslanička pitanja, odnosno da bi narodni poslanici mogli da se obrate i Narodnoj skupštini, građankama i građanima Srbije u vezi sa temama za koje smatraju da su od interesa i za njihove birače, i za one koji nisu njihovi birači i za sve druge. Dakle, kada vi mene pitate šta će biti i da li Vlada razmišlja o zakonu koji se tiče finansijskog tržišta, ja jedino mogu da vam pomognem upućivanjem na član 199. stav 2. koji je iz poglavlja - odnos Skupštine i Vlade. Dakle, ne može oba: ne možemo i da zloupotrebljavamo Poslovnik, članove 225. i 226, tražeći odgovore od Vlade i da ne budemo upućeni kako se traži odgovor od Vlade. Ponovili ste pitanje... Da li narodni poslanik Zoran Krasić dobacuje? On nikada nije dobacivao. Dakle, što se tiče vašeg pitanja o tome da li će biti poštovan Ustav, ponavljam, to nije pitanje koje se postavlja, Ustav se ima poštovati. Narodni poslanik Aleksandar Jugović izriče povredu Poslovnika i želi da govori o njoj. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo poštovani poslanici, javio sam se da prijavim povredu Poslovnika, član 103. stav 1. Ova agonija se nastavlja. Jedan od poslanika iz ove skupštine je malopre rekao da mu se vrati vreme, a ja mu kažem da je to nemoguće, jer je vreme pojedinih poslanika iz ove skupštine i pojedinih političkih grupacija odavno prošlo. Njihova budućnost se nalazi u prošlosti. Drago mi je što su se poslanici SRS prepoznali u tome, ali mogu vam reći da ste se debelo prevarili, i nas ste prevarili. Mi smo pokušavali da vašu opstrukciju svedemo na jednu određenu meru koja je normalna, apelujući na vašu savest, međutim, pokazalo se da vi savesti nemate. Zato nećemo apelovati na vaš moral ili, ne daj bože, na odgovornost prema građanima Srbije. Trebalo bi da budete pošteni, da priznate da je ovo sukob dva politička koncepta: jedan je koncept, sa moje desne strane u ovom parlamentu, koji vidi Srbiju u devedesetim godinama, koji vodi Srbiju u izolaciju, a drugi je koncept liste Za evropsku Srbiju koji će uvesti Srbiju u EU, ja to garantujem, i neće biti prepreka na tom putu. Gospodo iz Srpske radikalne stranke, sada ću vam reći, direktno ću vam se obratiti, mučno je sedeti u ovom parlamentu nama koji dobijamo platu za to. Zamislite onda kako je građanima Srbije koji plaćaju...
Narodni poslaniče, molim vas da se ne obraćate poslanicima direktno. Poslovnikom Narodne skupštine nije dopušteno da se obraćate drugim poslanicima ni rečju ni gestom. Ja vas molim da takvo ponašanje iz člana 104, na koji se pozivamo, i sami demonstriramo, jer je nedopustivo da se sa govornice vodi dijalog i zabranjeno je Poslovnikom, pod pretnjom kazne. Poslovnik mora da važi jednako za sve. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, koji izriče povredu Poslovnika.
Naravno, član 104 – narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Znate šta, gospodine, vi iz SPO-a nesumnjivo imate autoritet da kažete koja to stranka propada a koja ne, jer kada neko govori iz svog iskustva to je najbolje, međutim, vi ste rekli jednu laž. Dozvolite mi da kažem nešto o tome i da je tako nazovem. Vladajuća većina je protekle nedelje spojila šest tačaka dnevnog reda u jednu pod izgovorom da treba i da mora brže da se radi. Time je, na primer, poslanicima moje stranke, umesto šest puta petnaest minuta po tom zakonu, dodeljeno dva minuta po zakonu na koji smo imali gomilu zamerki. Zatim, gospodine predstavniče vladajuće većine, četiri dana mi nismo radili. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim i vas da se ne obraćate drugim narodnim poslanicima.) Izreknite mi opomenu ako procenjujete da vređam dostojanstvo Narodne skupštine, ali molim vas, nemojte me prekidati. (Predsedavajuća: Samo vas podsećam da ne vodimo dijalog jedni sa drugima sa govornice.) Znači, mi smo ceo dan izgubili na raspravu po Poslovniku, po članu 140, o spajanju tačaka u dnevnom redu. Vi ste neformalno svi govorili da smo u pravu, ali ste ipak to uradili, preglasali ste nas. Onda četiri dana Skupština nije radila. Nakon svega toga vas nije sramota da dođete i da opet opoziciju optužite za opstrukciju. Kada sada govorite tako, ne znam šta je vaš motiv da se javite u 18.10 prvi put i da se obračunavate i delite Skupštinu na levu i desnu stranu. U vaše motive ja ne mogu da ulazim, ali da nama lekcije o Evropi iz SPO-a drže ovde u šest predveče iako radimo ceo dan, to stvarno, verujte... Morate mnogo da se trudite da biste to zaslužili, da biste takvo pravo stekli. Pošto ste se već javili, sada vas pozivam da objasnite vaš lični motiv zbog čega ste glasali da se šest tačaka spoji u jednu, a zatim četiri dana ova skupština nije radila. Da li za to postoji drugi razlog nego da sprečite poslanike opozicije da o tim zakonima govore?
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 101. stav 2: "Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe." Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ste u nastupu prethodnog govornika, ne mislim na gospodina Andrića, mogli najbolje da prepoznate koliko je naš narod mudar. Kad on da određene definicije za neke stvari ne treba više ništa da kažemo. Znate za onu narodnu – trče miš i slon, i miš sav ponosan kaže: uh, ala tutnjimo. Ovde ste imali prilike da vidite političkog miša. On sebi daje hrabrosti da ocenjuje bilo koje stranke. Od 1990. godine, otkako je krenulo višestranačje, SPO je ukupno na svim dosadašnjim izborima dobio manje poslanika nego SRS na poslednjim izborima. Oni nama ovde drže lekciju i pričaju o opstrukciji, pričaju o nekim stvarima a zaboravljaju šta se sve dešavalo u Skupštini u vreme kada su bila bar tri poslanika iz SPO-a, sad ih valjda ima dva ili jedan, nije ni bitno koliko ih ima. Vodite vi računa da ne naljutite one koji su vam dali mandate, jer se više nećete naći u Skupštini Srbije; kao stranka vi ste završili karijeru, jedino možetekao izvršioci radova onim strankama kojima treba da služite za ostvarivanje njihovih ciljeva.
Reč po povredi Poslovnika ima narodni poslanik Jugović Aleksandar.
Član 104, povreda Poslovnika. Ovo što sam malopre govorio nije se odnosilo na LDP, odnosilo se na jednu političku grupaciju koja je dobro poznata Srbiji; i, možda je i dobro što ta politička grupacija postoji na političkoj sceni Srbije, jer kad oni nešto urade, mi znamo kad uradimo kontra da ćemo uraditi u interesu građana Srbije. Ono što još želim da kažem, a o tome sam već govorio, to je da je stvar principa i vrhunske odgovornosti, stvar morala i stvar političke svesti nešto što, iako imamo četiri poslanika, nismo izgubili. Reći ću vam da smo mi sačuvali dostojanstvo i principe u tom smislu da mi nismo žrtvovali građane Srbije zarad ostvarenja naših političkih interesa, da smo radi principijelnosti sami stradali, i vi to najbolje znate. Mi smo mogli, kao i vi, da žrtvujemo građane Srbije, da žrtvujemo srpske interese zarad jeftinih političkih poena, zarad glasova. U toj situaciji možda bi u ovom parlamentu sedelo 40-50 poslanika SPO-a. Principijelan je onaj čovek koji strada sam zbog svojih principa, ali vrhunski neodgovoran jeste onaj koji zarad svojih principa žrtvuje ceo narod.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, povreda Poslovnika, dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana potpredsednice, koleginice i kolege, dobro je, gospodine, što ste rekli da se to ne odnosi na LDP, ali zaista nije trebalo da se javljate. Sve što je rekao gospodin Andrić stoji. Mi želimo da radimo, vi nam ne date da diskutujemo o zakonima a onda učestvujete u opstrukciji. Ako oni imaju svoj problem, ti za koje kažete da su snaga prošlosti, onda ih pustite da reše taj problem. Recimo, omogućite Tomislavu Nikoliću da podnese ostavku na mesto predsednika Administrativnog odbora, jer to pripada njima, oni su najveća poslanička grupa. Time ćete da sprečite opstrukciju. Što se tiče te prošlosti, da vas podsetim, upravo je vaša stranka sa njima bila u Vladi. Ako ja moram da sedim ovde i da slušam kako srpski radikali brane novinare, a bili su u Vladi kad se novinarima svašta dešavalo, i nisam se javio zato što želim da se to završi, razumem njihovu muku, ali ajde da usvojimo taj zakon, onda, koji vas đavo tera da izađete i da sada odemo posle šest a da ne završimo ovo, a samo jedan amandman je ostao. Kad kažem vama, mislim na većinu. Vi ste predstavnik većine. Oni svoju muku ovde iznose. Šta da radimo? Jedna od stvari jeste to što im pripada Administrativni odbor, a nemaju ga. Što se tiče mandata, o tom potom. U to se ne mešam. Dok nema ostavki, nema mandata. To ste zajedno svi vi u Ustavu pisali. Mi smo jedini bili protiv. To ste vi svi zajedno doneli, sada ste se posvađali i mi moramo da sedimo ovde i posle 18.00 i ne možemo da završimo ovaj zakon. Zaista nema smisla.
Narodni poslanik Srđan Spasojević izriče povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam želeo da se javljam po prvom izlaganju gospodina Jugovića, ali smatram da su povređeni članovi 101. i 104. Gospodine Jugoviću, vi ste rekli da desna strana parlamenta opstruira rad. Zaista sam pomislio da se to ne odnosi na poslanike Nove Srbije, koji sve vreme čekaju da se radi po zakonima, da ova skupština počne rad. Na prozivku iz LDP-a vi ste izašli ovde, izvinili se i rekli da ne mislite da se to odnosi na poslanike LDP-a. Desnu stranu ovde sačinjavaju i poslanici Nove Srbije. Zaista ne mogu da shvatim da danas imamo ovoliko problema u radu ovog parlamenta, opstrukcija je konstantna. Verujte, nije opozicija kriva za to što je predsedavajući propustio na početku rada ove sednice da utvrdi kvorum. Imali smo samo 75 poslanika u sali i posle sat vremena smo se setili, kada je gospodin Dragan Šormaz hteo da upozori, brže-bolje da prekinemo i da damo sat vremena pauze. Iza toga non-stop nadmudrivanje. Predsednik parlamenta je otputovao u inostranstvo i imam utisak da predsedavajuća celog dana želi da nam pokaže dobru lekciju iz Poslovnika o radu Narodne skupštine. Zaista bi bilo korektno da se sa tim prestane. Više poslanika je na to ovde upozorilo. Mislim da građani Srbije ne treba na taj način da uče Poslovnik, već da se bave aktuelnim problemima. Jedino što su poslanici Nove Srbije ovde isticali jeste strahovito poskupljenje gasa, a to je od sutra, jer sutra stupa grejna sezona. Ljudi u Srbiji će biti prinuđeni da koriste alternativne vidove grejanja. Zar smo mi na taj način prinuđeni da trošimo budžet naših građana? Nekorektno je. Ne može se to razumeti. Zaista bi bilo korektno da Vlada objasni zbog čega je bilo to poskupljenje. Drugi veliki problem koji je ovih dana pred građanima Srbije jeste da li su njihovi depoziti u bankama, ono malo muke koju su uštedeli i stavili na knjižicu, bezbedni? Građani Srbije na to imaju pravo. Više puta su prevareni. Zaista tražimo da Vlada hitno da odgovor na ta pitanja.
Narodni poslanik Aleksandar Jugović, povreda Poslovnika, pa narodni poslanik Miloš Aligrudić. Možete pogledati u stenogram, narodni poslaniče Srđane Spasojeviću. Objasnila sam kako je počeo današnji radni dan, da ne ponavljam.
Biću vrlo kratak, zato što ovde postoje neki ljudi kojima se mnogo žuri, pošto su i do sada žurili i do sada su radili u interesu građana Srbije i konstruktivno. Reći ću vam još jednu stvar, žao mi je što ovde postoje još neki ljudi koji su se prepoznali u mom obraćanju Srpskoj radikalnoj stranci.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, povreda Poslovnika, pa narodni poslanik Zoran Nikolić ističe povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Pošto se mnogo ljudi javlja povodom povrede Poslovnika, onda čovek kasno reaguje. Gospođo predsedavajuća, vi ste povredili član 27. tačku 3. Poslovnika, u kojoj se kaže da se predsedavajući stara o primeni Poslovnika. Starajući se o primeni tog poslovnika vi ste uspeli da u malopređašnjoj razmeni diskusija jednom narodnom poslaniku, nije bitno kojoj političkoj grupi pripada, kažete kako on ne sme da se obraća drugim narodnim poslanicima sa ove govornice. Istina, piše to na jednom mestu u statutu. Kako vi mislite da se realizuje odredba člana 101. stavovi 1. i 2. Poslovnika, koja kaže: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku". Stav 2: "Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe". Znači, u oba slučaja se radi o replici. Kada se iznosi replika ona mora, u najmanju ruku, izražavati aluziju na govor prethodnog govornika i nemoguće je ne spomenuti ga, tako da ne mogu da vidim kako vi zamišljate da se uopšte odvija rasprava o povredi Poslovnika ili da se koristi pravo na repliku u smislu člana 101, bilo da je u pitanju stav 1. ili stav 2, a da se na bilo koji način neka referenca na prethodnog izlagača, koji je izazvao to pravo na repliku, ne da. To je prosto nemoguće. Hoćete da govorimo u šiframa; kad nas neko izazove na repliku, mi onda da kažemo - osoba iks, ipsilon; ili - neko je jednom rekao, pa da se obraćamo onda apstraktno nekome van ove sale ili da se obraćamo vama? Znate, nismo u sudnici, niti naš poslovnik reguliše pravila ponašanja u sudnici kada se pitanja isključivo postavljaju preko sudije. Ovo je živa rasprava i nemate pravo da ljudima oduzmete pravo na živu raspravu. To je nešto što je ovim poslovnikom garantovano. Dakle, najlepše vas molim, pošto ste se danas, zamenjujući predsednicu Narodne skupštine, strahovito uživeli u ulogu predsednice Narodne skupštine, što vi niste, srećom, vi ste prešli granicu i počeli ste da nam svima držite lekcije iz lepog ponašanja i tumačili ste Poslovnik na različite načine, kako vam je palo na pamet. Do sada sam se trudio da u svim svojim izlaganjima i komunikaciji sa vama budem maksimalno pristojan. Zaista sam svaki put eksplicitno uvažio sve vaše razloge za koje nalazim da su opravdani i čak sam doživeo sa vaše strane da ste to učinili prema meni. Ali, ja sam deo ljudi u ovoj sali i imam pravo da reagujem na povredu Poslovnika, kao što imaju pravo i svi drugi, radi zaštite interesa građana koji su birali narodne poslanike. Ovaj put to ne činim sebe radi, nego drugoga radi i mislim da sam pri tom u pravu.
Nije bilo povrede Poslovnika. Dakle, jedan narodni poslanik je upozoren da se gestom i verbalnom i neverbalnom komunikacijom ne obraća direktno i ne ulazi u dijalog dok je za govornicom. To je odredba koja se odnosi na međusobno dobacivanje. Nije bilo nesporazuma u primeni Poslovnika, pošto su i poslanik i poslanička grupa na koju se to neprimereno ponašanje odnosilo iskoristili svoja prava iz Poslovnika i pravo na repliku. Ne vidim da je došlo do kršenja Poslovnika u toku predsedavanja. Ako želite, možemo se izjasniti o tome u danu za glasanje. Narodni poslanik Zoran Ostojić ističe povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Opet povreda člana 104. Izvinite, stvarno, šta - nemoj? Nemoj da izlaziš? Nemoj da se javljaš? O tome je malo ranije trebalo da mislite i da kontrolišete tu većinu, bar da vas dolazi dovoljno. Nema vas mnogo, 128, dva fale. Drugi put povedite računa. Mi želimo da radimo po zakonu, ali da ne bude sve sada vama, sada malo njima, ovoj strani. Drago nam je što pominjete cenu gasa. Gospodo, to je pomenuo neko iz vaše stranke pre sat vremena, a sada i gospodin iz DSS-a, a mi pre podne. Vidite, o ceni gasa je trebalo da mislite kada ste glasali za energetski sporazum sa Rusijom. To je direktna posledica. Sada imamo najskuplji gas. Pod dva, ko uvozi gas? Nemojte sada - nije. Jeste. Činjenica je da je 60% poskupeo gas... (Predsedavajuća: Molim vas, bez međusobnog dijaloga.) To je činjenica. Mi se nadamo da će Ustavni sud sprečiti taj štetan ugovor. Mi se nadamo da do tog štetnog ugovora neće doći. Nadamo se. Kakvo je ono glasanje bilo, a tu ste svi zajedno bili, izgleda da su nam male nade. To je ono što je važno za građane, jer zaista je nezamislivo da jedna stvar poskupi 60%, osim možda u nekim zemljama, da ih ne pominjem, jer imamo diplomatske odnose. S druge strane, ko uvozi? Mi ne znamo. Državna je tajna kolika je ulazna cena. Pošto još uvek traje rasprava o informacijama, odnosno o zakonu o zaštiti podataka o ličnosti... Ovo nije ličnost, ali je državna tajna, to je suština. Nemojte sa tom jeftinom demagogijom - mi se brinemo za narod, gle, ova vlada loše radi, poskupeo... A da Vlada loše radi to pokazuje 100 dana, to uopšte nije sporno. Budite dosledna opozicija, pa onda kažite - jeste, možda onaj ugovor sa Rusijom gde mi njima NIS odmah na poklon, a oni gasovod na "dođem ti za 10-15 godina", nije baš neki patriotski i komercijalan posao, nego je nešto drugo. Hvala.
Ako se niko više ne javlja zbog poremećaja procedure, reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković. Pročitala sam, amandman na član 59, koji je sa ispravkom podnela narodna poslanica Aleksandra Janković.
Taman sam se javila zbog povrede Poslovnika, po osnovu članova 225. i 226, da vas pitam kada ću konačno da dobijem reč. Međutim, pošto sam je dobila, idemo. Amandman na član 59. zakona o zaštiti podataka o ličnosti, nećete verovati. Član 59. glasi: "Poverenik za informacije od javnog značaja, ustanovljen Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, nastavlja sa radom pod nazivom Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti". Moje pitanje je zašto se, po automatizmu, povereniku za ovako ozbiljnu oblast, kakva je oblast informisanja od javnog značaja, povećava delokrug obaveza, jednostavnije rečeno, proširuje obim posla do te mere da je gotovo nemoguće da jedan smrtan čovek kontroliše sve živo i neživo. Uz sve stručne službe koje ima, uz zamenika, on ipak teško da može da bude svevideće oko ili veliki brat za tako kvalitativno različite grupe podataka. Dok je prioritet Poverenika za informacije od javnog značaja povećan stepen javnosti i, kako se to popularno kaže sada ovim novosrpskim jezikom, transparentnost informacija, prioritet Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti jeste povećan stepen pravne sigurnosti građana da će njihovi lični podaci biti zaštićeni od mogućih pogrešnih upotreba ili zloupotreba u javnosti. Tek za informaciju građanima koje predstavljamo, kada je reč o centralizaciji podataka o ličnosti, nesumnjivo je da postoji ozbiljan totalitarni potencijal projekta čipizacije građana. Studije nadzora i kontrole odavno su utvrdile efekte posmatranja na ponašanje ljudi. U pionirskom radu iz ove oblasti Džeremi Bentam je još davne 1791. godine sastavio nacrt posebnog sistema zatvorskog osmatranja koji je nazvao Panoptikon. To je kula koja se nalazi u centru kružnog zatvora i u njoj se iza zatamnjenog stakla nalazi čuvar koji posmatra zatvorenike. Ne znajući da li ih i kada neko posmatra, zatvorenici "normalizuju" svoje ponašanje. Sam Bentam je smatrao Panoptikon jedinstvenim instrumentom sticanja moći nad svešću zatvorenika. Dosta kasnije, Mišel Fuko će Panoptikon uzeti kao metaforu za disciplinujuću biopolitičku represiju modernog društva nad pojedincima. Savremene studije nadzora i kontrole takođe kritikuju moderne sisteme nadzora, kao što je biometrija, zbog toga što, takoreći, celokupno društvo pretvaraju u nevidljivi zatvor u kome su svi građani zapravo osumnjičeni kao potencijalni kriminalci i teroristi. Znajući da ih u bilo kom trenutku neko možda posmatra građani su prinuđeni da inhibiraju i uniformišu svoje ponašanje, što bi, metaforički rečeno, u stvari značilo da se zakiva i poslednji ekser u ovaj dragoceni kovčeg slobodnog društva. Ono što je interesantno jeste da korišćenje biometrijske tehnologije i u komercijalne svrhe, pre svega radi obezbeđivanja poslovnih objekata na Volstritu, počinje baš u Americi. Od tada korišćenje biometrijske tehnologije doživljava nezapamćenu ekspanziju kako u javnom tako i u privatnom sektoru. Bez sumnje, najveći pokretač širenja biometrijske tehnologije je vlada SAD. Tako, američki zakon o povećanoj bezbednosti granica i reformi viznog sistema iz 2002. godine propisuje da države čijim građanima nisu potrebne vize za ulazak u SAD moraju u roku od dve godine da uvedu biometrijske pasoše kako bi to pravo zadržale. Kako bi izašao u susret američkim bezbednosnim zahtevima, a nakon postizanja političkog konsenzusa na samitu u Solunu 2003. godine, Savet EU je u decembru 2004. godine usvojio uredbu o uvođenju zajedničkih bezbednosnih standarda i biometrije u pasoše i ostala putna dokumenta izdata od strane država članica. Do kraja 2006. godine većina država članica EU počela je da izdaje biometrijske pasoše sa ugrađenim daljinski čitljivim beskontaktnim čipom na kome se, između ostalog, nalaze digitalne fotografije i potpis vlasnika isprave. Zbog toga što je i sama odlučila da uvede biometrijske pasoše EU je zahtevala od kandidata, ali i potencijalnih kandidata, u koje spada i Srbija, da u cilju liberalizacije viznog režima i oni pređu na biometrijske putne isprave. Ova mala digresija posvećena objašnjenju biometrijske tehnologije i njene osnovne namene za povećanje opšte bezbednosti države, ali i građana, objašnjava zašto sam ovim amandmanom predvidela da Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti bira Narodna skupština Republike Srbije, na predlog Odbora za bezbednost. Uz dužno poštovanje gospodinu Šabiću, aktuelnom Povereniku za informacije od javnog značaja, ne mislim da je dobro i razumno dodati mu ovlašćenja do psihofizički neizdrživih razmera. Osim toga, ovakvo objedinjavanje uloga koje treba da obavlja jedna ličnost kao da je multipla, višestruka ličnost, pored potencijalnih političkih može da ima i ozbiljne psihopatološke komponente. Ni to što je gospodin Šabić iz istog "žutog preduzeća" kao i predsednik Tadić, koji ima toliko faktičkih funkcija da podseća na indijsko božanstvo Šivu, nije dovoljna kvalifikacija za mesto koje, kako sam u načelnoj raspravi rekla, daje gotovo papska ovlašćenja. Možda bi jedina prava ličnost za ovakvu funkciju bio samo čuveni ministar opšte prakse po ambiciji, a ministar i poverenik za opstrukciju svake vlade, gospodin mladi Dinkić. Jedini je on dovoljno nekritičan da bude na ovako megalomanskoj dužnosti. To bi možda bila i utešna nagrada što mu se nije ispunila želja iz guvernerskih dana da mu se fotografija nađe na najvrednijoj od svih novčanica. Jedino je on dovoljno iskusan u strategiji hidre koja svoje pipke pruža gde god postoji i najmanja mogućnost zgrtanja. U obrazloženju odbijanja mog amandmana Vlada se poziva na uporedno zakonodavstvo navodeći primer Austrije. Šta sada treba? Da na ovog keca iz rukava Vladi ja izvadim neki adut u vidu zakonodavstva, ne znam, Nemačke ili susednih zemalja ili Velike Britanije? Nije pitanje čiji je veći i bolji, naravno, mislim na zakon, već kako ga precizirati tako da odgovara meri ove države, njenih građana i vrlo komplikovanoj srpskoj realnosti.
Da li još neko želi reč? (Da.) Po amandmanu reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pa onda narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Smatram da se na ovom amandmanu vidi na najbolji mogući način koliko je besmislen ovaj koncept zakona koji je Vlada predložila. Moram da vam skrenem pažnju da ima malo dodirnih tačaka u ovom zakonu sa onim što mora da rukovodi svakoga ko predlaže ovakav zakon, a to je, pre svega, odredba člana 42. Ustava Republike Srbije. Ništa mi nećemo dobiti usvajajući ovaj amandman, ništa mi nećemo dobiti u kvalitetu zakona ni ukoliko ostane ovo rešenje koje je navedeno u Predlogu zakona, zato što je ovaj zakon i pripremljen da bi bila najobičnija legitimacija. Za koga? Ja već ne znam za koga. Ništa ne štiti građane od zloupotreba. Ne štiti građane od zloupotreba koje mogu da vrše predstavnici državnih organa; ne štiti građane od mogućih zloupotreba od strane glavnih i odgovornih urednika i novinara; ne štiti od zloupotrebe koja je moguća u sudskom i u drugom postupku; ne štiti od mogućih zloupotreba koji mogu da izvrše stranci. Ja ću sve ovo na nekoliko primera da učinim jasnim. U ovoj zemlji svaki mafijaš je u mogućnosti da kupi kol-centar, da ga instalira na Sajmištu, na Dedinju, bilo gde, i da prisluškuje sve i svašta i da slušajući telefonske razgovore ulazi u najtananije stvari koje se tiču nekog pojedinca. Evo, mogu da vam kažem da postoji jedan takav čovek; on je pričao da je slušao nekog svog prijatelja kako razgovara sa Borisom Tadićem, pa je slikao neke njegove kuće, vile, vikendice, kola, bog te pita šta je sve slikao, i naravno, potkazivao je tog čoveka. Da li su otac i sin, ja ne znam, politički, nije bitno. [[Smeh u sali.]] Ova tema je ozbiljna i ja bih vas molio, jer ja nisam zadužen za smeh u Narodnoj skupštini; ja sam zadužen za ozbiljne teme. Ako ste prepoznali sina koji je rekao da mu je tata napredovao politički, to je druga stvar. Ali teško tati koga sin hvali i koga sin potkazuje. Znam da je vama smešno, ali znajte, svi možete doći u tu situaciju. E vidite, kako država da reaguje u tom slučaju? Žandarmerija - ne može. Avijacija - nemamo je. Konjica - ne može. Ko može da interveniše u toj situaciji? Ne može niko. Da vam pričam o onom vašem manijaku, sa onim čuvenim prezimenom. Kod njega kada uđete u sobu, sve su samo prislušni uređaji ispod kreveta. I, on pošalje podatak nekome. Ili, uđete kod ovog vašeg šefa kabineta predsednika Republike - on je taj na vrhu piramide, taj Miki Rakić. Videli smo ga, vodio ga je jedan od ovih prijatelja, sin politički, nakratko ga je vodio, jeste. Ali, sve se zna. Vi imate taj problem što ste suzili Srbiju - umesto da prihvatite koncept moderne evropske regije velike Srbije, vi ste prihvatili koncept beogradskog pašaluka. Pojačani u tom vašem konceptu sa nekim drugima, vi ste došli u situaciju da sad komšija o komšiji zna šta priča. Kako da se zaštite podaci? Koliko puta ste bili svedoci da vas neko zove telefonom pa da kaže - molim vas, vaše biračko mesto je tu i tu, izađite na izbore, zaokružite redni broj taj i taj. Koliko puta ste imali prilike da to čujete? Onda građani sa pravom postavljaju pitanje - ko je taj ko je dao moje podatke nekom idiotu, ko je? Da li ovaj zakon sprečava odliv tih podataka? Ne. Da li ovaj zakon sprečava ovo nezakonito delovanje? Ne. Zašto nas onda terate da glasamo za zakon, kao da ćemo ovim amandmanom, da li je pravnik ili nije pravnik... Doduše, znate kako je bilo? Kaže, stane na autobusku stanicu u Kragujevcu, pa ili će ovo ili ono, ili da ide po diplomu. Tako je, jutros smo čuli, jedan dobio diplomu. Ali, molim vas, da li ovaj zakon sprečava negativne pojave? Ne sprečava. Da li u perspektivi može da spreči pojave? Ne može. Zašto? Pa, ovog Šabića ima da bijete vi iz vlasti; za ono što je postupao po onom zakonu vi htedoste da ga premlatite. Kako ćete? Drugo, da li ste dobro pročitali u članu 42. Ustava Republike Srbije da li je tu predviđeno nešto što je iz domena uprave ili nešto iz domena suda? Gde počinje uprava, gde završava, i gde počinje i gde završava sud? Koju zaštitu pružaju naši sudovi ljudima koji tuže? Da li je pronađena tanana granica, gde je prag gde, recimo, političari i javne ličnosti moraju da trpe iznošenje nekih podataka? Vi ste to rasuli u nekoliko zakona, da vas podsetim, Zakon o informisanju, Zakon o radiodifuziji, Krivični zakonik, Zakonik o krivičnom postupku i da ne ređam dalje. Da li vi znate da Srbija danas nema jedinstveni birački spisak? Od 2000. godine se neprekidno traži jedinstveni birački spisak. Ne postoji kao jedinstvena isprava. Ima poneki grad, poneka opština sada nešto, kao, u elektronskoj formi, sređeno. Koje su mere da taj službenik koji je zaposlen tamo, zato što je član NN stranke, ne zloupotrebi te podatke? Zar vas nikad nije pozvao građanin i rekao - izvini, molim te, zvali me telefonom iz te i te stranke, znaju tačno na kom sam biračkom mestu, znaju redni broj na biračkom spisku, znaju sve o meni. Ja sam juče razgovarao sa jednim čovekom da nešto završi za stranku. Jutros me zove i kaže - izvini, zaboravi, ništa. Što? Pretio mi. Ko ti pretio? Kaže - taj i taj. Kako zna kada smo samo ja i ti bili u sobi? Kaže - prisluškuje sve. I, objavio je u novinama. U kakvoj to državi mi živimo, kakvo društvo vi stvarate, potkazivača, pokvarenjaka, nemoralnih tipova? Da li svojim pasivnim odnosom prema društveno štetnim pojavama i zločinačkim pojavama potpomažete negativne pojave? Ako u Narodnoj skupštini, ako u Vladi, ako u pravosuđu izostane primerena akcija države, u skladu sa Ustavom i zakonom, onda kriminalci kažu -sve je dozvoljeno, sve može. Znate, kada se donosio Zakonik o krivičnom postupku iz prodaje su nestali svi primerci Zakonika - pokupovali mafijaši, pa advokati nisu mogli da obezbede Zakonik. Svi mafijaši pokupovali to, da se lepo informišu šta ih čeka. Ja mislim da je ovo najobičnije zamajavanje da bi se zaustavila priča o Kosovu i Metohiji, o našim odnosima sa susedima, o našem odnosu sa EU, o našem odnosu sa velikim silama, da bi se zaustavila priča o ekonomskoj bedi, da bi se zaustavila priča o socijalnom položaju naših građana, da bi se zaustavila priča o svemu što je životno. Vi ste svesni da ćete usvajanjem ovog zakona da napravite ništa. Šta će da se promeni? Ništa. Da li će da se zaustave negativne pojave? Neće. Da li će neko da odgovara? Ne može, zato što je vaš ili blizak vama, ili radi za vas ili vas šprajcuje, podržava. Ili, jednostavno, omogućava da neko stekne loš utisak o tome da ovde neko navodno vrši opstrukciju. U Narodnoj skupštini poslanici su dužni da pričaju zato što je ovo parlament, opstrukciju vrše oni koji ćute a ti koji ćute u Skupštini govore da se slažu sa negativnim pojavama u državi.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Na raspolaganju imate pet minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, vezano za Predlog ovog zakona, a i za predloženi amandman, dovoljno je samo navesti odredbe koje sadrži ovaj predlog zakona. Što je rekao kolega Krasić, ne šta će on da poboljša, ovim zakonom se pogoršava stanje prava i sloboda naših građana. Evo koje odredbe ugrožavaju prava i slobode građana. Kaže, u članu 3. stav 3: Obrada podataka je svaka radnja preduzeta u vezi sa podacima kao što su – pazite, molim vas, šta je ovo, ovo je gore nego u najcrnje komunističko vreme – prikupljanje podataka, beleženje podataka, prepisivanje podataka, umnožavanje podataka, kopiranje podataka, prenošenje, pretraživanje podataka, razvrstavanje podataka, pohranjivanje podataka, razdvajanje podataka, ukrštanje, objedinjavanje, upodobljavanje, obezbeđivanje, korišćenje, stavljanje na uvid, otkrivanje, objavljivanje, širenje, snimanje, organizovanje, čuvanje, prilagođavanje, otkrivanje putem prenosa ili na drugi način činjenje dostupnim, prikrivanje podataka, izmeštanje podataka i na drugi način činjenje nedostupnim, kao i sprovođenje drugih radnji u vezi sa navedenim podacima, bez obzira da li se vrši automatski, poluautomatski ili na drugi način (u daljem tekstu: obrada). Dame i gospodo, da li ovaj zakon garantuje nekome da ga neće prisluškivati svaka šuša i svaka džudža? Slažem se, Zakonikom o krivičnom postupku je tačno propisano u kojim slučajevima nadležni državni organi mogu doneti odluku i rešenje od strane suda da se neko prisluškuje. A sada će neko, kao u kol-centru ili neko iz mesne zajednice, da vas prisluškuje, od mesne zajednice pa do Republičke vlade ili najviših državnih organa. Ovde nije razjašnjeno, niti je raščišćeno ko će, kad, u kojim slučajevima, koga prisluškivati. Ovo je skandal! Poznajem dobro propise vezane za prikupljanje podataka i elektronsku obradu podataka. Radio sam godinama na tim poslovima. Mogu vam reći, ovo je skandal. Ovim se zakonom ugrožavaju osnovna ljudska prava. Nemojte da ovo olako shvatite. Ljudskim i građanskim pravima i slobodama utvrđuje se pravni položaj pojedinaca prema organima vlasti. Ljudska prava i slobode su granica koju državna vlast ne sme da prekorači. Ovim ne da je prekoračila, ovo je skandal. Ko je mogao sa ovim da izađe pred parlament, pred narodne poslanike, pred Skupštinu, da građani danas moraju da vode računa šta će sve da pričaju i gde? Po ovom zakonu nema još samo belih i crvenih krvnih zrnaca, što će vam određeni tipovi, džudže i šuše prikupljati i maltretirati i ugrožavati ljudska prava u Republici Srbiji. Inflaciju propisa imamo, ali, moram vam reći, ovo krši Ustav, ovo krši odredbe Zakonika o krivičnom postupku, ovo krši osnovna ljudska prava koja su zagarantovana svim mogućim međunarodnim dokumentima. Poznajem propise organa unutrašnjih poslova. Mogu vam reći da su se bolje držali oni iz 1966. godine kad ih je Broz pohapsio i smenio i da su bili bolji propisi iz te oblasti nego ovo što donosi danas demokratija u Republici Srbiji. Ovo je, mogu vam reći, najcrnje zlo u Srbiji koje čeka naše građane. To je demokratija Demokratske stranke ili koalicije na vlasti. Protiv smo ovoga i ovo ne treba primeniti. Neće se ni primeniti. Uskoro ćete morati ovo da menjate. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović, ministar pravde, želi reč? Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim završavamo današnji rad i nastavljamo sutra u 10 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 136 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Riza Halimi i Balint Pastor. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala i Jovana Ćosića, načelnika u Ministarstvu pravde, da prisustvuje sednici. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ODUZIMANjU IMOVINE PROISTEKLE IZ KRIVIČNOG DELA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli zajedno narodni poslanici Ivan Andrić, Slobodan Maraš i Zoran Ostojić; Judita Popović, Kenan Hajdarević i Nebojša Ranđelović; Zoran Ostojić i Ivan Andrić; Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević, i narodni poslanici Vladan Batić, Mirko Munjić, Petar Jojić, Jadranko Vuković, Dejan Mirović, Slobodan Vuković, Veroljub Arsić, Marko Milenković, Radiša Ilić, Vjerica Radeta, Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević na član 11, kojim je predloženo dodavanje novog stava 5; zatim, Zlata Đerić na članove 2, 9, 23. i 28. a podnela je nove amandmane na iste članove; Srđan Spasojević na članove 28, 41. i 43. i podneo je nove amandmane na iste članove. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.