Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutna 134 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Prelazimo na traženje obaveštenja i objašnjenja na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, kolege i koleginice, pre godinu dana postavio sam pitanje u vezi sa decentralizacijom i ravnomernim regionalnim razvojem. U međuvremenu dobio sam odgovor od ministra privrede da je u toku izrada nacionalnog plana regionalnog razvoja, kojim će se definisati osnovni prioriteti. Sada pitam da li se razmišlja o formiranju stručnog tela koje bi se bavilo ovim problemom? Proces regionalizacije i decentralizacije je jedan od najbitnijih za oporavak Srbije, za oživljavanje najsiromašnijih opština. Ravnomerni regionalni razvoj ujedno znači i stvaranje boljih uslova za život u nerazvijenim delovima Srbije, što je i osnova za stvaranje uslova da bi se povećala stopa nataliteta. Podsetiću na neke bolne činjenice. Srbija svake godine izgubi po jednu varošicu od 30.000 stanovnika. Ukoliko se nastavi ovaj trend, za 50 godina biće nas milion i po manje, a za 250 godina možda nećemo postojati kao narod. Prosek starosti naših ljudi u Srbiji je 41,2 godine, što nas svrstava među najstarije narode u Evropi, ali i u svetu. Demografi kažu da nam tek predstoji dramatično smanjenja broja stanovnika. U Srbiji danas ima skoro 1,7 miliona ljudi starijih od 60 godina i 1,25 miliona starijih od 65 godina. Razlika između umrlih i rođenih u narednom periodu biće sve veća. Trenutno je ona 30.000, a procenjuje se da bi se ta brojka za deceniju ili dve mogla popeti na čak od 50.000 do 60.000. Istraživanje Društva demografa Srbije pokazalo je da u Srbiji negativan prirodni priraštaj ima 158 opština, dok visok prirodni priraštaj od 9,6 do 11,8 promila ima samo Preševo, Novi Pazar i Tutin. U Srbiji su uopšte smanjenjem broja stanovnika najviše stradala planinska sela. Najteža situacija je u seoskim sredinama oko Priboja, Prijepolja, Nove Varoši, Kosjerića, Bajine Bašte. Prema podacima Zavoda za proučavanje sela, u narednih deceniju i po čak 700 sela će nestati, jer su u njima ostali da žive uglavnom starci. Da dalje ne nabrajam porazne podatke, verujem da smo svesni činjenica koje nam jasno govore da je ovo veliki problem, za čije rešavanje nam je potrebno posebno angažovanje. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Moje pitanje će biti usmereno ministru pravde, gospodinu Selakoviću. Dakle, šta namerava da uradi sa reformom pravosuđa? Imamo situaciju da se već godinama priča da je reforma pravosuđa, koja je izvršena pre pet godina, bila najgora reforma na svetu, da je naše sudstvo bilo u ogromnim problemima, da nije funkcionisalo, a po svemu što se sada dešava situacija je još gora nego što je bila. Dakle, ono što je Ministarstvu pravde i ministru Selakoviću povereno, da izvrši reformu pravosuđa i otkloni sve navodne nedostatke iz prethodne reforme, apsolutno ništa nije uradio i situacija je još pogoršana. Dakle, šta namerava da uradi kada se sudijama ukidaju rešenja zbog pogrešne primene materijalnog prava? Da li su to zaista nestručne sudije ili se možda zbog određenih ličnih interesa prave da su nestručne? Imamo najnoviji primer Niške pivare koja je prodata iz stečaja, gde je kupac pravno lice, tj. privredno društvo iz EU. Dakle, 3. avgusta ove godine izvršena je solemnizacija ugovora, takođe je izvršena i uplata kupoprodajne cene na račun prodavca, 4. avgusta je kupac uveden u državinu, a 8. avgusta je završena primopredaja nepokretnosti i pokretnih stvari. U periodu od 06. do 26. avgusta uposleno je 25 radnika, sklopljeno više ugovora u cilju rekonstrukcije remonta pivare, a sve u cilju pokretnja proizvodnje. I onda 26. avgusta uručen poziv za sudsko ročište u kojem se traži, gde se tražilo poništavanje kupovine uz uvođenje privremenih mera o obustavljanju svih aktivnosti. Ne bi to ništa bilo čudno da preduzeće koje je podnelo taj tužbeni zahtev i koje je tražilo te privremene mere nije preduzeće čiji je pravni zastupnik Danilo Nikolić, advokat, a bivši državni sekretar u Ministarstvu pravde, dakle, član Srpske napredne stranke. Ako uzmemo u obzir i da je predsednik jednog suda u Nišu takođe na to mesto došao sa članskom kartom SNS, onda ne može da nas začudi i to da je tužbeni zahtev prihvaćen kao i da je određena privremena mera. U toj privremenoj meri u obrazloženju čak piše da je razlog, i to da treba imati u vidu, da nije predviđeno da se sa kupcem zaključuje ugovor o prodaji, što je najgrublje moguće kršenje materijalnih prava, jer je upravo nacionalnim standardom, broj 5, o načinu i postupku unovčenja imovine stečajnog dužnika predviđeno sklapanje kupoprodajnog ugovora. To rešenje koje je doneo Privredni sud u Nišu 28. avgusta ove godine je Privredni apelacioni sud u Beogradu ukinuo u potpunosti 25. septembra i vratio na ponovno odlučivanje, ali je sudija koja je postupala i pre ukidanja rešenja istog trenutka donela novo rešenje kojim potvrđuje staro rešenje bez uzimanja u obzir obrazloženje koje izneo Privredni apelacioni sud. Dakle, još jedno pitanje za ministra Selakovića, da li će pokrenuti inicijativu za razrešenje sudije zbog nestručnog vršenja funkcije i zbog grubog kršenja materijalnog prava? Zahvaljujem.
Vreme. Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik Balša Božović. Izvolite.
Tri veoma jednostavna i kratka pitanja Vladi Republike Srbije. Kada je u pitanju poljoprivredni kombinat Beograd PKB, jednostavno pitanje - zašto je početna cena za prodaju kapitala svega 51% od tržišne vrednosti ako znamo da je i preduzeće u stečaju kada se prodaju, prodaju se sa 100% tržišne vrednosti? Toliko nije za preduzeća koja su u stečaju u ovom trenutku u Srbiji koje Vlada Republike Srbije pokušava da nekome proda. Ona se prodaju za 100% cene, PKB za 51% od tržišne cene. Koristi se zakonska mogućnost kada je u pitanju najniža moguća cena za prodaju od 51% bez bilo kakvog obrazloženja. Ukoliko se u prvom krugu niko ne javi od zainteresovanih kupaca za PKB koji je najveći proizvođač hrane u Beogradu i u Srbiji, druga cena je 35%. Kada je u pitanju, takođe konverzija zemljišta, PKB je pokušao da se uknjiži u katastar kada je u pitanju poljoprivredno zemljište i katastar ih je odbio. Drugostepeni organ Ministarstvo kao i kada je bio u pitanju Zlatibor, uknjižilo je PKB na celokupno poljoprivredno zemljište, u ovom trenutku PKB ima pravo korišćenja. Zašto se to dogodilo pred prodaju? Samo iz jednog razloga zato što je nekome veoma stalo da dođe zapravo do zemljišta, ne do delatnosti kojom se bavi PKB. Sigurna proizvodnja zdrave hrane je time za glavni grad Beograd i Srbiju veoma ugrožena. Kada je u pitanju Obrenovac, postavljamo pitanje zbog čega je 20 hiljada dinara po hektaru koja su bila predviđena za poplavljena područja nije isplaćeno Obrenovcu? I zašto poljoprivrednici nisu uspeli da dođu do 20 hiljada dinara kojim bi se koristili pre svega za sanaciju zemljišta koje je veoma, veoma oštećeno tokom majskih poplava? Isto tako, postavljamo pitanje kada će Upravni sud da odluči da li je bivši predsednik opštine Mladenovac, gospodin Dejan Čokić smenjen zakonito ili ne s obzirom da su u trenutku njegove smene glasali neki građani ili pojedinci koji nisu bili odbornici skupštine opštine Mladenovac? Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Božoviću. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da,) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ja produžim gde je moj kolega stao, pa postavljam prvo pitanje – Šta će Ministarstvo privrede i privatizacije uraditi povodom nečuvenih privatizacija tipa tri evra, tri šećerane? U sklopu toga, šta će uraditi sa privatizacijom koja je izvršena u šećerani Kovačica gde je 200 hektara poljoprivrednog zemljišta prodato za tri evra, a šećerana je došla pride, što nas dovodi do cene od 15 euro centi po hektaru. Budući da moj prethodni kolega postavio pitanje poljoprivrednog zemljišta, ja Ministarstvu privrede i privatizacije postavljam ovo pitanje budući da je privatizacija izvršena u korist tadašnjeg finansijskog direktora drpokratske, pardon, Demokratske stranke. Moje sledeće pitanje se odnosi na ponašanje gospodina Zorana Panovića i upućeno je ministru kulture i informisanja. Naime, u subotu je bila godišnjica osnivanja SNS i tim povodom u emisiji, u gledanoj emisiji tv Dnevnik gostovao je glavni i odgovorni urednik, ili sam urednik novina koje se zovu „Danas“ i tom prilikom je optužio premijera koga su ranije optuživali za cenzuru da nije izvršio cenzuru govora Emira Kusturice. Tom prilikom je gospodin Panović uputio zamerku premijeru što nije režirao režisera Kusturicu, pa je taj njihov obračun između SNS igospodina Panovića ne bi meni smetao kao što mi ne bi ne smetalo ni saopštenje SNS, ni odgovor gospodina Panovića u autorskom tekstu u listu „Danas“ koji je usledio juče, da gospodin Panović nije upotrebio jedan izraz koji je nečuvena uvreda za selo i seljake. S obzirom da sam ja predsednik Narodne seljačke stranke to sam doživeo veoma emotivno. Upotrebljen je izraz da je SNS u svom saopštenju, saopštenje koje je ona uputila okvalifikovano od strane gospodina Panovića kao seljački staljinizam. To je nečuvena uvreda za seljake. Nečuvena uvreda za mene s obzirom da je vođa Narodne seljačke stranke, 1947. godine staljinističkom čistkom odveden iz ovog parlamenta i odrobijao je devet godina u zatvoru. Takođe, za mene kao vođu Narodne seljačke stranke nečuvena je uvreda upotreba reči seljački staljinizam s obzirom da je opšte poznato, a ako gospodinu Panoviću nije, nama sa sela jeste, da su seljaci bili nečuvene žrtve tog istog staljinizma, da su odvođeni u logore, da su im čupani brkovi, da su ubijani, da su ranjavani, da im je otimana imovina, da je vršena konfiskacija, da je vršena prisilna kolektivizacija. Neke od posledica po pitanju otimanja imovine do dana današnjeg i rehabilitacije nisu nad seljačkom populacijom otklonjeni. Vezano za to, uputio sam protest listu „Danas“ i NUNS-u s obzirom da NUNS ovog puta nema nameru da se oglasi, ja pitam ministra kulture – Šta će uraditi povodom nečuvene uvrede koja je upućena selu i seljacima koji su bili žrtve staljinizma, a u ovom slučaju su označeni gotovo kao počinioci? Izraz seljački staljinizam je trebao da bude uvredljiv i sa onim seljačkim, a posebno sa seljačkim staljinističkim metodama, bi trebalo da znači da su seljaci sprovodili takvu vrstu represije nad stanovništvom, a u stvari su oni bili žrtve. Sledeće moje pitanje se odnosi na divlju gradnju fabrike olovnih akumulatora u Inđiji izgrađenoj na vodozahvatu 2007. godine odakle Inđija i okolina piju vodu, s tim u vezi potpitanje je šta će Ministarstvo građevine preduzeti povodom divlje gradnje objekta Trejdjunik- poslovno-stambenog centra u centru Inđije od 40 hiljada kvadrata koji je izgrađen bez građevinske dozvole, gde je opština kupila za četiri miliona evra poslovnog prostora, a da objekat nije imao upotrebnu dozvolu i s tim u vezi dovodim u pitanje i stan u kome živi predsednik opštine Inđija od 200 kvadrata penthaus, u istom objektu, stan u Beču, kuću na Tatarskom brdu, dva stana u Novom Sadu i stan u Inđiji. Šta će Ministarstvo građevine preduzeti povodom divlje gradnje, a MUP povodom nečuvenog obogaćivanja stambenog fonda predsednica opštine Inđija Gorana Ješića. Hvala.
Zahvaljujem. Da li neko još od ovlašćenih predstavnika želi reč? Pošto više niko od predsednica, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa se ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milena Ćorilić, Branko Ružić, Marjana Maraš, Zlata Đerić, Mladen Grujić, Milorad Mijatović, Meho Omerović i Goran Bogdanović. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda ove sednice. Dostavljeni su vam zapisnici sednice Sedamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini i Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da sam proverom u službi za poslove Odbora za adminstrativno budžetske i mandatno imunitetska pitanja, utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Sedamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godine, održane 25. i 28. septembra 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 120, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 35, od ukupno 155 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Sedamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godine, održane 1, 2. i 5. oktobra 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 30, od ukupno 155 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godine. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Grupa od 16. narodnih poslanika Poslaničke grupa DS predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o oružju i municiji, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. oktobra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 141 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 16. narodnih poslanika Poslaničke grupa DS predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. oktobra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. oktobra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Đorđe Milićević predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. oktobra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 29 od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji su podneli Narodnoj skupštini 26. septembra 2014. Da li narodni poslanici Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine, koji su podneli Narodnoj skupštini 20. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanici Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu člana 92. stavovi 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložili su da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja, koji su podneli Narodnoj skupštini 21. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanici Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 od ukupno prisutna154 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI KORISNIKA FINANSIJSKIH USLUGA, koji je Narodnoj skupštini podneo 25. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanika prof. dr Janko Veselinović želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, po drugi put u ovom redovnom zasedanju predlažem Zakon o izmeni Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, Zakona koji bi se mogao nazvati i zakon protiv bankarskih monopola. U ime „Pokreta za PREOKRET“, ali i svih građana koji su ugroženi bankarskim monopolima, podneo sam ovaj zakon kojim tražimo da država zaštiti građane, korisnike finansijskih usluga, a ne banke koje imaju monopol i koje nikakva ograničenja nemaju kada je u pitanju država. U ovom zakonu koji prati i peticija od 20.174 potpisa građana Srbije i čije se prikupljanje potpisa nastavlja, tražilo se da država zaštiti građane od zelenaških ugovora. Da li je to sporno narodnim poslanicima u ovoj Skupštini? U ovom zakonu i u ovoj peticiji traži se da država zaštiti građane od nesrazmernog davanja u odnosu banka – klijent. Da li je sporno narodnim poslanicima da zaštite građane a ne banke? U ovom zakonu i u ovoj peticiji koje je pripremio zajedno Pokret za PREOKRET i Udruženje efektiva i Udruženje korisnika finansijskih usluga traži se da država ograniči enormne kamate banaka i bogaćenje na račun osiromašenih građana. U ovom zakonu predlaže se da narodni poslanici usvoje zakon i norme kojim bi se građani zaštitili od velikih troškova, velikih troškova banaka koji se zaračunavaju mimo znanja korisnika finansijskih usluga. U ovom zakonu, u ovom predlogu koji je podneo Pokret za PREOKRET, traži se mogućnost da korisnici finansijskih usluga zaštite svoja prava kod Narodne banke i preko svojih udruženja. Predlažem, tražim, da narodni poslanici zaštite građane umesto bankarskih monopola i da konačno počnu da štite one koji su ih izabrali, a koji su ugroženi usled bankarskih monopola.
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić na osnov člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DODATNU VREDNOST, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Marko Đurišić želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanika Marko Đurišić na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU, koji je Narodnoj skupštini podnela grupa od 11 narodnih poslanika, poslaničke grupe Boris Tadić, SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, 29. juna 2015. godine. Da li narodni poslanik Marko Đurišić želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O PRESTANKU VAŽENjA ZAKONA O PRIVREMENOM UREĐENjU I NAČIN ISPLATE PENZIJA, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Marko Đurišić želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O SLOBODI OD STRAHA, koji je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DS podnela Narodnoj skupštini 20. novembra 2014. godine. Da li narodni poslanik Borislav Stefanović želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dragam Šutanovac na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA KRIVIČNOG ZAKONA, koji je Narodnoj skupštini podnela grupa od 15 narodnih poslanika poslaničke grupe DS, 29. juna 2015. godine. Da li narodni poslanik Dragan Šutanovac želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 141 od ukupno prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Slobodan Homen je na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O AGENCIJI ZA BORBU PROTIV KORPUCIJE, koji je podneo Narodnoj skupštini 11. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Slobodan Homen želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Senić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PRAVNIH LICA, koji je podneo Narodnoj skupštini 11. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Aleksandar Senić želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ponovo predlažem da se na dnevni red uvrsti Predlog zakona o dopunama Zakona na porez na dobit pravnih lica. Imamo situaciju da je nivo investicija u Srbiji na veoma niskom nivou i da jednostavno politika Vlade kada je u pitanju privlačenje stranih investicija evidentno nije dobro. Podsećam da je Tomislav Nikolić 2012. godine u predsedničkoj kampanji pričao da će u Srbiju doći 100 milijardi evra investicija, ako on postane predsednik Srbije. Nažalost, on je to postao i nažalost investicija nema nigde. Danas ćemo raspravljati i o Predlogu zakona o ulaganjima koji apsolutno ništa novo doneti neće i koji nikako neće poboljšati klimu za nove investicije. Još jednom vas pozivam da razmotrite ovaj moj Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, jer on upravo omogućava podsticajne mere i poresko oslobađanje za nove investitore, kako bismo privukli strane investicije i kako bismo smanjili stopu nezaposlenosti. Dakle, tom dopunom zakona sam predvideo da poreski obveznik koji u poslovnoj godini na neodređeno vreme, a najmanje na dve godine, zaposli nove radnike, ima umanjenu poresku osnovicu za iznos uplaćenih zarada novozaposlenih radnika, a takođe, predviđeno je i da novoosnovano pravno lice u privredno nedovoljno razvijenim opštinama, a koje obavlja isključivo proizvodnu delatnost, se oslobađa poreza na dobit za prve tri godine od početka obavljanja delatnosti i to u periodu od tri godine, srazmerno učešću ostvarene dobiti u ukupnoj dobiti poreskih obveznika. Dakle, jasne mere za privlačenje novih investicija, naročito u nedovoljno razvijene opštine i molim vas da još jednom razmotrite ovaj moj Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobih pravnih lica. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o konverziji kredita u švajcarskim francima, koji je podneo Narodnoj skupštini 18. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Pokret za preokret, zajedno sa udruženjem Efektiva, koje štiti 100.000 građana koji su ugroženi štetnim kreditima, kreditima koji su zaključeni i realizuju se u korist banaka, podnelo je Predlog zakona o konverziji kredita u švajcarskim francima u evro. Šest zemalja bilo je pogođeno ovim kreditima, ovim zelenaškim kamatama i ugovorima i od šest zemalja, pet zemalja je rešilo ovaj problem donošenjem zakona - Poljska, Mađarska, Hrvatska, Crna Gora, zakon je u proceduri i u Bosni i Hercegovini. Jedino Srbija, jedina na planeti, nije rešila ovaj problem, drži u neizvesnosti 100.000 ljudi. Mnogi od njih svakim danom ostaju bez krova nad glavom, među njima i 50.000 dece, 50.000 dece. Ovo je jedan smajl koji vam je poslalo dete iz Kikinde, smajl, iako tom detetu i njegovoj porodici nije ni do smeha, jer svako jutro ustaju sa zebnjom da će u koverti u poštanskom sandučetu naći obaveštenje od banke da se njihov stan prodaje. Prikupili smo potpise, idemo dalje sa peticijom, ali pitam narodne poslanike – da li će oni i dalje jedini na ovoj planeti štititi bankarske monopole ili će zaštititi građane Srbije? Jutros u osam sati, posle prošlonedeljnog predloga zakona, najave štrajka, održan je sastanak kod premijera. Pretpostavljam da se radi o kupovini vremena. Formirana je radna grupa da reši ovaj problem. Znamo kako se kod nas formiraju radne grupe da problem ne bi bio rešen. Naravno, tim ljudima ostaje samo jedna nada. Ostaje nada da će narodni poslanici zaštititi građane, a ne bankarske monopole. Pokret za preokret će biti sa tim građanima, a vi imate mogućnost da birate.
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 od ukupno prisutno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Branka Karavidić, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom informisanju i medijima, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Branka Karavidić želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Hvala. Zakon o javnom informisanju i medijima na snazi je od avgusta meseca 2014. godine i njegovo donošenje u okviru seta medijskih zakona najavljivano je kao veliki reformski pomak. Savet za borbu protiv korupcije je u februaru 2015. godine objavio izveštaj o vlasničkoj strukturi i kontroli medija u Srbiji. Iako ovaj izveštaj obrađuje stanje u medijima u pogledu vlasničke strukture i kontrole u periodu koji je prethodio usvajanju medijskih zakona, Savet se ipak osvrnuo u svom izveštaju i na rešenje u novom zakonu, čiju izmenu predlažemo. Po mišljenju Saveta, u praksi postoje i akcionari, koji poseduju manje od 5% udela u vlasničkoj strukturi izdavača, a vrše efektivnu kontrolu nad uređivačkom politikom kao i izvorima finansiranja više medija istovremeno. Smatram da postojeće rešenje, koje ne predviđa upis svih direktnih i indirektnih vlasnika medija, već samo onih čiji su udeli iznad 5%, otvara prostor za zloupotrebe, ne garantuje u dovoljnoj meri transparentnost vlasničke strukture i stvara uslove za netransparentno ostvarivanje uticaja na tokove u društvu direktno ili indirektno putem medija. Članom 1. odnosno Predlogom zakona predlaže se izmena u članu 39. stav 1. tačka 8), tako što se predviđa da se u registar medija upišu svi vlasnici direktni i indirektni, bez obzira na visinu udela u osnivačkom kapitalu izdavača, za razliku od dosadašnjeg rešenja koje predviđa da se upisuju samo podaci o vlasnicima, čiji udeo prelazi 5%. Predložena izmena Zakona o javnom informisanju i medijima obezbediće transparentnost vlasničke strukture izdavača, odnosno medija, što će doprineti vraćanju poverenja građana u medije, a istovremeno će se smanjiti mogućnost eventualnih zloupotreba ili nedozvoljenih uticaja na medije ili preko medija. Ustavni osnov za donošenje zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima sadržan je u članu 97. Ustava Republike Srbije, prema kome Republika Srbija, pored ostalog, uređuje i obezbeđuje ostvarivanje i zaštitu slobode i prava građana, što pravo na informisanje svakako jeste, ali i svojinske odnose, kao i kontrolu zakonitosti raspolaganja sredstvima pravnih lica. Još jednom pozivam sve kolege da ovaj moj predlog podrže. Zahvaljuje.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 od ukupno prisutno 160 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o predlaganju zakona, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Biljana Hasanović Korać želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije podnela je Predlog zakona o predlaganju zakona. Ja sam podnela predlog da se ovaj Predlog zakona uvrsti u dnevni red današnje sednice. Ovo iz razloga što je ova materija kod nas regulisana podzakonskim aktima, osim nekoliko članova koji regulišu ovu materiju i koji su propisani i u Ustavu Srbije i u Zakonu o Skupštini, i uglavnom je regulisano poslovnicima, i to Poslovnikom o radu Skupštine i Poslovnikom o radu Vlade. Vladajuća većina to koristi već duže vreme da sve što je predviđeno kao izuzetak pretvori u pravilo, tako da se većina zakona donosi po hitnom postupku, bez održavanja javne rasprave, a i kada se održava javna rasprava, pitanje je u kom krugu se održava i da li svi zainteresovani imaju mogućnost da uzmu učešće u javnoj raspravi. Zatim, obično se predlaže da zakon stupi na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ i po običaju se ne dostavljaju podzakonska akta koja treba da prate predlog zakona, a kako je predviđeno Rezolucijom o zakonodavnoj politici. Da bi sve ovo izbegli i da bi uveli red u ovu oblast, mi smo predložili da se ona zakonski reguliše, što bi onda stvaralo veću obavezu za vladajuću većinu da poštuje pravila i da poštuje procedure za donošenje zakona. Ako ova Skupština nema zakon koji to reguliše i ako ova Skupština ne poštuje pravila i procedure i prva krši to, odnosno koristi sve mogućnosti koje su predviđene kao izuzetak da pretvori u pravilo, onda ne možemo da računamo ni da imamo stabilnu pravnu državu, ni da razvijamo stabilan pravni sistem. Zato još jednom predlažem da ovaj Predlog zakona stavite na dnevni red i da se usvoji. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Korać. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 poslanik od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. oktobra 2014. godine. Da li narodni poslanik Biljana Hasanović Korać želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Naša poslanička grupa je podnela Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Osnovni cilj ovog Predloga zakona jeste da se dopuni član 20. koji reguliše nadležnost lokalne samouprave, time što bi se dodala nova tačka 16a. koja glasi: „Uređenje i obezbeđenje stipendiranja učenika i studenata.“ Naime, sada je ovo u nadležnosti Republike, a znamo u kakvom je stanju budžet Republike Srbije i znamo kako ova vladajuća većina nije uspela za ove tri i po godine da obezbedi sredstva u budžetu Republike, time što bi konsolidovala poresku upravu i naplatila poreze od najvećeg dužnika, a prema spisku poreske uprave najveći dužnici su najbogatiji ljudi u Srbiji, nije uspela da zavede mere štednje u državnim organima i restrikcije u potrošnji u korišćenju vozila, u reprezentaciji, već budžet puni time što su smanjene plate i penzije. Iz tog razloga nema ni dovoljno sredstava za stipendiranje učenika i studenata, pa lokalne samouprave koje su u neposrednom kontaktu sa ovim građanima i koji dele sudbinu ovih građana svakodnevno, moraju da se snalaze na razne načine da pomognu učenicima i studentima koji su u lošem materijalnom stanju. Nemaju zakonski osnov za to i, ukoliko vrše stipendiranje tokom revizije završnih računa, revizor onda to konstatuje kao prekršaj. Donošenjem ovog zakona, mi bi lokalnim samoupravama dali pravni osnov za uvođenje stipendiranja učenika i studenata i mislim da je sada baš pravo vreme da to uradimo, jer onda mogu već u budžetu za sledeću godinu da sredstva, koja inače troše za te namene, nazovu pravim imenom i da na vreme donesu kriterijume i merila u kojima bi vršili raspodelu tih sredstava, a time bi pomogli učenicima lošeg materijalnog stanja da se iškoluju i time kod njih stvorili materijalnu obavezu da i ostanu na toj teritoriji, da ostanu u toj lokalnoj samoupravi i da ne odlaze više mladi u tom broju u inostranstvo kao sada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 poslanika od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. maja 2015. godine. Da li želi reč dr Blagoje Bradić? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, dao sam Predlog izmene Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Dva su razloga zbog čega sam dao Predlog izmena ovog zakona. Ovaj zakon je usvojen na ovoj Skupštini pre nepunih godinu dana i tim zakonom je ozakonjeno postupanje koje je, bez tog zakona, u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije i u suprotnosti sa Zakonom o ekproprijaciji. O čemu se ovde radi? Ovim leks specijalisom je dozvoljeno da lokalna samouprava i Republika mogu da izuzmu privatan posed, privatne parcela, a u ovom konkretnom slučaju na Savskom platou, a gde se planira izgradnja „Beograda na vodi“, i to proglašavajući opštim javnim interesom, po ceni koju ona odredi i plaćajući ga iz republičkog budžeta. Time se narušava Ustav, neprikosnovenost privatne svojine i time se dezavuiše Zakon o eksproprijaciji, koji je jasan da eksproprijacija može da se radi samo kada je u pitanju javni interes, kada se grade objekti, saobraćajnice, škole, obdanište, zabavište, sve ono što je javni interes građana Republike Srbije i kada se grade stanovi socijalno stanovanja. Svedoci smo da je pre nepunih mesec dana stavljen kamen temeljac, gde se grade dve zgrade sa 300 stanova, komercijalnog sadržaja, cene između dve i po i tri hiljade evra po kvadratu, kako smo čuli, i to nema nikakve veze sa socijalnim stanovanjem i javnim interesom. Ono što je karakteristično jeste da je zemljište bez licitacije ustupljeno investitoru, na osnovu međudržavnog ugovora, koji će tu izgraditi te objekte koje planira da izgradi i koje će pustiti na tržište i prodati. Drugi razlog podnošenja Predloga ovog zakona je način finansiranja iz republičkog budžeta. Potpuno razumem da Beograd treba da se gradi, da se razvija, ali on treba da se ponaša, gradi kao i sve ostale samouprave, gradovi i opštine u Republici Srbiji, a to je iz budžeta lokalne zajednice, budžeta grada ili opštine. U našem gradovima, opštinama…
Vreme.
…kada se izuzima nekretnina, ona se izuzima iz lokalnog budžeta, a ne iz republičkog budžeta.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 poslanika od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o informisanju i medijima, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanik dr Blagoje Bradić želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, predložio sam izmenu Zakona o informisanju i medijima i sledeći zakon koji je u paketu usvojen sa ovim zakonom, koji ću obrazložiti u sledećem javljanju, o javnim medijskim servisima. Pre nešto više od godinu dana ova Skupština je usvojila ova dva zakona i tim zakonima je od juna meseca ukinuto pravo lokalnim samoupravama da finansiraju lokalne medijske servise. Dalje, tim zakonima je određeno da Javni medijski servis u Republici Srbiji je Radio televizija Srbija sa svojim kanalima, televizijskim i radio kanalima, i Radio televizija Vojvodina sa svoja dva televizijska i tri radio kanala. Ono što je interesantno, RTV se finansira iz pretplate, koja će po novom zakonu biti taksa u visini od 500 dinara za sve građane Srbije, koja je uvedena, a 70% te pretplate će ostajati RTV za njihovo funkcionisanje i finansiranje njihovih aktivnosti, a 30% će se finansirati RTS. Ono što sam ja predložio izmenom ovog zakona, to je da dovedemo građane Srbije u ravnopravan položaj. Svi građani imaju obavezu plaćanja Javnog medijskog servisa i to je normalno, to mora da se finansira od strane građana Republike Srbije, ali svi nemaju jednako pravo korišćenja medijskog servisa, javnog medijskog servisa. Građani ispod Save i Dunava nemaju istu zastupljenost u programima RTS i RTV, kao što to imaju stanovnici Beograda i Vojvodine. Ja sam predložio da se formira „Radio televizija uža Srbija“ koja će zadovoljiti potrebe građana ispod Save i Dunava i koja će biti finansirana kao što je i RTV, 70% finansija će ostati „Radio televiziji uža Srbija“, a 30% će se finansirati RTS. Ono što je još bitno, Zakon o nacionalnim manjinama ovde dovodi nacionalne manjine, ovakvom odlukom ovaj Zakon o medijskim servisima nacionalne manjine ispod Save i Dunava dovodi u podređen položaj u odnosu na nacionalne manjine koje su na teritoriji Beograda i Vojvodine, zato što oni nemaju mogućnost zastupljenosti kao što imaju u Vojvodini, Beogradu i ispod Save i Dunava, jer prosto programska šema RTS je nedovoljna. Dan nema 48 sati, nego ima 24. Ja se iskreno nadam, naročito poslanici iz Niša koji imaju i obavezu izglasanu na Skupštini grada, da ćete podržati moj predlog i ispraviti ovu nepravdu prema građanima ispod Save i Dunava. Javni medijski servis je nešto što trebaju da imaju svi građani Srbije u istom obimu i u istom kvalitetu. Lepo je da imate informaciju iz Beograda i Vojvodine, ali je potrebno da imate i informaciju iz svoje lokalne zajednice. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 13, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasao 151 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. aprila 2015. godine. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predlog izmene zakona koji sam podneo odnosi se na osiguranike Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje i to je promena člana 41, koji kaže ko sve ima pravo da preko finansija Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje ima popravku zuba i lečenje bolesti usta. Po važećem zakonu i članu 41, to imaju deca do 18 godine, studenti do 26 godine i stariji od 65 godina koji imaju pravo na izradu akrilatnih proteza i oni ljudi, tj. oni osiguranici između 26 i 65 godine koji imaju specifične bolesti koje obuhvataju i ovaj vid zdravstvene zaštite, kao što imaju i trudnice. Ono što sam ja predložio, jeste da, sem ovih dva i po miliona korisnika Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje koji imaju pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu, imaju pravo i onih četiri i po miliona koji, gle čuda, uplaćuju deo svoje zarade u Republički fond za zdravstveno osiguranje, finansiraju rad Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, a nemaju pravo da koriste ta sredstva za lečenje bolesti usta i popravku zuba. Mislim da bi ovim ispravili veliku nepravdu i dali šansu građanima Srbije da imaju, u ovo vreme kada je nezaposlenost velika, kada je standard nizak, pravo da popravljaju zube preko fonda koji oni sami finansiraju. Do sada ste šest puta odbili moj predlog i niste glasali. Ja se nadam da će bar lekari, za početak, podržati moj predlog, jer svi govorimo da nam je zdravlje pacijenata na prvom mestu i da brinemo o zdravlju nacije. Izvolite, kolege, dokažite da ste položili Hipokratovu zakletvu, glasajte za interes naših pacijenata. Novac postoji u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje po budžetu koji je ova Skupština usvojila i to je 350 miliona neraspoređenih sredstava na poziciji stomatološke zdravstvene zaštite. Potrebno je samo kupiti stomatološki materijal. Nema potrebe za uvećanje kadra. Kolege koje rade u okviru ugovora sa Republičkim fondom sasvim mogu da zadovolje potrebe stanovništva za popravke zuba. Zahvaljujem vam se i nadam se da ćete podržati ovaj moj predlog.
Zahvaljujem se, gospodine Bradiću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podneo Narodnoj skupštini 30. marta 2015. godine. Gospodine Bradiću, pošto ste već obrazložili prethodno ovaj predlog, iako je bilo na predlog medijskog zakona o javnim servisima, da li želite ponovo da obrazlažete?
Ne, ja samo želim u dve rečenice da se obratim, pošto pretpostavljam da će biti ponovi i glasanje, da kažem da kolege koje su propustile da glasaju za zakon kojim se menja izmena člana 41, a odnosi se na stomatološku zdravstvenu zaštitu, da damo šansu građanima da mogu od svojim para da imaju benefit i popravljaju zube. Ja mislim da to nije politika, već potreba građana Srbije, a mi smo svi ovde zarad, kako kažu svi poslanici, interesa građana Srbije. Nema prečeg interesa od zdravlja. Dajmo šansu da ljudi popravljaju zube. Jedan kuriozitet. U Beogradu od 65 godina starije stanovništvo 60% nema živ zub u glavi. Dajte ljudima šansu da popravljaju zube, da ne nose totalne proteze kada ostare. Ljudi nemaju para da plaćaju privatne stomatologe, dovoljno je to što plaćaju doprinose i Republički fond za zdravstveno osiguranje treba da isfinansira uslugu stomatološke zdravstvene zaštite cele populacije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se, gospodine Bradiću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba, koji je Narodnoj skupštini podnela grupa od 16 narodnih poslanika poslaničke grupe DS 9. aprila 2015. godine. Da li narodni poslanik Gordana Čomić želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predlog o osnivanju anketnog odbora, smatramo da je neophodno da se većina i izjasni za stavljanje na dnevni red. Kako vreme prolazi, a sada je više od sedam meseci od 13. marta 2015. godine, kada je u tragediji spasilačke misije helikoptera smrtno stradalo sedam ljudi, dakle, kako vreme prolazi sve je očiglednije i jasnije da je rad anketnog odbora i rad ovog parlamenta neophodan. Nadam da će ovog puta to razumeti i većina u Narodnoj skupštini. Anketni odbor koji je sastavljen prema pravilima i članovima Poslovnika Narodne skupštine i prema Zakonu o Narodnoj skupštini, podrazumeva da se bavi traženjem odgovora na pitanje koja ne postoje ni u prvom ni u drugom izveštaju, koji su bili dostupni javnosti, a koji su izradile nadležne komisije. Prvo pitanje na koje nema odgovora – na osnovu kojih i čijih informacija, kako dostupnih njemu informacija, je ministar odbrane Bratislav Gašić doneo odluku o spasilačkoj misiji helikopter? Ko mu je prosledio informaciju da je to potrebno, na koji način je on procenio da je odluka o donošenju misije opravdana? Da li je premijer, da li je neko iz Novog Pazara, da li je neko iz Ministarstva, da li je neko iz Ministarstva zdravlja, direktor Doma zdravlja, ko? To je vrlo važno naći kao odgovor na pitanje, jer se kroz to pitanje očitava odnos prema vladavini prava i protokolima koje ministar mora da poštuje, ako neće da se smatra odgovornim za smrt sedam ljudi, a smatra ga odgovornim jer ćuti i brani se ćutanjem i ne želi da odgovori na ovo jednostavno pitanje. Drugo pitanje – ko je menjao plan leta helikoptera u povratku, pri završavanju spasilačke misije? Ko je to učinio? Toga nema ni u jednom od izveštaja, o tome niko neće da se izjašnjava, to je takođe ključna informacija koja bi pomogla da Narodna skupština nedvosmisleno utvrdi ko je odgovoran za smrt sedam ljudi? Ruganje vladavini prava i smatranje da se nekome može da se ogluši o zahtev da Narodna skupština vrši svoju kontrolnu funkciju je zajednička šteta. Ona nije pobeda većine, pogotovo nije pobeda neodgovornog ministra, ona je poraz vladavine prava u kojoj se na rečima zaklanjamo, a na delima neprekidno nad njom vršimo nasilje. To nikakvog dobra ni za koga ne može doneti. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 15, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 148, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se izmeni dnevni red ove sednice i dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Šesnaesti ili sedamnaesti put vam predlažem da usvojite izmene Krivičnog zakonika koje se sastoje iz samo jedne izmene da se krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti i krađa beba. Pozadina je veoma jednostavna, 2013. godine Evropski sud za ljudska prava je doneo presudu i obavezao Srbiju da do septembra 2014. godine donese zakonodavstvo kojim bi se sprečavala ovakva dela u budućnosti. Sada vas u oktobru 2015. godine sedamnaesti put pitam zbog čega ne želite da se krivično delo krađe beba uvrsti u krivična dela koja ne zastarevaju. Pošto sedamnaest puta nisam dobila odgovor, a prošli put sam obećala da me neće biti sramota da predlažem i 117 puta ako vas nije sramota da 117 puta ne prihvatite to i ćutite o tome zašto ne prihvatate, sada ću početi lično da vas pitam i to ću uraditi svaki sledeći put kada budem predlagala ovaj predlog zakona. Zbog čega Aleksić Dragan narodni poslanika SNS ne želi da se u krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanica Aleksić Irena ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanica Anastasov Adriana ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanica Andrić Mirjana ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodni poslanik Atlagić Marko ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanik Babić Vlado ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanik Babić Zoran ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanik Barišić Dragana ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanik Berić Nebojša ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodna poslanica Beronja Ljiljana ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega vi potpredsedniče, gospodine Bečiću Igore ne želite da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodni poslanik Birmančević Boban ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zbog čega narodni poslanik Blažić Branislav ne želi da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba? Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 narodna poslanika, od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakonika o privremenom uređivanju načina isplate penzija, koje je grupa od 16 narodnih poslanika poslaničke grupe DS podnela Narodnoj skupštini 21. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Balša Božović želi reč? Izvolite gospodine Božoviću.
Dame i gospodo, predlažemo zakon o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija u dva člana. Prvim članom predlažemo da zakon SNS kojima su smanjene penzije, protivustavno građanima Srbije prestane da važi. U članu 2. predlažemo da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“ iz prostog razloga što se njegovo donošenje po hitnom postupku predlaže da bi se izbegle dalje štetne posledice po penzioni sistem, po stanje penzionera i štetne posledice po život i zdravlje penzionera. Mislimo da je na današnji dan posebno važno da istaknemo da među onima koji su ne samo oslobodili Beograd pre 71 godinu, a neki od njih su i danas živi, nego i za sve one koji su nakon toga obnavljali zemlju i u materijalnom i u duhovnom smislu nisu zaslužili da im neko stečeno pravo, imovinu oduzima i svoje loše rezultate ekonomske politike pravda time što je nekome ono malo što je ceo život radio uzeo i presuo u nešto drugo, potpuno što nije ni ekonomski logično ni opravdano. Na kraju krajeva, građani Republike Srbije koji su u skladu sa Ustavom doživeli da i Ustavni sud ne brine o legalitetu već isključivo o legimitetu odluke Vlade Republike Srbije i Skupštine Republike Srbije. Rumunija, Italija, Grčka, Portugal, su zemlje gde je Ustavni sud zaštitio svoje građane. U Srbiji nažalost to nije slučaj. Nije nam prvi put kao Demokratskoj stranci ne samo da predlažemo ovaj zakon da se smanjenje penzija stavi van snage, već nam nije ni prvi put da vraćamo penzije i da vraćamo stare devizne štednje kao što je to bio slučaj i devedesetih godina. Nasledili smo 2000. godine upropašćen penzioni fond, opljačkan, izotiman od strane onih koji su i dan danas na vlasti u Republici Srbiji. Smatram da DS na najbolji mogući način štiti prava onih kojima su protivustavno ta prava potpuno ugrožena. Na taj način DS, Predlogom zakona da se jedan sraman zakon SNS stavi van snage zapravo štiti građane Srbije od samovolje, vlastodržaca koji danas čine Vladu Republike Srbije. Četrdeset hiljada potpisa DS je skupila zajedno sa građanima i predlažemo svim narodnim poslanicima da ukoliko im je stalo do svojih građana daju svoj glas.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153 od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. i stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o ulaganjima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, Predlogu zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Češke Republike o razvojnoj saradnji, to su tačke dnevnog reda 1, 2, 3. i 4. predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 133, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo - 36 od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo - 32 od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini u celini. Molim službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o ulaganjima; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika; 3. Predlog zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju; 4. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Češke Republike o razvojnoj saradnji; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama; 6. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu ove sednice. Dajem sada pauzu pet minuta, da se resetuje sistem zato što nemamo vreme na ekranu. [[Posle pauze]] Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuje Željko Sertić, ministar privrede sa saradnicima. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda, po tačkama 1, 2, 3. i 4. Pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme za raspravu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o ulaganjima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za liceniranje stečajnih upravnika, Predlogu zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Češke o razvojnoj saradnji. Da li predstavnik predlagača, ministar Željko Sertić želi reč? Izvolite, prijavite se.
Poštovani narodni poslanici, dragi prijatelji, danas se nalazimo ponovo pred vama sa tri predloga zakona koja su iznedrila naše ministarstvo i veliki broj ljudi koji je učestvovao u njima u prethodnom periodu, sva tri zakona su okrenuta ka budućim projektima koji će se realizovati u okviru našeg ekonomskog sistema. Smatramo da svaki od njih zaslužuje posebnu pažnju i posebno razmatranje. Na samom početku bih želeo da istaknem jednu od veoma važnih stvari, a to je da u zakonima, pogotovo Zakon o ulaganjima je veliki broj zainteresovanih strana u prethodnom periodu učestvovao, što nam je dalo mogućnost da čujemo i potpuno različite stvari i poglede na isti zakon, čak nekada i sa istim ciljevima, a sa različitim obrazloženjima, ili u krajnjoj liniji sa drugačijim načinom pisanja. Slobodno mogu da kažem da je ovo bila jedna od najotvorenijih, najdinamičnih i najkonkretnijih rasprava u prethodnom periodu. Nešto malo manje od godinu dana je ovaj zakon bio u javnom životu Srbije, menjali smo njegove članove nekoliko puta i na osnovu toga se ponekada čak u javnosti stvarao utisak o promenama zakonskih normi koje bi predstavljalo veliko pitanje da li na takav način treba da budu definisane u samom zakonu ili ne. Ono što je važno reći, svakako da smo od početka ovog procesa pa zaključno sa današnjom Skupštinom, bili otvoreni za sve primedbe, za vaše amandmane danas, za sve sugestije javnosti koja je imala priliku da pročita zakon u poslednjih nekoliko godina, koji je bio objavljeni na sajtu Ministarstva i na sajtu Skupštine, ali i neki predlozi članova ili rešenja koja su bila ranije objavljivana. Želim da se zahvalim svima onima koji su učestvovali u tome. Prvo vama poslanicima koji ste u poslednjih nekoliko dana dali određeni broj amandmana. Svaki od tih amandmana, ili većina od tih amandmana, ima vrlo konkretna obrazloženja i predloge kako da se zakon poboljša i na koji način da budu sva tri zakona bolja, mada je najveći broj amandmana upućen na Zakon o ulaganjima. Veliku zahvalnost želim da iskažem saradnicima i u Ministarstvu privrede, svim poslovnim asocijacijama, i domaćim i stranim, koji su dali učešće u svemu tome, pogotovo međunarodnim finansijskim organizacijama kao što je Svetska banka i Međunarodni monetarni fond, koji su nam kroz svoju ekspertizu, kroz pomoć, dali mogućnost da imamo priliku prvo da naučimo nešto, da vidimo šta je uporedna praksa najboljih svetskih zakona, da dobijemo od njih dokumenta i da sve ono što je dobro i što postoji u svetu implementiramo u skladu sa našim zakonodavstvom i sa jasno proklamovanim ciljevima ove Vlade da čistimo naše društvo od prošlosti, u ekonomskom smislu, da gradimo jednu bolju budućnost, da stvaramo održivo poslovanje, na tržišnim principima. Sve ovo što radimo i što ćemo sada obrazložiti u ovom delu nam je veoma važno što se tiče svih tih elemenata. Prvo, najveći deo mog izlaganja, pošto je i najopsežniji, jeste Zakon o ulaganju. Daću vam jedan kratak pregled razloga i uzroka zašto smo uopšte ušli u priču o Zakonu o ulaganju, zašto smo tražili da se zakon kompletno menja i ušli u jedan tako veliki posao. Pre svega, popravljanje poslovnog okruženja, vi znate da je to jedan opšti stav koji u sebi podrazumeva veliki broj aktivnosti i veliki zakonodavni okvir i aktivnosti na tom nivou, ali pogotovo je važan onaj drugi deo, kada zakon donesete, kako ćete zakon da implementirate. Dakle, sposobna administracija, ljudi koji znaju svoj posao, edukovani, obrazovani, motivisani da rade. Sa druge strane, potrebna vam je dobra i kvalitetna infrastruktura, putna, saobraćajna, energetska, tehnološka, svi oni preduslovi koji su vam potrebni da obezbedite život preduzećima. Potrebne su vam kompanije i firme koje će da nose. Tu veoma često možemo da vidimo u javnosti pitanje – kako ćemo mi to da radimo reindustrijalizaciju države, kako ćemo da postignemo nekadašnji razvoj industrije. Tu spora nema, danas svi, i u politici i u parlamentu, i pozicija i opozicija, i stručna javnost se slažu oko toga da je proizvodnja osnova snage jedne države, da nove tehnologije treba da budu svakako sastavni deo toga, da razvoj kadrova, ljudskih potencijala, ogromnu ulogu u svemu tome imaju. Međutim, tu dolazimo do problema da su to sve procesi koji traju, a mnogo toga do danas nije urađeno. Kada sam vam se prošli put obratio i zamolio za vašu podršku za izmene Zakona o privatizaciji, vrlo sam jasan i precizan bio i neću ponavljati informacije iz tog perioda, koliko nam je stvari ostalo iz prošlosti, koji su to problemi bili koji su nas zatekli prošle godine kada smo preuzeli Ministarstvo i šta je to što smo tražili od vas, konkretno odlaganje za jedan manji broj preduzeća, a šta je to što ćemo da uradimo. Ono što je dobro, jeste što ovim zakonom praktično pravimo novu ekonomsku filozofiju rada. Mi ulazimo u jedan potpuno novi princip budućeg poslovanja. Danas reindustrijalizacija u savremenom svetu se više ne radi pod državnom upravom. Ne kreira više država preduzeća. Ne kreira država konkretne okolnosti za proizvodnju, preradu, trgovinu i sve ostalo. Država je vrlo jasno definisana, koja je njena uloga. Dakle, stvaranje preduslova u svim ovim stvarima, od dobrog i kvalitetnog pravosuđa, od dobre infrastrukture, od postavljanja ambijenta poslovanja da privrednici koji dođu i žele da investiraju, otvore nove fabrike, pre svega u granama i u strateškim pravcima i u delatnostima koje jedna država definiše, da to bude obaveza države. Sve ostalo je na privatnom sektoru, na privatnom kapitalu. Da bismo mi privatni sektor privukli, i domaći i strani, moramo da imamo za to preduslove koji su nam potrebni i Zakon o ulaganju je veoma važan u tom procesu, jako bitan u svom korenu, da pružimo i informacije i neophodne dokaze investitorima da su u Srbiji dobrodošli, da mogu da rade, da im država garantuje prava i da imaju mogućnosti.Nažalost, do sada to nije baš bila praksa, iako je često proklamovana. Ja ću dati par podataka da bi ste samo znali sa kojim problemima smo se susreli prilikom ulaska i početka rada, šta je to što je urađeno u periodu od prethodnih godinu dana kako bih napravio uvod za sva rešenja koja smo predložili Zakonom o ulaganjima. Da li ćete mi verovati ili ne, ali vrlo odgovorno ću vam reći sledeću informaciju. Trećeg septembra sam ovde za ovom Skupštinom položio zakletvu i postao sam ministar privrede. Prvog radnog dana nakon toga, tražio sam da mi se dostavi spisak investitora u Srbiji. Tražio sam da mi stručne službe daju podatke o tome ko je investirao u Srbiji do sada, koliko sredstava je država dala, da li su investitori uradili svoj posao, da li su uložili na osnovu sredstava koje im je država dala ili pomogla u tom periodu, da li su ispunili svoje obaveze u smislu investicija, ali i u smislu zapošljavanja. Ni jedan jedini dokument nije postojao, ni jedan jedini dokument, običan ovako, A4 papir, tabela je mogla da bude napisana rukama, nije postojao sa informacijom šta je kome država dala, na koji način se funkcionisalo i šta je to. To, da li treba o tome da komentarišemo uopšte koliko je to ružno, neodgovorno i šta sve možemo da kažemo oko toga. U periodu od 2006. godine do 2013. godine, podsticaj, odnosno investicioni ambijent je uglavnom bio rešavan direktnim državnim podsticajima. Deset uredbi je promenjeno u tom periodu. Potpisano je 273 ugovora za koja se nisu znali gde su i ko je odgovoran za njih. Dva i po meseca je trebalo stručnim službama da nađu ugovore neke u SIEPA, neke u Ministarstvu privrede, da ih analizira, da ih stavi na papir i da dobijemo nekakvu analitiku iz koje možemo da izvučemo ne samo zaključke koji su nam potrebni nego da možemo da iskontrolišemo preduzeća i da damo zadatke koji su nam bili potrebni. Kada smo ušli u dubinu problema, rezultat toga je od 273 ugovora, 89 smo raskinuli jer nije postojala elementarna pravna mogućnost da napravimo kompromis sa preduzećima, da se napravi neki aneks, na bilo koji način da se učini da ta preduzeća ipak ne budu „kažnjena“. U 89 slučajeva, ni elementarne mogućnosti nismo imali za takvu jednu stvar. To je jako loš podatak, to govori o onima koji su potpisivali te ugovore, davali saglasnosti. Veoma često se dešavalo da su kompanije za koje se po poslovnim planovima moglo videti da ne mogu da ispune obaveze ugovora, iz ugovora, dobijala su sredstva. Zato smo imali jednu situaciju 2012. godine, kada se već uveliko znalo da su i Agrobanka i Univerzal banka u velikom problemu, gde je ozbiljan deo garancija u tom periodu upravo tih banaka dat državi. Neke čak nisu ni naplaćene, pa su pokrenuti sudski postupci protiv odgovornih, a preduzeća utužena. To su stvari koje ni na koji način ne možemo da budemo srećni i zadovoljni zbog njih. Da ne pričam o tome, poseban problem koji smo imali, mi smo u prethodnim godinama proklamovali našu spremnost za saradnjom sa Briselom, za prihvatanje pravila EU, potpisali smo Sporazum o pridruživanju sa EU, a u ovoj oblasti nismo ključne stvari rešili, a to je pitanje vrlo jasne definisane državne pomoći i pravila koliko može državna pomoć da se dodeli nekome. Dakle, kumulacija podsticaja gotovo da nije postojala kao pravni akt kod nas, a pogotovo ni jednom uredbom do sada nije definisana i nije rešena, što nam pravi ozbiljnu sumnju na koji način je rađeno. S druge strane, da ne spominjem da se nikada nije računalo šta je dala opština, šta je dala eventualno pokrajina, a šta je dala na kraju Republika. Imate vrlo jasno, precizno, aktima EU, na koje smo se obavezali, pravila pod kojima to može da se da i na koji način da funkcioniše i sve ostalo. Dakle, sagledavajući sve te činjenice, znali smo da to područje mora da se menja, da ne možemo da dozvolimo takav način rada, da ja kao ministar neću više da primam ljude koji su dolazili na početku po inerciji – hajde, ministre, da se mi dogovorimo. Nema dogovora sa mnom kao ministrom. Postoje službe, institucije, načini ipravila. Onda shvatite da nemate pravila, da nemate uredba na pisano šta to podrazumeva pravilo. Onda imate slab zakon. SIEPA, naša agencija, toliko puta osporavana u javnosti, nekada ranije hvaljena, pa kasnije osporavana, funkcionisala je godinama na bazi jednog člana Zakona o spoljnotrgovinskom poslovanju, gde je napisano u jednom članu – poslove promocije i izvoza i privlačenje investicija vršiće agencija pod nazivom takvim i takvim. To je bilo sve. Nikada nije bio napisan dobar i kvalitetan pravilnik o radu i obavezama.Onda smo došli u situaciju, koju smo vam ispričao sa početka, da kada pozovem direktora SIEPA, on kaže – ja ne znam ko kontroliše ugovore, to nije naš posao, nigde ne piše da je to naš posao. Onda u Ministarstvu privrede kažu – ne piše da je to naš posao. Došli smo u jednu apsurdnu situaciju po tom pitanju, koju smo morali da prekinemo. Rekao sam šta smo uradili, napravili obavezne kontrole, obavestili sva preduzeća da će im stići kontrole. Imali smo problema u nekim preduzećima, imali smo problema i sa državnim organima koji su sprovodili kontrole, pa mi je tako za nekoliko preduzeća stigao dopis iz Agencije za privatizaciju, koja je dobila nalog da sprovede kontrolu investicija, da im preduzeća nisu dala fakture, bankarske račune, izvode iz banaka, kako bi dokazala investiciju, ali se oni kunu da je to ispravno i da je tako kako su napisali. Napisali smo hitno novu uredbu, koju smo mogli u datim zakonskim okvirima, u kojima smo definisali jasno i precizno kriterijume, po prvi put napravili razliku između opština. Nije isto 30, 40 ili 50 radnih mesta otvorenih u Beogradu, u Novom Sadu ili u Crnoj Travi ili Babušnici, nije isto, ne može da bude jednak tretman. Napravili smo podelu da podsticaje mogu da dobiju i strani investitori i domaći, mnogo veće, baš tamo ako dođu u mesta koja su devastirana, koja imaju ogroman broj nezaposlenih, pod uslovom da možemo da im pružimo druge infrastrukturne, kadrovske i ostale potencijale u tom delu. Rešeno je pitanje ove kumulacije državne pomoći. Upodobili smo sa Komisijom za dodelu državne pomoći te probleme. Završili smo sve ove procese koje sam već opisao, vezano za kontrolu koja nam je bila važna. Svakako, da ne ponavljam elementarne stvari, da danas imamo precizne podatke za svakog investitora, šta mu je bila obaveza, gde je uradio, koliko, koliko je tranši ostalo za isplatu, šta je već povukao, koliko radnika ima i zaposlenih, dakle, u svakom momentu imate vrlo jasno i precizno definisane odnose. Imao danas 130 kompanija u monitoringu, dakle, kompanije koje su aktivne u procesu, jer imate po ugovorima obavezno tri do pet godina, u zavisnosti od ugovora, i zadržavanje broja zaposlenih sa određenim uslovima. Već sam spomenuo da su utuženi investitori, da smo napravili određene kompromise i ono što je veoma važno, i često u javnosti bilo spominjano, to je to pitanje neke javnosti i svega ostaloga. Mi smo iz najboljih iskustava i naših i u saradnji sa stranim ekspertima napravili tipski ugovor, koji je na sajtu SIEPA sadašnje i to će biti praksa i u narednom periodu, u kome svaki investitor odmah može kroz ugovor da vidi šta su mu obaveze, i prava i obaveze. Veoma je važno da budu upoznati, jer smo se suočili sa situacijom da nama neka kompanija, koja je dobila sredstva od države, kaže – pa, mi u ugovoru nemamo obavezu vama da dostavljamo izveštaje i vi ne možete da nas kontrolišete. Toliko o tome. U prethodnom periodu, takođe, veoma važna stvar, krenuli smo u ozbiljnu reorganizaciju agencija koje se bave tim poslom, pre svega SIEPA. Tu je, takođe, Nacionalna agencija za regionalni razvoj, koja treba da podržava mala i srednja preduzeća. Mi smo oni aktom iz januara meseca vrlo jasno definisali poslove koji moraju da se rade u narednom periodu, petogodišnjoj strategiji i akcionom planu u naredne dve godine, šta predstavlja podršku malim i srednjim preduzećima i preduzetnicima u Srbiji, vrlo jasno definisali okvire i shvatili da naše agencije nemaju kapacitet za to. Bez obzira što imaju veliki broj zaposlenih, postojeća Agencija za promociju ulaganja u Srbiju i Nacionalna agencija za regionalni razvoj, nema kapacitet da realizuje zadatke koje Vlada postavlja pred njih. Lično sam kao ministar pokušao u prva tri meseca sa reformom tih agencija, pokušao sa ljudima koji su došli spolja, ljudi koji znaju, eksperti u svojim poslovima, da im pomognu da se reorganizuju, da napravimo nova pravila, da unesemo novu korporativnu kulturu i to je bio gotovo nemoguć posao, nemoguć zadatak. Tada smo sa našim saradnicima iz Svetske banke napravili jedan obiman dokument, u kome smo analizirali sve agencije i institucije koje mi kao Ministarstvo privrede pokrivamo i dobili predlog njihovih stručnjaka šta u kom pravcu da radimo i na bazi toga je jedan deo ovog zakona urađen, a to je ova odluka da se ugasi SIEPA, da se ugasi NAR, da formiramo razvojnu agenciju Srbije, koja će biti novi stub, operativni stub razvoja i rada. Dakle, SIEPA smo uspeli poslednjih par meseci malo, kada su ljudi shvatili šta se dešava, onda su počeli malo bolje da rade, promenili smo direktora, na osnovu naših nadležnosti, uveli smo određene promene, napravili sve ovo što smo rekli malo pre vezano i za kontrolu i za informacije i sve potrebne stvari i elemente, kako bismo imali kakav takav uvid, ali prave kapacitete ćemo tek da razvijamo u narednom periodu. Ono što je važno, a to je jako važno u rešenjima koja ću vam dati, vezano za Zakon za ulaganje, jedna od najvažnijih stvari je da investitori koji dolaze i domaći i strani budu povezani sa našim sektorom malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, da njih povezujemo međusobno. Ti programi nisu postojali. Svaka agencija, svaka firma u ovoj zemlji kojoj je država dala poverene poslove ili obaveze da sprovodi nešto radila je za sebe, bez ikakve međusobne koordinacije, bez ikakvih dogovora. Svako je imao svoj deo posla, gledao isključivo sebe i to je izgledalo kao vojska koja ima sve divizije, ali svaka za sebe nekako funkcioniše, što je svakako loš primer i nikako nam nije bilo na čast, pogotovo u odnosu na strance koji dolaze iz uređenijih zemalja, koje to tamo u njihovim zemljama drugačije rade. Mi smo u prethodnom periodu i sa nevladinim sektorom, sa NALED-om, sa Ekonomskim kokusom Skupštine Srbije ovde u Skupštini održali jedan veliki sastanak, koji treba da bude embrion jednog novog pogleda i razgovora sa stranim investitorima. Pričam o velikim stranim investitorima. Imali smo goste iz „Dženeral elektrika“, koje smo ovde upoznali sa našim privrednim licima, razgovarali smo, bio je prisutan premijer, pozdravio tu ideju i te stvari i takve aktivnosti će se nastaviti u budućem periodu, upravo kako bismo pokazali šta to u Srbiji sve može da bude. Vi imate situacije da i dan danas preduzeća koja rade u Srbiji, neka su dobila određene podrške od države kroz zemljište, kroz hale, kroz državnu pomoć ili nisu čak ništa uzela od Republike države, kao podsticaj, već samo rade u našoj zemlji, 90% ili 95% svojih repromaterijala i ulaznih elemenata uvoze iz inostranstva, dakle nisu povezani sa našim centrom. U krajnjoj liniji, sve su to uslovi bili koji su nas opredelili da krenemo odmah u realizaciju Zakona ulaganjima i da danas sedim, odnosno danas stojim ovde pred vama i da obrazlažem. Dakle, ciljevi zakona opšte su proklomovani i neću tu mnogo da pričam, jer to nisu stvari, verujem, oko kojih ćemo imati sporova, a to je unapređenje ukupnog investicionog ambijenta, pored svih onih drugih stvari koje sam rekao od infrastrukture, od pravosuđa, od dobre, sposobne državne administracije. Dakle, izuzetno je važno da imamo uređene zakone u ovoj oblasti, podsticanje i razvoj direktnih investicija koje podrazumevaju nova ulaganja kompanija koja nam dođu iz inostranstva ili reinvesticije domaće privrede. Čak i svaka strana kompanija koja već funkcioniše u Srbiji, od „Boša“, od „Leonija“, od „Simensa“ bilo koga, je danas naša kompanija. Naši ljudi rade, sve veći nivo menadžera, visoko obrazovanih ljudi, inženjera, koji rade u tim kompanijama, naših ljudi odavde, plaćaju poreze i doprinose, plaćaju poreze, takse lokalnoj samoupravi, plaćaju sve svoje obaveze, kao što je porez na dobit u našoj zemlji, i to jeste način kako država treba da se odnosi prema njima. Dakle, nama jeste važno, ako je to važno Britaniji, ako je to važno Nemačkoj, Francuskoj, Italiji, svim velikim zemljama Evropske unije. Ako se najveći deo statističkih podataka bavi upravo stranim direktnim investicijama, pa zašto bismo mi bili suprotniji? Da, nama su potrebne strane direktne investicije da bismo podizali naš nivo ekonomskih kapaciteta, da bismo vršili tu finu reindustralizaciju sa novim tehnologijama, a na nama je da učinimo sve ono drugo što možemo da bismo povezali našu zemlju i podigli kapacitete domaće male privrede koju sam malopre spominjao. Veoma nam je važna zaštita ulagača i njihovih interesa. Svakako, već sam obrazložio kakav smo problem imali u prethodnom periodu. Ovim zakonom smo to detaljno razradili. Obaveznost državnih organa da kontrolišu i sprovode ugovore, nacrte, memorandume i sve što budemo dogovorili u narednom periodu. Dakle, nema više pitanja - ko će to da radi i ko je zadužen? Vrlo smo jasno definisali ko će to sprovoditi. Dalje, napravili smo vrlo efikasan sistem, institucionalni sistem organizovanja rada. Do sada ste imali ili lokalnu samoupravu ili neku državnu instituciju, kao što je, recimo, agencija, pa Ministarstvo privrede, pa Vladu i na potpuno različitim mestima su se dešavali dogovori i razmene informacija. Samo na bazi dobre volje, ličnih kontakata ili nekih drugih inicijalnih elemenata poverenja imali ste dobru komunikaciju od lokala do republičkog nivoa. Sada smo to uveli kroz zakon, vrlo jasno definišući šta su međusobne obaveze, ko šta radi, ko za šta odgovara i uveli kaznene mere za to. Prosto uvodimo red tamo gde mora da se uvede red. Ono što karakteriše najvažniji deo ovog zakona jeste prva definicija šta jesu ulaganja, a šta nisu ulaganja, šta je to zakonski što podrazumevamo. Ono što je definicija u ovom zakonu jeste da portfolio ulaganja nisu ulaganja od značaja za državu Srbiju i ulaganja iz bilo kakvog trgovačkog posla ne možemo da prihvatimo kao nešto što nešto što država treba da podržava i što je nama važno. Dakle, trgovina je za sebe tema, bez obzira kako se ona odvijala i na koji način, nama je interes da ovim zakonom afirmišemo potpuno jednu drugu, jedan drugi nivo odnosa u ekonomskom životu. Ovim zakonom na pravi način afirmišemo i ustavno načelo slobode ulaganja kod nas u državi. Postoji jedan izraz nacionalni tretman stranih investitora koji vrlo jasno definišemo, šta to podrazumeva. Dakle, kako dajemo prava sada domaćim ulagačima da se izjednače u nekim pravima koje imaju stranci, tako sada dajemo i strancima pravo, i to sve u okviru naših postojećih zakona, samo jasno i definišući. Dakle, to podrazumeva i zasnivanje radnog odnosa, to podrazumeva i pravo svojine, službenosti, zaloge, drugih stvarnih prava na pokretnim stvarima i nepokretnostima. Takođe, imaju sva prava na plaćanja, slobodu plaćanja prema inostranstvu, podrazumevajući ne samo svoje obaveze koje imaju iz redovnog poslovanja, nego po plaćanju obaveza koje imaju prema državi, izmirenju svih poreza i sa svojom dobiti mogu slobodno da raspolažu, što je takođe veoma, veoma važno za investitore. Jedan od važnih zaštitnih elemenata, koji je u javnosti izazvao pomalo ne razumevanja i gotovo malu buru komentara, kada smo ga do detalja obrazložili, pre svega sa zainteresovanim učesnicima u tome, a to su poslovne asocijacije, onda smo došli do zajedničkog rešenja i zahvaljujem se svima koji su učestvovali u tome, a to je pitanje eksproprijacije. Eksproprijacija je inače definisana vrlo jasno i precizno Zakonom o eksproprijaciji. Za to je nadležno Ministarstvo finansija. Međutim, na predlog Svetske banke i njihovih stručnjaka, rekli su nam – pa nije jednako ako vi vršite eksproprijaciju po zakonom utvrđenoj proceduru kuće ili nekog objekta koji služi za odlaganje stvari ili bilo koja druga vrsta ili ako, u tom redovnom postupku, vršite eksproprijaciju određenog proizvodnog pogona ili preduzeća koje tu stvara dobit. Dakle, nemoguće je i nije pošteno i fer uzeti samo tržišnu vrednost materijalnog objekta, dakle zemljišta i same zgrade koje se nalazi tu, već se mora otvoriti mogućnost da u zakonom predviđenom postupku, uz utvrđivanje pravih materijalnih činjenica, u tu vrednost eksproprijacije i tržišne fer naknade, uđe i razlika, ukoliko postoji opterećenje datom preduzeću, da izmeštanjem proizvodnje na neku drugu lokaciju ima neke drugačije ili negativnije uslove. To je jedan stav koji potpuno podrazumeva fer i korektan odnos i države prema bilo kom privredniku, ali i privrednika štiti od strane države da će biti, u smislu toga, na najboljoj svetskoj praksi. To smo potpuno raščistili i sve poslovne organizacije, koje se bave tom tematikom, i domaće i strane, su se potpuno saglasile, čak i oko definicije kako će to da izgleda u samim stvarima. Ono što je takođe važno, mi smo ovim zakonom razdvojili ulaganja od posebnog značaja za Republiku Srbiju od lokalnog značaja. Znate, ako neko ima prodavnicu od 50 kvadrata i želi da napravi još jedan magacin od 30 kvadrata, to nije i ne može, po svojoj prirodi, da bude nacionalni značaj ili posebno ulaganje. Tu opština može da mu pomogne, da mu da zemljište, da ga oslobodi određenih prava ili da mu da drugu vrstu podsticaja koju će lokalna samouprava da definiše svojim pravilima šta i kako i na koji način može da radi. To ne može da bude predmet nečega čime će se baviti nacionalne institucije. U tom smislu smo definisali kriterijume za definisanje projekata od posebnog značaja, a lokalne samouprave će, svaka za sebe, u svojim kompetencijama i zakonskim normama definisati koji su to kriterijumi na osnovu kojih će davati određene vrste podsticaja preduzetnicima, malim i srednjim preduzećima za razvoj u njihovim lokalnim samoupravama. Ti kriterijumi su napisani u zakonu. Bilo je pitanje zašto ne mogu da budu detaljniji i zašto ih nema više, ali kada vam obrazložim ovih šest kriterijuma, nadam se da ću vas uveriti u to da je dovoljno jasno i precizno šta je to što smo ovog momenta imali na umu, kakva je ideja oko ovoga bila i šta je to što karakteriše ulaganje od posebnog značaja. Dakle, pre svega, broj radnih mesta. Nije isto, kako sam već rekao u jednom pogledu, da li je to ulaganje u Crnoj Travi ili je ulaganje u gradu Beogradu. To je jedna stvar. Druga stvar, nije isto ako se pojavi neki investitor koji zaposli 100 ljudi, 200 ljudi i dođe investitor koji zapošljava 5.000 ljudi. Ne može da ima jednak termin. To je jedna od stvari koja će biti definisana. Dakle, druga je vrsta i iznos ulaganja. Imate ulaganja u opremu, imate ulaganja donošenja prava koja mogu da budu procenjivana, imate mnogo elemenata koji ekonomski život opisuju kroz svoja prava koja budu priznata od strane države kao ulaganje, ali nam nije isto, ponovo ponavljam, gde i u šta ulažete. Pre svega, imamo opet pravila EU koja nam definišu neke delatnosti koje ne mogu da budu po ovom zakonu nikako deo posebnih prava, pogotovo u oblasti poljoprivrede, ribolovstva itd. Ali, isto tako, mi smo rekli da nećemo da ulažemo u trgovinske objekte. Nismo zainteresovani da kao država pomažemo širenje trgovačkih marketa ili sličnih delatnosti koje mogu da izađu. U tom smislu je vrlo jasna poruka. Takođe, uticaj na ukupan spoljnotrgovinski bilans Republike Srbije. Nije isto ulaganje na nekom nižem intenzitetu, koji je ili za domaće tržište sa onim proklamovanim našim ciljevima da izvozno razvojne projekte podržavamo i da se bavimo na ozbiljan način ili najsnažniju podršku da damo onima koji se bave izvozom, pretežno izvoznicima i onima koji mogu da stvore dodatu vrednost. Kada smo kod dodate vrednosti, to je poseban tretman. Naš interes je, sada to povezujem sa onom pričom operativnog dela, a vratiću se kasnije na to, zašto smo spojili NARR i SIEPU, upravo kako bismo kroz jednake procese ljude koji rade u kancelarijama zajedno podstakli da razgovaraju sa investitorima i kroz modele podsticaja, ali i kroz modele uopšte razgovara i sa lokalnom samoupravom, kako da mali sektor, mala srednja preduzeća u Srbiji i preduzetnike povežemo, a na taj način, kao rezultat toga dobijemo dodatne lance vrednosti, dakle, dodatu vrednost koja u stvari za jednu državu predstavlja najvažniju i najznačajniju stvar. U tom delu definisaće se sve ove stvari koje sam malopre rekao. Jedna stvar koja je posebno važna, koju kao novinu uvodimo, koja nikada ranije čak nije bila ni kroz uredbe, a kamoli kroz zakon, a to su reference i ugled preduzeća koje radi. To nikako ne znači diskriminatorski odnos prema domaćem preduzetniku koji je tek počeo da radi, ili radi par godina, pa nije „Simens“, ni „Boš“, ni neka velika kompanija, ali to podrazumeva da ćemo strašno voditi računa kome ćemo davati sredstva. Da li vi znate šta se desilo sa „Aha Murom“ i našom kompanijom u Pirotu? „Aha Mura“, koja je kupljena i privatizovana u Sloveniji, propala je u Sloveniji, pa onda povukla i naših gotovo hiljadu i nešto zaposlenih u Pirotu. Imali smo ozbiljan problem dole. Na kraju, u mojim razgovorima sa ministrom privrede Slovenije, u nekoliko navrta smo došli do toga da su oni istražujući ko je kupio i kako je došlo do privatizacije bivše „Mure“, velike „Mure“, za koju svi znamo u prošlosti koliko je bila velika, na koji način je taj investitor napravio ceo lanac problema i njima, ali i nama. Mi smo se u tom poslu zaštitili, mi smo naplatili naše bankarske garancije i država je u tom delu bila zaštićena, ali, sa druge strane, izgubili smo radna mesta koja su nam izuzetno važna. Sa tim parama smo mogli da pomognemo nekoj drugoj kompaniji koja bi na istom mestu danas imala održivo poslovanje. Zakonom smo definisali i okvir za podsticanje ulaganjima. Dakle, to su četiri već poznate stavke. Ništa novo mi ne uvodimo time. Još jedna dilema u javnosti i pitanje je da li će Vlada nekim svojim posebnim odlukama ili Savet za investicije moći da da nešto više od toga što država već propisuje? Ne. Sve što je u skladu sa pozitivnim zakonskim propisima, sve ono što već postoji u državi je definisano, samo ovde na jednom mestu centralizovano, ali ni na koji način ne možemo da izađemo iz okvira. Dakle, državna pomoć koja je zakonski definisana šta podrazumeva, poreski podsticaji i olakšice koje su takođe zakonima koji opisuju poreski sistem definisani, carinske povlastice, na isti način Zakonom o carinama i sistemom obavezno socijalnog osiguranja. Sve su to mogućnosti. Šta, kako, od čega, zavisiće od svih ovih uslova koje smo malopre radili. Najvažnija je stvar da ne možemo da izađemo iz zakonskog okvira. Kako će to funkcionisati samo za sebe? Dakle, operativno Razvojna agencija Srbije će pregovarati i razgovarati sa potencijalnim investitorima, jer imaju sve baze podataka i imaće sada uskoro, kada budemo izvršili promene u sistemu stečajeva, vrlo jasnu i bazu potencijalnih braunfild investicija. Dakle, sva naša preduzeća koja budu ostala bez radnika, a imaju na određene pogone i mogućnosti i ostane kao deo koji nije otišao u stečajnu masu ili preostane, moći ćemo da ponudimo investitorima da u njima razvijaju svoje nove ekonomske odnose. Dakle, Razvojna agencija Srbije predlaže Savetu za ekonomski razvoj, o kome ću kasnije pričati šta je njegova uloga, između ostalog, nivo i obaveze koje bi trebale da uslede po osnovu predloga za podsticaje, Savet predlaže Vladi, Vlada donosi odluku kako kolektivno telo i ovlašćuje Ministarstvo nadležno za poslove privrede da ga potpiše. U tom delu smo i prihvatili izmenu člana 24, koja je bila ovih dana veoma javna i mogli ste svi da čitate, verovatno, o tome. Svi ste upoznati sa tim. Mi smo imali želju da zbog postojanja pet različitih aktera, učesnika u svom tom procesu, Vlada bude telo na koje će biti fokalna tačka, od kojeg će se tražiti informacija samo po ovom zakonu, dakle, vezano za investicije. Obzirom da je javnost izrazila sumnju u naše namere, da je izrazila sumnju u pokušaj skrivanja bilo čega, mi smo javno pre dva dana objavili. Evo, sada se vama poslanicima obraćam i zamoliću vas za podršku tom amandmanu, da obrišemo član 24, odnosno deo člana koji definiše Vladu kao nosioca tih aktivnosti i da ostane potpuno član upodobljen, odnosno vezano za Zakon o pristupu informacijama od javnog značaja. Takođe, što sam već spomenuo, mi ćemo kroz onaj takozvani „templejt ugovor“, odnosno ugovor javno dostavljen, imati mogućnost da se svi podaci i obaveze vide, osim onih podataka koji iznose konkretne brojeve koji mogu da utiču na određenu firmu, da predstavlja problem u smislu objavljivanja tih podataka. Ovim zakonom je takođe veoma jasno i precizno definisano šta su organi vlasti dužni da urade. To je jedna od onih stvari koje smo pričali, gde nismo imali raščišćeno ko vrši kontrolu. Dakle, organi vlasti su sada dužni da pomognu investitorima, da kontrolišu njihov rad, da daju izveštaje na račun toga i da u svim upravnim postupcima rade u hitnom postupku. Zašto nam je važno? Pa, zato da nam ne bi investitori čekali sve one duge procedure koje mi, nažalost, imamo veoma često u državi. Dakle, upravni organi su dužni po hitnom postupku, koji zakon definiše u različitim postupcima različitu dinamiku, ali nama je važno da obavežemo organ vlasati da to uradi. U slučaju da to ne uradi, dakle, da ne izda javnu ispravu u najkraćem mogućem roku, onda su predviđene i kaznene mere. Normalno, sve u skladu sa tim ukoliko je zainteresovano lice, odnosno investitor podneo tom organu na vreme svoju dokumentaciju. Mehanizmi podrške investitorima. Već smo rekli, na lokalu ćemo imati lokalnu kancelariju, odnosno kancelarija koja će se baviti investitorima. Veoma važna stvar, takođe nešto što je izazvalo pitanje u javnosti, to neće biti novo zapošljavanje, to neće biti nešto što će dodatne troškove napraviti lokalnoj samoupravi. Omogućili smo da lokalna samouprava samo vrlo jasno i precizno odredi ko je to ko će biti odgovoran za rad sa investitorima. To je za nas najvažnije pitanje, da imamo odgovorno lice za koje ćemo znati da je odgovorno na određenoj lokalnoj samoupravi, kako bi on imao jasnu komunikaciju sa svim državnim organima i sa drugim nivoima vlasti, ali i mi znali kome da se obratimo u slučaju određenih problema. Ministarstvo nadležno za poslove privrede svakako ostaje u svojim nadležnostima kakve je imalo i do sada. Razvoja agencija Srbije je organizaciona promena. Dakle, gasimo SIEPU, gasimo NARR i sve poslove preuzimamo, sve obaveze koje imamo kao država će biti preuzete i tu nikakvih promena neće biti. U pripremi ovog zakona, u dobroj veri da ćete ga prihvatiti i da ćemo ga veoma brzo imati i zvanično usvojenog, mi smo počeli pripreme za realizaciju i operativnih poslova, tako da ti poslovi neće izazvati nikakve probleme u svakodnevnom radu. Rekli smo da imamo Savet za ekonomski razvoj koji će biti osnovan od strane Vlade u kome smo definisali ko će sedeti u tom savetu. Dakle, ministri privrede, ministri finansija i ministar rada zajedno sa direktorom Razvojne agencije i sa predsednikom Privredne komore Srbije kao predstavnikom poslovne zajednice. Na te sastanke će biti u zavisnosti od tematika pozivani i drugi ministri, ali i svi učesnici u određenim procesima kako bismo imali punu, ne samo uvid u dešavanja, nego kompetenciju da obuke koje budemo donosili i predlagali Vladi da budu zaista zasnovane na najboljim informacijama i na najboljoj praksi. Dakle, sve ovo što činimo je u smislu dobre i kvalitetne sinhronizacije svih investicionih aktivnosti. Pored svih ovih elemenata vezano za lokal, pokrajinu, odnosno Republiku, mi smo uveli još neke veoma važne elemente koje su deo procesa i rada sa investitorima, to je pre svega uvođenje projektnog tima koju ima pravo da zahteva investitor. U okviru projektnog tima će biti zaduženi svi ljudi koji na određenom, konkretnom projektu rade. Na taj način ćemo imati vrlo jasno definisano da će svi učesnici tog procesa, dakle od investitora do različitih državnih organa imati pravovremenu, tačnu informaciju i koordinisan sistem međusobnih odnosa, opet u cilju najbržeg realizovanje svih informacija. Investicioni je program koji je takođe data kao mogućnost da se napiše, će definisati okvirne rokove za donošenje dokumenata potrebnih od strane investitora. Zatim, okvirne rokove od nadležnih državnih institucija i vrlo jasan spisak svih institucija i odgovornih lica o njima koji trebaju to da sprovedu. Dakle, to je jedna potpuno novi način postupanja, jedan novi sistemski pristup u kome neće moći da se prebacuje sa jednog na drugog državnog organa, ko šta nije uradio, gde koji dokument nedostaje i svi oni problemi koje vi verovatno, pre svega, što dolazite iz lokalnih samouprava u najvećem broju znate šta se dešava na lokalu i koliko problema imamo međusobno, upravo zbog nesinhronizovanog ponašanja i nedovoljno dobre koordinacije na ovaj način ćemo to rešiti. Takođe, uveli smo još jednu meru, direktor Razvojne agencije Srbije po svojoj prirodi će imati ogroman broj podataka ispred sebe, uvidu u mnoga dokumenta. Neće moći dve godine nakon prestanka rada u Agenciji da započne sličan posao bez rešenja nadležne komisije, odnosno agencije i to isto važi za sve zaposlene unutar firme. Nama se danas dešava da iz jednog državnog organa neko ode svo znanje, svo iskustvo, sve papire, sve informacije koji im odnese dobije na račun toga veću platu i tu je puno bilo problema koje smo morali da sprečavamo. Još jedna veoma važna stvar, a to je u efikasnom sprovođenju postupaka. U slučaju da se desi da neki državni organ, odnosno organ vlasti koji sprovodi određeni postupak ne uradi svoj posao na vreme u onom hitnom postupku ili ne sprovede na vreme koje je definisano u onim ugovorima, odnosno u dokumentima investicionog programa itd. Razvojna agencija Srbije kao odgovorna za tu vrstu posla i koordinacije ima pravo da podnese nadležnom Ministarstvu zahtev za nadzor nad radom tog upravnog organa i da izrekne u nastavku toga ministarstvo, da preuzme nadležnost i da reši određeni predmet koji je direktno bio problem u datom momentu. Dakle, da raščistimo jednu stvar koja je bila jedno takođe pitanje i na odboru malopre i u javnosti, nije Razvojna agencija ta koja preuzima poslove na sebe, ona samo obaveštava nadležno Ministarstvo da postoji problem, obrazlaže ga. To obrazloženje mora javno ostavi na svoj internet sajt, dakle, postoji problem u određenom momentu i nadležnom Ministarstvu u redovnom već postupku koji je definisan i sadašnjim propisima i zakonima preduzima mere kako bi se određeni predmet rešio na najbolji mogući način. To je veoma važna stvar jer ona nam omogućava takođe podizanje naših kapaciteta i garantovanje investitorima da će njihovi poslovi i njihovi zahtevi biti rešavani u najboljoj praksi i na najbrže mogući način. Poslednja, ništa manje važna stvar, i to je ono što sam spomenuo, a to je pitanje kontrole. Vrlo jasno definisano ko vrši sprovođenje kontrole nad ovim zakonom, ko je zašta odgovoran, na koji način će svi akteri u ovom zakonu biti obavezani da imaju i ličnu i kolektivu odgovornost za sprovođenje rezultata. Mi smo za Predlog ovog zakona koji je danas pred vama poštovani poslanici dobili mišljenje Svetske banke da je po njihovom mišljenju najbliži najboljoj svetskoj praksi. Ovo vam ne kažem zbog toga što je to Svetska banaka nama uputila, to kažem zato što je taj dokument u nekoliko navrata na video konferencijama sa saradnicima iz ministarstva i sa ostalima koji su učestvovali u tome, videli, raspravljali, do svake reči, njihovi eksperti iz Londona i Beča. Veliki broj ljudi je učestvovao u pisanju ovog zakona. Dakle, najbolja svetska praksa, ako ga usvojimo ovakav kakav je uz sve one amandmane koje smo već rekli da ćemo prihvatiti, a možda se pojavi još nešto novo danas što ćemo da čujemo, što ima smisla i što je važan deo procesa koji može da bude u ovom smislu definisan, je nešto što nam daje hrabrost da se hvalimo time u pozitivnom smislu, ne ja kao ministar ili bilo ko iz Vlade, nego svako od vas i svako od naših investitora da zna da je dobrodošao u zemlju i da će biti zaštićen na pravi mogući način. Postavljeno je bilo pitanje da li će ovakvim zakonom, da li ćemo imati povećane troškove privrede. Nasuprot, troškovi privrede će biti smanjeni, jer vreme čekanja povremeno u situacijama koje smo imali u prošlosti su novac koje privrednik ne može da nadoknadi kroz ne znam kakav rad u budućnosti. Dakle, nikakve nove norme ne uvodimo, nikakve nove takse, a sve druge stvari koje jesu važne i koje će verovatno neko od vas da spomene da mi još uvek nismo završili mnogo toga i da imamo još uvek mnogo opterećenja za privrednike i mnogo prakse i svega toga, svakako ćemo raditi kroz neke druge zakone, ovaj zakon se direktno time ne bavi. Izuzetno je važno, ja vas molim da dobro pogledate zakon, da dobru raspravu vodimo. Na Odboru smo imali dobra pitanja i dobru komunikaciju i između poslanika koji su danas u vlasti ali i između poslanika koji su danas u opoziciji, a imali su vrlo konkretne i profesionalna i pitanja i odgovore o određenim pitanjima na Odboru. Nadam se da će takva rasprava biti vezana i za ovaj zakon, jer nam je jako važno da ovaj zakon bude na pravi način pobeda ekonomije nad politikom. Nad onom politikom koja nas je dovela do ovog momenta gde smo danas, u 21015. godinu gde imamo 500 preduzeća nerešenih, gde imamo stotine milijardi bačenih para u bunar za preduzeća koja su veštački održavana. Da imamo nerešeno desetine i desetine problema i u poslovnom ambijentu i u našoj administraciji i u pravosuđu i svuda, a sve zemlje, samo da uzmemo iz istočnog bloka, su sve ove tranzicije uradili pre 20 godina i danas ubiraju plodove tog svog rada. Mi u najtežim okolnostima velike međunarodne krize, možda najveće u poslednjih 70 ili 100 godina, u vremenu kada smo prihvatili ogroman broj pravila EU koja nisu ni malo laka za nas. Nemojte zaboraviti EU piše pravila za sebe. Od 45 pa nadalje Evropa u svom ekonomskom životu vrlo jasno i precizno ide svakog dana se razvija ide na gore. Mi smo imali ogromne padove. Mi smo do kraja 80-ih živeli u jednom svetu, na jedan način organizovan privrednom, pa smo se 90-ih rekli sada ćemo da uđemo u kapitalizam, a nismo znali kako to da uradimo. Pa smo došli da naša tranzicija traje 25 ili 30 godina i ono što treba da bude urađeno u tri godine, danas nažalost plaćamo debelucenu zbog toga. Pa, imamo aranžman sa MMF, pa imamo saradnju sa Svetskom bankom, pa sa mnogim institucijama sveta, a kad vam dođe investitor, pogotovo onaj koji hoće ozbiljne pare da uloži, pa njega ne interesuje ni da li vas poznaje ni da li ste ga odveli na dobru večeru, ni da li ste sa njim lepo pričali, on hoće jasne zakone, preciznu, snažnu, odgovornu državu. Zato moramo da rešavamo stvari, da rešimo ono što su ljudi drugi uradili pre 20, ili 25 godina, a mi razvlačili isto toliko. Mi sada moramo da sabijemo u godinu, dve ili tri da bismo izašli u novi okvir funkcionisanja, ne samo ekonomskog života nego svih naših društvenih okolnosti. To nije lako za naše ljude. To nije lako za naš narod, ali po rezultatima koje možemo da vidimo, pre svega u ovom momentu makroekonomskom, u makroekonomskim stabilnostima vidimo kakve rezultate dobijamo, sve pohvale koje dobijamo od onih koji su najpozvaniji da daju, dakle ne dnevno politička prepucavanja preko medija, da li je neko nešto uradio ili ne, nego ako vam to kažu ljudi koji su ozbiljne škole završili, ljudi koji su ozbiljno plaćeni za svoje poslove, ako vam odaju priznanje, najveći i najznačajniji lideri EU i sveta, onda to znači. Samo je važno da taj kurs ne napustimo i da nastavimo. Ovaj zakon predstavlja prekretnicu zato što praktično od Nove godine mi završetkom procesa privatizacije, u najvećem delu i otvaranjem novog poglavlja u ekonomskom životu Srbije, praktično uvodimo Srbiju u nešto što će se zvati budućnost. Da bismo to na najbolji mogući način rešili, pred vama su danas još dva zakona, dve izmene zakona, koje ću obrazložiti, a koje su nam veoma, veoma važne. Mi smo nasledili tu tešku prošlost, najveći deo preduzeća iz portfolije Agencije za privatizaciju će da ode u stečaj, jer nema potencijalnih kupaca. Mi smo dobili 1900 i nešto pisama o zainteresovanosti, prodali smo do sada, ja mislim, jedno preduzeće. Nema. Investitori neće da kupe prošlost. Investitori neće da kupe razrušene hale. kada nam dolaze danas hoće da vide nešto da rade. Zato smo pomogli „MSK“ u Kikindi da počne da radi, jer investitori koji su zainteresovani hoće da vide da fabrika radi. Hoće da vide ljude na radnim mestima, hoće da vide inženjere, hoće da vide krajnji proizvod. Dakle, to su nam uslovi. Zato nam je važno da „Železara“ radi, zato nam je važno da „Petrohemija“ radi, zato su nam važni da ti veliki giganti, koji nam čine ozbiljan udeo našeg BDP, ozbiljno zapošljavaju i čine u svom lancu proizvodnje uticaj na ozbiljan broj drugih privrednih subjekata, da nastave da rade kako bismo mogli da ih u nekom periodu privatizujemo. Ne možemo na silu da ih privatizujemo, ako nemate nekoga ko je zainteresovan, šta treba da ugasimo to? Ne, moramo da radimo na tome da taj sistem održimo do momenta koji možemo da kontrolišemo, a sve u skladu sa pravilima na koja smo se obavezali. Ponovo ponavljam, i u odnosu na EU, ina dodelu državne pomoći i na sve ono što postoji. Zakon o sporazumnom finansijskom restrukturiranju je praktično 2011. godine u ovoj Skupštini usvojen. Bio je pomoć preduzećima koja imaju problem sa svojom likvidnošću, a kao predmeta stečajnog postupka. Dakle, preduzeće koje uđe u problem, da se pokuša na ovaj način da reši svoje probleme. U praksi prethodnih godina to i nije najbolje zaživelo, jer imali smo od 2011. godine, pa do danas praktično četiri godine samo 37 zahteva za sprovođenje tog postupka, rešeno je 13 predmeta sa iznosom restrukturiranih obaveza od oko 30 miliona evra i imamo još tri postupka, koja su u toku sa mogućim ishodom rešenja. Ostali nisu uspešno rešeni. U toj praksi je primećeno da postoje određeni elementi koji bi mogli da budu ili relaksirani ili na određeni način napravljeni u tom smislu da obezbede veće učešće privrednih subjekata. Jedna od ključnih novina koje ćemo u tom periodu, odnosno ovaj zakon šta predviđa, to je pre svega, uvođenje preduzetnika u proces sporazumnog finansijskog restrukturiranja. Dakle, ovo je jedini zakon koji na bilo koji način finansijske probleme preduzetnika rešava. Ni jedan jedini zakon se ne osvrće, preduzetnici kao da ne postoje. U ukupnom procentu naših blokiranih preduzeća, 46% su preduzetnici, a u skladu sa tim 90% od tih blokiranih, preduzetnici su blokirani od strane jedne banke, 90%. Zbog toga smo doneli tu drugu izmenu da se za preduzetnike kao minimalni uslov za početak restrukturiranja uvede samo jedna banka odnosno finansijska institucija, a za sva ostala preduzeća ostaju dve banke, odnosno dve finansijske institucije, razvojne institucije iz našeg finansijskog sektora. I, treća stvar koju uvodimo, izmene u ovom zakonu je, u prethodnom periodu je postojalo obavezno mirovanje duga, što je predstavljalo prepreku u nekim momentima da se zaključi sporazum o restrukturiranju, a mi ga sada uvodimo kao opciju. Ukoliko se strane usaglase sa tim da dug miruje i potpišu takav ugovor, to je volja obe strane, ali ne nešto što će biti imperativ i namenjeno kao obaveznost da vi, ako imate potraživanja od neke firme, morate da čekate u nekom periodu da ta potraživanja dobijete. To bi praktično bilo ukratko vezano za Zakon o sporazumnom finansijskom restrukturiranju. Dolazimo do zakona, izmene Zakona o licenciranju stečajnih upravnika. Tu je odmah veliki broj novinara, kada smo taj zakon objavili, odmah je pitao – a, to je sada, da li to ima neke veze sa vašim problemima sa Agencijom za privatizaciju, sa direktorom i nekako se sve prosto u istom periodu desilo. Nikakav problem ne postoji. Agencija za privatizaciju, mi smo nadležni za njihov rad, ja sam izneo svoje primedbe na Vladi. Mi ćemo ovih dana završiti taj proces i biće javnost obaveštena o rezultatima tog procesa i o tome da ne spominjem. Ovaj deo je mnogo šire priče. Mi imamo veliki deo nenaplativih potraživanja u Srbiji, 22 do 23%, a to se nekada menja gore ili dole. To je ozbiljan problem za našu državu. U tom delu smo napravili u prethodnom periodu strategiju za rešavanja empielova u našoj državi, u dogovoru sa Svetskom bankom, sa MMF i to nam je bio deo iz obaveza koje smo preuzeli na sebe. U okviru toga, Ministarstvo finansija i NBS i drugi akteri imaju deo svojih poslova koje moraju da rešavaju u okviru toga, a naš deo je bio da zajedno sa svima njima, stečajne postupke unapredimo. Ozbiljne probleme imamo u stečajevima. Danas imamo dva paralelna koloseka. Stečajevi redovnih privatnih društava, koji odlaze u stečaj i koji imaju neki svoj život i kontrolu nad njima i to radi Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, dakle, Agencija daje licence, odnosno vrši testiranje ljudi koji se prijave za taj posao i daju im licencu da mogu da rade, ali i vrše nadzor nad tim postupcima. Nad procesom privatizacije društvenih preduzeća i preduzeća sa javnim kapitalom, taj posao je vršila Agencija za privatizaciju. Onda imate dve vrste stečaja na neki način. Jedan zakon koji to definiše, Zakon o stečaju koji nije loš naš zakon, ali ćemo ga menjati u narednom periodu, jer moramo neke procedure i poslove da odradimo još bolje i još kvalitetnije da strukturiramo sam proces stečajeva, ali ste imali dve prakse. Imate dva sistema, pa nemate međusobnu koordinaciju, pa nemate informacije koje su vam potrebne, nemate u Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, imate standarde koji su postavljeni za stečajne upravnike, a koji ovi drugi ne moraju da koriste. U krajnjoj liniji, nije postojao nadzor nad svima njima. Zato imamo tako veliki broj u preduzećimarestrukturiranju i zbog toga ogroman odijum javnosti negativan i prema Agenciji za privatizaciju, jer ogroman deo važnih poslova koji su trebali da budu odrađeni na vreme, nije urađen kako treba. Dakle, u cilju i racionalizacije i efikasnijeg postavljanja sistema stečajnih upravnika, kontrole njihove, obrazovanja, saradnje sa sudovima, sa stečajnim sudijama, ceo taj sistem moramo da uredimo na mnogo efikasniji način. Praktično, mi ovim izmenama pravimo jednu drugačiju infrastrukturu za rešavanje problema. Zašto stečajeva? Ne samo zbog toga što sada imamo dodatnih 300, 400 ili 500 firmi koje će nam ući, imamo oko 1700 ili 1800, čini mi se, stečajnih postupaka u toku, a preko 5000 do sada je već, od 2000. godine urađeno. Stečajni postupak je deo savremenog tržišnog poslovanja i interes svake zemlje je da preduzeće koje uđe u stečaj, ili ima problem, kao pokvareni deo na mašini, što pre zameni, što pre ga vrati ili stavi novi ili ga reparira, popravi i vrati da radi svoju funkciju. Dakle, ne smemo dozvoliti da nam stečajevi traju dve, tri, pet ili 10 godina i da se na taj način razvija korupcija, jer mnogo korupcije u takvim stečajevima ste imali. Ali, sa druge strane, osnovnu funkciju koju država treba da ima, to je da podstiče razvoj i ekonomski život u Srbiji. Mi nismo mogli da odvojimo jer nemate kontrolne mehanizme, nemate način kako da ceo taj posao odradite na pravi način. Tako da su to glavne izmene koje predlažemo u ovoj izmeni zakona, a videćemo se verovatno za dve ili tri nedelje, ne, zakon o stečaju u decembru mesecu smo predvideli da bude pred vama, u kome ćemo sam stečajni postupak u određenim elementima, ali samo u određenim elementima još unaprediti i doći sa idejom da ovu agenciju, koju danas zovemo Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, preimenujemo u stečajnu agenciju Srbije koja će imati svoje mnogo šire i drugačija ovlašćenja u smislu toga da bude odgovorna i da kontroliše centralizovano sistem stečaja u državi, jer to imaju sve zemlje razvijenog sveta, to treba da mi imamo, jer, to nam je nešto važno i za pet godina narednih i za 10. Dakle, ne samo u procesu rešavanja ovih problema iz prošlosti. Tako da, poštovani poslanici, još jedanputa vas molim za podršku ovim zakonima, zakonima koji će zaista definisati potpuno drugačiji put u budućnosti nekom našem ekonomskom životu, zakoni koji će nam onemogućiti probleme koje smo imali, a to je neodgovornost, neefikasnost i sve one negativne stvari ljudske prirode koje možemo da zapazimo danas u svakodnevnom ponašanju. Ja sam bio danas na odboru mnogo strožiji u nekim mojim opisima, pre svega, rada lokalnih samouprava. Dobio sam kritiku jednog od poslanika da ne treba na takav način da se obraćam našoj javnosti ili tome i prihvatio sam i to zaista ne činim. Ali, hoću da kažem da mi imamo problem u funkcionisanju naših državnih institucija i uopšte sistema organizovanja u državi, među najvećim problemimajeste lokalna samouprava. Kroz ovaj zakon i kroz ove zakone, pre svega u ulaganjima, ali negde i u ovim drugim delovima ćemo pomoći lokalnoj samoupravi da podigne svoje kapacitete, da bude još jača, još snažnija i da bude sastavni deo jednog organizovanog sinhronizovanog sistema koji treba da predstavlja i da bude zamajac našeg rada u budućnosti. Poštovani poslanici, ja samo moram da pitam predsedavajućeg da li odmah obrazlažem i Predlog zakona o …
Da. Spojena je rasprava. Sve zajedno.
Godine 2013. je potpisan Sporazum između Vlade RS i Vlade Češke o međusobnoj saradnji, koji se ticao u većem delu upravo pomoći Češke Republike nama, u realizaciji mnogih elemenata važnih za društveni život, pre svega u ekonomskom smislu, ali i u nekim drugim stvarima. U tom smislu je definisana bila tehnička saradnja u cilju unapređenja ekonomskog i društvenog razvoja, priprema i sprovođenje programa, projekata, razvojne saradnje, nabavka opreme, materijala, roba i usluga neophodnih za uspešno sprovođenje projekata razvojne saradnje, angažovanje promotera projekata razvojne saradnje u Republici Srbiji za potrebe obuke, konsultacija, studijskih poseta i drugih vrsta tehničke pomoći, slanje misija za planiranje, praćenje i ocenjivanje u Republiku Srbiju radi izrade analiza i provere projekata razvojne saradnje, itd. Zahvalni smo Češkoj Vladi za ovakav jedan sporazum, jer su ovo u osnovi bespovratna sredstva kojima Češka Republika nama pomaže, da podignemo naše kapacitete. Ja vas pozivam da takođe usvojite ovaj Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Češke Republike, pogotovo što je ovaj sporazum, odnosno zakon, u svojoj skupštini, Češka usvojila još 2013. godine, a mi nismo do dan danas. Tako da, nadam se da ćete imati razumevanja i da ćemo i ova tri zakona koja se tiču direktno ekonomskog života, ali i ovaj četvrti koji jeste u relaciji, jer sve pohvale koje dobijamo i važne inpute od vlada stranih država, od eksperata, nam govore da i kroz ovakve stvari možemo da podižemo naše kadrove, da podižemo naše kapacitete i da u tom smislu budemo dobri saradnici da bismo opet mi ovde, svi zajedno, bolje živeli i da bismo imali rezultat i zemlju onako kako mi očekujemo. Još jedanput vas pozivam na profesionalnu, jasnu, preciznu raspravu. Biću tu da čujem svaki vaš predlog. Tu su i moji saradnici da mi pomognu u slučaju razjašnjenja određenih pitanja. Ponovo ponavljam, već smo prihvatili nekih desetak amandmana koji su do sada stigli, a moguće da će ih biti još, jer naš cilj je da dobijemo zaista najbolji zakon o ulaganju, da imamo ova dva dobra zakona i da možemo da se ponosimo, jer to su zakoni naše države. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem ministre. Da li neko od izvestioca želi reč, nadležnih odbora, na to mislim? Da lis te vi Dragane izvestilac? (Dragan Jovanović, s mesta: Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima Olgica Batić, manji klub ima prednost, izvinite. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, ministre sa saradnicima, kolege i koleginice, naime ja ću se naravno danas zadržati prvenstveno na prva dva predloga zakona u ovoj objedinjenoj raspravi i u načelu. Cilj svih država u regionu, pa i između ostalih i Republike Srbije jeste svakako privlačenje stranih investicija. Stranci, odnosno strani državljani iz strane države jesu ti koji svakako imaju više novca koji dolaze iz zemalja sa apsolutno boljim standardom. Oni su ti koji unose svež kapital u našu zemlju, te je iz tih razloga jasna želja Vlade Republike Srbije da iste privoli da ulažu u Srbiju i time naravno neposredno i povećaju životni standard. Međutim, cilj samog donošenja ovog predloga zakona nije podsticanje stranih ulaganja, već upravo izjednačavanje stranih ulagača sa domaćim ulagačima i time prvenstveno unapređenje poslovnog ambijenta, a sve u cilju kako bi se privukle direktne investicije, pri tome kako domaće tako isto i strane investicije. Povećanje obima investicija i povećanje obima zapošljavanja svakako jeste najveći izazov pred kojim se naša država suočava i raduje upravo taj korak ka izjednačavanju domaćih ulagača kao, rekla bih, tradicionalno podređenih i manje stimulisanih u odnosu na strane ulagače. Domaće investicije i uopšte razvijanje domaćeg ambijenta u kojem će domaći investitori biti konkurentni mora biti jedan od vodećih zadataka, prvenstveno resornog ministarstva i uopšte Vlade Republike Srbije. Upravo je domaći investitor taj koji mora da bude podstican jer u odnosu na stranog investitora on nema prepoznatljivo ime, on nema dovoljno kapaciteta da plasira javnosti svoje proizvode iako su domaći proizvodi prilično kvalitetni. Ukoliko se osvrnemo na tekst predloženog zakona, onda možemo primetiti da u nekim delovima on je prilično, rekla bih, kontradiktoran svom cilju. Naime, članom 14. Zakona, predviđeno je carinsko oslobođenje predmeta, uloga u vidu oslobođenja od plaćanja carina i drugih uvoznih dažbina na uvoz opreme koja predstavlja ulog stranog ulagača. Čini mi se da ovakvo zakonsko rešenje nije u saglasnosti sa ciljem donošenja zakona i time se na neki način diskriminiše domaći ulagač. Naime, ne samo da je strani ulagač dovoljno organizovan da ima reputaciju, ime koje ga čini konkurentnim u državama koje su daleko bogatije od naše zemlje, te direktno konkuriše tim domaćim ulagačima koji se pak i dalje bore za svoj deo tržišta, strani ulagač ima i ono carinsko oslobođenje koje mu upravo u mnogome olakšava proboj na naše domaće tržište. Ova mera čini mi se da je morala biti proširena i na domaće ulagače kojima je upravo pribavljanje opreme jedno od najvećih izdataka. Ukoliko dodatno sve ovo posmatramo kroz prizmu zapravo finansiranja, onda će domaći ulagač nabavljanje opreme finansirati iz skupih i prilično teško dostupnih kredita u Srbiji, a strani ulagač će nabavku te iste opreme finansirati iz jeftinih kredita iz inostranstva, te se povlastice za strane kao direktnog konkurenta u odnosu na domaćeg ulagača na našem tržištu time multicipliraju. Predlogom zakona je takođe predviđeno stvaranje jedinica za lokalni i ekonomski razvoj i podršku ulaganjima kao subjekta podrške o ulaganjima na lokalnom nivou. Ove jedinice, u skladu sa odredbama ovog Predloga zakona o kome danas raspravljamo, pružaju stručnu pomoć i podršku ulagaču u realizaciji ulaganja preko svojih zaposlenih i imenovanih lica, odnosno komora, asocijacija ili udruženja, pod uslovom da svojim znanjem i, naravno, iskustvom mogu da pruže stručnu pomoć ulagaču. Nije sasvim jasno, bar je to nedoumica koju ja imam, da li je cilj ovih odredaba zapravo kasnije stvaranje nekih novih komora, asocijacija ili udruženja koji će vršiti takvu stručnu pomoć, a što, naime, u tom slučaju bi moglo biti u direktnom sukobu sa odredbama Ustava Republike Srbije, prvenstveno onim odredbama Ustava koje se odnose na pružanje pravne pomoći, ali time se na svojstven način i proces ulaganja bespotrebno komplikuje. U prilog ove bojazni koju sam iznela ide i obrazovanje projektnih timova u skladu sa odredbama člana 22. koji u suštini vrše pravničku delatnost. Nije jasno u potpunosti ni delatnost lokalnih jedinica. Zapravo, postavlja se pitanje - a šta to lokalna jedinica sama po sebi može učiniti zapravo u pružanju pomoći procesa ulaganja, odnosno ubrzanja tog istog procesa, a što ne bi predstavljalo jednu čistu, da tako nazovem, trgovinu uticajem, što naše krivično zakonodavstvo jednostavno normira kao krivično delo? Pretpostavimo, recimo, da je ulagač obavezan da za usluge organa vlasti u upravnim stvarima u vezi sa ostvarenjem i održavanjem ulaganja i ostvarenjem prava i obaveza ulagača, a u skladu sa članom 16. stava 3. ovog Predloga zakona, plati određen novac kako bi se po njegovom zahtevu recimo dobilo pravo prvenstva u izdavanju javnih isprava, kako zakon kaže u najkraćem mogućem roku, onda ovakva odredba predstavlja prilično jednu diskutabilnu odredbu na polju izvršenja krivičnog dela od strane upravo tog organa. Naime, ovde je reč o plaćanju organa, da akt koji neki drugi organ uprave inače mora da donese, sada donese brže. O mogućnosti plaćanja lokalnom organu sa korišćenjem svog uticaja na način da drugi upravni organ donese akt koji nije smeo da donese neću, naravno, aludirati, ali svakako ovaj organ može biti izbor korupcije, a protiv iste trebalo bi da se najoštrije borimo i da tako kažem, na neki način i reketiranja ulagača, ukoliko hoćete, te su njegova diskreciona ovlašćenja upravo ovim predloženim odredbama prilično nepotrebna, a ovako kako su formulisana u krajnjoj meri prilično diskutabilna sa aspekta krivičnog prava. Posebna opasnost koja proizilazi iz teksta zakona jeste, čini mi se, velika netransparentnost i to je moja najveća primedba u pogledu Predloga zakona o kome danas govorimo. Naime, komunikacija između lokalnih organa i ulagača se zakonom smatra poverljivom, a s druge strane, ono što je potpuno jasno svima nama, jeste da bez velike transparentnosti rizik korupcije je sam po sebi izuzetno veliki. O transparentnosti je, takođe, bilo jako puno reči i u javnosti, te smatram opravdanim reći da je u skladu sa odredbama člana 24. teksta zakona upravo otežan pristup informacijama od javnog značaja. Naime, po zahtevu za davanje informacija u vezi sa ulaganjima postupa Vlada Republike Srbije, što znači da ukoliko Vlada Republike Srbije odbije davanje informacija može se protiv takve odluke povesti upravni spor, a vođenje upravnog spora protiv Vlade Republike Srbije u ovom slučaju neće se voditi na pravnom terenu, nego će se voditi na jednom političkom terenu i u tome se zasigurno krije opasnost od ovakve jedne odredbe zakona i ona je prilično, rekla bih, obeshrabrujuća za javnost u pogledu informacija koje se zahtevaju. Možemo zaključiti povodom predloženog teksta zakona da je ovako predložen tekst u obimu u kojem se nalazi pred nama ustanovio potrebu za jednim novim zapošljavanjem na lokalnom nivou, što opet nije u skladu sa obavezama koje je naša zemlja prihvatila po principu smanjenja državne administracije. Što se tiče drugog predloga zakona, a tiče se Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, suština zakonskih izmena i dopuna prvenstveno se odnosi na preuzimanje nadležnosti vođenja stečajnih postupaka od strane Agencije za privatizaciju. Agencija za privatizaciju je do sada preko poverenika stečajnog upravnika figurirala kao stečajni upravnik, naime, u postupcima stečaja državnih privrednih subjekata, odnosno društvenih preduzeća. Rad Agencije za privatizaciju u postupcima stečaja vrlo često je bio pod lupom javnosti, takav je i trebao da bude, vrlo često osporavan i vrlo često praćen mnogobrojnim aferama. U mnogome, tome je doprinela i nemogućnost kontrole nad radom stečajnih upravnika. Pritužbe na rad stečajnih upravnika su bile upućivane samoj Agenciji, a time je ostajalo mrtvo slovo na papiru sve drugo, a po principu – kadija te tuži, kadija ti sudi. Ovo novo zakonsko rešenje, po mom skromnom mišljenju, ne donosi ništa novo u cilju zaštite prava učesnika stečajnog postupka, a mislim da bi to trebalo da bude primarni cilj koji se pa i ovim zakonom štiti, već upravo naprotiv. Sada dolazimo u situaciju da umesto Agencije za privatizaciju, upravljanje stečajnog postupka se prenosi na Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika. Iako se ovakvo rešenje u predloženim odredbama ovde pravda mogućnostima, kako se navodi, Agencije da sprovodi kontrolu nad radom stečajnih upravnika u ovim postupcima, i dalje nismo odmakli od onih principa koji su trebali biti promenjeni, a iz razloga jer će upravo sada Agencija, zapravo, umesto do sada Agencija za privatizaciju, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika kontrolisati sama sebe, ovako kakav predlog pred nama imamo i kontrolisati rad poverenika stečajnih upravnika koje sama postavlja. Smatram da je predloženo rešenje zakona utoliko gore, što je sada celokupna odgovornost preneta na Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika, a koja je, ukoliko hoćete, i sa finansijskog aspekta daleko siromašnija od Agencije za privatizaciju, te će opravdani zahtevi za naknadu štete koji budu upućivani Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, a koji su proistekli ili koji bi mogli proisteći iz nezakonitog rada stečajnih upravnika ostati bez mogućnosti naplate. Mislim da se na ovako nešto trebalo obratiti pažnja kada se radio ovaj Predlog zakona. Uvođenjem ovakvog sistema samokontrole odgovornosti obeshrabruje se Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, odnosno svi njeni organi koji su nadležni za kontrolu rada stečajnog upravnika, poverenika, da uopšte kontrolišu rad stečajnih upravnika u postupcima u kojima je Agencija označena kao stečajni upravnik, jer će neminovno sama Agencija snositi posledice nezakonitog rada poverenika. Takođe, smatram donošenje ovog zakona po hitnom postupku jako, u prvom redu, nepotrebnim, a u drugom redu jako štetnim rešenjem. Po zvaničnim podacima, kojima bar ja raspolažem, Agencija za privatizaciju trenutno kao stečajni upravnik figurira u preko 700 stečajnih postupaka, te je teško zamisliti da će u jednom kratkom vremenskom periodu Agencija za licenciranje stečajnih upravnika uopšte uspeti da preuzme kontrolu nad svim ovim postupcima, pa se štetnost ovog zakona upravo ogleda i u velikom odugovlačenju stečajnih postupaka, koji će neminovno uslediti u koliko se amandmanskim putem nešto ne bude promenilo, a tiče se svega ovoga navedenog. Postavljaju se i brojna pitanja. Prvo jeste – da li je bilo moguće uspostaviti bolji nadzor sprovođenja stečajnog postupka, a pri tome ne dirajući u one stečajne postupke koji se trenutno vode, niti u eventualne regresne zahteve oštećenim? Smatram da odgovor na ovo pitanje svakako jeste – da, apsolutno i umesto davanja neprirodnih nadležnosti Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, Agencija je jednostavno mogla dobiti nadležnosti nadzora rada stečajnih upravnika angažovanih kao poverenika stečajnog upravnika Agencije za privatizaciju, čime bi se mogao rešiti problem sukoba nadležnosti koji je, smatram, ovde očigledan i čime bi se omogućila jedna u potpunosti transparentna kontrola javnosti preko Agencije za licenciranje stečajnih upravnika i čime bi se u krajnjem cilju i zaštitili eventualni regresni zahtevi oštećenih. Ovakvo rešenje zapravo predstavlja samo prebacivanje, da se tako izrazim, vrućeg krompira iz ruke Agencije za privatizaciju u ruke Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, i to se čini prvenstveno iz razloga želje da se agencija za privatizaciju ugasi više nego iz razloga koji su navedeni u obrazloženju navedenog Predloga zakona, a sa čim se donekle mogu složiti, ali ovakva rešenja ne mogu pravdati, posebno sticajem okolnosti što sam pravnik, advokat i što znam na koji način se u zemlji Srbiji, nažalost, vode brojni stečajni postupci. Po pitanju trećeg zakona, o kojem raspravljamo danas, u načelu zakonske formulacije samog Predloga teksta zakona ne mogu imati primedbu. Međutim, naša privreda, činjenica je, da se nalazi u jako teškom stanju i nisu potrebne nikakve analize da bi se to potvrdilo i da bi mi to sami konstatovali. U samom zakonskom obrazloženju ističe se da su 27,3% ukupni krediti odobreni privredi u stvari tzv. problematični krediti. Očigledno je da se u ovom momentu, barem bih tako rekla, mora pristupiti bilo kakvom saniranju trenutne situacije, kako ne bi došlo do potpunog kolapsa, kako privrede, tako i bankarskog sistema. Čini mi se da je ovde Vlada Republike Srbije na neki način, rekla bih, stavljena pred svršen čin, zapravo potpuno rastrzana između dileme da li da se odrekne dela svojih prihoda u vidu poreskih olakšica koje zakon nudi bankama, a gde je zaključen sporazum o finansijskom restrukturiranju sa dužnicima ili da dozvoli stečaj preko 30.000 pravnih lica, koliko ih je u blokadi, odnosno preko 25.000 preduzetnika. Jasno je da ukoliko banke počnu sa plenidbom i stečajevima da ćemo imati sveobuhvatni finansijski kolaps. Sredstava za obezbeđenje jesu niska, jesu nedovoljna. Tržište je malo. O tome sve znamo i svakako da će banke beležiti ogromne gubitke, što može ugroziti i onako ugrožen finansijski sistem naše zemlje. Veliko pitanje je da li je donošenje predloženog zakona samo po sebi dovoljno. Naime, ja smatram da nije. Kao što znamo, na prethodnom zakonu o sporazumnom finansijskom restrukturiranju privrednih društava, pokrenuto je samo 36 postupaka sporazumnog finansijskog restrukturiranja, a samo 12 je okončano i to govori o kvalitetu prethodnog zakona. Vrednost restruktuiranih potraživanja iznosila je svega 30 miliona evra. Laik će naravno reći da je 30 miliona evra poprilično velika suma, međutim problem je u tome što problematični krediti već uveliko prelaze iznos od tri milijarde evra. To je problem koji se u potpunosti, čini mi se, morao sagledati. Problem nenaplativih kredita nije samo nešto sa čime se suočava naša zemlja. Sa time se suočavaju i zemlje u regionu. Pogledajmo samo primer Crne Gore, gde je situacija prilično, ne baš u potpunosti slična, ali neke zajedničke stvari, zajednički problemi se mogu izvući. Ono što bih za kraj ovde postavila i nadam se da ću dobiti odgovor na ta pitanja jeste da li će se uopšte restrukturiranjem išta promeniti? Da bi ovakva mera, ovakva rešenja, koja su predložena u samom ovom Predlogu zakona, imala bilo kakav efekat, mora biti praćena novim zaduživanjem. Restrukturiranje ne oslobađa, kao što svi znamo, dužnika u potpunosti. Ovim se samo jedan sistemski problem zamagljuje, a vreme se, sa druge strane, skupo kupuje novim nenaplativim kreditima. Čini mi se da bi se izglasavanjem ovakvog jednog predloga zakona Vlada Republike Srbije, vi kao neko ko se nalazi na čelu resornog ministarstva, upravo po predloženim zakonima o kojima danas raspravljamo, odlučila za liniju manjeg otpora i jedno rešenje da se upumpavanjem novca u posrnule banke, i to poreskim povlasticama, što svakako građanima treba i mora da se nadomesti na neki način, najverovatnije novim podizanjem poreza i drugim dažbinama. Ovim putem moram da izrazim svoju bojazan i da apelujem na nadležne istražne organe da bolje kontrolišu bankarski sektor, a Vladu Republike Srbije da efikasnije sprovodi Zakon o rokovima plaćanja. Naime, od aprila 2013. godine, kada je donet Zakon o rokovima plaćanja, pa do marta 2015. godine, dugovi privrednih subjekata uvećali su se za čak 40%. Niko ne može reći da je naša celokupna privreda apsolutno nesposobna, da svoja dugovanja isplaćuje na vreme, međutim, čini se da je nesposobnost naše privrede u kolerativu sa mogućnostima ili, zavisno iz kog ugla posmatrate, sa nemogućnostima naplate svojih potraživanja, a svi ovde znamo, i građani Republike Srbije, da država jeste najveći poverilac, ali istovremeno država je i najveći dužnik. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Sertić.
Poštovana poslanice, daću vam par odgovora, ne mogu da ostanem bez njih, bez obzira što nisam siguran da li ste me slušali dok sam izlagao. Bio sam veoma precizan u svojim obrazloženjima, a vi ste neka obrazloženja potpuno suprotno razumeli. Neću ih iz početka obrazlagati. Zamoliću vas da pogledate transkript razgovora, odnosno mog izlaganja kako biste bolje razumeli zakone, ali već sam zamolio, u našem zajedničkom interesu, da primedbe koje budete iznosili budu konkretne, jasne i funkcionalne, a u smislu rešavanja eventualnih nedoumica oko zakona, a ne da spominjete stvari za koje sam izričito rekao da se ne tiču ovog zakona. Dali ste primedbu da mi uvodimo nove organizacione forme u lokalne samouprave. Bio sam izričit da to ne radimo i da to nikako nije cilj, nego da tražimo samo odgovorno lice u lokalnoj samoupravi koje će biti kontakt osoba i koja će moći funkcionalno da vrši svoju ulogu. Napravili ste priču oko 24. člana u kome se govori o transparentnosti postupka. Malopre sam vrlo jasan i precizan bio, i to smo čak javno objavili pre dva dana da ćemo prihvatiti amandman kojim se potpuno definiše uloga Vlade Srbije u tom delu i da će ići u potpunosti, sto posto, prema Zakonu o slobodnom pristupu informacijama. Ono gde zaslužujete odgovor jeste član 14, gde ste pitali vezano za carinske podsticaje. To je bila naša drugačija ideja da to rešimo, tražeći model da potpuno izjednačimo domaće i strane investitore. Međutim, po pozitivnim i sadašnjim zakonskim propisima i po Carinskom zakonu, nismo mogli da domaća lica, po ovom našem zakonu, oslobodimo plaćanja uvoznih dažbina za neku robu, a za koju oslobađanja imaju strani subjekti, ali ćemo u promeni tarifnog sistema učiniti zajedno sa Ministarstvom finansija, tako da će u tom delu, što se tiče carina, u potpunosti biti ispoštovan princip jednakosti stranih i domaćih lica. Što se tiče korupcije, potpuno mi je nejasan vaš stav da će neko morati da plati nekome u upravnom postupku da bi dobio što pre. Mi upravo suprotno, stavili smo hitan postupak da niko ne bi platio i da bismo skinuli korupciju i dali nadležnost razvojnoj agenciji Srbije da predloži nadležnom ministarstvu postupak donošenja rešenja i preuzimanja nadležnosti kako bismo izbegli da na lokalu ili na nekom drugom organizacionom nivou države bilo ko bude prinuđen da plati. Sada kada to investitor zna, da mu je takvo pravo zagarantovano, nikome neće pasti ni dinara kafu da kupi nekome, a kamoli da da novac. Potpuno ne razumem vašu opasku po tom pitanju. Što se tiče Agencije za licenciranje stečajnih upravnika i vaše priče vezano za to da li je trebalo da ostane u Agenciji za privatizaciju ili ne, na početku sam rekao da je ekspertizu oko rada Agencije dala Svetska banka. Dakle, ljudi koji imaju mnogo, mnogo više iskustva i mnogo više znanja. Oni su nam dali predlog da iz Agencije za privatizaciju izdvojimo ceo centar za stečaj. Dakle, nikakvih operativno dnevnih problema nećemo imati. To je više pravno prebacivanje odgovornosti. Vi ste lepo rekli, i to jeste naš cilj, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, odnosno sutra stečajna agencija Srbije treba da ima odgovornost nad stečajnih postupcima, a nadzor vrši ministarstvo nadležno za poslove privrede. Dakle, mi ne bežimo i upravo želim da definišem ko je odgovoran za poslove, jer ako nešto ne radi, danas imate pet institucija na koje je podeljeno određeno poslovanje i niko nije kriv i svako se prebacuje na onog drugog. Ne, mi ovom centralizacijom upravo definišemo, u najboljoj svetskoj praksi, jedno mesto, jednu jedinicu koja upravlja, odnosno jednu agenciju i rešavamo pitanje stečajeva. Normalno da je pitanje obrazovanja, normalno je da je pitanje podsticaja sudijama koje trebaju da imaju još veću motivaciju i još veće znanje, stečajnim upravnicima, poštovanje dobrih poslovnih normi, sve ono što mi imamo kao problem. Mi to ne možemo preko noći da promenimo, niti i jednim zakonom na svetu to ne može da se promeni. To je proces, ali da bi smo imali konzistentan proces i vrlo jasnu dinamiku kojom ćemo da definišemo šta je to što hoćemo da postignemo u narednom periodu, moramo da znamo ko to radi. Tako da, ne mogu da se složim sa vašom pričom, a pogotovo ne mogu da se složim sa vašom primedbom da mi to ponovo neko mućkanje uvodimo. Ne, mi smo zakonom o izmenama Zakona o sporazumno-finansijskom restrukturiranju dali pravo ogromnom broju preduzetnika, novo pravo da ljudi rade bolje i da rešavaju svoje probleme na mnogo efikasniji način. Pa, bolje da uđe u restrukturiranje, nego da zatvore svoju firmu, od čega država nema ništa. Ovako ćemo naplatiti poreze i doprinose i druge firme će dobiti svoja potraživanja. Drugo, nemojte zaboraviti da preduzetnici odgovaraju svojom imovinom i najkomplikovaniji proces imaju od svih. D.o.o. društvo može sa 50 ili 100 evra osnivačkog uloga da vam garantuje sa nečim, a preduzetnik garantuje svojom imovinom. Ovo je u ogromnom interesu, da ljude ne ostavljamo bez njihovih kuća, porodica, automobila i svega, ako imaju neki problem. Rekli smo da idemo da podstičemo, da idemo u pravcu da podstičemo razvoj preduzetništva. Pa, upravo to sada radimo. Ovo što ste vi predložili bilo bi potpuno suprotno od toga. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić, replika.
Hvala. Naime, ja se, naravno, ne mogu složiti sa onim što je uvaženi ministar rekao, iz razloga što je on naveo da je on izričito nešto objasnio. Vidite, ne morate vi ništa da budete izričitiji i eksplicitniji, da vi budete taj koji će nešto izričito objašnjavati, tekst zakona je taj koji mora da bude izričit, eksplicitan i jasan, ne samo vama, kao nekoga ko ovde brani ove predloge zakona, nego da bude jasan građanima Republike Srbije. U svakom zakonu, pa i u ovim predlozima zakona, niste me očigledno dobro slušali, postoji nešto što se naziva pravni aspekt predloga zakona. Ja sam upravo sa tog aspekta i pričala, ali, eto, očigledno je da se razumeli nismo. Niste vi taj koji treba da se složi, kako ste vi rekli, sa mojom pričom, a to nije moja priča, nego je moj pravni stav i moje pravno obrazloženje. Tvrdim, naravno, da je sve ono što sam navela nešto sa čim ćemo se tek suočavati. U pogledu zakona koji se konkretno tiče Agencije za licenciranje stečajnih upravnik, i to ste očigledno prečuli, kao neko ko je advokat određen niz godina, vrlo dobro znam kako funkcioniše i Agencija za privatizaciju i Agencija za licenciranje stečajnih upravnika i sa kakvim se to sve poteškoćama i stranke u postupku i njihovi punomoćnici i sudije suočavaju. Ovakvo rešenje, bojim se, neće ništa dobro doneti nama i mislim da ne bi bilo loše da možda saslušate i neke kritike koje će izneti još neki koji imaju određeno iskustvo u ovom smislu. Zahvaljujem.
Ministre, vi imate sad samo pravo na repliku, to je do dve minute. Izvolite.
Biću veoma kratak. Već sam rekao da smo prihvatili desetak amandmana, tj. kažu mi koleginice 14. Prihvatićemo i svaki amandman koji se bude ticao zaista dobre prakse i želje da se ovaj zakon unapredi, ali vi niste izneli niti konkretne stvari, niti pojedine predloge. Verovatno ćemo to čuti za dva dana, ali ono kako ste vi opisivali, to su načelni stavovi i vaši utisci. Ja nisam rekao da stečajni sistem kod nas perfektno funkcioniše i veoma sam ozbiljan kritičar stečajnog sistema, ali radimo na tome da ga poboljšamo. Ovo i jeste korak u tom pravcu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja izražavam optimizam da će ovaj zakon da utiče na stabilizaciju politike ulaganja u privredni razvoj i da će od toga imati koristi nerazvijena područja i da će se pospešiti ravnomerni regionalni razvoj u ekonomskom planu. Naravno, ovde ću sada pokušati i konkretno. Mi imamo i amandmane na ovaj zakon. Dilema koja se izražava kod nas, jeste da li će biti dovoljna ova jedinica za lokalni ekonomski razvoj i podršku ulaganjima, u kojoj je u centru jedinica lokalne samouprave, ili bi možda efikasnost rešavanja problema iz ove oblasti bila veća kada bi pored centralne razvojne agencije bile predložene i regionalne razvojne agencije? Sve to u smislu da se bude bliže problemima na terenu, jer znamo dosadašnju praksu i znamo izvore situacije da su pojedina područja poprilično dramatično zaostala i da se taj jaz između razvijenih i nerazvijenih sve više i više povećava. Mislim da je u redu što je dopuštena mogućnost da dve i više lokalnih samouprava imaju zajednički organ. To je verovatno i u duhu člana 89. Zakona o lokalnoj samoupravi, da dve i više lokalnih samouprava mogu da formiraju asocijacije i zajedničke organe radi ostvarivanja zajedničkih interesa, naravno u duhu zakona. Mislim da je to rešenje verovatno dobro preuzeto i da može da se pokaže u praksi efikasnim, ali opet izražavam tu dilemu da li je bolje bilo preko eventualnih regionalnih razvojnih agencija. Ovde se govori na jednom mestu, mislim u članu 17, o stvaranju povoljnog poslovnog okruženja. Kada su u pitanju nerazvijene opštine, pogotovo kao kod nas pogranične opštine sa veoma specifičnim problemima, sa veoma teškim posledicama raspada bivše Jugoslavije, u dosta oblasti, pa i u privredi poprilično geotizirane, jer su veštački presečene prirodne veze koje su tu vekovima funkcionisale i povezano sa područjima u Makedoniji, sa područjima na Kosovu, i da još uvek, koliko godina je prošlo, ne uspeva da se rešava ovaj veoma osetljiv problem. Pored ostalog, to utiče i direktno na dalje zaostajanje ovih opština. Mi stvarno tu imamo tešku situaciju, a imamo pokušaje zamaglivanja te situacije. Često imamo po meni neodgovorne izjave, ne samo od poslednjeg predsednika koordinacionog tela, nego i od ranijih, gde se proizvoljno govori, napamet govori maltene da su ove opštine privilegovane. Ovde u Skupštini, od 2007. godine pratim, često poslanici stiču utisak da tamo teče med i mleko, da tamo ima ulaganja koje druge opštine nemaju. Tome doprinose i neodgovorne izjave, koju je sada skoro i sam poslednji predsednik koordinacionog tela dao, u smislu da se jedino tamo daju subvencije, da se tamo daju sredstva mimo svih drugih opština, a situacija je obrnuta. Sama činjenica da je sada skoro napravljena ova procena stanovnika, jasno pokazuje da u periodu od 10 godina imamo smanjenje od 14 hiljada stanovnika, što negde čini 15%, ne računajući prirodni priraštaj, koji je ipak u ovim opštinama Bujanovac, Preševo, Medveđa, veći nego u državnom proseku. Imamo situaciji da se masovno odlazi, pogotovo mladi ljudi koji napuštaju svoje domove i sredinu gde su rođeni i živeli, jer nemaju perspektivu za normalan život, nemaju perspektivu da se zaposle. Daje se podatak da u poslednje tri godine imamo, uz ulaganje kod evropskog tela, negde oko 250 novih radnih mesta u ove tri opštine. Ja nemam takvih podataka i zato bih voleo da vidim gde su tačno ta radna mesta otvorena, u kojoj opštini, u kojim firmama i da vidimo da li stvarno ima nekog rezultata od tih minimalnih ulaganja. Stvorena je takva politička klima da i kad se pojavljuju ove opštine kod razvojnih fondova koja postoje u različitim ministarstvima, dobija se odgovor – imate vi Koordinaciono telo. A Koordinaciono telo ima oko 256 miliona dinara za tri opštine, ja to znam iz podataka, koji uglavnom idu za putnu infrastrukturu, komunalnu i tome slično. Ništa ne ide u razvoj, osim nekih 50-ak miliona dinara subvencija za privredne subjekte, i to onih koji su u minijaturi. Zato tražim da se stvarno analizira na licu mesta tačno ta godišnja ulaganja od 50 miliona dinara za privredne subjekte u ove tri opštine i koji su stvaran efekat dali? Jer, situacija je takva da je opet stopa nezaposlenosti preko 75%, i dalje smo po šest, sedam puta sa nižim nacionalnim dohotkom po stanovniku manjim od državnog proseka. Ove stvari su ozbiljne i mislim da bi trebalo napustiti politiku zamagljivanja, jer ona ne ide nikome u interes. Neka se ispita svaki dinar koji je dat, neka se vidi stvarno da li je tačno da se u ove opštine ulaže više nego u druge, a ja znam, to sam već spomenuo, da u susedstvu imamo veoma pozitivan primer. Imate opštinu Surdulicu koja je u okviru fondova Evropske unije prošle godine ostvarila skoro osam miliona evra projekata, u saradnji sa jednom susednom bugarskom opštinom. To Preševo i Bujanovac ne mogu. Pitam ministra Sertića – zašto samo sa Makedonijom nemamo projekte prekogranične saradnje i okviru IPA fondova? Sa Kosovom je to razumljivo, još nema te klime, još nema tih mogućnosti da se to ostvaruje. Ali, od kad smo počeli naš put ka evropskoj integraciji, sa svim državama u okruženju imamo, i sa Bosnom, i sa Crnom Gorom, i sa Bugarskom, dobro, ona je u Evropskoj uniji, ali i sa onima koji nisu u Evropskoj uniji, ostvarujemo te IPA fondove, ali ne i sa Makedonijom, gde bi ove najnerazvijenije opštine imale koristi. Ali, situacija je takva kakva je, iako je obećano u prethodnom raspravi da će se sa makedonskom delegacijom to pogledati i da se pokuša da se reši ovaj problem, ja kao poslanik nemam odgovor i ne znam zbog čega je ta situacija takva da nema te saradnje sa Makedonijom? Gledano u celini, bez neke bolje saradnje, bez svega toga, evo, u ovim tačkama se govori i o carinskim povlasticama, nema pomaka. Hoću da kažem da bez određenih mera sa centralnog nivoa, ne može se stvoriti povoljan ekonomski ambijent. Ne može to samo lokalna samouprava, to je jasno. Oni ne mogu ovih 10 i kusur godina da stvore ni neki mali sektor za povoljnosti koje bi eventualni ulagač imao da se stvori neka industrijska zona u kojoj bi se stvorila povoljna atmosfera ili mogućnosti za ulaganja i da se otvaraju radna mesta. To ne može opština, to je jasno. I šta onda? Znači, mora nešto sa centralnog nivoa da se podstakne, ali ne ova igrarija sa Koordinacionim telom. Ja vas ozbiljno pitam, za ozbiljne stvari – zašto se eksperimentiše ovih 15 godina? Ako je obrazovanje u pitanju, ako je ekonomija u pitanju, zašto stručni ljudi iz ovih ministarstava se ozbiljno ne bave tim problemima, nego izbegavaju da se suočavaju sa tim problemima i prepuštaju to nekom koordinacionom telu koje je sakupilo niz ljudi koji nisu stručni i u nivou stručnjaka koje ima Ministarstvo za privredu? Oni nisu mogli ni da prihvate katastrofalnu privatizaciju u ovim opštinama. Nisu bili spremni za to, a navodno su se bavili time. Pokušavaju da se bave prosvetom, a nisu stručni za to. Umesto da se direktno bavi sa opštinom i sa tom oblašću Ministarstvo prosvete, to se prepušta nekom čoveku koji je nestručan da rešava takve probleme. Sada konkretno govorim o Ministarstvu privrede. Zašto i taj proces privatizacije, koji je katastrofalno prošao, zašto sada i ovaj deo, u ovom zakonu o kojem govorimo, ne preuzima odgovornost Ministarstvo da direktno rešava probleme sa lokalnim vlastima, nego se prave eksperimenti sa tim koordinacionim telom? Jedina korist od toga, da bi oni dalje opstali, jeste prodaja magle i ništa više. Ovo više i nema smisla da ponavljam, kao predstavnik tog područja, da ovako kako stoji situacija, stvarno nema više smisla i treba da se uozbiljimo. Videćemo efekte, niz ovih rešenja koja ste ovde predložili mogu da daju pozitivan efekat, ali to je slovo na papiru, ako se u praksi ne menja politička logika. Zapravo, pristup rešavanju problema u svim nerazvijenim opštinama, a pogotovo na ovom području čiji sam ja predstavnik, mislim na Preševo, Bujanovac i Medveđa. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Prvo pitanje vaše vezano za regionalne razvojne agencije, to obično spominjete ovde i to smo prošli put rekli, mi ovim zakonom nismo dirali u njihovo postojanje i rad, a lokalna samouprava može i regionalnu agenciju da angažuje ili više lokalnih samouprava da angažuje kao nosioca investicionih aktivnosti. Tako da ponovo ponavljam, mi nismo hteli niti je to naša nadležnost da određujemo lokalnoj samoupravi ko će to da radi. Upravo suprotno, dali smo mogućnost da lokalna samouprava svojim aktom odredi kome će poveriti te poslove i za njih odgovarati. Tako da vam generalno hvala za podršku zakonu i to mislim da je veoma važno. Što se tiče Makedonije, mi smo imali zajedničku sednicu Vlade sa Makedonijom i dogovoreno je da se u najhitnijem postupku sprovedu poslovi i procedure za realizaciju poslova, pre svega povlačenje iz IPA fondova, među regionalne saradnje i to će biti završeno veoma brzo. Što se tiče same podrške opštinama u smislu infrastrukture i razvoja infrastrukture, mi smo ove godine imali onaj program od 160 miliona dinara koji smo objavili na javnom konkursu. Veliki broj opština nam se javio i neke opštine iz područja o kome vi pričate su dobile podršku za regionalnu infrastrukturu, za podršku poslovanju. I vaše pitanje vezano, odnosno dilema oko toga kako se država odnosi prema devastiranim područjima, mislim da je na najbolji način prema ovoj postojećoj uredbi koja će biti implementirana u narednu uredbu, gde smo odvojili posebno četiri kategorije, plus devastirana područja sa najminimalnijim uslovima, dakle, 30 zaposlenih radnika i 250.000 evra ulaganja je minimum da bi neko mogao da računa na neku vrstu podsticaja od strane države. To je ispod minimuma ispod kojeg ne možemo da idemo, a za druge gradove je to znatno više i ta tabela postoji, ali su posebno devastirana područja obuhvaćena takvom jednom odlukom i to ćemo nastaviti tako sa tom politikom. Potpuno se slažem sa vama da to ne može da bude jednoznačno, da to ne može da reši jedan zakon, nego mora da bude sveobuhvatno, ali mislim da to ova država u ovom momentu i čini. Zahvaljujem se u svakom slučaju na vašim primedbama.
Reč ima Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, najpre, kada smo pre par meseci govorili u ovom plenumu o izmenama Zakona o privatizaciji, tada sam govorio i rekao sam da bi se otkočila privredna situacija u Srbiji, potrebno je doneti, tada sam rekao, u tom trenutku četiri zakona. Prvi zakon o stranim ulaganjima, tako sam ga tada nazvao, a drugi je Zakon o zemljišnom premeru i katastru. Treći zakon, izmene Zakona o stečaju i četvrti Zakon o legalizaciji. To su stvari koje mi moramo da uradimo do kraja godine, ako mislimo da se stvari u Srbiji promene. Na žalost, stečajevi u Srbiji predugo traju, a mi ovde danas imamo Zakon o ulaganjima i ja sam ga tada krstio kao zakon o stranim ulaganjima, jer me bolelo pre svega, što su po meni strani ulagači bili maksimalno forsirani u odnosu na domaće ulagače i dobro je da se ovim Predlogom zakona o ulaganjima, pre svega to hoću da podvučem, kao dobru stvar i zbog građana Srbije, koji gledaju ovaj prenos, da se izjednače strani i domaći ulagači. Ono kada sam malo pre pomenuo da kod nas, a to su već kolege koje su govorile pre mene rekle, stečajevi predugo traju, mi imamo desetine firmi koje su do ove godine bile u rastrukturiranju, a koje su već sada u stečajnom postupku, ja moram gospodine ministre da vas zamolim, ti stečajevi, kada kažemo predugo traju, mi imamo preduge rokove i za proglašenje bankrota, imamo preduge rokove da se ponovo proceni vrednost u stečaju, zatim javna oglašavanja da se to sve prihvati na odboru poverilaca itd. Vreme prolazi, rokovi teku i mi smo svi u problemu. Kada sam rekao, na žalost i kada lokalne samouprave, ministarstva, agencije, nebitno ko, pronađu investitora i taj investitor kupi firmu iz stečaja, on zbog ovakvog katastra kakvog mi danas imamo, ima ogroman problem da to što je kupio, čak iz stečajnog postupka, uknjiži na sebe, jer vi imate primera po Srbiji da taj katastar radi katastrofalno, da upisuje založna prava, iako to po zakonu nema pravo od bivših radnika na opremu, tzv. izvršnih poverilaca itd. i to nam stvara ogromne probleme. Kada sada govorimo o Zakonu o ulaganjima, sami ste u svom iscrpnom uvodnom izlaganju rekli da ono što smo imali do sada u Srbiji, da je katastrofa. Evo to ukratko da kažemo, da smo imali 273 ugovora, koliko sam ja razumeo o stranim ulaganjima, a 89 ugovora je raskinuto, da smo na žalost imali praksu, da su čak i bankarske garancije koje su date od strane tih ulaganja, bile kasnije nenaplative ili su bile od banaka koje su sada već u likvidaciji i sve je to dovelo do toga da mi imamo tu jednu potpuno nezdravu situaciju i da sada dođemo u situaciju da spašavamo šta se spasiti može. Vi ste prosto dobro izneli genezu problema, ali ja vas moram upitati, ko je za to konkretno kriv i to sam već više puta ovde u svojim izlaganjima napomenuo, da li ćete, a vi ste imali hrabrosti da kao ministar danas izađete ispred narodnih poslanika i javnosti Srbije i da kažete da je situacija loša i da mi moramo sada da spašavamo ono što se spasiti može, ali nikako da čujemo ko je za to konkretno odgovoran. Da se ovde kaže ko je bio ministar privrede, ko je uveo ovakvu praksu da se daju subvencije odokativno, pa koja se opština nekom ministru, a svi znamo da je to bio Mlađan Dinkić, dopada, jer je tamo na vlasti njegova stranka i on je dobio ogromne subvencije za zapošljavanje po jednom radniku i te su firme dobijale subvencije. Sada imamo situaciju, a ja sam i jutros na Odboru za privredu izneo par primera gde imamo firme koje su dobile novac iz državnog budžeta, od svih građana Republike Srbije, a koje danas duguju preko 4,5 miliona evra samo za električnu energiju. Ko je za odgovoran i da li će neko u ovoj zemlji, da kažemo, narodski rečeno, otići u aps za ovakve stvari koje su se dešavale. To je firma npr. „Sirmijum stil“, a to je konkretno železara u Sremskoj Mitrovici koja u ovom trenutku duguje preko 4,5 miliona evra samo za električnu energiju. Koliko još duguje poveriocima, drugim javnim preduzećima, preduzetnicima u celoj Srbiji, to je dodatno pitanje. Imamo na žalost i situaciju, a to je Fabrika čarapa „Valu“ u Valjevu, koja je takođe dobila milione evra od državnog novca, subvencija i koja je samo u jednom danu rekla – gospodo, sutra 250 radnika dobija otkaz. Da li je neko nekoga pozvao na odgovornost i da kaže – gospodo, kako vi ako ste dobili taj novac iz državnog budžeta, za zapošljavanje tog broja ljudi, kako možete sutra na oglasnoj tabli da napišete – 250 radnika sutra neće doći na posao i da niko oko toga ne odgovara. Ta praksa mora da se promeni i ovde mora da se snosi odgovornost za nešto što je neko uradio, pa bilo da je bio ministar, predsednik Vlade, direktor agencije. Mi smo svi znali, a ja sam i ovde govorio na ovom plenumu kada smo govorili o SIEPA, o Agenciji za strana ulaganja, da su se tu narodski rečeno, muljale pare, da su davali firmama novac za organizovanje sajmova u inostranstvu, a da se taj novac upumpavao za finansiranje političkih kampanja i da to svi znamo. Dobro je i zbog javnosti, to treba posebno da se podvuče, mada ste vi to izneli, ali treba da ponovimo još jednom, da će se, kada se usvoji zakon o ulaganjima, dve agencije ugasiti. To je Nacionalna agencija za ravnomerni razvoj ili kako je mi zovemo i krstimo NAVED i Agencija za strana ulaganja, čuvena SIEPA. Te dve agencije, koliko su moja saznanja imaju u ovom trenutku preko 150 zaposlenih, a ono što je pozitivno i što ide sa onim obećanjima kada smo građanima davali da ćemo smanjiti taj broj agencija i broj zaposlenih u tim agencijama, to je dobro, da će u ovoj agenciji koja će se formirati, a to će se zvati razvojna agencija Srbije, biti zaposleno, po vašem obećanju, javnom, a ja ga ovde sada ponavljam do 50 ljudi, da će to biti efikasna agencija. Sada kada sam pomenuo tu agenciju za razvoj Srbije, treba da kažemo da ovaj zakon u sebi prepoznaje određene organe koji će taj zakon sprovoditi. Najpre, to je savet za ekonomski razvoj i tu treba da napomenemo da taj savet za ekonomski razvoj, osim ministra koji će biti zadužen za privredu, sada vi, a neko u budućnosti ko bude posle vas, zatim ono što je važno, tu će biti, odnosno predsednik Privredne komore Srbije, i direktor Razvojne agencije Srbije i oni će koordinirati sa tzv. nacionalnim projektima koja se tiču velikih ulagača, odnosno investitora a koje će država prepoznati kao investitore koji mogu da donesu i nova zapošljavanja, tehnologiju i sve ono što uz takve investitore ide. Ono što ja moram da napomenem, pošto sam ja bio jutros taj narodni poslanik koji je prosto i na Odboru za privredu i na opravdane kritike vas kao resornog ministra na rad lokalnih samouprava rekao da nije korektno da se u ovom trenutku samo kritikuju lokalne samouprave kao neko ko je loše radio, jer te lokalne samouprave, gospodine ministre treba da znate da od 2008. godine, njima se smanjuju sredstva i to im se značajno smanjuju sredstva, pre svega od poreza na zarade. Njima se konstantno umanjuju transferna sredstva, oni delovi koje dobijaju iz državnog budžeta na osnovu PDV koji se ubira na njihovoj teritoriji. I zbog toga smatram da država mora da nađe i načine i sredstava da pre svega preko velikih javnih preduzeća, da li su to u pitanju „Putevi Srbije“, EPS ili neko treći, da se pomogne lokalnim samoupravama, da lokalne samouprave imaju infrastrukturu koja može da stvori povoljan ambijent da se implementiraju ove investicije koje će sutra ovaj zakon o ulaganjima da donese državi Srbiji. Mi opet moramo da budemo svesni da će upravo te investicije završiti u nekoj od lokalnih samouprava. Ovo će omogućiti da lokalne samouprave imaju zdravu utakmicu da možemo da se nadmećemo, ali prosto moramo stvoriti mogućnosti da imamo ipak nekakav identičan start, a to znači da država pomogne, da imamo i planska akta. Ja moram da kažem da u ovom trenutku Ministarstvo za infrastrukturu pre svega u čijem okviru je građevina i urbanizam, mora da uvaži više napora da svaka lokalna samouprava u Srbiji ima planove detaljne regulacije, znači, ima mogućnosti prosto da te investicije prihvati na svoju teritoriju. Malo pre sam rekao oko dugovanja koja su nažalost neki investitori ostavili, ono što ja prepoznajem kao značaj ovog zakona o ulaganjima, jeste da će on da povuče i da se stvori ta klima sa donošenjem novog seta zakona za povoljniji privredni ambijent u Srbiji, ali vas ja molim pre svega uvaženi ministre da pokušamo da privrednicima koji sada rade, jer po meni je mnogo lakše da neko ko zapošljava pet ljudi, da može da zaposli šest, da neko ko zapošljava 50 još pet ili šest, da njima omogućimo povoljniji ambijent, a mi ga možemo samo omogućiti ako privrednicima pružimo šansu da imaju povoljnije uslove, a to znači da se smanje obaveze i dažbine koje u ovom trenutku preduzeća plaćaju Srbiji. Vi imate te tzv. „parafiskalne namete“, da imate od lokalnih komunalnih taksi, ekoloških taksi, da imate preko 50 stvari koje jedna danas preduzetnička radnja u Srbiji plaća, a da nema pojma ni šta sve to, ni za šta to plaća i kolike su te obaveze i ta giljotina propisa kako su je neki najavljivali pre vas, nikako prosto da se ostvari da mi znamo i da kažemo tim upravo i lokalnim preduzetnicima kako možemo u budućnosti da im pomognemo? Prosto, mi smo se hvalili kada smo ukidali npr. naknadu za gradsko građevinsko zemljište, ali preduzetnik ništa od toga nema koristi ako se njemu za taj iznos automatski poveća porez na imovinu i onda imate samo da kažemo ne uzima se iz levog, nego se uzme iz desnog džepa. To su stvari koje moramo da se potrudimo svi zajedno da tu klimu popravimo i da prosto omogućimo ljudima da se smanje pre svega dažbine na isplaćeni taj dinar plata, jer mi nažalost u ovom trenutku imamo da gro investitora i koju su investirali prethodnih godina u Srbiji isplaćuje tzv. „minimalne lične dohotke“. Sve preko toga se plaća na crno, odnosno plaća se na ruke. I to je onaj problem gde nažalost imamo, meni se bar čini između Ministarstva lošu koordinaciju, imamo nažalost i lošu koordinaciju pre svega u radu Poreske uprave, poreskih organa, ta ista Poreska uprava je znala u prethodnim godinama da politički kažnjava i ne znam proverava firme, a kada treba da vidi koja firma ima milionsku dobit a isplaćuje ljudima minimalac tada se ne sete da to provere, ali kada nešto politički smeta, odmah se tu lako pojavi poreska inspekcija i poreska policija da kažnjava ljude. Uvaženi ministre, vama je stvarno pao jedan „vruć krompir“ u ruke, ali na takvom ste mestu da je, evo moram još jednom da kažem, vama zapalo da se svi ovi problemi nekako na vama slome. Nadam se da imate dovoljno i podrške, pre svega i od premijera i od celokupne Vlade da se ovaj zadatak koji je ispred nas, to da se ovaj set zakona donese, ja moram još jednom da kažem da se ubrzaju stvari u Srbiji i da se stvori povoljniji privredni ambijent, jer to je ključna stvar koja će ovoj državi omogućiti i građanima Republike Srbije jedan normalniji život. Ja vam iskreno želim sreću, pre svega u primeni ovog zakona. Biće nam svima nama, osim Agencije za razvoj i Saveta za ekonomski razvoj, većina zadataka u primeni ovog zakona će biti na lokalnim samoupravama. Slažem se sa vama da većlokalne samouprave imaju kancelarije za lokalni i ekonomski razvoj tako da nema potrebe za novim zapošljavanjem, ali ima potrebe za edukovanjem kadra i to je jedna jaka potreba da prosto imamo lokalne samouprave koje nažalost zbog veličine i zbog, da kažem, profesionalne strukture u svojoj administraciji, starosne strukture koja nije povoljna, jer zbog zabrane zapošljavanja nemaju mogućnost, da kažem, da provetre sam taj kadar. Imaće problema sa primenom ovog zakona i to je na Ministarstvu da im pomogne i da ih prosto, da kažem, na određeni način edukuje kako će onda oni moći da pomognu svojim privrednicima i svojim građanima. Ja vam se zahvaljujem i poslanička grupa NS će u danu za glasanje podržati ovaj set zakona. Hvala.
Hvala. Reč sada dajem Miri Petrović i onda imamo pauzu redovnu. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, kolege i koleginice, u ime poslaničke grupe PUPS, htela bih da kažem da ćemo mi u danu za glasanje podržati ovaj set zakona. Osnovni razlog je upravo cilj koji je pred ovim Zakonom o ulaganjima, odnosno poboljšanje uslova i sigurnost, pravna sigurnost za domaće i strane investitore. Naravno da nam je važan taj ekonomski i privredni podsticaj, ali od svega najvažnije je upravo otvaranje novih radnih mesta. Kao stranka koja se bavi inače i u našem fokusu se nalaze i penzioneri korisnici socijalne pomoći i zaposleni, vrlo je važno da imamo što više novih investicija, da imamo što više novih radnih mesta, da prosto stranim, uglavnom strani, znate, mi kada govorimo o našim domaćim investitorima, moramo priznati da ih ima malo, da ih ima malo koji mogu da upravo ispune one kriterijume o kojima ste govorili i vrlo precizno ste vi nama pojasnili ovaj zakon o ulaganjima. Naravno da tu treba gledati njihove reference. Znate, mi imamo navodno uspešne firme ovde, odnosno uspešne ljude koji imaju po dvadesetak, tridesetak preduzeća, a nemaju više od dve hiljade zaposlenih. Mi moramo da nađemo investitore, da pružimo uslove stranim kompanijama koje imaju sredstva, ali da im naravno i garantujemo tu pravnu sigurnost ovde, da oni tačno znaju sa čime ulaze kada dođu na naše tržište. Slažem se potpuno da treba izjednačiti i domaće i strane investitore kada su u pitanju carinski benefiti i olakšice koje im dajemo, ali s druge strane, moramo priznati da mi nemamo baš para i da je zato nama ti stranci trebaju. Nama su potrebni ljudi koji imaju sredstva, koji mogu da nešto ovde sazidaju, otvore i zaposle, jer čim zaposlimo veći broj ljudi, imaćemo više para za više doprinosa, biće puniji fond, a time će biti i redovnije isplate i plata i penzija i biće veća sigurnost. Mislim da je dobro da smo ovaj zakon, odnosno vi da ste ga radili u saradnji sa Svetskom bankom i evropskim organizacijama, subjektima koji su vam dali pravne savete i uputili vas u kom pravcu da se ovaj zakon napiše, te tako sve ostale izmene koje budu neophodne da bi on bio što bolji, mi ćemo, naravno, podržati. Cilj svih nas je da dobijemo nešto što je kvalitetno. Cilj svih nas je da ta sigurnost bude zaista konačno merljiva. Važno je da i ta razvojna agencija, koju ćete raditi, i Savet za ekonomski razvoj i na kraju krajeva, ti projektni timovi će znati šta tačno treba da rade, ali je važno da konačno u ovoj zemlji nešto počne da funkcioniše. Važno je, po meni, ja se slažem sa kolegom Jovanovićem, ali mislim da mi treba da se više uputimo, odnosno usmerimo ka novim poslovima koje treba da radimo, prepustimo, na kraju krajeva, to ko je kriv i ko je šta sada radio, svi dobro znamo. Postoje tužilaštva, neka se ona sada bave istraživanjima. Mi treba da se okrenemo našoj budućnosti. To je prosto neophodno da bismo imali i taj bolji ekonomski razvoj i privredni razvoj. Što se tiče ove transparentnosti o kojoj su kolege govorile, kao što nimalo ne sumnjamo, i potpuno bezrezervno podršku dajemo i Povereniku za zaštitu informacija od javnog značaja, tako mislim da moramo da imamo i poverenje u Vladu i u najbolje namere kada neke projekte proglasi za projekte od posebnog značaja. Prosto, nema razloga da sumnjamo u želju svih nas, na kraju krajeva, zajedno, da uradimo nešto konačno dobro za ovu zemlju. Htela bih samo da skrenem još jednom pažnju, naš predsednik Milan Krkobabić stalno ističe da nema viška zaposlenih, već manjka posla i naravno da ne misli bukvalno, nema. U Srbiji, generalno, malo ljudi radi. Naravno da u nekom segmentu mi ih imamo više. Te ljude treba zaposliti, prebaciti, ali generalno, mi u Srbiji imamo malo ljudi koji rade. Zato su nama potrebne investicije, ali je, takođe, potrebno da to naše tržište konačno bude uređeno, tako da će poslanička grupa PUPS u danu za glasanje, naravno, podržati sav set zakona koje ste danas ovde doneli. Moram da vam se zahvalim da ste zaista vrlo jasno i precizno dali pojašnjenja zakona o kojima danas govorimo. Hvala.
Poštovani poslanici, saglasno članu 27. i 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da što pre razmotrimo i donesemo akte iz dnevnog reda ove sednice. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa Poslovnikom, određujem pauzu u trajanju od 60 minuta. Sa radom nastavljamo u 14,50 časova. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe dr Vesna Besarović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, naši uvaženi gosti, kolege poslanici, tema moga izlaganja je Zakon o ulaganju. Naime, svesni smo da se kašnjenje i ugovorena dinamika ukupnih, a pre svega strukturnih reformi nepovoljno odrazile na nivo investicione aktivnosti u zemlji. U periodu 2009. do 2014. godine investiranja je bilo mnogo manje, na značajnom nižem nivou, nego u prethodnom periodu do 2009. godine. Nažalost, najniže u odnosu na zemlju u okruženju, delom zbog nestabilnosti globalne ekonomije, političke neizvesnosti i povišenog geopolitičkog rizika, ali velikim delom zbog unutrašnjih prilika u zemlji. Nedovoljno privlačan ambijent za domaće i strane ulagače se ne može promeniti od danas za sutra, ali povoljni poreski režim, dobar obrazovni potencijal radne snage, geostrateške prednosti zemlje, regionalna pozicija, itd. su nesumnjivo elementi koji stimulišu ulagače. Donošenje ovog zakona, koji je pred nama, je deo tog okvira, institucionalni deo tog okvira, koji je u skladu sa programom utvrđenim sa MMF i u programu Vlade za 2015. godinu. U izradi zakona primenjivali su se savremeni standardi međunarodnog investicionog prava, a uz poštovanje prava ulagača i formiranje investicionog okvira za efikasno pružanje usluga ulagačima na svim nivoima vlasti u procesu pripreme ulaganja, kao i tokom njegove realizacije. Prvi put se obrazuje Savet za ekonomski razvoj i Razvojna agencija Srbije u cilju efikasnije realizacije ulaganja i smanjenja rizika dupliranja poslova, a pre svega za uspostavljanje kontrole sprovođenja elemenata, koji je do sada gotovo bio zanemaren kod prethodnih zakona o ulaganjima. Osnovni cilj predloženog zakona jeste unapređenje investicionog okruženja u Republici Srbiji, podsticanje direktnih ulaganja radi jačanja privrednog i ekonomskog razvoja, rast zaposlenosti, povećanje efikasnosti u pružanju usluga organa vlasti, a kroz njihovo mnogo jače, nego do sada, prisustvo u svim fazama ulaganja i globalno u smislu kreiranja investicionog ambijenta. Povećanje obima investicija je ključni preduslov sprovođenja razvoja politike Vlade. U tom kontekstu, Zakon o ulaganju je veoma značajan, jer njegovom primenom treba da se izjednači tretman domaćih i stranih ulagača, da se obezbedi viši stepen zaštite od postupaka eksproprijacije, da se regulišu podsticaji za ulaganje, mere za postizanje konkurentnosti lokalne samouprave i da se aktivno uključe organi vlasti u promociji investicija, ali i u kontroli sprovođenja projekata iz oblasti ulaganja. Predlog zakona o ulaganju, koji je pred nama, unosi nekoliko značajnih novina i poboljšanja u odnosu na važeći Zakon o stranim ulaganjima i na one zakone koji su mu prethodili, jer mi imamo jednu dosta dugu istoriju donošenja zakona o zajedničkim ulaganjima, investicionim ulaganjima, stranim ulaganjima, kako god su ti nazivi glasili, ali su regulisali ulaganje stranih partnera u domaću privredu. Prvo se vrši formalno-pravno izjednačavanje domaćih i stranih ulagača koji od sada uživaju jednak pravni tretman. Dalje, ulagačima se garantuje sloboda i pravo ulaganja po standardima najboljeg investicionog prava koje poznaje međunarodna praksa, uređuje se investicioni okvir za efikasno pružanje usluga ulagačima na nov angažovani način od strane imalaca javnih ovlašćenja. Veliku novinu predstavlja i nova uloga organa jedinica lokalne uprave i pokrajine, zatim obaveza vođenja evidencije ulaganja od lokalnog značaja, obrazovanje projektnih timova, utvrđivanje investicionog programa sa ulagačima, podsticanje konkurentnosti, itd. Faktor privlačenja investitora, koji promoviše novi Zakon o ulaganju, su uvođenje podsticaja za ulaganje, a u skladu sa propisima koji regulišu državnu pomoć, što je novina, takođe, zatim poreski podsticaji, olakšice, takse, carinske povlastice, a na koje imaju pravo svi obveznici poreza i doprinosa u Srbiji. Eksproprijacija imovine ulagača, o kojoj je govorio malopre gospodin ministar, ne obezbeđuje samo naknadu za imovinu koja je eksproprisana, već i novu kategoriju - naknadu za vrednost poslovanja koju je pretrpeo ulagač čija je imovina predmet eksproprijacionog postupka. Na institucionalnom planu najznačajnija novina je formiranje već dve pomenute institucije, koje su konceptualno veoma dobro zamišljene. Naravno, ostaje da se vidi u kojoj će meri one opravdati naša očekivanja. Analizom efekata ulaganja i praćenjem problema koji se javljaju tokom sprovođenja ugovora o ulaganju uočeno je da postoji potreba za institucionalnom podrškom i boljom koordinacijom imalaca javnih ovlašćenja na svim nivoima vlasti. Kao posebno bih izdvojila jedan nov deo predloženog zakona, a to je deo o vrstama, kriterijumima za ulaganje prema značaju i podsticaju ulaganja. Ne samo zato što on predstavlja potpunu novinu u odnosu na dosadašnje propise, već zato što sadrži, sam po sebi, neka nova i značajna rešenja. Na primer, razdvajaju se ulaganja od posebnog značaja za Republiku od ulaganja od lokalnog značaja, definišu se ulaganja od posebnog značaja i predviđa se mogućnost dodele državne pomoći. Dodela državne pomoći donosi se bez objave javnog poziva. Intencija zakonodavca je nesumnjivo da se Vladi obezbedi aktivna uloga u privlačenju i realizaciji investicija. Zbog toga se u članovima 12. i 13. predviđa da će Vlada bliže odrediti kriterijume prema kojima se ulaganje određuje kao ulaganje od posebnog značaja ili pak od lokalnog značaja, zatim da će Vlada bliže odrediti kriterijume, uslove i način privlačenja direktnih investicija i vođenje evidencije o odobrenim podsticajima. Ovo rešenje nije samo po sebi predmet kritike, mada sadrži dozu pravne neizvesnosti koju investitori mogu da tumače kao voluntarizam organa vlasti. Naime, ako podzakonski akti budu doneti u kratkom roku, u roku koji je predviđen zakonom, a tu ćemo kao stranka imati amandman, i budu sadržali transparente kriterijume preuzete između narodne poslovne prakse, onda će element pravne neizvesnosti otpasti ili se svesti na najmanju moguću meru. Moj generalni utisak je da ovaj predlog zakona predviđa veliki broj podzakonskih akata, da kažem veći, nego što je to uobičajeno, odnosno da su se pojedina pitanja mogla regulisati zakonom, a ne da budu prepuštena kasnijoj regulativi od strane podzakonskih akata. To bi dalo utisak veće pravne sigurnosti i transparentnosti ulagača. Sa druge strane, razumem da je reč o vremenu, jer lakše je doneti zakonski tekst sa mogućnošću kasnijeg donošenja podzakonskih akata, nego sve odmah regulisati u momentu kada se zakon donosi. Isto važi i za nepostojanje odredbi o načinu vršenja pojedinih nadležnosti i poslova Saveta za ekonomski razvoj i Razvojne agencije, za imenovanje članova upravnog odbora, direktora, itd. Ipak, ove se praznine mogu uspešno rešiti odgovarajućim podzakonskim aktima, ali ti akti treba da ispunjavaju uslove, o kojima sam sada govorila, kako bi postali deo konzistentnog investicionog okvira sa kojim bi se ulagač lako i pouzdano mogao da upozna. Sada imamo nekoliko konkretnih sugestija, koje smo mi kao stranka i pretočili u amandmane. Preskočiću ono što se odnosi na jezička poboljšanja u članu 2. i preći ću na član 3. Zakona, stav 2. pod tačkom d), koji nije dobro formulisan, nije pravno dobro formulisan. Naime, reč: „sticanje“ treba izostaviti, a „verifikovana prava intelektualne svojine“ ništa zapravo ne znače. Naime, taj stav d) treba da glasi: „prava intelektualne svojine koja uživaju zaštitu po važećim propisima Republike Srbije“. To je pravna formulacija. Verifikovana prava ne poznaje pravo intelektualne svojine. To je kolokvijalni, deskriptivni naziv, ali ne i profesionalni. U članu 5. takođe imamo sugestije. Predlog ovog člana zakona otvara pitanja koja nisu neophodna da se regulišu i manje je jasan nego što je to predviđeno važećim zakonom. Prvi stav predloženog člana je u skladu sa obezbeđivanjem zaštite stečenih prava. Međutim, drugi stav člana 5. predviđa da, ako je ulagač stekao svoje pravo teretnim ugovorom od prenosioca kome je to pravo utvrđeno pravosnažnim upravnim aktom, a taj akt bude kasnije ukinut vanrednim pravnim sredstvom, stečeno pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno. Moram da ukažem da važeći Zakon o ulaganju u članu 9. sadrži dobru formulaciju, koja nije potpuna i da je naša sugestija da se ovaj važeći član 9. upotpuni na ovaj način. Naime, da se doda - savesno stečena prava izmenom pravnosnažnog upravnog akta. Tako da, sada bi tekst 2. stava člana 5. glasio - pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno, naravno, to je pravna sigurnost, izmenom zakona, drugih propisa, misli se na podzakonske akte, ili ukidanjem upravnih akata. Ova formulacija u stvari konzumira sve ono što je na manje srećan način predloženo u Predlogu zakona. Na još nešto da ukažem. U ovom stavu se govori o teretnim ugovorima. Sva su investiciona ulaganje teretni poslovi, nema tu dobročini poslova. Prema tome, insistiranje na terminu „teretan“ može, ali nije neophodno, jer nema dobročinih poslova u investicionoj delatnosti. Svi su ugovori, čim su ugovori, perse teretni. Sledeća stvar se odnosi na član 7. Ovaj član se odnosi na nacionalni tretman stranih ulagača, pa se u stavu 3. predviđa da strani ulagač može, pored prava svojine na nepokretnostima, što je i predviđeno u članu 20. važećeg zakona, sticati svojinu, službenost, zalogu i druga stvarna prava na pokretnim i nepokretnim stvarima na teritoriji Republike Srbije, a u skladu sa zakonom. Međutim, u Predlogu zakona je izostavljena odredba o povoljnijem tretmanu. Tu odredbu o povoljnijem tretmanu ima član 13. važećeg zakona i ona se, moram da kažem, gospodine ministre, nalazila u svim zakonima o ulaganju od 1968. godine, kada je donet prvi Zakon o stranim ulaganjima, ili kako smo ga mi zvali „džoint venčer“, jer nismo znali tačno kako da ga prevedemo na srpski. Pitanje je zašto ova odredba, odnosno ova ideja nije našla mesto u Predlogu zakona? Sadržina, da ukratko objasnim, ove ideje je da ako međunarodni ili bilateralni sporazum, čije su članice država ulagača, predviđa tretman koji je za stranog ulagača povoljniji od tretmana koji je predviđen ovim zakonom, strani ulagač ima pravo da se pozove na tretman iz bilateralnog sporazuma ili međunarodne konvencije i na njega će se taj tretman primeniti, po rezonu da je međunarodno pravo iznad nacionalnog prava. Tu odredbu su svi zakoni imali. Ona je izostala, da li propustom ili ne znam zašto. Ja bih volela da čujem vaše objašnjenje, ako ga imate. Ako ste saglasni sa tim da to treba da bude prihvaćeno, onda nam ostaje odbor da napravimo amandman koji bi putem odbora mogao da uđe u tekst zakona. Zatim, imam sugestiju da se unese jedan novi član zakona, koji je takođe po mom mišljenju neopravdano izostao, a to je član 18. važećeg zakona, koji se odnosi na zaštitu životne sredine. To je takođe jedan veoma značajan član zakona. On je značajan zbog toga što je iskustvo u investicionim ulaganjima pokazalo da strani partneri imaju situacije kada ulažući svoj kapital i izgradnjom investicija dovode do oštećenja, uništenja ili ozbiljnih šteta na planu životne sredine, koje oni nemaju namere da nadoknade ili su vrlo teško spremni da jednim delom nadoknade štetu. Zato što imamo takva negativna iskustva i što je dolazilo do poremećaja u očuvanju životne sredine, moj je predlog da se unese u postojeći Predlog zakona novi član koji bi glasio – ulagač, domaći ili strani, u obavljanju svoje delatnosti, predviđene ugovorom o ulaganju, dužan je da uvek postupa u skladu sa propisima koji regulišu zaštitu životne sredine. Nije potrebno predviđati sankciju, ona je predviđena već u propisima o zaštiti životne sredine. Što se tiče člana 24, o njemu se gospodin ministar već izjasnio, pratili smo polemiku koja je bila u štampi. Mišljenje naše poslaničke grupe je upravo ono što je prihvaćeno u tekstu amandmana, odnosno smatramo da rešenje koje nalazimo u sadašnjem Predlogu zakona u članu 24. nije prihvatljivo, jer je pravo javnosti da zna šta se radi sa budžetskim sredstvima građana. S druge strane, svesni smo da ugovorni partneri imaju pravo na poslovnu tajnu, ali isto tako znamo da se predloženim rešenjem izmešta iz nadležnosti Poverenika za informacije od javnog značaja i da se ta nadležnost prebacuje na Vladu, tj. na odgovorno lice, a odgovorno lice u Vladi nije to koje se bavi stranom investicijom. Zbog toga nam je veoma drago i prihvatamo, naravno, izmenu člana 24. i u tom smislu smo i dali amandman, tako da ne bih sada oduzimala naše zajedničko vreme. Znači, sada bi član 24. trebao da glasi – pristup informacijama od javnog značaja se ostvaruje u skladu sa zakonom koji uređuje slobodan pristup informacijama od javnog značaja. Tu smo se saglasili i ja ne bih dalje elaborirala ovaj član. Zatim, vratila bih se na rok od 120 dana za usvajanje, koji je predviđen u Predlogu zakona za donošenje podzakonskih akata. Mišljenja sam da je to dugačak rok, pogotovo što zakon predviđa, kao što sam već na početku rekla, veliki broj podzakonskih akata. Veliki broj podzakonskih akata nosi sa sobom jednu dozu pravne neizvesnosti i smatram da 120 dana, odnosno da je četiri meseca od dana donošenja zakona jedan period koji će zapravo da blokira buduće investicije. Takođe, u velikoj meri će da utiče na implementaciju zakona. Takođe, svako kašnjenje u izradi podzakonskih akata blokiraće primenu zakona, a ne znači da neće doći do kašnjenja ako budemo dali tako dugačak rok. U našoj zakonodavnoj praksi takođe smo imali takav slučaj. Naprotiv, često se kraći rokovi pre poštuju nego dugački rokovi za donošenje podzakonskih akata. Zbog toga je predlog i to je u amandmanu dato, da se rok od 120 dana skrati na rok od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, koji nam se čini sasvim dovoljan da se donese istina, veliki broj podzakonskih akata. Još jedno pitanje vezano za rešavanje sporova. Rešavanje sporova je sada predviđeno, prihvaćeno je rešenje koje sadrži postojeći zakon.
Vreme. Molim vas, isteklo vam je vreme, preko 20 minuta govorite. Isteklo vam je vreme.
U redu, onda završavam. Onda samo da kažem, ako mi dozvolite gospodine predsedavajući, jednu samo sugestiju, a sugestija se sastoji u tome da, Ministarstvo privrede, bi trebalo da pripremi jedan portfolio za ulagače, možda vi već radite na tome i pripremate, a to znači da Zakon o ulaganju i svi podzakonski akti budu u tom materijalu, kako bi se olakšalo stranim i domaćim ulagačima. Na kraju, mi ćemo kao SDPS glasati za Zakon o ulaganju. Hvala vam i izvinite što sam prekoračila vreme.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite gospodine Sertić.
Zahvaljujem se na veoma iscrpnom obrazlaganju i na poređenju sa sadašnjim zakonom koji je u proceduri i daću vam odgovore odmah na vaša konkretna pitanja. U članu 3. smo se već dogovorili da prihvatimo izmene koje ste i vi predložili, aliimamo još nekoliko poslanika koji su predložili, tako da je taj deo rešen. U članu 5. ćemo takođe prihvatiti ne ovo što ste vi upisali dodatno obrazlaganje, nego ćemo potpuno drugi stav da izbrišemo. Prosto da ne bi bilo nedoumica, većina je imala takav sličan zahtev i smatrali smo i u dogovoru, pre svega, sa poslovnim asocijacijama, da bi to bilo najcelishodnije rešenje. Što se tiče zaštite životne sredine i člana koji bi direktno ukazivao na to, mi imamo postojeći Zakon o zaštiti životne sredine i podrazumeva se da svi ulagači, svi privrednici u državi moraju apsolutno da se bave, pogotovo što, ozbiljan deo poglavlja EU i pristupnih pregovora se bavi tom problematikom. Verujte mi, to je među prvim stvarima kada pričate sa, pogotovo stranim investitorima, da izuzetno vode računa o tome kako je pravno uređeno to kod nas u zemlji, šta su im obaveze, jer znaju kakve kazne oni u matičnim zemljama mogu da trpe, i svakako im nije interes da u tom smislu naprave problem ovde u Srbiji. Što se tiče rokova za implementaciju zakona, naš prvobitni predlog jeste bio 90 dana. Mi smo čak mislili da stavimo i nešto kraći rok, 60, pa je bilo 90, međutim na insistiranje i na predlog stručnjaka Svetske banke, zbog kompleksnosti prenošenja nadležnosti iz dve agencije u novu agenciju koju budemo formirali, što se tiče same i papirologije i dokumenata i nastavka projekata i programa koje radi i SIEPA i na Nacionalna agencija za regionalni razvoj, oni su nam prosto sugerisali da taj rok ostavimo toliki, s tim što sva podzakonska akta će biti doneta daleko, daleko pre i stvorićemo taj portfolio koji ćemo promovisati i štampati i davati u elektronskoj formi, upravo kao paket o kome ste vi pričali, koji jeste suština našeg rada ovde zajedničkog. Kroz podzakonska akta ćemo vrlo precizno definisati i u samom kreiranju podzakonskih akata ćemo takođe razgovarati sa svim učesnicima sa kojima smo i kreirali zakon i sa njima napraviti, jer to jeste jedan jedinstven sistem koji treba da nam da potpuno okruženje. Vi ste spomenuli arbitražu, nažalost niste imali vremena više da je spomenete, ali pretpostavljam … (Vesna Besarović, s mesta: Nisam mogla da završim misao, nisam imala vremena.) Ja bih vas zamolio, ako možete da se dozvoli samo minut, da vidimo samo da li je to na fonu onoga što smo već.
Pa gospodine ministre, ja ipak moram da se držim Poslovnika, znači, ja ću u ovom slučaju napraviti ustupak, ali nije po Poslovniku. Izvolite, prijavite se. Samo objašnjenje.
Biću sasvim kratka. Htela sam da kažem, da pozdravim unošenje sporazumnog pokušaja, sporazumnog rešavanja. Samo je pitanje da li je sporazumno rešavanje nastalog spora u investicionom ulaganju obaveza ili mogućnost? Iz stava 2. se može, ja kao pravnik zaključujem da je to obaveza, jer vi kažete – ako u roku od 45 dana od dana početka pregovora o sporazumnom rešavanju spora, ne može biti rešen spor, ide se na sud ili arbitražu. Pravnom logikom dolazim do toga da je to obavezno, međutim, ne stoji reč „mora“, ne stoji, to je upućujuća norma, kako mi to kažemo. Znači, šta ako partner neće sporazumno da pristupi sporazumnom rešavanju. Eto to je sugestija. I samo da vas podsetim još, gospodine ministre, kakav je vaš stav o situaciji kada međunarodni ugovor ulagaču garantuje povoljniji tretman od tretmana koji predviđamo mi našim zakonom.
Zahvaljujem se. Izvinjavam se poslanicima, i vreme koje ste prekoračili, biće vam oduzeto od poslaničke grupe. Izvolite gospodine ministre.
Što se tiče arbitraže, mi smo prihvatili izmenu tog člana, u smislu toga da se opciono stavi da može da se rešava spor sporazumnom rešavanju. Dakle, ne impliciramo normu da to mora da bude tako i da da dajemo taj rok od 45 dana, dakle, postoji mogućnost, ukoliko su stranke zainteresovane, ukoliko ne, imaju na raspolaganju i arbitražu i domaće sudove i sva ostala pravna akta. Što se tiče samog ovog preimućstva potpisanih sporazuma, ovaj zakon, onako kako je napisan, ne isključuje pravno definisano, već mogućnost da ono što postoji kao veća mogućnost da bude primenjena tome. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa JS će podržati sve zakone koji su danas na dnevnom redu, a u prvom delu ove sednice, imali smo priliku da čujemo jedan, mogu da kažem mali ekspoze, ili jedno dobro predavanje koje ste imali, a vezano je za sva tri zakona o kojima ste pričali. U stvaranju preduslova za dolazak investitora, naravno da je bitna infrastruktura i najbitnije od svega su te neke zakonske norme, a zakon o kome danas raspravljamo je samo jedan u nizu zakona koji trebaju da olakšaju takve situacije. Iz vaše diskusije se videlo da se u nekom periodu više vodilo računa o investitorima nego o državi i o novcu koji je njima dat na korišćenje, pod pitanje kakvim uslovima. Na žalost, kako po pravilu u Srbiji i niko za to nije odgovarao. Rekli ste da je danas već definisano tačno kako se sredstva daju, kakve obaveze ima onaj ko ta sredstva primi i ko vrši kontrolu. Reorganizovali ste agencije, to je dobro, meni lično taj izraz agencija poprilično smeta zato što ih u Srbiji nažalost ima možda i više nego što treba, ali svakako će biti jedna agencija koja je osposobljena kako ste nam danas rekli, da vodi računa o svim ovim stvarima. Predložili ste da se nove investicije, investitori uvezuju i da deluju sinhronizovano i da onda taj podsticaj koji država daje ima sve više smisla. Da uposle one koji mogu da im pripreme određene resurse ili repromaterijale za eventualno njihovu proizvodnju ili da im daju neku lokalnu logistiku, kada je u pitanju davanje neke usluge. Dobar primer za to je svakako grad Jagodina i ono što je gospodin Dragan Marković Palma, predsednik naše Poslaničke grupe uradio i radi zadnjih osam godina, a to je dovođenje investitora i popunjavanje te industrijske zone. Zašto to kažem? U jednom trenutku ste danas rekli da trebamo da definišemo i da smo već ovim na neki način i definisali ko su ljudi koji ispred lokalnih samouprava preuzimaju obavezu komunikacije sa ministarstvom, sa tim investitorima i ko su ljudi koji bi njima, uslovno rečeno, trebali da budu na usluzi i da sve to iskoordiniraju. Možda jedan od predloga koji niste trebali da uvažite i trenutno osposobljenost ljudi koji se bave lokalnim ekonomskim razvojem po gradovima i po opštinama i da se napravi neka klasifikacija njihovog iskustva ili znanja da mogu uopšte takvim poslovima da se bave. Nisam siguran da smo sada u mogućnosti da kažemo da je svaki grad ili svaka opština spremna da odgovori jednom takvom izazovu. U skladu sa tim, možda i nije loše da se to iskustvo koje je Dragan Marković stekao za ovih osam godina i dokazao da jedna industrijska zona može da se popuni, nađete način i podelite ga preko ministarstva ostalim lokalnim samoupravama. Vi ste ti koji moraju da prepoznaju takve ljude. To su, pre svega, veštine. Neke stvari ne mogu ni da se nauče, prosto postoje ljudi koji neke stvari mogu da urade. Možda trebate da se pozabavite formiranjem i jedne grupe ljudi koja može na kraju krajeva da bude komunikator između ministarstva i takvih privrednih društava. Ja hoću da vas zamolim da obratite pažnju na šest amandmana koje je podneo ekonomski KOKUS Republike Srbije. Ja sam ujedno i član tog KOKUS-a, u pojedinostima ćemo verovatno da pričamo o svim ovim amandmanima, ali za sada, eto, samo da vas zamolim da ih uvažite. Drugi zakon, koji je danas na dnevnom redu je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Sebi sam danas dao za pravo da kada ukucam jednu takvu stvar na guglu vidim šta će da se pojavi i na žalost ono što se pojavilo, meni uopšte ne izgleda dobro, a to su naslovi koje možemo da pronađemo u našim dnevnim štampama. To je otprilike ovako – kako li se ne umore dva upravnika, a vode 52 stečaja, a dole je objašnjenje da je maksimalna isplata 43 miliona. Prema podacima Agencije za licenciranje stečajnih upravnika iznos od 43 miliona dinara je najveći ikad isplaćeni na ime nagrade stečajnom upravniku. Radi se o preduzeću čija je imovina imala likvidacionu vrednost od preko milijardu dinara, a bruto nagrada upravnika po zakonu je naravno 4%. Sledeći, stečajni upravnici se bogate, preduzeća propadaju. Stečajni upravnici zarađuju milione. Koliko su državu koštali stečajni upravnici, pa onda kaže da su na bankrotu zaradili 2,3 milijarde dinara. Sledeći u nizu naslova je – stečajni upravnici ne sahranjuju, možda je ovaj i najblaži, kažu oni samo opevaju opelo na kraju. U narodu ne vlada dobro mišljenje o njima. Ja ne kažem da je tu Agencija napravila neke svoje propuste, prosto tamo su definisana pravila kako stečajni upravnik postaje to što jeste, ali sami ste danas rekli da Zakon o stečaju moramo da menjamo. Ja bih vas zamolio da taj zakon u proceduru uđe što pre. Zato što svaki dan i sve više ovakvih naslova ne nanose samo ljagu na pojedine ljude koji se bave tim poslom, nego pre svega se pravi jedna velika šteta ekonomiji i privredi. Treći Zakon je sporazum o finansijskom restrukturiranju. Usvojen je 2011. godine. Na osnovu ovog iskustva od četiri godine, koliko se njime bavimo, podatak koji ste nam izneli je da je do sada podneto 37 zahteva. Da je 13 zahteva rešeno i da su tri zahteva u toku. Vrlo mali broj zahteva. Ja računam da će upravo olakšicom, gde ste rekli da će preduzetnici moći da koriste ovakvu vrstu usluga, ovaj broj svakako da bude veći. Bitno je i to da dug svakako miruje uz saglasnost obe strane da više nije obaveza da miruje, nego, prosto, ako se oni usaglase da on može da miruje. Moje pitanje je, obzirom da ste rekli i da u Privrednoj komori Srbije, i da svim ljudima koji su uključeni u ovaj proces, postoji jedno veliko iskustvo, da su njih druge stvari usporavale, da tih zahteva ne bude više, da će ovaj zakon da omogući da ih bude više. Moje pitanje je da li ste imali iskustva i da li ste mislili i na javna preduzeća kada ste ovaj zakon predlagali, u stvari, 2011. godine je on usvojen kada ste radili izmene. Mi imamo veliki broj javnih preduzeća koja imaju slične ili iste probleme kakva imaju i privredna društva u realnom sektoru. Moje pitanje je da li postoji mogućnost da na isti način pomognemo i tim preduzećima, jer konkretno iz mesta iz koga ja dolazim imamo javna preduzeća koja su u vrlo teškim finansijskim situacijama, jedno je u malo dužoj blokadi, a drugo je na pragu da bude u sličnoj situaciji. Da li postoji mogućnost da se odreaguje i da se spreči da oba preduzeća ne dožive istu sudbinu. Još jednom ponavljam, za ove predloge zakona koji su danas na dnevnom redu, poslanička grupa JS će glasati.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Željko Sertić.
Zahvaljujem na podršci za zakone i daću vam obrazloženje po pitanju lokalne samouprave, potpuno ste u pravu da danas pored svih kritika koje mi upućujemo, da nam je veoma važno da podignemo kapacitet lokalne samouprave da pomognemo ljudima da urade svoje poslove na pravi način. Mi nismo hteli, niti želeli da se mešamo u odluke lokalne samouprave, ali jedini cilj je bio da definišemo jasno i tačno, ko je odgovoran za poslove investicione kancelarije u svakoj lokalnoj samoupravi u državi. Ono što smo dali kao mogućnost i to mislim da je dovoljno široko napisano u zakonu, a to je, da može da bude već neko lice koje je obučeno ili zaposleno unutar lokalne samouprave. Može da bude dato nekome ko to radi, neka asocijacija, dakle, od privrednih komora, od lokalne kancelarije za ekonomski razvoj, od regionalne razvojne agencije, može da bude neka lokalna asocijacija, koja je dovoljno snažna i jaka i ima podršku lokalne samouprave. Dakle, lokalna samouprava mora svojim pravosnažnim aktom da donese odluku ko će to da radi. Za nas je to dovoljno i imamo ime i prezime, odnosno adresanta za sve te poslove. Mi ćemo propisati minimalna pravila koja su potrebna da neko lice može da obavlja poslove te i jednostavno, to je iz te prakse svetske jedna od veoma važnih stvari. Na vaše zadovoljstvo, a i naše kao predlagača, od zahteva, mogu da kažem da smo svih šest amandmana ekonomskog KOKUS-a Skupštine Srbije ćemo prihvatiti u danu za glasanje za to. Što se tiče Zakona o stečaju, u decembru mesecu ćemo ući sa izmenama i dopunama Zakona o stečaju, a vi ste upravo apostrofirali jedan od problema koji postoji u stečajnom postupku, a to je sam rad stečajnih upravnika i videćemo kako ćemo to ubuduće voditi i na koji način će biti iskontrolisano, ali samim ovim delom ćemo, malopre kada sam obrazlagao, a rekli smo da postoje dva nezavisna sistema gde u jednom postoji kontrola, a u drugom nikakva kontrola ne postoji i to jeste problem koji je izazvao veliki broj problematičnih situacija, pogotovo za društvena preduzeća, odnosno preduzeća sa većinskim državnim kapitalom i Zakonom o sporazumnom finansijskom restrukturiranju nisu predviđene ograničavajuće okolnosti po pitanju načina organizovanja firme. Dakle, bilo koje, čak i javno preduzeće, može dobrovoljno da uđe u proces dogovaranja i da iskoristi sva prava koja ovaj zakon nosi sa sobom.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, saradnici gospodina ministra, danas je u ovoj raspravi više zakona pred nama, ali očigledno je da u ovoj raspravi najviše interesovanja imamo za Zakon o ulaganjima. Razgovarali smo o tome i sa ministrom i sa članovima Odbora za privredu na tom Odboru, pomenuli neke teme i mislim da je važno poći upravo od obrazloženja koje smo dobili u ovom materijalu, a to je stanje investicija u Srbiji od 2009. do 2014. godine, što smo dobili kao podatak koji je po malo čudan, pa bih voleo da razjasnimo šta to u stvari znači. Onaj ko je čitao to obrazloženje, mogao je da vidi da imamo jasnu informaciju, da je kontinuirani pad investicija u tom periodu sa argumentacijom da je prosečan pad investicija minus četiri posto, odnosno četiri posto je prosečni pad na godišnjem nivou za tih pet godina. Da je u 2013. godini, a 2012. godina kao godina kada je aktuelna koalicija došla na čelo Vlade Republike Srbije, je pad investicija bio 12%, a 2014. godine 13%. Prostom zbirkom to je 25% za pet godina, a to je prosečno 5%, što znači da onaj podatak od minus četiri posto, jer je čudan izabir tog perioda od 2009. do 2014. godine, imamo i rast u onim prethodnim godinama koje su pozitivno uticale na taj procenat. Dakle, to govori o ukupnom obrazloženju u kome se najčešće, a ovde smo od nekih kolega čuli, pominju razlozi za pad investicija, ekonomska kriza u svetu, regionalne nestabilnosti, nestabilnosti na tržištima, ali nema nijednog tona samokritičnosti i priznanja da negde razlozi leže i u nama, da negde razlozi leže u Vladi Republike Srbije, u vama, u predsedniku Vlade, svim ministrima i naravno, lokalnim samoupravama u delu odgovornosti koje oni imaju u podsticaju lokalnog i ekonomskog razvoja. Dakle, tu ste govorili i o nedovoljnoj aktivnosti. Ja ću biti blaži čak od vas, nedovoljne aktivnosti predsednika opština i gradova i nedovoljno efikasnom pristupu u ovoj temi, a ja se slažem da je to jedna od ključnih tema, najvažnija tema za sve gradonačelnike, naravno, da u sklopu podsticaja lokalnog i ekonomskog razvoja imamo i želju za što boljom uređenosti lokalnih samouprava i u infrastrukturnom smislu i u svakom drugom smislu. Dakle, toliko o uvodu i potrebi, mislim da je vrlo lekoviti da izađete i da jasno kažete – Da, i u nama je krivica u tome što imamo ovako dramatičan pad investicija u 2013. i 2014. godini. Analizirao bih Predlog zakona sa tri osnovna aspekta. Jedan je ono što je činjenica i ne mora Demokratska stranka i ja kao poslanik Demokratske stranke govorim o tome, mislim da dovoljno govore nezavisne agencije i nezavisni pojedinci koji govore o ovom zakonu. Dakle, jedna od stvari je i ovaj dokument koji smo mi dobili, sigurno svaki od nas poslanika, a to je mišljenje Agencije za borbu protiv korupcije u kojoj je navedeno oko 20 članova koji od ovog zakona, koji otvaraju mogućnost korupcije. Dakle, jedna ozbiljna tema kojoj treba ozbiljno pristupiti. Mislim da je važno pomenuti to, jer ako imamo primedbu na 20 članova jedne nezavisne agencije u zakonu koji ima ukupno 45 ili koliko članova, onda se treba upitati kakav je ovo kvalitet zakona i otvoreno razgovarati o tome da li je ovaj zakon kada govorimo o toj temi o transparentnosti, o mogućnosti korupcije i o realnoj centralizaciji, a to je druga tema o kojoj ću govoriti u svetlu ovog zakona, u stvari Zakon o mogućoj centralizaciji korupcije na nivou Republike Srbije. Jedan od članova, da ne bih govorio uopšteno i o utiscima, takvu primedbu je imala i Transparentnost Srbije, to je sigurno došlo do vas, sličnu primedbu su imali i Poverenik za javne informacije i Ombudsman, koji su predložili amandman. Mi smo takođe predložili amandman kao i neke od poslaničkih grupa koje su o tome govorile, član 24. i pristup informacijama važnim za javnost. Mislim da je vrlo bitna uloga javnosti i dokazuje da ovaj zakon ipak u Predlogu nije bio idealan. To ste i sami priznali i dobro je da ste priznali. Ali, argument, radili su eminentni stručnjaci, odlično, i Svetska banka i MMF. Nije bilo dovoljno da se kaže da je to bio perfektan zakon, jer evo već imamo prvi dokaz, a to je da se i po vašem priznanju i prihvatanju briše član 24, jer nije u skladu sa našim zakonima. Dakle, moguć je problem i u nekim drugim članovima. Navešću neke od tih članova i obradovalo me je da ste u međuvremenu u ovoj raspravi pomenuli da je prihvaćen jedan od amandmana koje smo i mi kao poslanička grupa Demokratske stranke dali, upravo komentarišući i član 4. Mislim da zaslužuje pošto je kratak da ga pročitam, koji kaže – Domaći i strani ulagači uživaju slobodu ulaganja u skladu sa Ustavom i zakonom. Drugi stav – Jemči se zaštita u ulaganjima izvršenim u skladu sa zakonom. Mislim da je ovaj član 2, u stvari stav 2. potpuno nepotreban. Mislim da je nepotreban jer je ovaj 1. stav dovoljan da bi definisao to pravo. Isto to vidimo i u članu 5. – Ulagač uživa punu pravnu sigurnost i pravnu zaštitu u pogledu prava stečenih u ulaganju. Drugi stav – Ako je ulagač svoje pravo stekao teretnim ugovorom od prenosioca kome je to pravo utvrđeno pravosnažnim upravnim aktom, a naknadno taj akt bude ukinut vanrednim pravnim sredstvom, stečeno pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno. Šta se ovim štiti? Nepotrebno i vi ste i sami sada prihvatili da je ovaj naš predlog amandmana „briše se stav 2. u članu 5.“, nešto što je sasvim logično. Na šta nama liči ovo dodatno normiranje? Liči na potrebu da se zaštite neke od spornih investicija ili neki od spornih ugovora, kakav je recimo „Beograd na vodi“. Možemo da pretpostavimo da je to tako, da se jedan ugovor, privatni ugovor o investiciji pretvara i ovde smo u Skupštini glasali o leks specialisu koji je pretvorio privatni ugovor i privatnu investiciju u javni interes. Mi ovde imamo sada dva stava o kojima smo se složili da nisu potrebna, ali ta potreba da se dodatnim normiranjem zaštite takve ili slične investicije, nešto što nam moguće daje za pravo da sumnjamo na tu temu. Govoriću opet u svetlu moguće korupcije i u svetlu mišljenja Agencije za borbu protiv korupcije, o nečemu što je najvidljivije, član 11, gde se u stavu 3. kaže – za ulaganja od posebno značaja, predlog dodele državne pomoći donosi se bez objave javnog poziva. To je zaista neprihvatljivo. To je zaista neprihvatljivo i to je jedan od amandmana koje je Demokratska stranka predložila upravo u potrebi zaštite čitavog sistema u Srbiji, jer smo toliko govorili o javni nabavkama, Zakonu o javnim nabavkama i potrebi zaštite svih proizvođača i pravu svih na otvorenu i fer utakmicu i konkurenciju. Pozivam sve poslanike da u danu za glasanje ukoliko, naravno, ministar ne prihvati ovaj amandman, izglasamo nešto što je jedino logično, a to je da usvojimo ovaj amandman i izbrišemo ovaj stav. Biće više prilike za razgovor u pojedinostima, ali ovi članovi su vrlo karakteristični i ja bih u tom delu pomenuo i neke od važnih jer je nesporno, interes svih nas građana Srbije, interes Demokratske stranke, da nađemo rešenja koja će iskreno i na pravi način podstaći investiranje u Srbiji. Možemo samo da razmišljamo o tome koliko ćemo biti efikasni u tom cilju. Član 12. ovde kaže i govori o kriterijumima na osnovu kojih će se utvrđivati značaj ulaganja. Ovde je važno kvantifikovati broj novih radnih mesta i sa ovim navedenim kriterijumima se potpuno slažem, jer mislim da je izuzetno bitno poći od broja radnih mesta koji se otvara zahvaljujući podsticaju investicija i istakao bih posebno nešto što je vrlo važno, a to je da se i u ovoj raspravi i u obrazloženju za usvajanje ovog zakona stalno pominje izjednačavanje domaćih i stranih investitora. Mislim da su to lažni argumenti, jer je i do sada i domaći i strani investitor imao jednaka prava na osnovu Ustava. Ali, mislim da je važniji argument upravo onaj koji se vidi u trećem kriterijumu i na kome treba insistirati i sa kojim se apsolutno slažem, a to je da je važnije od toga da li je domaći ili strani investitor, to da podsticaj dobije onaj ko radi na izvoznim projektima i onome ko može da doprinese smanjenju tog deficita spoljnotrgovinske razmene. Mislim da je to jedan od ključnih argumenata i to ćemo svakako podržati uz nešto što ste verovatno zaboravili, a to je podsticaj održivog razvoja i zelenih tehnologija koje nisu unesene kao jedan od osnovnih kriterijuma u razvojnoj politici ozbiljnih zemalja, a to je jedan od važnih kriterijuma koji bi ja dodao ovde i jedan od amandmana koje je poslanička grupa Demokratske stranke dala je i ta dopuna još nekih kriterijuma o kojima neću govoriti u detaljima. Ono što je važno za nas, naravno, u članu 13. govorimo o ulagačima koji ostvaruju svoje pravo na različite podsticaje za ulaganja i u skladu sa propisima koji se uređuju i državna pomoć i poreski podsticaji, posebna je tema državna pomoć, gde smo mi dali jedan važan amandman, mislim da je izuzetno važan i u ovoj javnoj raspravi, a to je da ulagači koji ostvaruju pravo na podsticaje, moraju deo tih podsticaja usmeriti na zapošljavanje žena, osoba mlađih od 30 godina i osoba starijih od 45 godina. Znamo da su to ugroženije grupe, da nalaze najteže poslove i kada smo razgovarali o toj potrebi za specifičnom radnom snagom, gde se pojavljuju, i vi ste pomenuli neke od kompanija koje traže najmanje 10.000 ljudi, radne snage, posebno u tekstilnoj industriji, tu onda možemo da, naravno, očekujemo interes pre svega na jugu Srbije - Leskovac, Vranje, Pirot, Niš, tamo gde imamo tradiciju tekstilne industrije i gde je posebno ugroženo to stanovništvo i te žene koje su negde izgubile poslove u tim velikim gigantima. Mislim da je vrlo važno da podržimo te žene upravo usvajanjem ovog amandmana i jednog od kriterijuma koji može da bude implementiran u ovom zakonu. Dakle, mislim da smo otvorili jedan proces dijaloga i mislim da je važno da prihvatite ove amandmane. Imamo ih još, neće biti vremena da o njima govorim u detaljima, jer bih želeo da pomenem sada i drugi aspekt koji je vrlo važan. To je pitanje decentralizacije. Dakle, govorili smo o odnosu centralizacije u alokaciji resursa i mogućnosti. Mislim da to nikada nije dobro. Mislim da to nikada nije dobro, jer mislim da je potrebno decentralizovati i da je potrebno dati šansu i više verovati u ljude na lokalnom nivou. Mislim da ih treba podsticati, jer treba biti i kritički nastrojen i reći – da, mi smo ovde donosili neke zakone koji su doveli lokalne samouprave u vrlo nezavidnu situaciju, da imaju sve manje kapaciteta i manje mogućnosti, manje budžeta da upravljaju svojim lokalnim sredinama. Kada govorimo o tome, a ja znam u Nišu, odbornik aktuelne vlasti kritikuje gradonačelnika, izađe i kaže profesor – znate, Niš je pred bankrotom, jer se realizuje 60% budžeta. Kako će funkcionisati grad i kako će uspevati da ostvari i motiviše i ljude u gradskoj upravi, koji treba da rade efikasno na privlačenju investicija, koji treba da održe javne komunalne sisteme, koji treba da obezbede stabilno snabdevanje toplom vodnom energijom, treba da naprave snabdevanje gasom, treba da obezbede stabilno snabdevanje strujom, da obezbede komunalnu infrastrukturu ukoliko imamo takvo stanje? Mi smo doprineli, jer smo donosili neke zakone gde smo stalno smanjivali nivo transfera prema lokalnim samoupravama da bismo pokazali da je centralni budžet u izvrsnom stanju. Šta je sa lokalnim nivoom? Onda kažemo – vi ste nesposobni, 90% gradonačelnika, predsednika opština je nesposobno, jer ne može pored svih tih poslova sa manjkom sredstava da uradi i to da dodatno motiviše i ulaže u industrijske zone, da odvoji sredstva i ulaže u infrastrukturu kojom će privući druge. Onda bežimo od te vrste odgovornosti i kažemo – onda, pošto toga nema, pošto stvarno dođemo u situaciju da gledamo često za sve nas tužne prizore, u kojima se, a to je opšte poznato, otvara semafor u Novom Sadu i prikazuje javnosti kao velika investicija. Nažalost, to je stanje lokalnih samouprava, gde gradonačelnik Leskovca otvara toalet na javnom groblju kao veliku investiciju ili se otvara crveno-bela zebra, pešački prelaz u Nišu i to slika, javna česma. To je ponižavajuće za te ljude. Ja ih razumem u nekom delu, ali su to primeri koje sam naveo i koji su važni kao slika u Srbiji, jer mislim da je važno vratiti samopouzdanje i poverenje prema ljudima u lokalnim samoupravama. Imamo i druge primere i način na koji lokalne samouprave utiču na svoj investicioni ambijent u svojim sredinama. Šta smo još proizveli time što smo na neki način ponizili lokalne samouprave i smanjili nivoe transfera i njihovu održivost? Doveli smo ih u situaciju da nekritički i bez kriterijuma često podižu takse da bi popunili svoje budžete, a to toliko otežava ambijent u kojima rade privrednici, pa smo imali taj primer, sigurno dobro znate, Zaječar, Fabrika kablova, koja se retroaktivno za poslednjih pet, šest godina naplaćuje zelena taksa i koja kaže – ljudi, pa čekajte, šta radite, nećemo više investirati tamo, odlazimo, jer nećemo da trpimo takvu vrstu odnosa lokalne samouprave prema jedinom ko možda proizvodi neke prihode i koji zapošljava ljude. To je opasnost u čitavoj Srbiji. Način na koji ćemo podržati mala i srednja preduzeća i način na koji ćemo imati pravedan odnos i prema stranim i prema domaćim investitorima, upravo ta vrsta poverenja prema ljudima i lokalnim samoupravama u čitavoj Srbiji, koji će imati dovoljno snage da svojim autoritetom, svojom samostalnosti kreiraju okruženje u jednoj finoj, izbalansiranoj tržišnoj utakmici između gradova i opština, a među njima ima i sada uspešnih, napravimo tu borbu i usmerimo sve budžete lokalnih samouprava na način da većina tog budžeta ide u podršku lokalnom ekonomskom razvoju. To je mnogo kompleksnija priča od samo jednog zakona koji će u nekom trenutku centralizovati to i reći – savet ili agencija su okosnica i to je stub, i onda sedne troje, petoro, devetoro ljudi koji se sastanu ovde u Beogradu i imaju najbolju moguću sliku o tome šta se dešava na investicionom planu u Srbiji. Mislim da je vrlo važno da iskoristite sve potencijale o kojima smo govorili, ali i neke koje nisam pomenuo, a to su i učešće Stalne konferencije gradova i opština i važno je uključiti ljude iz lokalnih samouprava upravo u ove organe. Neke amandmane smo u tom smislu dali. Ali, važno je koristiti i neke baze podataka koje su već postojeće. Vi verovatno to znate, pa, lokalne samouprave i Stalna konferencija su zajedno sa institucijama EU pravile slap-bazu podataka o najboljim projektima u Republici Srbiji i koristite te postojeće kapacitete. Dakle, ima toga, treba ga integrisati. Ne treba po svaku cenu stalno praviti nove institucije. Da, sada smo ukinuli dve institucije, dve agencije – SIEPA i Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj. Sada pravimo dve nove i stalno od nule resetujemo. Mislim da je vrlo bitno obezbediti neki kontinuitet i ono što je bilo dobro, a bilo je i dobrih stvari, i treba te dobre stvari iskoristiti. Ja ću ovde stati. Hvala vam. Nadam se da je ostalo još malo vremena za kasnije.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem na vašoj konkretnoj diskusiji oko pojedinih rešenja zakona i probaću da vam ovako kako ste vi išli, da redom bar veći deo pitanja odgovorim. Pre svega, vaše pitanje oko komentara Agencije za borbu protiv korupcije, moram da napomenem da ne postoji apsolutno ni jedan zakon koji ne može da bude predmet analitike i ozbiljnog premišljanja ljudi koji rade u Agenciji za korupciju, ali ne znam da li ste imali priliku da pratite u medijima, mi smo nekoliko puta imali sa njima direktno razgovore i u medijima. Oni su vrlo jasno, javno rekli da su zahvalni Ministarstvu privrede i radnoj grupi koja ih je upoznala dva puta sa rešenjima, iako to formalno nije bila naša obaveza. Nama je bilo veoma važno da dobijemo njihovo mišljenje, upravo kako bismo skratili broj problematičnih stvari. Nekoliko stvari smo usvojili u samom postupku rada i u samom pisanju zakona, ali to što negde postoji potencijalna mogućnost za korupciju, kako je agencija vidi, to ne znači da će se ona i desiti i to jeste jedna od stvari. Sva naša zakonska rešenja idu upravo u tom delu. Dakle, dvadesetčetvorku, sami ste rekli da smo prihvatili da se obriše, upravo kako bi smo vrlo jasno i otvoreno rekli da nikakav cilj nije bio, nikakvo skrivanje od javnosti, niti od bilo čega, prosto, jedna operativna stvar, koja nije tako dobro prihvaćena u javnosti, koja je protumačena drugačije i bio sam veoma slobodan da kažem da ćemo to prihvatiti u danu za glasanje. Član 5. je takođe obrisan, znači, ceo stav dodatni je obrisan, tako da to možemo da kažemo da je prihvaćeno. Vaša insinuacija da smo to pisali sa određenim ciljem kako bismo abolirali određeni problem ne stoji, jer ovaj zakon nema retroaktivnu primenu, tako da ne vidim razlog za takvu vrstu komentara. I ovim prihvatanjem amandmana, ali i samom osnovnom idejom, nikako nije bio niti cilj, niti pokušaj da bilo šta zaštitimo. Ostale sve stvari koje se tiču ovih konkretnih elemenata, pitanja kontrole i svega toga, objasnio sam kako ide putanja i kako će se definisati sami podsticaji, to što nema javnog poziva, ne sprečava, odnosno ne ukida kontrolu. Dakle, i Komisija za državnu pomoć, a u krajnjem slučaju ono što nas čeka, i Evropska komisija i sekretarijati Odeljenja koji se bave kontrolom tih stvari u Briselu. Sam poziv kao poziv je praktično otvoren od momenta kada se ovaj zakon usvoji. Samo je to razlika. Nema potrebe da mi sada usvojimo zakon i kažemo – objavljujemo poziv da se jave investitori. Ne, poziv je stalno otvoren i svi ovi procesi o kojima pričamo će biti na pravi način objašnjeni u proceduri i realizovani u proceduri, kako je zakon definisao. Dobre su vaše ideje vezano za žene i za određene predloge kako da to upodobimo. Još ćemo se u toku dana konsultovati da li da to prihvatimo u smislu kriterijuma, odnosno amandmana, sad da ga upišemo u ovaj deo ili da zajedno sa tim i svim drugim elementima, koji su nam veoma važni, ugradimo uredbu koju ćemo uraditi, odnosno današnju, postojeću uredbu da proširimo i da još detaljnije postavimo. Uredba će biti javno objavljena, javni je dokument. Rekao sam već da ćemo je pisati, raditi zajedno sa svima sa kojima smo pisali ovaj zakon i on će biti integralni deo tog dela. Veoma nam je važno da sve te kvantitativne elemente o kojima ste pričali ugradimo u uredbu i da se tačno zna šta su četiri kategorije zapošljavanja, šta su devastirana područja, koje su to prednosti investitora koji zaposle ljude u devastiranim područjima, po broju, po broju investicija, po nivoima i sve ono što jeste važno. Što se tiče decentralizacije, objasnio sam to na Odboru jutros, ali mislim da ste vi otišli, niste bili prisutni. Nisam kritikovao rad lokalnih samouprava, generalno, već sam kritikovao rad onih koji nemaju želju, ideju da se bave ekonomskim pitanjima, jer ima gradonačelnika i predstavnika lokalnih samouprava koji izričito kažu da to nije njihov posao. To je problem, jer svi očekuju od republičke vlasti da reši nešto. Ne, mi vodimo republičku politiku, ali osnovni deo posla, privlačenje investicija, jeste na lokalu. Ovim rešenjima upravo pomažemo, prvo radimo jednu sinhronizaciju, međusobnu koordinaciju i pomoći ćemo im, lokalna samouprava koja ima kapacitet, sjajno da radi i može da pomogne drugim samoupravama. Drugo, više lokalnih samouprava mogu da definišu jednu organizaciju ili jednog zastupnika i, treća stvar, tamo gde ne postoje kapaciteti, bićemo spremni u svakom slučaju da pomognemo, ali nam je rešenje institucionalno važno u smislu toga da dajemo obaveznost da svaka lokalna samouprava ima nekoga ko će se baviti investicijama. To je jako važno, jer onda možemo da računamo na povećan broj ljudi koji će se isključivo baviti tim poslom i tom problematikom. Ne bih se složio sa vama da vršimo centralizaciju. Naprotiv, uvodimo te investicione kancelarije, kako ih zovemo, i dajemo pravo lokalnoj samoupravi, odnosno ističemo njeno pravo da lokalna samouprava, onoliko koliko ima svojih sredstava i način da podstakne stvar. Lokalna samouprava najčešće ne može finansijski da pomogne, ali može da da zemljište, može da da određene druge pogodnosti investitoru kako bi on došao da radi. Ono što sigurno može jeste da ljudi koji rade u administraciji, ljudi koji rade u upravnim organima lokalne samouprave budu brzi i efikasni, a to smo rešili onim zakonskim rešenjima. Potpuno se slažem sa vašim zahtevom, i to je ono što jeste osnovni princip i naša ideja spajanja NAR-a i SIEPA u jednu sposobnu organizaciju, da sve ono što je dobro, što su baze podataka, što imamo kroz NALED, što imamo kroz Stalnu konferenciju gradova i opština, sve to što već postoji, što je finansirano najvećim delom iz sredstava donatora sa strane da uvežemo i da imamo na jednom mestu centralizovanu informaciju. Na to ćemo dodati sve one investicije koje budu nakon stečajeva, nakon ove privatizacije, takva je kakva je. Svi proizvodni pogoni, koliko god bili devastirani, u bilo kom smislu, u bilo kom fizičkom obimu i kvalitetu postojali, biće na jednom spisku potencijalnih mesta gde neka, kakva-takva, infrastruktura postoji, jer je očigledno tu fabrika postojala i radila, da bude deo naše prezentacije i da možemo kroz sistem privlačenja investitora da zainteresujemo bilo domaće, bilo strane i da na takvim mestima učinimo ekonomski život zdravijim.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS-a mr Dejan Radenković.
Hvala, potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, ja ću se u svom izlaganju, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, više fokusirati i dati akcenat na Predlog zakona o ulaganjima, a moje kolege će kasnije u preostalom delu rasprave dati svoje viđenje o ostalim zakonima koji su objedinjeni. Što se tiče poslaničke grupe SPS, mi ćemo za sve predložene zakone glasati za. Ono što bih ja hteo da kažem o Predlogu zakona o ulaganjima, na koji ću se više fokusirati, su strateški interesi Srbije, jesu reforme društvenog i privrednog sistema i ona podrazumeva neophodne strane i domaće investicije koje bi dovele do zaustavljanja pada i ubrzanog oporavka, koji je neophodan za ostvarivanje strateških ciljeva. Za angažovanje stranog kapitala u našoj privredi, neophodno je postojanje dobro podešenog zakonsko regulativnog okruženja koje bi stimulativno delovalo na motivaciju stranih investicija, a isto tako je važno i za domaće investitore. Da bi jedna zemlja uspela da privuče strani kapital i aktivni domaći, potrebno je da prethodno stvori povoljnu investicionu klimu. Investiciona klima postoji ako vladaju stabilni uslovi privređivanja, odnosno ako je moguće privređivati sa velikim stepenom izvesnosti, a Vlada SPS - SNS je dovela do izvesnosti kada je u pitanju investiciona klima. Takođe mora postojati politička i socijalna stabilnost, da država ima pozitivne stavove prema domaćim i inostranim investicijama, da postoji povoljan spoljno-trgovinski,carinski, devizni tretman, da postoji pouzdana i obučena raspoloživa radna snaga, da postoji razumevanje za interes ulagača u pogledu podizanja projektovane rentabilnosti i razumnog profita. Strane kompanije koje u Srbiji ulažu svoj kapital i donose boljitak, jer se korišćenje njihovih kanala prodaje u inostranstvu povećava izvoz. Sve je ovo dobro poznato, ali smatramo da nije dovoljno. Dva su razloga. Prvi je da druge zemlje ne stoje skrštenih ruku, jer smo i do sada imali na papiru mnogo toga od ovoga što sam pomenuo, ali nismo postigli rezultate koje smo očekivali. Stimulisali smo investitore, ali je kontrola zakazala. Svedoci smo toga. Zato je ovaj zakon bitan. Mora da dovede da jedan sistem, koji je lepo zamišljen, učini efikasnijim i da nam se nikada više ne desi da visoki menadžeri sistema podsticajnih investicija završe na naslovnim stranama, ali ne zbog ostvarenih rezultata, nego zbog učinjenih propusta u tom segmentu. Takođe, ne postoji razlog da se ove pogodnosti odnose samo na strane investicije, jer je aktivacija domaćeg neuposlenog kapitala po efektima jednaka stranim investicijama, osim kada su u pitanju transferi, tehnologije, znanja. Strane direktne investicije se smatraju ključnim instrumentom u procesu transformacije zemlje onih zemalja koje postaju deo Kluba država, a kojima već sada pripadamo, i to je naše strateško opredeljenje. Ove zemlje, kao i naša, imaju hroničan problem manjka sredstava za investiranje. Stimulisanje je jedini način da se značajnije poboljša neodređeno loše stanje. Nedovoljna sopstvena akumulacija može jedino da se nadomesti privlačenjem stranog kapitala. U suprotnom zemlja se nalazi u začaranom krugu, gde sve više zaostaje u odnosu na razvijene zemlje. Naravno, dobar deo tih razloga za takvo stanje je neodgovorno zaduživanje, jer sada ne možemo da imamo značajnije državne investicije. Upravo iz tog razloga što dobar deo privrede Srbije ne može da se pokrene bez značajnih ulaganja, mišljenja smo da će strane direktne investicije biti i te kako značajne, jer one stvaraju bazu za kooperante u Srbiji. Strani investicije otvaraju prostor za domaće i to nije perpetum mobile, kakvim su ga nekada predstavljali, ali jeste dobar način da svi budemo na dobitku. Naravno, ako smo u stanju da vodimo sistem koji sami postavimo. Imamo iskustva kako ne treba da se radi u dosta oblasti, tako da nema valjanog razloga da ponavljamo greške, ako trenutna ekonomska kretanja u svetu, a samim tim i kod nas, ne idu na ruku zemljama u tranziciji, pre svega oni koji proces privatizacije nisupriveli kraju i koje su visokozavisne od priliva stranog kapitala, što je slučaj sa našom zemljom i to ne može biti opravdanje za nesprovođenje daljih reformi neophodnih za poboljšanje privrednog sistema. Ovaj zakon je korak u tom pravcu. Ako smo do sada kasnili, to ne znači da je bilo zbog toga što je koncept bio loš, nego zato što nije primenjen na najbolji način. To je bolno vidljivo kroz stanje koje smo nasledili, a gotovo u svim institucijama koje su promovisale investiranje i strane investicije. U najkraćem, cilj države treba da bude stvaranje uslova potrebnih za privlačenje investicija, naravno, kako domaćih, tako i stranih. Država mora da ohrabruje kompanije da budu što ambicioznije na putu ka ostvarivanju konkurentske prednosti i mešanje države u tržišni mehanizam može da pomogne da se ostvare određene kratkoročne prednosti, a puni efekat može da se vidi tek na srednjem roku, tj. u srednjem roku. Hajde da malo razmislimo gde smo sada kao zemlja, kao Srbija, gde je naše mesto u svetu, šta stvarno možemo, a šta bi želeli da možemo, da se ne lažemo ni da smo bolji ni da smo gori nego što jesmo. Prirodni resursi mogu da stvore povoljne šanse za razvoj, ali njihovo postojanje ne garantuje uspeh baš uvek. Ono što Srbiju karakteriše veoma povoljno jeste njen geografski položaj. Međutim, veliki problem predstavlja upravo nedovoljno razvijena infrastruktura. Srbija ostvaruje komparativnu prednost kroz povoljan privredno geografski i saobraćajni položaj i dobru osnovu za razvoj svih vidova prevoza i privlačenja robnog tranzita. Ono što predstavlja zaista veliku prepreku privrednom rastu i povećanju produktivnosti, konkurentnosti u našoj zemlji, jeste, kao što sam već rekao, slabo razvijena infrastruktura, zastareli prevozni kapaciteti, neadekvatna organizacija saobraćaja, bezbednosti i zaštite životne sredine. Srbija je povezana zemljama zapadne Evrope i zemljama Bliskog istoka jednostavnim pristupom Koridora E75 i međunarodnim aerodromom „Nikola Tesla“, kao i koridorima 7 i 10. Neophodne su nam velike investicije u modernizaciji železnice. Srbija ima kvalitetan ljudski potencijal, ali je nezaposlenost na visokom nivou. U svim ovim pobrojanim pokazateljima beležimo poboljšanja, ali i dalje smo daleko od onoga što stvarno želimo. Zato i koristimo svaki raspoloživi način da damo dodatnu snagu reformama i da rezultate reformi oseti što više građana. U Srbiji je, nažalost, jeftina radna snaga, a produktivnost rada je visoka. Prosečna plata je i dalje najmanja u regionu i ona iznosi oko 360 evra. Srbija ima povoljan položaj, kao što sam već rekao, ali čak mnogo povoljniji kada su u pitanju tržišta i kada je reč o veličini domaćeg tržišta, što je faktor koji najviše utiče na priliv stranih investicija. Otvaraju se velike izvozne šanse za potencijalne investitore kroz potpisane sporazume koje imamo o slobodnoj trgovini. Srbiju treba mnogo više promovisati kao atraktivnu lokaciju za direktne strane investicije. Specifične konkurentske prednosti države su one koje moraju da budu glavne u promotivnim porukama. Najbolji način za uspostavljanje veza sa novim potencijalnim investitorima jeste pridobijanje stranih investicija neposrednom promocijom, zato što je to direktan pristup koji je prilagođen samom investitoru. Da bi se stvorila pozitivna klima za privlačenja investitora, potrebno je pružiti određene usluge i olakšice. Ako vam ovo izgleda već poznato, posebno ove četiri rečenice koje sam naveo, to bi bilo opredeljenje vlada koje su izbegavale reforme. Ona su postojala na papiru, a mi danas pokazujemo kako se obavlja neposredan kontakt, kako se komunicira sa investitorima, kako se promoviše Srbija i kako na kraju postižemo ono što su ranije smatrali da nije moguće. Jako nam je bitno da menjamo institucije koje podržavaju investicije u Srbiji i proces razvoja. Nemoguće je da takve institucije u Francuskoj i Nemačkoj budu ponos nacije, a da u Srbiji budu ponos naslovnih strana štampa. Jako nam je bitno da, dok ne rešimo nasleđeno vrzino kolo neefikasnih zakona, podzakonskih akata i nefunkcionalnih institucija, osmislimo puteve za premošćavanje tih problema. Ako budemo čekali da se sve što se treba promeniti promeni, izgubićemo vreme ako budemo dopustili da nas koči ono što je bilo namenjeno da selektivno koči investiciju u prošlosti. Kažem selektivno koči investicije jer je bilo i toga u prošlosti. Kažem vam da ćemo propustiti dragoceno vreme. Nije naša želja da prečice i subvencije budu naš dugoročni izbor, ali sigurno nećemo odbaciti rad i standard naših građana, dok sistem ne bude potpuno uređen. Najveći priliv stranih direktnih investicija u Srbiji je do sada, kao i u drugim zemljama u regionu, došao preko privatizacija. Kako se ovo polje sužava, naravno, tražimo nove mogućnosti. Ako se pođe od pretpostavke da makroekonomsko okruženje nije glavni problem, kako nam to naši međunarodni partneri govore, onda uzroke treba tražiti u zakašnjenju sa regulatornim reformama. Srbija je još uvek zemlja koja ima teško nasleđe u korupciji loših zakona, a to se ne može izmeniti za godinu, godinu i po dana, a da se ne žrtvuje kvalitet zakona i dovede u pitanje njihovo sprovođenje. Pored toga, mi preispitujemo gde država treba da bude deo privrednog sistema, a gde da se povuče. Naš pravi balans nije jednostavno naći, a pogotovo naći pravi balans nakon godina pogrešnih intervencija i propuštanja da se interveniše u onim segmentima gde je trebalo pokazati snagu države. Iskustvo tranzicije uspešnih zemalja pokazalo je da strane direktne investicije u potpuno nove pogone, kao i nove direktne investicije domaćih ulagača predstavljaju osnovni pokretač privrede i pokretač privrednog rasta. One u stvari generišu realnu zaposlenost. Naime, nova preduzeća nisu opterećena prošlošću, nemaju nasleđena dugovanja, od samog starta su organizovana isključivo za maksimilizaciju profita, odnosno ekonomske efikasnosti. Raznolike investicije te vrste i privatizacija postojećih preduzeća neće biti moguća. Ove napomene odnose se i na našu zemlju, pošto sam naveo primere nekih zemalja koje su imale te probleme. Mogu da kažem da ko to ne želi da vidi sigurno će mudro spominjati koliko smo uložili u subvencionisanje, ali će propustiti da prikaže efekte tih subvencionisanja. Drugi put pristrasne analize je da se sistem kojiprimenjuju uspešne zemlje proglasi za loš, zato što oni koji danas kritikuju taj sistem nisu bili u stanju da isti vode i od dobrih poslovnih prilika su stvorili dobre prilike za korupciju i lično bogaćenje. Shodno navedenom, sve ono što dovodi do podsticanja novih investicija predstavlja osnovnu polugu prevazilaženja siromaštva. U proteklom periodu je iznos veliki investicije u Srbiji kako strani tako i domaći bio manji nego što se to očekivalo, odnosno manji nego što je potrebno da se obezbedi visoka stabilnost i održava stopa privrednog rasta u našoj zemlji. Očigledno je da još uvek postoje značajne prepreke u osnivanju novih preduzeća, te prepreke se ogledaju u većem broju rizika za strana ulaganja u našu zemlju koje se mogu podeliti na političke i regulatorne rizike. Politički rizik je danas na putu da potpuno nestane, jer imamo stabilnost i jasne pravce u kojima se Srbija kreće, regulatorni rizik pretpostavlja sveobuhvatnu institucionalnu reformu. Tu ne možemo, kao što sam već rekao, postići brze rezultate, ali možemo pokušati da budemo brži koliko je to god moguće. Mnogo smo prtljaga dobili, a nismo za njega krivi i to nam je veliki izazov, a naš je ponos što svaki dan vidimo da je Srbija sve bolje mesto za život. Za našu poslaničku grupu privlačenjem stranih investicija i aktiviranje domaćih, predstavlja zadatak od prvorazrednog značaja za privredu Srbije. A heroji političkog života će biti oni koji stvore uslove da se otvaraju nova radna mesta. Mi socijalisti smo oduvek bili oni koji su verovali u heroje od onih koji su branili slobodu u vreme kad je to bilo teško, do onih koji su obnavljali zemlju, preko onih koji vode Srbiju tamo gde je i civilizacijski mesto pripada. Zahvaljujem vam se na pažnji.
Zahvaljujem se gospodine Radenkoviću. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika žele reč? (Da.) Ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Senić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Prvo bih govorio o Predlogu zakona o ulaganjima. Pošto imam dosta ovoga da kažem, ukratko, zakon je nejasan, neprecizan, nerazumljiv, netransparentan, dramatički nepotpun, a time i logički neodrediv. Malopre sam dobio informaciju iz Sekretarijata, dakle, podneto je čak 198 amandmana na samo 48 članova zakona i svaki ozbiljni predlagač bi ovaj zakon povukao iz procedure. Ali, pošto vi to nećete naravno da uradite, na nama je da vam skrenemo pažnju koliko god možemo za ovih 20 minuta, šta su to loše odredbe zakona i ukoliko je moguće da prihvatite naše amandmane. Dakle, Aleksandar Vučić je još u aprilu 2014. godine u svom ekspozeu najavio da će biti donet zakon o ulaganjima u roku od 100 dana. Dakle, do kraja jula prošle godine. Zakon kasni 15 meseci u odnosu na obećanje premijera i bilo je za očekivati da će zakon biti ozbiljan, van serijski, ali nažalost situacija nije takva. Zakon ne donosi apsolutno ništa novo, niti bilo šta rešava, on predstavlja čist marketing i to veoma loš. Do sada sam učestvovao u pretresima više desetina možda i stotinu zakona, ali nikada do sada mi nije bio potreban čitav registrator za primedbe i zamerke, komentare za pripremu zakona. Ali, to ne mislim samo ja ili moja poslanička grupa, to evo misle i nezavisne institucije npr. Zaštitnik građana, Poverenik za informacije od javnog značaja, Komisija za zaštitu konkurencije, Agencija za borbu protiv korupcije, ili Nacionalna koalicija za decentralizaciju, a takođe i Ekonomski kokus Narodne skupštine Republike Srbije, podneo šest amandmana na ovaj zakon. Pa da krenemo redom. Dakle, zbog građana i da bi oni imali predstavu u ovom zakonu, Zaštitnik građana je ukazao da Predlog zakona o ulaganjima koje mogu biti nesaglasne garanciji zaštite podataka o ličnosti iz člana 42. Ustava koja zahteva da prikupljeno držanje obrade i korišćenje podataka o ličnosti bude uređeno zakonom, a ne aktom niže pravne snage. Znam da ste već unapred prihvatili amandman na član 24. tako da se neću osvrtati ni na mišljenje Poverenika za informacije od javnog značaja koji je rekao da je ovako rešenje suprotno Zakonu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja koja u članu 8. izričito predviđa prava iz ovog zakona, mogu se izuzetno podvrnuti ograničenjima propisanim ovim zakonom. Imamo mišljenja Komisije za zaštitu konkurencije koja kaže, koja u stvari izražava duboku zabrinutost povodom pojedinih predloženih zakonskih rešenja i takođe ukazuje da bi usvajanje ovog zakona bez odgovarajućih izmena za posledicu imalo niz negativnih efekata koji bi ugrozili ne samo sprovođenje zakona, već indirektno i interese samih ulagača. Znači, veoma loš marketing. Jer, zakon se po pravilu donosi da bi pospešio investicije, a vi prema Komisiji za zaštitu konkurencije donosite zakon koji bi ugrozio interese samih ulagača. Dobili smo mišljenje o proceni rizika korupcije u odredbama Predloga zakona o ulaganjima Agencije za borbu protiv korupcije na 10 strana. Za sve ove godine koliko sam narodni poslanik nisam ovoliko kritika za jedan zakon video od strane Agencije za borbu protiv korupcije. Oni konstatuju da predloženo rešenje sadrži nedostatke i rizike korupcije koje je neophodno otkloniti, konkretno radi se o rizicima korupcije koji se odnose na sledeća pitanja. Nepostojanje odredaba o načinu vršenja pojedinih nadležnosti i poslova Saveta za ekonomski razvoj Razvojne agencije, nedostatak precizno propisanih uslova i kriterijuma za imenovanje članova Upravnog odbora Razvojne agencije, odnosno izbor direktora ove agencije, prepuštanje Vladi da isključivo postupa po zahtevima za davanjem informacija u vezi sa ulaganjima. Prepuštanje Vladi i ministru nadležnom za poslove privrede da bliže odrede određena pitanja podzakonskim aktima iako ta pitanja je neophodno detaljnije urediti zakonskim odredbama, te nedovoljno precizno određene dužnosti organa vlasti. One ukazuju na niz nepreciznosti, kao što sam rekao zakon je vrlo neprecizan, šta znači iz reda poslovne zajednice? Mi smo uložili jedan veliki napor da nađemo šta u našem pravnom sistemu i gde je definisano šta znači poslovna zajednica i to smo našli, to je postojalo u zakonu o udruženom radu SFRJ koji je donet 1976. godine. Dakle, posle tog zakona više nikada niko nije, što se pravnog sistema Srbije uvodi pojam poslovne zajednice. Takođe Agencija za borbu protiv korupcije zamera što ministar može odrediti kriterijume i merila u pogledu stručne osposobljenosti i radnog iskustva koje moraju ispunjavati kandidati za članove Upravnog odbora Razvojne agencije. Imamo Zakon o javnim agencijama i apsolutno je nepotrebno da se derogira taj zakon, odnosno da se određuju ili donose odredbe koje nisu u skladu sa već postojećim zakonom. Isto, Agencija za borbu protiv korupcije kaže da formulacija bez odlaganja u članu 6. je nedovoljno precizna, ostavlja prostor za različitu primenu u praksi. U članu 9. osporava značenje termina – druge mere sa sličnim dejstvom. U članu 11. kaže da je nedopustivo da se podsticanje ulaganja putem dodele državne pomoći vrše bez objave javnog poziva. U članu 12. koji se odnosi na kriterijum na osnovu kojih se utvrđuje značaj ulaganja je predviđeno da kriterijumi budu, kao što je ministar nabrojao, ima ih šest, da ih ne ponavljam, ali Agencija za borbu protiv korupcije kaže da se moraju odrediti kvantitativni elementi, odnosno procenti ili brojevi, tj. za kriterijume pet i šest, precizirati formulacije velike vrednosti, ili visoke dodate vrednosti i kredibilitet, odnosno, obuhvatiti tu i izvore sredstava. Onda iz člana u član, evo i član 13. kojim se uređuju podsticaji za ulaganja propisano je da ulagači mogu ostvariti pravo na različite podsticaje za ulaganja u skladu sa propisima kojima se uređuje državna pomoć, poreski podsticaj, olakšice, oslobođenje od plaćanja taksi itd, ali, nedefinisano u zakonu sve je propušteno volji ministra da on propiše kako će to da uradi, i jednostavno podložno korupciji. Oni kažu da je potrebno predati precizne uslove i kriterijume za dodelu podsticaja ulagačima iz delokruga jedinice lokalne samouprave, odnosno Autonomne pokrajine, i bukvalno iz člana u član, dolazimo i do člana 23. gde se osporava Razvojnoj agenciji Srbije da može preduzeti mere u skladu sa ovim zakonom, Dakle, koje mere? Da li se tim merama ruši pravni sistem i pravni poredak Republike Srbije?Jer, ako imamo situaciju da Ministarstvo vrši nadzor nad radom, npr. lokalne samouprave, zašto se uvodi paralelna institucija da je Agencija za razvoj može da vrši nadzor i da preduzima neke mere koje uopšte nisu definisane u skladu sa ovim zakonom? Tu se uvodi i pojam pritužbe, koji opet ne postoji u našem pravnom sistemu, bez definisane procedure, pravni lekovi u našem pravnom sistemu su prigovor, žalba i tužba, ali za pritužbu naš pravni sistem ne zna, a još manje za pritužbu za koju nije definisana nikakva procedura, kako se podnosi i kako se na nju odgovara, tj. kako se rešava po toj pritužbi i ko rešava. Meni je ogledalo ili slika ovog zakona član 8. i ja sam, onako, veoma zastao u pokušaju da shvatim šta je predlagač zakona hteo da kaže. Dakle, ulagač radi plaćanja prema inostranstvu koja su dozvoljena zakonom kojim se uređuje devizno poslovanje može kupiti devize na deviznom tržištu u Republici Srbiji. Kojim zakonom mu to trenutno nije dozvoljeno? Zašto je potrebno da se to uvodi zakonom o ulaganjima, ako je to apsolutno moguće, dozvoljeno, dopustivo, postojećim zakonima u zakonodavstvu Republike Srbije? Baš sam analizirao taj član ima samo taj jedan stav, iznad koga se čak nalazi naslov i kaže – sloboda plaćanja prema inostranstvu, i uopšte mi nije jasno zbog čega ovaj član stoji ovde, ako možete da mi odgovorite. Ne znam čemu služi, i čemu će doprineti, tj. kakvu to novu mogućnost ili pogodnost dozvoljava koja već nije dopušten i dozvoljena. Definisani su i neki subjekti podrške koji su državni organi i tela, a to su državni organi i tela sa već definisanim nadležnostima i u tim nadležnostima oni imaju to da moraju da postupaju, npr. po zahtevima investitora, izdaju građevinske dozvole, itd. Tako da, time što su definisani kao subjekti podrške apsolutno im nije dodata nikakva nova nadležnost niti mogućnost da na drugi način reaguju ili pomognu da se ostvari ili realizuje neka investicija. Tako da, ako možete da mi odgovorite čemu definicija da se neki državni organi i tela sa definisanim nadležnostima određuju kao subjekti podrške. Dakle, šta to pomaže stranim investitorima, a da će bolje i brže da urade ako imaju već te državne organe definisane kao subjekte podrške. Savet za ekonomski razvoj, koji čine ministri a u nadležnosti Saveta upravo ono što je Zakonom o ministarstvima definisano da je nadležnost tih ministarstava. Mi smo jednostavno prevideli da se taj savet briše, tj. da ne postoji jer nema potrebe da postoji. Dakle, ako svako od ministara koji su u tom savetu, zajedno sa ovim predstavnikom poslovne zajednice iz SFRJ iz 1976. godine, rade svoj posao zašto je neophodno da mi imamo savet za ekonomski razvoj i da imamo neke nove troškove, naravno taj savet mora da zaseda, oni moraju da imaju i neku administraciju koja će da ih prati, a recimo imamo i neku administraciju u ministarstvima itd, apsolutno je nejasno koja je svrha tog saveta. Ono što je isto važno je to ko je odgovoran za loše rezultate ukupno novih organa, ali npr. saveta za ekonomske razvoj. Ko će da kontroliše rad saveta za ekonomski razvoj? Dakle, imamo nastavak jedne tendencije da se formiraju neki kvazi državni organi za poslove koje treba da obavljaju Vlada i ministarstva. Takođe, i nastavak tendencije da se na PKS prenose određene nadležnosti koje bi trebalo da obavljaju neki državni organi, jer ipak je PKS jedno interesno udruženje. Ovde, pre svega mislim kada je u pitanju Predlog zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju, ali pošto neću imati dovoljno vremena, moje kolege će pričati o tome. Takođe, nastavlja se sa donošenjem zakona koji isključuju transparentnost u radu. Opet imam procedure bez javnog poziva. I, na kraju predviđa se zapošljavanje sa članskom knjižicom, pretpostavljam SNS. Dakle, ukida se SIEPA, ukida se Agencija za ravnomerni regionalni razvoj, preuzimaju se svi ugovori od tih agencija i sve se preuzima od njih, osim zaposlenih. Nije precizirano kako zaposleni, da li uz otpremninu ostaju bez posla, ali po ovome što piše u zakonu, a vi, ministre ako imate neku tajnu, koju mi ne znamo ili je niste napisali ovde, mi smo mogli da sudimo samo na osnovu toga šta ovde piše. Mi zaključujemo da će u ovoj agenciji ili kako je zovete RAS, da rade samo oni koji imaju člansku kartu SNS u duhu partijskog zapošljavanja čiji smo svedoci već mesecima i godinama. Takođe, kažemoi da će u ovaj upravni odbor da uđu ljudi koji su podobni ministru, da li je tako, jer ministar predlaže tri člana odbora iz svog ministarstva, možda su kandidati ispred nas, a mi to još uvek ne znamo, pa bilo bi lepo i da nam ih predstavite.
Gospodine Seniću, ja vas molim da ipak malo sa više uvažavanja se obraćate članovima Vlade. Ja bih vas zamolio.
Ja ništa loše rekao nisam.
Pa, ja bih voleo da posle pogledate i uđete u ono što ste rekli.
Samo nemojte da mi vreme uzimate, a vi pričajte koliko god hoćete.
A o tome ću odlučivati ja, ne vi. Ja bih vas molio da posle pogledate i pročitate ono što ste izrekli, da vidite da ipak tu niste trebali na takav način da obrazlažete predlog zakona. Izvolite.
Dobro, samo mi vratite ovih minut vremena. Pošto sam ometen od strane predsedavajućeg imam samo još minut. Nije mi jasno zašto se Zakonom o Sporazumu o finansijskom restrukturiranju derogira već postojeći Zakon o posredovanju u rešavanju sporova? Dakle, ako već imamo na sajtu Ministarstva pravde, registar posrednika, zašto se uvode novi posrednici koji će biti pri Privrednoj komori Srbije, osim, evo, sada će kolege ponovo da se bune osim ako nije potrebno da imaju člansku kartu SNS i da na taj način budu podobni za rešavanje sporova koji će se voditi ili za rešavanje restrukturiranja, finansijskog restrukturiranja koji se vodi, biti pred Privrednom komorom Srbije? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Gospodine Babiću vi se… (Zoran Babić, s mesta: Pominjanje SNS tri puta.) Da gospodine Babiću, ali vrlo dobro znate da je to ovlašćeni predstavnik i da on u ovom slučaju može dobiti reč, ali pre toga ide ministar, pa ćemo da vidimo. Izvolite.
Meni je malo konfuzno bilo vaše izlaganje, nisam mogao prosto da uhvatim šta su konkretne primedbe, a šta su politički deo, jer u nekim konkretnim slučajevima zagovarate prednost agencija, komisija i svih tih tela koja su van Vlade. U drugom delu opet kritikujete osnivanje Saveta i njegov rad i nisam razumeo da li je to intencija i da li je to u stvari želja da praktično ministarstva i ministri ne postoje, pa da nam onda komisije i agencije upravljaju državom, a da onda ne znam kako ćemo imati onaj drugi deo. Ako je sve što treba, što ste nabrojali kao problem da se izuzme iz ruku ministra i ministarstva, onda pitanje je čemu mi služimo? (Aleksandar Senić, s mesta: Treba da vi radite…) Sa druge strane, ne znam da li ste bili prisutni kada sam obrazlagao zakon, ali podsetiću vas da sve najveće, najznačajnije poslovne asocijacije u državi od naše Privredne komore Srbije, do malih asocijacija, do velikih asocijacija okupljaju strane privrednike zajedno sa NALED-om sa Svetskom bankom i sa ostalim akterima ekonomskog života u Srbiji su podržali ovaj zakon i prihvatili smo značajan broj amandmana kojima smo određene stvari samo profilisali ili značajnije i preciznije opredelili u odnosu na ono što je prvobitna stvar. Ne postoji nijedna ključna stvar koja je izmenjena, osim člana 24. gde smo zajedno prihvatili da se stav, odnosno da se Vlada isključi kao centralna fokalna tačka. Spomenuli ste kao negativan primer i šest amandmana ekonomskog kokusa, to sam takođe objavio da svih šest amandmana ekonomskog kokusa ove Skupštine smo prihvatili. Po pitanju članova upravnog odbora i uopšte rada Razvojne agencije Srbije, ona će raditi po Zakonu o agencijama, tamo je vrlo jasno i precizno definisano kako se prave, kako se formiraju upravni odbori i svi drugi uslovi, tako da ne možemo mi da propisujemo neke dodatne stvari. Takođe RAS, očigledno se nismo dobro razumeli, voleo bih to da vam objasnim da ne bude problem. RAS ne preuzima od ministarstava poslove nadležnosti i nadzora, ne, RAS predlaže nadležnim ministarstvima da ukoliko imaju problem sa određenim upravnim postupkom, da ono što je u nadležnosti ministara, preuzmu nadležnost, odnosno preuzmu postupak nadzora i da reše po hitnom postupku ono što je trebalo da se reši. Što se tiče samog Saveta koga osniva Vlada, Vlada i kontroliše tako da apsolutno postoji i kontrola, a vi kontrolišete Vladu, pa imate pravo uvida u sve stvari. Što se tiče samog vašeg pitanja kako i na koji način Privredna komora Srbije se našla u zakonu? Pa, koliko ja znam 2011. godine vi ste bili na vlasti. (Aleksandar Senić, s mesta: Ja nisam nikad.) Ne mislim vas lično, ali vaša stranka kojoj pripadate. Godine 2011. je donet Zakon o sporazumu o finansijskom restrukturiranju, gde je kao činilac, institucionalni činilac procesa restrukturiranja upravo naznačena Privredna komora Srbije. Dakle, ništa novo u tom smislu mi danasnismo uveli u odnosu na ono što je to bilo pre četiri godine, samo u tom delu. Da se usaglasimo još jednom, jako važna stvar, mi nikako ne isključujemo Zakon o posedovanju, rešavanju sporova upravo određenim izmenama koje smo napravili u ovom zakonu sada u kome predlažemo, usaglašavamo ovaj zakon sa Zakonom o posredovanju u rešavanju sporova. Takođe, u okviru Saveta, sada sam se setio stvari koje ste takođe primedbovali. Savet nema nikakva dodatna plaćanja, obaveze ili bilo kakav finansijski negativan uticaj na sam budžet jer operativne poslove radi Razvojna agencija Srbije, a ministri već rade svoje poslove, ali to je jedno telo koje treba da koordinira i usaglašeno izlazi upravo u procesu javnosti, kvalitetnijeg i ozbiljnijeg i efikasnijeg sprovođenja svih poslova koje se tiču investicija u RS. Tako da, u tom smislu ne razumem ni vašu opasku da je u Savetu inkorporiran predstavnik poslovne zajednice, nego je predsednik Privredne komore Srbije član Saveta po zakonu. Ne postoji ta odrednica, vi ste sa mnom polemisali, odnosno dali ste primedbu da ta odrednica, niste mogli da je nađete u zakonu. Ne znam što ste je tražili kada tako nešto ne postoji. Dakle, Privredna komora Srbije je privredna komora Srbije. (Aleksandar Senić, s mesta: Dva člana upravnog odbora…)
Molim vas gospodine Seniću, nemojte da dobacujete ministru.
U Razvojnoj agenciji Srbije postoje dva člana upravnog odbora, a ne u Savetu za… (Aleksandar Senić, s mesta: Vi niste slušali.) Nismo se razumeli onda. Dobro, pitajte bilo koga iz Asocijacija kako definiše poslovnu zajednicu pa će vam biti savršeno jasno. To što ne postoji u drugim zakonima, nikako nije protivzakonito da mi ovde opišemo kao jedno široko polje predstavnika koji će biti uključeni. Mislim da ste to trebali da pohvalite kao intenciju da uključimo različite asocijacije i predstavnike privrede u regulatorna tela unutar Republike Srbije. Hvala.
Hvala gospodine ministre. Gospodine Babiću, možete dobiti reč pošto ovlašćeni predstavnik nije u sali. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Replika dva minuta, pominjanje više puta SNS. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je gospodin Senić poslednji čovek u ovoj sali koji bi trebalo da uopšte bilo šta govori i kritikuje da je partijska pripadnost uslov za određene pozicije i poslednji koji bi trebalo da kritikuje i da kaže da je SNS partijski ostrašćena stranka. Evo, ja ga sada javno pozivam, na osnovu kojih kvaliteta osim političke pripadnosti tada DS su ga doveli na mesto predsednika upravnog odbora Topionice i rafinacije bakra u Boru? Na osnovu čega? Poznanstva? Prijateljstva? Rada u rudniku? Čega? Stručnosti? Čega? Sa druge strana, kada govori i kritikuje partijsku ostrašćenost SNS, pa neka kaže gde je u upravnom odboru? Neka kaže do kada je bio predsednik upravnog odbora rafinacije i topionice bakra? Godine 2012. SNS preuzela je odgovornost vođenja ove države. Gde je bio gospodin Senić do pre mesec-dva? Gde je sada? Koliko je sredstava dobio na ime članstva u tim upravnim i nadzornim odborima? Sada će takav jedan čovek da kaže – pa, vi ste tamo ostrašćeni, šta ćete vi raditi sa tim ljudima, vi ćete sada smenjivati neke ljude, znate, vama je politička pripadnost prioritet. A, koja politička pripadnost je bila prioritet kada je on dobio mesto predsednika nadzornog odbora „Topionice i rafinacije bakra“? Koja to politička ostrašćenost ga je odnela i 2012. i 2013. i 2014. i 2015. godine? Zbog toga mislim da je gospodin Senić poslednji u ovoj sali koji bi o tim temama mogao i imao pravo da govori.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić, replika, pominjanje imena. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Samo da podsetim gospodina ministra da mi nije odgovorio za član 8. - šta se dobija time što…
Gospodine Seniću, vi ste dobili repliku na izlaganje gospodina Babića, tako da ne možete da polemišete s ministrom.
U redu. Zahvaljujem. Godine 2010. kada sam postao predsednik Upravnog odbora „Topionice i rafinacije bakra“ Bor, to sam postao zbog toga što se tamo odvijala jedna velika investicija, najveća, a to su i vaši ministri pričali zajedno, i premijer i kao čovek koji je stručan, izuzetno stručan i radim na Građevinskom fakultetu i predajem predmet koji se zove Upravljanje projektima u građevinarstvu, ja sam tamo poslat da bih izgradio topionicu. To što me niste smenili kada ste došli 2012. godine na vlast, iako sam ja dva puta, imam i dokaze, tražio da me zamenite, jer nije u redu da ja sedim tamo, je to što niste imali adekvatnog čoveka da postavite da vam vodi i završi investicije. U trenutku kada sam završio investiciju i kada je topionica puštena u rad i kada nije bilo potrebno da se više radi i rmbači, uz mizernu naknadu, ja sam, naravno, zamenjen i hvala vam na tome što ste me zamenili, ali sam svoj posao do poslednjeg trenutka obavljao časno i mislim da sam uradio veliku stvar za našu zemlju. Bez obzira ko je bio i ko jeste na vlasti i ko će biti, ta topionica je žila kucavica privrednog razvoja istočne Srbije. I gospodin ministar neka kaže, pošto je bio u određenom periodu ministar dok sam ja bio predsednik upravnog odbora „Topionice i rafinacije bakra“ Bor, da li ima i jednu zamerku na moj rad dok sam obavljao tu dužnost? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika, kao šef poslaničke grupe.
Drago mi je što je potvrđena svaka moja reč, osim onoga kolika je baš ta mizerna nadoknada. Više bih voleo da čujem nominalni iznos, ali nema problema, to su po Zakonu o dostupnosti informacije od javnog značaja, saznaćemo koliko je to mizerno za gospodina Senića, a od toga jedna prosečna porodica u Srbiji živi više godina od te mizerne nadoknade. Mnogo poštujem mlade ljude. Ne tako davno sam i ja pripadao mladim ljudima i možda najbolji odnos imam sa mladim ljudima i u našem društvu i u mojoj stranci, ali kada je postavljen na mesto predsednik upravnog odbora, gospodin Senić je imao 32 godina. Ne znam po čemu je to toliko nezamenljiv postao sa te 32 godine i koji su to naučni radovi? Pa, da je Nobelovu nagradu dobio sa te 32 godine, pa da ga kvalifikuju kao jedinog i nezamenljivog koji je izgradio „Rafineriju“. Šta je on to uradio sa 32 godine? Ja znam da mnogi mladi ljudi sa 32 godine su napravili kompanije koje vrede i po nekoliko milijardi dolara i evra u svetskim okvirima poznate kompanije, ali to u CV gospodina Senića ne stoji, osim tada članstva u DS, prijateljstva, poznanstva sa ne znam kim. Čak i da je sve to tako, čak i da je bio nezamenljiv, zašto da spočitava SNS bilo kakvu političku ostrašćenost ako smo mu dali priliku i rekli – ok, došao si tu politički, krenuo si da radiš, nastavi da radiš…
Molim gospodina Markovića da ne dobacuje.
Onda nam takav jedan čovek spočitava političku ostrašćenost, a način na koji razmišlja režim kojem je pripadao i kojem pripada gospodin Senić je baš to – evo, nema smisla da ja budem tu zato što ja razmišljam na drugačiji način.
Vreme.
Znate, mi ne razmišljamo na taj način i zbog toga smo ponosni, gospodine Seniću.
Zahvaljujem. Moraćemo da prekratimo ovo. Bio je krug replika. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, ovlašćeni predstavnik SNS.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, očito se vidi da idu lokalni izbori, pa onda teme na Zakon o investicionim ulaganjima, o decentralizaciji lokalnih samouprava, o ženama, o transparentnosti, o borbi protiv korupcije se nalaze i kao teme važne i u ovom setu zakona. Ono što treba reći onima koji ne znaju, to je da je ovaj zakon pisan na osnovu zaista relevantnih publikacija na svetskom nivou, koje su prihvaćene od strane međunarodnih finansijskih institucija, kao što je reforma zakona u oblasti investicija iz 2010. godine od strane Svetske banke i institucija na međunarodnom nivou i na osnovu određenih projekata koje je Svetska banka radila u Srbiji, a koje se odnose na analizu svrsishodnosti uopšte postojanja institucija koje su relevantne za oblast funkcionisanja ne samo Ministarstva privrede, nego privrede uopšte. Prema tome, nije napamet dobijeno ovakvo rešenje. Drugo, zakon, kako bi rekli pravnici, je počeo da se kuva od januara meseca ove godine, a sada je oktobar. Bilo je dovoljno vremena da svi oni koji imaju nešto da kažu o ovom zakonu iskažu kroz određenu vrstu svojih predloga, preporuka i ono što je interesantno, to je da predstavnici bivšeg režima, ma koliko stranaka imali ovde u parlamentu, te demokratske orijentacije, jednostavno se pozivaju na određene dopise koje su nezavisne institucije dale, ali tumačeći na svoj način. Znači, uporno se pokušava da negde i gospodin Šabić i gospodin Saša Janković, da se stave u neku kontra-dimenziju, u sukob sa određenim zakonskim rešenjima, što ne stoji. Ja ću vam na određeni način to i prezentovati, zato što imam dopis kao predsednik odbora, koji je dobila predsednica Skupštine, gospođa Maja Gojković, određeni dopis od Zaštitnika građana, gospodina Saše Jankovića, koji kaže, s obzirom da je on jedini relevantan u smislu zaštite prava građana i ostalih institucija koje nemaju prava pojedinačno da podnose određene amandmane, kaže: „Budući da nisam ovlašćen za vođenje politike u bilo kojoj oblasti, pa ni u oblasti ulaganja, ne mogu ni da predložim amandmane koji bi konkretno uradili sadržaj evidencije, koje predlog zakona, sada se samo pominje, a njihovo uređenje ostavlja podzakonskim aktima. Molim vas da učinite sve da naknadno otklanjanje tih manjkavosti što pre nužno donese određene pozitivne efekte koji se odnose na zakon“, što ste vi kao ministar uradili pre nego što je zakon ušao u plenum. Znači, taj sporni član o kome se toliko priča, koji ja vidim kao jednu tehničku izmenu, pokazuje da suštinski oni koji su čitali ovaj zakon nisu shvatili uopšte suštinu ovog zakona. Do sada nije postojao zakon o subvencionoj politici. Postojali su određeni pravilnici, izmene i dopune, 10 izmena i dopuna od 2006. godine. Znači, nije postojala evidencija, nije postojao kriterijum na osnovu koga su deljeni. Kad dođu izbori, određeni predsednici opština su dobijali subvencije i otvarali određene firme, samo zarad toga da bi određeni lokalni funkcioneri zaista bili veliki gradonačelnici i predsednici opština i samo na taj način je to funkcionisalo do 2012. godine. Zašto je došlo do pada subvencija od 12%? To sada treba odgovoriti. Zato što vi imate jedan dokument koji je tadašnji predsednik DS, a predsednik Tadić govorio, koji se odnosi na Strategiju održivog razvoja Republike Srbije iz 2010. godine, koju je potpisao gospodin Tadić, a rađena je na osnovu ne samo mišljenja određenih ministarstava, nego i lokalnih samouprava, koji kaže da strane, direktne investicije jesu bile na osnovu prodaje akcija „Telekoma“ i jesu bile na osnovu prodaje određenih kompanija tipa „Deleze“ i da ne oslikavaju pravo stanje stvari. To je zaista dato na strani 3. ove strategije i to svako može da pročita. Prema tome, ako kažemo da je 12% palo u odnosu na te strane direktne investicije i da su subvencije samim tim pale, to znači da smo mi za to vreme nešto radili. Kao SNS i kao Vlada, koja na čelu ima premijera, pokazuje da smo za to vreme izvršili reformu privrednog ambijenta i poslovnog ambijenta, da napravimo da on bude predvidiv, da smo doneli mnoge zakone koji idu u prilog konsolidaciji javnih finansija, jer na osnovu subvencija i davanja iz budžeta, niko nije znao gde ide novac. Kada govorimo uopšte o tome da postoji borba protiv korupcije i te analize tačaka koje mogu biti potencijalni rizici za samu korupciju, onda treba reći da je korupcije svuda bilo, jer zakona nije ni bilo. Prema tome, šta sada imamo? Sada imamo zakon koji tačno definiše korake u procesu investiranja. Imamo četiri nivoa. Prvo imamo lokalnu samoupravu, gde sede neki investicioni timovi, pišu neki investicioni program. Drugo, da kažem, svi vole da pričaju o toj ekologiji, o zaštiti životne sredine, o zelenim tehnologijama, pa uslov svakog investicionog programa, u svakoj finansijskoj instituciji, počev od banke komercijalne do EBRD, do MMF, je strateška promena uticaja na životnu sredinu. Znači, ne možete ni jedan posao, ne možete da otvorite firmu, ako ne dobijete dozvolu ministarstva koje obuhvata oblast zaštite životne sredine, ne možete da dobijete dozvolu za rad ukoliko ne rešite probleme zelenih tehnologija. Prema tome, to ovako, marketinški, vrlo lepo izgleda, hajde da pričamo o zelenim tehnologijama, ali hajde da pričamo o ulaganjima, hajde da pričamo o tome da smo na ovaj način uredili sistem i uveli disciplinu kada govorimo uopšte o pitanju domaćih i stranih investitora, da imaju jednostavnu početnu fazu u kojoj će oni jednostavno razgovarati o otvaranju novih radnih mesta. Ako se prvi put jave lokalnim samoupravama, posle toga zaista ili se jave direktno Razvojnoj agenciji Srbije. Oni jednostavno moraju zajednički da rade, jer, svaki objekat, svaka fabrika otvara se u nekoj lokalnoj samoupravi. Ne postoji način da vi nešto sakrijete, pošto ovde se stalno priča o tome kako neko nešto hoće da sakrije. Ako lokalna samouprava na potpuno transparentan način na sajtu objavi investicioni program, objavi koji su investitori zainteresovani, ako RAS objavi na svom sajtu koje su firme koje pregovaraju za određene fabrike i lokacije, ako to dođe na ekonomski savet ili Savet za ekonomski razvoj, u kome sede ne samo ministri, nego i Privredna komora, onda je opšta javnost u privredi informisana koje su to firme, koje su to kompanije koje žele da otvore nova radna mesta. Na kraju, kada vi to sve pripremite Vladi Srbije, kao jedan predlog, potpuno je nemoguće da Vlada na određeni način ne donese pozitivnu odluku, ukoliko su sve te stepenice potpuno pređene na adekvatan i transparentan način. Prema tome, kada pričamo o transparentnosti, ta ideja o tome da nema dovoljno transparentnosti, pada u vodu. Kada pričamo o borbi protiv korupcije, i korupcija se tu isključuje, znate, kad imate veću transparentnost. Hoćemo da pričamo sada o decentralizaciji lokalnih samouprava? Pa lokalnim samoupravama je u interesu da imaju na ovakav način uređen sistem dogovora sa investitorima. Zašto? Zato što ih napadaju investitori. Oni ne znaju jadni kome da se obrate, onda predsednici opštinanemaju kontakt sa određenim institucijama i ne znaju koje su to procedure. Pri tome, neki imaju objektivne, neki subjektivne probleme. Prema tome, sada i njima olakšavate i otvarate prostor da ovakvim zakonskim rešenjima zaista dođu do tih novih radnih mesta i da zaista počnu da se bave time, kada govorimo o uopšte ulagačima. Na kaju, kada govorimo o ideji da treba izvršiti određenu racionalizaciju uopšte otvaranja privrede na određeni način, mi govorimo sada na jedan potpuno nov koncept. Zašto? Zato što ovim zakonom čiji sada imamo predlog, znači nije to izmislila Srbija, nije to izmislilo Ministarstvo privrede, već postoje neka pravila poslovanja u evropskim zemljama, a mi težimo da idemo ka evropskim integracijama, težimo da postanemo to konkurentno tržište. Prema tome, mi moramo da se usaglašavamo i prema standardima koje diktira EU. Samim tim, mi pokazujemo ovde da postajemo zaista jedno demokratično društvo, a kada govorimo uopšte o dopisima i Komisije za zaštitu konkurencije. Ja ću vam, ministre, na kraju reći da, s obzirom na član 151. Pravilnika i Poslovnika o radu parlamenta, bez obzira što je Komisija za zaštitu konkurencije u nadležnosti rada Skupštine i Odbora za privredu, ona nije u faktičkoj mogućnosti da podnese određene amandmane direktno. Zbog toga smo, kao predsednik Odbora, moja malenkost i gospodin Babić, kao predsednik Odbora za administrativna pitanja, kao poslanici, podneli sve te amandmane, a to su tri amandmana, a za koje imamo vašu reč da ćete ih prihvatiti, iz prostog razloga što se Komisija uplašila da zadirete u njihovu oblast rada. Oni imaju određene obaveze prema EU, a po kojima moraju da daju određene izveštaje kako se ponašaju na uopšte tržištu, odnosno šta sve čine i koje mehanizme koriste da bi sprečili sve vidove monopola. S obzirom da vaš fokus uopšte nije bio na radu Komisije i da jednostavno niste uopšte ni pomišljali da negde zadirete u njihov delokrug rada, jednostavno ste pokazali time da prihvatanjem ovih amandmana to uopšte i nije problem. Znači, samim tim pokazujemo da u današnjoj raspravi, svi oni koji su imali određene zamerke i jednostavno pokušali da ovaj zakon odbiju na krajnje jedan nemoralan način, zbog toga što su pokušali da nekim ličnim promocijama daju sebi na značaju kako ovaj zakon potpuno devastiran, neprecizan i ne postoji uopšte način da se on sprovede, pokazuje jedno veliko neznanje, zato što ste na osnovu najstručnije prakse ljudi koji se bave ovom tematikom, zaista ceo svoj život, suštinski uradili jedan zaista najbolji predlog koji je inače ocenjen i od svih udruženja i domaćih i stranih investitora kao zakon koji će dati potpuno jedno novo lice Srbije na tržištu prometa roba i usluga, tako da mislim da zaista ne treba uopšte da se obazirete na diskusije koje ste imali ranije, koje su pokušale da minimiziraju vaš rad. Ono što je važno reći jeste da izmene i dopune Zakona o Agenciji o licenciranju stečajnih upravnika pokazuje jedan predlog da Centar za stečaj, koji prebacujete u ovu Agenciju iz Agencije za privatizaciju, pokazuje da mi moramo da završimo postupak privatizacije. Kako završavate postupak privatizacije, tako će Agencija za privatizaciju smanjivati svoj obim posla. Agencija za licenciranje stečajnih upravnika će imati sve više posla, ali to je ono što nas čeka i na šta smo se obavezali prema EU. Jednostavno, ove izmene i dopune su plasirane na potpuno prihvatljiv način. Na kraju, imamo Sporazum o finansijskom restrukturiranju, gde prvi put izjednačavate stečaj kod privatnih i društvenih kompanija. Drugo, pokušavate da na postupak mirovanja duga rasteretite poslovanje, ne samo privrednih subjekata, već preduzetnika i pokazujete jednostavno da tu domaću privredu želite na određeni način da rasteretite. Znači, do 2012. godine zaista svi privredni subjekti su grcali u dugovima, jesu se zaduživali na krajnje nemoguć način, jer to je bio jedini način da funkcionišu u ovom sistemu i ovom tržištu. Očito da nije postojala zakonska regulativa. Oni koji su trebali da donesu ove zakone nisu to uradili. Sada su kadri da izmišljaju raznorazne načine kako ovi zakoni ne valjaju, jer su svesni toga da kad tad, kako tržište počinje da funkcioniše, kako dolaze strane direktne investicije, oni jednostavno neće biti ni politički aktuelni, jer jednostavno su bili nesposobni da u vreme, kada su to mogli, nisu učinili. Zahvaljujemo se na usvajanju svih ovih amandmana Ekonomskog kokusa, s obzirom da smo kao predsednici Odbora, i gospodin Babić i ja, članovi Kokusa i u danu za glasanje SNS ove predloge će podržati u punom kapacitetu. Hvala.
Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, kada se javne finansije jedne zemlje nalaze u vrlo teškoj situaciji, da ne kažem na ivici kolapsa na kojem smo se mi nalazili, onda jedna država koja želi da bude ozbiljna i odgovorna mora da sprovede oštre mere kojima će pokušati da taj problem reši. Striktne mere fiskalne konsolidacije koje Vlada Republike Srbije primenjuje su, rekao bih, jedini mogući odgovor u ovom trenutku na tu tešku situaciju u kojoj se nalazimo. Međutim, to je samo prvi korak. Naredni koraci koje moramo da primenimo jesu u stvari usmereni na jačanje privredne aktivnosti, odnosno na donošenje i sprovođenje mera koje će omogućiti privatnom sektoru, koji se u ovakvim situacijama najčešće i sam nalazi u vrlo teškoj situaciji, da stane na noge i da prestane da razmišlja, što se vrlo često događa, o preživljavanju, odnosno da počne da razmišlja o rastu i razvoju. Jedino takav miks mera koje država donosi, a to je miks sa jedne strane restriktivnih mera, a sa druge strane stimulativnih mera, može da stvori uslove da se država nađe na putanji rasta i razvoja koja je ostvariva. Rekao bih da ova tri zakona o kojima danas razgovaramo jesu upravo usmerena na to da se ostvari dugoročni cilj koji imamo pred sobom, a to je cilj rasta i razvoja Republike Srbije. S obzirom na to da je moja koleginica, profesorka Besarović, govorila o Zakonu o ulaganjima vrlo iscrpno i na ograničeno vreme koje mi stoji na raspolaganju, ja ću govoriti o preostala dva, ništa manje važna zakona, Zakonu o sporazumnom finansijskom restrukturiranju i izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Kao što sam već rekao, vrlo loša pozicija javnih finansija Srbije preslikala se prethodnih godina i na poslovanje privatnog sektora, koji karakteriše nesigurnost u naplati potraživanja i prilično visoka stopa nelikvidnosti, a u krajnjoj istanci i veliki broj blokiranih računa. Vrlo je zabrinjavajući podatak koji smo dobili od Narodne banke Srbije, prema kome u 2015. godini, kada posmatramo ukupnu masu, dakle, ne broj preduzeća, nego ukupnu masu sredstava koja su blokirana, vidimo da je čak 85% tih sredstava blokirano više od godinu dana, a da je više od trećine, odnosno gotovo 35% sredstava blokirano više od tri godine. Ta finansijska pozicija srpskih preduzeća se preslikavala, naravno i dalje se preslikava, odnosno utiče na njihovu sposobnost, a rekao bih pre na njihovu nesposobnost da servisiraju svoje preuzete kreditne obaveze. Visoka stopa problematičnih kredita nije, međutim, problem sa kojim se Srbija suočava od juče, to je problem koji traje već dugi niz godina i koji, nažalost, ima vrlo izraženu tendenciju rasta. Zato je zakonodavac 2011. godine, donošenjem Zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju privrednih subjekata, pokušao da stvori jedan pravni okvir koji će te probleme rešiti. Međutim, trend rasta nenaplativih kredita je nastavio da bude takav kakav je bio i do tog trenutka, te tako imamo u 2012. godini da je učešće problematičnih kredita u ukupnim kreditima 18,6%, 2013. godine 21,4%, a 2014. godine čak 23%. Ako posmatramo samo sektor privrede, ti podaci su još više poražavajući, jer je u sektoru privrede procenat nenaplativih kredita čak 27,3%. Ako na to dodamo podatak da osim u relativnim vrednostima i u apsolutnim vrednostima imamo rast nenaplativih kredita, a da sa druge strane u tim apsolutnim vrednostima imamo smanjenu kreditnu aktivnost, onda je jasno da zakon iz 2011. godine nije ispunio očekivanja ili, hajde da tako kažemo, da se blaže izrazim, nije doneo očekivane rezultate, odnosno pokazao se nedovoljno primenljivim, rekao bih neefikasnim i, što je najgore od svega, vrlo slabo korišćenim u praksi. Zato je Privredna komora Srbije 2013. godine, čini mi se da ste baš upravo vi, ministre, bili na čelu Privredne komore Srbije, u saradnji sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, pokrenula jednu sveobuhvatnu analizu pravnog okvira koji reguliše oblast sporazumnog finansijskog restrukturiranja i, naravno, svih onih praksi koje smo do tada imali, odnosno svih iskustava koje smo imali iz dotadašnjih praksi. Rezultat te gotovo dvogodišnje analize je bio da očigledno moramo da menjamo taj zakon, te je stoga ta preporuka koja je otišla od Privredne komore Srbije bila prihvaćena od Ministarstva privrede. Ministarstvo privrede je formiralo radnu grupu koja je u saradnji sa, mislim da je to takođe vrlo važno reći, konsultantima međunarodne finansijske korporacije upravo krenula da radi na izradi izmena i dopuna zakona. Broj izmena i dopuna je praktično zakonodavca naterao da izađe sa novim zakonom, a ne sa izmenama i dopunama, tako da se ne može reći da je onaj prethodni zakon bio toliko loš, odnosno da ništa iz prethodnog zakona nije nasleđeno u ovom zakonu, odnosno da je u potpunosti izmenjen zakon. Međutim, ovaj zakon o kome danas razgovaramo, odnosno koji je danas na dnevnom redu, donosi određena poboljšanja u odnosu na još uvek važeći propis. Među mnogobrojnim poboljšanjima koja postoje, ja bih izdvojio nekoliko. Jedno je da se sva ona nedovoljno precizna rešenja koja su postojala u prethodnom zakonu ovim izmenama koje su unete u novi zakon dodatno preciziraju. Tu bih kao primer izdvojio nedovoljnu razdvojenost, odnosno nejasnu razdvojenost između sporazumnog finansijskog restrukturiranja i stečaja koja je bila prisutna u prethodnom zakonskom rešenju, što je izazivalo određene konfuzije u primeni sporazumnog finansijskog restrukturiranja. Druga stvar koja mislim da je vrlo važna, jeste da su se određena rešenja u praksi iz prethodnog zakona pokazala previše krutim, te je postojala potreba da se donesu nova rešenja koja će biti daleko fleksibilnija. Jedan od primera za tako nešto bi bio novi ugovor, odnosno nova forma ugovora, odnosno nepostojanje forme ugovora između poverilaca i dužnika, čime praktično želimo da na još jedan način stimulišemo poverioce i dužnike da uđu u taj odnos na vreme, odnosno da se praktično jednim lekom kojim se bolest leči u njenoj najranijoj fazi, kakav je sporazum o finansijskom restrukturiranju, da se tom leku pribegava u što većem broju slučajeva, što ranije nije bilo tako, između ostalog zato što je ta forma bila previše kruta i previše striktna. Sledeća stvar koja je vrlo važna, jeste da su proširene ingerencije Privredne komore Srbije, koja se i ranije pojavljivala kao medijator u ovom procesu, utoliko što će ona sada kontrolisati sve ove ugovore, na osnovu toga, naravno, davati preporuke za poboljšanje procedura, vršiti statističku obradu podataka, čime ćemo opet dobijati nove informacije, a na osnovu kojih ćemo moći da povećamo kvalitet ovih postupaka. Dakle, kada saberemo sva ova preuzeta dobra rešenja iz prethodnog zakona, a ne sporimo da ih je bilo, unapređena rešenja iz tog zakona i, naravno, nova rešenja koja donosi ovaj zakon, onda mislim da možemo da kažemo da se stvara jedan okvir na osnovu koga možemo da očekujemo da će on delovati stimulišući na oporavak i konsolidovanje ovih preduzeća koja se očigledno nalaze u ozbiljnim finansijskim teškoćama, kao i, naravno, na smanjenje broja problematičnih kredita. Dakle, jednom rečju, mi hoćemo da stimulišemo preduzeća, naravno, to je bila intencija i prethodnog zakona, ali on se očigledno nije u praksi pokazao dovoljno dobrim, da ih stimulišemo da tog, pod znacima navoda, bolesnika preduzeća počnemo da lečimo u onoj fazi u kojoj to lečenje ima šanse da ima dobre rezultate, pre nego što budemo prinuđeni da pribegnemo agresivnijim metodama, kakve predstavljaju stečaj i bankrotstvo. Kada već govorimo o stečaju, moram da kažem da regulativa iz oblasti stečaja nad privrednim subjektima je generisala, čini mi se, jednu vrstu dualizma, odnosno konfuzije u primeni i neefikasnosti u primeni, koja se primetila kod nadležnih subjekata za sprovođenje postupka stečaja. Dakle, dok smo s jedne strane imali Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika kao nekog ko je sprovodio stečaj nad…
Vreme.
Deveti je minut, a imam 12 minuta, izvinite.
Da, ali nemate, tri minuta je vaša koleginica potrošila, oduzeto je od poslaničke grupe.
Ona je samo minut govorila duže.
Dva minuta je prekoračila preko 20 i plus minut kasnije. Molim vas, završite.
Mogu samo da kažem da će poslanička grupa SDPS, naravno, podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ministre Sertiću, ko vam je podmetnuo ovaj zakon? Ja ne sumnjam u vaše dobre namere, ali malo, malo, pa donesete nešto zbog čega će neko ponovo da vas izbruka, kao predsednik Vlade prošli put. Zakon ima lep naziv, ali mislim da bi mogao bolje da se prevede kao zakon o legalizaciji dosadašnje i afirmaciji buduće korupcije, jer samo tako mogu da se skupe sva mišljenja relevantnih institucija u ovoj državi koje su dale svoj stav o ovom predlogu zakona i transparentna Srbija i Ombudsman i Poverenik za informacije i Komisija za zaštitu konkurencija, razni savetnici za ulaganja, pa i mnogi iz lokalnih samouprava koje bez bilo kakve potrebe predstavljate kao krivce za stanje u investicijama u Srbiji. Oni ne mogu da utiču skoro nikako na to. To je posao države, posebno kad je država hipercentralizovana, kao što je ova naša. Skrivanje iza Evropske unije, Svetske banke, Međunarodnog monetarnog fonda i nekih drugih institucija je poznato već ovde, a onda posle ispadne da nisu dobro čitali kao pitanje Beograd-Priština ili ti Srbija-Kosovo. Prema tome, nemojte to da ponavljate, ja želim da vi budete uspešan ministar, zato što je privreda najvažniji deo u životu jedne zemlje i to govorim potpuno bez ostatka. Zašto ovo ne valja? Zato što stvarate ovim zakonom uslove za masovnu korupciju i to da bude koncentrisana na jednom mestu. Ovo je jedna vrsta „leks specialisa“ ponovo. Niste ga tako vi nazvali, ali suštinski je to tako. Šta je posebno loše u njemu? Mi smo dali naravno 58 amandmana na ovaj zakona, ali nemamo želju da ga popravimo, pošto tu nema šanse da se popravi, nego da vas ubedimo da ga povučete sami, na skoro sve članove, ne na sve, ali na tridesetak članova smo podneli amandmane. Vrlo je neobično u modernoj ekonomiji, tržišnoj ekonomiji, bilo gde u svetu da veličina investicije stvara različit odnos države prema toj investiciji. Da li je ona mala ili velika? Da li je lokalno važna ili nacionalno važna, to ne postoji nigde, u normalnom svetu. Svaka je važna. Svaka je važna bilo da zapošljava petoro ljudi, bilo 10.000 ljudi. Arbitrarnost u stavu 3. člana 11, da se državna pomoć daje bez javnog poziva, to je korupcija. Formiranje subjekta podrške ulaganja. Da obavestim građane Srbije ko su subjekti podrške ulaganjima, to je Savet za ekonomski razvoj. Ko je u tom Savetu za ekonomski razvoj? To je jedna greška koja ide sad, da se malo sa njom bavim, to je član 25. kaže – Savet za ekonomski razvoj. Savet čine ministar, ministar nadležan za poslove finansija, ministar nadležan za poslove rada i zapošljavanja, predsednik Komore i direktor Razvojne agencije Srbije. Ko je ovaj prvi ministar, gde piše samo ministar? U sledećem stavu piše – predsednik Saveta je ministar nadležan za poslove privrede. Pa, njega nema u sastavu. Kako predsednik nekog tela može da bude neko ko nije u tom sastavu. U razlozima za donošenje zakona lepo ste rekli u jednom delu, kaže – utvrđeno je da se pozitivni efekti koordinacije rada agencija i programa i projekata koje one sprovode mogu ostvariti njihovim gašenjem i osnivanjem nove agencije. Genijalno. Ja ne verujem da ste vi mogli sami ovo da smislite i ove pametne dame pored vas, ne verujem da su i one. To je neko drugi pisao, molio bih da obznanite ko je napisao ovo što je ruka jedna neviđena. Nema investicija od kada je ova kombinacija vlasti, mislim na SNS i SPS. Jako je simpatično kada se neki iz SPS brane da oni nemaju veze sa privatizacijama. Pa, vi niste bili u vlasti samo dok sam ja bio premijer, sve vreme i jedan bolji od mene, inače sve vreme, pre i posle toga ste imali …
Molim vas gospodine Živkoviću da se ne obraćate lično poslanicima.
Molim vas da me ne prekidate, ako vam nešto nije jasno mogu da vam objasnim posle. Ja govorim o temi. Prema tome, povucite ovaj zakon, nemojte da učestvujete u stvaranju zakona za legalizaciju korupcije koja je bila kod „Beograda na vodi“, „Etihada“, JAT-a, NIS-a i mnogih drugih primera. Vi stvarate kroz Savet klan za korupciju, a ne nešto što će pomoći.
Zahvaljujem se. (Neđo Jovanović, s mesta: Replika.) U redu gospodine Jovanoviću, ali morate sačekati redosled. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite gospodine Sertiću.
Zahvaljujem. Evo ja ću samo da odgovorim na prvo pitanje. Mislim da će biti dovoljno jasno, sve ostalo je političko pravo svakoga da kritikuje i da iznosi svoje mišljenje u kom pravcu treba kako da ide. Ja sam danas ministar, ja odgovaram, ja danas branim i tražim podršku poslanika za zakon koji smo dali. A onaj ko mi je podmetnuo taj zakon, evo prihvatam i priznajem da je glavni krivac investment law reform dakle, dokument Svetske banke urađen 2010. godine, namenjen vladama koje upravljaju investicionim postupcima u deset poglavlja na 136 strana, precizno objašnjeno koji su i na koji način treba da funkcionišu investicioni zakoni u državama, kako bi imali tu najbolju svetsku praksu. Sa zadovoljstvom ću vam ustupiti jedan primerak, prosto da znate šta je svetska praksa, kako to funkcioniše u svetu, zašto su određene zemlje uspešne, kako je Singapur napravio svoj ekonomski bum, kako je Irska uradila to i nama jeste želja da imamo cilj i poređenje najboljih zemalja u svetu. Hvala.
Zahvaljujem se. Replika, narodni poslanik Neđo Jovanović. Dva minuta, izvolite.
Zahvaljujem se potpredsedniče. Zaista najbolji pokazatelj vlasti koja je oličena u govorniku koji je pomenuo Socijalističku partiju Srbije, jeste upravo činjenica da je velika sreća što Socijalistička partija Srbije u tom periodu nije bila na vlasti, jer je to period donošenja skandaloznog Zakona o privatizaciji. Zakona koji je generisao sve probleme i ruiniranje privrede, odvođenje privrednih subjekata u smrt i ostavljanje na ulici na desetine i stotine hiljada nezaposlenih ljudi. Vremena u kome se najmanje vodilo računa šta se radi u privatizaciji. Vremena u kome su oni koji su ulazili u postupak privatizacije, da ne govorim o stečaju, odnosili sve što su mogli odneti iz ove naše napaćene zemlje, gde su ostajali goli zidovi u halama, u fabrikama, gde su ostajali bukvalno socijalni slučajevi i gde je privreda Republike Srbije dovedena na ivicu propasti. Eto, to je taj period kada Socijalistička partija Srbije na našu veliku sreću nije bila u vlasti, na našu veliku sreću 5. oktobar nam je omogućio da ne budemo u vlasti sa takvom Vladom i na našu veliku sreću to je pokazatelj onoga što ova Vlada u kojoj Socijalistička partija Srbije sada participira, radi kako bi se upravo ono što je pretvoreno u privredno groblje, pretvorilo u jedan privredni ambijent investicionih ulaganja za koja smo sigurni da će biti. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Reč ima narodni poslanik … Gospodine Živkoviću, molim vas da sačekate redosled i onda ću odlučiti da li imate pravo na repliku. Narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, imam i ja ovaj dokument koji se zove investiciona pravna reforma. Mislim da je veoma obiman dokument, veoma kvalitetan sa jednom malom zamerkom. Zašto u ovom dokumentu koji sam zaista proučavao prethodnih dana, odnosno prethodnih nedelja, zašto nema pominjanja kako se investira u vinograde? Kako se to investiranje u vinograde radi na transparentan način, pa se onda sazna tek posle devet godina. Kada to investiranje i ulaganje u vinograd se na volšeban način vrlo transparentno posle nekoliko krugova, ja tebi, ti meni, pretvori u stanove na Vračaru. Mislim da ćemo mi morati Svetskoj banci da uputimo jedan, naravno, ovo govorim na veoma šaljiv način, da uputimo jedan dopis, da kažemo eto kako treba da se to radi, kako se to radilo u srpskoj privredi, gde je sagoreno više od 500.000 evra i kako se od ulaganja dolazi do stanogradnje. Kako se od biznisa pretvara u stambeni prostor i old tajmere, tako da jedinu zamerku koju imam na ovaj dokument, samo što nije predvidela to transparentno ulaganje posle devet godina u vinograde na Fruškoj Gori po srpskom načinu.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Gospodine Živkoviću, želite repliku na izlaganje. Molim vas, na izlaganje gospodina Jovanovića? Da li ste pomenuli gospodina Živkovića? Da li ste pomenuli Novu stranku? Ja ne vidim nikakav osnov. Gospodine Živkoviću, u ovom slučaju iz vašeg izlaganja sam procenio da ima osnova za repliku i SPS i SNS. Iz njihovih izlaganja ja nisam mogao da dobijem osnov za vašu repliku, osim ako se ne prepoznajete u vinogradima, ali ja tu opet ne mogu da vam… Zahvaljujem se gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja mog kolegu poljoprivrednika moram da upozorim na dnevnom redu je Zakon o ulaganju, a ne zakon o laganju, pa bi bilo dobro da se držimo istine. Mi smo ovde kao neka vrsta suda i treba da utvrdimo šta je istina, šta je ulaganje, a šta je laganje. Ako neko tvrdi da je ovo korupcija, e baš je našao ko da tvrdi da ovaj zakon ozakonjena korupcija. Neko ko je za vreme „Sablje“, u vreme najtežeg policijskog terora, prodao DINi DIV. Dakle, ta privatizacija, odnosno postupak privatizacije, najvećim delom je obavljen za vreme policijske torture kad je javnost i štampa bila slobodna da piše onako kao što im se naredi. Kad su morali da pročitaju onako kao što im je napisano. To je bilo idealno vreme za privatizacije, za koje nije bilo sumnje da su koruptivne. Tako je procena privatizacionog savetnika bila za DIN i DIV, čini mi se 1,2 milijarde evra, a prodati su čini mi se za 400 do 500 miliona evra, s tim što se, potpisnik Vlada Republike Srbije, koju je vodio moj kolega poljoprivrednik, obavezala da određeni broj godina niko drugi u Srbiji nema pravo da pravi cigarete. Pa, sam se ja i onda pitao, napuštajući podršku toj Vladi, da li su oni prodali fabriku ili pušače? Ako neko proda obe fabrike cigareta i pri tome još u ugovoru napiše za vreme „Sablje“ da niko drugi određeni broj godina nema pravo da prodaje cigarete, taj je prodao i monopol. Dakle, idealno je bilo za korupciju. Ako je neko dok je bio član Savezne vlade, ministar unutrašnjih poslova, prodao zgradu na Ušću, tako što je objavljen konkurs bez konkursne komisije u junu mesecu na 30 dana trebalo je da se imenuje konkursna komisija, nije je bilo. Ko je sprovodio konkurs? Ne zna se. Pravobranilaštvo je dalo saglasnost na jedan ugovor, ali taj ugovor nije potpisan. Na tom konkursu su učestvovale neke firme, pa i sa tim firmama nije potpisan ugovor. Konkurs je bio u junu, a u decembru je potpisan ugovor sa firmom koja uopšte nije registrovana u junu, kada je konkurs trajao. Potpisan je ugovor sa neregistrovanom firmom za vreme konkursa, to je nešto slično vinogradu. Zemlju zakupiš u decembru, novembru 2007. godine, a vinograd zasadiš u martu i aprilu 2007. godine na tim parcelama. Gotovo nemoguće. To je bilo moguće samo za vreme te Vlade. Ugovor koji je potpisan za zgradu CK, gde se nešto provlačio i finansijski direktor stranke bivšeg režima, ugovor je potpisan sa firmom koja je registrovana tek u decembru i nije mogla učestvovati na konkursu u junu. Ali, gle čuda, ugovor koji je potpisan nije odgovarao ugovoru na koji je saglasnost dala Savezna direkcija, odnosno Savezno pravobranilaštvo, koje je o tome upozorilo Saveznu vladu, čiji je član, odnosno ministar za unutrašnje poslove, ministar protiv kriminala i korupcije, bio moj kolega poljoprivrednik. Za divno čudo, danas smo slušali o ozakonjenoj korupciji. Najverovatnije da ima primedbu što nema bezakonjene korupcije, kakva je bila te 2003. godine za vreme policijske torture, kada su privatizovane obe fabrike cigareta u Srbiji, koje su imale monopol i za koje je dobijeno daleko manje od 50% od novca, za koji su privatizacioni savetnici, pretpostavljali da ga mi možemo dobiti. Idemo dalje, pošto je kolega Babić pričao o tom vinogradu, ja sam samo rekao da je vinograd zasađen u proleće, na parcelama koje su zakupljene tek u jesen, gotovo neverovatno, i s tim u vezi nije bilo ni saglasnosti za investiciono ulaganje. Ono je dobijeno za tu parcelu tek 2012. godine, gotovo neverovatna stvar. Sada neko priča o korupciji, o ulaganjima i zato sam rekao na početku, da li moj kolega misli da je na dnevnom redu zakon o laganju ili Zakon o ulaganju? Što se mene tiče, takođe sam zabrinut što kolega nije pričao o ulaganju u poljoprivredi, jer ja sam to očekivao. Najverovatnije da su ta ulaganja njegova, odnosno državna ulaganja bivšeg premijera dala rezultate po njega i da ga ostatak ne interesuje, a ako njega ne interesuje, ima nas koji smo zainteresovani, a vi dragi gledaoci vidite ko je sve vladao u Srbiji. Mi smo još i dobro prošli, kada se zapitam posle tih diskusija, šta pojedine moje kolege misle. Očekivao sam da nešto kaže o poljoprivredi, jer ja mislim da ulaganja treba koncentrisati na poljoprivredu, na prerađivačku industriju, na energetiku, na servisiranje te tri oblasti, gde poljoprivreda, sem što treba da nam napravi sirovine i dovoljno hrane u svežem stanju i smrznutom, za stanovništvo, treba da napravi sirovine za prerađivačku industriju, ali poljoprivreda u današnje vreme može da napravi i energetiku i za poljoprivrednu proizvodnju, biodizele i toplotnu energiju za grejanje stanovništva, ali i energiju u stočarstvu od biogasa, biomase. Dakle, može da napravi energiju za prerađivačku industriju i da se kroz preradu, prerađivačku industriju, kroz razvoj energetike, kroz servisiranje, opremanje farmi, opremanje prerađivačkih pogona, da se može uposliti stanovništvo, tim pre što bi prerađivačka industrija trebala da se diže što bližem mestu proizvodnje, da na takav način oživimo sela, da ne budu pusta, da se zanovi stanovništvo, da prosek ne bude 59 godina, da ono što seljaci proizvedu na njivi, da njihovi sinovi, ćerke, snaje, prerade u prerađivačkim pogonima, što bližem mestu proizvodnje i da na takav način podignemo devastiranu ekonomiju, ne samo naše zemlje, već da podignemo i sela, da nam ne zamiru. To više nije samo poljoprivredno pitanje, to je pitanje slobode, suvereniteta, pitanje tradicije, pitanje opstanka tih teritorija, jer nije teško pretpostaviti da će nam neko zbog bele kuge, a bela kuga je najgore etničko čišćenje, kolevkama zauzeti tu teritoriju, jer barem mi kao većinski narod imamo sveža sećanja kako to izgleda kada vam neko iz rođene teritorije zauzme kolevkama, ukoliko mi ne podignemo ekonomiju ove zemlje, ukoliko ne podignemo poljoprivredu, ukoliko ne podignemo prerađivačku industriju, u tom slučaju, neminovno će se prazniti stanovništvo i na mestu tog stanovništva će doći neko drugi, hteli mi to ili ne hteli. Dakle, ja podržavam zakon, podržavam ulaganja. Strana ulaganja su prihvatljiva i ja bih voleo da domaćih bude što više, da se ulaže u oblasti za koje sam rekao, jer verujem da, ukoliko se ujedinimo oko problema u koji smo ušli, a mislim da je ekonomija i privreda naš najveći problem, ukoliko se ujedinimo, mislim da možemo da napravimo posla i hleba dovoljno za naše stanovništvo, da svako ima pošten posao, pristojnu platu, da ima čestit dom, da svako može da se leči i školuje i da svako ima dostojanstvenu starost, da ne možemo više kao za vreme bivšeg režima da živimo od zaduženog, već da kroz ulaganja i podizanja privrede, a već sam rekao iz kojih oblasti možemo da zaradimo novac da ne živimo više od zaduženog, već da živimo od zarađenog. Oni nisu znali kako se novac zarađuje, znali su kako se novac troši. Kod njih nije bilo ideje oko toga da se sadi i seje, bilo je samo oko toga da se bere i žanje. Pri tome, niko nije sadio. Otvarali su strane trgovinske lance. Niko nije proizvodio…
Molim vas, gospodine Rističeviću, vratite se na temu.
Molim?
Molim vas, vratite se na temu.
Govorim o ulaganjima. Dakle, moramo ulagati da se ne bi zaduživali, da za strani novac ne bi kupovali stranu robu. Zato ću ja podržati ovaj zakon, jer je ekonomska politika bivšeg režima meni ličila na ono – posadiš čvarak pa čekaš da ti nikne prase. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Nek se pripremi narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite gospodine Božoviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, danas je pred nama još jedno čudo Srpske napredne stranke. Kažu naprednjaci – Doneće ili predložiće Vlada zakon koji će rešiti sve probleme u srpskoj privredi. Otvoriće se na stotine hiljada radnih mesta. (Zoran Babić, s mesta: To je tvoj kum obećavao, nismo mi.) Moje pitanje je – koji put u poslednje četiri godine? Koji put slušamo prazna obećanja i prazne priče? Današnja sala Skupštine Republike Srbije koja je bila prazna, i u kojoj nisu bili ni poslanici Srpske napredne stranke, dovoljno govori o podršci ili razumevanju vašeg predloga zakona… (Aleksandar Marković, s mesta: Pogledaj koliko vas je, samo troje.)
Molim vas, dopustite da gospodin Božović završi izlaganje.
I dovoljno govori koliko vladajuća većina veruje da će ovaj zakon kao posebno ili novo čudo Srpske napredne stranke izmeniti stvari kada je u pitanju ekonomska slika u Srbiji. U mojoj ličnoj evidenciji koju vodim od kada ste došli na vlast, niste bili sve četiri godine gospodine Sertiću, ali jedan znatan deo i jeste, ovo je devedeset i deveto obećanje Srpske napredne stranke kada je u pitanju bolji život, mogućnost otvaranja novih radnih mesta. Devedeset i deveto obećanje! (Zoran Babić, s mesta: A malo o zakonu?) Zakon o ulaganjima predstavlja nešto što je, opet, obećanje ludom radovanje. Podsetiću samo na neka. (Zoran Babić, s mesta: Zna zakon, dobro je.) Zakon o javnim nabavkama i uštedama od 700 miliona evra, pa me zanima koliko ste uštedeli? Revizije pljačkaških privatizacija 24. Sa tim ste, gospodo, došli na vlast i sve su ostale u fioci. (Zoran Babić, s mesta: Sa time ste se vi obogatili.) „Beograd na vodi“ kao najveća prevara u istoriji glavnog grada, zaposliće više od 200 hiljada ljudi, 3,5 milijardi evra investicija. Izgradnja kanala do Eljea. Ukidanje TV pretplate. Smanjiti nezaposlenost za 9% izgradnjom termoelektrana i hidroelektrana. Pa me zanima, da li ćete me pozvati na otvaranja termoelektrana i hidroelektrana prošle godine, kao što ste obećali? Do kraja juna 2013. godine kažete – biće otvorena velika fabrika avio komponenti u Pančevu. Pa me zanima samo dokle se stiglo sa proizvodnjom? Obećanje penzionerima da se u njihova prava neće dirati. Strateški partner za Fabriku automobila FAP iz Priboja, da li se opet pojavio, od poslednjeg puta, još jednom onaj menadžer iz „Mercedesa“? Deset milijardi evra investicija iz UAE. Voleo bih da vidim jedan evro. Fabrika čipova, gde će posao naći 50 doktora nauka. Fabrika za proizvodnju delova za „Boing“ i „Er Bas“. Neću čitati sve, ali evo da pomenem još neke. Četiristotine miliona evra za navodnjavanje. Jeste li uspeli da kanalima za navodnjavanje rešite problem sa kojim se suočava srpski seljak u Srbiji? Sto hiljada stanova za 280 evra po kvadratu. I da ne čitam dalje. Toga ima još. Donosite zakon o ulaganjima a osnovna stvar, ovde da se razumemo, nisam uračunao, ovo su samo ekonomska obećanja, zato je 99. Inače, postoje obećanja koja su vezana da će Kosovo ostati sastavni deo Srbije i da će srpske svetinje ostati u sastavu SPC, ali o tome nećemo danas.
Molim vas gospodine Božoviću, vratite se malo na temu molim vas, ima još puno poslanika koji ćele da govore.
U samom obrazloženju zakona koja smo danas imali prilike da definitivno dobijemo u ruke, tri šarmantne dame koje sede do vas, same su dobro priznale da investicije za ove četiri godine nije ni bilo i to je obrazloženje vašeg zakona o ulaganju i hvala na iskrenosti. Iako cenim vaše saradnike ili vaše saradnice, mislim da nije jedina predispozicija članstvo u SNS ili iskustvo kada je u pitanju televizija i vođenje određenog programa, da se bude specijalni savetnik ministra za ulaganja.
Gospodine Božoviću, u pravu su poslanici, malo da se vratimo na zakon.
Pali ste na svakom obećanju koje ste imali u prethodne četiri godine. Tri investicije koje vrtite na svakom televizijskom programu, gde ste zaposlili nekih 300 ili 400 ljudi su vam jedini argument, investicije gde su memorandumi potpisani od strane Cvetkovićeve Vlade 2012. godine. Dok vaši funkcioneri otvaraju, gospodine Seriću, firme po Devičanskim ostrvima, Srbija nije videla ni jedan jedini evro investicija ili otvorenih radnih mesta za prethodne četiri godine. Član 11. vašeg predloga zakona predviđa ulaganje od posebnog značaja za Republiku Srbiju i gle čuda, posebni značaj za Republiku Srbiju određuje ko? Ni manje ni više nego vrh SNS. Državna pomoć u tom slučaju, kako kaže se u Predlogu zakona, objavljuje se bez javnog poziva. Uzmimo na primeru „Beograda na vodi“, kada je strateški partner „srpske devičanske stranke“ u pitanju, onda on bez javnog poziva ima pravo da dobije sve one potpore i subvencije države, koje običan građanin koji je vlasnik malog ili srednjeg preduzeća ne može ni da sanja. Štedi se na penzijama i platama, gospodine Sertiću, uzimate od stipendija studenata i mladih talenata, trudnica i porodilja, a sipa se u džepove isključivo onih koji predstavljaju poslovne partnere vrha vlasti i mislimo da ovo iz tog razloga i nije dobar zakon. Kažete da će ovo zakonsko rešenje doprineti većem ulaganju u srpsku privredu. Ni u jednoj jedinoj rečenici u Predlogu zakona niste pomenuli investicioni ambijent. Nisam siguran da ste pročitali uopšte predlog ili savet Svetske banke. Kakav nam zakon vi danas ovde predlažete i stavljate na izglasavanje i usvajanje i o kakvom vi zakonu danas pričate kada predsednik Republike u nekoliko izjava pominje mogućnost izbijanja građanskog rata u Srbiji? (Zoran Babić, s mesta: Ukrajinski scenario ti je Borko prizivao.) U jednoj od izjava Kabinet predsednika republike, citiram, kaže za predsednika Srpske Akademije nauka i umetnosti…
Molim vas gospodine Božoviću, malo manje izazivajte replike, a malo se više vratite na zakon.
Pominjao sam investicioni ambijent u kojem predsednik Republike u nekoliko izjava najavljuje mogućnost građanskog rata u Srbiji. Predsedniku Srpske Akademije nauka i umetnosti…
Gospodine Božoviću, to su ozbiljne stvari, imali smo u prethodnom periodu da neki poslanici daju slične izjave, ja vas molim da se ne vraćate na te stvari.
Ja se slažem da su to ozbiljne stvari, ali želeo sam da pitam gospodina Sertića kakav investicioni ambijent se u tom slučaju u Srbiji javlja i da li zaista neko misli da će u Srbiju uložiti jedan jedini dinar kada se ovako neodgovorne izjave od najviših državnih zvaničnika nalaze svakodnevno u medijima Srbije. Ovim zakonom „srpska devičanska stranka pokušava da zadrži svoju politiku povlašćenih investitora, jer samo Vlada je ta koja u ovom slučaju ima diskreciono pravo da odluči šta je u interesu građana Srbije, šta je u interesu njih samih očigledno i u skladu sa tim deluje i daje subvencije i ostale potpore za investicije. U pitanju je stvaranje jedne potpuno nove političke pogodne klase. O tome smo govorili nekoliko godina unazad. Tu klasu će izdržavati lekari, profesori, policajci, vojnici, a vi i sami znate da od investicija koje se ovim uzaludnim obećanjem, devedesetdevetim po redu SNS, od tih investicija apsolutno neće biti ništa. O kakvom investicionom ambijentu govorimo kada vi kao ministar danas u Skupštini Republike Srbije izjavite u holu da ne smete da objavite ugovor o Železari? Vi kao ministar ne smete da objavite ugovor. Proglašavate pobedom otvaranje druge peći. Bravo, iskreno, od sveg srca bravo. Ali, zaboravili ste da kažete građanima da ste prvu peć zatvorili, pa onda nekako ostajete na istom. Korupcija je drugo ime za ovaj zakon, evo i zbog čega. Vlada Republike Srbije polako preuzima ingerencije Skupštine kao centralne političke institucije, kao zakonodavnog tela u Srbiji. Donosite zakon koji je toliko opširan i širok, kao neki pamflet, a on upućuje na dalja podzakonska akta Vlade koja će Vlada Republike Srbije doneti u nekoliko narednih meseci. Dakle, zakoni koje donosi faktički Vlada, a vi ovde samo naslov zakona stavite na glasanje, ne stvaraju dovoljnu pravnu sigurnost u Republici Srbiji, a kada opet pomenemo investicioni ambijent, pravna sigurnost je, gospodine Sertiću, mogli ste to za ovo vreme da naučite, jedna od osnovnih stvari i preduslova za svako ulaganje svakog dinara i otvaranje novog radnog mesta. Ideja je da na ovaj način SNS jedina bude ta koja će odlučiti ili odlučivati o budžetskim sredstvima koja su opredeljena za pomoć srpskoj privredi. Onda imamo dve vrste investitora – jedne koji su politički podobni i koji će dobiti sve i imamo druge koji nisu politički podobni i koji neće na kraju dobiti ništa. Tu nema ni strategije, tu nema ni plana, kao što znate. Mislim da iz tog razloga ovaj zakon definitivno ne može da naiđe na podršku poslanika iz DS. Član 13, o njemu govori Agencija za borbu protiv korupcije, član 13. je jedan od članova koji govori o tome da ovde nema nikakve transparentnosti i da nema nikakvih kriterijuma, kada je u pitanju dodela sredstava ili podsticaja. Stavom 1. u članu 13. propisano je da ulagači mogu ostvariti pravo na različite podsticaje, a Vlada je ta koja bliže uređuje te kriterijume. Što niste doneli kriterijume, pa ovde da sučelimo mišljenja i da govorimo o njima i onda da zaista donesemo jedan dobar, transparentan zakon, koji će svaki privrednik u Srbiji moći tačno da pročita šta je to od uslova koje mora da ispuni da bi dobio podsticaje ili sredstva? Niste za to imali hrabrosti. Znate li zbog čega niste imali hrabrosti? Niste imali hrabrosti iz prostog razloga što ovo nije vaš zakon ili vaših šarmantnih koleginica. Ovo je zakon koji vam je serviran od određenog broja tajkuna ili strateških partnera SNS i smatram ga veoma nedoličnim za ovaj dom.
Gospodine Božoviću, zar mislite da ćete biti ubedljiviji ako vređate članove Vlade, ili poslanike, kolege?
Rekao sam – šarmantne koleginice.
Ja vas molim, čitavo vreme u vašem govoru vređate kolege, vređate članove Vlade. Ja vas molim, ne priliči to vama i molim vas da prilagodite vaše izlaganje ovim zakonima koji su na dnevnom redu.
Citiram Agenciju za borbu protiv korupcije, koja kaže – predložena rešenja i dalje sadrže nedostatke i rizike korupcije. U jednom od prepuštanja Vladi i ministru nadležnom za poslove privrede da bliže urede određena pitanja podzakonskim aktima, upravo ovo o čemu sam govorio, iako je ta pitanja neophodno detaljnije urediti, trebaju da se urede zakonskim odredbama, dovode do povećanja mogućnosti korupcije. Vlada Srbije je preuzela na sebe usvajanje ovog zakona kroz podzakonske akte i to je nešto što je potpuno evidentno. Srpska devičanska stranka zaista smatra da je takva pravna nesigurnost dobra. To je jedno od pitanja za vas kao ministra privrede, i da li će to podstaći investicioni ambijent u Srbiji, da Vlada preuzima ingerenciju Skupštine, da Vlada Republike Srbije donosi podzakonska akta koja nisu u saglasnosti sa zakonima, nisu u saglasnosti sa Ustavom i da se na taj način u Srbiji emituje jedna slika za svakog privrednika ili možda stranog potencijalnog investitora koji će želeti u Srbiji da uloži jedan jedini evro. U situaciji u kojoj imamo neodgovorne izjave državnog vrha, u situaciji u kojoj se i dalje govori o sukobima u Srbiji, u situaciji gde se zloupotrebljava policija, u situaciji gde nema političkih sloboda, u situaciji gde se svaki opozicioni poslanik prekida dok govori … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Božoviću, stvarno ću morati da vas prekinem. Poslanici sa pravom negoduju, jer vi konstantno kršite Poslovnik Narodne skupštine i vređate svoje kolege. (Balša Božović, s mesta: Da li mogu da završim?) Na ovakav način ne. Ako želite da govorite o zakonu, dobićete reč. (Balša Božović, s mesta: Govorim sve vreme o zakonu.) Izvolite.
Zahvaljujem. Mislim da nema potrebe da širimo nervozu. Ovo jeste politička debata na temu zakona …
Ovo nije nervoza, ovo je samo poštovanje ovog visokog doma i svojih kolega i članova Vlade.
Sumnjive investicije koje su prethodile Zakonu o ulaganjima, a kojima se Zakon o ulaganjima zaista i bavi, „Beograd na vodi“ ili npr. „Meita“ u Obrenovcu, da dozvoljavate da neko priča o zapošljavanju 1.500 radnika, gde od 60 miliona evra investicija, država, grad i opština daju 40 miliona, a da je ona u stoprocentnom vlasništvu investitora iz Kine, je politika koja će nas dovesti do propasti. Nekoliko miliona evra po radnom mestu, kada je u pitanju „Beograd na vodi“, to su subvencije Republike Srbije. Tako se ne vodi politika u privredi. Mi smatramo da je ona pogubna. Hotel na Kopaoniku, Mercedes autobusi, prethodno ugasimo Ikarbusovu proizvodnju autobusa, a onda uvozimo delove i sklapamo autobuse sa Mercedesovim komponentama u Srbiji, zaista smatrate da je to rešenje za privredu Srbije? U situaciji u kojoj ne postoji ništa što ne predstavlja zaista korupciju u ovom zakonu, imaćete priliku da nekolicina privrednika u Srbiji ovo sutra pohvali u medijima. Ja nemam apsolutno nikakvu dilemu da će do toga doći, ali vi znate kojoj političkoj opciji su oni bitni. Mnogo stručnije, mnogo transparentnije ovaj zakon mora da se napiše …
Vreme.
Na kraju krajeva, završavam, imam još minut vremena, u Srbiji u poslednje četiri godine samo vrh SNS živi bolje, dok svi ostali žive lošije. To je vaša privredna politika. Sa tim nema budućnosti Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Poštovani poslaniče Božoviću, ovo je primer vašeg investicionog ambijenta koji ste ostavili nama. (Ministar pokazuje fotografije.) Evo, poslanici sa ove strane da vidite, razvaljene fabrike bez radnika, uništene i u potpunom haosu. Ništa niste uradili u prethodnom periodu da to promenite ili ono što jeste uradili, svakako nije način da se na ovakav način obraćate niti nama u ministarstvu, niti mojim saradnicima, a pogotovo ne većini u poslaničkom domu. Ovo su investicije za koje vi kažete kako ne postoje. Evo, zlatna žitna polja u Srbiji sa najmodernijom mehanizacijom, sa uloženih 45 miliona evra samo u ovoj godini u opremu, u najnovije traktore, u sistem za navodnjavanje da bismo dobili sve ono što je potrebno. Pogledajte, ovo su investicije u Srbiju i ovo su stvari kojima se ponosimo, kao SNS i ja kao ministar, i stajaću sve vreme ovde da branim svaku stvar i svaki zakon koji ovde predložimo u ime budućnosti i u ime ovakvih plodova koji trebaju da budu u Srbiji svakog dana i više, ne samo u poljoprivredi, nego na svakom drugom mestu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. (Balša Božović, s mesta: Replika.) Gospodine Božoviću, vi ste izabrali repliku i u onih 20 minuta toliko ste izvređali narodne poslanike i Vladu da mislim da nije korektno da sada tražite repliku. (Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik.) Dao sam već reč gospodinu Jovičiću. (Balša Božović, s mesta: Stvarno nije u redu.) Vrlo dobro znate da kada se nekome da reč da ne možemo… Izvolite, gospodine Jovičiću.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Gotovo čitav dan slušamo predstavnike bivšeg režima kako se ophodne prema Vladi Republike Srbije, kako se ophode prema predsedniku Vlade, ministrima, narodnim poslanicima SNS. To samo još jednom u nizu pokazuje njihovu bahatost, nervozu, a potpuno je opravdano i zašto. Kako biste se vi ponašali, gospodine predsedavajući, kako bi se svi ponašali da smo npr. članovi Demokratske stranke i da imamo predsednika iste stranke koji ne sme da ode na detektor laži, koji ne sme da iznese istinu za koju se zalaže u institucijama naše zemlje zato što je svestan da ne govori istinu? Ja sam svestan da on na tom detektoru ne bi smeo da odgovori na jedno jedino pitanje, potpuno prosto, kada bi mu se postavilo - da li vi gospodine Pajtiću smete na izbore? On bi, naravno, rekao u javnosti da sme i na njih poziva, ali na detektoru bi se otkrilo da se malo plaši, i to je potpuno jasno. Demokratska stranka sve vreme iznosi laži i evo navešću jednu u moru onih koje su danas izneli. Stvarno morao bih da pričam do ujutru, iako mi to nije teško, da odgovorim na sve, ali jedna koja mi je ovako zaparala uši, gde sam ja učestvovao u samom tom procesu, naravno, sa suprotne strane, sa strane pravde, poštenja i odgovorne politike koju smo posle i vodili, a to je „Ikarbus“. Malopre je predstavnik bivšeg režima rekao – vi ste uništili „Ikarbus“, a onda ste krenuli da sklapate nešto sa „Mercedesom“. Dve godine svog života sam potrošio da dokažem da gospodin Đilas, koji je vodio Grad Beograd i sa kojim ste vi bili najbliži saradnik, ne kupuje autobuse od „Solarisa“ u Češkoj, Poljskoj ili odakle god, nego da kupi 300 autobusa „Ikarbusa“. Dve godine. Na kraju, iako je bio veliki pritisak tadašnje opozicije u Gradu Beogradu koju smo mi predstavljali, vi ste zbog procenta i zbog te korupcije o kojoj ceo dan pričate kupili te autobuse. Niste zaštitili srpsku privredu, niste zaštitili ljude koji rade u Zemunu, koji sklapaju domaći autobus, nego ste brže bolje otrčali kupili stranog proizvođača, a kao što vidite mi smo u Beogradu dobili 30 autobusa iz „Ikarbusa“, sledeće godine ćemo dobiti još 80. Samo je taj argument dovoljan da se dokaže ta laž koju ceo dan predstavljate građanima Srbije, kako biste skrenuli na sebe pažnju i kako to dno koje već kopate ispod cenzusa ne biste nekako zaustavili. Svesni smo mi te činjenice. Vi pričate o nekim ostrvima, pa više vaših funkcionera ima račun na Devičanskim ostrvima, nego što mi imamo članova Glavnog odbora. Kako vas nije sramota? Naš glavni odbor je veliki, broji preko 500 ljudi. Vi kažete zašto je neko savetnik ministra, a taj neko je pravnik, a vaš Oliver Dulić, kao ortoped, je vodio građevinu i životnu sredinu, sa najboljom kampanjom u Srbiji „Očistimo Srbiju“ i počistio je skroz. To je Demokratska stranka. Skroz je počistio budžet Republike Srbije. Naravno da nije počistio smeće, to nam je ostavio. Budžet Republike Srbije, veću korupciju nismo mogli da vidimo, nego u vaše vreme. Za svaku korupciju koja se desi danas odgovaraće svako, bez obzira u kojoj je stranci, i to smo pokazali kada smo skidali imunitete našem poslaniku i kada smo procesuirali određene ljude koji su vodili lokalne samouprave i ta borba neće stati. Borba protiv korupcije nije nešto što završite i više se time nikada ne bavite, jer ima nas svakakvih, nikad ne znate ko će staviti ruku u džep narodu, ali taj mora da završi tamo gde mu je mesto, a to je u zatvoru. Gospodin Pajtić je juče bio na saslušanju. Ja sam očekivao da će izaći, da će se odazvati poligrafu, ali on to nije smeo. Ja znam da je njemu nelagodno da ode u policiju, jer strepi da može tamo biti zadržan, jer zna kako su vodili zemlju i kako vode Vladu AP Vojvodine. To je sa aspekta kako ste se vi ponašali i možemo reći o krivičnim delima, korupciji, itd. Mene srce boli kada vidim jednu stvar, da jedan predsednik AP Vojvodine može milion i po evra da stavi u džepove i Elezovića i u svoje lične džepove i mnogih drugih, a na uštrb koga? Ne na uštrb, ne znam ni ja kog stranog investitora, mada ste i to radili, nego hendikepirane dece. To je sramota. Decu sa posebnim potrebama ste opljačkali. To je samo kako se vi ponašate prema budžetu AP Vojvodine, a videli smo kako ste se ponašali i prema gradu Beogradu, kako ste se ponašali prema budžetu Republike Srbije.
Molim vas, gospodine Jovičiću, samo se vratite na temu.
U temi sam. Kažete 100.000 radnih mesta smo obećali preko projekta „Beograd na vodi“. Nismo obećali 100.000 radnih mesta, već smo rekli da ćemo podići našu građevinsku industriju, rekli smo da će nekoliko hiljada građana direktno, indirektno dobiti šansu za posao, ali čekajte – da li to govori predstavnik stranke bivšeg režima koji je u to vreme bio u stranci gde su imali predsednika Srbije, koji je 2008. godini, kada je naletela ta surova kriza u čitavom svetu, rekao – to je šansa za Srbiju, to je šansa za Srbiju? Nema veze što su SAD, Rusija u problemu, samo je to šansa za Srbiju. Lagali ste nas. Od te šanse dobili smo 400.000 radnih mesta, odnosno 400.000 ljudi je ostalo bez radnih mesta. Dobili smo preko 500 propalih privatizacija, opustošili ste svaku banku u Srbiji i videli smo kako su završile. Imali smo i one ministre, pošto vidimo da se potpuno neosnovane afere fabrike Demokratske stranke uopšte ne primaju među građanima, ja ću samo podsetiti građane na jedan paradoks u politici. Od čoveka koji je podizao rampe, koji je radio na još nekim mestima, ali o tome ne bih govorio, koji je došao go i bos na funkciju ministra, ministra sile, uspeo je da posle napravi zgradu na pašnjaku, i to gde, na Vračaru i da preinači zemljište građevinsko u pašnjak. Eto šta se dešavalo, gospodine predsedavajući, za vreme Demokratske stranke.
Gospodine Jovičiću, razumem da su to ulaganja, ali vas molim da se vratite na temu.
To su ulaganja. Kako nisu ulaganja? Samo što moramo u Srbiji da naučimo da delimo ulaganja na dve kolone – aktiva i pasiva, kako hoćete to nazovite. Prva je kolona ona za koju se mi borimo, a to je da napravimo „Beograd na vodi“, da sagradimo zgrade, da napravimo stanove, da Srbija od toga ima 32% u budžet Republike Srbije, pa se to sliva u budžet grada Beograda, pa onda imamo za porodilje, imamo za socijalna izdvajanja, za infrastrukturu, itd. Mi se za tu kolonu zalažemo. Ne znam, gospodine predsedavajući, objasniću vam i drugu kolonu. Da dođete goli i bosi na vlast, iz „Trezora“ diskoteke i da podižete rampe, da budete malo ministar, onda da zaradite nekoliko miliona, pa da napravite ulaganje na Vračaru od koje korist ima samo taj čovek. Mi nećemo takva ulaganja. Znate kako, kada čujem od predstavnika bivšeg režima da govore – korupcija, čuli smo gospodina Zorana Živkovića da pominje non-stop neku korupciju, to je čista auto-projekcija. Oni u svemu vide ogledalo i znaju kako bi oni postupali u toj situaciji. Odmah znaju da bi uleteli i uzeli sve što se može uzeti u tim preduzećima, ako možemo i strane investitore da izreketiramo, itd. Međutim, ta praksa je, ljudi, u Srbiji završena. Morate shvatiti da je ta praksa završena. Mi želimo odgovorno da se ponašamo, želimo da usvojimo zakone koji su u skladu sa EU i svim svetskim renomiranim institucijama, poput Svetske banke itd, a vi onda napadate što mi želimo to da uskladimo sa njima, a kažete – idemo ka Evropi, želimo bolji standard, želimo uređenije društvo itd. Pa, vi kreirate politiku na dnevno političkim temama, da li ćemo danas reći jedno, sutra, naravno, reći ćemo nešto drugo, bez ikakvih argumenata. Ja sam danas razmišljao o tome da bi možda gospodin Pajtić, to mi je palo na pamet, gospodine predsedavajući, a važno je za ulaganja, jer moramo da znamo kako on rukovodi pokrajinom, možda gospodin Pajtić želi da ode na detektor laži, ali kod ministra vlade u senci, gospodina Šutanovca, jer bi se tamo najverovatnije osećao lagodno. Što kažu - s kim si, takav si, pa bi se nekako već i našli. Ali, da se ne šalimo sa tom temom, ja samo želim da kažem nešto građanima Republike Srbije. Nemojte sumnjati i žao mi je što sam na neki način rezigniran govorima onih koji su opustošili Srbiju i nisam dovoljno govorio o zakonu, ali gospodin Sertić se danas borio za taj zakon i pričao je u ovoj Skupštini o jednom zakonu više nego što je Mirko Cvetković ovde bio četiri godine. Tu se razlikujemo. O jednom zakonu sat i 10 minuta u uvodnom delu, svakom ponaosob je odgovorio, a ako to sračunate, to je preko tri-četiri sata. Doduše, i malo duže ste na konferenciji, ja sam čekao posle vas, 30-20 minuta na konferenciji, ali to je neuporedivo duže nego što se Mirko Cvetković ikada našao ovde, a vi ste nam govorili da je to čovek koji će preporoditi Srbiju. Nek vas je sramota. Više nikada u Srbiji, i završavam, da nam se ne ponovi ni Đelić, kao veliki stručnjak koji je došao da radi za 200 evra, pa je otišao sa 10 miliona, ni gospodin Oliver Dulić, koji leči reumatske bolesti, ili šta već radi, a onda odjedanput - hajde da počistimo budžet Republike Srbije itd, i mnogi drugi. Žao mi je što predstavnik bivšeg režima nikada nema hrabrosti da se suoči sa argumentima, nego uvek negde na prvoj trećini mog govora pobegne iz sale. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovičiću. Gospodine Ćiriću, imate pravo na repliku jer je pomenuta Demokratska stranka. Izvolite, dva minuta.
Evo, podsećamo se slika parlamenta iz 90-ih godina. Dakle, jedan pravi radikalski pristup. Mislim da nije dobro, i zbog ovog zakona i zbog ove rasprave, da kada opozicioni poslanici izađu sa nekim argumentima, a imaju prava i da podsete na 99 obećanja koja nisu ispunjena do sada, imamo izlive besa i ličnih uvreda. To je krenulo posle govora Živković, nastup Rističevića, Balše Božovića, vaš nastup i, naravno, slučajno u tom spisku govornika uvek imamo taj redosled. Mislim da to, kao prvo, nije dobro za vas, ministre, za ovu Vladu, a mislim da nije dobro ni za ovaj zakon, jer je ovaj pristup ličnih uvreda kada vam se ne sviđaju argumenti druge strane izuzetno loš. Pomenuli ste Bojana Pajtića i detektor laži. Hiljadu puta će se ponoviti verovatno još u javnosti. Šta je krivica Bojana Pajtića? To što je otvorio telefon na poziv rođene sestre, vaše koleginice potpredsednice Vlade čiji je predsednik Aleksandar Vučić? Da li je tako? I primio njene optužbe da ga je reketirao direktor javnog preduzeća? Dakle, Bojan Pajtić samo učestvuje u tome da čuje optužbe da je jedan…
Gospodine Ćiriću, vi replicirate na izlaganje gospodina Jovičića, ali ovo nije bila tema njegovog izlaganja.
Upravo na ono što smo čuli.
Ja vas molim da ne otvarate nove teme.
Vraćam se. Evo, mislim da vas je i ministar upozoravao da bi bio red da odgovorim na pravi način, a to je da je i premijer posle izlaska iz Bele kuće izašao i optužio sestru jedne od ministarki iz sopstvene vlade da reketira i da neće dozvoliti da reketira njena firma samu Vladu. Ovde je samo pitanje ko je koga reketirao… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Ćiriću. Reč ima gospodin Jovičić, replika. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedavajući, zarad istine, ako je neko podigao slušalicu, evo, da smo vi i ja razgovarali i vi ste mi nešto rekli, ja sam to saslušao, ja sam vama nešto rekao i ja to posle godinu dana iznesem u javnost. Obično se ljudi ne sećaju ni šta su rekli pre tri dana, a kamoli posle godinu dana. Zašto je onda problem da neko ode i da to potvrdi, da kaže – tako je bilo, poligraf kaže u pravu je, istina je, i onda ćemo da vidimo šta se dalje dešava? Zašto neko ne sme da ode na poligraf? To je ključno pitanje. Nikola Petrović je sam otišao na poligraf, insistirao, čovek je uredno prošao i o čemu se radi? Neka to isto uradi i gospodin Pajtić. Čega se vi plašite? Danas država ima sistem i, ono što je najbitnije, koji se reprodukuje prema svima podjednako, isto. Nema više Demokratska stranka, Srpska napredna stranka i nikada ljude ne treba ni deliti na te kategorije, nego ih treba deliti na lopove i na one koji su pošteni i rade u interesu države, pa bez obzira iza koje stranke se krije. Mi takvu Srbiju želimo da napravimo i da ostavimo onima koji dolaze posle nas. Ako je gospodin Pajtić u pravu, evo, svi ga podržavamo odavde, ako treba i da stojimo ispred, ne tamo gde će biti na poligrafu, nego ispred zgrade, da čuvamo strah i da sačekamo da vidimo šta je istina. Naravno da ne sme da ode, gospodine predsedavajući, zato što je to apsolutna laž. Neko je uzeo papir i ispisao šta je sa nekim pričao i sada treba cela Srbija da poveruje u to. Pa, imamo kako to da dokažemo, imamo načine. Čega se plašite? Još jednom pozivam gospodina Pajtića da se odazove detektoru laži, da ustanovimo šta je istina, jer u suprotnom sve što priča Demokratska stranka pada u vodu. Još kad imamo predznanje i istorijat kako ste se prema našoj zemlji ponašali, onda više nemamo o čemu ni da pričamo. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Jovičiću. Gospodin Nikola Petrović je visokomoralan čovek i on je to pokazao. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite. (Goran Ćirić, s mesta: Replika!) Gospodine Ćiriću, povreda Poslovnika ima prednost. Izvolite, gospodine Babiću.
Povreda Poslovnika, gospodine predsedavajući, član 107. Malopre je gospodin Ćirić pominjao neke govornike i govore koji mu se nisu dopali, ali ono što je bilo simptomatično i kada je govorio i o govoru gospodina Božovića i gospodina Živkovića, on se po Poslovniku javio tek posle gospodina Aleksandra Jovičića, pa će ispasti da je gospodin Jovičić, iako je pričao suštu istinu, esenciju odnosa u našem društvu u zadnjih 15 godina, ispašće da on ima neki drugačiji ton. Sada smo čuli elaborat zbog čega je neko podigao slušalicu i čuo nešto i zbog čega nekome treba verovati na reč. Ja Bojanu Pajtiću, a bogami ni građani Srbije, ni građani koji žive u Vojvodini ne veruju mu na reč, jer istu tu reč je dao kada je rekao da je Neda Arnerić glasala za izbor guvernera, iako se znalo da je tada Neda Arnerić bila u Bodrumu. Tada je Pajtić bio šef poslaničke grupe DOS-a i tada je izjavio medijima i srpskoj javnosti da je Neda Arnerić bila u Beogradu, a žena bila hiljadama kilometara udaljena od Beograda. Sada jednom takvom čoveku, koji je, eto, bar jednom uhvaćen u laži, što je i dokazano, i taj slučaj ima sudski epilog, neki ljudi su osuđeni, sada takvom jednom čoveku treba verovati na reč. Ali, po mom skromnom mišljenju, gospodin Pajtić je odbio poligraf zbog drugih stvari, ne da li je razgovarao sa nekim ili nije razgovarao sa nekim, ne da li je podigao slušalicu ili nije, ne da li se seća razgovora od pre godinu dana ili ne, plašio se drugih odgovora i drugih pitanja. Šta je sa Razvojnom bankom Vojvodine? Šta je sa Šarićem? Šta je sa „Tesla bankom“? Šta je sa Fondom za kapitalna ulaganja? Šta je sa sredstvima opredeljenim za decu ometenu u razvoju? Šta je sa svim onim kriminalom u Vojvodini koji on režira i pokriva u proteklih 15 godina?
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. To su sve opšte poznate stvari. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje? (Ne.) Narodni poslanik Goran Ćirić ima reč, replika, dva minuta, pominjanje predsednika stranke. Izvolite.
Tačno, pominjanje predsednika stranke i samo jedan odgovor na sva ova pitanja. Šta sa Razvojnom bankom Vojvodine? Verovatno imate preciznije informacije, ali naplata potraživanja Razvojne banke Vojvodine je 90% i to javnost treba da zna. Pričamo o prosečno lošim plasmanima u uspešnim bankama, čuli smo u uvodnom izlaganju ministra, koji iznosi oko 23%. Eto argumenata i zbog čega je na takav način bio odnos prema Razvojnoj banci Vojvodine, ali mislim da je opet to pitanje poligrafa jedno od otvorenih pitanja. Mislim da je bilo puno nervoze, ali ja ću vama isto postaviti pitanje - zbog čega ne pozovete čoveka koji je obećavao ovih 99 stvari, o kojima je govorio i poslanik Balša Božović? Podsetiću vas, ajmo da vidimo, da izađemo svi na poligraf laži i da kažemo, da proverimo, da li je neko obećavao „Beograd na vodi“ koji će zaposliti ne sto hiljada, nego dvesta hiljada ljudi, a gradu doneti stotine miliona evra zarada? Da li je neko govorio da će izgraditi kanal do Egejskog mora? Ajmo na poligraf sa tim. Da li je neko rekao da će do kraja juna 2013. godine biti otvorena velika fabrika avio-komponenti u Pančevu, u saradnji sa kompanijom Mubadala. Danas je 2015. godina. Šta će reći poligraf na to da se obećava da će strateški partner za fabriku automobila FAP biti brzo pronađen, da će 10 milijardi evra investicije iz Ujedinjenih Arapskih Emirata doći u Srbiju, da će 10 hiljada milijardi investicija iz Kine doći, to je baš ministar obećao. Ajde, da vidimo šta je sa poligrafom koji će reći odgovore na ova pitanja. Šta sa razvojnim centrom itd. itd.
Zahvaljujem se, gospodine Ćiriću.
Možemo da se igramo sa poligrafom koliko god hoćete, ali ljudi očekuju mnogo realnije informacije.
Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Replika dva minuta i time zatvaramo krug replika. Vraćamo se na temu. Izvolite, gospodine Babiću.
Vrlo rado ću gospodina Ćirića povesti u šetnju Savskom promenadom, ali ću zato sa sobom poneti sve one slike koje su krasile isti taj prostor samo pre nekoliko meseci, odnosno pre nekoliko godina. Napušten i zarđani brodovi, udžerice u kojima su živeli ljudi u krajnje nehumanim uslovima i sada sa promenadom, pa i da se ništa drugo nije uradilo. Gospodine Ćiriću, obećanje – izvršenje. Na vašu žalost, a na radost Beograđana, na radost građana Srbije koji će se zaposliti tu, videli ste i kamen temeljac za prve dve kule. To svi vide. Obećanje – izvršenje. Možemo mi na poligraf, ali ajmo malo na poligraf i sa Tadićem, pa sa Cvetkovićem, pa sa svim onim ljudima koji su obećavali po 200 hiljada radnih mesta, a vi ste glasali, gospodine Ćiriću za takva obećanja, pa možemo i po onih hiljadu evra, samo da bi Tadić pobedio na izborima, pa možemo svim tim obećanjima koja su krasila te 2008, 2009, 2010. do 2012. godine. Znate li šta je sa obećanjima Aleksandra Vučića? Kompanija iz Nemačke, razumećete me zašto neću govoriti o imenima kompanija, automobilska industrija maj-juni 2016. godine, otvaranje 510 radnih mesta u Inđiji, automobilska industrija, kompanija iz Kanade u Odžacima, 500 radnih mesta septembra 2016. godine otvaranja. Iz Mađarske industrija građevinskog materijala u Subotici, vrednost investicija 8,8 miliona evra radnih mesta 205, automobilska industrija iz Kine je kompanija u Obrenovcu 60 miliona evra 1500 zaposlenih, iz Italije automobilska industrija takođe u Kruševcu, vrednost investicija pet miliona evra sto zaposlenih.
Zahvaljujem se. Nemate dovoljno vremena gospodine Babiću.
Trebaće mi nekoliko replika da bih pročitao sve investicije i sva radna mesta koja je otvorila ova Vlada Republike Srbije.
Poštovani narodni poslanici, obaveštavam vas, gospodine Ćiriću ja vas molim, pomenuti jeste. Formalno imate pravo na repliku, ali ću ja morati da dam pauzu ako se nastavi. Znači, mi već preko pola sata, gospodine Ćiriću saslušajte me molim vas. Mi već pola sata ne pričamo o dnevnom redu, ako ćete nastaviti sa replikama, ja ću morati da dam pauzu. Sad ću obavestiti poslanike da danas, u utorak 20. oktobra 2015. godine, nećemo biti u mogućnosti da od 18,00 časova pratimo zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u direktnom prenosu na Drugom programu RTS-a, zbog ranije ugovorene obaveze prenosa utakmice KUP-a Srbije u odbojci, Crvena zvezda – Vojvodina, kao i utakmice svetske lige u vaterpolu Srbija – Francuska u nastavku. Snimak dela sednice koji nije bio emitovan u direktnom prenosu, emitovaćemo u nastavku programa. Tako da vas molim, niste u direktnom prenosu, i ako to radite zbog toga, ja vas molim da… Gospodine Ćiriću, daću vam sada pravo na repliku, ali ću morati da dam pauzu ako nastavite. Izvolite.
Da li ste to rekli gospodinu Babiću? Znači on nema posle toga pravo na repliku. Ja ga neću ni pomenuti. Čuli smo sve te silne stvari koje su urađene i čuli smo koliko je rezultata ostalo u Srbiji iz tih obećanja i videli smo šta su efekti. Govorili smo o tim investicijama koje bi trebale da donesu tako dobre efekte i po budžet i za smanjenje javnog duga, ali vidimo šta se desilo i sa javnim dugom, povećanjem od deset milijardi za tri godine, sa 15 milijardi na 25. podsetiću vas i na neka druga obećanja iako pričamo o tim obećanjima i izvršenjima, to je i obećanje da će struja pojeftiniti 20% i obećanje da neće biti smanjenje plata i penzija. Bilo je i tih obećanja, a toga se sećamo svi mi. Da li to možemo da proverimo na poligrafu i da li ćete pozvati i gradonačelnika Beograda da izađe na ovaj način na koji ste pozivali i predsednika DS da objasni da li ima ono za šta ga optužuju.
Gospodine Ćiriću, prepričavate ovde iz žute štampe šta sve može ovde da se pomene i da se izađe na poligraf. Sada nemamo uslova da nastavimo sednicu Skupštine Srbije.
A da li ste upozorili kolege i kolegu.
Gospodine Ćiriću, zaboravljate da ste vi otvorili ovaj krug replika, da ste vi izazvali replike, da je gospodin Božović svojim govorom izazvao seriju replika, to vrlo dobro zaboravljate, tako da vas molim da ovo privedete kraju.
Nije tačno. Ljudi su govorili, dakle, poslanici DS su govorili o zakonu i imali prava da govore o efektima i ambijentu za investiranje, ali ličnim napadom…
Gospodine Ćiriću, vi zaboravljate da sam gospodina Božovića prekidao nekoliko puta jer je vređao članove Vlade i narodne poslanike tako da vas molim da govorite istinu.
Ni u jednom trenutku nije govorio o njihovim ličnim životima.
Gospodine Babiću izvolite, replika.
Rekli ste da nema više replika.
Gospodine Ćiriću, da ste malo više poslanik u Narodnoj skupštini znali biste da onaj ko izazove repliku da mora dopustiti da se time zatvori krug replika jer će onaj ko je prozvan imati pravo na repliku. Izvolite, šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
Apsolutna je laž i bolje bi bilo da jedan detektor laži instaliramo ovde u Narodnoj skupštini pa da svako ko bude govorio sedne za njega, bude prikopčan, pa da vidimo kako će detektor laži da reaguje na ovakve malopređašnje tvrdnje gospodina Ćirića o rastu javnog duga. Mislim da bi eksplodira. Ali, ću ga kao vrsnog ekonomistu pitati, koliko je rast javnog duga uticao rast dolara u odnosu na evro na koje Republika Srbija nije imala nikakve ingerencije, nikakav uticaj. Koliko je na rast javnog duga uticala činjenica da samo 2015. godine, gospodine Ćiriću, milion i dve stotine miliona evra kamata plaćamo za ono što ste vi zadužili i vi potrošili.
Molim vas gospodine Babiću da se direktno ne obraćate drugom narodnom poslaniku.
Pitaću gospodina Ćirića, izvinite gospodine Bečiću, vama se obraćam, zbog čega kao vrstan ekonomista za rast deficita, opšte države od 2008. godine do 2012. godine više nego duplo, nijednom nije podigao reč i nije rekao uvedite teške mere, uradite nešto da se smanji taj deficit opšte države. Da, uradili smo. Rekli smo da neće biti ni lako ni jednostavno, a rekli smo da će biti teško. I zbog toga je sada projektovani, aktuelna procena deficita opšte države na 3,3%. Nijednom za pet godina, a pet godina samo je rastao deficit od 2,6%, pa, 4,4%, 4,6%, 4,8% do 6,8% . To su odgovori na koje vi morate da date odgovor i nije dovoljno što ćete reći platili smo političku cenu. Šta je sa tim sredstvima? Neko će se baškariti. Ko više pominje Olivera Dulića? Ko više spominje Sašu Dragina? Ko pominje te ljude koji su napunili džepove svoje a ispraznili svih građana Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Jankov Veselinović. Izvolite. (Goran Ćirić, s mesta: Replika. Direktno sam spomenut.) Gospodine Ćiriću, ja ću morati da dam pauzu jer ovo ne vodi ničemu. Ako ne dozvolite da se Skupština nastavi. Gospodine Ćiriću, da li ćete dopustiti da Janko Veselinović koji je dobio reč nastavi. Izvolite gospodine Veselinoviću.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Sertiću, danas su na dnevnom redu tri predloga zakona, ne jedan. Dakle, govorilo se samo o jednom zakonu i ja ću gledati makar na kraju izlaganja da nešto kažem o još jednom zakonu. Prvo, o zakonu o ulaganju. Gospodine Sertiću, da je neko iz Pokret za preokret na vašem mestu učinio bi sledeće. Ja ću vam dati prijateljski savet. Uzeo bih četiri broja telefona i pozvao bih na sastanak te ljude iz Vlade. Prvo bih pozvao ministra Vujovića, rekao bih, dobro veče, pošto bih to radio mimo aktivnosti dnevnih, gospodine Vujoviću da li ste slobodni, da niste slučajno u pošti, malo se šalim, hteo bih nešto da vas zamolim. Molim vas, gospodine Vujoviću, smanjite teret sa leđa Privrede Srbije. Privrednici mali, privrednici kukaju da ne mogu da uposle svoje kapacitete, zato što im država guli kožu. Čime? Porezima, nametima lokalne samouprave, nametima, taksama, skupim komunalnim uslugama. Da li gospodine Sertiću, da bi možda pre ovog zakona trebalo to da učinite, da li će neko od domaćih privrednika ili stranih ulagača doći u zemlju gde se guli koža privrednicima i malim privrednicima? Drugi telefon, gospodine Sertiću koji bi pozvao, tražio sastanak je gospodin Selaković. Rekao bih mu sledeće, gospodine Selakoviću, ovi privrednici se žale, dolaze mi na sastanak, potvrdite mi gospodine Sertiću, da je to tako. Kažu da je pravda spora, da je nemoguće doći do nje, da sudski sporovi traju godinama, da ne mogu da utvrde ko duguje, a ko potražuje. Nema bez pravne države privrede, gospodine Selakoviću, pomognite, inače ja neću ostati na tom mestu.
Izvinite gospodine Veselinoviću, gospodin Sertić, a ne gospodin Selaković. Ovde je ministar privrede, a ne ministar pravde.
Gospodina Selakovića, predlažem da pozove. Znači, gospodine Sertiću savetuje. Treći broj telefona koji bih pozvao jeste gospođe Mihajlović i tražio bih od nje da aktivira stale investicije u infrastrukturu pruge, puteve, itd. Nema privrednika koji će doći u zemlju gde je ovako zapuštena infrastruktura. Četvrti telefon koji bih pozvao, tražio bih sastanak je telefon gospodina Vučića i rekao bih mu da, razgovarao sam sa ova tri ministra i ukoliko mi oni ne stvore uslove, ne mogu da sprovedem privrednu reformu. Ukoliko mi omogućite to, ja podnosim ostavku. Gospodine Sertiću, to bi trebalo da uradite, pre ovoga. Činjenica da jeste najneefikasnija Vlada pokazuje podatak da tražite 120 dana za donošenje podzakonskih akata. Zašto 120 dana? Ne mogu da ne spomenem zakon koji je jako bitan, a o kome se danas nije uopšte govorilo, a to je Predlog zakona o licenciranju stečajnih upravnika. Po 13,14 godina traju stečajevi u pojedinim javnim preduzećima. U „Beku“ 4.500 radnika, malih akcionara, čeka završetak stečaja, nemaju šta da jedu, gospodine Sertiću. Zašto? Zato što stečajni upravnici ne rade svoj posao. Stečajevi u mnogim preduzećima traju predugo, gospodine Sertiću i to usporava napore koje vi pokušavate da učinite. Gospodine Sertiću, ovaj papir, ovaj zakon, bez ovoga što sam predložio da uradite, Pokret za preokret što vam je predložio, neće biti efekata, gospodine Sertiću.
Zahvaljujem se gospodine Veselinoviću. Replika, ali ministar ima prednost, gospodine Babiću. Izvolite, ministar Željko Sertić.
Poštovani gospodine Jankoviću, izvinjavam se, poslaniče Veselinoviću…
Molim vas, molim vas.
Sa zadovoljstvom ću da okrenem ova četiri telefona i sada ću da vam kažem odgovore koje sam, gotovo siguran da ću dobiti i od sve četiri osobe koje ste nazvali. Pre svega, ministar Vujović prvi će da vam kaže, pa gospodo draga, nisam ja uveo hiljade nameta privredi, nego vaša vlast. Gospodin Selaković, kada ga okrenem, on će reći – ja ne znam ko šta priča i ko je ovde lud, pa nismo reformu radili mi, nego vi, pre par godina i dobili najgore ocene od međunarodnih organizacija. Potpredsednicu Mihajlović kada okrenem i kada je pitam šta je sa infrastrukturom, ona će da kaže – pa ja sam promenila zakon da budemo među deset, poslednjih koje smo nasledili, Zakon o planiranju i izgradnji, među 10 poslednjih zemalja u svetu po brzini izdavanja dozvola, napravili smo moderan zakon, novu priču i bićemo u samom vrhu i napravili Zakon o konverziji koji nam omogućava upravo ono što vi pričate. Na kraju, kada spomenete premijera, ništa od ovih zakona, ništa od poslova koje smo uradili u prethodnom periodu, ništa od pohvala koje smo dobili od najvećih lidera sveta, od najeminentnijih ljudi, ne bi bilo da nije Aleksandar Vučić, premijer u ovoj državi. Ja kao ministar ne bih mogao da obavim svoj posao dobro i valjano, odgovorno i pošteno, da on nije taj koji sedi na čelu naše Vlade i koji daje i uputstvo i podršku svima nama za reforme koje sprovodim, tako da vaša priča ko šta radi u Vladi, mislim da je sramotna.
Zahvaljujem se gospodine Sertiću. Gospodine Ćiriću, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, povređen je član 107. Poslovnika gde kaže da na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku i korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenja činjenica i ocena, koje se odnose na privatni život drugih lica. Mislim da je ministar, uz svo poštovanje i spremnost da prihvati duhovitost i ovakav odgovor i verovatno ste se uvredili zbog drugačijeg prezimena kojim vam se poslanik obratio, pa ste mu vratili istom merom, ali mislim da je ono veš bila uvreda i time ste prekršili Poslovnik, kada ste pitali ko je ovde lud? Mislim da nije primereno i mislim da ne liči na vas, ali bi bilo važno da se izvinite poslaniku Veselinoviću, jer bi to bilo važno za sve nas poslanike, a bilo bi najvažnije za vas same.
Gospodine Ćiriću, pre nego što vas budem pitao da li želite da se Skupština izjasni… (Goran Ćirić, s mesta: Da, da svakako.) … Samo da vam napomenem da još jednom pogledate Poslovnik, da bi vam bilo jasno da ne može, u ovom slučaju, pogotovo član Vlade, ali ni narodni poslanik da prekrši Poslovnik, to mogu da uradim samo ja kao predsedavajući. Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Narodni poslanik Janko Veselinović, povreda Poslovnika. Gospodine Sertiću, prednost ima povreda Poslovnika, ali izvolite, ministar Željko Sertić pošto je gospodin Veselinović odustao. (Janko Veselinović, s mesta: Nisam odustao, nego ću posle njega.)
Ja sam odgovarao na direktno pitanje poslanika i dao sam direktan odgovor. Zaista mi nije bila namera da povredim, niti poslanika niti bilo koga iz poslaničke grupe ili koga od vas koji sedite ovde u klupi. Primite moje izvinjenje za takav komentar, ali ceo smisao onoga što sam rekao, i dalje ostajem pri tome.
Zahvaljujem se gospodine Sertiću. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Veselinoviću, vrlo dobro znate, dugo ste poslanik, da može samo neposredno, da ne može na ovakav način da se poziva na Poslovnik. Gospodin Babić, da li ostajete pri…? Odustali ste. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite gospodine Markoviću, po dnevnom redu.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, jako je teško nešto novo reći nakon iscrpnog izlaganja uvaženog resornog ministra, gospodina Sertića, koji je u svom izlaganju obuhvatio gotovo sve aspekte ovoga zakona, ali i sve aspekte čitave ove oblasti koja se odnosi i na ulaganja i na investicije i na razvoj preduzetništva, kao i na privredni rast i sve ostalo. Stoga ću ja biti veoma kratak i naglasiti samo one najbitnije elemente ovog zakona, odnosno ciljeve, koji se ovim zakonom postižu i naravno da se neću naročito osvrtati na ono što je prethodni govornik, dakle, govornik pre ministra Sertića malo pre iznosio. To je jedan lider, veliki lider jedne male grupe građana, tako voli da se predstavlja on. Mene raduje što ste počeli da ga potpisujete sa „samostalni poslanik“ što on zapravo i jeste. Iskreno, veoma samiznenađen činjenicom da se uopšte uključio u današnju raspravu. U najmanju ruku očekivao sam da danas neće govoriti, dakle da će danas ćutati, da danas neće tražiti reč. A zašto? Sad ću da objasnim zašto. (Janko Veselinović, s mesta: Šta je ovo? Šta je ovo?) Zato što današnjim predlogom zakona… (Janko Veselinović, s mesta: Šta je ovo?) Da li mogu da nastavim gospodine predsedavajući? Zato što današnjim predlogom zakona stvaramo bolji investicioni ambijent, popravljamo poslovno okruženje i još jednom da ponovim, što je najvažnije, podstičemo nove investicije. Za razliku od njega i njegove stranke, ili bolje rečeno, njegovih stranaka, jer mnogo često menja stranke, pa ni sam ne zna u kojoj je stranci, dakle …
Molim vas kolega Markoviću, vratite se …
… koji su terali investitore, gospodine predsedavajući. U njihovo vreme su terali investitore, radili su sve što su mogli da rade kako baš ne bi napravili neku zdravu klimu i normalnu klimu i zdravi ambijent za podsticanje investicija. Svesnim činjenjem, ali i ne činjenjem, i visokim stepenom korupcije i lošim i neadekvatnim zakonskim rešenjima, stvorili su ambijent u kome nikom nije palo na pamet da nešto ozbiljno ulaže u našu zemlju dakle. I to je razlog zašto sam rekao da sam očekivao da se neće javiti za reč. Imamo milion primera. Uzmite primer koji hoćete. Uzmite primer „Ikee“. Kada je „Ikea“ došla? Kada je potpisan ugovor? Kada su dobili građevinsku dozvolu? Pa u vreme mandata ove Vlade. A koliko godina je trajao napor i pokušaj da dođu u našu zemlju? Sve je to naravno rezultiralo i povećanjem nezaposlenosti, da ne ponavljamo sada i stotine hiljada ljudi koji su ostali bez svojih radnih mesta, dakle, konkretno 400.000 ljudi, a obećano je 200.000 radnih mesta pri tom. Pa nismo imali ni tih 200.000 radnih mesta nego smo ostali bez 400.000, odnosno 400.000 ljudi je ostalo bez posla. I stotine i stotine preduzeća i fabrika, o čemu smo već pričali, a nećemo ponavljati sada, ali i sve ostale posledice koje i dan danas osećamo. Zato mislim da nije trebalo da se javlja za reč. Kada je reč o zakonu, dovoljno je pogledati član 2. predloženog zakona, gde vidimo jasno definisane ciljeve koje ovim zakonom treba da postignemo i šta je tu najvažnije? Dakle, pod jedan, unapređenje investicionog okruženja u Srbiji. Investicioni ambijent u Srbiji je do sada doneo, da kažem, određene rezultate, ako posmatramo periodod 2012. do danas. Međutim, da bi taj rast bio zadovoljavajući, neophodno je da osnažimo sve one instrumente kojima raspolažemo, a to su upravo zakoni koji se donose na investicioni ambijent. Do sada smo usvojili nekoliko važnih zakona u tom smislu i u oblasti radnog zakonodavstva i privatizacije i inspekcijskog nadzora i građevinske delatnosti, a sada je neophodno da se usredsredimo i da donesemo zakon koji se direktno odnosi na ovu oblast, a to je upravo ovaj zakon o kome danas raspravljamo. Šta je dalje važno? Podsticanje direktnih ulaganja radi jačanja ekonomskog i privrednog razvoja. Dakle, povećanje investicija, kako stranih, tako i domaćih investicija, u velikoj meri će unaprediti ukupan društveni i ekonomski razvoj zemlje. Ne moram da napominjem i taj, da kažem, socijalni aspekt rasta broja zaposlenih. Dakle, povećanja broja radnih mesta koji je moguć samo uz dalji rast direktnih ulaganja, odnosno investicija. Izjednačavanje tretmana domaćih i stranih ulagača. Šta je ovde važno? Ovde je važno istaći da ovo predstavlja inicijativu privrede. Dosadašnja glavna zamerka ili jedna, da kažem, od glavnih zamerki, kada je reč o dosadašnjoj zakonskoj regulativi, bio je upravo neravnopravan tretman stranih i domaćih ulagača. Ovim Predlogom zakona se izjednačava taj status. Prosto se izjednačavaju i prava, ali i obaveze ulagača i on je u tom smislu nešto što možemo da okarakterišemo kao afirmativno, u smislu domaće privrede. Povećanje efikasnosti u pružanju usluga organa vlasti koje se neposredno odnose na ulaganja. Ovde bih samo istakao i uskoro završavam, da se lokalnim samoupravama u ovom smislu daje mogućnost za podsticaje, kao bi se što više uključile u proces ulaganja. Lokalne samouprave ovim zakonom preuzimaju određeni nivo odgovornosti i obavezu da budu servisno orijentisani u odnosu na ulagače, odnosno kada su u pitanju ulagači. Na ovaj način otklanjamo manjkavosti dosadašnjeg sistema, ali i klimu nerazumevanja suštinskih ciljeva lokalne samouprave. Suštinski ciljevi su upravo povećanje obima ulaganja i stvaranja najbolje moguće investicione klime i ovaj zakon to potencira. S ovim ću završiti, nadam se da ćemo usvojiti ovaj Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Predsedavajući, povredili ste član 107. Poslovnika. Sam prethodni govornik je u trećoj minuti i 47. sekundi rekao – Sada ću govoriti o zakonu. Do tada je govorio apsolutno mimo dnevnog reda. Ne samo što je govorio mimo dnevnog reda, nego je osporavao, vređao poslanike opozicije, osporavajući mogućnost uopšte da govore, uopšte da se obraćaju narodu koji ih je izabrao. Šta je to gospodine Arsiću osim diktature u Narodnoj skupštini koja se prelila pomalo i u ove klupe? Nama je zabranjeno da govorimo. Kaže – Samozvana politička organizacija, legalno registrovana sa 47 odbora u Srbiji; to vam smeta što Pokret i PREOKRET je sve ozbiljnija opozicija i mimo toga nam oduzimate… Naravno.
Gospodine Veselinoviću, ja vam ne branim da u svojim izlaganjima hvalite svoju političku stranku, ali povreda Poslovnika nije izlaganje, tako da nisam mogao da vas pustim dalje da nastavite tako kako ste krenuli. Ja sam opomenuo narodnog poslanika onda kada sam ja procenio da je potrebno da se vrati na temu dnevnog reda, ne kada bi ste vi želeli. Inače, kao kolegu narodnog poslanika, molim i vas da iste one kriterijume imate kada vi pričate o temi dnevnog reda i o zakonu, to isto pravo dozvolite i drugim kolegama koji podržavaju Vladu Republike Srbije. To je vaš subjektivan ili objektivan osećaj, svi imamo različiti prag tolerancije. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, prekršili ste Poslovnik član 27. na dva načina. Neću tražiti naravno da se glasa, verujem da je to nenamerna vaša greška, odnosno lapsus. Prvi put zato što ste rekli, citiram – Pa normalno je da vi hvalite vašu političku stranku. Gde vi vidite političku stranku kojoj pripada i gospodin Janko Veselinović? Ona mora da se formira po zakonima ove zemlje. Političku stranku ne formira 46 odbora, kako nas je obavestio gospodin Veselinović. (Janko Veselinović, s mesta: Četrdeset i sedam.) Četrdeset i sedam, izvinjavam se duboko. Ne formira to nego 10 hiljada overenih potpisa predatih u sudu pa proverenih, pa registar političkih stranaka, to je veliki i krupan posao. Ja bih voleo da ga završi svako ko misli da može da ga završi, ali podsetiću vas da je u takvim predstavljanjima u prošlosti i falsifikovanjima nekih potpisa, da su neki takvi lideri nekih stranaka završili u pritvoru, zato što su falsifikovali potpise. Tako da, ne postoji politička stranka preokret ili šta god, postoji neka grupa građana koja može da se kandiduje za mesnu zajednicu u okviru grada Novog Sada, ili Obrovca, ili ko zna gde, ali za političku stranku je potreban mnogo ozbiljniji posao. S druge strane, morali ste da opomenete, a znam gospodine Arsiću, da ste vrstan poznavalac, ako ne i najbolji poznavalac Poslovnika u Narodnoj Skupštini od svih nas 250 narodnih poslanica i narodnih poslanika, da nije mogao neko da se pozove na Poslovnik član 107. koji kaže da je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, a onda da se spočita gospodinu Markoviću zašto je možda govorio van tačke dnevnog reda.
Vreme.
To je član 106. Tako da je to još jedna, sada verujem namerna greška ili neznanje gospodina Veselinovića.
Kolega Babiću, ja vas molim da budete tolerantni prema kolegi Veselinoviću. I vi ste osnivali jednu političku stranku. Znate koliko je to bilo teško, iako ste imali pored sebe i Aleksandra Vučića i Tomislava Nikolića. Tako da, svako može da vidi ono što želi, barem u svom radu, a narod je taj koji donosi konačnu ocenu. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, poštovani članovi udruge, ja reklamiram član 106. stav 3. i član 109. stav 1. Član 106. govori da je za vreme govora zabranjeno dobacivanje. Član 109. stav 1. alineja tri govori o tome da predsedavajući ima pravo da onog ko to čini kazni opomenom. Ja ne tražim od vas da izreknete tu opomenicu, ali ipak malo da upozorite poslanike iz sledećih razloga. Dok je govorio gospodin Marković, bilo je jedno desetak neartikulisanih uzvika, veoma glasnih iz pravca gde sedi Janko Veselinović i po tonu tog glasa ja verujem da taj glas pripada vođi te udruge. Dakle, morate ga opomenuti iz prostog razloga što tako glasno, neartikulisano vikanje dok je govori gospodin Marković naprosto ledi krv u žilama, posebno nama malo plašljivijima, tako da smo u riziku mi sa slabim srcem i malo starijim da nas sa takvom vikom pošalje u neku invalidsku penziju. Ubuduće malo, kada on to bude tako glasno vikao, dok bude govorio gospodin Marković, malo ga makar upozorite, ne morate da izreknete meru iz člana 109, ali ste u obavezi makar da ga upozorite, s obzirom da stvarno mi stariji rizikujemo da doživimo neke srčane tegobe, jer mi se naprosto plašimo kada tako neko glasno viče na nas i tako nerazumljivo, neartikulisano i time potvrđuje tezu - nekada je bolje ćutati, pametnije ćutati, nego govoriti na način na koji on to čini. Hvala.
Gospodine Rističeviću, ja znam da ste vi sada ovde reklamirali Poslovnik zbog kolega, pošto znam jako dobro da se vi ne plašite i nije vas tako lako uplašiti. Da li želite u danu za glasanje da se Skupština izjasni? (Marijan Rističević, s mesta: Ne.) Povreda Poslovnika, narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Član 107, poštovani predsedavajući, ja ne osporavam…
Kolega Veselinoviću, nismo imali nijedan jedini sekund normalnog rada Narodne skupštine da biste ponovo mogli da reklamirate član 107. Poslovnika. (Janko Veselinović, s mesta: Sada je bila.) Povreda Poslovnika se ne odnosi na drugu povredu Poslovnika, nego na rad.
Niste ga prekinuli.
Hajde, evo, u redu.
Dakle, poštovani predsedavajući, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Ne osporavam narodnim poslanicima da govore svoj maternji jezik, nijedan. Mogu da preokret prevedem i na mađarski i na rumunski i na druge jezike. Oni su ga preveli na svoj maternji jezik i to nije problem. Problem je samo što na svom maternjem jeziku vređaju druge poslanike, osporavaju im pravo da govore i osporavaju im pravo da ukažu kada je Poslovnik povređen. To vama, koji pričate za to vreme na telefon, odnosno pričate sa kolegom koji sedi gore, ja sam zbog toga tražio da prekinete prethodnog govornika i upozoravao sam vas. Vi ste to učinili kasno, kada ste završili telefonski razgovor, gospodine Arsiću. Zbog toga ću svaki put reagovati kada se ovde bude kršilo dostojanstvo narodnih poslanika, a time i poslanika u Narodnoj skupštini. S druge strane, opet ponavljam, ne zabranjujem da govore svojim maternjim jezikom. To je u ovoj Skupštini dozvoljeno. Nikakav prevod za takav jezik mi nije potreban. Samo vas molim da štitite dostojanstvo Narodne skupštine.
Kolega Veselinoviću, što se tiče telefonskog razgovora, ja se tu vama izvinjavam. Nisam mogao da izdržim da se ne javim na telefon, zato što me je zvao načelnik Odeljenja za finansije grada Požarevca da traži pomoć i savet kako grad da uđe u posed dve fabrike koje se nalaze u stečaju. To su dve fabrike koje sam često spominjao u ovoj sali. Jedna se zove Fabrika šećera Požarevac, druga se zove Mesna industrija Požarevac. Treba li da vam kažem za vreme čije vlasti su te dve fabrike otišle u stečaj, pošto je to tema dnevnog reda? Vama to izgleda smešno, meni ne. Ali, nisam mogao da izdržim, zato što želim nešto da uradim dobro za svoj grad Požarevac, kao i za ostatak Srbije. Stvarno vam se izvinjavam što sam se zbog toga javio na telefon. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, član 103. Mislim da je upravo prekršen član 103, odnosno zloupotrebljen član 103, koji kaže da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine. Iskren da budem, znam zašto se buni prethodni govornik u pogledu maternjeg jezika. Njemu je zasmetala reč „udruga“, koju je iskoristio opet prethodni govornik pre njega, gospodin Rističević, ali ja ne znam zašto mu smeta ta reč „udruga“? Kada odete na sajt Udruge za povijest, suradnju i pomirenje, iz Golubića, vi vidite da je tamo istaknuti član čak president of the council Janko Veselinović. Onda pogledate kontakt adresu – , dakle, Udruge za povijest, suradnju i pomirenje. Ja ne znam kako može da mu smeta takva reč „udruga“?
Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Mislim da je u dosadašnjem toku rasprave više bilo politikanstva i prikupljanja političkih poena od strane opozicije na zakonima o kojima treba govoriti isključivo sa stručne strane, tako da ću ja pokušati da sa stanovišta onoga što možemo ravnopravno da razmenimo kao mišljenje i dođemo do što kvalitetnijih rešenja, da od strane poslaničke grupe SPS uputimo i određene sugestije. Naime, ja ću govoriti isključivo o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Nesumnjivo je, uvaženi ministre, da se ovde radi o jednoj zakonskoj supstituciji, supstituciji od Agencije za privatizaciju ka Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Nedavno, 2012-2013. godine ta Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, kao jedino zdravo tkivo u kompletnom korpusu stečaja je žestoko napadana, čak devalvirana do granica da se postavljalo pitanje njene funkcionalnosti i dalje održivosti. Mi očigledno danas imamo jednu od tema da je ne samo neophodno potrebna Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, već se pojavljuje kao neko ko bi mogao da preuzme i određene obaveze od strane druge zakonom ustrojene institucije. Ne želim ni u kom slučaju da kroz ovu diskusiju na bilo koji način dovedem u sumnju neophodnost potrebe da se stečajni postupak učini što efikasnijim. To je jedan od osnovnih ciljeva. Kada već govorimo o tome, onda je neminovno i neophodno povezati odredbe ovog zakona sa Zakonom o stečaju. Zašto? Zbog toga što govorimo o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, kao stečajnom upravniku sa samo jednom fokusiranom oblasti, a to je da se Agencija za licenciranje stečajnih upravnika pojavljuje kao stečajni upravnik samo tamo gde je stečajni dužnik preduzeće sa većinskim društvenim kapitalom ili je taj stečajni dužnik u toku trajanja stečajnog postupka, kroz vlasničku rekonstrukciju, stekao taj status zbog čega se nad njim ustrojava jedna vrsta zakonske regulative, odnosno gde se kao stečajni upravnik pojavljuje sada Agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Do nedavno je to bila i sada je Agencija za privatizaciju, odnosno Centar za stečaj. Moram da budem potpuno iskren i otvoren pred građanima, kao advokat sam imao dobra iskustva sa poverenicima stečajnog upravnika. Zašto? Zbog toga što je grad iz koga ja dolazim, Privredni sud u Užicu jedan od najrespektabilnijih sudova u Srbiji, tada sigurno najbolji sud u Srbiji, imao i te kako složene stečajne predmete, složene stečajne predmete koje je veoma uspešno rešavao, kao što je slučaj sa Holdingom „Vojin Popović“ iz Novog Pazara, koji je posle dugotrajnog vođenja stečajnog postupka uspešno rešen i zahvaljujući tada saradnji sa Agencijom za privatizaciju, preko poverenika koji su bili jako posvećeni svom poslu, taj je stečajni postupak okončan. Zbog čega ovo govorim? Zbog toga što je obaveza stečajnog upravnika da pod jedan, vodi računa o imovini stečenog dužnika, da je zaštiti, da je osigura, da je poveća, da po odvojenim tužbama, odnosno tužbama za pobijanje pravnih radnji i pravnih poslova stečajnog dužnika, vrati u stečajnu masu ono što je toj stečajnoj masi, kroz punovažne pravne poslove, otuđeno, a treba da pripadne stečajnom dužniku, kako bi se postigao cilj stečaja, a to je ravnomerno, ravnopravno namirenje poverilaca uz sprečavanje oštećenja poverilaca, a naročito tamo gde se radi o namernom oštećenju poverilaca. Sve ovo sada treba da bude obaveza Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, kao stečajnog upravnika. Da bi se izbegla jedna predrasuda, jedna greška u kritikama, uvaženi ministre, molim vas da saslušate i sledeću činjenicu koje ste vi i te kako svesni, jer ste predložili takav zakon. Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, kao stečajni upravnik, sada ne vrši samo kontrolu. Zašto? Zbog toga što se Agencija za licenciranje stečajnih upravnika vezuje samo za preduzeća sa društvenim kapitalom. To je isto činila i Agencija za privatizaciju. Nad Agencijom za privatizaciju nije vršen stručni nadzor, na šta ukazuju odredbe člana 23. do 26. Zakona o stečaju. Međutim, ono što će da izazove polemiku i što će stvoriti probleme u praksi, molim vas da to imate u vidu i molim vas da preko Odbora na to intervenišete, gde postoji opasnost od određenog vida pojave samokontrole, odnosno od određenog vida praktičnog problema, kada je u pitanju stečajni upravnik oličen u Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika… Molim vas da obratite pažnju na član 22. Zakona o stečaju, gde kaže – organizacija iz stava 1, a to je Agencija za privatizaciju, dužna je da ovlašćenoj organizaciji, a to je Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, dostavlja tromesečne izveštaje o toku stečajnog postupka, pri čemu treba da ima u vidu stanje stečajne mase, drugu dokumentaciju propisanu ovim zakonom i nacionalnim standardima za upravljanje stečajnom masom u cilju vođenja statističkih podataka. Uvaženi ministre, ovde će postojati jedan problem, morate ga sagledati. Ako je ranije Agencija za privatizaciju dostavljala izveštaj, bila je dužna da dostavlja izveštaj Agenciji za licenciranje, kome će sada Agencija za licenciranje da dostavlja izveštaj? Bilo bi logično da taj tromesečni izveštaj dostavlja Ministarstvu privrede i mislim da to tako i treba da radi. To je sugestija poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Uvaženi ministre, to mora da piše, to mora da bude sistematizovano. Mora biti normirano u zakonu, kako se ne bi pojavilo u lutanju. Prema tome, ovde u praksi postoje određeni nedostaci i određene nedorečenosti koje se moraju definisati kako bi se izbeglo ono što može da se pojavi kao problem. Ono na šta mi ukazujemo opravdano, jeste što se možda, a nadam se da ćete to da uvažite, sadašnje izmene i dopune Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika pojavljuju kao možda preuranjeno. Zašto? Zato što mi se čini da je trebalo prvo izmeniti odredbe Zakona o stečaju, koje slede u decembru, što mi zdušno podržavamo, bezrezervno, ali bi se određene norme tada već definisale kako bi se sada izbegla apsurdna situacija, jer ovo je apsurdna situacija, nažalost. Drugi problem koji će se ovde pojaviti jeste praktična primena Zakona u odnosu na sudove, mislim na privredne sudove. Nemojte mi zameriti izneću jedan lični stav, jer vas lično izuzetno cenim i uvažavam, kao čoveka koji se posvetio svom poslu, a lični stav je sledeći – imajući u vidu da preko 80% stečajne materije u sudovima nije ni u Agenciji za privatizaciju, nije ni u Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, tamo je znatno manje, u sudovima se rešavaju ključna pitanja stečaja, gde su akteri sa određenim legitimacijama i stečajni upravnik i poverioci i stečajni dužnik, da ne govorim o stečajnim organima. Tamo je materija. Moj lični stav – da uvek u donošenju predloga zakona mora participirati Ministarstvo pravde preko mišljenja privrednih sudova. Uvek, čak da se pojavljuje kao predlagač zdušno sam za to, a da Ministarstvo privrede bude predlagač zakona o stečajnim upravnicima, kao što će biti predlagač zakona o Agenciji za stečaj. Gde će biti praktični problemi, uvaženi ministre? Praktični problemi će biti nesumnjivo tamo gde se sada Agencija za licenciranje stečajnih upravnika pojavljuje sa tom legitimacijom kod suda. Da li će tada da dođe do blokiranja rada suda? Neće. Da li će doći do određenog usporavanja rada suda? Hoće. Moram da vam kažem i zašto hoće i istovremeno da predložim jedno rešenje za koje smatram da ćete ga prihvatiti. Bilo bi odlično kada bi se poverenici stečajnog upravnika zadržali i ne bi menjali. Šta to znači? Kao što je Agencija za privatizaciju kompletan stečajni postupak vodila preko poverenika, tako će isto i Agencija za licenciranje stečajnih upravnika preko poverenika nastaviti stečaj, ali tada mora da dođe do nečega što je procesno neophodno, da se podvuče crta, da se izvrši primopredaja između Agencije za privatizaciju i Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, da jedni poverenici drugim poverenicima predaju i primopredajom se rasterete svoje obaveze i da se na osnovu izveštaja sudovi relaksiraju, da sudovi mogu neometano da nastave da rade. U suprotnom, uvaženi ministre, imaćemo problem. Koji problem? Ako Agencija za licenciranje stečajnih upravnika promeni poverenike, onda dolazimo u situaciju izdavanja specijalnih punomoćja, dolazimo u situaciju upoznavanja sa stečajnim predmetom, dolazimo u situaciju kada se menja ono što smo već do sada uradili, ne radikalno, ali se menja u tom smislu što će novi poverenik morati da, pre što preuzme od starog poverenika, i te kako dobro sagleda situaciju vezanu za stečajnu masu, da pokuša da je uveća i da nastavi poslove njegovog prethodnika. Kako, ukoliko nije upoznat sa materijom koja je do tada već figurirala i cirkulisala? To su objektivni i praktični problemi. Ono što izaziva podozrenje, ja ću još samo dva, tri minuta, kako bi oslobodio vreme i za moju uvaženu koleginicu Suzanu Spasojević, koja će govoriti o Zakonu o ulaganjima, jeste, kada sam rekao podozrenje, želim sa budem precizan, činjenica da poverenici ne gube legitimaciju, oni ostaju poverenici. Bili su i poverenici Agencije za privatizaciju, sada će biti verovatno poverenici Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Međutim, ovde sada ima jedan problem. Vi ste u Predlogu zakona rekli da direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika dobija nova ovlašćenja i nove obaveze. Jedna od njih je i disciplinski postupak i izricanje disciplinske mere u disciplinskom postupku. Tu je opasnost samokontrole. Zašto? Zato što ja kao direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika određujem ko će da bude poverenik, a istovremeno sam ja taj koji nad poverenicima vrši nadzor. S druge strane, pored tog nadzora, paralelno vodim disciplinski postupak. To je nešto što je trebalo i može biti razlog da se na odboru redefiniše, da se amandmanom razgraniče ovlašćenja, kako bi se izbegli bilo kakvi argumenti bilo kom kritičaru ovog zakona, da na ovaj način uvodimo sistem samokontrole, odnosno da Agencija sama sebe kontroliše. Naravno, ovo su sve sugestije u cilju povećanja kvaliteta predloženog zakona, jer je nama i te kako cilj da kao deo Vlade doprinesemo da ovaj zakon u praktičnoj primeni bude što efikasniji i kvalitetniji. Ja bih se zadržao samo na ovome što sam sada rekao, ne bih proširivao temu, naravno, jer očekujem da ćete, uvažavajući ove sugestije, nisu primedbe, one su sugestije, a i ako ih tretirate kao primedbe, one su dobronamerne, da kroz amandmane probamo, i to amandmane odbora, pošto ih mi nismo predlagali, da probamo da ove odredbe poboljšamo po kvalitetu. Hvala
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslaniče, zaista se vidi da ste bili u materiji i da poznajete tematiku i materiju, i da ste na najbolji mogući način želeli da doprinesete što boljem zakonu, kako bi on u svojoj primeni imao najmanje poteškoća, a doprineo upravo onome što mi želimo da doprinesemo. Ja ću vam dati par razjašnjenja, a svakako ćemo sve amandmane iščitati i biće nam zadovoljstvo, ukoliko nađemo potrebu za nekim od njih, da ih implementiramo. Prvo, vaša primedba, odnosno vaše zapažanje kada se radi o izveštajima koje Agencija za privatizaciju šalje Agenciji za licenciranje. To nisu izveštaji o radu, niti kontrolna funkcija, jer dve agencije ne mogu da se kontrolišu međusobno, nego samo evidencije o realizaciji poslova. Nadzor nad Agencijom za liceniranje stečajnih upravnika, odnosno sutra Stečajnom agencijom Srbija će vršiti Ministarstvo privrede, tako da imamo u tom delu vrlo raščišćenu tu dvostepenost i nemamo problem oko toga. Druga stvar, potpuno ste u pravu da bez Ministarstva pravde ništa od ovoga ne bi moglo da se realizuje, ali mi ne samo da smo imali obavezu zakonsku, prosto zakonska obaveza je jedno, ali aktivno u pripremi ovog zakona i svih akata koji se pogotovu budu ticali stečajnog postupka koje budemo veoma brzo ovde u Zakon o stečaju realizovali, svakako da učestvuje Ministarstvo pravde, jer preko sudova su nam najbliži u realizaciji tih poslova. Dakle, već u radnoj grupi koja je formirana učestvuju i sudije i stečajni upravnici i svi oni koji praktično tu materiju svakodnevno realizuju. Što se tiče vašeg pitanja za član 6. oko preuzimanja poslova, definisano je vrlo precizno da se preuzimaju prava i obaveze. Dakle, svi ugovori se preuzimaju i oni poverenici koji si vršili te poslove, odnosno koji danas vrše u Agenciji za privatizaciju, oni prelaze da vrše te poslove po ugovorima koji su preuzeti i nastavljaju da rade u Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, tako da ja ne očekujem tu probleme, bar u onom prvom delu. Kasnije će tu svakako biti i čišćenja i sređivanja stvari, ali to je nešto što se redovno radi u redovnim postupcima kroz kontrolu rada, kroz one sve pozitivne propise koje smo definisali kroz etičke principe i dobru poslovnu praksu. Na kraju, vaša potpuno opravdana bojazan po pitanju direktora Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, da li ima ili nema, ne znam gde ste u zakonu našli, jer u zakon ne piše nigde da disciplinski postupak vodi direktor, nego disciplinsko veće, tako da je to raščišćeno. Pogledajte, molim vas, moguće da je slučajno previd neki. Dakle, direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, odnosno sutra Stečajne agencije Srbije, nema ovlašćenje da vodi disciplinski postupak i time smo rešili. I da završim, na samom početku ste rekli koliko je Privredni sud u Užicu imao važnih stečajeva, kako ima dobru praksu i kako radi, a jednog momenta ste i spomenuli koliko je bila važna podrška i stečajnog centra, odnosno Centra za stečaj Agencije za privatizaciju. U tom periodu o kome pričate direktor Centra za stečaj Agencije za privatizaciju je upravo bila gospođica Vazura, koja danas sedi ovde sa nama, i direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Tako da, zahvaljujem vam se na svemu tome, jer to je najbolja praksa i primer onoga što pričamo i nasuprot svim ovim pričama da će biti partijsko ili neko drugo zapošljavanje. Nama su važni stručnjaci. Ekonomija ne podrazumeva partije, ni levi centar, ni desni, ni bilo šta. Radite po pravilima koje diktira tržište ili ne radite. To je jedini kriterijum na osnovu koga ćemo vršiti izbor kadrova u budućnosti. Zahvaljujem se na vašim sugestijama i otvoreni smo i dalje za svaki predlog.
Hvala. Kolega Neđo Jovanović, samo ako nastavite raspravu u načelu. (Neđo Jovanović, s mesta: Samo jedan minut razjašnjenja.) Izvolite.
Zahvaljujem se. Radi pravilnog razumevanja, dostavljanje izveštaja od strane sada Agencije za licenciranje stečajnih upravnika nije radi stručnog nadzora i nema veze sa stručnim nadzorom. Ona ima statistički element, ali mora se znati kome se podnosi, a to ovde, ministre, ne piše. Mora postojati norma, zato sam rekao da mora biti normirano da se podnosi Ministarstvu pravde, da bi se bolje razumeli. Drugo, direktor Agencije participira u disciplinskom postupku tako što donosi rešenje o brisanju stečajnog upravnika iz imenika i oduzimanje licence, a nakon disciplinskog postupka. Znači, on je deo disciplinskog postupka. Čim donosi rešenje, on je deo. Pravno hteli, ne hteli, on je deo, zbog toga što je on kruna onoga što disciplinski postupak ima kao epilog. Možete da tumačite kako god, ali on donosi rešenje koje je posledica disciplinskog postupka. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar, gospodin Željko Sertić. Izvolite.
Svakako ćemo kroz izmene Zakona o stečaju ove evidencije rešavati i potpuno se slažem sa vama da to sve mora da bude do detalja sređeno. Zato sam i rekao da je ovo paket zakona, jedan sad, jedan najkasnije u decembru mesecu, upravo kako bismo ispunili sve naše planove koje smo definisali. Ovde jedino postoji prosto nesaglasje, ali možemo o tome da pričamo, disciplinsko veće oduzima licencu. Dakle, disciplinsko veće oduzima licencu, a direktor samo sprovodi proces brisanja iz evidencije. To ipak nije jednaka stvar, ali u svakom slučaju možemo to da razjasnimo malo preciznije u nekom periodu. Hvala vam lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da je i suviše sumnje bilo u ovaj zakon, čak u nekom trenutku i jedna vrsta neozbiljne rasprave, jer mi pred sobom ipak imamo tri zakona koja su jako bitna za srpsku privredu, tri zakona koja popravljaju investiciono okruženje, tri zakona koja znače povećanu likvidnost srpske privrede i tri zakona koja će značiti efikasniju srpsku privredu. Prema tome, sam pristup ovim zakonima, čini mi se, pre svega zbog građana Srbije, treba da bude ozbiljniji. Vlada, ministar, ministarstvo prihvata sve sugestije kojih ima na ovaj zakon. Svi smo spremni da od ovog zakona napravimo jedan zakon koji će bitno popraviti privrednu sliku Srbije i koji će u nekom budućem periodu značiti mnogo za nova radna mesta, za bolji standard građana. Činjenica da je tako je činjenica da je Vlada stala iza ovog zakona i da je preuzela svu odgovornost kada je u pitanju ovaj zakon. Znači, treba građanima Srbije reći jasno – situacija u srpskoj ekonomiji, u srpskoj privredi je sve bolja, a kada je u pitanju deficit situacija se bitno popravila u odnosu na prethodnu godinu. U prvih sedam meseci imamo samo 24 milijardi deficita u srpskom budžetu, znači, razlike između prihoda i rashoda. U prošloj godini u tih sedam meseci bilo je tu nekih 121 milijardu. Naravno da je to uspeh, pre svega, građana Srbije, onih koji su smanjenjem plata i penzija platili fiskalnu konsolidaciju, ali i uspeh Vlade, jer dobar deo novih prihoda su prihodi od javnih preduzeća koji su znatno bolje poslovali u ovom periodu i u ovih zadnjih godinu dana. Tako da, generalno, u budžetu stvari stoje bolje, makroekonomska slika je bolja. Imamo činjenicu da smo izašli iz recesije, imamo činjenicu da će BDP biti blizu 1% u odnosu na negativan rast koji je predviđen u nekom prethodnom periodu. Imamo i činjenicu da imamo jako ozbiljan rast industrijske proizvodnje. U avgustu 2015, to su zadnji podaci, u odnosu na avgust 2014. godine, od nepunih 13% rast industrijske proizvodnje u odnosu na prosek, znači, prosek cele 2014. godine u avgustu smo imali rast preko 5%. To ponajbolje pokazuje koliko je srpska privreda žilava, koliko ima prostora za unapređenje i ovi zakoni, nove investicije, nova radna mesta, novi poslovi koje treba da otvori ovaj zakon o ulaganjima, u svakom slučaju pomoći će, pre svega, malim i srednjim preduzećima, ali i preduzetnicima na kojima je akcenat u ovim zakonima. Znači, ima mesta za optimizam, ali nema mesta sasvim sigurno za opuštanje. Jer, bez ozbiljnijeg rasta BDP pitanje je da li će ove reforme koje su dosad sprovedene i koje daju dobre rezultate biti održive. Nama treba mnogo veći rast investicija, kako državnih, tako i privatnih, kako stranih direktnih investicija, tako investicija i domaćih preduzetnika. Jako je dobro što ovaj zakon o ulaganjima najzad izjednačava strane i domaće investitore i daje im istu šansu, istu šansu da napreduju, istu šansu da razvijaju svoje poslove. Želim da kažem da, bez obzira što su pojedine kolege izrazile sumnju o veličini investicija u srpskoj privredi, da ona bar od kad je ova Vlada preuzela, odnosno od kad je Srpska napredna stranka preuzela vlast i odgovornost za vođenje, privreda raste. Da smo od katastrofalnog nekog nivoa u 2012. godini imali stalni rast i da je ono što očekujemo u 2015. blizu 1,5 milijarde evra, da je to nešto što je željeni iznos stranih investicija, ali se podrazumeva da taj iznos stranih investicija bude u dužem nizu godina da bismo ostvarili mnogo ozbiljniji rast nego što trenutno imamo. Ono što je veliki problem to je činjenica da imamo mali iznos kapitalnih investicija i da na tom polju moramo mnogo više da poradimo ali da mogućnosti budžeta u ovoj godini i u prethodnoj godini nisu bile sjajne i da sa ulaskom stranih kompanija, sa porastom BDP naravno rašće i prihodi budžeta. Siguran sam da će Vlada ovom pitanju posvetiti mnogo veću pažnju i da ćemo doći u situaciju da one iznose od 4-5% BDP što bi trebalo da bude na nekom nivou razvijenosti naše zemlje. Ono što je važno, kao što rekoh kod Zakona o ulaganju, Vlada je stala iza ovog zakona, Vlada je preuzela odgovornost, Vlada je preuzela inicijativu. To je za mene dobra poruka ovog zakona, za razliku od nekih kolega koje smatraju da je to neka vrsta centralizacije, SNS i ova Vlada dobila je veliko poverenje građana i građani očekuju da se ta obećanja sprovode. Ko će ako nećeVlada? Ko ima veći autoritet u ovoj zemlji, nego Vlada? Ko će moći da privuče veći broj investitora, nego Vlada? Znači, ima tu jako dobrih instituta koji pre svega definišu podsticaje, definišu kriterijume, definišu hitnost. Niz podzakonskih akata, uredbi biće doneseno, biće sve urađeno, biće sve transparentno. Nećemo biti u situaciji kako je to bilo do sada da ministri, da kažem, samovoljno ili u dogovoru sa investitorom odlučuju koja investicija je prioritet, koja to nije. Imaćemo mnogo veću odgovornost jer ćemo imati ekonomski savet koji će odlučivati o tim investicijama. Imaćemo Vladu koja će stajati iza tih podsticaja koji su pripremljeni. To je nešto što je dobro što po meni zaslužuje pohvalu, a ne kritiku. Kada je u pitanju finansijsko restrukturiranje, želje su jedno, mogućnosti su drugo. Godine 2011. taj zakon je napisan u dobroj veri, u želji da se izbegne što je moguće veći broj stečaja. Nažalost, nije uspeo da odgovori, rekao bih, svojoj nameni. Ovaj zakon donosi niz unapređenja, ali ono što je i problem kod samog zakona, to je dobrovoljnost. Banke same odlučuju o tome da li žele ili ne žele da uđu u ovaj proces. To je jedno nepoverenje koje postoji između privrednih subjekata, između banke i privrede, između banke i preduzeća, ali možda i nepoverenje, civilizacijski problem i civilizacijski fenomen. To će morati da se prevazilazi. Vlada je donela niz dobrih instituta. Ovim bi u svakom slučaju trebalo da se omogući da srpska privreda bude likvidnija, jer ima jako puno problema kada je u pitanju likvidnost. Veliki broj kredita ima kašnjenja. Kašnjenja prelaze oko plaćanja bankama čak i dve godine i procenjuje se za nekih 3,7 milijardi evra su problematični kada je u pitanju naplata ovih kredita. Zakon o stečaju, treba reći ono što je bitno da znaju građani Srbije, preko 650 preduzeća danas nalazi se u Agenciji za privatizaciju. Taj posao se ne odrađuje onako kako treba. Nema se pravi uvid. Nema se prava kontrola. Nadzor je loš i samim ovim zakonom popraviće se efikasnost kompletne srpske privrede, jer se radi o jako ozbiljnim privrednim subjektima koji mogu bitno da doprinesu rastu, bitno da doprinesu porastu BDP. Dakle, sva tri zakona su, dame i gospodo, jako bitna, jako važna. Ovo doživljavam kao ulazak u jednu drugu fazu reformi. Znači, fiskalna konsolidacija i jačanje prihodne strane ali i ostavljanje prostora da se kroz nova radna mesta kao i kroz nove investicije gde treba da se pojave, da se tim investicijama, novim radnim mestima stvori prostor i za racionalizacije javne uprave, racionalizacije državne uprave, jer jedino otvaranjem novih radnih mesta možemo da računamo da se jedan deo zaposlenih iz javnog sektora prebaci u privatni sektor. Pozivam vas da u svakom slučaju podržimo ove zakone. Pozivam ministra, a i sam je izrazio tu volju i želju da prihvati što je moguće veći broj amandmana i da ne stajemo u procesu reformi, jer to je jedini put i način da obezbedimo bolji standard svim građanima Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, danas se govori o razlozima za donošenje zakona o ulaganju, na stranici 19 materijala koji smo dobili u proceduri, konstatuje se da su agencije koje se bave javnim interesom u državi Srbiji, u prethodnom vremenskom periodu, a poštujući zakonske norme za koje su predviđene da funkcionišu učinile da privredni razvoj u Republici Srbiji ne bude na nivou koji zadovoljava. Takođe u materijalu se konstatuje da ne postoji koordinacija između institucija koje imaju poverenu obavezu i ta koordinacija ne postoji između svih nivoa vlasti što je dovelo do problema i u pripremi ulaganja i u samim ulaganjima. Danas ministar u jednom ekspozeu koji je trajao praktično sat vremena kaže ono što ste nam rekli i u materijalu, a to otprilike zvuči ovako, da, jedan deo državne administracije i dalje je birokratizovana državna administracija koja ne može da shvati da je postala servis u pružanju usluga investitorima i mi ovim zakonom to hoćemo da promenimo. Presudni faktor u svakoj realizaciji jeste ideja da imate definiciju i da imate plan. Kada imate definiciju i plan, onda je na nivou, praktično vežbe u logici funkcionisanje ekonomije. Kada se danas govori o rastu i razvoju, kada se govori o funkcionisanju, onda svi govornici i u ovoj Skupštini, a i često pokušavaju da daju svoju definiciju rasta i razvoja i na osnovu mog ličnog iskustva praktično možemo da konstatujemo da kada definišu simptome i probleme, mnogi misle da su u stvari definisali rešenje i dali način kako da to tog rešenja dođemo. Kada danas govorimo o Zakonu o ulaganjima, u stvari mi govorimo o investiranju, odnosno o rastu i razvoju preduzeća. Preko rasta i razvoja preduzeća, mi u stvari želimo da podignemo dva ključna makroekonomska parametra, rast BDP i nivo zaposlenosti i to se kaže u Predlogu zakona o ulaganjima. U stvari mi tu definišemo ciljeve koji se sastoje iz dva dela, iz koordinacije institucija od javnog značaja, koji treba da budu efikasniji u vršenju svog posla i u razvoju koji podrazumeva rast tri ključna ekonomska parametra, kako kažete, vi iz Ministarstva privrede, povećanju i rastu nivoa investicija, povećanju i rastu izvoza i povećanju i rastu konkurencije. Istovremeno, vi definišete i misiju ovog zakona i kažete da je misija ovog zakona regionalni razvoj i definisanje boljeg i efikasnijeg imidža države Srbije u oblasti privrede. U stvari, vi definišete ekonomske ciljeve u neekonomsku misiju. Kada danas govorite o ovom zakonu, mi govorimo o teoriji rasta i razvoja. Tu je hiljadu stranica. Možemo da govorimo o rastu nacionalne ekonomije, rastu i razvoju velikog i malog preduzeća, rastu i razvoju grane, brojne su teorije. Opšta teorija rasta, Čendlerov doprinos, doprinosi Čendlerovog doprinosa i mnogih drugih teoretičara, govore o rastu. Narodna skupština, Vlada, ne može da vodi računa o rastu svakog pojedinačnog preduzeća. To radi menadžment tog preduzeća, ali Narodna skupština i ministarstvo, u svakoj zemlji vodi računa o pravilima kako mora da funkcioniše jedna nacionalna ekonomija. Ovim zakonom koji je trend, mi menjamo okruženje koje funkcioniše u državi Srbiji i pokušavamo da ga prilagodimo. Zakon o ulaganjima, suštinski sastoji se iz tri dela i tiče se tri grupe ključnih pitanja. Prva grupa jesu institucije koje su do sada obavljale funkciju koja se ticala ulaganja. Jasno je da neke institucije moraju da pretrpe promene i to su pre svega institucije koje se tiču Nacionalne agencije za regionalni razvoj, Agencije za strana ulaganja. Tu treba biti objektivan. Od 2008. godine, a i nekoliko godina u narednom vremenskom periodu, taj je period, kada je, nikad jeftinija cena fiskalnih derivata, odnosno finansijskih derivata na globalnom finansijskom tržištu. Kada imate neverovatan istorijski presedan, da je cena finansijskog derivata nula, to podrazumeva da postoji veliki stepen nestabilnosti u investicijama, kako stranim, tako i domaćim. Ako imate nestabilnost, srpsko finansijsko tržište i srpsko tržište, kako god govorite o njemu, kakav god gep uzmete, u stvari su mala tržišta koja nisu prepoznatljiva. To predstavlja problem za uočavanje od velikog broja investitora našeg nacionalnog tržišta. Ako imate problem na globalnom planu, gde imate problem sa finansijskim globalnim tržištem i ako imate još veći problem koji se manifestuje u nedefinisanim odnosima i nejasnim zakonskim procedurama, a plus na to dodate i ono što se zove samozadovoljni državni činovnici, onda imate problem sa investicijama. Suština ovog zakona po meni se nalazi u prvim članovima, član 4. i članu 5. gde se kaže – da, država Srbija je slobodna zemlja u kojoj možete da investirate i po prvi put se kaže da su strani i domaći investitori, ulagači, vlasnici kapitala, izjednačeni. Član 5. nešto što svi sanjamo, svi koji smo živeli suviše dugo u jednom sistemu u kojem niste imali pravnu sigurnost, kažemo, da jeste, ne postoje vanredni pravni lekovi koji mogu da dovedu do toga po osnovu teretnih ugovora, da vaša imovina više ne može da bude vaša. Znate, kada funkcionišete u ekonomiji u kojoj je planiranje osnov svega, onda nemate stabilnost, imate strah. Strani ulagači, naravno da treba da ulažu u srpske nekretnine i srpsku imovinu, strani ulagači imaju pravo da povlače svoju imovinu, odnosno svoj kapital u bilo kom obliku u kome oni to žele. Druga važna oblast jeste regionalni rast i razvoj Republike Srbije. Tiče se članova od 17. do 25. gde pokušavamo da definišemo regionalni razvoj Republike Srbije. Srbija se danas sastoji od velikog broja opština i sve te opštine funkcionišu u želji da privuku, kako domaće, tako i strane investitore. Praktično može da se konstatuje da u Srbiji danas postoji tržište opština u privlačenju stranih investicija i to je jedan potpuno novi pojam, nova konkurencija, borba između različitih tržišnih segmenata koji predstavljaju opštine u postupku privlačenja investicija. Treba da budemo realni i da kažemo, da, jeste, u Srbiji se investicije privlače i investicije idu u one regione koji su na putnim infrastrukturnim koridorima. Oni koriste, naravno, svoju prirodnu prednost, ali je realna činjenica da je vrlo malo prostora ostavljeno lokalnim samoupravama da mogu da diferenciraju svoju ponudu investitorima u odnosu na druge opštine u Srbiji, kada imate ovako jasne definisane principe, makroekonomsko funkcionisanje i principe finansiranja lokalne zajednice. Nije sporno da će ovaj zakon doprineti drugačijem načinu funkcionisanja i značaju lokalne uprave, ali takođe treba reći da tek onog trenutka, što je ministar Vujović najavio, kada Zakon o finansiranju lokalnih uprava bude drugačije i kada svi sanjamo iz lokalnih zajednica, da dođe do fiskalne decentralizacije, onda će odgovornost privlačenja stranih investicija, domaćih investitora biti na lokalnim zajednicama i praktično oni će moći da kreiraju svoje potpuno drugačije različite uslove na tržištu koje će biti konkurentno u privlačenju domaćih ili stranih investitora, svejedno. Sva velika preduzeća nekada su bila mala. Svako malo preduzeće koje je postalo veliko imalo je svoj razvoj. Sva mala preduzeća imaju problem, pre svega, u resursima. Velika preduzeća imaju prednost u oblasti proizvodnje, velika preduzeća imaju prednost u oblasti plasmana tržišta, finansija i investicija, rukovođenja ključne prednosti u vanrednim ekonomskim situacijama i ne vanrednim ekonomskim situacijama. Velika preduzeća se snalaze bolje. U situacijama kada imate vanrednu situaciju koja nije ekonomska, takođe, veliko preduzeće se snalazi bolje, ali veliko preduzeće želi da bude monopolista. Malo preduzeće ima samim tim što je malo, problem ulaska u granu i to je normalan ekonomski problem. Malo preduzeće ne sme da ima problem, neekonomskog ulaska u granu. To reguliše Skupštinu, to reguliše ministarstvo. Mala preduzeća su suština razvoja Srbije. Malo preduzeće po vokaciji zapošljava veliki broj ljudi. Malo preduzeće donosi ključno, u novim projektima, razvoju funkcionisanja, novim idejama, bez obzira da li se radi o idejama na nacionalnom tržištu, globalnom tržištu u Srbiji, uglavnom kopiranju proizvoda sa strane. Mala preduzeća u Srbiji su porodične firme, mala preduzeća u Srbiji moraju da se gaje. Ne postoji mogućnost da ne gajeći mala preduzeća i stvarajući konkurentsku prednost, velikim preduzećima Srbija raste i napreduje. Ekonomska situacija u Srbiji svakako je ta kakva jeste. Ekonomska situacija jeste da mora da bude drugačija. Kada u Srbiji, Narodna skupština i ministarstvo, dobije predlog, kad Narodna skupština dobije predlog od ministarstva, u stvari mi samo od vas očekujemo nekoliko stvari, da svi ekonomski zakoni budu jednostavni, da svi ekonomski zakoni budu jasni i transparentni i da svi ekonomski zakoni podržavaju konkurenciju. Bez podržavanja konkurencije, Srbija danas nema šanse da napreduje i ide dalje. Možemo da govorimo o različitim modelima, ali niko u Srbiji danas ne treba da zaboravi Šumpertov model rasturanja sistema koji kaže da svako malo preduzeće treba da postane veliko. Ovaj zakon jeste na tragu toga. Zakon o ulaganju svakako prati i ključno doprinosi funkcionisanju i napretku boljitka Srbije i ne treba u ministarstvu da obraćate pažnju na komentare, činjenice, rasprave o Zakonu o ulaganju, traje deset sati. Ulaganje je strašno bitna stvar. Razlikujemo se, političke stranke se međusobno razlikuju zato što je ulaganje suština funkcionisanja ne samo ekonomije, već i jednog društva. Podržavajući ovakve zakone SNS u stvari staje iza ideje predsednika Vlade i ministara koji donose ovakve ekonomske zakone. Ovi zakoni su svakako bolji od onoga što smo imali u prethodnom vremenskom periodu. Vreme pred nama je tu, da pokaže koliko su dobri. Naravno da poverenje poslaničke grupe SNS je neizmerno prema ministrima i Vladi i svakako ćemo glasati za predlog ovog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, predstavnici Ministarstva privrede, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o ulaganjima koji je sigurno jedan od najznačajnijih zakona iz reformskog seta zakona koji je predložila Vlada Republike Srbije, pre svega iz razloga što reguliše materije ulaganja koji je preduslov i osnov za unapređenje investicionog okruženja i poslovnog ambijenta u Republici Srbiji. Zašto je bilo neophodno donošenje jednog ovakvog zakona? Pa, pre svega iz razloga kako bi se podržali napori Vlade Republike Srbije da domaćim i stranim investitorima omoguće bolje uslove za ulaganja, jer otkada je formirana Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem investitori kako strani, tako i domaći u Srbiji imaju značajno bolji tretman, što pokazuje i nivo direktnih stranih investicija u Srbiji koji u prvoj polovini ove godine iznosio čak 600 miliona evra, dok smo u 2014. godinu završili sa 1,2 milijarde evra direktnih stranih investicija. Međutim, da bi Srbija ostvarila još bolji privredni rast, neophodno je da se ove investicije povećaju i upravo će to ovaj zakon ulaganjima i pomoći. Ono što pokazuje da je Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem vredno radi na poboljšanju uslova za investitore su investicije koje su realizovane od formiranja ove Vlade, kao što su fabrika „Henkela“ u Kruševcu u kojoj je uloženo 21 milion evra, a u kojoj je otvoreno 220 novih radnih mesta. „Džonson elektrik kompanija“ u Nišu koja posluje u više od 30 zemalja i ima preko 30 hiljada zaposlenih širom sveta koja je otvorila pogon u Nišu uz ulaganje od 20 miliona evra, otvoreno je 250 novih radnih mesta. „Kuper standard“ auto-industrija u Sremskoj Mitrovici koja je deo „Kuper standard grupe“ koje posluje u 19 zemalja ima čak 25 hiljada radnika gde je uloženo 25 miliona dolara i zaposleno 200 radnika, a planira se zapošljavanje još 600 radnika do kraja 2016. godine. Proizvodna hala finske firme PKC u Smederevu u kojoj je u startu zaposleno 370 ljudi, a planira se zapošljavanje čak 1.500 ljudi. Otvoreni su proizvodni pogoni firme „Svarovski“ u Subotici, gde je u 2014. godini zaposleno 200 ljudi, a u ovoj godini našpremijer je otvorio novi pogon za još 383 radnika. Otvorena je fabrika „Kalcedonia“ sa pogonima u Somboru, Subotici, Malom Bajmoku, dok je ove godine premijer Aleksandar Vučić otvorio i pogon u Rumi u kome ima trenutno preko 300 zaposlenih i gde do sada u otvorenim pogonima ove fabrike radi preko 2000 ljudi, a planira se zapošljavanje još 2000 radnika. Takođe, tu je u poplavama pogođenom Krupnju i džins i turska fabrika tekstila gde je zaposleno 120 radnika. Evo na osnovu ovih ciljeva koji predloženim zakonom o ulaganjima ispunjava je direktan podsticaj ulaganjima u Republiku Srbiju, čime će doći do jačanja ekonomskog i privrednog razvoja, što će svakako doprineti rastu zaposlenosti i većem rastu privrede koji nam je zaista neophodan. Cilj predloženog zakona je da omogući koordinaciju svih nivoa vlasti kod investicionih ulaganja, čime će investitoru pružiti efikasnija usluga u vezi sa samom investicijom, gde će se ubrzati mnoge zakonske procedure, barem investitori više neće gubiti vremena nepotrebnu birokratiju i snalaziti sami u velikom broju propisa, a što ih je svakako do sada u nekim slučajevima odvraćalo od investiranja u našu zemlju. Cilj koji ovaj zakon ispunjava je i jednakost domaćih i stranih investitora, jer predloženi zakon garantuje jednaku slobodu ulaganja kako za domaće tako i za strane investitore i garantuje jednaka prava i domaćim i stranim investitorima u ostvarivanju prava koja proističu iz ovog zakona, a što će svakako pozitivno uticati na povećanje investicija kako domaćih tako i stranih. Predloženi zakon predviđa i obrazovanje saveta za ekonomski razvoj i razvojne agencije Srbije čiji će zadatak biti upravo da se pomogne potencijalnim investitorima da lakše investiraju, da im se koordinacijom svih državnih organa pomogne da izbegnu šumu birokratije koja ih često odvraća od investiranja u Srbiju i da se uopšte omogući sprovođenje ciljeva predloženim Zakonom o ulaganju. Ono što značajno doprinosi samom kvalitetu Zakona o ulaganju je činjenica je baziran na najboljim standardima međunarodnog investicionog prava, posebno u oblastima slobode ulaganja i prava ulagača. Upravo u duhu ovog zakona i stvaranja bolje klime za investitore, Vlada Republike Srbije je nedavno donela zaključak kojim je gradu Novom Sadu u cilju formiranja radne industrijske zone prenela prava svojine na oko 37 hektara građevinskog zemljišta koje se nalazi odmah pored auto-puta i koje predstavlja izuzetno značajan investicioni potencijal za grad Novi Sad. Ovom prilikom bih hteo da se u ime gradonačelnika grada Novog Sada, gospodina Miloša Vučevića, u moje lično ime, pa i u ime građana Novog Sada zahvalim premijeru Aleksandru Vučiću i saradnicima iz njegovog kabineta, kao i ministru privrede, gospodin u Sertiću i njegovim saradnicima, na tome što su nam omogućili prenos ovakvog zemljišta koje, kao što sam rekao, predstavlja jedan izuzetno značajan investicioni potencijal, zato što su imali sluha za potrebe grada Novog Sada, a što svakako prethodna vlast nije imala i zato što je grad Novi Sad dobio građevinsko zemljište na izuzetnoj lokaciji za koje slobodno mogu da kažem da predstavlja jedan ulog za bolju budućnost. Takođe, hteo bih i da im se zahvalim na tome što nam pomažu oko pregovora koje vodimo sa vrlo značajnim investitorom koji su sada u završnoj fazi i koji će upravo investirati u deo pomenutog zemljišta koji nam je prebačen, a što nam jeomogućila svakako Vlada Republike Srbije. Pri tome, ovaj investitor će zaista zaposliti veliki broj naših sugrađana i sigurno time pokrenuti privredu u Novom Sadu. Smatram da će predloženi zakon o ulaganjima stvoriti uslove za bolju investicionu klimu u Srbiji, da će se efektima ovog zakona povećati broj investicija, da će se povećati privredna aktivnost i direktno stimulisati osnivanje novih, domaćih i stranih kompanija, što svakako uvek rezultira otvaranjem novih radnih mesta i ubraznom privrednom razvoju naše zemlje. Upravo iz ovih razloga ću podržati ovaj zakon i predlažem da vi svi učinite isto za dobrobit svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Predsedavajući, saradnici ministra, pošto ministra nema, ono što je posle svih današnjih diskusija nesporno, to jeste da je Srbija zemlja kojoj su ulaganja potrebna, zemlja koja je otvorena za sve one koji žele da posluju ovde i koji Srbiju doživljavaju kao zemlju u kojoj mogu da ostvare profit. Domaća zakonska regulativa uspešno kreira pogodnu investicionu klimu za ulaganja i Srbija i na ovaj i na svaki drugi način pokazuje da ima ozbiljan pristup ka privlačenju investicije. Predlogom zakona o ulaganjima, ostvaruju se još povoljnije, bliže i jasnije definisani uslovi za privlačenje investitora i onih koji već posluju u Srbiji da dodatno ulažu, ali i onih koji razmišljaju da li je Srbija upravo ta zemlja gde treba da investiraju. Osim toga, usvajanjem zakona o ulaganjima, otvoriće se i mnoge druge mogućnosti, prvenstveno za više investicija za oporavak privrede za nova radna mesta, za sve ono što u stvari u ovom momentu predstavlja prioritet Srbije. Jedan od preduslova za nesmetan razvoj države jeste upravo sve ono na šta će ovi zakoni uticati, a to je sveobuhvatno funkcionisanje i razvoj privrede, pri čemu razvoj privrede je uslovljen i investicijama i domaćih i stranih investitora, ali i uključivanjem države u međunarodne robne i finansijske tokove. U Srbiji postoji veliki potencijal za nova ulaganja, ali sama ta činjenica nije dovoljna da se neko odluči da ulaže baš u Srbiju. Potrebno je i da su poslovno okruženje i administracija spremni da brzo i efikasno odgovore na sve zahteve i interese zainteresovanih investitora. Upravo to i jeste cilj donošenja ovog zakona koji predviđa formiranje ekonomskog tima i razvojne agencije sa zadatkom da privuku investitore, da kontrolišu i prate investiciju, što do sada nije bio slučaj. Nije bilo informacije o tome ni ko su investitori, ni šta su, koje su investicije, ni koje se subvencije daju, niti je postojala analiza efekata u odnosu na date subvencije. Međutim, osim usvajanja ovog zakona, na to kolika će visina investicija biti i koliko će investitora uopšte doći u Srbiju, zavisi i od načina i od brzine primene svih ovih zakona koje smo mi do sada usvojili u poslednjih par godina, od brzine sprovođenja strukturnih reformi, dinamike procesa privatizacije i rešavanje problema velikih sistema, kao što je npr. „Železara Smederevo“. Što se subvencija tiče, i na toj ću se temi malo duže u svojoj diskusiji zadržati, jer sam uverena da mnogi od nas misle da subvencije same po sebi nisu dobro rešenje, ali su u državi u kojoj je privreda ovakva kakva jeste, kakva je u Srbiji, u kojoj su potrebne investicije, u kojoj su potrebna nova radna mesta, jednostavno su subvencije kao način privlačenja investitora i jedan od najprihvatljivijih načina i jednostavno neminovnost. Zato i, s obzirom na to da su i do sada i u prethodnom periodu, kada su te subvencije davane investitorima, rezultati bili slabi, treba raditi i na unapređenju poslovnog ambijenta u Srbiji, na jačanju institucija vladavine prava, na reformi privrede, i postepeno kako država jača, tako i subvencije smanjivati i ograničavati kao sredstvo privlačenja investitora, a taj novac u stvari ulagati u našu poljoprivredu, u našu nauku, kulturu, tehnološki razvoj itd. Mišljenja sam da, i pored svega što su nam investicije potrebne i pored toga što su upravo subvencije jedan od najprihvatljivijih načina za privlačenje investitora, da treba voditi računa i kome se te subvencije daju i za koje investicije, jer nama investitori jesu potrebni, ali da to ipak ne bude za mnogo visoku cenu. S obzirom na iskustvo koje imamo iz prethodnog perioda kada je subvencionisanje investicija u pitanju, znamo da je Srbija bila široke ruke, a da to nije dalo očekivane ili skoro nikakve rezultate, odnosno nije privuklo neki veći broj ozbiljnih investitora i većih investicija. Neretko se dešavalo da upravo oni investitori koji su dobili subvencije u novcu, odu iz Srbije bez realizacije investicija, bez ikakvog objašnjenja i bez ispunjavanja ugovorenih obaveza. Mislim da sada zaista treba primeniti drugu praksu i pre davanja subvencija utvrditi koji su efekti određenog ulaganja, ko su investitori kojima se subvencije daju, da li mogu da isprate investiciju do kraja i uopšte na šta se ta investicija odnosi, da ponovim, da opet ne bismo došli u situaciju kakvu smo imali u nekom prethodnom periodu. Članom 13. Predloga zakona o ulaganjima data je mogućnost lokalnim samoupravama, tačnije kancelarijama za lokalni i ekonomski razvoj i podršku ulaganjima, da odlučuju o načinu, visini i obimu podsticaja za investitore, i to je u redu, i mi to podržavamo, da lokalne samouprave upravo budu te koje odlučuju o tome koju će vrstu podsticaja dati za ulaganja nivou lokala. Ali, opet se vraćam na ono iskustvo koje imamo iz prethodnog perioda i koje nije baš sjajno, i na to da je ipak ovim predlogom zakona dat jedan veći obim ovlašćenja lokalnim samoupravama, a i na eventualnu sumnju koja će se sigurno pojaviti u vezi toga kako te lokalne samouprave postupaju kada su podsticaji investitorima u pitanju. Mislim da je trebalo predvideti da odgovorna lica i upravo ti organi koji su zaduženi za podršku ulaganjima imaju jednu vrstu obaveze da makar jednom godišnje nadležnom ministarstvu ili Agenciji za razvoj podnose izveštaje o tome kako su koristili subvencije, kome su ih davali, jer imamo ovde jedan član, mislim da je 12. gde je predviđeno da su lokalne samouprave u obavezi da vode evidenciju ko su ulagači i koje su investicije. Zašto ne bismo predvideli da te lokalne samouprave i vode evidenciju o tome koje su subvencije date, kolike subvencije date, jer ministar je u svom izlaganju rekao sa kojim se problemom suočio kada je stupio na dužnost, da nije bilo nikakve evidencije, da nije mogao da dođe do informacije ko su investitori, koje su investicije i koji su podsticaji dati tim investitorima? Zato je poslanička grupa SPS podnela jedan amandman koji se upravo odnosi na ovu temu, na obavezu lokalnih samouprava, odnosno organa koji su zaduženi za podršku ulaganjima, da imaju obavezu da podnose jednom godišnje izveštaj upravo o ovim činjenicama o kojima sam govorila. Mislim da je to potrebno i da je sasvim normalno da ministarstvo ima jednu vrstu kontrole nad radom tih organa. Što se tiče kaznenih odredbi, mišljenja sam da su veoma skromne, skoro simbolične. Ne znam koji je razlog bio da sankcije, odnosno kazne budu ovako skromne. U kom smislu su skromne? U smislu kada uporedimo visinu kazne sa posledicom koju organ, ako ne postupa u skladu sa ovim zakonom, može da izazove. Samo u tom smislu mislim da su kazne trebale da budu strožije. Takođe, opet se vraćam na ono naše iskustvo koje imamo. Mislim da je trebalo predvideti i neku vrstu kazni za investitore. Tačno je da se ugovor potpisuje, da su oni obavezani ugovorom, ali da je trebalo predvideti i neku vrstu sankcije za neispunjavanje obaveza, nedovođenja investicije do kraja, neispunjavanje ugovornih obaveza itd. Na kraju, složila bih se i sa koleginicom koja je govorila u prepodnevnom delu rasprave, da je možda previše dug rok za donošenje podzakonskih akta, ako imamo u vidu ozbiljnost teme o kojoj govorimo, ali kažem, opet ste vi verovatno imali u vidu zašto je to tako. Imali ste verovatno neke određene razloge. Na kraju, samo da kažem da cilj Srbije kao jedne ozbiljne i odgovorne zemlje, odgovorne najpre prema svojim građanima, mora da bude pravljenje jednog poslovnog okruženja, jednog uslova za brz privredni, da Srbija postane konkurentna u odnosu na zemlje u okruženju. Samim tim, doći će do novih investicija, do većeg priliva i dolaska investitora, većeg priliva novca u budžet, povećavaće se plate i penzije. Upravo je to sve ono čemu mi težimo. Sa razvijenom i jakom privredom Srbija postaje jaka država, upravo onakva kakva mi želimo da Srbija bude. Kao što je ovlašćeni predstavnik SNS rekao, poslanička grupa SPS glasaće za predlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, ovaj predlog zakona treba usvojiti, jer se predloženim zakonom predviđa niz mera koje će poboljšati ambijent i privući strane, ali i domaće investitore da ulažu u našu zemlju. Za razliku od prethodnih vlada koja je davala subvencije samo stranim ulagačima, SNS će ovim zakonom omogućiti da se subvencije daju i domaćim investitorima, što je mnogo puta sugerisano od strane naših privrednika, i na ovaj način im izlazim u susret i šaljemo jasnu poruku da ne moraju da odlaze na druga tržišta i da traže povoljniji ambijent za ulaganja. Naravno, sada će moći u svojoj zemlji da se osećaju poželjnima. Ovim zakonom obezbeđuje se potpuna transparentnost u odnosu na finansiranje domaćih i stranih ulagača iz budžeta, čime se štiti državni interes, i u svakom trenutku će moći da se vidi ko je i koliko sredstava dobio iz državne kase. Zakonom o ulaganjima omogućava se lokalnoj samoupravi da instrumentima lokalne politike podstiče privlačenje ulaganja, brine o postojećim ulaganjima i njihovom proširenju, broju i ukupnoj vrednosti ulaganja i kvalitetu ulagača, primenjuje standarde povoljno poslovnog okruženja i donosi odluke o merama za podsticanje konkurentnosti lokalne samouprave u privlačenju lokalnih ulaganja, kao što suuspostavljanje transparentnih mehanizama stalne komunikacije i saradnje sa privredom, pojednostavljavanje lokalnih procedura za realizaciju ulaganja, razvoj komunalne i lokalne ekonomske infrastrukture, kao i propisivanje lokalnih olakšica i podsticaja na osnovu lokalnih strateških dokumenata. Takođe, ovim zakonom omogućava se lokalnim samoupravama, da kada su u pitanju ulaganja od lokalnog značaja, ukoliko to investitori zatraže od njih, obrazuju projektne timove koji će svojim znanjem i iskustvom pružiti ulagaču stručnu pomoć, a sve u cilju blagovremenog i efikasnog ostvarenja ulaganja i obezbeđivanja da u što kraćem roku dobijaju neophodna dokumenta, podatke i informacije koje su neophodne ulagaču da bi se ulaganje što pre realizovalo. Usvajanjem ovog zakona omogućiće se formiranje Saveta za ekonomski razvoj i Razvojne agencije Srbije, dva jako bitna tela kada su u pitanju realizacija investicija i privlačenje stranog, ali svakako i domaćeg kapitala. Savet za ekonomski razvoj će u okviru svojih nadležnosti pratiti stanje u oblasti ulaganja i privrednog razvoja, javno promovisati ciljeve privrednog razvoja, pratiti realizaciju i donositi odluku o dodeli sredstava, a sve u skladu sa ovim zakonom i zakonom kojim se uređuje kontrola i dodela državne pomoći. Neke od nadležnosti Razvojne agencije, između ostalog, biće i te da sarađuje sa državnim organima i organizacijama i nosiocima javnih ovlašćenja, organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, da prati primenu ovog zakona i predlaže odgovarajuće mere, da učestvuje u pripremi programa i projekata privrednog i regionalnog razvoja, da vrši analize i obezbeđuje podatke i informacije za potrebe unapređenja politike privrednog i regionalnog razvoja, da vrši akreditaciju regionalnih razvojnih agencija, da sprovodi programe i projekte sa ciljem unapređenja izvoznih aktivnosti i privrednih subjekata, kao i da sprovodi programe i projekte sa ciljem unapređenja položaja, aktivnosti i konkurentnosti malih i srednjih privrednih subjekata, kao i privrednih preduzetnika, da vodi evidenciju ulagača od posebnog značaja i ulagača od regionalnog značaja i da predlaže i koordinira i sprovodi aktivnosti strateškog marketinga, privrednih potencijala i ugleda Republike Srbije. Analizom drugih mogućnosti za rešavanje problema koji su uočeni na polju realizacije ulaganja ustanovljeno je da postoji potreba za boljom koordinacijom imalaca javnih ovlašćenja na svim nivoima vlasti i u procesu pripreme ulaganja, kao i tokom i nakon njihove realizacije. Rešenjima koja sadrži ovaj zakon, a koja se odnosi na razvrstavanje ulaganja prema značaju, uspostavljanje projektnih timova, zaključenja sporazuma i posebnih investicionih ugovora, obrazovanjem Saveta za ekonomski razvoj i definisane koordinacije uloga, Razvojne agencije Srbije, treba da budu stvoreni uslovi za efikasniju realizaciju ulaganja i podsticanje višestrukih ekonomskih i finansijskih efekata. Sledstveno svemu navedenom, a kako bi se stanje u oblasti ulaganja popravilo i uspostavio stabilan i održiv sistem, koji priliči tržišnoj ekonomiji i doprinosi izvesnosti u privrednom poslovanju, potrebno je doneti sistemski savremen, efikasan i reformski zakon o ulaganjima i svakako da će SNS u danu za glasanje glasati za usvajanje ovoga predloga zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Mujo Muković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, sama činjenica da rasprava o ovom zakonu traje već 10 sati govori u prilog tome da je Zakon o ulaganjima jedan od verovatno najvažnijih zakona koje smo razmatrali u poslednje vreme u Narodnoj skupštini. Da vam pravo kažem, da se ne radi o ovom zakonu, verovatno ne bih bio istrajan da čekam da govorim sada u ovim, rekao bih, večernjim satima, ali moram i kao poslanik Bošnjačke narodne stranke, ne regionalne stranke, i Stranke manjinske nacionalne zajednice da kažem nekoliko reči o ovom zakonu iz tog ugla i svakako da kažem nekoliko opštih napomena o ovom zakonu, mada ću taj deo namerno da skratim iz solidarnosti prema kolegama poslanicima koji su ceo dan ovde prisustvovali raspravi, raznim replikama, politikanskim diskusijama, neprimerenim za ovako važan zakon, ali šta ćete sve je to deo parlamentarne borbe. Da kažem, ovaj predlog zakona ima za cilj da unapredi investiciono okruženje uzemlji, da podstakne direktno ulaganje radi jačanja ekonomskog i privrednog razvoja, rasta zaposlenosti i sveukupnog društvenog boljitka. Analizom problema, koji se javljaju tokom realizacije ulaganja, utvrđeno je da postoji potreba za boljom koordinacijom imalaca javnih ovlašćenja na svim nivoima vlasti u procesu pripreme ulaganja, kao i tokom i nakon njihove realizacije. Ključna stvar, rekao bih, za ambijent u kojem donosimo ovaj zakon jeste dobijanje statusa kandidata za članstvo u EU, jer je to povećalo pouzdanost i stabilnost poslovanja, i to je bio signal investitorima da se Srbija nalazi i kreće u dobrom pravcu jačanja konkurentnosti i predvidivosti. Opredeljenje ove Vlade, koja je formirana pre skoro dve godine, nema dve godine, ali između godinu i po i dve, nebitno, na čelu sa gospodinom Vučićem, jeste privlačenje stranih investicija, i to pre svega direktnih stranih ulaganja i prema podacima Beogradskog ekonomskog instituta samo u ovoj godini je bilo stranih investicija u našoj zemlji više od milijardu evra. Tih milijardu evra se vide u raznim gradovima i opštinama širom Srbije. Iz izlaganja kolega ovde sam pribeležio, nemam baš sve podatke, da se radi o otvaranju brojnih radnih mesta, radi se o više hiljada radnih mesta u Inđiji, Odžacima, Nišu, Subotici, Obrenovcu, Kruševcu, Smederevu, Somboru, Rumi, Krupnju, Leskovcu, itd. Dakle, ne stoje diskusije da nisu otvarana nova radna mesta i da nije bilo stranih direktnih investicija. Međutim, moram da konstatujem kao poslanik Bošnjačke narodne stranke, koja deluje u sandžačkim opštinama, da u tom kraju naše zemlje gotovo da i nije bilo nikakvih ulaganja. To nije od juče, to je praksa već dugi niz godina i to je, rekao bih, praksa svih dosadašnjih vlada, uz časne izuzetke. Za vreme vlasti Borisa Tadića i da kažem tog režima rezultati su bili poražavajući. Ja lično mogu da kažem da sam, između ostalog, zbog toga i podneo ostavku tada na mesto državnog sekretara u Ministarstvu za infrastrukturu, jer sam bio nezadovoljan radom te vlade i odnosom te vlade prema sandžačkim opštinama i, da tako kažem, nestvaranjem ambijenta da bi bilo ulaganja u te opštine. Ja znam da će se javiti neko, možda i ministar, pa reći – država ne ulaže, ovo su privatne investicije, strane investicije. Međutim, mi kao Narodna skupština i Vlada Republike Srbije smo dužni da svim opštinama i gradovima obezbedimo približno jednake mogućnosti i šanse. Tu i jeste uloga države i tu me niko ne može demantovati i ubediti da to nije tako. Međutim, ne možete očekivati da jedna opština pored koje prolazi auto-put i npr. opština Tutin, do koje nemamo ni regionalni put, kakav bi bilo normalno da u ovo vreme, u 21. veku imamo, da te opštine imaju jednake šanse. Naravno da nemaju. Kada govorim o ulaganjima u sandžačke opštine, mogu da kažem da je nešto urađeno u Novom Pazaru i delimično u Prijepolju i to isključivo zahvaljujući tome što je ministar u svim ovim vladama bio gospodin Ljajić, pa je lično on to odradio. Bez obzira što nisam više u istoj stranci sa njim i bez obzira na sve drugo, moram reći da je to rezultat njegovog političkog angažovanja i njegovog rada u Vladi Srbije. Međutim, Novi Pazar nije Sandžak. Šta je sa Tutinom, šta je sa Sjenicom, gde su svi pokazatelji makroekonomske politike, a uzmimo samo stopu nezaposlenosti, gotovo duplo gori od proseka u Srbiji? Moramo imati u vidu da su ekonomska prava, takođe, ja bih rekao najvažnija ljudska prava, jer bez ekonomskih prava nema ni drugih, nema ni ostvarivanja drugih ljudskih prava. Moram reći da se omladina iz sandžačkih opština nalazi po zapadnoj Evropi, po Nemačkoj, po trgovima i parkovima zapadne Evrope, čekajući bilo kakav posao da nađu, jer u svojim opštinama ne mogu da nađu nikakav posao i nema u dogledno vreme nade da će ga naći. Očekujem od ove Vlade, a podržao sam i ovu Vladu i onu prethodnu koju je vodio Dačić i rekao sam sasvim jasno da sam bio nezadovoljan radom vlada na čijem je čelu bila DS. Međutim, ja nažalost ne mogu da kažem ni da je za vreme ove dve vlade učinjeno nešto novo. Jeste se promenio ambijent, ali još uvek se nadamo da će biti nekih investicija. Verujemo u to. Građani tih opština s pravom očekuju i imaju pravo na jednake šanse. Zato i koristim ovu priliku i čekao sam ceo dan da govorim. Mislim da uloga poslanika manjinskih partija nije, bez obzira na članstvo, u kojem smo poslaničkom klubu, u kakvim smo koalicijama, imamo svoj specifičan položaj i mislim da nije uloga samo da hvalimo niti koalicionog partnera, niti premijera, bez obzira o kome se radi, već treba da kažemo ono što je istina i treba da se borimo za one građane koji su nas izabrali, čije interese ovde zastupamo, ali samo ono što treba, ni na čiju štetu i samo govoriti istinu. Znači, uveren sam, nadam se, apelujem, Sandžak je deo Srbije sa specifičnostima svojim, nacionalne zajednice, u ovom slučaju bošnjačka, imaju pravo da budu ravnopravne sa drugim građanima. U tim opštinama i Srbi kao većinski narod dele tu sudbinu zajedno sa nama i u ime svih građana tih opština tražim da se omogući, da se napravi ako treba neki poseban program, jer ovako čekajući jaz između razvijenih i nerazvijenih opština je sve veći i ja prosto ne znam gde će nas to odvesti i za koju godinu kakva će situacija biti u tim opštinama. Da nije zapadne Evrope i odlaska te omladine, verujte da bi bilo gladi u takvim delovima naše zemlje. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege, poštovani građani, privodimo kraju današnju načelnu raspravu o tri veoma bitna zakona. Neću ponoviti ono što su već kolege rekle, ali moramo svakako imati u vidu da je ovo samo nastavak u setu zakona koji jednostavno stvaraju tu pozitivnu klimu. Stalno pričamo o pozitivnoj klimi, a pozitivnu klimu ne donosi jedan zakon, ne donosi jedna odluka, ne donosi jedan akt, to je upravo set zakona koji ova Vlada u svom radu donosi, naravno, uz pomoć Skupštine. Zakone predlaže Vlada, ali odluku o tome da li će zakoni biti usvojeni i u kom obliku će biti usvojeni direktno donosi Skupština, odnosno donosimo mi u Narodnoj skupštini. Imamo prostora i ovaj zakon da promenimo preko određenih amandmana. Naravno, u danu za raspravu nešto će se verovatno i promeniti. Ovaj zakon, neću se tu složiti sa određenim kolegama, nije zakon SNS, ovo je zakon Vlade Republike Srbije, ovo je zakon Skupštine Republike Srbije, ovo je zakon građana Republike Srbije i u skladu sa tim ovaj zakon će biti donet i biće primenjivan. Odluke u skladu sa ovim zakonom donosiće Vlada koju je birala Narodna skupština, a tu istu Narodnu skupštinu birali su građani, te su samim tim građani ti koji odlučuju ko će i na koji način investirati, kome će biti investicije upućene. Ko će sedeti u Vladi direktno zavisi od toga šta građani kažu i to je najpoštenije i najmerodavnije. U skladu sa tim, sve ove odluke koje ovaj zakon daje Vladi daje u stvari građanima u ruke. Ovaj zakon jasno definiše da je donosilac odluke Vlada i to je, naravno, najpoštenije i najpravednije. Neće se kriti iza nekih agencija, iza određenih grupacija, već direktno odlučuje Vlada, odlučuje Ekonomski savet koji će biti ponovo jasno formiran od ministara i od najstručnijih ljudi u Vladi. To nisu ministri SNS, to su ministri građani i Republike Srbije. Ono što je još jako bitno reći, tu se slažem sa kolegom, treba insistirati na istini. Istina o radu ove Vlade, o radu prethodne Vlade i o radu svih vlada je samo jedna. Ja potpuno razumem opoziciju da njima nije dobro da se pominje šta su oni radili u prethodnom periodu, ali postavlja se pitanje da li su oni razmišljali kako je bilo građanima dok su oni radili to što su radili. Dolazim iz grada Šapca, gde na žalost, u prethodnih 15 godina preduzeća koja su postojala, počev od hemijske „Zorke“, preko „Metaloplastike“, „Inga“, „7.jula“ i da ne nabrajam dalje, nažalost za ovih 15 godina, od toga su ostali samo tragovi. To je jednostavno istina i šta god ko pričao, on može to da priča, ali istinu o tome znaju i građani Šapca, a u slučaju privrede Srbije, znaju građani Srbije. Ponoviću još jednom, govorio sam to već ranije. Reč „tajkun“ je uvedena u upotrebu u Srbiji pojavom DS, pre toga, prosečan Srbin nije znao šta znači reč „tajkun“. To je jednostavno istina, bilo ko da ustanemože reći, ali šta god oni rekli, to je jednostavno tako. Stvaranjem ovog zakona, konačno će se stati na put korupciji na koju se, takođe, pozivaju predstavnici opozicije i sve ono što je bitno, suštinski za ovaj zakon, oslanja se na dve ključne pozicije, a to je da su osnovni pokazatelji da li će i koja će investicija proći. Nije ni da li dolazi iz inostranstva ili je domaći investitor, nije ni da li je kum ili brat, ili prijatelj sa predsednikom Vlade, sa ministrom, sa poslanikom ili bilo kim. Osnovni pokazatelj će biti jasni programi i koliki broj zaposlenih ta investicija donosi. Sve je vrlo jasno i vrlo transparentno i ono što se ovoj Vladi ne može prigovoriti, to je da će i kroz ovaj zakon, svaka odluka koja bude doneta biti svima dostupna. Razumem bojaznost koju pripadnici opozicije imaju jer u njihovo vreme sve se radilo iz senke i ništa se nije znalo. Odluke su donosili pojedinci, a ne Vlada i ne sistem i iz tog razloga kad je ova Vlada u pitanju, odluke koje bude ministarstvo donosilo, odnosno ministar, odnosno ekonomski savet za razvoj i Vlada zajedno sa ekonomskim savetom, biće sigurno u interesu građana. Čudo koje pominje opozicija kada je ovaj zakon u pitanju, može se samo odnositi na čudo kako su oni uspeli da sve ove investicije u prethodnim godinama usmere na takav način da je rezultat zatvaranje postojećih preduzeća i ne otvaranje novih. Iz ugla građanina Šapca, mogu samo da kažem da jedva čekamo da ovaj zakon počne i sa primenom i da u narednom periodu pokušamo da iskoristimo i pogodnosti koje ovaj zakon daje i koji insistira bukvalno na regionalizaciji, odnosno na stvaranju uslova da svaki region koji hoće i koji ima uslove za investitore to iskoristi na najbolji mogući način, a da upravo ministarstvo i Vlada budu servis tog regiona i da mu pomognu u realizaciji da investitoru koji se pojavi na svom, odnosno na njihovom području, pomognu na najbolji mogući način. Svi oni koji misle dobro svojim građanima, a ja se nadam da su to u ovoj sali svi, treba da podrže ovaj zakon. Svi oni koji ne podrže ovaj zakon, podržavaju ono što se dešavalo godinama unazad, a to šta se dešavalo godinama unazad, znamo svi vrlo dobro i to neću ponavljati. U Danu za glasanje svi koji mislite dobro Srbiji glasajte za ovaj set zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite. Narodni poslanik Goran Ćirić.
Mislim da je ovo stvarno bilo neprikladno i nepotrebno večeras, kad se i ova rasprava svodi na jednu civilizovanu raspravu, da sada, na mestu gde to nije potrebno, pominjete DS. Prvo, mogli ste da kažete šta znači reč „tajkun“. Šta znači reč „tajkun“? Ajde ja ću pročitati šta znači. Reč „tajkun“ je izvedena od japanske reči „tajkun“, i ova japanska reč je kineskog porekla, a bukvalno znači – veliki gospodar, princ ili vrhovni komandant. Primenjuje se, neformalno, u ovom našem rečniku i vrlo ga površno koristite povezujući DS sa tim. Još jedna informacija. Američkog predsednika Abrahama Linkolna su njegovi saradnici u šali oslovljavali sa „tajkun“, odakle se ovaj izraz proširio u poslovnom svetu gde se koristi i danas. Neki danas citiraju Abrahama Linkolna i njegovu mudrost, pozivaju se na tajkune. Tu ste ponekad ponosni. Ali, ako govorimo o tajkunima u Srbiji, pa znate kada su nastajali, sa realnom promenom društvenog sistema i prelaska iz socijalizma u kapitalizam i devedesetih godina i te prvobitne akumulacije, koje je pre svega izvedena na hiper inflaciji, na ratovima i ljudima koji su se bogatili na ratovima koji su vođeni na teritoriji bivše Jugoslavije. Kakve je tada veze imala DS sa svim tim? Naravno da su i 2000. godine donele rađanje nekih tajkuna, kako se sada zovu, ali gospodine Birmančeviću, ja ne znam čemu vam je sve to uopšte koristilo u argumentaciji koju ste danas koristili. Mislim da ovo ne vodi poboljšanju zakona o kome ste govorili, a ne govori ni o istini, jer, pre svega, devedesete godine su otvorili taj proces, a kasnije i naredne godine, otvorile mogućnost za finansijski podizanje mnogih ljudi u Srbiji sa kojim vi danas radite. [[Isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Boban Birmančević. Pravo na repliku.
Poštovani kolega, vrlo ću kratko, ne želim zaista da prođemo u veliki krug replika, ali mi nažalost, ja ne nažalost, mi živimo u Srbiji koja je nasledila veliki broj tajkuna i veliki broj dugova i veliki broj zatvorenih i uništenih fabrika. Potpuno sam saglasan da u periodu tranzicije iz socijalizma u kapitalizam da smo od 90-ih do 2000-ih godina prošli kroz faze kroz koje smo prošli, ali vi ste na krilima upravo obećanja da ćete sprečiti to što se radilo od 90-ih do 2000-ih došli na vlast. I, šta se upravo desilo? Upravo niste smanjili broj tajkuna nego ste ih povećali. Upravo sve fabrike koje su postojale ste zatvorili, pričam iz ugla Šapca. Šta god vi pričali, bili ste verovatno u Šapcu od ulaska od Umače, do izlaska na obilaznom putu nijedna fabrika nije ostala, a to je nekada bila hemijska industrija „Zorka“ Šabac koja je bila ponos ne Šapca, ne Srbije nego cele Jugoslavije. Ne ulazim u polemiku zašto je to urađeno tako, ali moramo jasno staviti do znanja da je neko odgovoran za to. Odgovornost za ovaj zakon koji smo sada doneli ima Vlada, ima Ministarstvo ima ova Skupština ako ga izglasa u danu za glasanje, mi ne bežimo odatle. Ali, odgovornost za to što od 2000. do 2015. godine u Šapcu nijedan ozbiljan investitor nije došao, verujte za 15 godina, za tu odgovornost snosi direktno Dušan Petrović i DS, u zadnjih naravno tri godine, pošto Dušan Petrović nije više član DS, ali budite sigurni i to građani znaju da je odgovornost onog ko je donosio odluke, a u to vreme je donosila DS. Odluke na današnji dan donosi Vlada Republike Srbije sa svojim ministrima i Skupštinom i to je jednostavno tako. Hvala vam.
Pravo na repliku. Samo prvo da raspravimo. Gospodine Bradiću po kom osnovu? (Blagoje Bradić, s mesta: Zato što je pomenut moj predsednik stranke Dušan Petrović. Ja sam član stranke čiji je on predsednik.) Samo trenutak, pravo na repliku ili po Poslovniku. Prvo kolega Zoran Babić. Izvolite [[Goran Ćirić, s mesta: Ja sam se javio za repliku.]]
Gospodine Arsiću, mislim da kolegi Ćiriću morate da objasnite da li će dobiti reč ili neće dobiti reč, a nakon toga vas molim da meni vratite vreme. Gospodin Ćirić traži repliku, samo mu objasnite da li ima pravo ili nema i kada, pa mi onda vratite vreme, molim vas.
Gospodine Ćiriću, izvolite [[Goran Ćirić, s mesta: Tražim repliku, jer je pomenuta moja stranka.]] Prvo, povredu Poslovnika moram da dam kolegi Babiću, a što se tiče prava na repliku, ja ne vidim šta je tu bilo uvredljivo. (Goran Ćirić, s mesta: Pominjao je DS i vi to vrlo dobro znate.) Da li je činjenica da više ne postoji nijedna fabrika koja radi u Šapcu uvredljivo? To je činjenica, u tome jeste problem. Mešanje vrednosti, kao što ste vi govorili ja sam vas slušao, da su tajkuni bili za vreme, nastajali devedesetih godina, a recimo [[Goran Ćirić, s mesta: Vi meni sada dajete repliku?]] Ne dajem vama repliku, a recimo ja mislim da su tajkuni nastajali u privatizaciji. Tako da, nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Član 107. stav 1. dostojanstvo Narodne skupštine. Videli smo malopre pokušaj, neuspeli pokušaj odbrane tajkunizacije Srbije, ali ujedno uz taj neuspešni pokušaj odbrane tajkunizacije, još ne uspešniji pokušaj odustajanja od bilo kakve odgovornosti za tajkunizaciju Srbije. Koga su kada u istoriji nazvali prvi put tajkunom i da li je to kineska reč japanskog porekla, ili šta god da je? Prvo, nisu svi privrednici u Srbiji tajkuni. Ima mnogo više poštenih, odgovornih ljudi koji rade 24 časa na dan, čije porodice rade 24 časa na dan, koji su sve što su stekli stekli na legalan i regularan način. Stotine i desetine hiljada ljudi koje oni zapošljavaju, koji plaćaju sve ono što je potrebno državi, koji plaćaju poreze i to su pošteni i odgovorni i privrednici. Da li ti tajkuni nastali onako kako je neko tvrdio devedesetih godina? Ili nastali 2000-tih godina? Ni za jednu, ni za drugu stvar, SNS nema nikakvu odgovornost. Za ove tri godine nije nastao nijedan tajkun, već su oni koji su na nepošten i neodgovoran način, ma kako se zvali i ma kako im tepali sada da su to vlasnici krupnog kapitala, završili su tamo gde trebaju da završe, među osuđeničkim i optuženičkim klupama, tamo gde će im zakoni ove zemlje i sudovi ove zemlje odrediti mesto. Ali ono što je za mene lično problem su politički tajkuni. Oni koji su u politiku ušli u pocepanim farmericama i još pocepanijim patikama, pa sada imaju vile i stanove od po nekoliko ari…
Vreme, gospodine Babiću.
…Bez ikakve podrške i bez ikakvog utemeljenja njihovim realnim primanjima. E, to su politički tajkuni i tek oni su karcinom ovog društva.
Po Poslovniku, narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, prekršili ste član 106. koji kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Niko ne može da prekida govornika niti da ga opominje, osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim Poslovnikom i za vreme govora Narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora. Ja stvarno nisam video prostora za bilo kakvu repliku na ono što sam ja govorio u reklamiranju Poslovnika i to da se vas dvojica pojavljujete kao advokati gospodina Birmančevića i odgovarate na ono što sam ja njemu odgovorio. Dakle, on je proizveo potrebu za replikom, u vreme gde nema neke ostrašćenosti u ovoj debati, gde to apsolutno nije bilo potrebno, pa je to sada trebalo opravdati na neki način, sasvim nepotrebno. A to, da vi optužujete nekoga za tajkunizaciju, a da li vi vidite nekoga ko sedi u ovim klupama i jeste tajkun, a da li vi imate tajkune u svojim redovima i u klupama SNS i da li ih imate na svojoj listi i da li ste razgovarali sa mnogim tajkunima o tome da se aktiviraju i budu direktori javnih preduzeća na nivou republike, nudeći moguća rešenjana nivou republike i bili spremni da razgovarate sa njima, da doprinesu razvoju ove zemlje. Ja isto znam da nisu svi privrednici, niko to nikada nije rekao, a ponajmanje ću ja to reći, da nisu svi privrednici tajkuni i da su po definiciji sposobni i bogati ljudi. Dakle, ima i te kako poštenih i sposobnih, ali nemojte da stavljate meni reči koje nisam izgovorio, jer svojim činjenjem pokazujete nešto suprotno, a to je da ste spremni da sarađujete sa tajkunima, da im čak i nudite da vode neka od javnih preduzeća.
Gospodine Ćiriću, prvo moram da vam kažem da smatram da ni u jednom trenutku nisam povredio Poslovnik. Pokušavam da obavljam posao predsedavajućeg Narodne skupštine, poštujući pri tome pravo da su, dok predsedavam sednicom, svi narodni poslanici za mene jednaki. Verujte mi, da sam nekoliko puta poželeo da siđem dole prema poslanicima i da vam odgovorim za sve što ste rekli, zato što sam za vreme poslaničke karijere, to o čemu ste vi pričali, da nije tačno, gledao svojim očima i zato sam pustio i kolegu Babića i kolegu Birmančevića i vas da kažete šta god želite. Verujte mi da sam imao želju da siđem dole i da vam odgovorim kao poslanik. Toliko o tome. Kolega Bradiću, to što je spomenuto ime vašeg predsednika stranke, čak i da je spomenuta stranka, ja ne vidim da ste vi ovde ovlašćeni ispred poslaničke grupe, a Poslovnik podrazumeva da ukoliko se uvredljivo izrazi o stranci ili poslaničkoj grupi, pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe po tački dnevnog reda. Vi to vrlo dobro znate. Čudi me da ste to pokušali sa mnom da na ovaj način dođete do prava na repliku. Kolega Babiću, povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine predsedavajući, zloupotrebljava se Poslovnik, nije ni prvi ni poslednji put i to je učinio malopre gospodin Ćirić, obraćajući se i vama i meni, iako meni nema pravo da se obrati, zato što se po povredi Poslovnika, ali i prilikom obraćanja u Skupštini, može da se obrati samo predsedniku ili predsedavajućem, ali je rekao – vas dvojica koji pokušavate da budete advokati gospodinu Birmančeviću. Mislim da advokat gospodinu Birmančeviću zaista nije potreban, jer čovek vrlo odgovorno i pošteno vršisvoju funkciju narodnog poslanika, ali i sve druge poslove koje obavlja. Sa druge strane, postaviti i uputiti pitanje, iako u ovom trenutku cela Srbija može da posvedoči da je gospodin Ćirić jedini predstavnik DS u sali, ne samo večeras, gotovo celog današnjeg dana, na taj način DS pokazuje nezainteresovanost za ovu temu koja je veoma bitna za život i privredu u Srbiji i pitati – pa dobro, koga vi vidite ovde iz DS, a da je tajkun, a da je on jedini čovek u sali ispred DS? Naravno da u ovom trenutku ne vidim, ali i sa leve i sa desne strane gospodina Ćirića se vide tajkuni, koji su iz mirijevskog stana na vrhu solitera, odjednom postali tajkuni na Vračaru, imaju pola Vračara.
Kolega Babiću, molim vas o povredi Poslovnika.
Da, član 27. Pa vidimo i neke golobrade momke koji su samo za tri ili četiri godine pomaganja Draganu Đilasu u vršenju funkcije gradonačelnika, odjednom postali vlasnici ekskluzivnih restorana, kafića i zgrada po Beogradu, pa me još pitate, jel vidite sada nekog tajkuna, političkog tajkuna u ovom trenutku u sali? Pa ne vidim, ne vidim ga sada, ali ga vidim na listi DS i vidim ga u svakom delovanju DS i ne samo ja, vide ga građani Republike Srbije.
Zahvaljujem, kolega Babiću. Smatram da i za vas važi isti odgovor koji sam dao kolegi Ćiriću. (Zoran Babić, s mesta: Prihvatam.) Kolega Ćiriću, izvolite, šta je sada? (Goran Ćirić, s mesta: Pominjao me je više puta.) Kolega Babić je imao povredu Poslovnika, a iz povrede Poslovnika se ne stiče pravo na repliku. On se meni obraćao zašto ja vas nisam sprečio da nešto kažete ili uradite. (Goran Ćirić, s mesta: A on može da kaže iz povrede Poslovnika.) Pa zar niste vi to isto radili pre tri i po minuta? (Goran Ćirić, s mesta: Vi ste me onda…) Pre tri i po minuta vi ste kroz povredu Poslovnika napravili repliku, jeli tako? Hvala. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, moje kolege posebno ovlašćena predstavnica Srpske napredne stranke, a i druge kolege na konstruktivan i kreativan način govorili su danas o ovom setu zakona koji se odnosi na oblast privrede, pre svega, fokusirajući se na Zakon o ulaganjima. Iz tog razloga ja ću se fokusirati samo na nekoliko značajnih segmenata, a koji se takođe odnose na Zakon o ulaganjima. Smatram pre svega da je Zakon o ulaganjima značajan sa ekonomskog aspekta, jer je on apsolutno u skladu sa proklamovanom strategijom Vlade Republike Srbije i sa ekspozeom našeg premijera gospodina Aleksandra Vučića, da je privredni oporavak i ekonomski rast Republike Srbije jedan od njegovih prioritetnih zadataka. Gospodin premijer Aleksandar Vučić gotovo u svim svojim posetama i prilikom svih svojih poseta i te kako radi na ostvarivanju saradnje i na privlačenju stranih investicija u našu zemlju. Naravno, ovaj zakon o ulaganjima u potpuno ravnopravan položaj stavlja strane i domaće investitore, što je svakako kvalitet ovog zakona. Ovaj zakon je značajan i sa socijalnog aspekta. Zašto je značajan sa socijalnog aspekta? Samo iz razloga što kroz ekonomski razvoj i privredni oporavak i privredni rast i razvoj ove zemlje, može doći do povećane zaposlenosti, a kroz povećanje zaposlenosti i kroz povećanje kvaliteta života svih njenih građana. Ovaj zakon ima još jednu crtu, a to je da je on antikoruptivan zakon. Srpska napredna stranka ima nultu toleranciju u odnosu na korupciju. Ovaj zakon je antikoruptivan, pre svega, iz razloga zato što predstavlja normativni okvir za uređenje vrlo važne oblasti za naš ekonomski razvoj, a to je oblast ulaganja. Zato što se ovim zakonom jasno precizirana vrsta ulaganja, kriterijumi ulaganja, podsticaj i olakšice, koordinacija i sinhronizovan rad svih institucija, počev od ministarstva pa do institucija na lokalnom nivou i zato što ovaj zakon predviđa naravno i kaznene odredbe za sve one koji ne poštuju ovaj zakon. Ovaj zakon takođe je značajan i sa administrativnog aspekta, odnosno sa aspekta poboljšanja kapaciteta naše sveukupne administracije i poboljšanja kapaciteta naše administracije i na republičkom, ali i na lokalnom nivou i to sa aspekta stavljanja u fokus interesovanja ne samu administraciju, već na protiv one koji žele da ulažu razvoj, u privredni i ekonomski oporavak Republike Srbije, odnosno u fokus stavljaju ulagače. Pravni aspekt, već sam rekla, da je ovo normativni okvir urađen u skladu sa najpriznatijim međunarodnim standardima što se tiče investicionog prava, da je ovaj zakon dobio podršku i pozitivna mišljenja od svih relevantnih svetskih institucija koji su eksperti u ovoj oblasti. Tiču se Međunarodnog monetarnog fonda, tiču se Evropske komisije, ali i naše Komisije za raspodelu državne pomoći. Takođe, ovaj zakon bio je na sajtu ministarstva, formirana je radna grupa, učestvovali su svi zainteresovani irelevantni predstavnici i naravno sada se nalazi pred debatom u Narodnoj skupštini i očekujemo od nadležnog Ministarstva da će amandmani koji su uloženi, a koji poboljšavaju kvalitet ovog zakona biti uzeti u obzir i zakon će i kroz tu formu dobiti još jedan dodatni kvalitet. Ono što moram da napomenem to je da ova Vlada predvođena svojim premijerom Aleksandrom Vučićem, kao odgovorna Vlada, prepoznala je kao neophodnost da je neophodno definisati problem, a nakon što se definiše problem da se definiše i cilj koji se želi ostvariti, a nakon proklamovanog cilja, operalizovati i radnje koje će da doprinesu ostvarenju tog cilja. Samo bih se kratko osvrnula na Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansijskom restrukturiranju i to u onom delu u kome ponovo ova Vlada i vaše Ministarstvo prepoznaju problem preduzetnika, koji ranije nisu bili obuhvaćeni ovim zakonom i daje se mogućnost da i preduzetnici koriste ovaj mehanizam, kako bi održali svoje poslovanje. Prema podacima Narodne banke Srbije veliki broj preduzetnika, to su uglavnom mala i srednja preduzeća, nalaze se pred ovim problemom. Naravno, za preduzetnike data je još jedna olakšavajuća okolnost, da oni ne moraju imati dve finansijske institucije, nego je u tim dužničko-poverilačkim odnosima sasvim dovoljno da imaju jednu finansijsku instituciju. Nema dileme da će Srpska napredna stranka u danu za glasanje podržati ove zakone, ali su ovo zakoni koji se odnose na boljitak i dobrobit svih građana. Pozivam sve druge narodne poslanike da ga podrže i glasaju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Arsiću, poštovani ministre Sertiću sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je gospodine ministre Sertiću što vas često vidim u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije. To pored ostalog govori o vašoj aktivnosti kao ministra i aktivnosti vašeg Ministarstva, s jedne strane, ali i aktivnosti Vlade Republike Srbije, čiji ste vi član. Poštovani ministre, građani Srbije kada zato dođe vreme siguran sam znaće to da cene. Gospodine ministre nisu u pravu danas opozicioni poslanici, oni koji su kritikovali vas i rad ove Vlade, pogotovo su tu prednjačili Balša Božović, prof. dr Janko Veselinović i Zoran Živković. Izneću samo tri podatka zbog građana Srbije da vide šta je istina. U ovoj godini 12,9% je industrijska proizvodnja porasla. Da li oni mogu ovo negirati, nažalost nema ih sada u klupama, 14% izvoz porastao, 17% nezaposlenost sa 25,6% kada su oni bili na vlasti. To su činjenice koje ama baš niko ne može da pobije. Ovaj zakon o ulaganjima ima svoje uporište gospodo narodni poslanici čak u sedam članova Ustava Republike Srbije, što govori o važnosti ovog zakona, ima svoje uporište o Zakonu o državnoj upravi, Zakona o ministarstvima, Strategiji za privlačenje direktnih investicija, programu utvrđenom sa Međunarodnim monetarnim fondom i Poslovnikom Vlade Republike Srbije, kao i godišnjim planom Vlade Republike Srbije za 2015. godinu. Ovaj zakon ima svoje uporište i u ekspozeu Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, koji je on podneo nama, narodnim poslanicima, u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije, 27. aprila gospodnje 2014. godine. Dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, taj ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, je najsveobuhvatniji i najveći – 52 gusto kucane stranice, najkonkretniji i najbolji od svih prethodnih 72 ekspozea predsednika vlada Srbije od vremena prvog predsednika Vlade moderne Srbije prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas. U ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, na stranici 19, pored ostaloga stoji da će „Vlada Republike Srbije doneti reformski paket zakona, između kojih i Zakon o ulaganjima, preciziraće se državni podsticaji i uslovi pod kojima će se dodeljivati stranim investitorima, u skladu sa pravilima EU.“ Evo tog zakona pred nama, narodnim poslanicima, danas na klupama, da damo svoje mišljenje o njemu, eventualno podnesemo amandmane i izglasamo ga u Danu za glasanje, gospodo narodni poslanici. Gospodo narodni poslanici, tako to radi Vlada Republike Srbije, na čelu sa svojim predsednikom, Aleksandrom Vučićem, po sistemu, kako vidite, napisano u ekspozeu i ostvareno danas ovde u Narodnoj skupštini. Tako će zasigurno biti i ubuduće. Ovaj Zakon o ulaganjima je jedan od 13 zakona koje je nabrojao predsednik Vlade, Aleksandar Vučić u ekspozeu, koji je trebala doneti Narodna skupština Republike Srbije, u svrhu promene zakonskog okvira koji definišu uslove poslovanja u Srbiji. Napominjem da nije tačno što su danas predstavnici bivšeg režima rekli, da nisu doneseni zakoni. Moja malenkost to pedantno prati. Napominjem da je Vlada Republike Srbije predložila,a ova Narodna skupština Republike Srbije donela 12 od mogućih 13 zakona, jer je 13. u pripremi. Znači, realizacija 100%. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon će rešiti mnoge probleme iz domena ulaganja, a posebno opšti pravni okvir za ulaganje u Republici Srbiji, utvrdiće se subjekti podrške ulaganjima za kvalitetno pružanje usluga ulagačima, uspostaviće se i odrediti rad, kako smo danas već i čuli, Saveta za ekonomski razvoj i osnivati i odrediti rad Razvojne agencije Srbije. Nadalje, izjednačiće se status inostranih i domaćih ulagača i po prvi put u Srbiji definiše se šta su to ulaganja. Afirmiše se ustavno načelo slobode ulaganja. Dalje, razdvajaju se ulaganja sa posebnim nacionalnim značajem i ulaganja u lokalne samouprave. Dame i gospodo narodni poslanici, isto tako, primenom ovog zakona, prestaće sa radom Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza i Nacionalna agencija za regionalni razvoj. Važno je napomenuti da je Predlog ovog zakona o ulaganjima rađen na osnovu najboljih standarda međunarodnog investicionog prava, posebno u oblasti slobode ulaganja, prava ulagača i formiranja investicionog okvira za efikasno pružanje usluga, kao i bolju koordinaciju rada imalaca javnih ovlašćenja na svim nivoima vlasti, kako smo i čuli, kako u procesu pripreme ulaganja, tako i u toku i nakon njegove realizacije. Formiranje Saveta za ekonomski razvoj i Razvojne agencije Srbije pobošljaće se realizacija ulaganja, smanjiće se rizik dupliranja poslova, a time i uštede u budžetu Republike Srbije, kao i smanjiti korupcija koja nam razara državu. Zakonom se, pored ostalog, vrlo precizno uređuju vrste ulaganja, kriterijumi i podsticaji za ulaganja. Isto tako, propisuju se mere za podsticaj i konkurentnost lokalne samouprave, postupak pritužbi na rad organa vlasti, povrede zakona od strane funkcionera, kao i mere koje se izriču u slučaju povrede zakona. Na isti način utvrđuju se obaveze nadležnog ministarstva za poslove privrede za kontrolu projekata iz oblasti ulaganja. Dame i gospodo narodni poslanici, donošenjem ovog zakona Vlada Republike Srbije i ministarstvo, gospodine ministre, na čijem ste vi čelu, ispunjava deo svoga plana rada za 2015. godinu i time se drži svojih obećanja datih građanima Republike Srbije i nama, narodnim poslanicima, u ovom visokom domu. Primenom ovog zakona stvoriće se dodatna vrednost, povećaće se broj privrednih subjekata i to u prvom redu novoosnovanih domaćih i inostranih kompanija. Na taj način doći će se i do modernizacije proizvodnih i drugih kapaciteta privrednih subjekata. Ovaj zakon je i u skladu sa Strategijom Vlade Republike Srbije za privlačenje što većeg broja direktnih investicija, a to će dovesti i do otvaranja novih radnih mesta, a to opet dovodi do smanjenja stope nezaposlenosti, kao i smanjenja javnog duga. Ministarstvo privrede je izvršilo transparentno sve moguće pripreme i predradnje za donošenje ovog zakona. Nije tačno što su izjavili danas narodni poslanici da nije bilo priprema, naprotiv, sa svim relevantnimfaktorima, kako u zemlji tako i izvan zemlje. Na taj način je osiguran kvalitet ovog veoma važnog zakona. U to ime, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da u Danu za glasanje date svoj glas za ovaj veoma važan zakon. Posebno pozivam vas, gospodo narodni poslanici, iz slabašne opozicije, doduše, ima vas dvojica, da i vi date svoj glas za ovaj zakon. Time ćete, makar i na taj način, barem malo pokazati volju da ste za modernizaciju naše zemlje, za koju se tako zdušno zalaže, i ne samo zalaže nego i provodi, predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, i čitava Vlada Republike Srbije, potpomognuta od strane predsednika Republike, gospodina Tomislava Nikolića, najvećeg broja poslanika Skupštine Republike Srbije i najvećeg broja građana Republike Srbije.
Gospodine Atlagiću, ja sam vas pustio da završite, pošto ste tako lepo citirali ekspoze premijera, a videćete da u njemu piše da je obaveza nas koji podržavamo Vladu i imamo tako veliku poslaničku grupu, da čuvamo naše kolege iz opozicije kao oči u glavi. Prema tome, molim da ih više ne nazivate slabašnim i malima. Reč ima narodni poslanik Vesna Simić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Danas smo govorili o setu finansijskih zakona koji imaju za cilj oživljavanje privrede Republike Srbije. Ne mogu a da se na početku ne složim u potpunosti sa izlaganjem svog kolege Bobana Birmančevića, zbog čega smo danas raspravljali satima i satima i zbog čega su pred nama upravo na dnevnom redu ovi i ovakvi zakoni. Zbog toga što je naša privreda u potpunosti urušena, a urušena je zahvaljujući katastrofalnoj privatizaciji, koja je u potpunosti devastirala privredu Republike Srbije i koja je dovela u stanje koje je, nažalost, teško ispraviti. A onda se neko usuđuje da govori na skoro svakoj sednici o tome kako su oduzete građanima Republike Srbije plate i penzije, ako svi znamo da nisu oduzete, da je samo mali broj smanjen, malo smanjen, i to na određeno vreme i onda ti isti ljudi očekuju da Vlada, na čelu sa premijerom, Aleksandrom Vučićem, ima čarobni štapić i preko noći zemlju izvuče iz krize u koju su je oni deceniju unazad uvodili. Što se tiče Predloga zakona o ulaganjima, mišljenja sam da predlog ovog zakona treba zdušno podržati, a ovo iz razloga koje sam upravo navela. Svi dosadašnji zakoni, počev od Zakona o preduzećima iz 2004. godine, koji podržava strana ulaganja, u potpunosti su izjednačavali, kako domaće, tako i strane ulagače. Dakle, ostaje obaveza na Ministarstvu privrede da ovaj predloženi zakon striktno sprovodi, iako svi znamo da je ostalo malo interesantnih preduzeća za ulaganje, pa stoga moramo istrajati na tome da se ova preduzeća kupe, odnosno da se proces stečaja dovede do kraja. Dobra strana Predloga zakona je i to što će se ulaganja ubuduće vršiti preko Razvojne agencije, jer se time garantuje pravna sigurnost ulagača, kako stranih, tako i domaćih. Takođe je uređena i valuta, koja može biti i strana i domaća, što je veoma značajno, kao i činjenica da je ulagač oslobođen carine i drugih uvoznih dažbina, a što i te kako stimulativno deluje na ulagača, u odnosu na ranije zakone. Što se tiče lokalnih sredina, ulaganja se sprovode preko lokalnih agencija, i za tu namenu obrazovanih projektnih timova. Time svaka lokalna sredina mora da sama brine i o svojim lokalnim interesima. Dobro je to što se sva ova ulaganja vrše pod kontrolom Nacionalne agencije i Saveta za ekonomski razvoj. O tome koliko je uložila Vlada premijera Vučića govorio je kolega Mićin izuzetno iscrpno i o tome neću govoriti. Možda mnogi zaboravljaju da kada je reč o restrukturiranju, osnovno je da se preduzeće u fazi restrukturiranja oživi svežim novcem kroz fazu investiranje, a što predstavlja odricanje od dela sadašnje potrošnje zarad veće koristi u budućnosti. Uloga investicija u fazi restrukturiranja je neophodna da bi se preduzeće transformisalo iz postojećeg u novo stanje, bolje i očekivano. Finansijsko restrukturiranje je potpuno dobrovoljni vansudski model. Ovaj način finansijskog vansudskog i vanstečajnog restrukturiranja preduzeća, danas privrednog društva, je prva opcija u nizu mera koje je moguće sprovesti. Tokom 2013. i 2014. godine Privredna komora Srbije i Evropska banka za obnovu i razvoj su sprovele projekat analize pravnog okvira za finansijsko restrukturiranje. Mada je zakon kod nas stupio na snagu 2011. godine, sve analize su pokazale da je to dalo povoljni rezultat. Dakle, po pravilu, ostali su dužnici mala i srednja preduzeća, što izaziva dodatne poteškoće. To su, dakle, preduzeća koja su nekoliko godina unazad beležila poslovne gubitke pre uvođenja restrukturiranja. Prvi problem koji se pojavio je da su se u postupku restrukturiranja finansijskog sektora pojavile banke koje su u stečaju ili pod upravom Agencije za osiguranje. S obzirom da su vrste poverilaca vrlo različite, dobavljači, radnici, poreska uprava, penzioni fondovi i drugi, teško je sve ovo uskladiti. Kao što su napred izneti zakonski tekstovi u potpunosti opravdani, isto tako je i u potpunosti opravdan i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Naravno da se ne sme dozvoliti razlika između stečajnih postupaka, koji se sprovode nad pravnim licima u privatnoj svojini, i postupaka, koji se sprovode nad državnim, odnosno društvenim preduzećima. Stečajni postupak, bez obzira o kom tipu svojine se radi, mora da se vodi na jedinstven način, po jedinstvenom postupku od strane stručnih lica čiji rad će biti u svakom trenutku maksimalno transparentan. Zato dajmo podršku našem premijeru, našoj Vladi i naravnom resornom ministarstvu u pokušaju da se usvajanjem predloženih zakonskih tekstova pokuša da spasi ono što se spasiti da. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnikom, poštovane kolege i koleginice pred nama su danas tri zakona koji se mogu smatrati ozbiljnim aktima u svojim sferama. U Predlogu zakona o ulaganju pominje se obrazovanje Razvojne agencije Srbije. Dobro je što je shvaćeno da postojanjem Razvojne agencije Srbije i SIEPA može doći do dupliranja poslova, ovlašćenja, dužnosti i ostalog. Takođe, u tom zakonu u članu 23. mislimo da je investicioni program deo odluke investitora, odnosno ulagača i samo ulagača. Mislim da bi to trebalo biti osnovno pravilo i on ima veliki primat u tome. U tom istom članu se pominje mogućnost da lokalna samouprava dobije status suinvestitora. Pitamo - ako već postoji takva mogućnost, da li taj lokalni organ samouprave, kao privredno lice, a opet u statusu suinvestitora, podleže poreskim obavezama? Takođe, drugi zakon koji je ovde na dnevnom redu jeste Predlog zakona oSporazumu o finansijskom restrukturiranju, po našem mišljenju predstavlja pokušaj dizanja nivoa likvidnosti privrede sa akcentom na mala i srednja preduzeća, kao i na privrednike. Smatram da ove dobre namere koje je predlagač imao nisu baš toliko dobro implementirane u ovaj predlog zakona. Naime, po nama bi zakon više ličio na skup pojedinačnih ekonomsko-pravnih obzervacija, a ne na sređen i uređen zakonski akt. Takođe, ovaj predlog vidimo i kao jedan od uslova sklopljenog aranžmana sa MMF-om. Trećim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika predvideli ste pripajanja dela nadležnosti od Agencije za privatizaciju. Data su veća ovlašćenja ALS-u i logično je da njenom nazivu se doda i sprovođenje stečajnih postupaka. Naime, u raspravi sam čuo da to jeste namera, ali u nekom kasnijem periodu. Obzirom da je prioritet ostvarivanje, odnosno otvaranje stečajnih postupaka, namirenje stečajnih poverilaca, sumnjamo da će proširenjem nadležnosti doći do povećanja troškova i smatram da će se postići suprotan efekat po pitanju samih troškova, a i da se otvara negativna mogućnost koju neki mogu zloupotrebiti kroz nova partijska zapošljavanja. Neophodno je insistirati na stručnim i moralnim kvalitetima stečajnih upravnika, jer nam navedeni podaci u obrazloženjima o velikom broju pokrenutih disciplinskih postupaka – 234, izrečenih disciplinskih mera – 148, novčane kazne u visini od 11.620.000 u odnosu na ukupan broj licenciranih stečajnih upravnika koji iznosi 738, upravo govori o velikoj stopi kriminala baš u toj oblasti. Predložena rešenja navedenog instituta i imenovanja stečajnog upravnika u praksi bi mogla izazvati više štete nego koristi. U slučajevima stečaja preduzeća sa većinskim društvenim i državnim kapitalom, regulisanje početnih troškova stečaja padaju na teret samog stečajnog upravnika, i to svi znamo. To pitanje je ostalo neregulisano u samom Zakonu o stečaju, a upravnik te troškove može nadoknaditi samo u poodmaklom vremenu ili tek po okončanju postupka stečaja. U dosadašnjoj praksi, za ove specifične stečajne postupke, takva nerešena pitanja lakše je otklanjala, kao stečajni upravnik, Agencija za privatizaciju, pošto je ista mnogo moćnija, finansijski, naravno, pa je iz svojih fondova mogla da izdvoji sredstva za takve stvari. Takve finansijske mogućnosti, koje bi se prenele na ALS, mislimo da će samim tim sistemom taj proces usporiti, a ne ubrzati ga. Mislimo da je to nešto o čemu treba posebno da razmislite. Međutim, i pored pitanja načina regulisanja početnih troškova stečaja, pojaviće se po usvojenom Predlogu zakona i problem optimalne radne snage neophodne za savladavanje iznenadnog povećanog obima stečaja, čak novih 188 postupaka, a do sada je rađeno, ako se ne varam, do 136. Ovo pokazuje da je ne održivo obrazloženje predlagača da neće trebati nikakvo finansijsko, a kadrovsko pojačavanje ALS-u, zbog proširenog obima posla. Stoga postavljam pitanje – kako je moguće da preuzete radnike, pretpostavljam da je 61 radnik iz Centra za stečaj, au Agenciji za privatizaciju, ALS sada zaposli na 188 novih predmeta, ako znamo da je ta ista grupa do sada obrađivala do 136 predmeta? Na sve to predlagač predlaže da se u više gradova u Srbiji otvore novi centri, odnosno područne jedinice ALS-u…
Vreme, kolega Petriću.
Završavam, samo da završim rečenicu. … postavlja se pitanje – gde tu logika kada Agencija za privatizaciju u svojoj organizaciji ima te centre i racionalnije je mogla da obradi sve te nove stečajeve? Srpska narodna partija će zbog svih navedenih argumenata, nakon amandmanske rasprave, doneti stav o ova tri zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslaniče, investicioni program je opciona stvar na zahtev investitora, tako da nigde nije postavljena kao obaveza, a sama lokalna samouprava nije suinvestitor projekta, nego ima potpuno druge aktivnosti unutar tog pravca, tako da vas molim da samo još do četvrtka, do amandmana, dobro pročitate i ako budemo imali još neku nesuglasicu da raspravimo oko toga, ali nikako to nije bila ideja, niti smo imali tu do sada nekoga ko je tako nešto primedbovao. Sa druge strane, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika će postati deo stečajnih postupaka i to jeste suština, da se preuzmu postupci koji su do sada radili i iz Centra za stečaj postojećeg u okviru Agencije za privatizaciju potreban broj zaposlenih, onih najkvalitetnijih ljudi će preći upravo kako bi nivo poslova koji će biti dodat napravili održivim i adekvatnijim, a nikakvi dodatni posebni troškovi neće biti potrebni u odnosu na one budžetske pozicije koje postoje. Dobro ste primetili, kao i mnogi poslanici, da postoje problemi sa stečajnim upravnicima, sa njihovim načinom rada, funkcionisanjem. To uopšte i jeste cilj ovog zakona, da zbog toga na jednom mestu centralizujemo, da možemo da kontrolišemo, da radimo dobro analitiku i da kroz analitiku dajemo sugestije gde i kako treba da se menjaju stvari, a kao rezultat svega toga dobijamo mnogo efikasniji proces. Tako da, onaj deo stvari koji nije rešen ovim zakonom, biće rešen Zakonom o stečaju, što smo već najavili. Hvala na sugestijama.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Doktor Blagoje Bradić, ja se izvinjavam. Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovani gospodine iz ministarstva, koleginice i kolege, poštovani građani, evo već 11 sat kako diskutujemo …
Kolega Bradiću, ja se izvinjavam zbog toga, ali to zamolite vašeg šefa poslaničkog kluba kad popunjava listu govornika da stavi to doktor …
Gospodine Arsiću, ja vas vrlo poštujem i uvažavam kao …
Ja vas uvažavam isto tako, ali nemojte da prebacujete i nemojte da ispravljate mene, nego ispravite vašeg šefa poslaničkog kluba.
Vi imate neiskazivu želju da me disciplinujete i edukujete. Ja molim da to ne radite. Pustite me da pričam ono za šta čekam …
Dobićete, samo sam rekao da zamolite vašeg predsednika poslaničkog kluba da popuni prijavu za reč sa vašom titulom, zato što na osnovu te prijave za reč ja dobijam spisak govornika i vi to jako dobro znate. Nemojte onda da sve nas ovde, da kažem, vučete za nos. Izvolite, nastavite. (Blagoje Bradić, s mesta: Hajdete, gospodine Arsiću, lepo se ispričajte, ja ću pažljivo da vas slušam.) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, građaniSrbije koji ćete kasnije gledati prenos naše Skupštine i ovog zasedanja, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, opštine Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Govorimo danas o Zakonu o ulaganju i mislim da je ovo preka potreba za sve nas, jer bez jake privrede nema ni jake države, a i sami znamo kakav je period iza nas unazad 15 godina. Podnešenim Zakonom o ulaganju stvaraju se uslovi za povećani obim investicija i za osnivanje novih privrednih subjekata, kako domaćih, tako i stranih. Ovaj Predlog zakona stavlja akcenat i na domaće, za razliku od prethodnog koji je više obuhvatao one strane investitore, a svi znamo kakav je bio istorijat i koliko smo sredstava iz budžeta Republike Srbije, što se kaže, bacili u bunar, a nema rezultata. U okviru ovog zakona istakao bih član 16. predloženog zakona, koji sadrži odredbe i dužnosti postupanja i hitnosti postupanja organa vlasti. Ovim članom se predviđa da su organi vlasti dužni da omoguće ulaganje, ali da prate ostvarivanje prava izvršavanja obaveza ulagača. Po meni, to je suština ovog zakona i mislim da je bitno za sve nas, da li je to lokalna, da li je to državna vlast, bitno je da svi pomažemo investitorima da lakše ostvare svoja prava i da što pre dođu i investiraju u našoj Srbiji. Takođe, jako je bitna i odredba da su svi organi vlasti, organi državne uprave, organi lokalne samouprave, svi koji imaju javna ovlašćenja dužni da prate ostvarivanje prava, ali i izvršavanje obaveza ulaganja. Znači, svi mi koji smo tu i koji radimo u Srbiji javne poslove dužni smo da pomažemo, ali i da pratimo ta ulaganja, jer smo imali negativnih iskustava. Znači, kada treba da se zaposli određeni broj izvršioca, kada treba da se ulože sredstva u kupovinu potrebne opreme, sve to moramo pratiti. Predloženim članom 18. se propisuje da se protiv organa vlasti koji ne postupaju po članu 16. podnosi pritužba Razvojnoj agenciji. Ja bih predložio da ukoliko dođe do određenih formacija, a to možemo kroz amandmane da uvedemo, da Razvojna agencija istovremeno obavesti tužilaštvo, da tužilaštvo radi po tome, jer sam kao predstavnik lokalne samouprave, kako sam rekao, iz Svrljiga imao u prethodnom periodu veći broj takvih investicija, gde smo mi kao lokalna samouprava već bili obavestili nadležno tužilaštvo i veći broj institucija o nekim situacijama koje su bile sumnjive vezano za investicije kod nas u našoj opštini. Veći broj investicija je opravdalo svoja sredstva, dok određeni broj njih nije. Pretpostavljam da će neki za to i odgovarati. Šta drugo da kažem, zakonom se uvodi obaveza lokalnih samouprava da imaju i određena lica koja će raditi u lokalnoj samoupravi da pomažu u investicijama, što je jako dobra stvar vezano za predlog ovog zakona. Ja ću glasati za predlog ovog zakona, ali ujedno ja predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku u Skupštini Srbije. Izabran sam sa liste SNS i kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke ja bih predložio još nešto. Pošto znamo kolika su sredstva u prethodnom periodu uložena što se tiče privrede, po 10.000 evra su dobijali određeni investitori sa strane, pa kada bismo mi ta sredstva pomogli da određena poljoprivredna gazdinstva dobiju 10.000 evra za izgradnju nekog voćnjaka, za nabavku određenog broja krupne stoke, za nabavku jagodičastog voća, mi bismo ta sredstva sigurno uložili, obezbedili bismo to gazdinstvo da mogu da funkcionišu, da od toga žive, a sa druge strane ta sredstva bi se vratila trostruko, četvorostruko i ne bismo imali određene novine, novinare koji pominju seljački staljinizam. Mene je malo pre, kao što je rekao moj kolega Marijan Rističević koji predstavlja Narodnu seljačku stranku, a ja Ujedinjenu seljačku stranku, mi sve mislimo isto, i mene je to pogodilo kada sam čuo, jer svi znamo šta je bilo za vreme staljinizma. Svi znamo da su seljaci, poljoprivrednici ljudi mučenici, koji su uvek bili uz svoju državu, uz sve ono što je trebalo kada je bilo najteže, seljaci su bili tu. Stvarno me je to pogodilo, takav naziv određenih intelektualaca koji rade u nekim novinama. Još jednom ću pozvati nadležno ministarstvo, pošto već radite i imate svoju radnu grupu koja radi na zadrugarstvu, imamo mogućnost kroz zadrugarstvo da dobiju naši zadrugari, poljoprivredni proizvođači koji žele da se bave određenom poljoprivrednom proizvodnjom, da dobiju sredstva ovakva. Da li će to biti određena hiljada evra, pet, šest, deset hiljada evra, ali siguran sam da će ti zadrugari to opravdati, vratiti i siguran sam da će se na taj način vratiti mogućnost da ljudi od toga mogu da žive i poljoprivrednici stvarno da imaju interesa da se bave poljoprivredom, normalno uz pomoć našeg ministarstva. Još nešto što je vrlo bitno, na kraju jedna primedba na član 12. Predloga zakona, koji propisuje kriterijume kojima se utvrđuje značaj ulaganja, a to su broj radnih mesta, visina ulaganja, uticaj na bilans Republike Srbije i dugoročnost ulaganja. Članom 11. je definisano da je ulaganje od posebnog značaja ono ulaganje koje bi bitno uticalo između ostalog i na ravnomeran regionalni razvoj. Mislim da je u skladu sa tom definicijom u članu 12. mogu da bude još jedan kriterijum, a to je stepen razvijenosti opštine. Dolazim, rekao sam malopre iz opštine, najlepše opštine u Srbiji koja jeste nerazvijena opština. U prethodnom periodu imali smo veliki broj radnika, tu je bilo 80-tih godina, ali je tranzicija učinila svoje 2000. godine pa na ovamo, mnoge firme su ugašene, a radile se mogu da kažem i ono ratno vreme. Prema tome, vrlo bitno da u kriterijumu sutra kada se određuje visina subvencije i pomoći za privredne subjekte da se da veća mogućnost za opštine koje su nerazvijene, koje su devastirane, kao što su npr. moja opština, kao što je npr. Bela Palanka, kao što je Knjaževac, kao što je Gadžin Han, kao što je Babušnica i još 40-ak takvih opština u Srbiji. Ulaganjem u takve opštine s tim da tu mora biti veći stepen ulaganja lakše da se dobiju sredstva iz ministarstva i ovaj zakon prema tome mora da pomogne da u tim opštinama sutra se otvaraju radna mesta i od domaćih investitora o čemu smo govorili, normalno i od stranih investitora. S tim i to sve da se prati, da ne dođe do zloupotreba. Još nešto što je vrlo bitno vezano za ovaj ekonomski savet tu stoji devet članova, ja bih predložio normalno to će biti i putem amandmana, da se u okviru tog saveta da budu prisutni i jedan član saveta da bude iz devastirnih nerazvijenih lokalnih samouprava. Ima mogućnosti kroz amandman, mislim da je već napisano,pozvao bih vas ministre ukoliko je to moguće da jedan član saveta bude iz nerazvijenih, odnosno devastiranih lokalnih samouprava, jer oni najbolje znaju kako je kod njih, kako treba da se radi i mogu lakše da predstavljaju svoje opštine. Jedan takav bio bi, mislim, dovoljan da se zajedno sa svim ostalimčlanovima saveta potpomogne da se ulaže u takvim opštinama koje su nerazvijene, koje su devastirane. Malopre smo čuli određene kolege koji su rekli u određenim oblastima, teritorijama naše Srbije nije ulagano, ja znam da je svuda ulagano. Jugoistok Srbije je u najtežoj situaciji i pozvao bih vas da kroz određeni pravilnik, i evo imamo i u članu 13. je to predviđeno, da Vlada može određenim pravilnicima da napravi određene akte kojim će moći da se od neke stvari poboljšaju. U tom delu ja ću sigurno glasati za predlog ovog zakona i za sve ove zakone koji su predloženi kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke izabran sa liste Napredne stranke, jer imam poverenje u vas ministre i u našu Vladu na čelu sa našim premijerom gospodinom Vučićem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Zahvaljujem se dragi kolega Milija na ovim lepim rečima i na podršci za zakonom. Daću vam samo par objašnjenja veoma važnih kako bismo razjasnili nedoumice. Kao prva stvar, ovim zakonom nemamo mogućnost da dajemo podsticaj za primarnu poljoprivrednu proizvodnju, to radi Ministarstvo poljoprivrede. Inače, svim zakonima koji nam je definisan ovaj okvir, podsticaj ulaganja i pozitivnim evropskim propisima je to praktično razdvojeno na različite kategorije. Siguran sam da će se i u narednom periodu sama vrsta podsticaja, intenzitet, način, mogućnosti i sve druge okolnosti pod kojima Ministarstvo poljoprivrede daje podsticaj da ćemo rešavati na mnogo bolji način, tako da ćemo svakako imati u obzir i vaše primedbe. Druga stvar, s obzirom da ste pomenuli zadrugarstvo mi smo završili javnu raspravu zakona o zadrugarstvu. Mislim da već u novembru mesecu ćemo biti pred vama kao poslanicima da uradimo i da završimo ovaj krovni zakon koji deset godina u Srbiji nije dočekao da bude uspešno završen i da osnovu njega onda mogu resorna ministarstva da postavljaju svoje zakone koje će definisati od poljoprivrede, koja će se baviti zadrugama koje su namenjene za poljoprivrednu primarnu proizvodnju i za druge oblike razvoja u toj oblasti i druga ministarstva nadležna za druge oblasti, pošto imamo različite vrste zadrugarstva. Treća stvar, vaša sugestija oko stepenosti razvijenosti opština odnosno devastirana područja. Mi smo već ugradili, implementirali i u postojeću uredbu koja je trenutno na snazi. Svakako će biti jedan od najvažnijih činilaca i u narednoj uredbi koju smo po zakonu obavezni da usvojimo i mi smo tu predvideli taj prag minimalnih ulaganja da bi država ušla u proces podsticaja bilo koje vrste, bilo kojih od onih četiri elementa, a to je da devastirana područja, četvrta grupa ima, dakle najmanje 30 zaposlenih u novoj investiciji 250 hiljada evra. Složićete se sa mnom da je to daleko najniži nivo što je ikada bio do sada, ali je to važno poruka da smo razmišljali o tome, da smo napravili kategorije i učinili sve da takva jedna odluka i pažnja prema područjima koji imaju malu razvijenost i veliku nezaposlenost bude pažljivo pripremljena i na pažljiv način tretirana od strane Vlade. Na kraju, što se tiče pitanja i vašeg predloga da neko iz devastiranih područja bude član razvojne agencije, mi smo to predvideli drugačije, ali smo ostavili mogućnost i to vam čvrsto obećavam da ćemo u svim dokumentima kojima se budemo bavili, razvojnim politikama, svemu onome što bude savet za ekonomski razvoj Srbije radio, da će učestvovati veliki broj ljudi, veliki broj stručnjaka i tu nam je svakako potrebna pomoć, i opština, i lokalnih samouprava, i ljudi iz različitih kategorija lokalnih samouprava koji mogu da daju svoje najbolje viđenje. I na način kako smo ovaj zakon donosili, u velikoj širokoj javnoj raspravi, sa velikim brojem učesnika od profesora fakulteta, od stručnjaka međunarodnog prava, od ljudi koji su nam pomagali iz Svetske banke, Međunarodnog monetarnog fonda, do svih asocijacija koje su uključene bile zajedno sa svim učesnicima iz ministarstava, iz potpuno jednog najšireg dijapazona, na takav način ćemo se baviti i ubuduće, i podzakonskim aktima, jer nam je važno da ceo paket, ceo portfolio investicionog prava bude uređen na najbolji mogući način i od toga nećemo odustani ni u narednom periodu. U svakom slučaju hvala na podršci za zakon.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog, jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, preostalo još 35 sekundi. Izvolite.
Trideset pet sekundi?
Trideset pet sekundi.
Dobro, evo, za 35 sekundi mislim da je važno svu želju da uradimo što više, da dobijemo dobar Zakon o investiranju, da pomenem samo ovu atmosferu na ovom zasedanju Skupštine. Sigurno ovakva atmosfera neće doprineti uspehu u realizaciji bilo kog zakona, pa i ovog koji će ova Skupština usvojiti. Mislim da se na ovakav način limitiraju ozbiljni potencijali jednog dela društva koliko god to bilo. Da li to bio 5, 10, 20, 40%, ali ovakav odnos prema opozicionim poslanicima i poslaniku Blagoju Bradiću kome je na brutalan način… [[Isključen mikrofon]]
Isteklo je vreme. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege narodni poslanici i svi ostali u sali koji ste ostali do kraja diskusije, danas praktično imamo predlog jednog novog institucionalnog okvira u politici koja se odnosi na ulaganja i od strane domaćih i od strane stranih ulagača. Imamo nov institucionalni okvir za politiku subvencija koji do sada u Srbiji nije postojao. Imamo praktično zaštitu državnih interesa kada su u pitanju uopšte davanja iz budžeta na konto politike subvencija. Imamo zaštitu ulagača koji u samom procesu pregovora tačno znaju red kojim se kreću kada su u pitanju pregovori. Na kraju, imamo nov institucionalni okvir koji se odnosi na uspostavljanje efikasnih mehanizama koordinacije između novo ustanovljenih institucija od lokalne samouprave preko razvojne agencije Srbije do Ministarstva privrede i Vlade Srbije. Mislim da kroz ovakva zakonska rešenja Srbija dobija jedno novo lice kada je u pitanju poslovno okruženje, kada su u pitanju investicije, kada je u pitanju uopšte Srbija kao zemlja koja ide ka evropskim integracijama, odnosno ka Evropi i koja želi da postane u dogledno vreme članica i koja želi da ima tržište onako kako postoji u zemljama EU. Ono što je bitno je reći da se zakonskim rešenjima koja su pored zakona o ulaganjima koja se odnose i na prebacivanje centra za stečaj u Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika, praktično dajete jedan signal i ono što smo zacrtali kao država za završetak procesa privatizacije, ali i stečaja koji na određeni način će vršiti punu kontrolu stečajnih upravnika koji do sada i nisu bili objedinjeni niti je postojala evidencija, već sada kroz zajedničku bazu podataka jednostavno imaćete punu informaciju šta se dešava sa firmama koje završavaju postupak stečaja. Na kraju ono što smo malo govorili, a to je deo koji se odnosi na mogućnosti koje dajete da preduzetnici reše svoje pitanje likvidnosti, odnosno reše pitanje svojih dugovanja u kontaktu sa bankama i sa svojim dugovanjima i sa institucijama koje treba da reše, praktično daje mogućnost da mala i srednja preduzeća zaista malo živnu, i da jednostavno dođu u jedan novi zamajac da funkcionišu na tržištu kapitala. Na kraju ono o čemu smo najmanje pričali je Sporazum koji se odnosi na Srbiju i Češku Republiku, a on je vrlo bitan zbog toga što nam upravo daje tu društveno ekonomsku saradnju i razvoj u budućnosti i u pogledu projekata koje ćemo imati iz oblasti zaštite životne sredine, iz oblasti obnovljivih izvora energije, iz oblasti obrazovanja, i time praktično Ministarstvo spoljnih poslova i Kancelarija za evropske integracije će, na određeni način imati mogućnosti da sve ove projekterealizuje, a vi kao Ministarstvo privrede u svakom trenutku imaćete praktično mogućnost da imate uvid koje će to strane direktne investicije kroz ovu vrstu saradnje u budućnosti biti realizovane, s obzirom da je još 27. juna 2013. godine sklopljen taj ugovor, a eto tek sada se ratifikuje. Tako da, uopšte ovaj set zakona koje sada i danas smo imali u plenumu mogućnosti da raspravljamo, sigurno će otvoriti bolji poslovni ambijent i sigurno će u budućnosti dati dobre rezultate za budžet Srbije. Hvala, gospodine ministre, što ste imali strpljenja i nadam se da ćemo prekosutra zaista ući u jednu konstruktivnu raspravu što se tiče amandmana, zbog toga što mislim da ne treba raspravljati o amandmanima koji jednostavno su neka izvikana priča o temama koje očito služe u izborne svrhe na lokalnim izborima koji nam se približavaju sledeće godine. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se niko više od predsednika odnosno predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički načelni, jedinstveni pretres o predlozima tačaka 1, 2. i 3. i 4. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem.