Dobré ráno, vážené poslankyně, vážení poslanci. Ještě než zahájíme dnešní 50. schůzi, tak mi dovolte, abych vám sdělil organizační sdělení k 49. schůzi Poslanecké sněmovny. Upozorňuji, že nejpozději do 11 hodin je možno podat přihlášky k ústním interpelacím a poté proběhne jejich losování. Takže ve 14.30 budeme pokračovat v přerušené 49. schůzi Poslanecké sněmovny, a to bodem 386, což jsou ústní interpelace. A v tuto chvíli mi dovolte, abych zahájil 50. schůzi Poslanecké sněmovny a všechny vás zde přivítal. Aby byla zaznamenána vaše účast, nejprve vás odhlásím a prosím, abyste se všichni přihlásili svými identifikačními kartami a případně mi oznámili, kdo žádá o vydání náhradní karty. Schůzi svolal předseda Poslanecké sněmovny podle § 51 odst. 4 našeho jednacího řádu na základě žádosti 45 poslanců. Pozvánka vám byla rozeslána elektronickou poštou dne 21. května tohoto roku. Nyní přistoupíme k určení ověřovatelů této schůze. Navrhuji, abychom určili poslance Jaroslava Dvořáka a poslankyni Janu Krutákovou. Má někdo nějaký jiný návrh? Nechám hlasovat o návrhu ověřovatelů dnešní schůze. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro. Kdo je proti? Hlasování číslo 1, přihlášeno 91 poslanců a poslankyň, pro 87, proti nikdo. Návrh byl přijat. Konstatuji, že jsme ověřovateli 50. schůze Poslanecké sněmovny určili pana poslance Jaroslava Dvořáka a paní poslankyni Janu Krutákovou. Sděluji, že do zahájení schůze požádali o omluvení své neúčasti na jednání tito poslanci a poslankyně: Vondráček Radek do 12 hodin z pracovních důvodů, Baxa Martin od 12.15 z pracovních důvodů, Běhounek Jiří - pracovní důvody, Bláha Jiří - pracovní důvody, Fridrich Stanislav od 10.30 - zdravotní důvody, Gazdík Petr - pracovní důvody, Kolovratník Martin od 11 hodin do 19 hodin - pracovní důvody, Kozlová Lenka - zdravotní důvody, Matyášová Eva - rodinné důvody, Mauritzová Ilona od 12.15 - pracovní důvody, Mračková Vildumetzová Jana - rodinné důvody, Nacher Patrik do 10.30 - pracovní důvody, Okleštěk Ladislav - zdravotní důvody, Ožanová Zuzana od 14 do 18 hodin - rodinné důvody, Pávek Petr - zdravotní důvody, Rakušan Vít - pracovní důvody, Staněk Antonín - pracovní důvody, Tureček Karel - rodinné důvody, Válková Helena - pracovní důvody, Volný Lubomír - osobní důvody, Votava Václav - osobní důvody, Vrána Petr - zdravotní důvody, Výborný Marek do 9.30 - rodinné důvody. Členové vlády: Benešová Marie - dopolední jednání, pracovní důvody, Petříček Tomáš do 10.30 - pracovní důvody, Plaga Robert od 14.30 - pracovní důvody, Toman Miroslav - pracovní důvody. Pan poslanec Martin Kupka z dnešního celého jednacího dne z pracovních důvodů, paní poslankyně Hyťhová dnes od začátku do 9.45 ze zdravotních důvodů, paní poslankyně Věra Adámková mezi 9.00 a 11.00 z důvodů pracovních, paní poslankyně Jana Levová od 9 do 10 hodin z pracovních důvodů, pan poslanec Stanislav Fridrich dnes mezi 10.30 a 19.00 do konce jednacího dne z důvodu návštěvy lékaře. Nyní přistoupíme ke stanovení pořadu 50. schůze, jehož návrh je uveden na pozvánce. Připomínám, že podle § 54 odst. 7 zákona o jednacím řádu, rozhodne Sněmovna pouze o pořadu uvedeném v žádosti. Nelze navrhnout žádnou změnu ani doplnění pořadu. Rovněž tak nelze rozšiřovat schválený pořad. S přednostním právem mám přihlášeného pana místopředsedu Poslanecké sněmovny pana Fialu. - S náhradní kartou číslo 18 hlasuje pan předseda Ivan Bartoš. - A další v pořadí s přednostním právem vystoupí pan ministr vnitra a místopředseda vlády Hamáček. Prosím, pane předsedo, máte slovo. [[Nebyl zapnutý mikrofon.]] Už jsem vás pustil, můžete. A poprosím klid v jednacím sále, abychom mohli důstojně projednávat tento bod.
Vážený pane předsedající, vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, vážení členové vlády, mnozí lidé hovoří o probíhající krizi, o probíhající pandemii jako o největší výzvě jedné generace, což je pravděpodobně pravda. Jiní lidé hovoří dokonce o tom, že jde o největší výzvu od poslední světové války, s čímž bych zatím nesouhlasil, ale pokorně je potřeba přiznat, že nikdo z nás nemá jistotu, zda jsme už opravdu na konci této krize. Zatím to vypadá, a to asi můžeme říct, že ekonomický propad na většině území světa bude hlubší, než byl během finanční a ekonomické krize, kterou jsme všichni zažili a kterou si pamatujeme. Někteří ekonomové tvrdí, že ten propad bude krátkodobý, jiní se tomuto optimismu diví a nesouhlasí. Na čem se zdá být ale už shoda a co je víceméně jasné, je, že jednotlivé země včetně České republiky jsou připraveny vynaložit rekordní peníze na pomoc ekonomice. Masivnější, silnější, větší peníze, než tomu bylo v době té poslední ekonomické a finanční krize, kterou jsem tady připomenul. Jak se toto všechno týká nás tady v České republice, dnes, 28. května 2020, a proč jsme se rozhodli a dohodli vyvolat tuto mimořádnou schůzi společně s klubem Pirátů, za což jim mimochodem děkuji. Proč jsme tedy tuto schůzi svolali a proč chceme, aby tady probíhalo jednání? Asi se shodneme na tom, že tuto fázi pandemie, fázi koronakrize, první fázi, že jsme tuto fázi nějakým způsobem zvládli. Ano, byl to místy chaos, byly tu obrovské problémy, ale k tomu se dnes nechci příliš vracet. Ano, mohli jsme být připraveni lépe a některé kroky a procesy jsme mohli dělat logičtěji a rozumněji, ale ani k tomu se dnes nechci úplně vracet, nebudu se vracet k těm jednotlivým chybám. Smyslem této schůze, alespoň pro naši Občanskou demokratickou stranu, je, abychom ve chvíli, kdy jsme si oddechli od většiny zákazů, restrikcí, kdy si celá společnost oddechla od těch zákazů a restrikcí, aspoň od jejich naprosté většiny, a nadechujeme se do období, kdy se vracíme k normálnímu životu, abychom si v této fázi tady v Poslanecké sněmovně udělali určitou revizi. Abychom si také řekli, co je důležité do budoucna. Ještě jednou opakuji, já osobně tady dnes nejsem proto, abych vládu káral za její chyby, ale jsme tu proto, abychom udělali revizi toho, kde jsme, jak jsme to zvládli a samozřejmě si také řekli, a to pokládám za nejdůležitější, kam chceme jít a jak se chceme připravit, jak jsme připraveni na ten další vývoj. A žádám vládu, aby takto tu naši iniciativu chápala, aby ji takto vnímala. Je to podaná ruka. A stejnou odpověď očekáváme tady od vlády, od vládní koalice tady v Poslanecké sněmovně. Moje výzva proto hned na úvod zní: schvalme dnes program, udělejme tuto schůzi, uskutečňujme ji tak, aby mohli mluvit nejenom ti s přednostním právem, ale všichni poslanci, poslouchejme se a zkusme se bavit a popřípadě i dohodnout na tom, co je podstatné. [[(9.10 hodin)]] Co je pro mě nejpodstatnější, já vidím tři základní velké úkoly, které v příštích dnech stojí před naší zemí, před vládou, před Parlamentem, vlastně před námi společně. Ten první velký úkol je, jak se naučíme s koronavirem žít. Protože on nezmizel pravděpodobně. Posloucháme-li epidemiology a další odborníky, tak hned nezmizí, bude tu s námi ještě nějakou dobu. A náš cíl musí být, abychom už nikdy nemuseli přikročit k tomu, že budeme plošně vypínat celou Českou republiku, abychom byli co nejlépe připraveni na nějakou další, třeba i ne úplně příznivou variantu dalšího, budoucího vývoje. A my bychom přivítali, kdyby vláda k tomuto, k této přípravě na ty varianty vývoje, možná i ty horší scénáře, přistoupila odpovědněji než v lednu tohoto roku. Tehdy jsme tady o tom chtěli mluvit v Poslanecké sněmovně. Ministr zdravotnictví se nám tak víceméně vysmál, ale myslím si, že - a zmiňuji to i proto, aby se to neopakovalo, abychom dnes tu chybu nezopakovali, abychom tady teď mluvili o těch věcech a o tom, jak jsme na případné další horší scénáře všichni připraveni. Je mi jasné, že jsme dnes poučenější. Všichni jsme poučenější, ale nesmíme dosáhnout, nesmíme propadnout pocitu, že už víme všechno. Protože to, čeho jsme dosáhli, to bylo za cenu velkých ekonomických škod. Ano, za cenu velkých ekonomických škod, za cenu celoplošných zákazů, příkazů a omezení. Bylo to nejspíše nutné, my jsme to tady všichni podpořili. I my jsme to podpořili, takže toto nekritizuji. Ale podruhé by už podobná reakce po tom, čím jsme prošli, jaké už máme zkušenosti, co už víme, tak podobná reakce by už byla vážným selháním. Protože už víme, s čím máme co do činění a koho je potřeba chránit, kde je ty lidi potřeba chránit, a víme, na co se máme připravit. Druhý velký úkol pro vládu a samozřejmě taky pro Parlament je, abychom zachránili a ochránili ekonomicky ty, kteří mají na takovou ochranu spravedlivý nárok. A ti, kteří ekonomicky byli touto krizí postiženi, to nejsou lidé, kteří by špatně hospodařili, kteří by se chovali nezodpovědně, kteří by měli prostě špatné podnikání nebo špatnou firmu. A taky chci upozornit na to, že to jejich podnikání nezastavil virus, nezastavila ho nemoc. To je také důležité říct. Jejich podnikání zastavil ze dne na den, z hodiny na hodinu stát. Ano, stát. Měl pro to důvod. My jsme to politicky podpořili. Čili toto rozhodnutí naprosto nezpochybňuji. Jestli jsme ale všichni řekli A, tak musíme také všichni říct B. Lidé, které to zasáhlo, podnikatelé, provozovatelé, živnostníci, zaměstnanci, ti na to mají nárok i proto, že požívají určitých ústavních garancí. A z toho vyplývá, že ta pomoc, které se jim musí dostat, není jenom dobrou vůlí vlády, v žádném případě, nebo Parlamentu, ale je to povinnost státu. A bohužel, a o tom taky mluvme a budeme o tom mluvit, jsou tu pořád velké skupiny lidí, kterým ta pomoc ještě nedorazila nebo k nim dorazila v podobě, která, řekl bych, je spíše symbolická. A pojďme udělat inventuru. Pojďme udělat inventuru i této záležitosti. Nyní je na to čas. My nemůžeme být spokojeni s tím, že vláda připravila některé programy pomoci, které na začátku vykazovaly chybovost, která začínala na 80 %. Ale nemůžeme být spokojeni ani s tím, že po skoro třech měsících je chybovost stále na úrovni jedné pětiny, respektive jedné třetiny. To není v pořádku. Stejně jako asi není v pořádku, když ten virtuální vlak s údajným nákladem pomoci 1,2 bilionu korun, tak ten vlak s touhle pomocí, když dorazí k lidem, tak ten náklad má pouze ve výši 30 miliard korun, a ještě vlastně nedorazí ke všem. To je také potřeba, abychom o tom mluvili, abychom i tuto inventuru provedli, protože něco nefunguje, jak má. A něco nefunguje, jak má, určitě i z toho důvodu, když se tady po dvou a půl měsících bavíme teprve o tom, jak pomoci malým eseróčkům, aby vůbec tuto situaci přežily. A nepovažuji například, nepovažuji například ani za správné, aby stát zastavil provoz, ale potom aby banky následně posuzovaly, komu se pomoci dostat má a komu se pomoci dostat nemá, jak se to děje třeba v programu COVID II. Pojďme si tedy vzájemně naslouchat. Protože tady nemluvím o číslech, mluvím tady o konkrétních lidech, o konkrétních osudech a mluvíme tady za tyto lidi. Proto říkám, nyní je čas, pojďme udělat inventuru. A proto i my navrhujeme, pojďme mít řádný dohled nad údajně největším účelovým balíkem peněz v moderních dějinách naší země. Myslím, že to bude takovýto dohled, který nabízíme, se kterým přijde na řádné schůzi ODS, že to bude ruka podaná vládě. Vládě, která samozřejmě také nemůže dohlédnout všude. A bude to inventura, ve které můžeme zohlednit i podněty od lidí, a ty podněty takto a tímto způsobem doputují k vládě a ta bude moct podle toho jednat. A toho se týká samozřejmě i inventura zdravotnického materiálu. Protože, a to si prosím řekněme a podle toho se taky chovejme, to, co se nakoupilo dosud, to samozřejmě není konec. To je svým způsobem teprve začátek. A i v této věci se musíme připravit a taky se musíme poučit z těch nedostatků, které tady prostě zjevně byly. Protože už teď víme, co se může stát, chceme být připraveni, musíme být připraveni. A nákup zdravotnického materiálu je důležitou strategickou komunitou. My všichni tu zastupujeme lidi a občané si zaslouží, abychom třeba zastavili to eldorádo, které při nákupu zdravotnických pomůcek probíhalo poslední dva měsíce na Ministerstvu zdravotnictví. Aby toto, takováto situace, takového pochybnosti, aby tu už nikdy nenastaly. To byla druhá velká úloha, kterou vidím. A ta třetí velká úloha, kterou zde zmíním a která je úkolem nejbližších měsíců, ta už bude nepochybně předmětem politického boje, to je jasné. A ten úkol zní, ten velký úkol zní, jak postavit Česko na nohy. A předevčírem zde dal jasně najevo předseda vlády Andrej Babiš, jak si to představuje. Prostě chce oprášit staré plány, staré plány, které nefungovaly před krizí, říct, tady je máme a pojďme, pojede se dál, jako by se nic nestalo. Já ale tvrdím, že není možné pokračovat tam, kde se skončilo před krizí. Vláda tvrdí, už jsem to znovu slyšel, znovu slyšel od pana premiéra, že vytáhne ze šuplíku investiční seznam za 8 bilionů a že to nás zachrání. Ale tohle není odpověď. Není to odpověď ani na krizi. Ale není to odpověď ani na to špatné hospodaření, které tu bylo už před krizí, na neefektivní stát a na narůstající byrokracii, které jsme byli všichni svědky. Vláda tvrdí, že kdyby nebylo té krize, tak by bylo všechno v pořádku. Ale není to tak. Já bych třeba obrátil vaši pozornost k poslední zprávě Nejvyššího kontrolního úřadu za rok 2019, kde Nejvyšší kontrolní úřad konstatuje, že mnoho podstatných systémových věcí v naší republice není v pořádku. A to, že se dnes budou ve světě i u nás, a i my to budeme tolerovat, že se budou tolerovat deficitní nebo velké rozpočtové deficity, to je prostě jedna věc. Ale u nás byly ty rozpočty neudržitelné už před krizí. A to neříkám já, nebo jenom já, já to říkám taky, ale říká to Nejvyšší kontrolní úřad. Výdaje státu před krizí přeskočily příjmy. Konkurenceschopnost České republiky klesla o tři místa, ve výkonnosti veřejného sektoru jsme na 99. místě na světě. Vždyť je to ostuda! A většinu z 10% nárůstu loňských výdajů státního rozpočtu utratila vláda na spotřebu státu. To prosím, dámy a pánové, neříkám já, to si můžete přečíst ve zprávě Nejvyššího kontrolního úřadu. Já to tady ale dnes jenom připomínám, protože musíme v příštích měsících, týdnech a měsících debatovat o tom, jak postavíme Českou republiku na nohy. Povedeme o tom politický střet. A my jsme na to připraveni. Dnes to tu tedy nebudu rozvádět, ale zopakuji -
Pane předsedo, já vás přeruším. Hluk v sále je tak velký, že já už neslyším, co říkáte, a to si myslím, že není úplně ideální vztah. Takže bych vás chtěl všechny poprosit, abychom se ztišili, abychom v klidu vyslechli vystoupení, která jsou před schválením pořadu schůze. Děkuji vám. Prosím, pane předsedo, můžete pokračovat.
Děkuji, pane předsedající, a zopakuji tu základní politickou tezi, kolem které se všechno točí. Pokud chceme postavit Česko na pevné nohy, tak nemůžeme pokračovat tam, kde jsme před krizí skončili. Toto je hlavní politické poselství a o tom bude politický spor, který tady s vládou povedeme. Ale dnes se tady obracím na vládu spíše s tou podanou rukou. Dělejme inventuru, nastartujme pomoc tam, kam dosud nepřišla, a pojďme si říct, jak ochráníme naši zemi před Covidem-19, před jeho případným návratem, před nějakou horší variantou vývoje a jak uchráníme naši zemi v takovém případě před dalším celoplošným uzavřením a jak se vyvarujeme těch chyb, ke kterým v minulosti došlo. Nedělejme prosím dnes stejnou chybu, jako udělala vládní většina v lednu tohoto roku, kdy nám bylo řečeno, že všechno je pod kontrolou, není se o čem bavit a nebudeme tento bod projednávat v Poslanecké sněmovně. Dnes se prosím poslouchejme, vyslechněme se, a proto žádám také vládu, aby nás tady informovala při příležitosti této mimořádné schůze - nejenom nás, ale i občany - o tom, jak jsme připraveni k prevenci případné druhé vlny. Tedy vás prosím a žádám, abychom schválili program dnešní schůze, abychom se poslouchali, abychom tady udělali závěry a abychom se společně připravili na budoucnost. Ta je sice otevřena, ale jak se říká, připraveným štěstí přeje. A Česká republika i občané si zaslouží, abychom byli připraveni.
Děkuji za vaše vystoupení a dalším vystupujícím bude místopředseda vlády a ministr vnitra pan Jan Hamáček. Připraví se s přednostním právem předseda Ivan Bartoš a pan předseda Marian Jurečka. Prosím máte slovo.
Děkuji, vážený pane místopředsedo. Vážená vládo, kolegyně, kolegové, já jsem se rozhodl vystoupit teď, protože ten koncept, jaký zvolila opozice při sestavování navrženého pořadu schůze, by znamenal, že by se ode mě očekávalo vystoupit minimálně čtyřikrát, a mám pocit, že by to vystoupení bylo roztříštěné. Ad a). A ad b) si myslím, že je dobré, abych vám na začátek řekl, jak to vidí Ministerstvo vnitra, a já věřím, že ty informace, které tady teď zazní, možná použijete i ve svých projevech a možná vám odpovědí na nějaké otázky, na které byste se ptali ve svých vystoupeních. Současně chci říci za sociální demokracii, že jsme připraveni podpořit návrh pořadu schůze tak, jak byl navrhovateli navržen. A nyní tedy dovolte, abych vás seznámil s pohledem Ministerstva vnitra na ty uplynulé týdny a měsíce. Já začnu v pondělí 2. března, kdy jsem přišel na vládu s tím, že by bylo vhodné na základě ústavního zákona číslo 110, o bezpečnosti České republiky, vyhlásit nouzový stav. Bylo 2. března, virus se šířil Evropou, toho dne měla Itálie 2 064 případů a 52 mrtvých, ve Španělsku bylo 120 nakažených, ve Francii 191, v Německu 150 a tak dále. Na nás se řítila krize a Česká republika stejně jako drtivá většina zemí světa na ni nebyla připravena. Ve skladu státních hmotných rezerv bylo 10 tisíc respirátorů a stejný počet ochranných brýlí. Deset tisíc respirátorů podle sdělení ředitele Fakultní nemocnice Motol by přitom ve vrcholu pandemie vystačilo pouze pro jeho nemocnici na 10 kalendářních dnů. To tedy znamená, že celková nouzová zásoba České republiky stačila pro jednu fakultní nemocnici na 10 kalendářních dnů. Ministerstvo vnitra už předtím dne 24. února vypsalo výběrové řízení na dodavatele respirátorů a ochranných brýlí. Proč o tom hovořím? Chci ukázat, jaká byla situace nejen ve státních hmotných rezervách, ale jaká byla situace na trhu. 24. února jsme vypsali výběrové řízení na respirátory a ochranné brýle, lhůta na podání nabídek byla do 3. března. Výběrové řízení jsme museli zrušit, protože se do něj nikdo nepřihlásil. Ani český, ani zahraniční dodavatel. Postup podle zákona o zadávání veřejných zakázek nefungoval, nikdo se nepřihlásil. Proto jsme 3. března rozhodli o možnosti pořizovat osobní ochranné pomůcky formou jednacího řízení bez uveřejnění a já jsem zmocnil každou organizaci rezortu vnitra, aby mohla vyhlásit JŘBU do výše 3,5 milionu korun. V tomto procesu se Ministerstvu vnitra přihlásili dodavatelé - a teď prosím poslouchejte - 110 kusů respirátorů FFP3 s cenou za jeden kus 412 korun a 2 tisíc respirátorů FFP1 s cenou za 49 korun. To znamená, i v tomto druhu zadávacího řízení, to znamená JŘBU, se nám přihlásili dodavatelé v celkové sumě 143 320 bez DPH. Z toho, co jsem řekl, je naprosto jednoznačné, že v České republice v té době neexistovala dostatečná nabídka ani od českých, ani od zahraničních dodavatelů. Respirátory v období na začátku března 2020 překročily cenu i tisíc korun za jeden kus a vláda potom čtvrtého byla nucena ceny regulovat vládním nařízením. Hlavním důvodem, proč jsem tehdy přišel s tím návrhem na nouzový stav, bylo zajistit nákup nouzových dodávek ochranných prostředků nejen pro IZS, ale i pro zdravotnická, sociální a další zařízení. S tímto návrhem, jak všichni víte, jsem neuspěl, byl jsem obviněn, že si z toho dělám PR, že se chovám nezodpovědně. Mám-li jmenovat reakce z opozice, tak paní předsedkyně TOP 09 říkala, že je vyhlášení nouzového stavu přehnané, pan kolega Kalousek řekl, že kvůli třem nakaženým se nouzový stav nevyhlašuje, a pan primátor Hřib v té době oznámil veřejnosti, že nosit roušku by lidem nikdy nedoporučil. To bylo 2. března. Já opravdu nejsem rád, že ten další vývoj a celosvětová pandemie mi dala za pravdu. 12. března již nouzový stav vyhlášen byl. 11. března WHO vyhlásila celosvětovou pandemii, ta se rozjížděla nejen v České republice, ale v i celé Evropě a ochranné prostředky začal nakupovat celý svět. Jednotlivé země začaly přijímat regulační opatření na prodej a vývoz ochranných prostředků a nám toho 12. března zbývaly skutečně jenom hodiny. Protože zase 2. března tady byli tři nakažení, 12. března už 116 a o dalších deset dnů později 1 047 a denně nám přicházelo dalších 150 případů. A v té chvíli těch čtvrt milionu lidí ve zdravotnictví a další stovky lidí v první linii bylo reálně ohroženo na životě a na zdraví, protože jednotlivá zdravotnická zařízení měla zásobu na jednotky dnů. A ředitelé stáli před volbou, zda ty svoje zaměstnance vyslat bez odpovídající ochrany do boje s touto nakažlivou chorobou a do přímého kontaktu s nakaženými, a reálně nám hrozilo to, co jsme viděli v Itálii, prostě kolaps zdravotnického a záchranného systému. Dne 14. března se sešla schůzka na Ministerstvu průmyslu a obchodu za účasti předsedy vlády a vybraných členů vlády a z této schůzky 14. března jsem odjížděl s pověřením předsedy vlády pokusit se zajistit centrální nákupy ochranných prostředků. Ještě o víkendu 14. a 15. jsem sestavil tým, který následující dva měsíce trávil v práci minimálně 18 hodin denně, a ta jeho práce dodnes pokračuje. Chci využít této příležitosti a poděkovat lidem z vnitra, Ministerstva zahraničních věcí, ze zastupitelských úřadů České republiky v Číně, z České národní banky, Ministerstva dopravy, zdravotnictví, letiště Praha, Ministerstva financí, Celní správy a všem těm, bez kterých bychom tento mimořádný úkol nedokázali zvládnout. A my jsme všichni věřili, že to děláme proto, abychom zachránili lidské životy. Viděli jsme, co se dělo v Číně, viděli jsme, co se ději v Itálii, ve Španělsku nebo v Íránu. Nikdo nevěděl, jakým způsobem ta pandemie bude v České republice postupovat a jak hlubokou krizí si budeme muset projít. A to potřebné množství ochranných prostředků bylo naprosto mimořádné. 19. března předseda Ústředního krizového štábu pan profesor Prymula definoval a následně pan premiér schválil minimální počty ochranných prostředků požadovaných v rámci centrálních nákupů pro komplexní zabezpečení České republiky na dobu šesti týdnů. Jednalo se o tyto cifry: 120 milionů roušek, 18 milionů respirátorů FFP2, 10,8 milionu respirátorů FFP3, 1,8 milionu ochranných zdravotnických oděvů, 12 milionů rukavic, 300 tisíc zdravotnických ochranných štítů a jeden milion kusů rychlotestů. Jak ta krize nabíhala, tak potřeba ochranných prostředků stále rostla. Například u rukavic dosáhla až 10 milionů kusů týdně. Deset milionů kusů týdně. [[(9.30 hodin)]] Docházel nám i další zdravotnický materiál, který se dříve standardně nakupoval v Evropské unii, například u výtěrových sad. Pro odběr toho vzorku jsme měli na jejich nakoupení pod hrozbou zastavení testování několik dnů a bezprostředně poté, co přilétaly, tak je rozvážely vrtulníky policie přímo na odběrová místa, tak aby nedocházelo k prodlení. Takže když dneska můžeme v trošku větším klidu rekapitulovat, tak jsem přesvědčen, že jsme zvolili jediný možný způsob a nebyla jiná alternativa. Chtěl bych využít svého vystoupení a některá fakta připomenout a některé mýty vyvrátit. Fakt číslo jedna, ten už jsem tady zmiňoval. V České republice od českých výrobců na začátku krize neexistovala adekvátní nabídka osobních ochranných prostředků. S plnou vážností vám tady znovu říkám, že ty ochranné prostředky, které jsme potřebovali pro naše lékaře, zdravotníky, hasiče, policisty a všechny ostatní občany naší země, jsme v České republice v požadovaném množství a čase nakoupit nemohli. Čeští výrobci neměli zboží v objemu, který by postačoval na šest týdnů, a toho 14. března 2020 je neměli ani v objemu, který by stačil na jeden den krize. A některé typy ochranných prostředků v České republice nebyly vůbec a nejsou k dispozici ani dnes, více než dva měsíce po vyhlášení nouzového stavu. My jsme se jako vnitro snažili nakupovat souběžně s těmi velkými dodávkami z Číny od českých výrobců, ale k dispozici byly maximálně desítky kusů od jednotlivých výrobců, a ještě v některých kategoriích. My v poslední době odebíráme veškerou dispoziční kapacitu od firem, jako je OKULA, OKULA Nýrsko, SPUR, a. s., nanoSPACE, ZDRAVTEX, Gumárny Zubří, Sigma Lutín, AVEC CHEM a dalších firem. Nicméně symbolem té pandemie se staly roušky a respirátory a zapomíná se na to, že rouška a respirátor jsou jenom jednou částí kompletní zdravotnické ochrany lékaře či zdravotníka, který přistupuje k tomu potenciálně nakaženému pacientovi. Pro každého jednoho zdravotníka jsme potřebovali oblek, dvoje rukavice, brýle, ochranný štít, návleky na boty. Jestliže k ochraně dýchacích cest bylo potřeba respirátor FFP3 u pracovníků v přímém kontaktu, pro zbytek těla byl nutný ochranný oblek biologické úrovně na obdobné úrovni, protože tou vstupní branou infekce nemusí být jenom dýchací ústrojí. 14. března 2020 tyto obleky už nebyly ani v České republice, ani v Evropě. A byla to právě Česká republika, která na základě urgentních proseb o pomoc dodala ochranné obleky z těch našich dodávek na Slovensko, do Itálie, do Slovinska, do Severní Makedonie nebo do San Marina. 24. března 2020 Španělsko urgentně požádalo o naléhavou pomoc spojence z NATO prostřednictvím speciálního aliančního centra pro krizové operace EADRCC a centrum NATO tyto žádosti předalo spojencům. 29. března byla Česká republika v té době jediným státem NATO, který na tuto výzvu reagoval, Španělsku vyhověl a odeslal dar 10 tisíc ochranných biologických obleků, za což nám Španělsko poděkovalo. 29. března 2020 také vláda České republiky projednala možnost nákupů ochranných prostředků včetně ochranných biologických obleků cestou společného nákupu členských zemí NATO prostřednictvím NSPA, což je agentura NATO. Vláda se rozhodla této alternativy využít a objednala ochranné obleky pro armádu České republiky. Do dnešního dne tyto obleky nebyly doručeny. Takže fakt číslo dvě. Nákup ochranných prostředků nebyl možný z jiné země Evropské unie a ochranné prostředky nešlo plnohodnotně zabezpečit ani cestou Evropské komise, ani cestou Severoatlantické aliance. Vláda České republiky od předsedy vlády po jednotlivé ministry kontaktovala svoje protějšky v zemích EU se žádostí o pomoc při získání ochranných prostředků, ale všichni měli stejné problémy jako Česká republika a nikdo na tu pandemii nebyl připraven. Jestliže dneska tady projednáváme možné alternativy zajištění ochranných prostředků pro Českou republiku v době krize, tak musíme otevřeně přiznat, že připraveny na rozsah krize nebyly jednotlivé evropské státy, ale ani mezinárodní organizace, jichž je Česká republika členem. Jak Evropská komise, tak NATO neměly žádné evropské krizové kapacity a alternativy dodávek nabídnuté členským zemím také vycházely z nákupů v Číně. Pro Českou republiku navíc bohužel nebyly vyhovující zejména z hlediska času a množství dodávek. Už jsem zmínil možnost nákupu ochranného materiálu prostřednictvím NSPA NATO. Vláda se rozhodla na svém zasedání 30. března tuto nabídku využít. NSPA uzavírala rámcové smlouvy s dodavateli na zajištění služeb a materiálu, které jsou pro všechny členy [[nesroz.]]stejné, a pro první objednávku vláda objednala milion kusů roušek, 300 tisíc respirátorů, 10 tisíc ochranných obleků, 25 tisíc kusů ochranných brýlí a milion kusů ochranných rukavic. Všichni dodavatelé navržení Severoatlantickou aliancí pocházeli z Čínské lidové republiky. Ochranné obleky dosud nedorazily, smlouva na ochranné rukavice v rámci NATO byla pro nedostatek tohoto zboží zrušena. Vláda České republiky se také zapojila do čtyř společných nákupů organizovaných cestou Evropské komise; ani jeden z nich nebyl doposud realizován. Důvodem je, že se stále vyhodnocují ceny a otázkou je velmi dlouhá dodací doba. Mimo proces společných veřejných zakázek začala Komise dne 20. března 2020 jednat o přímé dodávce ochranných brýlí, masek, respirátorů a ventilátorů přímo s vládou Čínské lidové republiky a požádala Českou republiku o vyjádření zájmu do 23. března. Česká republika svůj zájem potvrdila a vyjádřila svůj zájem o dodávku ochranných brýlí, masek, respirátorů a ventilátorů. 18. dubna 2020 oznámila Evropská komise přímý nákup 10 milionů masek KN95, což jsou respirátory třídy GB 2626, které by měly být dodávány po 1,5 mil. kusech. Zdravotnické prostředky byly rozdělovány podle klíče potřebnosti vytvořeného evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí ECDC, Česká republika do toho programu zařazena nebyla. V současné době respirátory, které Evropská komise nakoupila z finančních zdrojů evropských strukturálních a investičních fondů, neodpovídají kvalitě FFP2 ani FFP1 a Evropská komise stahuje tyto prostředky z jednotlivých členských zemí. Česká republika by samozřejmě v budoucnosti ráda využila pomoc NATO a Evropské unie, ale věřím, že se tyto organizace poučí z toho, co jsem teď říkal, a na příští krizi budou lépe připraveny. Třetí fakt. Ministerstvo vnitra pořídilo ochranné prostředky v Číně v rámci daných časových možností v potřebném množství, v adekvátní kvalitě a adekvátní ceně. Každý, kdo dnes tvrdí, že byla jiná cesta než přímý nákup z Číny, bohužel nadřazuje ideologii nad životy a zdraví lidí v České republice. Ani Evropská komise, ani Severoatlantická aliance nebo prezident Spojených států amerických nenašli jiné řešení. Čínská lidová republika v průběhu měsíce března a dubna pokrývala 70 % celosvětové poptávky zdravotnického materiálu potřebného k boji proti viru. Náměstek ministra zahraničních věcí Číny na konci dubna řekl, že v Číně je poptáváno z desítek zemí světa více než 20 mld. kusů respirátorů a roušek, miliardy kusů ochranných obleků, brýlí a dalšího zdravotnického materiálu. Čínský trh byl přehlcen globální poptávkou, nezdravou soutěží nakupujících zemí, nedostatečnou kapacitou certifikovaných zdravotnických výrobků pro podobnou situaci, nedostatkem materiálu pro výrobu zdravotnických prostředků v takto krátkém časovém období a nedostatkem přepravních kapacit včetně přehlcení letového prostoru. Pořízení ochranných prostředků v Číně probíhalo v době rozsáhlých karanténních opatření v Čínské lidové republice, ať už vnitřních, nebo mezinárodních. Čínská vláda v reakci na vývoz nekvalitního zdravotnického materiálu také opakovaně změnila a zpřísnila regulaci pro prodej a vývoz zdravotnického materiálu z Čínské lidové republiky. Ministerstvo vnitra za pomoci Smíšené česko-čínské komory vzájemné spolupráce, Velvyslanectví Čínské lidové republiky v České republice, Ministerstva obchodu a Ministerstva zdravotnictví Číny, regionálních vlád, zejména vlády Šanghaje, Celní správy Čínské lidové republiky a letecké společnosti China Eastern vytvořilo funkční a na evropské úrovni unikátní mechanismus dodávek ochranných prostředků. V období od 15. března do 27. května 2020 uzavřelo Ministerstvo vnitra 29 smluv na devět kategorií ochranných pomůcek s 19 čínskými dodavateli, z čehož je 9 přímých výrobců, 7 autorizovaných distributorů a 3 dodavatelé. V jednotlivých kategoriích bylo pořízeno 2 050 tisíc ochranných biologických obleků nejvyšší třídy šest v průměrné ceně 23,69 USD za kus, 137 mil. lékařských a zdravotnických roušek v průměrné ceně 0,38 USD, 11 568 800 lékařských ochranných respirátorů GB 19083 v ceně 2,379 USD, 7 522 392 respirátorů třídy GB 2626 v průměrné ceně 2,127 USD, 2 050 tis. ochranných lékařských brýlí třídy šest v průměrné ceně 6,16 USD, 250 tis. ochranných zdravotnických štítů pro násobné použití v průměrné ceně 2,79 USD, 65.250 tis. rukavic v průměrné ceně 0,048 USD, 3 mil. ochranných zdravotnických návleků v průměrné ceně 1,135 USD a 1 mil. rychlotestů v průměrné ceně 6,24. [[(9.40 hodin)]] Ceny nakupovaného zboží byly nejvýhodnější v místě a čase pořízení, a to jak ve srovnání s českými, tak mezinárodními dodavateli. Například dodávky největší vojenské aliance světa NATO také z Číny pro Ministerstvo obrany byly pořízeny v ceně 2,75 USD, u respirátorů třídy GB 2626 Ministerstvo vnitra tento respirátor nakupovalo za 2,17 USD. To znamená, je tam rozdíl nějakého půl dolaru na kusu. Lékařské zdravotnické roušky nakupovalo NATO za 0,54 USD, Ministerstvo vnitra 0,38. Veřejný sektor pořizoval v této době také roušky od českých firem, jako je např. firma Batist, za ceny od 15 do 25 korun za kus, což je 0,6 až 1 USD. Takže dodávky z Číny byly levnější než ochranné prostředky pořizované Ministerstvem vnitra v předmětném období od českých dodavatelů a byly také levnější než dodávky pořizované jinými zadavateli. K dodávanému zboží disponuje MV potřebnou dokumentací podle doporučení Evropské komise číslo 2020/403 o postupech posuzování shody a dozoru nad trhem v souvislosti s hrozbou nákazy koronavirem. Ministerstvo vnitra České republiky u dodavatelů kontrolovalo registraci zdravotnických výrobků u RMPA China, což je čínská obdoba našeho SÚKL. Kontrolu kvality čínských dodavatelů také usnadnilo vydání společné veřejné vyhlášky Ministerstva obchodu Čínské lidové republiky, Celní správy Čínské lidové republiky a Státního ústavu zdravotnických produktů číslo 5/2020 upravující vývoz lékařského materiálu ze dne 31. března. Co je klíčové - Ministerstvo vnitra u dodávek respirátorů nastavilo systém kontroly kvality ve spolupráci s jediným notifikovaným pracovištěm v oblasti ochranných osobních prostředků, tedy Výzkumným ústavem bezpečnosti práce, a já bych rád tomuto pracovišti za neocenitelnou spolupráci poděkoval. Byla to jediná funkční cesta, jak ověřovat kvalitu zboží a mít maximální jistotu, že ochranné prostředky vydané ze skladu Hasičského záchranného sboru ochrání uživatele ochranných pomůcek. Ministerstvo vnitra se snažilo ověřovat dokumentaci k ochranným prostředkům i cestou velvyslanectví ČR například ve Velké Británii nebo v Polsku. Zažili jsme i situace, kdy oficiální cestou přišlo potvrzení certifikátu a o 24 hodin později přišlo jeho zpochybnění. Chci říci, že v této souvislosti mně přijde systém certifikace ve Spojených státech u FDA, CDC a NPPTL funkčnější, přehlednější a mnohem jednodušší pro ověření dodavatele. A tato zkušenost možná by mohla být inspirací i pro ECDC a Evropa by potom sama vytřídila tu relativně nepřehlednou řadu málo důvěryhodných testovacích institucí. Chci říci, že kontrolou VÚBP z dodavatelů Ministerstva vnitra neprošli dva dodavatelé. V jednom případě došlo k vrácení finančních prostředků ze strany dodavatele, v druhém případě k náhradnímu plnění respirátory vyšší kvality značky 3M9501+ od výrobce 3M China Limited, což je stoprocentní dceřiná společnost amerického výrobce SM v Šanghaji. Ochranné prostředky z Číny byly ze skladu Ministerstva vnitra v Šanghaji do České republiky přepravovány leteckým mostem celkem 57 lety. Byly to tři lety stroje An-124 Ruslan v rámci programu NATO SALIS. Cena letecké přepravy tohoto Ruslanu za jeden let 1,3 mil. eur, kapacita 590 kubíků, cena za 1 kubický metr 59 491 korun. Přiletělo nám 11 cargo speciálů Boeing 777 společnosti China Eastern. Cena letecké přepravy za jeden let 810 000 eur, přepravní kapacita 500 metrů krychlových, cena za kubík 43 740 korun. Čtyřicet dopravních speciálů Airbus A330 společnosti China Eastern, cena letecké přepravy za jeden let 410 000 eur, přepravní kapacita 200 kubíků, cena za 1 kubík 55 350 korun. Dva lety společnosti Smartwings, cena letecké přepravy za jeden let 200 000 eur, přepravní kapacita 50 kubíků, cena za 1 kubík 108 000 korun, a jeden let vojenského speciálu Armády České republiky. V rámci úspory finančních prostředků a s ohledem na ústup epidemie je zbývající část materiálu, která je stále ve skladu MV v Šanghaji, přepravována po železnici, vlaky, a to od 29. 5. do 10 6. s předpokládanou dobou dopravy 15 dnů. Vážené poslankyně, vážení poslanci, 14. března jsem byl na základě úkolu předsedy vlády v situaci, kdy Česká republika nebyla ani na vládní, ani na krajské, ani městské či obecní úrovni připravena na nástup epidemie. Převzal jsem odpovědnost za zajištění většiny ochranných prostředků, které byly distribuovány do regionů České republiky. My jsme měli dvě cesty: buď ochranné prostředky pořídit v krizovém módu nákupem v Číně, anebo je prostě nemít. Dne 14. března 2020 žádná česká cesta neexistovala. Neexistovalo evropské řešení, neexistovalo mezinárodní řešení. Každý stát Evropy spoléhal sám na sebe. Kanadský premiér Justin Trudeau poté, co se kanadská letadla vrátila z Číny prázdná, označil situaci jako Divoký západ. Vlády se obviňovaly jedna s druhou navzájem z krádeží a přeplácení dodávek ochranných prostředků, ale po pravdě řečeno, jediné skutečné porovnání efektivity zvoleného řešení by byla simulace toho, jak by pandemie v České republice probíhala bez těchto centrálních nákupů. Nejsem sám, kdo si tu variantu nechce ani představit, protože díky tomu, co jsme udělali, naši lidé v první linii nechodili v igelitových pytlích na odpadky jako zdravotníci v New Yorku, ani nemuseli stávkovat jako lékařský personál v řadě evropských zemí. Do 12. března jsem čelil kritice, že přeháním a šířím paniku. Po 13. březnu jsem byl kritizován za nedostatečné nouzové zásoby, z toho, že není dostatek ochranných prostředků pro všechny občany České republiky, a dnes čelíme kritice, že jsme ta opatření přijali přehnaně nebo neefektivně. Velmi rychle zapomínáme, že byl nouzový stav, a zapomínáme, v jaké atmosféře jsme žili. Čtyři dny poté, co jsem dostal úkol od předsedy vlády, 18. března, přistál první letoun, byl to speciál Armády České republiky. Dne 20. března přistával první speciál China Eastern, 21. března první Antonov. Je často zmiňováno, že materiál z Číny byl komerčním nákupem. Ano, byl. A i proto považuji za skoro neuvěřitelné, že jsme během jednoho kalendářního týdne dokázali ochranné prostředky nakoupit, proclít, dopravit do České republiky ze země, která je tisíc kilometrů daleko a byla zmítána pandemií COVID. Chtěl bych poděkovat Hasičskému záchrannému sboru za precizní a rychlou distribuci ochranných prostředků lidem v první linii. Všichni pracovali v extrémním stresu, mohly se udělat neúmyslné chyby, ale jsem pyšný na všechny, kdo se na tomto procesu podíleli. Jsme připraveni se podrobit kontrole Nejvyššího kontrolního úřadu, Ministerstva financí České republiky a dalších odpovědných orgánů a poskytneme plnou součinnost při prověřování naší práce. Co však akceptovat nemohu, je politizace kontrolního procesu, a proto nebudu hlasovat pro vytvoření poslanecké kontrolní komise. Nechme pracovat kontrolní orgány státu. Já věřím, že minimálně v Nejvyšší kontrolní úřad máme všichni vysokou důvěru. Krize, která je za námi a před námi současně, má být pro nás pro všechny podnětem pro zefektivnění naší práce. Česko na rozdíl od jiných zemí i díky přijatým opatřením prošlo krizí jako jedna z nejméně zasažených zemí a já vás prosím, abychom se nedostávali do situace, že po bitvě je každý generálem. Mám pocit, že největšími kritiky nás jsou buď ti, kteří byli šest týdnů na home office a vrátili se do práce a teď mají pocit, že nám budou říkat, jak jsme to měli dělat správně, nebo ti, kteří nakupovali roušky za 20 korun kus, respirátory FFP2 za 200 korun kus, a když přišla krize, tak používali ochranné prostředky zajištěné Ministerstvem vnitra nebo zdravotnictví a ve svých epidemiologických plánech zcela zaspali. Nechci opakovat situaci ze 2. března 2020. Evropské i americké zdravotnické instituce, Světová zdravotnická organizace, Severoatlantická aliance i čeští epidemiologové varují před příchodem druhé vlny epidemie. COVID-19 je zákeřný virus a již jednou nás překvapil. A jestli někde potřebujeme plnohodnotnou spolupráci politických stran zastoupených ve Sněmovně, tak je to na tom, jak naše lidi ochránit před příchodem druhé vlny. Já jsem bytostně přesvědčen, že moji lidé odvedli dobrou práci, nikdo situaci nezneužil, nikdo se na ní neobohatil. A jsem přesvědčen, že krizové štáby si zaslouží poděkování, respekt a úctu, a nikoliv politickou dehonestaci. Děkuji vám.
Děkuji místopředsedovi vlády a ministru vnitra. Než dám slovo dalšímu v pořadí s přednostním právem, přečtu omluvy, protože se mi to tady celé nahromadilo. Takže zrušení omluvy pana poslance Petra Pávka ve středu 27. května od 12 hodin do konce jednacího dne a ve čtvrtek 28. května od 9 hodin do konce jednacího dne. Dále omluva paní poslankyně Kateřiny Valachové z dnešního jednání 49. a 50. schůze ze zdravotních důvodů a současně omluva ze zítřejšího jednání 49. schůze po celý jednací den, taktéž ze zdravotních důvodů. Dále pan poslanec Jiří Kobza se omlouvá dnes od 14.30 do konce jednacího dne z rodinných důvodů. Pan ministr obrany Lubomír Metnar z jednání Poslanecké sněmovny, a to dnes od 9.30 do 13 hodin z důvodu naléhavých pracovních povinností v rámci resortu Ministerstva obrany. Paní poslankyně Zuzana Majerová Zahradníková dnes do 10.30 hodin z pracovních důvodů. Pan poslanec Karel Schwarzenberg dnes od 9.00 a 11.00 z důvodů zdravotních a pan poslanec Radim Fiala dnes mezi 9.00 a 13.00 z důvodu návštěvy lékaře. Pan poslanec Pavel Juříček dnes od 14.30 do 19.00 z důvodů pracovních. Pane předsedo, máte slovo.
Já vám děkuji, pane předsedající. Dobré ráno, kolegyně, kolegové, zástupci vlády. Já bych chtěl poděkovat, že bylo umožněno díky podpisům poslanců dnes tuto mimořádnou schůzi mít. A sledoval jsem i vyjádření předsedů klubů vládních stran, kteří řekli, že bude program schválen. To znamená, že budou moci vystoupit i osoby, které nemají takzvané přednostní právo. Já doufám, že pan ministr Hamáček neuteče, protože některé ty dotazy by chtěli položit i jiní poslanci, nejenom poslanci s přednostním právem, a myslím si, že by k tomu měli mít právě možnost v průběhu jednání té schůze. Ještě než zahájím tedy veskrze pozitivně, pan ministr tady měl toto přednostní slovo. On se vymezoval proti spoustě věcí, které, za prvé, nikdy nezazněly, a za druhé, kritizoval tedy věci, které ani nejsou pravda. Já vezmu tedy dvě věci, které mě trhaly za uši. Poslanci Pirátů - a já věřím, že i poslanci jiných stran - rozhodně nebyli po dobu nouzového stavu doma na nějakém home office. Vláda na svých každodenních zasedáních chrlila spoustu rozhodnutí, opatření a v nouzovém režimu i zákonů, které jsme byli nuceni během třeba i pouhého půldne celý přečíst, prozkoumat ty závislosti a následně druhý den o nich v průběhu jednání Sněmovny hlasovat. My jsme se věnovali jak otázkám ekonomickým, tak otázkám v regionu. Byli jsme partnery po dobu nouzového stavu vládě, i když naše návrhy často nebyly vyslyšeny. K nákupu zdravotních prostředků a k jejich nedostatku. Tady od pana ministra Hamáčka zaznívala ta data. Já ho někdy trošku lituji, že musí vystupovat na stejném pódiu s panem premiérem Babišem, nicméně si myslím, že nebyl v době té slavné tiskové konference na stejném pódiu, ale možná se pletu. Takže v momentu, kdy se konečně rozjížděly dodávky zdravotních pomůcek, tak to byla doba po tom, co pan premiér Babiš vystoupil na ranní tiskové konferenci a lhal občanům, lhal divákům a tvrdil - není pravda, že by naši zdravotníci neměli respirátory. To mi řekněte kde a já jim to dnes osobně rozvezu. Cituji pana premiéra Babiše. Toto tvrdil na tiskové konferenci v momentě, a my to víme, jak to bylo. Souhlasím i s těmi daty, která zde zazněla od pana ministra Hamáčka, ale bylo to předtím, než tyto pomůcky začaly do České republiky skrze onen letecký most proudit. Takže to je jenom k tomu. Já bych chtěl také poděkovat lidem, kteří důstojně zvládli i na úrovni krizového štábu toto zásobování pomůckami, ale jasné rozpory mezi tím, co tvrdil pan premiér či ministr zdravotnictví, a tím, co zde zaznělo za fakta ohledně časové osy, zde jsou, každý si to může dohledat na internetu. A teď jenom krátce k jednání dnešní schůze. Já si myslím, že je velmi důležité - a můžeme se opřít i o to, co zde říkal pan ministr Hamáček - podívat se, co se v minulosti za ty dva měsíce povedlo, kde máme ještě deficity. Je to zejména pomoc, a efektivní pomoc, skupinám lidí, rodinám a firmám, na které se buď zapomnělo, nebo ta pomoc je v tuto chvíli buď nedostupná, nebo nedostatečná. To musíme dotáhnout, to je rest z minuta. Druhá velká otázka není pouze nákup zdravotních pomůcek po dobu nouzového stavu, ale je předzásobení České republiky do budoucna. Já věřím, že v ten kritický moment, který tedy byl začátkem března, se pan ministr Hamáček snažil dělat, co šlo. Ale od té doby již uběhly dva měsíce a nyní se bavíme - a i odborníci to potvrzují - o možnosti příchodu druhé vlny covidu na podzim a Česká republika by na podzim měla být připravena podobně, ty zásoby nejsou nekonečné, a proto je důležité už nejít tímto Divokým západem, kterým se šlo v březnu, ale systematicky oslovovat firmy, vytvářet si zásoby, prověřovat certifikace a jít tímto směrem. Ostatně podle mě se o tom budeme dále bavit. Zásadní otázkou jsou také kroky, které se týkají zdravotnictví - já věřím, že zde bude vystupovat moje kolegyně Olga Richterová - a to jsou aspekty jak chytré karantény, která se konečně musí spustit tak, aby fungovala; je to otázka poskytování dat nejenom poslancům zde a i informací, ale i odborníkům a vědcům, kteří s nimi mohou dále pracovat a i ta rozhodnutí skutečně odborně validovat. Já jsem ještě jednou chtěl poděkovat panu předsedovi Chvojkovi, panu předsedovi Faltýnkovi. Já jsem slyšel jejich vyjádření ráno do médií, že program této schůze podpoří. Chtěl bych poděkovat i všem, kteří si připravili vystoupení. My tady máme zhruba čtrnáct usnesení, která reagují na naši podrobnou analýzu a vyhodnocení těch jednotlivých kroků. Není to žádná kritika pro kritiku. Řada věcí se povedla, ale pro nás je důležité, co se z toho naučíme pro následující období a zda případnou druhou vlnu COVID-19 či jakékoliv jiné nám doposud neznámé nebezpečí, počínaje suchem, výpadkem počítačových systémů nebo nějakou novou neznámou nemocí, zvládneme výrazně lépe, protože tu budoucnost skutečně řešíme teď. Já děkuji za podporu ke svolání schválení programu této schůze.
Děkuji. Dalším v pořadí s přednostním právem vystoupí pan poslanec Miroslav Kalousek, kterého ale nevidím tady v jednacím sále, tudíž dám slovo dalšímu v pořadí, a to je pan místopředseda Okamura. Máme tady potom další pořadí, a to je pan místopředseda Filip, pan ministr zdravotnictví Vojtěch, pan poslanec Farský a paní poslankyně Pekarová Adamová. Prosím, pane místopředsedo, máte slovo.
Vážené dámy a pánové, na úvod mi dovolte poděkovat všem občanům České republiky, včetně zdravotníků, prodavaček, prodavačů v první linii, mnoha dobrovolníkům a mnoha dalším občanům za to, jak se zapojili a pomohli při řešení nouzového stavu kolem koronaviru. Myslím, že jsme všichni v České republice ukázali, že dokážeme spolupracovat a dokážeme spolu vycházet, dokážeme si pomáhat a dokážeme společně řešit i složité situace. A to je, myslím, velmi dobrá zpráva. Jelikož bylo vyslyšeno volání hnutí SPD po tom, aby vládou realizované nákupy a distribuci ochranných pomůcek a dalšího zdravotnického materiálu v době nouzového stavu zkontroloval Nejvyšší kontrolní úřad, a tím vyvrátil či potvrdil podezření z předražených zakázek, potažmo korupce, rozhodli jsme se, že vyčkáme závěrů Nejvyššího kontrolního úřadu, který má bezesporu odpovídající zákonné pravomoci, mnohem lepší mechanismy, zkušenosti a personální zázemí pro kontroly hospodaření s veřejnými prostředky než poslanecká vyšetřovací komise. Nejvyšší kontrolní úřad nejlépe posoudí a detailně zanalyzuje miliardové nákupy. A jak víme, Nejvyšší kontrolní úřad již tyto kontroly zařadil do svého plánu kontrol. Budou trvat několik měsíců. Je tu velká příležitost nezávisle a apoliticky analyzovat, jak fungoval náš systém a organizační složky státu během krize, jak fungovala například státní správa hmotných rezerv, jak jednotlivé resorty, tedy hlavně ministerstva zdravotnictví a vnitra a jejich podřízené složky a jejich manažeři, potažmo jejich ministři, a z chyb, kterým se v dané situaci možná nevyhnuli, se případně poučit a připravit systémové změny pro budoucí krizové stavy. [[(10.00 hodin)]] Jedno je totiž jasné už dnes, a to že stát skutečně neměl a nemá nějaký systém, který by spustil v případě epidemie. Ano, úředníci mají krizové plány, co dělat, když spadne na úředníky letadlo, slyšíte dobře, ale nemají instrukce a plány, jak postupovat v případě epidemie. Chápu, že v současnosti jsme čelili pravidelným epidemiím chřipek, na které onemocnělo přes 900 tisíc lidí a umírá zhruba 1,5 tisíce lidí ročně. V případě covidu tedy z tohoto pohledu nevíme, jestli byl epidemií, což je možná dané tím, že jednak nemáme stanovená kritéria, co je a co není u covidu epidemie, a druhá věc je, že dodnes netušíme, kolik lidí se skutečně s virem potkalo, kolik na něj skutečně onemocnělo a kolik na něj doopravdy zemřelo. Čísla ze světa, ale i paralelního testování na jihu Čech ukazují, že se s virem potkalo daleko více lidí, než ukazují oficiální testy, a že možná také na něj více lidí onemocnělo, jen to netušili. A naopak je zřejmé, že jen covid přímo zabil méně lidí, než se udává. Jedním z následných výstupů, které očekávám na základě výsledků kontroly Nejvyššího kontrolního úřadu, by měla být analýza naší připravenosti, efektivita práce státních institucí během krize a vyhodnocení, z něhož bychom měli vyjít při debatě o změnách, přesněji o zpracování skutečného pandemického plánu pro případ, že nás zasáhne znovu třeba nějaká nebezpečná epidemie nebo nějaký jiný krizový stav. Mnohokrát zmíněné zmatky a podivné ceny, i desetinásobně za stejné zboží nakoupené dvěma různými ministerstvy ve stejné době, jsou přímým dokladem neexistence jakéhokoli plánu státu na zvládání epidemií. Už dnes se totiž ukazuje, že jednou z hlavních příčin většiny úmrtí např. v Itálii byla neschopnost italského zdravotního systému na epidemii zareagovat a ochránit nejzranitelnější, kterých tam bohužel měli nejvíce v Evropě. Co se týče hnutí SPD, tak my rozhodně nechceme lacině kopat do vlády a říkat, co by se mělo udělat kdyby, protože po bitvě je každý generálem. Ale to, proč my tady o tom hovoříme, nebo já tady hovořím v zastoupení SPD, je to, že doufáme, že se z krize poučíme, že budeme analyzovat to, co se stalo, a připravíme se lépe na budoucnost. A vláda aby mohla přijmout takové změny, aby byly v budoucnu životy a zdraví občanů ještě lépe chráněny a zároveň nedocházelo k informačním zmatkům, předraženým nákupům a zbytečným krokům. Děkuji za pozornost.
Já vám děkuji za vaše vystoupení a poprosím pana místopředsedu Poslanecké sněmovny Vojtěcha Filipa. Prosím, máte slovo.
Děkuji. Vážený pane předsedající, členové vlády, paní a pánové, já budu stručný, ale nemohu se nevyjádřit k návrhu této mimořádné 50. schůze Poslanecké sněmovny. Rozuměl bych tomu, kdybychom si zařadili na probíhající schůzi vyhodnocení první vlny, jak se zachovala Česká republika, jaké jsou výsledky první vlny pandemie. Ale na druhou stranu pro ty další body naší schůze nevidím zatím žádný relevantní důvod. Protože to, jakým způsobem budeme hodnotit skupiny občanů, kterým se dostalo, nebo nedostalo pomoci, je přece ještě teď nejasné. Za prvé není jasné, jestli jsou peníze na cestě pro ty občany, u kterých jsme už zákony schválili, jestli je to věcí úřadů, které to nezvládají, nebo jestli je to věcí složitosti systému, který jsme tady jako zákon schválili. Pokud jde o informaci vlády o nákupech, už jsme se tady o tom jednou bavili a já chci vyhodnocení této věci až potom, jak skončí kontrola Nejvyššího kontrolního úřadu. Stejně tak nemám žádný důvod, proč bych měl v tuto chvíli nevěřit NKÚ a zřizovat vyšetřovací komisi, ač mně kritici mohou odpovědět, že vyšetřovací komise má jiné kompetence než Nejvyšší kontrolní úřad. Ale jsem přesvědčen, že politickou odpovědnost tak jako tak vláda nese. Musím ale říct, že některé výroky mě zarážejí. Za prvé, samozřejmě je otázka, jestli některé podnikatele zastavil stát svým rozhodnutím, nebo jestli ten stát rozhodl, že nezastavuje podnikání, ale zastavuje pandemii, protože důvodem přece nebylo primárně to, že budeme vypínat ekonomiku, ale že je potřeba ochránit to nejcennější, co lidé mají, a to je jejich život a zdraví. A už jsem několikrát připomínal, že já podle nejen mezinárodního paktu o občanských a politických právech, ale podle české Listiny základních práv a svobod vnímám ochranu života a zdraví jako nejvyšší úroveň lidských práv, teprve dál politická práva a v tom třetím stupni jsou práva ekonomická, tedy hospodářská, sociální a kulturní, venkoncem i tak to je v mezinárodním právu, protože na to existuje samostatný mezinárodní pakt. A je také třeba vidět, že některá podnikání na té pandemii vydělala. Protože je evidentní, a bylo to předmětem vystoupení místopředsedy vlády a ministra vnitra, že cena na trhu např. roušek či ochranných rukavic, jak jsme zjistili, které jsme nemohli získat v rámci našeho spojenectví, ať už v rámci Evropské unie, nebo v rámci NATO, a museli jsme hledat na světovém trhu poměrně složitými kroky výrobce a dodavatele, když jsme si předtím některé výrobce a dodavatele vlastní neschopností zlikvidovali např. jenom tím, že jsme je nenechali vyrábět pro Správu státních hmotných rezerv. A to bych byl rád, abychom si potom při skutečném hodnocení, např. při vyhodnocení státního závěrečného účtu za rok 2020, řekli, co mohlo být zajištěno lépe, kdybychom ve státním rozpočtu pamatovali na státní hmotné rezervy a jednotlivá ministerstva by do nich nakupovala to, co mají. Stejně tak nemohu říct, že to byla primárně odpovědnost státu, protože některá podnikání tak jako tak byla v té světové konkurenci na okraji zájmu, a nejsem přesvědčen o tom, že ta pomoc by byla účinná, i kdyby krize nebyla. Ale tím nechci říct, že jsem pozitivně nepřijímal návrhy vlády, které směřovaly k zajištění té těžké životní situace u zaměstnanců, u OSVČ nebo u malých firem, které skutečně neměly tolik rezerv jako nadnárodní korporace, které se chystají převzít část těch likvidovaných výrob tak, aby jim nepřekážely. Podle mého názoru je třeba se také zabývat ještě něčím jiným, a to deficity, které byly před krizí v našich jednotlivých resortech, a to deficity našeho rozhodnutí, kam nasměřovat českou ekonomiku a jaké věci podržet jako rozhodující infrastrukturu pro stát. My jsme, když jsme navrhovali zločiny privatizace, už nastínili jako Komunistická strana Čech a Moravy to, že v rámci privatizace došlo i k zániku podniků, které se týkají kritické infrastruktury státu. Nejde jenom o dopravní systémy, nejde jenom o energetiku, nejde jenom o to, jakým způsobem stát potřebuje určité věci, které nelze nahradit v klasickém tržním prostředí, a každý stát, který myslí i na věci, které se mohou stát, myslí na krizové situace, si ponechává a snaží se je udržet v chodu nebo tak, aby je mohl rychle nastartovat. Jedná se jak o výrobní zařízení, tak se samozřejmě jedná i o případné rezervy v materiálech a v zásobách. [[(10.10 hodin)]] Pokud jde o tu samotnou situaci, která čeká nás jako Poslaneckou sněmovnu, je potřeba vnímat, že poslední pandemický plán České republiky je z roku 2011, který byl reakcí na druhou vlnu povodní v roce 2010 a byl také reakcí na prodělanou ekonomickou a hospodářskou krizi z roku 2007, 2008 a následující roky. Ten pandemický plán se ukazuje jako nedostatečný, protože nepočítal s takovými následky, které Česká republika a dalších 180 států světa zažívají. A je potřeba tedy říct, že před námi bude, abychom návrh vlády na změnu pandemického plánu posoudili nikoliv v jakési rozjitřené atmosféře, ale s velkým rozmyslem jak z pohledu zdravotního, sociálního, tak z pohledu hospodářského a samozřejmě také ústavněprávního, protože nebude nic jednoduchého zajišťovat ty kapacity energetické, dopravní, ale nakonec, jak se ukazuje, i pro ochranné pomůcky a chemikálie, což je poučení z této pandemie pro občany České republiky, ale i pro ostatní. Já bych chtěl na tomto místě poděkovat těm, kteří byli v první linii, ať už to byli zdravotníci, policisté, hasiči, ale i pracovníci v dopravě, v sociálních službách. A chtěl bych také poděkovat těm, kteří byli schopni racionálně vyhodnotit situaci a rozhodovat tak, aby Česká republika vycházela v tom celosvětovém hodnocení jako stát, který přijal opatření včas, řádně a samozřejmě s lidskými chybami, o kterých se tady budeme bavit. Nechtěl bych, abychom z celého hodnocení udělali jakýsi politický jarmark, kde se budou jednotlivci předhánět, a myslím si, že pokud chceme poctivé pozitivní hodnocení toho, co se odehrálo, ale i těch chyb a nedostatků a změnu pandemického plánu, tak musíme vyhodnocení první vlny udělat na základě skutečných údajů, které budou vést k tomu, že nebudeme sčítat přesně nepřesná čísla, ale že budeme mluvit o tom, jakým způsobem se s tím vyrovnaly naše zdravotnické systémy, sociální systémy, ale jak se s tím vyrovnávají i ostatní oblasti české společnosti. Chtěl bych říct, že je potřeba říct, že bude před námi mnohem vážnější úkol, a tady nesouhlasím s tím, co řekl místopředseda Poslanecké sněmovny Petr Fiala, že deficity státního rozpočtu České republiky byly před zahájením pandemie kritické. Tak to není. Pokud jsme měli státní dluh ve výši 1,6 bilionu korun, tak ten státní dluh vznikal postupně od roku 1997, a to říkám zcela vážně. Včera jsme tady diskutovali, já jsem nemohl v té debatě vystoupit, protože jsem v té chvíli řídil schůzi, v reakci na některé kolegy, když se mluvilo o tom, kolik se sebralo obcím. Já bych musel připomenout rozhodnutí bývalého ministra financí Kočárníka, který rozhodl o prvním, řekl bych, odebrání těm samosprávám v roce 1995. Musel bych připomenout, nebyl jsem tady v té době, ale jako praktický advokát jsem zastupoval řadu obcí, které s tím měly obrovské problémy, v roce 1998 jsme dělali první rozpočtové určení daní, které znamenalo, že se narovnávaly vztahy mezi malými obcemi a těmi většími. Mělo to obrovský dopad, ale nakonec i zčásti funkční model, který byl opět v roce 2008 a 2011 výrazně narušen tehdejším ministrem financí Miroslavem Kalouskem, a mohl bych na číslech dokázat, co to tenkrát znamenalo pro města a obce. To, co je výpadek té pandemie a výpadek pro příjmy, mi dovolte hodnotit zcela střízlivě tak, že na každou krizi nemůže doplatit jenom jeden. Pokud tady byly výzvy k tomu, abychom byli schopni být na jedné lodi a dokázat integrovat společnost, tak si musíme říct, že ten podíl nákladů na krizi musí nést jak stát, tak zaměstnavatelé, tak zaměstnanci, a to se nám snad v těch zákonech, které řešily náhrady, zčásti podařilo. Ale pokud jde o ten stát, i stát má své občany a ti už nemohou být podruhé postiženi, proto musí být postiženy ty struktury státu v té struktuře, tak jak jsou. To znamená, jestli jsou na sdílených daních závislé z 8 až 9 % kraje a z 23 % obce, tak i podíl nákladů musí nést všichni dohromady, to znamená jak státní rozpočet, tak rozpočty obcí. Určitě uznáte, že obec se lépe než zaměstnanec vyrovná s tím, jestli má nebo nemá na měsíc prostředky, a obec to snáze překlene než občan, který se ocitl v nouzi. To si myslím, že v té struktuře často nebylo zmíněno. A pokud jde o deficit, a tam se vracím k tomu, co jsem chtěl říct, 1,6 bilionu se zvýší po krizi a je na nás, abychom byli schopni vlastní odpovědnou prací ekonomiku nastartovat tak, že se vrátíme k umazávání státního dluhu, který tady od roku 1992, respektive 1995, začal růst a narostl až do té výše 1,6 bilionu korun. Protože přece jen od roku 2017, respektive 2018, se nám ho dařilo zastavit. A já jsem na to hrdý, protože ne každý stát to mohl takhle říct. A ten náš výsledek jistě nebude tak pozitivní, jako byl na konci roku 2019, ale na druhou stranu by to mělo vést k tomu, že pokud se nám to podařilo jednou, může se nám to podařit i podruhé, a po nastartování ekonomiky najít odvahu k těm krokům, které budou znamenat v rámci globalizace a v rámci tedy i globální hrozby najít dostatek odvahy k tomu, abychom to řešili lokálním způsobem a nastartovali jak lokální výrobu cestou k soběstačnosti potravin, které tady jsme schopni v mírném pásmu vyrobit, jistě nebudeme vyrábět to, co sem nepatří, ale tak, abychom byli schopni vyrábět způsobem, který nás bude méně ohrožovat v případě další pandemie. Já pro ty důvody, které jsem uvedl na začátku, jsem přesvědčen, že program schůze, tak jak je navržen, nevyjadřuje tu potřebu, kterou by měla Poslanecká sněmovna řešit už dnes, kromě snad toho bodu číslo 1 a ten můžeme vyřešit i v rámci řádné schůze. Děkuji vám.
Já vám děkuji, pane místopředsedo. Přečtu omluvy. Pan poslanec Vít Kaňkovský se omlouvá dnes od 9.45 do 12 hodin ze zdravotních důvodů. Pan poslanec Ivan Bartoš se omlouvá dnes od 14.30 do konce jednacího dne z pracovních důvodů. Paní ministryně Jana Maláčová se omlouvá dnes od 14.30 do konce jednacího dne z pracovních důvodů. A pan poslanec Marek Novák se omlouvá dnes od 14.30 do konce jednacího dne z pracovních důvodů. V tuto chvíli vystoupí s přednostním právem pan ministr zdravotnictví Adam Vojtěch a připraví se pan poslanec Farský.
Děkuji za slovo. Vážený pane místopředsedo, vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, dovolte, abych i já se také vyjádřil za resort Ministerstva zdravotnictví k tomuto tématu a k danému programu schůze, resp. k vývoji situace, pokud jde o pandemii COVID-19. Zaznělo tady již mnoho věcí a s celou řadou z nich se dá bezesporu souhlasit. Pravdou je, a to je třeba stále opakovat, že čelíme naprosto bezprecedentní situaci a žádné Ministerstvo zdravotnictví, žádný ministr zdravotnictví se s podobnou situací nemusel nikdy potýkat, stejně jako žádná vláda. My situaci s touto nemocí a ty problémy, které jsou s tím spojeny, řešíme prakticky od ledna, kdy jsme na základě vývoje v Číně poprvé uplatnili opatření na území České republiky týkající se zejména kontrol na letišti Praha. To už možná si málo lidí pamatuje, že jsme tehdy vlastně jako jedni z prvních zaváděli skutečně hygienicko-epidemiologická pravidla pro přílety z Číny. Následně jsme zakázali lety z Číny, což byla vlastně také jedna z prvních zemí v Evropské unii, která tak učinila. Čelili jsme za to tehdy poměrně i kritice. Nakonec se ukázalo, že náš přístup byl správný, stejně jako jsme poprvé, nebo jako jedna z prvních zemí, ukončili lety ze severní Itálie a tak dále. Bylo vidět, že jsme zkrátka ty kroky dělali jako jedna z prvních zemí v Evropě a že se ukázalo, že tento přístup byl správný, proaktivní přístup. Pokud nás něco tato krize naučila, tak je to to, že musíme být rychlí a musíme jednat proaktivně, protože každý den navíc, a to se ukázalo v zemích, které bohužel situaci úplně nezvládly, jak by si přály, každý den navíc znamená obrovské riziko multiplikace v počtu nakažených a v počtu pacientů, kteří jsou hospitalizováni na jednotkách intenzivní péče. Asi není nutné tady popisovat ty scénáře. Co možná dobré je, že se zkrátka nebavíme o nějaké teorii, že se tady nebavíme o tom, co ta nemoc může způsobit nebo mohla způsobit. Dneska mám pocit, že každý se k tomu vyjadřuje, každý na to má nějaký názor. Ale toto není teorie. To není nějaká teoretická úvaha co by kdyby. Tady byly jasné scénáře z konkrétních zemí, které si tady můžeme vyjmenovat. A dodneška ty země mají obrovské problémy se zvládáním té nemoci. Víme, jak se ta pandemie postupně přesouvá, jak se přesouvají ta epicentra nákazy z Evropy do Spojených států, resp. z Číny do Evropy, z Evropy do Spojených států, ze Spojených států do Jižní Ameriky. A dnes zkrátka prakticky celý svět je tou nemocí zasažen. A vidíme, jaké katastrofální důsledky zejména pro zdravotnictví tato nemoc může mít. A to musím říci, že považuji asi za jeden z největších úspěchů - můj, Ministerstva zdravotnictví, této vlády - že jsme ochránili naše zdravotnictví, že jsme ochránili naše nemocnice, že jsme ochránili naše zdravotníky, lékaře, sestry, další pracovníky. Protože skutečně jsme nečelili té situaci, kterou vidíme v jiných zemích, kde jsou tisíce nakažených zdravotníků, kteří předávají tu infekci pak dále na pacienty, kdy máme ve Velké Británii 300 zemřelých zdravotníků v první linii, když se starali o pacienty s COVID-19. Nic takového se v České republice nestalo. A nestalo se to právě proto, že jsme byli proaktivní a že jsme zavedli ta opatření velmi brzy a díky tomu jsme předešli těm katastrofickým scénářům. A bezesporu jedním z důvodů, proč se to nestalo, byl i nákup a zajištění ochranných prostředků. Já musím říci, že bych mohl podepsat prakticky vše, co tady řekl pan vicepremiér Hamáček, s tou situací na trhu tehdy, jaká byla. A také se trošku zapomíná na to, jak se ta situace vyvíjela, a vyčítá se, proč jsme nebyli připraveni lépe, proč nebyly vyšší zásoby ve Správě státních hmotných rezerv. Díval jsem se do historie, jak vlastně byly zásoby nastaveny - těch zhruba 10 000 respirátorů FFP3 a další ochranné prostředky. Když se podíváme na ten vývoj, tak v zásadě normativ zásob ve Správě státních hmotných rezerv byl takto nastaven 15 let. Patnáct let jsme si s ním vystačili, přestože tady byly epidemie. Byla tady epidemie ptačí chřipky v roce 2005. Byla tady epidemie prasečí chřipky v roce 2009, eboly v letech 2013 až 2016, virus zika v roce 2015, SARS v roce 2002 i MERS v roce 2012. Za celou dobu se ani jednou nezměnily normativy zásob ve Správě státních hmotných rezerv. Žádný ministr zdravotnictví, který byl v té době, a víte, že ti ministři se střídali poměrně často, nerozhodl o tom, že se masivně navýší počet ochranných prostředků, které jsou v zásobách nastaveny. Takže tolik jenom se podívejme skutečně do té historie, až si budeme vyčítat to, jestli jsme neměli jednat rychleji a jak vlastně tedy ty zásoby byly nastaveny. To, že to byla chyba, to, že těch ochranných prostředků dnešním prizmatem, když se na to díváme zpětně, bylo zoufale málo a vůbec jsme si nedokázali představit tu reálnou potřebu, kterou budeme mít, to je zkrátka pravda. A to je i jedna z věcí bezesporu, a pokud tady ta schůze má něco přinést a má přinést nějaké závěry z hlediska vize a lessons learned, jak se dnes hovoří na evropské úrovni, tak to je jedna z těch věcí, skutečně zajištění dostatečných zásob, masivních zásob ochranných prostředků, ale nejenom ochranných prostředků, i plicních ventilátorů a dalších kapacit, které jsou potřeba pro zvládání podobné epidemie, resp. pandemie. Takže bezesporu toto je jedna z věcí, kde se musíme poučit, kde musíme udělat změny. A to se již nyní děje. Víte, že vláda schválila nárůst zásob ochranných prostředků ve Správě státních hmotných rezerv. Předpokládám, že o tom bude hovořit i pan vicepremiér Havlíček, pod kterého Správa státních hmotných rezerv spadá. Ale my jsme samozřejmě jako ministerstvo tam dali dané požadavky v řádu milionů kusů ochranných prostředků. Celková částka je někde kolem 3,5 miliardy korun. A myslím si, že je to zcela správné a že to je skutečně jedno z těch ponaučení, které si musíme do budoucna vzít, že ty zásoby byly naprosto nedostatečné. Ale problém je, že zkrátka nikdo nedokázal dohlédnout těch dopadů a toho, že by tady mohlo být v Evropě epicentrum nákazy takovéhoto rozměru. My jsme následně, a o tom také bylo řečeno, dostali úkol jako první resort od vlády, abychom začali nakupovat ochranné prostředky. Ale musím ještě připomenout předtím, že jsme na začátku února již se přihlásili do společného tendru Evropské komise. Evropská komise na začátku února vytvořila takzvaný joint procurement action - společný nákup, který organizovala pro členské státy. My jsme se tam přihlásili jako první stát v Evropské unii. Někde jsem slyšel od některých lidí, že Česká republika nebyla v tomto směru aktivní. Není to pravda. Byli jsme jedni z prvních, kteří se přihlásili do tohoto společného nákupu. Bohužel dodneška z toho nevidíme ani roušku. Dva měsíce trval tento joint procurement action - akční mechanismus společného nákupu. A bohužel... Kdybychom se měli spoléhat na tento společný nákup organizovaný Evropskou komisí - říkám, my jsme se přihlásili, znovu opakuji, na začátku února - tak bychom tady dodneška neměli ani jeden ochranný prostředek. Tak to jenom ať se podíváme na ten kontext. Není bez zajímavosti, a o tom hovořil pan vicepremiér Hamáček, a já nechci být a priori nějaký kritik Evropské unie, že Evropská unie teď nakoupila 10 milionů ochranných prostředků třídy FFP2. A odkud je nakoupila? Nakoupila je z Číny. Nikoli z Evropy. Nikoli z evropských zdrojů od evropských firem. Takže i to je určitá symbolika, že zkrátka Evropa v tomto směru hraje bohužel druhé housle, pokud jde o nějakou soběstačnost týkající se těchto ochranných prostředků. Platí to jak pro Českou republiku, tak pro všechny země Evropské unie. Protože pokud by tomu tak nebylo, tak by se bezesporu tyto ochranné prostředky nakupovaly v rámci evropských zdrojů. Ale bohužel ty jsou zcela nedostatečné, stejně jako jsou nedostatečné, pokud jde o léky a farmaceutický průmysl, kde jsme bohužel také závislí, a já nejsem z toho nikterak nadšený, na třetích zemích, zejména Číně nebo Indii. A to je také jedna z těch dalších lessons learned, dalších ponaučení, které si musíme vzít jako Česká republika, jako Evropa. [[(10.30 hodin)]] Já jsem jako ministr zdravotnictví již v lednu na radě ministrů zdravotnictví EPSCO poukazoval na to, že Evropa se musí zaměřit na vlastní soběstačnost, pokud jde o léky, potažmo i ochranné prostředky, že musí mít jasnou strategii, abychom nebyli závislí na dodávkách z Číny nebo z Indie, která mimochodem v té době krize zavřela také své hranice a export, a pak samozřejmě ten problém může nastat a může být poměrně masivní. A já z toho určitě nejsem nikterak šťasten, že jsme museli takto vlastně pak zajišťovat ty ochranné prostředky v jiných zemích mimo ČR, mimo Evropu. Ale takový je zkrátka stav, takový je stav světa, takto se ta situace za mnoho let vyvinula a my se musíme všichni ponaučit, a Evropa zejména. A Komise v tomto směru připravuje určitou strategii, aby byla soběstačnější v těchto klíčových, strategických komoditách, jako jsou zdravotnické prostředky, jako jsou léky. Spojené státy americké to dnes řeší jako skutečně otázku národní bezpečnosti. V rámci Kongresu se to řeší jako otázka národní bezpečnosti, mít soběstačnost v lékové politice, mít soběstačnost ve zdravotnických prostředcích, protože je to podobné, jako když jste závislí na dovozech nějakých jiných strategických komodit, jako je ropa, plyn, tak stejně tak pokud jde o léky. Takže v tomto směru i celá Evropa se musí ponaučit a mít jasnou strategii a vizi, jak předejít tomu, aby nebyla závislá na dovozech z třetích zemí. Ale zkrátka takováto situace byla, takže jsme museli i my nakupovat v Číně ochranné prostředky jakožto v zemi, která je největším výrobcem v tomto směru, byť je zajímavé, a to je třeba také si také připomenout, že v té době krize, kdy Čína byla tou zemí, kde vlastně v té době prosince a ledna, kdy pouze v Číně byla ta pandemie, tak to byla Čína, která zoufale skupovala v lednu a únoru osobní ochranné prostředky z celého světa, takže ani Čína neměla vlastní výrobní kapacity, aby zajistila ochranu svých obyvatel. Naopak Čína skupovala z celého světa v té době ochranné prostředky - v lednu a v únoru. Takže i to také o něčem svědčí, svědčí to zkrátka o té situaci, jaká byla, která byla naprosto krizová, protože ta celosvětová poptávka po ochranných prostředcích byla mnohonásobně vyšší než reálná výrobní kapacita a nabídka. Ale nakonec jsme to zvládli, byť samozřejmě situace byla velmi složitá a byla spousta problémů, tak Ministerstvo zdravotnictví zajistilo ochranné prostředky pro nemocnice, pro klíčové nemocnice tohoto státu, což jsou zejména státní nemocnice, fakultní nemocnice, na kterých bylo největší břímě, pokud jde o péči o covid pozitivní pacienty, jako je Bulovka, Všeobecná fakultní nemocnice, sv. Anna atd. atd., a pro tyto všechny nemocnice Ministerstvo zdravotnictví zajistilo kompletní ochranu, kompletní ochranné prostředky tak, aby nebyli nakaženi zdravotníci, aby se ta nákaza nešířila v rámci těchto pracovišť, a to se podařilo. A za to já jsem velmi rád, že skutečně se nám podařilo ochránit naše zdravotníky, ochránit jejich zdraví a životy, na rozdíl od jiných zemí, jak vidíme na statistikách, a Česká republika v tomto směru může poděkovat všem lékařům. Všem lékařům. Ne každý ministr zdravotnictví si může dovolit poděkovat všem lékařům po této krizi. A v tomto směru si myslím, že skutečně jsme odvedli velký kus práce, společně samozřejmě celá vláda i rezort Ministerstva zdravotnictví. Celkově tedy zhruba 70 mil. ochranných prostředků, plicních ventilátorů, laboratorního komplementu, který jsme zajistili od zhruba sta dodavatelů, z toho 20 českých výrobců. Ze 100 dodavatelů 20 českých výrobců. Někdy se prezentuje zkrátka, že jsme nakupovali pouze v zahraničí. Ano, ty velké objemy ano, protože zkrátka ta výrobní kapacita u nás není taková, ale jinak jsme se snažili maximálně využít tehdy dostupné české výrobní kapacity. Já bych možná připomněl jenom, ať si také nastavíme, jaká je nebo jaká byla ta situace. Ministerstvo zdravotnictví bylo prvním rezortem, který byl tedy pověřen vypsat jednací řízení bez uveřejnění jako první zakázku na ochranné prostředky. Bylo to 10. 3. ještě předtím, než přišly první dodávky z Číny. Skutečně byli jsme jediným rezortem, který mohl tyto ochranné prostředky nakoupit. Ta výzva byla veřejná. 10. 3. jednací řízení bez uveřejnění, tehdy ještě podle zákona o zadávání veřejných zakázek. A do té výzvy, kam se mohl přihlásit kdokoliv, jakákoli firma, která by nabízela ochranné prostředky, se nám přihlásilo celkově zhruba, nebo reálně osm firem, z toho jedna ani nakonec zboží nedodala. A jenom řeknu, jaké byly ty tehdejší kapacity: FFP1 respirátorů 11 tis., FFP2 - 9 tis., FFP3 firma Klatt - 3 840, FFP3 další firma 10 tis. kusů, další firma FFP3 - 2 tis. kusů, další firma FFP3 - 4 900 kusů a poslední FFP3 - 10 tis. kusů. To byly veškeré nabídky, které jsme tehdy dostali na základě veřejné výzvy v rámci jednacího řízení bez uveřejnění, nikoliv žádné stovky tisíc, miliony kusů. Zkrátka taková byla situace v době, kdy jsme začínali nakupovat a kdy skutečně tady nebyly jiné kapacity, než které jsem teď vyjmenoval. Snažili jsme se dělat maximum aspoň v rámci těchto možností a následně tedy jsme také museli začít nakupovat skrze české firmy i v zahraničí. Nejenom v Číně, ale i v Malajsii, ve Vietnamu, v dalších zemích, kde se vyrábí tyto ochranné prostředky. A znovu říkám, nakonec 70 mil. ochranných prostředků, které jsme zajistili pro naše zdravotníky, pro naše nemocnice, a nejenom nemocnice, my jsme je zajistili i pro praktické lékaře, pro ambulantní specialisty, pro stomatology, pro lékárníky. To znamená, my jsme zajistili skutečně prakticky kompletní ochranu českého zdravotnictví, českých nemocnic. Ministerstvo vnitra zajišťovalo pro krajské nemocnice. A to já považuji skutečně za obrovský úspěch, protože když se podíváte do jiných zemí, kde třeba ve Velké Británii dostali zdravotníci ochranné prostředky až zhruba před třemi týdny někde z Turecka, tak my v tomto směru jsme skutečně byli země, která byla jedna z nejlépe zásobených ochrannými prostředky z celé Evropy. A na těch číslech nakažených zdravotníků a hlavně zemřelých zdravotníků v první linii je to zcela zřejmé. Takže tolik jenom k tomuto tématu, kde často zaznívají různé dezinformace, a je třeba si uvést tu situaci na pravou míru. A to se už vůbec nebavím o cenách. Tady se stále debatuje o cenách. Určitě možná o tom bude nějaká debata další. My nemáme vůbec také žádný problém podrobit se kontrole Nejvyššího kontrolního úřadu. Ta začíná, 1. června bude zahájena, a určitě jsme připraveni maximálně spolupracovat s touto nezávislou institucí. I já zásadně odmítám vytváření vyšetřovací komise Poslanecké sněmovny. To považuji skutečně za - za prvé - duplicitní a nesmyslné a myslím si, že nechme pracovat Nejvyšší kontrolní úřad. My s ním budeme spolupracovat, stejně jako teď se podrobujeme také kontrole Ministerstva financí a dalších kontrolních úřadů, orgánů, jako je GFŘ apod. Máme zcela čisté svědomí, že jsme skutečně postupovali tak, jak to jenom bylo možné. A dneska už to není pouze nějaká teoretická debata. Máme tady registr smluv. Piráti mají rádi registr smluv, tak by bylo dobře, aby se podívali na těch zhruba 500 dodávek, které jsou tam dnes už zveřejněny. A ne od Ministerstva zdravotnictví, ne od Ministerstva vnitra, ale od dalších veřejnoprávních institucí, jako jsou kraje, města, různé příspěvkové organizace, nemocnice, a podívejte se na ty ceny, za které tehdy nakupovaly všechny tyto veřejnoprávní instituce včetně různých měst pod vedeními opozičních stran. Podívejte se na průměr cen, za které nakupovaly, a podívejte se na průměr cen, za které nakupovalo Ministerstvo zdravotnictví. My jsme si jasně tuto analýzu udělali a vyplývá z ní jednoznačně, že Ministerstvo zdravotnictví, pokud jde o respirátory, je pod průměrnou cenou na tehdejším trhu, který můžeme skutečně nastavit právě podle zveřejněných objednávek z jednotlivých veřejnoprávních institucí, protože ty objednávky tam jsou, každý se na ně může podívat a srovnat si skutečně ceny Ministerstva zdravotnictví, kdy když se na to podívám reálně, jak to tehdy bylo a jak ty ceny se lišily, tak v době, kdy třeba Ministerstvo zdravotnictví nakupovalo respirátory FFP3 za zhruba 80 korun, 83 korun, tak tady byly různé instituce, které nakupovaly za 350 korun, 400 korun. Takže pak kde budeme srovnávat tu tehdejší cenu v čase a v místě obvyklou, tu tržní cenu? [[(10.40 hodin)]] Já jsem ukazoval už v jednom pořadu tu volatilitu obrovskou cen. Možná to tady můžu znovu ukázat, jak se vyvíjely ceny respirátoru na trhu v březnu a dubnu. [[Ukazuje materiály.]] To vychází skutečně z registru smluv. A tady vidíte ty křivky respirátorů FFP1, FFP2, FFP3, jakým způsobem se každý den ty ceny, jak byly volatilní. Prakticky to byl nikoliv standardní trh. Toto není standardní trh, toto je burza. Toto je burza, kde ty ceny lítaly o stovky procent každý den v rámci všech veřejnoprávních institucí, které nakupovaly. Rád to každému poskytnu. My jsme si tu analýzu udělali. Dobře, že máme registr smluv, že se tam můžeme všichni podívat. A můžeme si skutečně srovnat ceny, za které nakupovalo Ministerstvo zdravotnictví a za které nakupovaly některá města, kraje, obce, nemocnice, atd., zkrátka všichni, kteří musí zveřejňovat svoje nákupy v registru smluv. Takže myslím, že pak ta debata bude určitě o něčem jiném, než byla v těch posledních týdnech, kdy se různě konstruovaly nesmyslné příběhy, protože tady na tom je jasně vidět na těch datech, že tehdy zkrátka neexistovala cena v čase a místě obvyklá, tedy neexistovala žádná tržní cena. Prostě bylo to dáno tou naprosto krizovou situací a Ministerstvo zdravotnictví v tomto kontextu nakupovalo velmi výhodně, velmi výhodně dané ochranné prostředky. Pokud jde o další věci, které se týkají, řekněme, té skutečně zdravotní otázky epidemiologické oblasti, tak tady jsme - a to nechci jít do detailů, víte, jaká všechna opatření jsme přijali, restriktivní opatření velmi, ale podařilo se díky nim skutečně zastavit ten nárůst počtu pozitivních pacientů. Je jasné, že tato opatření k tomu bezesporu vedla, protože když se podíváme na jiné země, které ta opatření nezavedly, tak ten počet pozitivních nakažených je tam násobně vysoký, stejně jako počet úmrtí. Někdy se teď debatuje o tom, o té úmrtnosti, že v ČR zemřelo pouze zhruba 315 osob, že to je vlastně nic ve srovnání s jinými nemocemi, s chřipkou atd. Ale proč se to tak stalo, proč ten počet je tak nízký? Právě proto, že byla přijata ona opatření. A to je jasně zdokladatelné opět, nikoliv to není teorie. To je na základě skutečně srovnání s jinými zeměmi. Často se tady uvádí Švédsko. Krásná země. Švédsko, které šlo svou cestou, švédská cesta se tomu dneska říká. Bohužel ta švédská cesta je lemována nejvyšším počtem úmrtí od roku 1993, jak nyní zveřejnily švédské úřady. Ve Švédsku v dubnu tohoto roku byla nejvyšší mortalita od roku 1993. A to je si třeba uvědomit. A pokud bychom ta opatření neudělali, tak bezesporu jsme na této švédské cestě, která z jejich pohledu - a já to nechci nikterak hodnotit - je správná, byť se ukazuje a na základě nějaké prevalenční analýzy v rámci té společnosti švédské, že jejich imunizace, to znamená procento lidí, kteří mají protilátky, je zhruba 7 %, přes 7 %, tak je otázka, jestli skutečně toto je něco, co můžeme brát jako správnou cestu - nejvyšší mortalita za dvacet let a pouze sedmiprocentní prevalence protilátek ve společnosti. Já si nemyslím, že to je zkrátka to správné. Stejně tak se můžeme podívat na Belgii a na další země. Takže právě proto, že jsme učinili ta opatření, tak ta mortalita u nás je takto nízká. A myslím si, že je to zcela zřejmé dnes snad každému. Pokud jde o ten vývoj do budoucna, tak víte, že jsme naplánovali plán rozvolnění těch restriktivních opatření, který dodržujeme, který plníme, tak jak jsme ho představili, tak přesně tak podle toho plánu jedeme. Něco jsme dokonce i urychlili, některá ta rozvolnění, protože ta epidemiologická situace se vyvíjí dobře. Nyní prakticky máme všechny provozy, rizikové provozy, různé činnosti, obchody atd. rozvolněny. Jediná výjimka jsou hromadnější akce, kde předpokládáme určitou restrikci nadále, protože vnímáme to výrazné riziko. Teď v pondělí byly rozvolněny akce do 300 osob. Pokud vše dobře půjde, tak 8. 6. bychom chtěli navýšit ten počet na 500 osob a od 22. 6. na 1 000 osob. To je zatím nějaký výhled, který máme. Pokud se ta situace bude vyvíjet dobře, tak můžeme se bavit ještě o nějakém dalším navýšení, ale určitě ne akce desítek tisíc osob v tomto létě, to jsme jasně avizovali, že je obrovské, obrovské riziko. V České republice epidemiologická situace obecně je klidná, to je třeba říci. Ta data zveřejňujeme pravidelně a nechci je tady opakovat. Každý se na ně může podívat, jsou aktualizována třikrát denně na našich stránkách, které stále doplňujeme. Dnes už tam jsou i informace z jednotlivých okresů, jak se ta epidemie vyvíjí, jaké jsou okresy zasažené. A máme dnes aktuálně zhruba dvě problematické lokality. Jedna je Praha, kde zaznamenáváme takzvané komunitní šíření té nemoci, kde zkrátka nejsme často schopni dohledat kontakt daného pozitivního pacienta, protože zkrátka je to pacient, který se nakazil tímto komunitním způsobem, byť tady byla i některá ohniska nákazy, která jsme museli řešit společně s hygieniky a vyřešili. A aktuálně je tedy situace asi nejhorší na Karvinsku, kde jsme i ponechali určitá restriktivní opatření týkající se návštěv ve zdravotnických zařízeních, v sociálních službách a také omezení počtu osob na hromadných akcí na maximálně sto. Na Karvinsku ta situace je komplikovaná, to je třeba říci. Dnes tam máme již přes 300 pozitivně vyšetřených. Jsou to jak horníci OKD, tak jejich rodinní příslušníci. A musíme tu situaci bedlivě sledovat. Zatím se zde zdá, že ta nákaza se drží v rámci této určené komunity, to znamená, nešíří se nějakým masivním způsobem do jiných okresů nebo krajů, byť tam některé kontakty jsou také zaznamenány. Hygienici na tom pracují a my musíme skutečně dnes se zaměřit - a to je možná další věc, která by z toho měla vyjít, že určitě nechceme, a já určitě jako ministr zdravotnictví nechci při nějakých budoucích vlnách vypínat takzvaně celou republiku, vypínat ekonomiku, dělat ta plošná restriktivní opatření, pokud to nebude naprosto nezbytně, nezbytně nutné, ale skutečně zaměřit se na ty lokality, ta lokální ohniska, což teď přesně děláme ve spolupráci s armádou. Třeba v případě Karviné, kde jsme využili několik odběrových týmů, kde jsme odebrali 2 500 tisíce osob. Skutečně velké plošné testování. Nyní připravujeme retestování těch negativních osob z daného vyšetření na začátek června, tak abychom si byli jisti, že tam nedošlo k nějakému dalšímu navýšení počtu osob. To znamená, opět budeme přes dva tisíce lidí retestovat a to si myslím, že je ta cesta, skutečně, zaměřit se na ta lokální ohniska, tam provést masivní testování, umístit lidi do izolace, do karantény ty jejich kontakty, a zamezit tomu, aby došlo k nějakému šíření té nákazy do dalších míst z daných ohnisek. Zatím se nám to daří. Podařilo se nám to v Chebu, podařilo se nám to v Domažlicích, podařilo se nám v Mariánských Lázních, podařilo se nám to v několika ohniscích v Praze, ve Středočeském kraji, a věřím tomu, že se nám to podaří i v případě Karvinska. My nemůžeme samozřejmě vyloučit, že tato ohniska se tady budou vyvíjet, respektive že se tady budou objevovat, bude to bezesporu i souviset možná i s rozvolněním cestování, je to něco, kde se také určité riziko zvýší. My jsme ale připraveni a bezesporu využíváme a budeme využívat i nástroje chytré karantény. O tom bych možná hovořil jako o posledním tématu. Právě proto, že nyní máme onu strategii řešit v dané lokalitě ta ohniska, tak nám velmi pomáhá právě chytrá karanténa. Už nyní - já myslím, že to může tady potvrdit pan hejtman Vondrák, který se k tomu i vyjadřoval, že skutečně chytrá karanténa nám velmi pomohla právě i v rámci řešení té lokality na Karvinsku, kde i bylo provedeno několik tisíc telefonických hovorů. Byly vyvolány ony vzpomínkové mapy atd., nechci tady o tom hovořit do detailu. [[(10.50 hodin)]] Zkrátka ta chytrá karanténa, byť zatím je v tom, řekněme, režimu jedna nula, není to tak úplně robustní mechanismus, tak pomohla právě v těchto místech. My tu chytrou karanténu bezesporu chceme dále rozvíjet a je to jeden z těch pilířů, který chceme postavit, aby byl robustní, abychom byli na základě toho schopni čelit té případné druhé vlně anebo i dalším infekčním chorobám. To není pouze o covidu. Tady může přijít další nějaký infekční agens. Tady může být jakákoliv jiná hrozba. A my tady potřebujeme mít jasný mechanismus. Nám už se podařilo vybudovat prakticky na zelené louce velké množství věcí v průběhu této epidemie, s ÚZIS jsme vytvořili skutečně masivní informační systém ISIN, kde se předávají data z laboratoří, z krajských hygienických stanic, z nemocnic. Mapujeme kapacity intenzivní péče, máme Národní dispečink intenzivní péče. Víme v každém okamžiku, kolik máme kde pacientů s covidem, v jakém stavu, jestli je to lehký stav, středně těžký stav, těžký stav. Jestli ti pacienti jsou umístěni na umělé plicní ventilaci. Jestli jsou umístěni na mimotělním oběhu ECMO. Toto všechno máme a tato data nezpracováváme, máme je k dispozici, máme je online, to tady nikdy nebylo. A ukazuje se, že samozřejmě i elektronizace zdravotnictví je jedna z cest, jak se připravit právě na podobné hrozby. Tady určitě my budeme chtít pokračovat v té elektronizaci, ve sdílení dat. Vytvořili jsme e-žádanku jakožto nástroj, kde zkrátka se můžou zrychlit ty procesy indikování pacienta, vyšetření pacienta, zjištění výsledků. E-žádanka je takto používána. Takže to jsou snad také věci, které jsou velmi důležité, které i díky této krizi se akcelerovaly, nastavily a fungují, bych řekl. Samozřejmě mají celou řadu ještě nedostatků, ale fungují obecně velmi dobře. A díky tomu jsme byli schopni tu situaci zvládat, byť na začátku to bylo velmi složité. A právě chytrá karanténa je jeden z těch nástrojů, který nám v tom pomůže, s těmi doplňkovými nástroji, jako je e-rouška, mapy.cz, vzpomínkové mapy a tak dále. Tak jsme schopni díky tomu, pokud to dobře bude fungovat, a já věřím tomu, že ano, že uděláme všichni maximum pro to, aby se ta chytrá karanténa 2.0 postavila tak, jak si ji představujeme v rámci krajských hygienických stanic, v rámci Ministerstva zdravotnictví, tak, aby nám sloužila k tomu, abychom byli schopni trasovat co nejrychleji pozitivní kontakty, respektive pozitivní pacienty a jejich kontakty maximálně do 24 hodin, tak aby zkrátka se ta nemoc nemohla rozšířit v rámci daných lokalit, daných ohnisek někam dál do republiky. Zatím se to skutečně daří. Děláme na tom všichni maximum. Protože ta práce neskončila, ona bude pokračovat v těch následujících měsících. Spolupracujeme s armádou, která se ukázala býti velmi dobrým partnerem se svou zkušeností z krizového řízení. Takže tam jsme na jedné lodi. A ukazuje to také na to, že při řešení těchto krizových situací je nutná nadresortní spolupráce. To není jenom otázka zdravotnictví, ale kdy se zapojují další resorty, další složky tak, abychom tu situaci zvládli. Takže tolik za mě. Případně jsem připraven odpovědět na dotazy. A dovolte, abych na závěr poděkoval všem občanům za jejich trpělivost a odpovědnost v průběhu této krize a hlavně všem zdravotníkům za jejich práci, kterou odvedli. Jsem rád, že se nám podařilo české zdravotnictví provést tou krizí bez zásadních problémů. Děkuji za pozornost.
Děkuji ministru zdravotnictví Adamu Vojtěchovi za jeho vystoupení. Ještě než dám slovo panu poslanci Farskému, který vystupuje s přednostním právem - připraví se paní poslankyně Pekarová Adamová - konstatuji dvě došlé omluvy: Lukáše Bartoně mezi 14.00 a 21.00, tedy do konce jednacího dne, z důvodu jednání a pan místopředseda Tomáš Hanzel se omlouvá mezi 10.20 až 12.00 z osobních důvodů. Pane předsedo, máte slovo.
Pane předsedající, vážené kolegyně, vážení kolegové, i když už to tak dost dlouho nevypadá, pořád ještě nemáme schválený program. A chci jenom za klub Starostů a nezávislých říct, že my ho rádi podpoříme, právě aby tady mohla být otevřena diskuse o všech těch čtyřech navržených bodech, které mně přijdou alespoň pro každého, kdo nemá černé svědomí, naprosto bezkonfliktní a důležité v tom, abychom byli na případnou a všemi jistě nechtěnou druhou vlnu lépe připraveni, než jsme kdy mohli být připraveni na tu první. Je důležité o tom diskutovat, je samozřejmě důležité se poučit. Chyby děláme každý a zvláště v situacích, kdy jsme vystaveni takové krizi. A ta diskuse tady je určitě namístě. Proto náš klub schválení tohoto programu podpoří, abychom tady mohli vést diskusi. Děkuji.
Děkuji panu Farskému. Nyní paní poslankyně Pekarová Adamová. Připraví se pan poslanec Miroslav Kalousek. Prosím, máte slovo.
Vážené zástupkyně a zástupci vlády, vážené dámy poslankyně, vážení pánové poslanci, milá veřejnosti, já před vás předstupuji s žádostí o schválení programu této mimořádné schůze a i jako předkladatelka, navrhovatelka zřízení vyšetřovací komise Poslanecké sněmovny k nákupům a distribuci ochranných pomůcek a dalšího zdravotnického materiálu organizačními složkami ČR v době nouzového stavu. Právě na tuto část našeho navrženého programu se chci zejména soustředit, jakkoliv samozřejmě jsou důležité všechny ty body, které bychom měli projednat. Já totiž zřízení této komise navrhuji spolu s dalšími 45 poslanci a to tedy bezpečně překračuje tu požadovanou jednu pětinu všech poslanců, jak tady po nás vyžaduje jednací řád Poslanecké sněmovny, a chtěla bych právě proto více objasnit, proč myslím, že je tento krok důležitý. Návrh na zřízení vyšetřovací komise je zařazen na program 50. schůze, o jehož programu bychom měli, nebo jehož schválení bychom měli snad už za chvíli i hlasovat. Proto si vás dovoluji požádat tedy nejenom jménem svým, ale i těch dalších zbývajících 45 poslanců, aby mimo jiné tedy i tento bod bylo možné prodiskutovat. O centrálních nákupech ochranných pomůcek, ke kterým přistoupila vláda v průběhu nouzového stavu prostřednictvím jednotlivých ministerstev, jsme v Poslanecké sněmovně již diskutovali. Nicméně stále zůstává ještě mnoho nezodpovězených otázek. Vzhledem k tomu, že během nouzového stavu probíhaly nákupy ochranných pomůcek zejména na základě výjimky dle § 29 písmena c) zákona číslo 134/2016 Sb., o zadávání veřejných zakázek, a zboží v hodnotě několika miliard korun bylo hrazeno z veřejných zdrojů, a vzhledem k tomu, že v médiích byla již prezentována celá řada případů týkajících se podezřele vysokých cen, objednávek nekvalitních ochranných pomůcek či výrobků s neplatnými certifikáty a že na naše otázky někdy nebylo schopno ať už jedno z ministerstev, nebo druhé ministerstvo, které nakupovalo, tedy vnitro či zdravotnictví a jejich ministři, poskytnout relevantní odpovědi, tak se domníváme, že zřízení vyšetřovací komise, která by zmapovala nakládání s veřejnými prostředky, je prostě namístě. Je nepochybně ve veřejném zájmu podrobit všechny nákupy kontrole. Často zde nebo v médiích od členů vlády zaznívá, že nepřísluší Poslanecké sněmovně se nákupy zabývat, že je již prověřuje Nejvyšší kontrolní úřad. To, že je prověřuje NKÚ, by neměla být ani omluva nebo výmluva, to je právě naopak varovným signálem, že je zde skutečně něco v nepořádku, a Poslanecká sněmovna, která vůči vládě plní kontrolní funkci, by na svá práva a povinnosti v této chvíli rozhodně neměla rezignovat. Od toho zde ostatně máme právě jednací řád, který ve svém § 48 umožňuje Poslanecké sněmovně na návrh pětiny poslanců zřídit k objasnění důležitých skutečností vyšetřovací komisi, která může poté opatřovat potřebné podklady, vyžadovat nezbytná vysvětlení, vyslýchat svědky a tak dále. Zde bych ráda ocitovala slova pana ministra zdravotnictví Adama Vojtěcha, která pronesl v Poslanecké sněmovně přesně před měsícem, 28. dubna, kdy právě na pořadu schůze byl i bod k centrálním nákupům ochranných pomůcek. Cituji: "Takže pojďme to hodnotit skutečně objektivně. Myslím si, že i v rámci skutečně nějakého časového odstupu. Ať se udělají účty. Ať se prostě složí účty, až se skutečně ta situace vyřeší. My s tím nemáme problém. Ať se klidně kontroluje. Nemám s tím jakýkoliv problém. Ale prostě v této době hodnotit na základě dat, která jsou zkrátka neúplná, která se mění každým dnem, není úplně férové." Konec citace. To je měsíc starý citát. A dnes jsme tady od pana ministra už slyšeli, že sice kontrolu ano, ale vyšetřovací komisi nikoliv. Přestože tvrdí, že svědomí má naprosto čisté, a že tedy si za svými kroky a za kroky ministerstva jako takového stojí. Tak pokud si za nimi skutečně stojíte, pane ministře, tak nechápu váš odpor vůči této iniciativě. [[(11.00 hodin)]] Nouzový stav již skončil, centrální nákupy jsou také ukončeny. Pan ministr tedy nemá mít jakýkoliv problém s kontrolou, jak sám tvrdil, a proto i předpokládám, že poslanci hnutí ANO zřízení komise podpoří, protože v rámci komise chceme získat objektivní informace, zabývat se celou situací na základě ucelených dat, podkladů a prozkoumat je skutečně do hloubky. Nikoliv jenom tady jednotlivými projevy, kdy se nedá příliš reagovat na všechny skutečnosti, které v nich zazní, nedá se jít tedy více do detailů. A to by ta komise skutečně jít mohla. Ráda bych také ještě připomněla, že nákupy ochranných pomůcek začalo prověřovat také Ministerstvo financí a ten argument, že věc vyšetřuje NKÚ, a už tak není dalšího vyšetřování třeba, se tím trochu vytrácí. Proč ne vícestupňová kontrola, proč ne více očí, které budou moci najít případné nedostatky? Samozřejmě oproti vyšetřování NKÚ nebo Ministerstva financí je jednání sněmovní komise zpravidla veřejné, díky čemuž se daňovým poplatníkům průběžně mohou dostávat objektivní informace, jak bylo nakládáno s jejich penězi. Ty peníze, za které bylo nakupováno, jsou právě z daní našich občanů, firem a já nevidím jediného důvodu, proč by neměli tyto informace mít i v průběhu samotných šetření. Poslední zprávy ukazují, že jen za dovoz veškerého materiálu zaplatilo Ministerstvo vnitra - tedy jenom za tu dopravně-logistickou část - 700 milionů korun, za samotný materiál další 4 miliardy, a samozřejmě další miliardy jsou tedy i v gesci Ministerstva zdravotnictví. Takže celkově jde téměř o 10 miliard korun z veřejných peněz. Samozřejmě také neopomíjejme, že pokud nasvědčují skutečnosti zjištěné vyšetřovací komisí, že byl spáchán trestný čin, může vyšetřovací komise oznámit takovou skutečnost orgánům činných v trestních řízeních. Oceňuji přístup pana Hamáčka, který řekl, že je připraven před námi obhájit všechny dodávky, které jeho rezort kvůli epidemii nemoci COVID-19 zajistil. A věřím, že kolegové z ČSSD svému předsedovi toto umožní, že rovněž zřízení vyšetřovací komise svými hlasy podpoří. Pan ministr Vojtěch zase v otázkách Václava Moravce řekl, že se neobává ani kontrol z NKÚ. Dnes tady ale oba dva hovořili jinak a oba dva říkali, že co se týče vyšetřovací komise, tak nevidí důvod pro její zřízení. Pokud skutečně stojí za těmi do té doby pronesenými deklaracemi, tak nevidím důvod, proč by měli vyšetřovací komisi bránit. Co má být vlastně smyslem této komise? Není to pouze shromáždění veškerých podkladů k nákupům a distribuci ochranných pomůcek a dalšího veškerého zdravotnického materiálu v době nouzového stavu od jednotlivých organizačních složek státu a vyhodnocení efektivity a transparentnosti těchto nákupů, dodržování potřebné kvality, ale komise by zároveň měla navrhnout i systémové změny a doporučení pro zajištění transparentních a efektivních nákupů a zajištění efektivní distribuce výrobků jednotlivými organizačními složkami státu v době nouzového stavu i do budoucna. Je smutné, že místo toho, aby vláda ve světle současných nejasností usilovala o co největší transparentnost, tak nám zde naopak byly předkládány k novelizaci zákony, jako je zákon o veřejných zakázkách, které právě dávaly jenom prostor k dalším pochybnostem a spekulacím. Často se také používá argumentace, a to nejenom tady v rámci Sněmovny, ale i v mediálním prostoru, velmi častá otřepaná fráze, že nemá smysl žádnou komisi zřizovat, protože žádná komise nikdy nic nevyřešila. Slyšeli jsme to tady opravdu v médiích tisíckrát. Proč tedy stále tento institut u nás funguje? Asi proto, že jsme parlamentní demokracie, že tu stále máme demokratický právní stát, ve kterém Parlament plní kontrolní roli vůči exekutivě. A pokud někdo zpochybňuje institut vyšetřovací komise, může stejně tak zpochybňovat právo poslanců na informace od vlády, může zpochybňovat nárok interpelovat nebo třeba povinnost vlády účastnit se vůbec jednání Poslanecké sněmovny. Ale to tady vlastně od nikoho neslyšíme. Takže nevidím důvod, proč najednou jeden z institutů, který jednací řád umožňuje, by měl být takto zásadně zpochybňován. Vážené kolegyně, vážení kolegové, v první řadě si vás samozřejmě dovoluji požádat vůbec o schválení navrženého programu, abychom vůbec mohli ten bod projednávat a abychom mohli projednat návrh 46 poslanců, kteří splnili náležitosti zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny a na základě něho navrhují zřízení této komise. Myslím, že je zásadní, aby k tomu mohli vystupovat i ostatní poslanci bez přednostního práva, aby se mohli jasně vyjádřit, abychom to mohli prodiskutovat, a tím, že budeme hlasovat vůbec pro schválení programu, jim k tomu dáme prostor. Samozřejmě mimo jiné, mimo ostatní body, které jsou neméně důležité a ke kterým ta diskuze určitě bude taktéž potřebná, a z ní vyplyne i mnoho důležitých informací nejenom pro nás, ale i pro veřejnost. Děkuji za pozornost.
Děkuji paní předsedkyni. Nyní s přednostním právem vystoupí pan předseda Miroslav Kalousek. Prosím máte slovo.
Děkuji za slovo. To zásadní k programu schůze řekla paní předsedkyně. Já po ní nebudu ty argumenty opakovat. Dovolte mi jenom dvě poznámky k předřečníkům, k panu předsedu Filipovi a k panu ministru Hamáčkovi. Pan předseda Filip řekl, jak se začal kumulovat státní dluh od roku 1997. Tak bychom si možná mohli pamatovat, že se v České republice kumuloval od roku 1993. Patří ke klausovským mýtům, že jsme měli v devadesátých letech vyrovnané rozpočty. Prosím pěkně neměli. Měli jsme vyrovnané bilance státního rozpočtu, ale ztráty se tvořily v transformačních institucích, ať už se jmenovaly Konsolidační banka, nebo Česká finanční, a ty ztráty v těchto transformačních institucích se nepočítaly do bilancí státního rozpočtu. Do bilancí státního rozpočtu se začaly započítávat až s novelou rozpočtových pravidel, která byla schválena v roce 2000. Teprve od roku 2000 máme skutečně v bilanci zachycené všechny ztráty a deficity. Do té doby se to schovávalo po různých šuplatech a tvrdilo se, že máme vyrovnané rozpočty. To je, myslím, pro rozpočtovou historii docela důležité si tohle občas připomenout. Druhá poznámka, k panu ministru Hamáčkovi, který opakovaně - kdyby to řekl jenom tady, tak bych snad ani nereagoval, ale on to napsal asi v pěti rozhovorech, které vedl. Vždycky říká: ten Kalousek tenkrát říkal, že kvůli třem nakaženým se nouzový stav nevyhlašuje. A ta kritika byla neoprávněná. No, ten Kalousek to takhle neříkal. Ten Kalousek říkal, že pokud pan ministr Hamáček chce vyhlásit nouzový stav při třech nakažených, tak má asi informace, které ta veřejnost nemá. A to si myslím, že dneska už můžeme říct ano, to byl pravdivý výrok, pan ministr Hamáček měl informace, které ta veřejnost neměla. Můžeme vést diskuzi o tom, jestli bylo dobře, že to řekl, nebo neřekl. Já si myslím, že v tom je ten zásadní problém. Že řada těch rozhodnutí, která vláda činila - já je nechci kritizovat, protože si umím představit, pod jakým tlakem rozhodovala - ale řada těch rozhodnutí prostě nebyla podložena daty. Vláda rozhodovala na základě nějakých informací, které často ta veřejnost neměla. A potom můžeme spekulovat, jestli je ta vláda měla, nebo neměla. [[Silný hluk v sále. Přesedající žádá o klid.]] Takže jenom tohle jsem chtěl uvést na pravou míru. Ano, řekl jsem, že pokud kvůli třem nakaženým chce ministr vnitra vyhlásit nouzový stav, má zřejmě informace, které veřejnost nemá. Což si myslím, že byla pravda. Ministr Hamáček měl informace, které veřejnost neměla, a já si myslím, že veřejnost na ně měla právo.
Děkuji, pane předsedo. Nyní s přednostním právem vystoupí místopředseda vlády, ministr průmyslu a obchodu a ministr dopravy Karel Havlíček. Prosím, pane místopředsedo, máte slovo.
Vážený pane předsedající, vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, dovolte několik poznámek. Já se budu držet toho tématu, které je mi bližší, méně tedy těch dopadů v oblasti zdraví, ale ty konsekvence, které byly do toho podnikatelského prostředí, případně do ekonomiky. Rozdělím to do tří částí. První oblast je uvolňování, které jsme díky dobrým výsledkům v tom, jak se nám daří vyrovnávat s pandemií, mohli zahájit jako jedni z prvních. Byli jsme v situaci, kdy jsme rozhodli o takzvaném pětietapovém systému rozvolňování jako druzí v Evropě, druzí po Rakousku. Částečně jsme se inspirovali tím rakouským modelem, nicméně celou řadu věcí jsme dělali podle našeho modelu. Byli jsme popravdě řečeno ze začátku trošku obezřetnější. Zcela klíčové bylo to, že jsme čekali na výsledky Velikonoc. Výsledky z Velikonoc po těch 14 dnech, jestli si vzpomínáte, po té takzvané první etapě, byly velmi dobré, na základě čehož jsme se rozhodli, že ten původně pětietapový maraton zkrátíme na čtyři etapy. Já mám dobrý pocit a radost z toho, že se nám podařilo pochopitelně i díky tomu, že ty výsledky se zlepšovaly ve smyslu reprodukčního faktoru, počtu infikovaných a tak dále, dodržet. Takže slib toho, že se nám podaří poslední etapu ukonat nikoliv 8. června, ale 25. května 2020, jsme dodrželi. Je pravda, že jsme v průběhu těch několika etap, zejména tedy po tom prvním kole, udělali ještě určité změny, ale nebyly to změny chaotické, byly to změny, které šly vstříc občanům, firmám a všem aktérům života, protože jsme snížili lhůty, zjednodušeně řečeno urychlili jsme otevírání zejména obchodních center. Hodně jsme se inspirovali tím, jak je to v zahraničí, protože poté, jak zahájilo Rakousko a Česká republika, tak se postupně přidávali ostatní země. Monitorovali jsme to stále. Myslím si, že je třeba korektně říct, že něco jsme měli o něco rychleji, něco o něco pomaleji, ale když jsem se díval na naše sousedy, bylo to všechno plus minus 10 dnů. Takže ano, třeba ta obchodní centra jsme otevřeli o 10 dní později než Rakousko, ale zase na druhou stranu restaurace a hotely jsme otevřeli o několik dní rychleji než třeba v Bavorsku. V Německu to dělali hodně regionálně. Dobrá zpráva je ta, že se nám podařilo těch několik etap dodržet, dodržet přesně na ten datum. A myslím, že je možné i říct, že jsme se pro některé země stali inspirací. Slovensko víceméně svůj model udělalo takřka totožný s naším modelem, Velká Británie se třeba hodně inspirovala u toho našeho pětietapového, později čtyřetapového systému. Díky tomu jsme se dostali mezi takzvanou elitní skupinu early opening countries, kde je mimo Rakouska, České republiky, Dánska, nepletu-li se, je tam Izrael, je tam Singapur, je tam Austrálie, Nový Zéland a tak dále. Takže jsme mezi zeměmi, které mohly být těmi, které rychleji uvolňují díky dobrým výsledkům. Následně pochopitelně a v průběhu již této doby přicházela podpora podnikání. A já zde netvrdím, že všechno, co jsme udělali, tak jsme udělali geniálně a že se nikde neudělala žádná chyba, že jsme možná některé programy mohli od začátku formulovat trošku jinak. Stejně tak netvrdím, že všechno to, co proběhlo, bylo na čas úplně ideálně. Přesto si troufám tvrdit, že většina těch programů padla na úrodnou půdu. Jenom pro dokreslení, ono se to bude bilancovat samozřejmě všechno v čase, tak v současné době máme 26 různých programů plus další čtyři ještě doděláváme. Celkem si troufáme tvrdit, že díky tomu se v podstatě pokryla celá skupina podnikatelského prostředí od živnostníků přes malé firmy, větší firmy, korporace a tak dále, až na výjimky, které - samozřejmě nikdy nejsme schopni stoprocentně pokrýt úplně vše - tak si troufáme tvrdit, že až na výjimky jsou všechny podnikatelské segmenty pokryty. Ta částka, o které se hodně živě diskutovalo, která vlastně padne na podporu ekonomiky nebo podnikání, která byla vyčíslena na více jak jeden bilion korun, je samozřejmě rámcová částka. Neznamená to, že se tyto zdroje vezmou a okamžitě překlopí. Zaprvé proto, že celá řada těch programů je průběžných a dlouhodobých, jako jsou třeba záruční schémata, ta jsou třeba na rok dopředu. A za další proto, že podpora ekonomiky, jakkoliv je pravda, že rychlost je rozhodující, tak samozřejmě není možné všechno alokovat do 14 dnů, do tří týdnů a je třeba pracovat s vědomím toho, že ekonomická když ne krize, tak ekonomické problémy nás budou čekat ještě minimálně několik dalších měsíců, nebude-li to otázka roku dvou. To znamená, musíme tu podporu rozumně rozprostírat mezi nejenom jednotlivé aktéry, ale současně ji dávkovat i v nějakém rozumném čase, protože je nepochybné, že zaměstnavatelé budou chtít, aby se prodlužoval program Antivirus, je nepochybné, že živnostníci budou chtít ještě toto zvýšit, že některé specifické skupiny, ať už to jsou cestovní kanceláře, nebo třeba některé oblasti v kultuře, které se ještě stále nemohou nadechnout a z určitých důvodů prostě nebudou moci podnikat, budou chtít podporu ještě za několik týdnů, ne-li měsíců, takže je třeba, aby ty zdroje na to byly i takhle připraveny. Přesto ta částka toho jednoho bilionu, bude to o něco více, vychází z nějaké metodiky. Ta metodika se dneska v Evropě ukotvila na bázi programu přímé podpory a nepřímé podpory a myslím si, že netřeba toto nějak degradovat, zesměšňovat, je to skutečně rámec. A když se podívám, jak to měří Rakousko nebo Švédsko, dávám země, ke kterým máme blízko ve smyslu počtu obyvatel, tak je to přibližně tatáž částka, to znamená, rozhodně v tomhle tom nehrajeme druhou ligu. Je třeba, pravda, ale objektivně říct, že Německo dává ještě více, na druhou stranu Německo je s ohledem na HDP a svoji finanční sílu stále ještě někde jinde. Kdybychom se podívali trošku konkrétněji, tak z těch programů přímé/nepřímé podpory je v tuto chvíli už vydodáno řádově 60 mld. korun a nejsou v tom započítány různé odklady, například na DPH a tak dále, přičemž jenom to DPH činí další skoro 4 mld. korun. Takže já tady teď nebudu rozebírat ty jednotlivé programy, už i zde ve Sněmovně jsme si to řekli poměrně mnohokrát, který z nich byl více úspěšný, méně úspěšný. V každém případě zdroje jsou vydodávány a blížíme se dneska k fázi dvě, která je spojena zejména s nepřímou formou podpory, čili nikoliv helikoptérové nálety, nikoliv okamžité zdroje pro živnostníky nebo zaměstnance, ale jdeme do schémat dlouhodobějších, jako jsou záruky. Je dobře, že COVID III je rozjetý a že to, co jsme si zde ve Sněmovně odsouhlasili, to znamená alokace 150 mld. korun ze státního rozpočtu pro potenciální úvěry v přibližně trojnásobné výši, řádově plus minus 500 mld. korun, tak bude pravděpodobně asi tím nejdůležitějším nástrojem. Stejně tak tím nepřímým nástrojem podpory podnikatelského prostředí je zvýšená míra podpory investic, to znamená, zvyšujeme zdroje do Státního fondu dopravní infrastruktury. Nejenže jsme je zvedli v průběhu krize ze 106 na 114 mld. korun, ale ještě teď je budeme navyšovat pro opravy dvojek a trojek, čili silnic druhých a třetích tříd. A toto samo o sobě není jenom podpora těch velkých investic, není to podpora jenom stavebnictví, ale pochopitelně i průmyslu, logicky dodavatelů, subdodavatelů, řemesel a tak dále. A je nepochybné, že je to všechno provázáno, to znamená, nemůžeme říct úplně zjednodušeně, že pouze podpora živnostníků, která je poměrně velká, dokonce taková, že třeba některé větší firmy už zvedají trošku prst, že na ně myslíme méně, že dáváme hodně živnostníkům, ale zase opačně, živnostníci mají někdy pocit, že to dáváme do těch větších firem, což je asi normální. Chci tím říct jenom to, že pokud se zabezpečí i větší korporace, větší firmy, udrží se tam zaměstnanost, tak pochopitelně to bude mít bezprostřední dopad i do malých firem, protože nejvíce můžeme těm malým firmám a živnostníkům pomoci nikoliv v tom, že jim dám 15, 25 nebo 30 tis. korun sociálně-zdravotní, to je, řekněme, na přežití, na to, aby se jim kompenzovaly ty prvotní náklady, aby se vůbec nadechli, ale nejvíc jim pomůžeme tím, že jim zabezpečíme poptávku, to znamená, že budou mít komu prodávat. A tu poptávku my neumíme zabezpečit jinak než tím, že budou peníze na trhu, a ty peníze na trhu mohou být ve dvou formách, buď tím, že zabezpečíme zdroje například formou záruk, aby se půjčovaly, anebo tím, že se lidé nebudou bát o práci, že budou mít stabilní zaměstnání, že budou mít solidní mzdy, a tím pádem budou kupovat u živnostníků. Takže myslím si, že tohleto je zřejmé. Nezapomínejme ani na to, že se zabezpečila celá řada odkladů, od odkladů za nájemné, navíc doplněné - a tady to bylo i po námětu z Poslanecké sněmovny - kompenzací těch nájmů, tak odklady bankovních půjček, odklady různých plateb prostřednictvím Finanční správy. Ještě jednou opakuji, že jenom na DPH to bylo 3,5 mld. korun, je v tuto chvíli, zatímco v minulém roce touto dobou to bylo nějakých 50 mil. korun. Takže je vidět, že fungují i ty odklady u DPH. [[(11.20 hodin)]] A nezapomínejme ani na další formu nepřímé podpory, a to je propojování tuzemských subjektů, výrobců s potenciálními zákazníky z veřejné sféry. Kolem toho bylo hodně emocí. Faktem je to, že české firmy v oblasti zdravotnictví nebyly připraveny na tuto krizi. A teď to není výtka, to je prostě fakt, v průběhu krize celá řada firem se začala tzv. převlékat, tzn. začala budovat investiční linky, začala nabízet své produkty. To samo o sobě ale není jenom dostačující pro to, abychom je okamžitě zapojili do těch dodavatelsko-odběratelských vztahů. V rámci Ministerstva průmyslu a obchodu takto spolupracujeme nově se dvěma tisíci subjekty. Vytvořili jsme platformu, která se jmenuje Spojujeme Česko. Dáváme všechno dohromady, je na to speciální tým. Snažíme se podpořit ad 1 zdroje na to, aby dofinancovaly třeba výrobní linky, dofinancovaly nějaký rychlý vývoj, který potřebují, ale doslova a do písmene individuálně. Mimo jiné i s některými firmami, které zde už dneska byly zmíněny od pana ministra Vojtěcha, tak jsme je s nimi zařizovali, jejich certifikace, tzn. snažili jsme se upřednostňovat jejich produkty, aby prostě prošly zrychleným kolečkem v rámci Elektrotechnického zkušebního ústavu apod. Poté pochopitelně se mohou účastnit veřejných soutěží. I tam si stále musíme uvědomit to, že to není tak úplně triviální. Všichni víme to, že i když je firma česká, tak nemůžeme ji upřednostnit, musí splňovat nějaké nejenom kvalitativní, ale také cenové podmínky. Nicméně, a to už přecházím k tomu dalšímu bodu, v rámci Správy hmotných rezerv jsme tento systém a mechanismus našli. Takže dostávám se už k poslednímu bodu, a to je další opatření toho charakteru, kdyby nedej bože nějaká další vlna přišla, jak jsme na to připraveni, a opět z toho ekonomického, případně technologického úhlu pohledu. První připravenost musí být v rovině materiálové, to znamená, aby byl dostatek ochranných pomůcek, roušek, respirátorů, hygienických obleků atd. Proto jsme rozhodli, schválili vládou, posílení Správy hmotných rezerv. Celkově jsme to vyčíslili na částku zaokrouhleno 4 mld. korun. A co je na tom zajímavé, nejde jenom o to, že jsme si tedy vyčíslili, co všechno tam budeme potřebovat, a jsou to skutečně respirátory, roušky v řádu jednotek až desítek milionů korun, ale současně jsme našli podle našeho názoru dobrý mechanismus, jak do tohoto režimu dostat i české firmy, protože i Správa hmotných rezerv musí postupovat v nějakém schváleném dohodnutém režimu, tzn. musí to vysoutěžit. Nicméně my jsme udělali to, že polovička z těch všech produktů, z těch 4 mld. půjde klasickým materiálem ve smyslu hotovým výrobkem a druhá půlka půjde pouze na materiálové bázi, zjednodušeně řečeno vytváříme rezervační systém, logicky nikoli u firem asijských, ale u firem českých, které jsou dostupné, a fakticky to znamená, že stát předfinancuje materiál a zásoby pro firmy, které následně ty produkty vyrobí a budou pro Správu hmotných rezerv. Zjednodušeně řečeno, Správa hmotných rezerv si bude držet nehotové výrobky u tuzemských firem, které je následně budou v případě potřeby a krize dodávat. Myslíme si, že to je zaprvé docela revoluční krok, moderní způsob řízení Správy hmotných rezerv, a současně se toho budou moci v daleko větší míře zúčastnit české firmy. Druhým nezbytným krokem pro připravenost je technologická připravenost. Já zde nebudu hovořit teď o chytré karanténě 1.0, 2.0, jakkoli je to klíčový a důležitý nástroj, ale věřím, že se shodneme na tom, že přesně touto cestou, technologickou cestou, která v důsledku zabezpečí to, že v případě problému, v případě krize se nebude izolovat celá republika, ale odizolují se jednotlivé ať už regiony, nebo obchody, nebo třeba i rodiny atd. tak přesně těmito nástroji musíme jít, tyto musíme využívat s tím, že pochopitelně to bude stát další zdroje. A není to jenom otázka financí, je to otázka organizace a je to samozřejmě otázka připravenosti té technologie. Čili na to musíme být připraveni a to je to, do čeho teď investujeme další a další zdroje. A poslední, k čemu je třeba rovněž přihlédnout, a je zde vidět ten význam právě třeba v těchto situacích, je vyšší míra digitalizace státní správy. Ale tím teď nemyslím tu, o které se běžně diskutuje a kterou zde několik vlád se pokoušelo více či méně úspěšně dostávat do nějaké podoby. Myslím si, že tou cestou, kterou jdeme v digitalizaci státní správy, že je cesta správná, že vládní zmocněnec Dzurilla v tom udělal kus práce. Přesto tady vidíme jednu věc, že stát nebyl a není připraven na to, aby byl schopen on-line a okamžitě přijímat a rozdistribuovávat řádově statisíce, ne-li miliony případů. Zjednodušeně řečeno, v současné době se zejména na tři resorty, což je Ministerstvo práce a sociálních věcí, Ministerstvo průmyslu a obchodu a Ministerstvo financí, navalují statisíce až miliony různých žádostí. To znamená, vyřizují se jednotlivé programy. Nejenom že ty žádosti nechodí všechny elektronickou cestou, chodí velmi často papírovou cestou, manuální cestou, ale pochopitelně i ten stát nebyl připraven na to, aby informačními systémy dokázal v takovém množství a v takové rychlosti všechno okamžitě vyhodnocovat, správně konfirmovat, potvrzovat a v okamžitém čase ty zdroje vyplácet. Projevuje se samozřejmě to, že programy, které jsou jednoduché, typu třeba Pětadvacítky, se mohou realizovat okamžitě tam, kde je třeba určitá míra kontroly, ať už je to ošetřovné, kde je to menší míra kontroly, nebo větší míra třeba v programu Antivirus, tak pochopitelně se toto může chvíli zdržovat. A na to je třeba připravit nový systém. To není otázkou nešikovnosti těch resortů, je to dáno kapacitou technologickou a pochopitelně informačním systémem, který na toto nikdy nebyl stavěn, máme-li to rychle dělat. Čili pokud se chceme tohoto v budoucnosti vyvarovat, jakkoliv nechceme přivolávat žádné krize, tak toto jsou oblasti, na které je nezbytně nutné být připraven, a poté dojdeme k tomu, že nejenom můžeme se chovat lokálně k té krizi, nikoliv na bázi celé ekonomiky, ale současně všechno bude fungovat ještě rychleji, než je třeba dnes. Děkuji za pozornost a přeji hezký den.
Děkuji, pane místopředsedo. Jsou tu ještě dvě přihlášky s přednostním právem. Nejprve vystoupí pan předseda Marian Jurečka a poté pan předseda Kováčik. Prosím, pane předsedo, máte slovo.
Děkuji. Vážený pane místopředsedo, členové vlády, kolegyně, kolegové, já mám k tomuto jednání této mimořádné schůze a k navrženým bodům několik důležitých poznámek. A musím říci, že když jsem tady poslouchal vystoupení např. pana ministra zdravotnictví, tak jsem měl pocit, že jsem v těch prvních dnech a týdnech měsíce března žil asi v jiném státě a spolu se mnou tisíce pracovníků v sociálních a zdravotních službách. Protože on to tady prezentoval, jako kdyby všichni od počátku covidové pandemie měli dostatek všech ochranných zdravotních pomůcek a všechno bylo zalité sluncem, ale realita byla jiná. Byla jiná ještě počátkem dubna, kdy se tady ještě dořešovaly otázky zabezpečení pracovníků v sociálních službách, v terénních sociálních službách, kdy se řešila vůbec určitá pravidla pro to, jakým způsobem v těchto zařízeních fungovat. Dokonce tady docházelo k nonsensům, kdy se pacienti, kteří byli pozitivní covidem, vraceli do těch zařízení bez nějakých speciálních režimů atd. Byl bych velmi rád, aby k tomu bodu číslo 1, který zní Vyhodnocení průběhu první vlny pandemie koronaviru na území České republiky a opatření k prevenci druhé vlny, kdyby k tomu vláda zpracovala materiál. Slyšet tady vystoupení, která tady říkají jednotliví ministři - já je chápu, rozumím tomu, oni se snaží odprezentovat maximální nasazení, které oni a jejich kolegové a tisíce lidí v terénu odváděli, a za to dobré, co se podařilo, jim chci poděkovat. Nebylo to jednoduché a nezávidím nikomu, kdo byl v těchto týdnech, měsících členy vlády a ve vedení resortů na úrovni náměstků apod. Tomu rozumím. Ale velmi bych byl rád, aby tady byl opravdu otevřený kritický materiál, který bez potřeby píárově lakovat věci narůžovo by popsal, jak se ty věci odehrávaly. Aby to byla analýza, u které si otevřeně řekneme: tady se nám ty věci nepovedly. Protože jestli tady třeba i férově pan ministr vnitra Hamáček řekl, že on 2. března navrhoval na vládě, aby vláda vyhlásila nouzový stav, aby začal už od 2. března jednat centrální krizový štáb, tak je logické si říct, to asi byl moment, kdy se špatně rozhodlo, a to, co tehdy premiér udělal, že odložil o více než dva týdny centrální krizové řízení, bylo špatné rozhodnutí. A těch momentů bychom našli celou řadu. Celou řadu bychom našli také v otázkách právě zásobování ochrannými zdravotními pomůckami. A nejenom já, ale i lidé, kteří pracovali v první linii, občané, by velmi rádi chtěli slyšet, jak by to případně bylo v budoucnu. Budou tady opět dvě ministerstva, která budou zásobovat Českou republiku ochrannými zdravotními pomůckami, anebo už jsme se poučili? A bude tady jedno ministerstvo, které bude mít pravomoce a bude mít zodpovědnost a bude řešit logistiku jednotně, abychom tady nečetli dohady ministrů někdy před půlnocí na Twitteru, kdo koho kdy zítra bude zásobovat a kdo kam pojede? Byl bych také velmi rád, abychom dokázali v tomto materiálu reflektovat i zpětnou vazbu od právě lidí, kteří v té první linii byli, ať už to byli lidé v rámci záchranné služby, lidé pracující ve zdravotních službách, v nemocnicích, v sociálních službách atd. Takže se velmi přimlouvám za to a budu o to i písemně žádat pana premiéra a vládu, aby takovýto souhrnný materiál, který udělá analýzu dosavadního průběhu a především řekne, v čem byla ta kritická místa, kde jsme mohli postupovat lépe, a vzejdou z toho doporučení pro případnou budoucnost, kterou si nikdo nepřejeme, ale která může přijít. Byl bych také rád, aby v tom také zaznělo, v tom materiálu, jestli se budou aktualizovat pandemické a krizové plány v rámci České republiky a působnosti jednotlivých ministerstev. Jestli tedy z toho vzejdeme podstatně lépe připraveni na tu druhou vlnu. [[(11.30 hodin)]] Pak je tady samozřejmě ten druhý bod a to je otázka skupiny občanů, kterým se nedostalo pomoci. Já bych to rozdělil na dvě kategorie. Jedna kategorie - nedostalo pomoci těm, kteří řešili nedostatek zdravotních pomůcek. Já teď nechci mluvit jenom o zdravotnických zařízeních, ale na mě, a věřím, že i na ostatní poslance, se obraceli lidé, kteří měli doma v péči třeba osobu, která má sníženou imunitu, onkologického pacienta nebo pacienty, kteří musí jezdit například pravidelně na dialýzu atd. A tito lidé řešili, že neměli oni ochranné zdravotní pomůcky. A neměli si kde jít o ně požádat v těch prvních týdnech. Takže aby ten celý zdravotní systém pamatoval i na ty pacienty, kteří jsou dlouhodobě v nějakém typu domácí péče, na jejich blízké, aby ti byli zahrnuti do plánu, kdy víme, že na tyto lidi musíme pamatovat a dodat jim ochranné zdravotní pomůcky. A pak je ta druhá skupina lidí, a to je otázka nedostatku té případné ekonomické pomoci. Podle mě stále jsou tady bílá místa na mapě. My jsme za KDU-ČSL už na konci března upozorňovali na lidi, kteří jsou na ošetřovném, a na to, aby se zvýšilo ošetřovné na 80 %. Upozorňovali jsme na OSVČ, OSVČ na vedlejší činnosti, malá eseróčka, lidi na dohody, a k dnešnímu dni, ano, většina z toho je vyřešena, ale třeba živnostníci na vedlejší činnosti i do dnešního dne vyřešeni nejsou. Pořád mně do mailové schránky píšou lidi, kteří pracovali na 0,3, 0,4 úvazku a třeba i o tu práci teď dočasně přišli a měli jako doplněk svých příjmů částečnou činnost jako OSVČ. Nemají žádnou kompenzaci. Nebo lidi, kteří nedostali ošetřovné, protože z nějakých důvodů měli určitý nedoplatek, exekuci apod. Oni jsou v situaci, kdy řeší nějaký problém, teď přišel výjimečný stav, nebo výjimečná situace, která dále propadla jejich příjmy, a oni si nesáhli na tu pomoc, kterou stát nabízel. Já bych byl velmi rád, aby i z hlediska právě té ekonomické, finanční pomoci firmám, lidem, rodičům, samoživitelkám, abychom dokázali nastavit pravidla, která budou dopředu zřejmá, transparentní, a budeme vědět, že nikoho nenecháváme propadnout sítem v situaci, kdy třeba omezujeme jejich možnost výdělku. Byl bych také rád, aby k tomu bodu 3 - Informace vlády o nákupech zdravotnického materiálu a podílů v soukromých firmách či jiných zvažovaných intervencích zazněla jasná strategie. Tady pan ministr Vojtěch argumentoval o tom, ať se podíváme, jak nakupovali jiní, ostatní a podobně, ale když jsem třeba včera poslouchal ve Dvaceti minutách Radiožurnálu předsedu Nejvyššího kontrolního úřadu, tak ten jasně říkal, že i v dobách stavu nouze platí to, že se tady musí ti, kteří objednávají zdravotní pomůcky či jiné pomůcky, chovat v rámci zákonů České republiky o hospodaření s majetkem státu, o principech péče řádného hospodáře. A byl bych rád, aby tady byly nastaveny kroky, které povedou k tomu, že budeme vědět, v zákoně o veřejných zakázkách máme nastavené limity, mantinely pro to, aby ve stavu nouze ministři a jejich resorty objednávali s těmito principy péče řádného hospodáře. Abychom věděli, že vláda po této první vlně má navázané kontakty s českými firmami, s kterými. A víme, kolik třeba v případě podzimu budeme schopni toho zdravotnického ochranného materiálu zabezpečit z vlastních zdrojů. Toto bych byl rád, aby prostě bylo také černé na bílém popsáno, abychom věděli, že příště nebudeme nakupovat za 10 či 12 miliard korun z Číny, ale že budeme velkou část těchto peněz schopni investovat u našich domácích výrobců a že třeba ti výrobci mají vyčleněné kapacity a mají nějakou dohodu se státem, že jsou schopni potom nějaký objem, ať už jsou to respirátory, roušky, ochranné obleky a další, že jsou schopni to dodat. Pokud jde o ten čtvrtý bod, musím říci, že vyšetřovací komise v Poslanecké sněmovně mohou vést buď k tomu, že dojdou k nějakému závěru, kdy se popíše mnoho stran papíru, ale nic z toho není, nebo dojdou k závěru, kdy to vyústí v podání trestního oznámení. Já jsem ten druhý závěr už udělal před třemi týdny, kdy jsem to trestní oznámení podal se spoustou podnětů k prošetření. Jsem také rád, že i třeba pan premiér hovořil o tom, že je nutné, aby se ty nákupy prověřily, aby kolem toho nebyla pachuť a aby ty nejasnosti se vysvětlily. Takže tolik několik pohledů na to, jak bych byl rád, aby vláda přistoupila k tomu vyhodnocení té první vlny, poučení se z toho, co se stalo, abychom dokázali být lépe připraveni. A asi bych to celé uzavřel tím, že když třeba například v oblasti vysokorychlostních železnic kupujeme dokumentaci a know-how od kolegů z Francie, kteří s tím mají desítky let zkušeností, tak já bych byl rád, abychom se zaměřili na to know-how v této oblasti boje s covidem od Tchaj-wanu. Tady padlo několikrát v těch předchozích vystoupeních slovo chytrá karanténa. Přiznám se - může někdo odprezentovat výsledky chytré karantény za poslední týdny? Může někdo říct, v čem konkrétně chytrá karanténa dnes pomáhá zvládat situaci v lokalitě dolu OKD? Mluví se o tom, ale já se přiznám, neviděl jsem černé na bílém nějaké konkrétní výsledky z tohoto. A byl bych rád, abychom se poučili od států, které už to zvládly, které se poučily z epidemie SARS, a Tchaj-wan je evidentně tím, který dokázal ochránit nejenom zdraví svých obyvatel, ale i jejich ekonomiku a jejich životní úroveň a jejich základní, řekněme, životní potřeby. Myslím si, že z toho můžeme hodně čerpat. Nemusíme vymýšlet věci úplně nové, ale já mám pocit, že tady prostě o tom dobrém příkladu z Tchaj-wanu se moc nemluví. A byl bych také rád, kdyby vláda v rámci zahraniční politiky měla tu odvahu a férovost říct - jestliže tady nějaký stát, který v této oblasti je dobrý, tak by bylo dobré říci, že by měl v rámci Světové zdravotnické organizace mít přístup tyto věci na těch fórech obhajovat, vysvětlovat, a nikoliv proto, že je tady zadání politiky Číny, která Tchaj-wan nechce ani na půdě WHO, abychom k tomu mlčeli. Děkuji za pozornost.
Děkuji, pane předsedo. A v tuto chvíli s přednostním právem poslední přihlášený pan předseda Pavel Kováčik. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Paní a pánové, nechci ubírat času ostatním kolegyním a kolegům, poslankyním a poslancům pro tu diskusi, proto budu velice krátký. Dvě krátká sdělení. To první je, že bychom při tom všem účtování, vyhodnocování, děkování, při těch všech poklonách, které jsou zajisté zasloužené, abych nebyl zase chycen za slovo, neměli také zapomínat na jiné lidi, kteří byli také v první linii a o kterých se nepíše a nemluví. A tak jen připomínám, abychom vždycky, když budeme mít na paměti, že musíme odměnit, ocenit, vyhodnotit lidi první linie ze zdravotnictví, sociálních služeb, z vlády a tak podobně, měli také na paměti lidi, kteří nám v té době nejhorší zajišťovali dostupnost základních životních potřeb, prodavače a prodavačky v supermarketech, ale také ty, kteří ty potraviny vyráběli a dodávali. Ty, kteří zajišťovali teplo, například, a teplou vodu a páru v nemocnicích, to také nebylo úplně jednoduché, když řádila ta nejhorší vlna a když třeba to mohlo postihovat i lidi, kteří dodávali tyto komodity. Lidi pracující v dopravě, taxikáře. Ostatně ten příklad toho prvního medializovaného nemocného, vyléčeného a léčeného tím drahým zahraničním lékem, taxikáře, to právě byla taková typická modelová situace, jak jsou ti lidé v první linii, kteří pracují ve veřejné dopravě jaksi první na ráně také. I těm je třeba složit hold, že se v té situaci chovali a zachovali velmi dobře, hrdinsky, a také na ně je třeba nezapomínat. Ta druhá věc. Víte, že probíhaly různé mediální dohady, přestřelky, hádky, netrpělivosti a nedočkavosti. Já jsem tehdy řekl ano, až poté, co situace pomine a zklidní se, zruší se ten nouzový stav, tak můžeme začít účtovat, vyhodnocovat a také ale připravovat všechny ty struktury na případný další atak nebo na případnou další podobnou situaci, která může nastat. Ta doba teď nastala. A třeba ta hádka, která probíhá o soběstačnosti potravin, soběstačnosti České republiky ve výrobě potravin, ta je také jednou z těch situací, které je třeba řešit podrobně, a ne se utápět v dohadech, a řekněme, v určité obhajobě toho dosavadního předcovidového stavu, kdy se stalo, že Česká republika tu soběstačnost na vlastních vyrobených potravinách spíše snižovala vinou různých předchozích politik, vlastně i vinou špatné transformace zemědělství po převratu v roce 1989. Teď máme jedinečnou příležitost to napravit. Teď je ta doba vyhodnocování. [[(11.40 hodin)]] Já jsem přítelem toho, aby konaly ty orgány, které mají, třeba NKÚ nebo orgány činné v trestním řízení, je-li nějaké podezření, a teprve potom můžeme zřizovat parlamentní vyšetřovací komise, které považuji spíše za nadstavbu než základnu tady toho celého procesu. Možná se pletu, možná ne, odpusťte mi to když tak. A proto si myslím, že poté, co svoji práci odvedou orgány k tomu určené, může Poslanecká sněmovna případně zřizovat komisi. Podle našeho soudu ne dříve. Nicméně program, který je nabízen Poslanecké sněmovně ke schválení, poslanecký klub KSČM rovněž podpoří. Děkuji.
Děkuji, pane předsedo. Nikdo další s přednostním právem se nehlásí, tak než přistoupíme k hlasování, vás ještě seznámím s omluvami, které přišly. Ministr kultury Lubomír Zaorálek se omlouvá z dnešního jednání od 17 hodin do konce jednacího dne z pracovních důvodů, paní poslankyně Margita Balaštíková se omlouvá v době od 11.15 do 17 hodin z pracovních důvodů a pan poslanec Václav Klaus se omlouvá z dnešního jednání od 11.30 do konce jednacího dne z pracovních důvodů. Připomínám, že podle § 54 odst. 7 zákona o jednacím řádu nelze hlasovat o žádné změně nebo doplnění pořadu, budeme hlasovat pouze o celém návrhu pořadu 50. schůze Poslanecké sněmovny, tak jak vám byl písemně předložen. Já přece jenom ještě malou chvíli počkám, protože při přihlašování se kolegů s přednostními právy si nikdo nemohl udělat přesný obrázek o tom, kdy přistoupíme k hlasování. Nicméně si myslím, že v tuto chvíli už přišli všechny poslankyně a poslanci, kteří byli v předsálí, a že můžeme přistoupit k hlasování. Tedy hlasujeme o návrhu pořadu 50. schůze Poslanecké sněmovny, jak vám byl písemně předložen. Slyším žádost o odhlášení. Všechny jsem vás odhlásil, prosím, abyste se znovu přihlásili svými hlasovacími kartami. Stalo se a můžeme přistoupit k hlasování. Zahajuji hlasování. Kdo je pro? Kdo je proti? Hlasování číslo 2, přihlášeno 158 poslanců, pro 156, proti nikdo. Konstatuji tedy, že pořad schůze byl schválen. A nyní přistoupíme k prvnímu bodu schváleného pořadu a to je