Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da prisustvuje 65 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje ulovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 12. do 16. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Zoran Đorđević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Siniša Mali, ministar finansija, Zoran Kasalović, državni sekretar u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, Bojana Stanić, državni sekretar u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Ivana Savićević, pomoćnik ministra državne uprave i lokalne samouprave, Miloš Janković, vršilac dužnosti pomoćnika ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Snežana Bogdanović, šef odseka u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Gordana Pođanin i Biljana Grandović, viši savetnici u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i Jelena Ljubinković, samostalni savetnik u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama od 12. do 16, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničkih grupa. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, član 96. stav 4. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenim u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, AP, ili jedinica lokalne samouprave; Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru; Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima AP i jedinica lokalne samouprave; Predlogu zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama i Predlogu zakona o agencijskom zapošljavanju. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da) Reč ima ministar državne uprave i lokalne samouprave Branko Ružić. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama su danas četiri Predloga zakona iz nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokale samouprave; Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave; Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru; Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima AP i jedinica lokalne samouprave; Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama. Predloženim izmenama navedenih zakona redefinišu se rokovi od kojih počinje primena sistemskog i posebnih zakona o platama u pojedinačnim delovima javnog sektora, uslovljene potrebom da se u predstojećem periodu sprovedu dodatne finansijske analize prelaska na nov sistem plata i da se ostavi novi, primeren vremenski period poslodavcima i zaposlenima za pripremu za implementaciju novih rešenja. Zbog potrebe da se u predstojećem periodu sprovede detaljnija procena fiskalnog uticaja, uključivanja svih zaposlenih u javnom sektoru novi sistem plata i omogući planiranje i utvrđivanje troškova rada zaposlenih prema novom sistemu plata, kako bi se sprečilo da učešće mase zarada opšte države u BDP poraste, pristupilo se izmeni navedenih zakona na predloženi način. Prilikom pripreme navedenih propisa imalo se u vidu složenost, kompleksnost procesa implementacije zakona, koja podrazumeva značajne obaveze za poslodavce u javnom sektoru, kao i za osnivače javnih službi i drugih pravnih lica putem planiranja osnovice za obračun plata kojom treba postići finansijsku održivost republičkog, pokrajinskih i naravno lokalnih budžeta. To je sve uslovilo potrebu da se od usvajanja navedenih zakona pa do njihove primene, ostavi odgovarajući vremenski period, čime bi se omogućilo da reforma sistema plata postigne finansijski održivi efekat počev od 1. januara 2021. godine. Ovim putem želim da ukažem i na to da platni razredi postoje u sistemu državnih organa, počev od 1. januara 2007. godine, kada je tada usvojen reformski zakon o platama državnih službenika i nameštenika. Dakle, rad državnih službenika se već prati i plate državnih službenika se zavisno od vrednovanja rada kreću kroz platne razrede. Platni razredi znače da se praktično plate povećavaju zaposlenima na bazi kvaliteta njihovog rada, čak i u slučaju da se ne povećava osnovica na osnovu koje se obračunava plata. Platni razredi znače dobro upravljanje učinkom i ljudima, koje naravno treba da prati nagrada kroz platu. Naše opredeljenje je da se kroz reformu sistema plata omogući primena platnih razreda za celokupni javni sektor. Predlažemo da se početak reforme odloži za još jednu godinu, imajući u vidu kompleksnost ovog procesa. Naime, reforma se odnosi na preko 400 hiljada zaposlenih u raznim ustanovama, državnim organima, javnim agencijama, jedinicama lokalne samouprave koji moraju da budu pripremljeni za promenu, jer će one da implementiraju kada reforma počne. Specifičnosti svakog dela javnog sektora moraju da se analiziraju i važe kroz sistem plata, dodatka i drugih prava koje proizilaze iz rada, kao i kroz proces planiranja finansijskih troškova rada. Dakle, treba voditi računa da zdravstvo ima dežurstva i drugačiju organizaciju rada zbog potrebe pružanja neprekidne zdravstvene, odnosno neprekidne dostupnosti zdravstvene zaštite. Prosveta se razlikuje u pogledu organizovanja, pa i do samog finansiranja, od predškolskog preko osnovnog i srednjeg, pa i do visokog obrazovanja. Nauka je takođe u reformskom procesu finansiranja. Organi lokalne samouprave prolaze kroz reformski proces u radnim odnosima. Sve to naravno uslovljava da je obimna finansijska analiza svakog sektora, načina njihovog organizovanja, načina njihovog finansiranja i troškova rada neophodna da bi se napravio smislen i budžetski održiv prelazak na novi sistem u svim delovima javnog sektora. Za svo ovo vreme, dakle od 2015. godine kada je rešeno da se uđe u reformu, urađen je i još uvek se radi na ogromnom delu posla koji treba da omogući da reforma otpočne. Doneta su četiri nova zakona o platama posle dugih pregovora sa sindikatima i drugim zainteresovanim stranama. Dakle, Sistemski zakon, Zakon za javne službe, za AP i jedinice lokalne samouprave i Zakon za javne agencije. Pripremljen je nacrt još jednog zakona koji tretira državne službenike, koji je prošao kroz javnu raspravu. Urađena su takođe radna mesta u javnom sektoru kroz usvojeni katalog radnih mesta i naravno da se promene u radnim mestima sve vreme prate kroz katalog i samim tim i usklađuju. To je jedan živi organizam, jedna kontinuirana aktivnost. Izvršena je takođe implementacija kataloga u sistematizaciji svih javnih službi. U završnoj fazi je priprema za usvajanje kataloga radnih mesta nameštenika u državnim organima i organima AP i jedinice lokalne samouprave. Usklađen i šifarnik registra Trezora sa katalogom radnih mesta, kao podrška finansijskoj analitici i adekvatnog praćenja zaposlenosti u javnom sektoru. Razgovaralo se sa svi ministarstvima i sindikatima o vrednovanju radnih mesta, što treba da rezultira donošenjem uredbe o koeficijentima za radna mesta iz kataloga. Takođe, ono što nas očekuje, to je nastavak razgovora sa sindikatima i to je još jedan veoma važan deo procesa koji treba da izvršimo i naravno da završimo, kako bi se postigao što je moguće veći konsenzus oko konačnih rešenja pre implementacije 1. januara 2021. godine. Radi se takođe analiza zatečenih isplata plata kod svakog poslodavca u javnom sektoru, kao i finansijska analiza mogućih opcija po kojima bi reforma mogla da se postepeno implementira kada započne primena zakona. Znači, radi se, praktično, o veoma kompleksnom, zahtevnom, finansijski pre svega osetljivom procesu koji mora da bude izveden do kraja tako da možemo pouzdano da kažemo kako će reforma uticati na budžet i kako na platu svakog zaposlenog. Ako imamo u vidu da su ovakvi reformski procesi u drugim državama pripremani, implementirani u sistem i duže od 10 godina onda treba zaista i uvažiti razloge zbog kojih se jedna ovako ozbiljna reforma ne može sprovesti ni u Srbiji u tako kratkom roku. Naročito što ovom reformom ne smemo da ugrozimo budžetsku stabilnost postignutu u prethodnom periodu. Na kraju, ja se nadam da ćete svakako u danu za glasanje podržati predlog izmena ova četiri zakona i nadam se da ćete uvažiti i argumentaciju koja tretira ovo pitanje i sva obrazloženja koja smo dali, jer se zaista radi o jednom veoma zahtevnom, kompleksnom procesu koji radimo zajedno sa Ministarstvom finansija i čitava Vlada je vrlo posvećena ovoj tematici i najvažnije je da kada uđemo u implementaciju samog reformskog dela reforme sistema plata važno je da to bude i smisleno i finansijski održivo i da bude pre svega u interesu onih na koje se odnosi, a to su, kao što sam rekao na početku, preko 400.000 ljudi koji rade u našim javnim službama, organima, agencijama itd. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem ministre Ružiću. Reč ima Zoran Đorđević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Izvolite ministre.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred vama je Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju. Naime, uvođenjem zakonskog okvira za rad preko agencije za privremeno zapošljavanje vrši se usaglašavanje radnog zakonodavstva Republike Srbije sa međunarodnim standardima MOR. Narodna skupština Republike Srbije je 20. februara 2013. godine usvojila Zakon o potvrđivanju Konvencije MOR broj 181, o privatnim agencijama za zapošljavanje, čime je načinjen još jedan korak u harmonizaciji našeg zakonodavstva sa međunarodnim standardima. Ovim zakonom vrši se usklađivanje kako sa navedenom konvencijom i preporukom 188, tako i sa Direktivom 2008/104 o radu preko Agencije za privremeno zapošljavanje i drugim direktivama koje sadrže odredbe koje se odnose na agencijske radnike, odnosno ustupanje zaposlenih. Iz tog razloga je donošenje ovog zakona potvrđeno kao prioritet u akcionom planu za sprovođenje programa Vlade 2017-2019 u nacionalnom planu. Zakonom o radu nije regulisan ravnopravni status niti su uređeni uslovi pod kojima se zapošljavaju radnici u cilju njihovog ustupanja na rad drugom poslodavcu, kao ni njihova zaštita. Međutim, Zakonom o privrednim društvima nema ograničenja u pogledu obavljanja više delatnosti, pa i onih koje nisu upisane u registar, tzv. sporedne delatnosti, ustupanje radnika je dozvoljeno Uredbom o klasifikaciji delatnosti, kao privremeno zapošljavanje i ostalo ustupanje ljudskih resursa, tako da se ovim delatnostima mogu baviti svi privredni subjekti, a ne samo agencije. Uredba je jedini osnov za privremeno zapošljavanje i ustupanje ljudskih resursa bez postojanja adekvatne zakonske regulative koja bi obezbedila zaštitu prava ustupljenih lica. Zakon o radu poznaje samo ugovorni odnos između zaposlenog i poslodavca, tako da ne uređuje rad zaposlenog preko Agencije za privremeno zapošljavanje. Jasnim definisanjem Agencije za privremeno zapošljavanje i preciziranjem uslova za njihov rad, pravima i obavezama lica koja sa Agencijom za privremeno zapošljavanje zaključuju ugovor o radu radi ustupanja na privremeni rad poslodavcu korisniku i druga međusobna prava i obaveze zaposlenih Agenciji poslodavca korisnika urediće se ova oblast i maksimalno zaštiti tzv. agencijski zaposlenik. Pozitivni efekti donošenja ovog zakona ogledaju se u zaštiti i unapređenju uslova rada radno angažovanih lica u svrhu ustupanja zaposlenih drugim subjektima, korisničkim preduzećima, izjednačavanje u pogledu osnovnih uslova rada sa zaposlenim kod poslodavca korisnika, a naročito poboljšavanje radnopravnog statusa sa prelaskom sa Ugovora o privremenim i povremenim poslovima na Ugovor o radu, čime se obezbeđuju sva prava iz Zakona o radu i opšteg akta, to je kao što su Kolektivni ugovor i Pravilnik o radu. Zatim jednak položaj u pogledu uslova rada kao da je neposredno zasnovao radni odnos kod poslodavca korisnika što će doprineti boljim uslovima rada, a naročito povećanju zarade ustupljenih zaposlenih, pravo na naknadu troškova za dolazak i odlazak sa rada, za ishranu u toku rada, za regres za korišćenje godišnjeg odmora, za vreme provedeno na službenom plutu u zemlji i inostranstvu, za smeštaj i ishranu za rad i boravak na terenu. Bolje obezbeđeni uslovi za bezbednost i zdravlje na radu. Pravo na neograničeno radno vreme i isplatu prekovremenih radnih sati rada. Pravo na odmor u toku dnevnog rada, dnevni i nedeljni odmor, godišnji odmor i druga odsustva, državne i druge praznike. Siva ekonomija i neformalno zapošljavanje predstavljaju jedan od ključnih izazova sa kojima se Republika Srbija i danas suočava. Ne registrovane aktivnosti u značajnoj meri nanose štetu svim zainteresovanim akterima, poslodavcima, zaposlenima i samoj državi. Sa jedne strane ne prijavljeni radnici su uskraćeni za osnovna prava, između ostalog prava iz penzijskog i zdravstvenog osiguranja, dok sa druge strane država ne uspeva da naplati poreze i doprinose. Takođe, kompanije koje posluju legalno imaju znatno veće troškove poslovanja posebno radne snage u odnosu na svoje konkurente iz sive zone. S toga sve zainteresovane snage moraju imate zajednički cilj i zadatak, a to je da se bore protiv sive ekonomije. Primena zakona doprineće suzbijanju sive ekonomije, odnosno smanjivanja rada na crno, jer su do sada agencijski radnici nisu bili vidljivi u sistemu radnopravnih odnosa, te su bili podložni svim oblicima narušavanja ustavnih i zakonskih prava iz rada i socijalno osiguranja, tako da su spadali u oblik rada na crno. Sagledavajući sve mogućnosti za rešavanje problema ne zaštićenih i diskriminisanih zaposlenih koji radi kao ustupljeni zaposleni činjenicu da postoji pravni osnov za obavljanje delatnosti, iznajmljivanje zaposlenih za potrebe drugih tzv. privremeno zapošljavanje i ostalo ustupanje ljudskih resursa, a nedostaju zakonska rešenja koja će u skladu sa međunarodnim standardima urediti radnopravni položaj ustupljenih zaposlenih agencija i korisničkih preduzeća donošenje ovog zakona je ne samo najbolji već jedini način za rešavanje napred navedenih problema. Zakon o agencijskom zapošljavanju obezbediće i pravni osnov za otklanjanje svih navedenih problema a posebno nejednakost i diskriminacija i nelojalna konkurencija kada je u pitanju status ustupljenih zaposlenih i agencija, poslodavaca koji se bave ustupanjem i poslodavaca korisnika kod kojih ti zaposleni obavljaju rad. U danu za glasanje predlažem da podržite ovaj zakon, jer kao što sam rekao on je nešto potpuno novo kod nas u sistemu i verujem da će u potpunosti unaprediti položaj svih naših zaposlenih. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, ispred Odbora za rad, socijalnu politiku, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva ističem da je Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju bio predmet razmatranja, da ga je nadležni odbor prihvatio i predložio Narodnoj skupštini usvajanje u načelu. Ono što najpre moram da kažem, to je da pohvalim rad Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja upravo iz razloga što se radi o jednom sasvim novom sistemskom zakonu čiji je prevashodni cilj unapređenje radnopravnog statusa radnika koji su radili na povremenim i privremenim poslovima. To su uglavnom sezonski radnici, to su uglavnom građevinski radnici. Unapređenje kvaliteta njihovog života, njihova naknada koja će se obračunavati u skladu sa uporednim radnim mestom, poslodavca korisnika, njihov sveukupni bolji životni standard i smanjenje siromaštva. Cilj SNS, naravno i ove Vlade i našeg predsednika jeste da siromaštvo u Srbiji bude svedeno na najmanju moguću meru, a to znači da se kvalitet života svih radnika koji su radno angažovani po bilo kom osnovu unapredi i da se život njihovih porodica takođe, životni standard unapredi. Takođe, moram da pohvalim nadležno ministarstvo zato što je na jedan potpuno transparentan način došlo do predloga zakona koji je danas na dnevnom redu, ovde u domu Narodne skupštine. Moram da istaknem da su bili uključeni predstavnici drugih ministarstava, predstavnici Privredne komore, predstavnici Unije poslodavaca, da je javna rasprava održana u novembru 2018. godine, kao i da su bili i okrugli stolovi upravo na temu prezentacije ovog zakona u pet gradova u Republici Srbiji, Beogradu, Novom Sadu, Nišu, Kragujevcu i Novom Pazaru. Takođe, ovim zakonom na precizan i detaljan način se utvrđuje obaveza agencija za zapošljavanje, kojih je prema podacima iz 2018. godine, prema podacima Ministarstva rada, bilo 111, tačno na precizan način su uređuje rad agencija. Time se sprečava nelojalna konkurencija, daje se mogućnost pojavljivanja većeg broja agencija na tržištu rada, ali ono što je najvažnije, to je da se smanjuje siva ekonomija koja je kancer svakog društva. Naravno da smanjenjem sive ekonomije ovaj zakon i te kako doprinosi. Takođe, moram da pohvalim da će nadzor nad primenom ovog zakona vršiti Inspektorat za rad, uprava u okviru Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, da će podzakonski akti za primenu ovog zakona takođe nadležni ministar doneti u vremenu koje je propisano zakonom. Nadamo se da će implementacija ovog zakona doprineti poboljšanju životnog standarda zaposlenih kojima do sada nije na adekvatan način bio utvrđen radnopravni status. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice. Da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SDPS, narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče, uvaženi ministri sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege. Pred nama je danas Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju, između ostalog, čini mi se jedan od važnijih, jer je ova oblast do sada bila dosta nedefinisana, kao što je rekao i ministar u uvodnom izlaganju. Zato treba ponoviti, radi javnosti, pre svega zbog onih koji su trenutno u tom statusu tzv. agencijskog zaposlenog. Predmet uređivanja ovog zakona, kao što se može videti u materijalu koji smo dobili, pre svega su prava i obaveze zaposlenih koji zasnivaju radni odnos sa Agencijom za privremeno zapošljavanje, zatim jednak tretman, kako da kažem, ustupljenih zaposlenih u pogledu ostvarivanja određenih prava iz radnog odnosa, onda uslovi za rad agencija za privremeno zapošljavanje. Predviđen je i način, kao i sami uslovi ustupanja zaposlenih drugom preduzeću, odnosno drugom pravnom licu, zatim odnos agencija između i poslodavaca korisnika, kao i obaveze agencija i poslodavaca korisnika prema ustupljenim zaposlenima. Interesantno je da dosadašnjim propisima koji uređuju ovu oblast nije regulisano pitanje agencija za privremeno zapošljavanje, iako one, kao što smo čuli od prethodne koleginice, u praksi dugo postoje. Zakon o radu poznaje samo ugovorni odnos između zaposlenog i poslodavca, tako da ne uređuje rad zaposlenog preko Agencije za privremeno zapošljavanje. Međutim, preciznijim definisanjem agencija za privremeno zapošljavanje, kao i uslova za njihov rad, prava i obaveza, ovim zakonom uređuje se ova oblast i maksimalno se zaštićuju oni koji su tzv. agencijski uposleni, odnosno zaposleni kod poslodavca. Predviđeno je i kolektivno pregovaranje, što je jako dobro, i kolektivno pregovaranje u agenciji ili kod poslodavca korisnika. Ugovorima se mogu pregovarati i neki segmenti kojima bi se unapredili i usavršavali, recimo, putem raznih edukacija zaposlenih, kao i pristupa objektima, npr. za boravak dece ili neke druge vidove pogodnosti za same zaposlene preko Agencije za zapošljavanje. Zakonska rešenja koja su pred nama danas pozitivno će uticati na tržište rada u, mogu da kažem, neka četiri segmenta. Prvo, doprineće povećanju broja ugovora o radu sa iznajmljenim radnicima, drugo, doprineće poboljšanju materijalne i socijalne sigurnosti iznajmljenih radnika kroz obezbeđivanje zarade koja je jednaka zaradi uporednog radnika kod poslodavca. Pod tri, dovešće do ukidanja nelojalne konkurencije, kao što smo čuli od ministra, između samih agencija i agencija i poslodavca. Pod četiri, doprineće većoj konkurentnosti među agencijama koje se bave iznajmljivanjem radne snage na zakonskim i tržišnim osnovama. U cilju postizanja održivog trenda zaposlenosti, definisani su pojedinačni ciljevi koji kroz sprovođenje različitih programa, kao što stoji u materijalu, mere i aktivnosti, treba da doprinesu povećanju zaposlenosti u Srbiji. Između ostalog, tu se misli na podsticanje zapošljavanja u manje razvijenim regionima i razvoj regionalnih i lokalnih politika zapošljavanja, što je jako važno, naročito kada je u pitanju južna i jugoistočna Srbija. Zatim, širenje programa aktivne politike zapošljavanja, što dovodi do unapređenja kvaliteta ljudskih resursa i na kraju razvoja institucija, odnosno institucionalnih kapaciteta. Ono što treba istaći je da će zakon o agencijskom zapošljavanju obezbediti pravni osnov za otklanjanje svih navedenih problema dosadašnjih, a posebno nejednakosti i diskriminacije kada je u pitanju status zaposlenih i agencija poslodavaca. Treba istaći član 31. Predloga zakona gde se uređuju kolektivna prava ustupljenih zaposlenih u skladu sa međunarodnim standardima Međunarodne organizacije rada i Evropske unije. Zbog specifičnosti ovog vida angažovanja zakonom je propisano da se ustupljeni zaposleni računaju u ukupan broj zaposlenih kod poslodavca korisnika pri utvrđivanju ispunjenosti uslova za određivanje predstavnika zaposlenih u skladu sa zakonom, kao i da imaju pravo na sindikalno organizovanje i delovanje, što je jako važno. Opšte je poznato da se SDPS zalaže za sve zaposlene, bez obzira na vrstu radnog odnosa i radno vreme. U samom programu SDPS u delu obezbeđivanja socijalne sigurnosti i radnih mesta se, između ostalog, ističe da socijalno odgovorna država podrazumeva organizovanu solidarnost, gde država pre svega treba da pospeši stvaranje i saradnju sa različitim udruženjima i ostalim oblicima angažovanja čiji su ciljevi društvena solidarnost, socijalna zaštita i radno angažovanje. Moje pitanje je zato što smo dobili kao poslanička grupa i predloge Samostalnih sindikata Srbije da li je bilo razgovora i sa sindikatima. Koliko sam shvatio koleginicu, javna slušanja su održana u Srbiji. Kakav je stav Socijalno ekonomskog saveta kada je u pitanju ovaj predlog zakona? Takođe, u tim predlozima Samostalnih sindikata Srbije ima vrlo zanimljivih ideja koje, nadamo se, kao SDPS da će biti predviđene u tom delu koji se zove podzakonska akta, a tu se pre svega misli na bankarsku garanciju, kao sigurnost agencije za zapošljavanje, kao i solidarnu odgovornost agencija i poslodavca. U danu za glasanje SDPS podržaće set predloga zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, u petak i danas imamo 16 predloga zakona koji su nekako blisko vezani sa Zakonom o budžetu i od tih 16 predloga, 13 su izmene i dopune zakona. Neki se menjaju čak 17 puta. To valjda dovoljno govori o tome da su ovi predlozi loši i da sve ovo o čemu ste vi ovde danas, gospodo ministri, govorili, treba menjati iz korena. Takođe je važno da napomenemo da ćete vi za neki dan usvojiti i zakon kojim se povećava taksa za tzv. Javni servis, koji sve jeste samo to nije. Danas je poskupela struja za 3,9%, pa niste nešto dobro sinhronizovali, trebalo je bar da sačekate da ovo povećanje penzija ili povećanje minimalne zarade i ovo povećanje zarada u javnom sektoru, pošto ste očigledno lepo uklopili da se ta povećanja ponovo vrate u budžet. Znači, ništa od povećanja potrošnje, što je vaša priča u javnosti. Ministar je govorio o platnim razredima i ova tri zakona koja se odnose na plate u lokalnim upravama, Republici, autonomnim pokrajinama. Pa, neće biti da je onako kako smo čuli od ministra. Prvo, platni razredi u Srbiji ne postoje. Platni razredi se obećavaju već punih, evo, 19 godina. Vi ste, ministre, rekli da se u nekim drugim zemljama ta vrsta reforme priprema više od 10 godina. Evo, u Srbiji, 19 godina. Svaki ministar i svaki predsednik Vlade su kao jedan od prioritetnih poslova obećavali platne razrede. Vi kažete da se od 2007. godine u Srbiji primenjuju u lokalnim samoupravama platni razredi i da se na osnovu kvaliteta rada usklađuju plate, odnosno povećavaju zarade zaposlenih. Prvo, to nisu platni razredi i to vam je svakako jasno. Postoje neka ocenjivanja koja su sve više nego realne ocene, gde nemate egzaktnih podataka na osnovu kojih neposredni rukovodilac ocenjuje zaposlenog i onda je tu toliko zloupotreba u lokalnim samoupravama da je to prosto neverovatno. Od ličnih interesa, ličnih afiniteta, ličnih eventualnih svađa zavisi da li će neko dobiti ocenu tri, četiri, pet, dva, itd. Ne možete vi reći da postoje te merodavne ocene, vi ih još nazvaste platnim razredima, što, naravno, nije tako, gospodine Ružiću i vi to dobro znate, ali lepo zvuči kad se ministar tako pohvali, pa onda ljudi misle - vidi, ovi stvarno nešto rade. Dakle, ako nemate precizno navedeno na osnovu čega, obrazac koji neko popuni i na osnovu tog obrasca mu se plata smanjuje ili povećava, sve drugo je pričam ti priču i nešto što jednostavno nema veze sa realnošću. Vi ste ovde takođe pričali koliko je mnogo razloga zbog čega se mora pomeriti primena ovih zakona za još jednu godinu. Ne postoji nikakav razlog, jednostavno niste uradili to što ste obećali. Obećali ste platne razrede, svi ovi zakoni su vezani za platne razrede, vi ih niste uradili, i onda se lepo kaže - izvinite, narodni poslanici, nismo ništa uradili, prosto, moramo produžiti rok. Ovim zakonima se mora produžiti rok. To nije sad stvar da li neko hoće ili neće, samo obrazloženje treba biti onako kako zaista jeste realno stanje. Radi se o platama u javnim službama, radi se o platama koje svakako ni ovakve kakve su i sad sa tim nekim povećanjima su daleko od nečega od čega može realno da se živi, a pogotovo, kada ovo kažem, mislim na nameštenike. To je najveća grupa zaposlenih u javnom sektoru, u lokalnim samoupravama, u administraciji AP, u državnoj administraciji. Ti ljudi jedva da dobijaju platu u visini ovog tzv. minimalca. Minimalca, koji je 30.000,22 dinara, još uvek nije, još je 27.000,22 dinara, tek posle 1. januara će biti 30.000,22 dinara i koji je za sedam hiljada dinara manji od minimalne potrošačke korpe, ne od prosečne, već od minimalne. Penzije su tek, najniža penzija je za tri puta niža, i više od tri puta niža, od te najniže potrošačke korpe. Vi, gospodo, niste socijalno odgovorni. Vaš budžet, koji ste usvojili, nije socijalno odgovoran. Sve ovo što vi radite u ovom poslednjem periodu, vezano za buduće izbore, pogotovo je Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju, odnosno za buduće predizborne kampanje. Agencijsko zapošljavanje, valjda znate, postoji i sada. Ja mislim da to vama nije novina. Postoji, gospodine Đorđeviću, lokalne samouprave po Srbiji, 80% njih su osnovale agencije. U te agencije su smestili sve one koji su bili zaposleni u vreme prethodne vlasti i u tim agencijama primaju mnogo manje plate od onih koje primaju zaposleni u lokalnoj samoupravi i, naravno, nemaju ni jedno od tih prava koje vi ovde sada, koliko-toliko ovim zakonom predviđate. Svi ti ljudi su samo premešteni, raskinut je ugovor u lokalnoj samoupravi i premešteni u agencije. Dakle, nemojte da mi kažete da to ne postoji, kad to svi koji nas sad gledaju znaju i svi koji ovde sede u ovoj sali znaju. Ako neće da kažu, ako je to državna tajna, evo, mi smo je otkrili, dakle, agencije postoje. Ovo što vi sad predviđate ovim Zakonom o agencijskom zapošljavanju je nešto što se tiče nas srpskih radikala, što je apsolutno nepotrebno. Vi kažete da se ovim zakonom radno zakonodavstvo usklađuje sa međunarodnim standardima, sa nekim evropskim standardima, međunarodnim, mi smo nešto ratifikovali i tako dalje, ali ministre, u tim zemljama sa kojima se vi upoređujete, mi bismo se u ovom delu rado upoređivali, ali ne ide. Tamo je socijalna pomoć veća od naše prosečne zarade sa kojom se vi hvalite unapred, od juna, da će do kraja ovog meseca biti 500 evra. Tamo je socijalna pomoć, u svakoj od tih država, te razvijene Evrope, veća od te naše prosečne zarade. Tako da mi ne bismo trebali baš da srljamo da se po svaku cenu upoređujemo, odnosno da usklađujemo svoje zakonodavstvo. Ministre, vi treba da skinete zabranu zapošljavanja u javnom sektoru, taj predlog zakona nemamo, a to treba hitno da uradite. Tri godine to obećavate i sad premijer Ana Brnabić kaže da će zabrana zapošljavanja biti skinuta, ali će Komisija određivati ko i gde treba da se zaposli. Nije šija, nego vrat. Dakle, nema slobodnog zapošljavanja. Premijerka kaže – kako ko bude otišao u penziju zapošljavaće se novi ljudi. Ne radi se to tako stihijski, radi se tamo gde treba. Mi kad kažemo da treba skinuti tu zabranu, onda se, pre svega rukovodimo onim što slušamo od vas ministara ovde. Vi ministri nama narodnim poslanicima kukate. Šta god vam kažemo da nešto ne funkcioniše, vi kažete – nemamo inspektora. Nemamo građevinskih inspektora, nemamo inspektora za rad, nemamo budžetskih inspektora, nemamo zdravstvenih inspektora, nemamo prosvetnih inspektora, tržišnih, itd i činjenica je da nemate. Ne može 10 inspektora da u svom poslu, pa ni 20 ne može da pokrije celu Srbiju da bi posao bio koliko-toliko završen u bilo kojoj oblasti. Dakle, mi vam kažemo da tamo gde zaista postoji potreba, normalno, raspišete konkurs, primite ljude koji ispunjavaju uslove, a ne da primate na određeno vreme stranačke aktiviste. Šta se onda dešava? Taj stranački aktivisti… sad vam ja govorim sve ovo što je apsolutno prisutno u praksi, taj stranački aktivista na nekom kiosku kupi diplomu i automatski sa mesta, na primer, kafe kuvarice postaje savetnik, dobija veću platu i, nažalost, za dva, tri meseca dobija neki ozbiljan posao, tipa nekog inspektora, itd. Ne može se sa takvim kadrovima uraditi ništa ni u lokalnoj samoupravi, ni u državnoj upravi. Ne može, ministre. U državnoj upravi, obojici ministara se obraćam, i vi to dobro znate, pogotovo vi, gospodine Ružiću, koji ste duže od gospodina Đorđevića i bili ste narodni poslanik i znate, pratili ste sve šta se dešava, mi u državnoj upravi, a nažalost i u lokalnim samoupravama i u pokrajinskim administracijama imamo, ljudi, ozbiljan problem. Vi nemate na praste jedne ruke da izbrojite ljude koji znaju da rade svoj posao. Evo, ja neću nikoga da prozivam. Pitajte ljude koji rukovode Skupštinom, pitajte ljude koji rukovode vašim ministarstvima, ne mislim vi kao ministri, nego, ne znam, sekretari, u ovom više, rekla bih, tehničkom, tehnološkom smislu koji rukovode. Vi nemate ljude koji znaju da rade posao. Ovi koji dolaze sa štancovanim diplomama, prvo, ne znaju, drugo, neće da uče i, treće, otvoreno kažu – ti ćeš meni da kažeš da ja nešto radim, pa ja sam ovde zaposlena preko stranke. Otvoreno tako kažu nekom od starijih kolega koji pokušava da ih nešto nauči. Verujte, kada još ta jedna grupa ljudi koja treba da ide u penziju, kada ode u penziju verujte da neće imati da uradi ni najjednostavniji posao u lokalnim samoupravama i u državnoj upravi. Mi iz tog razloga govorimo – primajte tamo gde ima potrebe, zapošljavajte pravnike, mlade pravnike koji su završili državni Pravni fakultet. Dajte im da uče posao, dajte im da nauče. Nisu ovo jednostavni poslovi. Poslovi državne uprave i lokalne samouprave nisu jednostavni poslovi. Zahtevaju i znanje i ozbiljnost i iskustvo. Vi radite na tome, svesno ili nesvesno, da potpuno ostanu devastirani ti najznačajniji organi za funkcionisanje države. Zašto i dalje mislimo da ovo agencijsko zapošljavanje nije dobro? Nama niko, ni ovaj zakon, ni obrazloženje, a ni ministar nije objasnio, osim toga što moramo da se uskladimo sa nekim na međunarodnom nivou, šta dobijamo mi ovim agencijskim zapošljavanjem? Šta dobijaju zaposleni koji će biti ustupani? Kaže – biće ustupljen nekome. Ovo je Nacionalna služba za zapošljavanje u nekom „ŽNj“ obliku, ovo što predviđate ovim zakonom. Zašto neko, ako mu treba pravnik, ekonomista, inženjer, lekar, ne znam šta, ne može normalno raspisati konkurs i primiti nekog ko ispunjava uslove? Zašto ga ne može primiti na neodređeno vreme? Zašto to mora da se radi preko Agencije? Koja je uopšte uloga Agencije? Šta će da radi ta Agencija? Da li će se prijavljivati Nacionalnoj službi ili Agenciji? Da li će oni tamo da budu u Agenciji, Bože me oprosti, ko u ulici Crvenih fenjera poređani da neko dođe da ih bira da rade? To je prosto neverovatno. Prosto je neverovatno šta ste vi ovim Predlogom zakona predvideli. Tek koje ste uslove dali ko može i kako može osnovati ovu Agenciju? Može, otprilike, svako kome padne napamet. Ali, na koji način… predvideli ste ovde i da će Agencija, ako zaposleni, poslodavac korisnik dužan je da ustupljenom zaposlenom naknadi štetu koju je ustupljeni zaposlenih pretrpeo na radu. Ako on neće iz nekog razloga, Agencija je subsidarno odgovorna za naknadu štete. Iz čega će ta Agencija da tu naknadu štete isplati? Na osnovu čega je subsidarno odgovorna? Nigde ne piše da treba ni jedan jedini dinar da ima bankarske garancije. Prema tome, ovaj stav 2. člana 33. vam je potpuno nepotreban, neupotrebljiv. Dakle, može taj ustupljeni zaposleni, što mi strašno izgleda samo kao pojam, ustupljeni zaposleni, može da pretrpi ne znam kakvu štetu, poslodavac neće da nadoknadi tu štetu, Agencija nema pare zato što nema obavezu da ima pare, zato što može da je osnuje onako kome god padne na pamet, ali je važno da kažete da to privredno društvo, tako bi se zvala ta Agencija ili preduzetnik, ispunjava prostorne i tehničke uslove za rad. Stvarno, kakve? Kakve prostorne i kakve tehničke uslove za rad treba da ispunjava? Ta Agencija, kako ste je vi ovde normirali ovim zakonom, treba da ima dva kompjutera i dva zaposlena koji će evidentirati ljude koji se prijavljuju i ljude koje ustupate. Kakav drugi prostor vam treba za to i kakvi drugi tehnički uslovi vam trebaju za to? Umesto što ste to propisali, trebalo je da propišete da moraju obezbediti bankarske garancije u nekom ozbiljnom iznosu. Jer, šta će se desiti ako poslodavac ne isplaćuje tom ustupljenom zaposlenom sve ono što je predviđeno ovim zakonom? Šta će, da se tuži, pa će da dobije radni spor za pet godina? Toliko minimalno traju minimalno radni sporovi u Srbiji. Dakle, ni ovim zakonom ni na koji način niste vodili računa o zaposlenom. Vama su ciljni grupa poslodavci. Naravno, mi nemamo ništa protiv. Poslodavci moraju imati određene uslove, moraju imati dobre uslove da bi se otvarale firme, da bi se ulagalo. Sve je to normalno i mi sve to prihvatamo, ali ne može zaposleni biti poslednja krpa kojom svako može da obriše pod. Prvo, ne može zaposleni da radi za minimalac od 30.000 dinara, od kojeg ne može da napuni tu najnižu potrošačku korpu. Mora imati bar 37.000 dinara. Mi, ljudi, u Srbiji imamo 300.000 ljudi koji rade za minimalac i 400.000 koji imaju svega hiljadu dinara više od minimalca. Reče ovde koleginica – ovim zakonom će se suzbiti siva ekonomija. Kako? Kako će se suzbiti ovim zakonom o agencijskom zapošljavanju? Nema ovde, nigde tu ne piše kako će se suzbiti, a svi znamo, javna tajna je u Srbiji da oko 70% zaposlenih koji primaju minimalac, koji je još uvek 27.022 dinara, pet hiljada dinara moraju da vrate poslodavcu u kešu. To smo svojevremeno govorili Aleksandru Vučiću kada je ovde predstavljao ekspoze kao premijer i on je tada rekao da zna za tu pojavu i da će Vlada učiniti sve da je više ne bude. Verujte, ta pojava nije smanjena. To postoji i dalje. Evo, problem opet. Možda imate dobru nameru, ali, recimo, nemate inspektore. Ljudi se plaše da ovako nešto prijave zato što nikada se nije desilo da inspekcija rade stane na stranu zaposlenog. Nikada. Zaposleni da bi tužio, mora prethodno da se obrati inspekciji rada, pa tek kada dobije mišljenje i stav inspekcije rada, onda može da tuži. Ali, inspekcija rada redovno stoji na stranu poslodavca zato što možda po prijavi prošeta, ode sa poslodavcem na ručak, malo ćaskaju, druže se i šta će, mora da donese mišljenje koje nije u interesu zaposlenog. Onda to kasnije rukovodi sud i onda se tako dešava sve što se dešava. Dakle, okanite se Agencije za zapošljavanje, skinite zabranu zapošljavanja u javnom sektoru, zapošljavajte ljude na konkurs, nemojte na određeno vreme, nemojte partijske kadrove, zapošljavajte ljude koji su osposobljeni, koji imaju stručnu spremu, koji su redovno završili fakultete, pa da krene konačno i lokalna samouprava i državna samouprava da radi ozbiljnije u interesu, apsolutno svih građana koji žive u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača, Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem. Upravo na tragu ove inspirativne diskusije koju je iznela narodni poslanik Vjerica Radeta, samo želim zbog javnosti da ukažem na određene stvari koje korespondiraju sa istinom. Dakle, što se tiče platnih grupa i platnih razreda, da one postoje i uvedene su, postoje u sistemu državnih organa, uvedene su počev od 1. januara 2007. godine i tada je usvojen Zakon o platama državnih službenika i nameštenika i tada je taj zakon bio reformski. Kao što znate, državni organi obuhvataju ministarstva, posebne organizacije, organe u sastavu ministarstava, zaposlene u sudovima, pravobranilaštvima, tužilaštvima i naravno, zaposleni u nezavisnim državnim organima. Postoji 13 platnih grupa i osam platnih razreda. Što se tuče napredovanja, svake dve godine je moguće da na osnovu učinka i ocenjivanja se podigne državni službenik za jednu platnu grupu. Ono što jeste naša intencija to je da ovaj obuhvat od otprilike 40.000 zaposlenih na koji se ovaj sistem odnosi, podignemo na sve javne službe, što bi iznosilo preko 400.000. Kritika da ovde nismo izneli opravdanje zašto se ovo odlaže, mislim da ne stoji. Vrlo jasno sam rekao koji su razlozi i kolika je kompleksnost uvođenja implementacije ovog reformskog sistema plata. Mislim da je mnogo važnije da to uradimo na jedan mudar, pametan, koliko je moguće brz, ali ne brzoplet način. Tačno je da su ministri i razne vlade obećavale reformu sistema plata i to uopšte nije sporno, ali mislim da od 2015. smo uradili mnogo toga kako bi došli u poziciju da ovaj sistem primenimo od 1. januara 2012. godine. Ne vidim bilo šta sporno u tome što sam dao argumentaciju zašto, praktično, odlažemo primenu do 1. januara 2012. godine. Mi ranije nismo imali ni ta četiri nova zakona o platama niti smo imali sistemski zakon, niti smo imali katalog radnih mesta, niti su, praktično, vršene implementacije kataloga radnih mesta u sistematizaciji svih javnih službi. Kada govorimo o javnim službama, dakle govorimo, ponavljam, o 400.000 ljudi, o specifičnostima koje postoje u raznim javnim službama od zdravstva, prosvete, socijale, kulture, turizma itd, o otrebi da se razgovara i sa ministarstvima i sa resornim ministrima i naravno, sa sindikatima, kako bi došli do najmanjeg zajedničkog imenitelja, ili do nekog, što je moguće višeg konsenzusa. Tako da, rekao bih da smo dali vrlo jasnu argumentaciju, ali ćemo imati prilike da je ponavljamo tokom ove sesije, tako da, ne vidim u tome bilo kakav problem. Što se tiče pomenutog deficita inspektora u raznim inspekcijama kojih ima, ako se ne varam, 44 na nivou Republike, ja bih samo podsetio da je Vlada Srbije donela zaključak na osnovu akcionog plana i jedne funkcionalne analize u funkcionisanju inspekcije koje je radilo koordinaciono telo za inspekcijski nadzor, taj zaključak predviđa prijem 1.281, ako se ne varam, precizno, novog inspektora u periodu od sledeće tri godine. Status inspektora smo, takođe, podigli, samim tim i njihova primanja tako da ni ova kritika koja je dobronamerna, uveren sam, ne stoji u svom punom kapacitetu. Ono što je takođe važno, govorimo o tom navodnom ocenjivanju koje nije objektivno, koje može nekada da vodi ka zloupotrebama. Mi smo se i sa tim uhvatili u koštac i mi smo prošle godine, u ovom domu ste glasali, kako ko naravno, ali je donet Zakon o državnim službenicima u državnim organima, gde smo uveli kompetencije i gde želimo da objektivizujemo tu ocenu i da prosto dovedemo stvari u red, na taj način. Mislim da smo i tu pokazali spremnost i ozbiljnost da praktično na jedan nov način upravljamo i ljudima i učinkom tih ljudi, kako bi oni bili nagrađivani. Na tragu onoga što ste i vi rekli, uveren sam da i vi smatrate da je uvođenje platnih grupa i platnih razreda nešto što je potrebno državi Srbiji, zaposlenima u javnim službama, kasnije naravno da proširimo i taj obuhvat i na druge. Uveren sam da ćemo to učiniti sa 1. januarom 2021. godine. Videćemo sve benefite koje jedna takva reforma sistema plata nosi, pre svega po zaposlene, ali i po funkcionisanje samog sistema. Što se tiče zakona mog kolege, Zorana Đorđevića, uveren sam da će imati sasvim jasnu argumentaciju, imajući u vidu da je trenutno službeno odsutan, ali se vrlo brzo vraća. Imamo čitav dan ili možda dva dana ili tri dana pred nama, gde će jasnom argumentacijom pojasniti ono što je upućeno kao kritika prema efektima ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, ministre Ružiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Onaj prethodni režim ostao je zapamćen po izrazu „transparentnost“, a vi ćete ostati po izrazu „implementacija“. Valjda hoćete da fascinirate narod kada vas sluša, pa onda ministar Ružić koji inače voli tako da koristi neke neuobičajene izraze kaže da moja diskusija „ne koresporendira“ sa istinom. To se, ovako da svi razumeju, da sam ja iznela lažne podatke. Ne, nije tačno. Sve što sam rekla je apsolutno tačno. Ako vi tvrdite da imamo platne razrede, onda ne znam zašto ste vi sada na kraju pomenuli da treba da se usavršavaju platni razredi i platne grupe, a osim toga onda skrenite Ani Brnabić pažnju da ne daje izjave koje su dezinformacija. Ona kaže ,ovo što mi tvrdimo, da se mora uraditi Zakon o platnim razredima. Zakon o platama državnih službenika i nameštenika nije taj zakon, gospodine Ružiću i vi to dobro znate, ali eto, kažem vam opet lepo zvuči. Hiljadu i 200 i više inspektora, kažete, primićete u naredne tri godine. Primite ih odmah. Ne može bespravna gradnja čekati tri godine. Ne mogu problemi u, ne znam, koji su u nadležnosti inspektora trgovine čekati tri godine. Ne može ono što je u nadležnosti inspekcije rada čekati tri godine i tako svih tih 40 inspektorata. Dakle, nemojte da se plašite da radite onaj posao koji je zaista u interesu građana. Nemojte da se plašite da će neko da vam kaže – evo, primili ste hiljadu ljudi. Mi ponavljamo, raspišite konkurs i primite zaista ljude koji znaju da rade i koju završili, normalno, redovne fakultete. Samo još jedna rečenica. Kažete – prošle godine je usvojen zakon da bi bilo manje zloupotreba kod ocenjivanja zaposlenih i onda ste kao kriterijum uveli kompetenciju. Zaista, nešto što je nedefinisanije niste mogli uvesti. Tek to je unelo pometnju i tek to je izvor zloupotreba. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača ministar Branko Ružić. Izvolite.
Ja se zaista zahvaljujem na ovom pojašnjenju. Nikada mi nije namera bila da koristim bilo koju tešku reč, ne daj Bože da govorim o tome da neko iznosi laži, jer to svakako ne očekujem od bilo kog odgovornog narodnog poslanika, ali kada kažem da nešto ne korespondira sa istinom, to je činjenica. Činjenica je da platni razredi i platne grupe ne postoje npr. na nivou jedinica lokalnih samouprava, a to je izneto u prethodnom obraćanju. Dakle, rekao sam po kom zakonu i u kojoj sferi se platne grupe i platni razredi, u kojoj sferi postoje. Rekao sam da ima 13 platnih grupa, osam platnih razreda i da se to odnosi na oko 40.000 zaposlenih. U pravu ste i vi kada ponavljate ono što je predsednica Vlade rekla, da je potrebno da se uvedu platne grupe i platni razredi u čitavom javnom sektoru, dakle, i vi i premijerka i ja, kada o tome govorimo. Dakle, govorim o tome da pravimo mnogo veći obuhvat na taj način, tako da ne vidim bilo koji razlog za nerazumevanje, polemiku. Ovo ne vidim uopšte kao polemiku. Mislim da je korisno da svojom kritikom ukažete na eventualne probleme, a da mi, ukoliko smo u mogućnosti, odgovorimo časno, pošteno i jasno. Ja se trudim da to radim i to ću učiniti i nadalje. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre Ružiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Mislim da je u duhu parlamentarne demokratije da ne bude ministrova poslednja. Ministar je sad priznao ono što ja od početka govorim. Nemamo platne razrede i platne grupe za sve zaposlene u javnom sektoru. Dakle, to je ono što mi mislimo da je neophodno da se uradi i da je neophodno da se skine zabrana zapošljavanja u javnom sektoru, ne zato da bi se kapom i šakom ljudi zapošljavali u državne organe, nego zato što postoje zaista poslovi koji nisu pokriveni, a koji zbog nepokrivenosti, pre svega, inspekcijskim poslovima, ljudi na terenu imaju ozbiljne probleme. To je ono na čemu SRS insistira od ovog saziva i stalno vam na to skrećemo pažnju i vi stalno obećavate da će to da se desi od naredne godine i godina za godinom, evo, ovo je poslednji budžet i poslednji ovi zakoni koji su vezani za Zakon o budžetu, koji će se doneti u ovom sazivu Narodne skupštine. Vi niste ispunili ni jedno obećanje. Nema platnih razreda, niste skinuli zabranu zapošljavanja. Ova godina je prošla bez usklađivanja penzija za penzionere, zato što nas niste poslušali, što u zakonu niste predvideli da penzije moraju da se na određeni način usklađuju. Vi ste rekli - to će ministri da se dogovore. Mi smo znali da od tog posla nema ništa i 2019. godina je prošla, tačno onako kako smo rekli, bez povećanja, odnosno usklađivanja, možda usklađivanje bude i smanjenje, pogotovo po ovom zakonu koji ste vi predvideli, koji je bio u onoj prvoj grupi o kojem se ovde već raspravljalo. Dakle, mi samo želimo, radi javnosti, i vi ste sami rekli da hoćete da objasnite radi javnosti, mi ne krijemo, mi se ovde obraćamo, pre svega, javnosti i želimo da javnost zna kako funkcioniše Vlada Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Dakle, Stranka moderne Srbije će veći deo ovoga izlaganja posvetiti jednom od četiri zakona koja su u paketu. Tri zakona koja se odnose samo na pomeranje rokova shvatamo kao način da, kada se implementiraju stvari koje su donekle složene, da nije zgoreg da se i dobro pripreme, tako da, s te strane, to je sasvim u redu. Ono što je najgore je pripremiti nešto što je relativno složeno, ne pripremiti ga kako treba i kada dođe vreme da se to realizuje, da to bude navrat-nanos i da se pojavi više problema nego koristi. Tako da gro izlaganja mog će biti posvećen upravo Zakonu o agencijskom zapošljavanju, koji postavlja pravne okvire za to da se jedna praksa koja i dan danas postoji, a to je praksa koja se popularno zove lizing radne snage, bude uvedena u odgovarajuće zakonske okvire, na način koji, kako bih rekao, stranama koje su uključene u takav vid ugovora pruža nešto veću pravnu sigurnost nego što je to bilo do sada. Takođe, istaći ću još neke stvari koje se odnose na izazove koji će čekati Srbiju upravo u vezi jedne jako slične teme, a zove se tema upućivanja. O tome ću nešto kasnije, kao i oko toga da mislim da u suštini, na neki način, ovaj zakon je zakasnio jer je realnost na tržištu radne snage postala fundamentalno drugačija nego što je bila u vreme kada je lizing osuđivan kao stvaranje prekarijata u Srbiji. Prva stvar gde imamo jednu primedbu, a ona je formalna i prilično načelna, u članu 2. se jasno definiše da agencija može ustupiti zaposlene firmi koja je registrovana na teritoriji Republike Srbije i ima delatnost na teritoriji Republike Srbije, a s druge strane, u članu 10. i 12. se, što ja uvek pozdravljam, uvode prelazne odredbe. U članu 10. i 12. se uvode dve odredbe koje imaju prelazni karakter, a odnose se na ustupanje radne snage u zemljama EU, odnosno evropske ekonomske oblasti. Naravno da mi kao jedna vrlo evrofilna partija, koja podržava evropski put Srbije i uopšte Srbiju na zapadu vidi kao civilizacijsku misiju promene Srbije na bolje, naravno da podržavamo da u zakonskim rešenjima imamo članove sa prelaznim odredbama koji će se početi primenjivati, mi bi rekli što pre, tj. onog momenta kad Srbija postane deo EU, ali s tog gledišta onda nam je nejasna povezanost članova 2. i članova 10. i 12. jer član 2. sam po sebi vrlo nategnuto se može tumačiti kao mogućnost da se radnici onog dana kada to zaista bude bilo moguće, tj. kada postanemo deo EU, uživajući sve četiri slobode, da onda budemo mogli imati klasičan slučaj upućivanja radnika kod poslodavca koji se nalazi na teritoriji EU, odnosno evropske ekonomske oblasti. Druga primedba koju imamo, mislim, to nije suštinski nešto što poslodavci ne mogu otkloniti i agencije, tu jednu blagu nejasnoću, ali to je da se uvodi koncept uporednog radnog mesta. To je za velike sisteme prilično jednostavno. Vi kada imate radnu snagu koju agencija uputi poslodavcu koji ima i sistematizaciju, ima sve što imaju veliki sistemi, uporedno radno mesto nije teško pronaći. Takođe, kriterijum niži koji se govori, to je da se radnik ne može uputiti preko agencije na mesto za platu koja je niža koju imaju radnici koji imaju istu stručnu spremu. Oko toga imamo jednu blagu, a možda i malo jaču, kako da kažem, zebnju, iz prostog razloga što postoje firme koje po pravilu imaju priličnu stručnu radnu snagu i ako im se ukaže potreba da zaposle preko agencije nekoga ko će obavljati prostije poslove, bojim se da ćemo tu možda doći u problem sa tim da će jednostavno te firme ispasti iz cele mogućnosti da angažuju radnu snagu preko agencija. Ponavljam, to ne menja suštinski na gore preterano zakona, ali to jeste jedna oblast gde se mogu pojaviti određeni problemi. Ono što mi moramo pohvaliti, za razliku od ove dve zebnje, to je definitivno sadržano u članu 14, a to je da je nađen jedan dosta razuman kompromis, a to je da možete i 100% radne snage angažovati preko agencija, ali pod uslovom da su ti ljudi stalno zaposleni u agenciji. To jeste kompromis, ali sa druge strane mislim i da je brojka od 10% za angažman ljudi koji su na određeno vreme zaposleni u agenciji prenisko postavljen i da će to dovesti do bujanja angažovanja preko omladinskih zadruga ljudi koji bi mogli biti angažovani na način koji je ipak bolji sa stanovišta prava zaposlenih, a to je angažman preko agencija. Sa te strane mislimo da je 10% prenisko, da u drugim zemljama imamo to bolje postavljeno. Recimo, u Sloveniji, ako se ne varam, je 25% ili 30% i da bi to jednostavno bilo bolje zakonsko rešenje. Takođe, za firme do 10 zaposlenih mislimo da nema neke posebne potrebe da se to radi u procentima, malim firmama treba pustiti mogućnost da postanu velike, a kada postanu velike onda već imate mnogo boljih instrumenata koji se mogu pojaviti. Što se tiče javnog sektora, i tu imamo određena poboljšanja, prevashodno gde nije moguće više agencijsko zapošljavanje i jasno je postavljeno da oni koji su angažovani preko agencija ulaze u sva ograničenja koja postoje u vezi sa zapošljavanjem u javnom sektoru. Takođe, imamo jednu dosta dobru i kreativnu odredbu koja pokazuje da se može bolje nešto smisliti, nego što je čisto kažnjavanje nesavesnih poslodavaca, a to je ona odredba koja kaže - vi možete nastaviti da angažujete i nakon izvesnog roka koji zakon propisuje, ali će se onda smatrati da je ta osoba zaposlena za stalno, što je jedno rešenje. Uvek je najbolje u zakonu napraviti takvo rešenje koje ima automatske mehanizme poštovanja zakona, šta god da želite da uradite. Međutim, ono što je kod agencijskog zapošljavanja bitno pomenuti, u momentu kada je ta praksa u Srbiji nastala, mi smo imali ljude koji su tako zapošljavani najčešće na vrlo loša radna mesta. Dakle, to su bili ljudi na marginama tržišta rada, koji su teško nalazili poslove i gde je agencijsko zapošljavanje korišćeno da ti ljudi rade prilično loše poslove, sa dosta manjim stepenom prava iz radnog odnosa, za vrlo niske plate. Ono što se desilo u međuvremenu je da se tržište rada u Srbiji promenilo dejstvovanjem dve sile. Jedna sila jeste bila stabilizacija javnih finansija, stvaranje jednog malo boljeg poslovnog okruženja koje je ohrabrilo ljude i strane investitore da dođu u Srbiju i započnu biznis. Sa druge strane, ono što je suštinski preoblikovalo tržište rada u Srbiji, što jeste izazov na koji neće biti jednostavnih odgovora, a trebaće se jako dugo ugovarati, ako nećemo da počnemo zaostajati, kako u reformama, tako i u razvoju Srbije, jeste veliki broj ljudi koji su našli svoje zaposlenje van Srbije. Mi već sada imamo grane gde ne možete naći radnike, bilo kakve, ni prostu radnu stranu. Ne možete naći vozače u Beogradu, pa rade penzioneri, jer nema ko da vozi autobuse. Ne možete naći ni taksiste danas kada ih zovete, jer su i taksisti otišli iz Beograda da rade negde drugde, ali na našu nesreću nisu prodali licence, pa je povremeno nemoguće naći taksi, nema ljudi fizički. U mnogim drugim granama ne možete naći ljude da ih zaposlite, ne možete naći bilo kakve, i to suštinski menja tržište rada, a na stranu što poslodavci imaju probleme da se razvijaju, što danas kada nekoga zaposle moraju mnogo više uložiti u obuku tih ljudi, jer najpre odu oni koji imaju najbolja znanja i održive veštine. Ono što je suštinski preoblikovalo tržište rada je da je porasla pregovaračka moć, ne sindikata, nego svakog pojedinačnog radnika. Samim time je dobro što imamo Zakon o agencijama, ali strahovi da će se u Srbiji stvoriti prekarijat, odnosno lumpenproleterijat ili radnici koji žive na marginama i ne mogu da uživaju prava koja tvore jedan dostojanstven život u Srbiji, jednostavno su postala bez osnova. Desilo se do toga da smo dobili smanjenje ponude radne snage, posebno visokokvalifikovane, a imamo i relativan porast broja poslodavaca, i to se vidi u smanjenju broja ne zaposlenih i taj proces neće biti zaustavljen u godinama koje slede. Sa te strane ono što se desilo je da je pregovaračka moć radne snage porasla svugde, i sa te tačke, sam Zakon o agencijama i određene bojazni koje smo čuli od strane predstavnika sindikata jednostavno nemaju osnove. U većini grana doći će do toga da će radnici vrlo lako moći da ostvare svoja prava, jer ih neće biti dovoljno, ali to će, kažem, opet biti jedan veliki izazov koji će zahtevati mnogo više promišljanja, mnogo više rada, mnogo više kreativnih rešenja i mnogo manje obezvređivanja logike u bilo kom delu Republike Srbije, i u privatnom i u javnom sektoru. Dakle, pred nama se dešava transformacija tržišta rada i ona će trajati i neće se izmeniti u narednih pet do šest godina, šta god ovde uradili. Možemo samo da usporimo i da se nadamo da će se stvari preokrenuti. Sa te strane svaka bojazan je jednostavno priča iz nekog vremena koje je bilo pre, a ono što jeste pitanje za budućnost i koje donekle izlazi iz domena ovog zakona jeste upravo kako ćemo taj problem rešiti, koji će biti sve izraženiji, izraženiji, jer u mnogim granama imamo bukvalno pad performansi, pad broja kvalifikovanih ljudi, pogoršanje u procesima rada u mnogim preduzećima, ne zato što se to želi, nego zato što ljudi ne znaju to da rade. To je nešto, kažem, što će biti veliki, veliki izazov. Imali smo i još nekih stvari koje smo mogli pohvaliti kod Zakona o agencijama, još nekih stvari koje se mogu kuditi, ali suštinski mislim da će život jednostavno da izbriše dobar deo ovoga što ovde stoji, ali, kažem, uvek će biti ljudi koji će raditi preko agencija iz najrazličitijih razloga. Ceo taj proces rada agencija može biti usmeren u potpuno drugom pravcu od toga. Umesto da zastupaju ljude sa margina tržišta rada, da počnu, recimo, zastupati ljude koji su najbolji na tržištu rada i sklapati npr. ekskluzivne ugovore, a upravo zbog toga što će doći do toga da imamo manjak kvalifikovane radne snage u mnogim oblastima, posebno sa održivim veštinama. Pošto je rasprava u načelu jedna divna stvar, da se gleda unapred, da se gleda strateški šta se može raditi u Srbiji, da u Srbiji bude bolje, i ako bi trebali gledati izazovima u oči, a ne da reagujemo reaktivno, što je mnogo često bila praksa da se reaguje na nešto što je loše, umesto da se vidi da postoji izazov i da se onda reaguje proaktivno i izazov preostane šansa za Srbiju, otvoriću jednu temu koja se zove tema upućivanja, ali u inostranstvu. U ovom trenutku jedna od najvećih bitaka koja se vodi u EU jeste upravo bitka o statusu radnika koji se upućuju u druge zemlje. U ovom trenutku imate jedan apsolutni konflikt zemalja koje imaju visoko plaćenu radnu snagu, koji doživljavaju radnike koji dolaze iz siromašnih zemalja unije kao nelojalnu konkurenciju. Sa druge strane, imate blok zemalja koje posmatraju upravo te zemlje koje imaju visoku cenu radne snage kao zemlje deformisanog tržišta rada, lenjih ljudi koji hoće da rade malo za mnogo novca i sebe posmatraju kao svežu krv koja menja EU na bolje. To je trenutno jedan veliki konflikt koji postoji u EU. Nema jedinstvenog pogleda na to, traže se kompromisna rešenja, a ono što bi pametna zemlja učinila u ovom momentu, a nadam se da će Republika Srbija biti svaki dan sve pametnija i pametnija i bolje reagovati na spoljne izazove, je naša strategija šta mi radimo u tom momentu da jednostavno ne bi prevideli koliko je to bitna tema i koliko je bitno da se mi postavimo na dobar način, šta god da odaberemo, i da naš izbor bude izbor koji u korist Srbije, ali i slobode građana koji imaju pravo da zasnivaju svoje radne odnose i grade svoju budućnost na način koji hoće i na način gde to hoće da rade. Ne bih više, pošto je ipak ovo jedan zakon koji nije preterano dugačak, koji nema nekih preteranih manjkavosti. Ono što sam izneo, znači tehničko pitanje povezanosti članova 2. i povezanosti člana 10. i 12, kao i pitanje uporedne plate po istoj stručnoj spremi, jesu dva pitanja koja nas izuzetno kopkaju. Ostale stvari nemaju bitnijih manjkavosti. Ono što je bitno reći, kada imate Zakon o radu oko koga se sindikati i poslodavci suštinski ne pokolju, poslodavci su bili nešto zadovoljniji, što je meni, kao nekome ko je više protržišno orjentisan i ko voli stvaranje vrednosti, drago, biće da je taj zakon prilično dobar, ali ni sindikati nisu imali suštinski strateških primedbi na tekst zakona, tako da bih ovim završio svoje izlaganje.
Zahvaljujem kolega Stevanoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite kolega Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da kažem da diskusija prethodnog govornika nije bila primerena. Kaže – ljudi se menjaju. Samo mrtvi i glupi se ne menjaju, a ja se nadam da nismo ni mrtvi ni glupi i drago mi je što ljudi promene mišljenje. Ne možete biti za Evropsku uniju i slobodan protok ljudi, kapitala i roba, a onda zamerati zbog odlaska određenog broja ljudi iz Srbije da se zaposle tamo. Ako smo za slobodan protok ljudi, onda ne možemo zabraniti ljudima da se kreću po EU i da tamo traže bolji posao nego što imaju ovde. Ustav takođe garantuje svakom građaninu Srbije da iz Srbije može da ode i u Srbiju može da se vrati. Mnogi od tih koji su otišli u EU će svoja znanja vratiti u Srbiju. Sem što na prvi pogled odlaze zbog boljih plata, oni na određen način, ja sam siguran da ukoliko ova vlast ostane u dužem roku, će se vraćati u Srbiju i da će se vratiti sa obogaćenim znanjima i time doprineti da Srbija napreduje još bolje. Takođe, po pitanju nedostatka majstora, vodoinstalatera, zidara, bravara, strugara, činjenica je sve što je prethodni govornik rekao, to su činjenice, da ne možete danas na tržištu radne snage da nađete određene profile. Dva su razloga. Jedan razlog je što nije postojalo dualno obrazovanje i pre nekoliko meseci i pre godinu dana budete protiv dualnog obrazovanja i govorite o tome kako će u Srbiji biti samo majstori nepismeni, kako se ljudi neće obrazovati itd. a, godinu dana kasnije govorite kako nema dovoljno majstora, nema dovoljno bravara, nema dovoljno vodo-instalatera, nema dovoljno zidara, nema dovoljno strugara itd.Moraju da uravnoteeže, ja poštujem opoziciju, ali moraju da uravnoteže svoje diskusije i da kažu za čega su stvarno. Drugi razlog za nedostatak radne snage je povećano upošljavanje, ne samo odlazak i treba priznati novoj vlasti da je zaposlila preko 300 hiljada ljudi, ali treba joj odati priznanje tim pre što to nisu ljudi zaposleni u javnom sektoru. Od 2012. godine na ovamo u javnom sektoru ima manje, jel tako gospodine Orliću, makar nekoliko desetina hiljada ljudi. Znači, 2012. godine smo imali da je bilo više zaposlenih u javnom sektoru nego u realnom sektoru, da je realni sektor živeo kako mora, a javni kako hoće. Ova vlast i vladajuća garnitura je to okrenula u korist realnog sektora, u korist proizvodnje. Zbog toga je naravno i nedostatak radne snage kao drugi razlog, a prvi je naravno onaj da ljudi imaju pravo da iz Srbije odu i da se u Srbiju vrate, ali ja verujem da će doći sa obogaćenim znanjem i da će Srbija uskoro biti na rangu nekih pojedinih evropskih zemalja. Šta dalje reći o Agenciji za sprečavanje rada na crno? Prvo se ne narušava konkurencija, što je do sada bio slučaj. Ukoliko neko radi na crno, taj može da bude konkurentniji i može veoma da naškodi onome koji plaća sve zaposlene koje je prijavio, koji plaća sve doprinose i to se ovim Zakonom o Agenciji za privremene poslove da doprinese da se taj rad na crno smanji uveliko. Nije samo narušavanje konkurencije rad na crno, nego će se zahvaljujući tome puniti fondovi, PIO fond će biti puniji, Fond za zdravstvo će biti puniji, lokalne samouprave će imati korist zbog poreza na plate. Dakle, svi će od toga imati korist i radna snaga će imati korist tako što će biti prijavljena, tako što će moći svoja prava na penzije da ostvare na vreme i u iznosu za koji su stvarno zaradili i zaslužili. Nedostatak radne snage na tržištu će dovesti do porasta plata. Poslodavci ne angažuju radnike zato što ih vole, posebno u realnom sektoru, već zato što su im potrebni da im zarade profit i mislim da će se uravnotežiti odnos između profita i radne snage. Da će radna snaga dobiti više, da će dnevnice rasti, da će plate rasti i one su sada, to naši građani treba da znaju, i minimalne i prosečne plate veće za 50% u odnosu na 2012. godinu. Najbolji pokazatelj je PIO. Godine 2012. sa isplaćenih 508 milijardi, čini mi se, godišnje u penzije 273 milijarde se izdvajalo iz budžeta zato što je PIO fond bio gotovo prazan. Sledeće godine po predlogu budžeta na 600 i nešto milijardi isplaćenih penzija izdvajaće se, čini mi se, 157 milijardi, ukoliko se ne varam, ili milijardu evra manje nego 2012. godine uprkos penzijama koje su u obimu veće za preko 100 milijardi. To je najbolji pokazatelj da su realno ljudi uposleni, da se plaćaju doprinosi za PIO osiguranje i to je svakako zasluga ove vlasti koja je od 2012. godine izvela reforme ne samo fiskalne nego i mnoge druge koje su doprinele da se Srbija bolje razvija. Borba protiv sive ekonomije. Tu moramo da vodimo računa i o medijima. Mediji koji najviše kritikuju Vladu narušavaju konkurenciju domaćim medijima. Pitanje RTS, gde smo povećali taksu je veliko pitanje. Radio televizija Srbije se uopšte ne buni zato što neke lažne prekogranične televizije rade na crno i zato što im na takav način uzimaju deo reklamnog tržišta i smanjuju prihode. To što im neregistrovane televizije, tipa N1, lažne prekogranične, tipa Nova S, tipa Sport klubovi, jer nas političare zanimaju samo sportski kanali, najveći prihodi na reklamnom tržištu ovi prekogranični lažni kanali ostvaruju na sportu i razonodi. To je Televizija Grand takođe i Televizija Sport klubovi, kojih ima 13. Dakle, preko toga i preko oglašavanja domaćim reklamama koje su takođe nezakonite deo kolača domaćim medijima se uzima i meni je interesantno da se RTS ne buni protiv toga zato što su svesni da će im građani kroz povećanje pretplate platiti za to što su deo svog reklamnog prostora prepustili protivzakonitom delovanju lažnih prekograničnih televizija. Da nije toga, mi bi mogli bez povećanja taksi da finansiramo RTS. Radio televizija Srbije se ne buni previše ni za prenose najvažnijih sportskih događaja na koje ona, RTS i drugi kanali koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije, ima ekskluzivno pravo. Dakle, na listi najvažnijih događaja su sportski događaji i evropska prvenstva, svetska prvenstva, Olimpijske igre, kvalifikacije itd. i RTS se nikada ne buni zato što sklapa poslove za „Dajrekt medija“ i Đilasovim i Šolakovim kompanijama i zato se nikada ne buni da ostvari prava koja ima ne samo RTS, već i drugi kanali koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije, da ta prava koja imaju na sportske prenose sa liste najvažnijih događaja i ostvare. Na takav način ovi važni prekogranični kanali zbog sporta i želja ljudi da vide prenose, uvećavaju broj pretplatnika sa jedne strane, a sa druge strane kršeći zakon, gledaocima koji ostaju nepokriveni onemogućavaju da gledaju svoju fudbalsku, svoju košarkašku, svoju odbojkašku reprezentaciju. Sa tim treba prestati i to što ne radi RTS, mi kao narodni poslanici treba da odradimo i da privedemo lažne prekogranične kanale po znaniju prava. To reklamno tržište vredi nege preko 80 miliona evra, koliko se emituje reklama na srpskom jeziku u navodne luksemburške televizije koje ne emituju program u Luksemburgu, a navodno ovde reemituju program iz Luksemburga, a bez emitovanja nema reemitovanja. To traje već nekoliko godina i ja shvatam da vlast i nema neke preterane mehanizme, Vlada nema preterane mehanizme zahvaljujući tome što te kanale treba i operatore kablovske po znaniju prava da privede Regulatorno telo za elektronske medije koji to ne žele, jer su određeni činovnici najverovatnije na platnom spisku Šolaka i Đilasa i ne žele da nalože SSB-u da takvu vrstu lažnih prekograničnih kanala, koji uzimaju hleb domaćim televizijama i koji na određeni način pokušavaju da uruše državu Srbiju, jer se njihovi programski direktori finansiraju od narko dilera iz Albanije, dakle, deluju po meni na određeni način protiv države, takav način informisanja REM ne želi da spreči i meni jedino što pada na pamet da je to zahvaljujući tome što verovatno određeni činovnici u REM-u su na platnom spisku Đilasa i Šolaka i ne žele da nalože operatoru da takvu vrstu divljih kanala udalje sa tržišta. Takođe, ti divlji kanali smanjuju dobiti tako što od SSB-a dobijaju pare za korišćenje tih prekograničnih kanala po nekoliko evra po korisniku, a domaći mediji od SSB-a ne dobijaju ništa. Na takav način se ispumpava novac iz Republike Srbije i nema poreza na dobit. SSB prikazuje gubitke, jer je na svojoj televiziji u Luksemburg prebacio novac. U Luksemburgu ne plaćaju porez, jer tamo ne emituju program, a ovde tvrde da su prekogranična luksemburska televizija, pa ni ovde ne plaćaju poreze, ne plaćaju SOKOJ-u, ne plaćaju REM-u, ne plaćaju RATEL-u, ne plaćaju ništa od onoga što domaće televizije plaćaju. Kada bi država ubrala te prihode, ne da bi bilo dovoljno za RTS, već bi bilo sasvim dovoljno i da država uveća svoj budžet i da odatle može da podigne više škola, više bolnice itd. Verujem da će naša radna snaga biti dovoljno kvalifikovana da će se deo radne snage u godinama koje slede vratiti u Republiku Srbiju, da će Republika Srbija imati sve veći rast bruto domaćih proizvoda, da će i dalje imati gotovo nultu inflaciju, nisku inflaciju, da i dalje neće biti rasta kursa, da će rast devizne rezerve, da će rasti zlatne rezerve, da će rasti izvoz, da će rasti pokrivenost uvoza izvozom i da će svakoga dana ova država ići korak napred i da ćemo ciglu po ciglu, od ništa što smo zatekli napraviti dobro ekonomsku razvijenu državu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, poslanička grupa SPS će podržati ceo set zakona koji je danas na dnevnom redu i o kome raspravljamo, odnosno o kojima raspravljamo. Za to postoje i te kako utemeljeni razlozi. U mojoj diskusiji ću krenuti onim redom kako je i u sazivu za sednicu ove Skupštine navedeno, počev pre svega od seta zakona koji je predložilo ministarstvo na čijem se čelu uvaženi ministre vi nalazite, a posle bih se u komentaru dotakao sa određenim, ne samo sugestijama, već i mogućnostima da se zakon možda poboljša po kvalitetu, da ne kažem kritikama, kada je u pitanju Zakon o agencijskom zapošljavanju. Što se tiče vašeg seta zakona, uvaženi ministre, ne sumnjivo je da je suština svega onoga o čemu smo danas komentarisali i ono što ste ovde izneli pred narodne poslanike, jeste redefinisanje rokova za početak primene ovih zakona i uveren sam i svi mi u poslaničkoj grupi SPS, da ste dali krajnje smislene i logičke razloge zbog kojih se redefinisanje rokova mora prihvatiti. Naravno da ti razlozi imaju i činjenično i pravno utemeljene, prevashodno zbog toga što se radi o jednom kompleksnom pitanju koje bez dodatnih analiza, bez praćenja situacije i bez rešavanja na svakom pojedinačnom i slučaju, kao i segmentu ne može da zaživi u praktičnom smislu na način kako to građani Republike Srbije od Vlade očekuju, a to znači da Zakon o platnim razredima u praktičnom smislu zaživi u punom kapacitetu. Naravno da sa tog aspekta posmatrano, vi imate i te kako jak razlog kada kažete da specifičnosti svakog sektora u javnom sektoru zahtevaju posebnu pažnju i zahtevaju analizu svega onoga što do sada nije bilo obuhvaćeno. Naročito, imajući u vidu nespornu činjenicu da smo uspostavili finansijsku stabilnost, da smo uspostavili fiskalnu stabilnost, da imamo jedan budžet koji u odnosu na prethodne u kontinuitetu podrazumeva očuvanje te stabilnosti i naravno stepen održivosti koji je sada faktički uspostavljen na taj način da bojazni za budućnost, kada je u pitanju ekonomija i finansije Republike Srbije nema. Ono što je jako važno, dotakli ste se jedne teme koja za poslaničku grupu SPS ima i te kako veliki značaj, a to je radno-pravni status i položaj onih slojeva koji u socijalnom smislu zavređuju najviši stepen pažnje, a to su državni službenici i nameštenici. Ja sam o opravo tom sloju, odnosno o nameštenicima govorio nedavno, na prethodnim sednicama ovog parlamenta, kada sam ukazao na položaj nameštenika u pravosuđu, insistirajući da i u budžetu imamo stavku koja podrazumeva barem mali pomak napred kada je u pitanju poboljšanje radno-pravnog statusa ove kategorije zaposlenih. Naravno, da u sklopu platnih razreda i državni službenici i nameštenici očekuju da se nakon uspostavljanja i primene zakona o kojima danas govorimo, taj položaj bude na onom nivou koji podrazumeva apsolutnu socijalnu zaštitu i naravno, ono što podrazumeva, još bolji životni standard, ali ne samo te kategorije, već i svih ostalih kategorija, kada se radi o zaposlenima u Republici Srbiji. Ono što je krajnji cilj svih zakona koje ste danas predložili, jeste kada dođe do praktične primene ovih zakona da imamo nesporno prisutno načelo koje će zaživeti, a to je načelo - ista plata za isti posao. Važno je da se vidi koje su zarade niske, a koje su zarade preterano visoke i da se na osnovu krajnje opravdanih kriterijuma, prevashodno u odnosu na složenost posla, u odnosu na odgovornost i rizike, odrede ciljni odnosi u okviru javnog sektora. Mi smo u poslaničkoj grupi SPS sigurni da vi taj cilj ostvarujete i da upravo i na ovaj način, kako ste objasnili poslanicima, a samim tim i građanima Republike Srbije, doprinosite da se sa dužnim razumevanjem prihvate razlozi zbog čega se primena, odnosno početak roka primene ovih zakona odlaže. Moram da podsetim na jednu činjenicu koju danas niste istakli, a sigurno je da sa njom operišete, da su plate u javnom sektoru trenutno utvrđuju na osnovu 23 različite osnovice. Da postoji više od 500 osnovnih koeficijenata za obračun zarada i preko 200 dodataka na osnovnu platu. O čemu se radi? Radi se o tome što ovakav princip izaziva određene posledice koje nekada i nisu prijatne, a naročito nisu povoljne, imajući u vidu da se uglavnom sporni odnosi rešavaju preko sudova, da su sudski postupci prilično dugi, da zaposleni potroše prilično vremena, energije, da ne kažem i novca, na ostvarenje onih prava koja, u svakom slučaju, mogu biti u daleko većem stepenu zaštićeni upravo na način kako ste vi to i predložili i objasnili, a to je kada dođe do praktične primene ovih zakona u punom kapacitetu. Zbog svega toga, kao i onih razloga koje ste na samom početku izneli, PG Socijalističke partije Srbije nema ni jedan jedini razlog osim da uvaži vaše razloge, da pruži punu podršku i da glasa za ovaj set zakona. Kada je u pitanju zakon koji se odnosi na Agenciju za zapošljavanje i sve ono što se od strane Agencije za zapošljavanje očekuje, mi moramo tu da istaknemo nekoliko činjenica za koje smatramo da su veoma važne. Prvo, ono što je uvažena koleginica Radeta istakla jeste činjenica da na nivou lokalnih samouprava postoje agencije preko kojih se radno angažuju određena lica. Kad kažem radno angažuju, to podrazumeva da agencije za sada na nedovoljno utemeljenim normativnim aktima, na nedovoljnoj normativnoj regulativi obavljaju posao posrednika u zapošljavanju i to je, kako se to pežorativno kaže, zapošljavanje na lizing, odnosno zaposleni na lizing. Prvi put sada dolazimo u situaciju da Agenciju za zapošljavanje normiramo na pravi način, sistemski i to je jedan pomak koji je dobar, bez obzira na kritike koje se mogu prihvatiti kao razložne i osnovane. Ali, u svakom slučaju, izbegavamo stihiju, izbegavamo inerciju koja je do sada postojala kada su u pitanju agencije za zapošljavanje na nivou lokalnih samouprava. Ovaj trougao agencija-poslodavac-zaposleni ni u kom slučaju ne sme da bude na štetu zaposlenih. Zašto ovo govorim? Zbog toga što je do sada bez dovoljno jake regulative, bez dovoljnog utemeljenja u normiranju koje mora da bude krajnje efikasno u praktičnom smislu reči, imali smo situaciju da se lica koja se radno angažuju preko agencija stave u diskriminisani položaj u odnosu na zaposlene koje direktno angažuje poslodavac. Zašto ovo govorim? Pa, zbog toga što su agencije, a čini mi se i sada, ali doduše na način koji jeste normiran po nama onako kako treba, su upućivani ili ustupljeni poslodavcu. E, sad ovo, ustupljeni poslodavcu je, po meni, jako loš termin, imajući u vidu da zaposleni prevashodno nisu roba da bi se ustupali, to s jedne strane, s druge strane ustupljivanje podrazumeva sasvim nešto drugo u odnosu na ono što podrazumeva jednu vrstu humanizma, moralnosti i bilo kakvog drugog aspekta koji se mora primeniti kada je u pitanju položaj zaposlenih na teritoriji Republike Srbije kako bi se izbegao prekarijat o kome je moj uvaženi kolega malopre govorio, mislim potpuno osnovano i potpuno sa razlogom. Šta je motivisalo do sada zaposlene da se angažuju preko agencije? Pre svega lakši način dolaska do posla. Zašto lakši način? Zbog toga što je kod poslodavca to moralo da ide shodno odredbama Zakona o radu, da se raspisuju konkursi, da se na konkursima pojavljuje veći broj kandidata, da postoji manji stepen izvesnosti da se preko konkursa neko radno angažuje u odnosu na izvesnost koja mu se daje preko agencije. Međutim, šta je problem? Problem je što su do sada agencije postupale isključivo profitabilno. Agenciju nije zanimalo ništa drugo osim sticanja prihoda. Ta zamka, ta opasnost koja podrazumeva da Agencija stiče profit, da poslodavac s druge strane određenim uštedama ostvaruje korist, a da zaposleni ostane u nepovoljnom ili diskriminatorskom položaju, mora da bude eliminisana. Mi u PG SPS na tome kategorički insistiramo imajući ideju koja je protkana i kroz naš program i kroz naše delovanje i sve ono što mi radimo, a to je ideja socijalne pravde. Ono što, kao socijalisti insistiramo, jeste obaveznost izjednačavanja prava i obaveza svih zaposlenih, i onih koji se radno angažuju preko agencije i onih koje je direktno angažovao poslodavac. Šta je problem, uvaženi predstavnici iz Ministarstva rada, socijalnih pitanja? Problem je prilično složen, a za objašnjenje je jednostavan. Agencije su imale jedan položaj, jedan status koji podrazumeva sledeći način postupanja. Agencija upućuje zaposlenog kod poslodavca, poslodavac i bez otkaznog roka može da otkaže ugovor o radu sa zaposlenim do sada, sada više ne. Šta znači otkazivanje ugovora o radu? To znači da zaposleni u toj situaciji već ostaje bez pravnih mehanizama zaštite, kako da svoja prava zaštiti. Ako je on zaposlen u agenciji, a ne kod poslodavca, onda bi agencija bila prirodno dužna i obavezna da mu pruži adekvatnu zaštitu. Da li je to agencija do sada činila? Nije. Da li to sada mora? Naravno da mora. Ono što je takođe jako važno istaći, jeste činjenica da poslodavac ima značajno manje troškove kod otkaza ugovora o radu, barem je to do sada bilo. Šta to znači? To znači da je najjednostavnije otpustiti zaposlenog. U kakvom je položaju tada zaposleni? Blago rečeno nikakvom. Da li u takvom statusu moramo pružiti adekvatnu zaštitu sa svih aspekata zaposlenog? Moramo i oko toga nema ni jedne jedine dileme, niti to treba da bude predmet bilo kakvog komentara ili razgovora, čak ni u kolokvijalnom smislu reči. Ono što se ovde nameće kao pitanje, jeste obaveza Agencije za zaštitu prava zaposlenih kada poslodavac pričini štetu zaposlenom. Koleginica Radeta je otvorila to pitanje, ja ću se na to pitanje nadovezati. Član 33. predloženog zakona kaže da postoji subsidijarna odgovornost Agencije ukoliko poslodavac ne nadoknadi štetu zaposlenom. Ja ću da vas zamolim da pažljivo saslušate jedan komentar koji će nadam se biti što jasniji i vama i građanima Republike Srbije, a to je sledeće. Zašto postoji subsidijarna odgovornost? Zašto ne postoji solidarna odgovornost? Zašto nije Agencija solidarno odgovorna sa poslodavcem? Zbog čega bi Agencija došla na red tek posle poslodavca? Ja kao zaposleni imam puno pravo da tražim obeštećenje ili od poslodavca ili od Agencije. Na kraju, postoji tzv. princip objektivne odgovornosti za zaposlenog po principu objektivne odgovornosti je odgovoran poslodavac. Ako zaposleni na radu i u vezi sa radom pričini nekom trećem štetu, poslodavac je odgovoran za to i to solidarno sa zaposlenim. Zašto onda ovde ne bi bila solidarna odgovornost Agencije zajedno sa poslodavce? Pa će onda zaposleni lakše ostvariti svoje pravo. Možda kod poslodavca ne može, možda kod poslodavca ta mogućnost ne postoji zbog toga što je bonitet poslodavca vrlo loš, zbog toga što on finansijski ne može da izdrži taj teret odgovornosti i obeštećenja. Ali, u toj situaciji, Agencija bi to morala, ne preuzme, nego da solidarno odgovara zajedno sa poslodavcem. Na kraju, ono što mislim da je jako važno kada je u pitanju ovaj zakon, jeste da vi imate jedan dobar ugao posmatranja prilikom obrazloženja koji je danas dao uvaženi ministar, u odnosi na ovaj zakon, kada je u pitanju ograničavanje broja radno angažovanih preko Agencije za zapošljavanje. To je 10%. Mislim da taj procenat, doduše, može da bude diskutabilan, ali je suštinski dobro da se definiše da bi se sprečila inercija, da bi se sprečila stihija i da bi se sprečio voluntarizam kod poslodavaca, jer onda poslodavac faktički može da kalkuliše. Otpustiće 10, zaposliće tri, itd. ne želim sad da banalizujem celu priču, ali suštinski, ako se to ne normira ulazimo u dodatan socijalni problem. Mi poslanici SPS podržavamo izjednačavanje prava zaposlenih, kako onih koji su se radno angažovali preko agencije, tako i onih koji se angažuju direktno od strane poslodavca u svim vidovima, u pogledu prava na rad, u pogledu prava na godišnji odmor, u pogledu svih onih prava koja su zajemčena Zakonom o radu, Ustavom Republike Srbije i međunarodnim dokumentima. Nesporno je da ste vi sa ovim zakonom ušli u proces nečega što Srbija radi već dugo vreme, a to je harmonizacija domaćeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. U tom smislu ste uradili mnogo. Ono što treba dalje raditi i o čemu dalje treba voditi računa jeste nešto što je uvaženi kolega Stepanović postavio kao pitanje, a to pitanje podrazumeva način dopunske zaštite zaposlenih nakon upućivanja od strane agencije prema poslodavcu. Tu se negde otprilike pojavljuje mogućnost za problem. U čemu se može desiti problem? Može se desiti problem da agencija prestane sa bilo kakvim obavezama prema zaposlenom, da se sve svede na poslodavca koji suštinski nije preuzeo taj teret obaveza na način koji zaposleni zaslužuje i na šta ima pravo, a s druge strane agencija će svakako ostvariti korist. Ako idemo u tom pravdu da se isključivo agenciji omogućava sticanje određenih prihoda ili koristi, a da nemamo zaštitu zaposlenog na adekvatan način, onda to ni u kom slučaju sistemski ne sme da opstane. Na samom kraju želim još jednom da vas zamolim da ovo što sam u ime nas socijalista i poslaničke grupe SPS istakao prihvatite samo kao dobronamerne sugestije, da prihvatite da je ovo naša potreba da zbog ideala socijalne pravde koji zaista stoji u svemu onome što mi radimo i kako se ponašamo prihvatite i sa drugog aspekta, a to je aspekt socijalnog zadovoljavanja svih onih koji socijalno ne smeju biti ugroženi, a s druge strane da im se omogući poboljšanje životnog standarda, i to životnog standarda na teritoriji cele Republike Srbije. Hvala vam što ste me saslušali. Hvala vam na pažnji koju ste mi posvetili. Još jednom, SPS će podržati set zakona koji ste predložili.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Koleginica Radeta, vi ste u sistemu. Želeli ste po kom osnovu? Nisam primetio da vas je kolega pomenuo. Izvolite.
Vidite kako je lepo kada se narodni poslanici slušaju i kada se stvaraju mogućnosti za polemiku, što jeste svrha našeg postojanja, između ostalog, u ovoj Narodnoj skupštini. Kolega Neđo Jovanović i ja, odnosno socijalisti i radikali se koncepcijski razliku, pre svega zbog činjenice da su socijalisti deo vladajuće koalicije koja je za ulazak Srbije u EU, a mi srpski radikali apsolutno protiv ulaska Srbije u EU. Kao pravnici, kolega Jovanović i ja nismo imali nekih velikih razlika kada je u pitanju Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju. Osnov što sam se ja javila jeste što je kolega primetio ono što sam ja tvrdila, a ministar Đorđević mi sa mesta pokazao da nije tačno, da već sada postoje agencije preko kojih se u lokalnim samoupravama ljudi zapošljavaju. Tačno je da je to prilično stihijski, da to nije usklađeno sa Zakonom o radu. Tačno je da se ljudi eksploatišu kroz te agencije, da rade iste poslove sa onima koji su zaposleni u lokalnim samoupravama, a dobijaju mnogo manje plate. U kontekstu ovoga što je kolega Jovanović govorio prosto mi se javilo jedno pitanje, koje sam malopre propustila. Šta će se desiti sa zaposlenim koji je ustupljen od strane agencije na rad u momentu kada ta agencija prestani da radi? To je u ovom zakonu nedefinisano. Kaže se, utvrđeno je i propisano kada agencija, pod kojim uslovima prestaje da radi, ali nije u zakonu dat odgovor na pitanje šta će biti sa tim ljudima koji su ustupljeni od strane agencije drugim organima na rad. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima narodni poslanik Jelena Vujić Obradović. Izvolite. Nemate osnova, kolega Jovaniću, za repliku. Nemojte da produbljujemo raspravu kad niste pomenuti. Izvolite, koleginice Obradović.
Hvala, uvaženi potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, uvaženi ministre gospodine Ružiću sa svojim saradnicima ispred Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave i uvaženi ministre za rad, zapošljavanje i socijalna pitanja, koji je upravo stigao jer je bio opravdano odsutan. Treba pomenuti ovaj važan datum, zašto je ministar bio odsutan. Danas je Međunarodni dan osoba sa invaliditetom i upravo je u Narodnoj skupštini održan jedan veliki skup podrške osoba sa invaliditetom pod parolom „Osobe sa invaliditetom koje su menjale svet“. Kao poslanik ispred poslaničke grupe JS Dragana Markovića Palme, socijalno odgovorne stranke, koja ima i dva svoja poslanika u Odboru za rad, daćemo punu podršku osobama sa invaliditetom, zajedno i sa svojim kolegama iz SPS i borićemo se svakako za poboljšanje njihovog položaja ovde u Narodnoj skupštini, kao i za bolji položaj prilikom zapošljavanja. Poslanička grupa JS podržaće Predlog zakona koje je dalo Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, koji je danas na dnevnom redu, ali isto tako podržaćemo i svih 16 predloga u ovoj i prvoj i drugoj raspravi. Danas ćemo se fokusirati na ove zakone iz Ministarstva države uprave i lokalne samouprave koji su svakako jako bitni jer govore o materijalnoj i finansijskoj sigurnosti zaposlenih ljudi i uopšte građana Republike Srbije i platama zaposlenih u javnom sektoru, kao i platama zaposlenih u javnim agencijama koje su osnovane ili čiji je osnivač Republika Srbija, jedinica lokalne samouprave ili autonomne pokrajine. S obzirom da su ovi zakoni jako bliski i uslovljeni sa budžetom Republike Srbije koji smo prošle nedelje izglasali za 2020. godinu, koji je Narodna skupština usvojila, svakako da budžet Republike Srbije, da plate zaposlenih u javnom sektoru, ali isto tako i plate svih zaposlenih, bez obzira da li u javnom ili u privatnom sektoru, govore ili garantuju bolji kvalitet života svakog građanina Srbije. Svakako da sigurnost u povećanje plata, u povećanje penzija, a poslanici JS uvek će pre glasati svakako za povećanje penzija, s obzirom da je to kategorija stanovništva koja je pretrpela najteže reforme i koji su ostali dosledni i ovoj vlasti, koji su shvatili da je to i za svoju dobrobit i za dobrobit građana Republike Srbije i za budućnost naše dece, tako da ovo daje mogućnost otvaranja novih radnih mesta kada je u pitanju privatan sektor, dovođenja stranih investicija i stranih investitora. Mi iz JS, na čelu sa Draganom Markovićem Palmom, kada su u pitanju strani investitori možemo da govorimo o značaju stranih investitora i stranih investicija koje su ušle u Republiku Srbiju, jer samo u Jagodini više od 16 stranih investitora otvorilo je svoje fabrike i dalo je mogućnost zapošljavanja ljudi koji su se nalazili na nacionalnim službama za zapošljavanje, tako da je sada u ovom gradu apsolutno velika zaposlenost, kao i u velikom delu Srbije, gde gotovo da ne postoji mesec a da neki strani investitor ne unese svoj kapital. Ako govorimo o periodu do 2012. godine, došlo je do jednog totalnog uništenja i Fonda za penziono i invalidsko osiguranje, koji je gotovo ostao prazan, gde su postojali veliki i milionski dugovi, gde su ljudi gubili radna mesta i ostajali na ulicama. Sada imamo sasvim jednu drugačiju sliku. Svakako da reforme nikako nisu mogle da dođu preko noći. Korak po korak, uslovljavale su da dođe do blagog povećanja i plata i penzija. Međutim, svakako da, uvažavajući zaista i, evo i kao poslanik, prošle nedelje glasala sam za dva predloga poslanika iz opozicije, naravno, poslanika koji sede i dolaze u Narodnu skupštinu a ne poslanika koji ne dolaze u Narodnu skupštinu a primaju platu, tako da je i Vjerica Radeta zaista, koleginica iz SRS, dala jako dobre predloge kada su u pitanju i plate u javnom sektoru i kada su u pitanju agencije koje se bave posredovanjem prilikom zapošljavanja radnika na lokalnim nivoima, koji zaista postoje, a kada su u pitanju povremeni i privremeni poslovi. Samo jednom tako odgovornom politikom, svakako, koju vodi Aleksandar Vučić, ali i svi ovde prisutni u Narodnoj skupštini, gde smo u tekućoj godini izglasali vrlo važne zakone, gde smo doneli budžet koji je jako dobar, koji je razvojni, možemo da nastavimo sa donošenjem zakona. Svakako da i zakone koje donosimo, ukoliko se kasnije pokaže da postoje određene šupljine, nedostaci, imamo uvek uslova da izmenama ispravimo, ali bitno je da se radi u kontinuitetu i da se radi u cilju napretka Republike Srbije, jer, sve govori u prilog da ne samo na unutrašnjem planu, već i na spoljnoj politici, Republika Srbija, njeni građani, uživaju sve veći i veći ugled i da je i ministar spoljnih poslova Ivica Dačić dokazao da je 17. zemlja koja je povukla priznanje nezavisne države Kosovo, da se sve više povlače odluke koje su na dnevnom redu u međunarodnim institucijama, priznavanje nezavisne države Kosovo, tako da je to u stvari današnja slika Srbije. Nikako ne trebamo da se osvrćemo nazad, nikako ne trebamo da se spotičemo, ni ovde u Narodnoj skupštini, ni predsednik Republike Srbije, na svaki bačeni kamen. Svakako da sve ovo što se dešava u zadnje vreme i što opozicija plasira i u novinama izaziva jednu nesigurnost građana Republike Srbije, ali svaka lažna vest može biti opovrgnuta i građani Srbije znaju da apsolutno Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, Ministarstvo rada, zapošljavanja i socijalne politike, sve što predlaže, predlaže u korist građana Republike Srbije. Kada govorimo o Predlogu zakona o platama zaposlenih u javnom sektoru, ovde se radi o regulisanju rokova. Vi ste, ministre, ovde to i činjenično dokazali, tako da svakako treba preći na implementaciju ovih novih rešenja i na nov sistem plata. Kada govorimo o platnim razredima, sigurno da treba da se stvori jedan jedinstveni obrazac i formula. U praksi, tehnički, sada to postoji, ali na tome reformski još uvek treba raditi, tako da sve ove činjenice koje ste naveli, koje stoje u zakonu, nesporno pokazuju nama kao poslanicima Jedinstvene Srbije da ćemo dati punu podršku izmenama, implementaciji, izmenama i dopunama ovog zakona, odnosno da ćemo glasati za ovaj zakon. Imamo i takse koje se povećane na Javni servis. U suštini, to nije neko veliko povećanje, ali je sasvim dovoljno da stvori i veću odgovornost Javnog servisa i svih zaposlenih u Javnom servisu, kako bi se povećala gledanost ljudi koji, u stvari, daju svoje poverenje Javnom servisu. O platnim razredima smo već govorili, i naše kolege iz Socijalističke partije Srbije, da svakako treba rad, doprinos i angažovanje da se vrednuje. Rokovi koji su ovde dati preusmereni su na 2020. godinu, dakle, pomereni. Kada je u pitanju doprinos po osnovu nagrađivanja i rada, prenet je na 2021. godinu, prosto, kako bi se video učinak iz 2019. i 2020. godine. Zatim imamo skidanje zabrane zapošljavanja u javnom sektoru. Jako je značajno i o tome smo govorili prilikom donošenja budžeta, jer je puno mladih ljudi, mladih pravnika, ekonomista, koji zaista treba da uče, koji treba da budu angažovani i da prekinemo raniju politiku, gde sada vidimo, još iz tog perioda, pre 2012. godine, da još ima mladih lica koja su nezaposlena, gde nacionalne službe zaista ne smeju biti samo tehnički sektor, već moraju da vode računa o svakom licu koje se nalazi na birou ili Nacionalne službe za zapošljavanje. Ne smemo da dozvolimo, ja imam primer iz svoje lokalne samouprave, gde osoba sa dve stručne škole, srednjom i fakultetom, 17 godina čeka na posao i gde iz Nacionalne službe daju predlog da se prekvalifikuje u neko mnogo niže razredno mesto. To ne smemo da dozvolimo. Dakle, Nacionalna služba mora u saradnji sa ministarstvom da bude servis građana i da se što više mladih ljudi zapošljava, što će svakako skidanje zabrane zapošljavanja dati jednu značajnu i veliku mogućnost za budućnost Srbije. Nama je svako novo radno mesto jako bitno, ulaganje u kadrove i sprečavanje mladih ljudi i odliva iz naše zemlje u inostranstvo. Zatim imamo izmene Zakona o platama službenika i nameštenika, u jedinicama lokalne samouprave. U ovom predlogu pred godišnje izmene imamo i član 38. koji se odnosi na nagrađivanje službenika i pomeranje rokova za 2021. godinu, agencijsko zapošljavanje. Svakako da je veliki broj ljudi, naročito sa nižom stručnom spremom koja čeka na nivou lokalnih samouprava, da kažem, na to projektno zapošljavanje ili zapošljavanje po povremenim i privrednim poslovima, često te konkurse daje i Nacionalna služba za zapošljavanje, ali je bitno da svi radnici u Republici Srbiji, bilo da su zaposleni za stalno ili da su angažovani na povremenim i privremenim poslovima, imaju svoje socijalo osiguranje, što je jako bitno kada govorimo o sprečavanju rada na crno, ne samo što radinici u jednom trenutku misle da će na taj način imati veću zaradu. Dešavaju se različite povrede u toku rada, s obzirom da su to najčešće teži poslovi, građevinski poslovi i njima slični i dolazi se u situaciju da ta osoba nema penzijsko i invalidsko osiguranje, mogućnost lečenja, nadoknade troškova i svega što time nosi tako da je tu puna podrška od strane JS i na ove činjenice koje ste naveli, kao i za povećanje plata u javnom sektoru. Mi smo imali prošle godine povećanje plata u javnom sektoru od 7% do 12%. Uvaženi ministre ovde sada imamo povećanje plata od 15%, naravno ne svih kategorija. Vođeno je računa u zavisnosti od, da kažem, i stepena stručne spreme, i sektora gde se radi, najveće povećanje dato je u zdravstvu, medicinskim radnicima. Dakle, medicinskim sestrama i lekarima, što je takođe jakoj bitno. Imamo povećanje od 7/8% koje je dato javnim službama. Svakako da i ovo treba svakodnevno kontrolisati naročito kada je u pitanju zapošljavanje u javnom sektoru i jedinicama lokalne samouprave. Vaše Ministarstvo, uvaženi ministre Ružiću, je dosta dobro uvelo kontrolu javne uprave i celokupne reforme koje ste u tom domenu sproveli, kao i različite obuke koje obavljate kada su u pitanju zaposleni u javnom sektoru. Sve je ovo značajno zato što će biti veći stimulans u radu. Nama su potrebna lica zaposlena u javnom sektoru, nebitno da li se radi od najnižeg stepena zaposlenih, pomoćnih radnika, sekretara, prosto svima je potreban taj stimulans i povećanje plata kako bi dali veći doprinos i veći učinak. Samim tim biće veći učinak i na nivou lokalnih samouprava i na nivou Republike. Takođe, imamo i povećanje plata kada su u pitanju vaspitači, socijalne kategorije stanovnika, zatim imamo povećanja plata kada su u pitanju vojna lica. Takođe, jako značajna izmena koju ovaj zakon donosi jeste kada su u pitanju vojna lica, da u slučaju smrti, bez obzira da li je prošao protok od tri godine života sa bračnim ili vanbračnim supružnikom, njegova porodica moći će da nasledi penziju ili da dobije njegovu penziju. Pitanje koje je, takođe, jako značajno kada govorimo o platama u javnom sektoru – da li će to dovesti i do povišica kod privatnika? Svakako da je privatni sektor jako značajan i na njega se baca veliki akcenat. Svakako treba baciti veliki akcenat, jer mi imamo u javnom sektoru više od 600.000 zaposlenih, ali različitim sredstvima koje je ova vlast omogućila i, da kažem, stimulisanju otvaranja manjih i srednjih privatnih preduzeća, samim tim omogućavanjem da u jednom roku mogu unapred da im daju podstrek i da doprinesu da se u tim preduzećima otvore ta neka nova radna mesta. Smatram da svakako ovo povećanje u javnom sektoru neće negativno uticati na privatni sektor, tako da može samo uticati da se na adekvatan način odredi postupak uvoza i izvoza, što je jako bitno. Kada govorimo o prosečnoj plati u javnom sektoru, u junu ove godine bila je oko 59.000. Generalno, kada govorimo, to je za nas jako bitno povećanje, ali svakako da Srbiji treba još veće povećanje, s obzirom na potrošačku korpu, s obzirom na zemlje u okruženju i izjednačavanje cena. Tako da, moramo raditi i na tome da se plate i penzije neprestano povećavaju kako bi Republika Srbija i njeni građani bili zadovoljni i zadovoljeni, jer jedino materijalnim statusom možemo da se borimo protiv svih ostalih nedaća u ovom društvu i protiv bele kuge i svega, jer jedino sigurna porodica i sigurnost u finansijskom smislu može da doprinese i stvaranju nekih drugih planova i planiranju porodice i napretku i budućnosti Republike Srbije. Iz svega gore navedenog, iz svega što bi još moglo, s obzirom da se radi o jako važnim predlozima i o dva jako važna ministarstva, možemo govoriti puno o ovoj temi, ali činjenice govore da je zakon zaista ispravan i održiv i da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati svih 16 predloga, odnosno izmena i dopuna zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Vujić Obradović. Koleginice Radeta, pretpostavljam ponovni osnov replika, jer vas je koleginica Vujić Obradović pomenula? (Vjerica Radeta: Da. ) Sad ja za vas imam jednu molbu. Pomenite i vi, molim vas, kolegu Jovanovića, da bih i njemu sada mogao dati osnov za repliku, jer mu iz istog razloga maločas nisam dao. Ako vama sada dam, onda bih imao dvostruke aršine. Izvolite.
Znate šta, kolega Milićeviću, replika valjda ne treba da podrazumeva samo svađu između narodnih poslanika ili narodnih poslanika i ministara. Replika bi trebala da bude poželjan način komunikacije u Narodnoj skupštini na ovim sednicama. Zato sam ja bila iznenađena zašto kolegi Jovanoviću niste malo pre dali da nas dvoje nastavimo raspravu o ovom zakonu, Zakonu o agencijskom zapošljavanju, o nekim temama koje smo otvorili kroz ove replike. Koleginica Vujić je ovde pomenula nešto što nije baš u okviru ovih tačaka dnevnog reda. Ali, jeste, ja sam rekla da je potpuno nebitno kako ste napravili ove grupe, mogli ste bilo kako, jer su svi zakoni vezani za Zakon o budžetu. Ona je pomenula povećanje taksi za Javni servis. Mi, srpski radikali, mislimo da te takse apsolutno treba ukinuti zbog više razloga. Prvo, što taj Javni servis uopšte nije javni servis, što taj Javni servis nema ni ozbiljne političke emisije, što na tom Javnom servisu ne mogu da se predstavljaju sve parlamentarne političke stranke, zato što su im vesti posebno, da kažem, sa njihovim komentarima, nisu to vesti koje bi trebalo da budu, kakve bi trebalo da budu na Janovom servisu, kulturni program, itd. Dakle, jednostavno ne treba da dobijaju ni jedan dinar kroz ove takse, pogotovo što dobijaju dovoljno sredstava iz budžeta. Neka se malo gospoda potrude, pa neka rade po sistemu ovih televizija koje su u privatnom vlasništvu, koje dobro zarađuju kroz razne programe, reklame, itd. Još samo jedna rečenica, kad su oni u pitanju. Nedopustivo je da se donosi zakon da im se povećava taksa, a oni koje-kakve programe puštaju umesto sednica Narodne skupštine, a bojim se da to rade u dogovoru sa vama koji ste deo vlasti, što ako je tako je zaista jako, jako loše.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Naravno da je demokratska rasprava i demokratsko sučeljavanje mišljenja argumentovana rasprava poželjna u Skupštini. Vi znate da lično negujem taj demokratski duh rasprave, ali sam shvatio da ste se tokom malopređašnjeg izlaganja u mnogim pitanjima o kojima ste govorili vi i kolega Jovanović složili. Ali, evo prilike da me kolega Jovanović ispravi. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem. Moram da krenem od nečega što je jako važno zbog građana Republike Srbije da čuju, bez obzora što se SRS i SPS programski i koncepcijski razlikuju, mi kao poslanici radimo na istom polju ka istom cilju, a to je da donosimo zakone koji će u praktičnom smislu reči biti od najveće koristi za građane Republike Srbije. U tom pravcu i na taj način sam i prihvatio diskusiju uvažene koleginice Radete, uz naravno, jednu digresiju koja podrazumeva samo drugačiji ugao posmatranja odgovornosti Agencije za zapošljavanje u odnosu na poslodavca, jer je u Predlogu zakona navedena supsidijarna odgovornost u članu 33. ja sam izneo čisto pravnički stav sa stanovišta svoje profesije, a to je da bi bilo daleko povoljnije rešenje, da ne bude „supsidijarna“, nego „solidarna odgovornost“ i poslodavca i Agencije kako bi se zaposleni jednostavno opredelio prema kome će usmeriti zahtev, bilo za obeštećenje, bilo za zaštitu prava. Ono što je postavljeno kao pitanje, a građani zaslužuju odgovor – šta ukoliko Agencija za zapošljavanje prestane da postoji, a zaposleni ostaje bez mehanizama pravne zaštite kada je u pitanju njegov radno pravni status, ja sam tako razumeo pitanje uvažene koleginice Radete. Pa, da ne bih prekoračio vreme, odgovor bi bio sledeći – onda je ona moja teza, da se opredeli sam zaposleni da li će tražiti obeštećenje ili od Agencije ili od poslodavca utemeljena, s jedne strane. S druge strane, ako je poslodavac pričinio štetu zaposlenom svojom krivicom, dužan mu je nadoknaditi. Ako je otkaz, ugovor o radu nastupio krivicom zaposlenog onda je zaposleni sam kriv za svoj radno pravni status što ga je na neki način ugrozio ili eliminisao. Prema tome, ovo je već ulazak u neku vrstu pravne teorije. Ja ne želim da ovu skupštinu pretvorimo u takvu vrstu debate, ali je jako bitno zbog građana Republike Srbije da konačno shvate da je ovaj zakon, uvaženi ministre Đorđeviću, jasan pomak napred u izjednačavanju prava radno angažovanih lica preko Agencije u odnosu na one koji su angažovani direktno od poslodavca.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Koleginice Vujić Obradović, vi želite repliku? (Jelena Vujić Obradović: Da.) Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege poslanici, samo da obrazložim, pomenuta sam od strane koleginice iz SRS Vjerice Radete, naravno ne u negativnom kontekstu. U jednom se samo nećemo složiti zato što je moje pominjanje nje bilo u domenu agencija za zapošljavanje, a i neslaganje postoji zato što je pomenut javni servis. Svakako da je to zakon iz, da kažem, pravog načelnog pretresa, tako da, s obzirom da nismo imali dovoljno vremena, svih 16 zakona objedinila sam u ovu raspravu. Svakako da, kada su u pitanju agencije, kao pravnici i sve činjenice koje smo naveli, vrlo su složne i koleginice Radete i mene kao narodnog poslanika. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Vujić Obradović. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Pre svega, na osnovu ove rasprave sa kolegama, a sada se obraćam, pre svega, ministru Đorđeviću. Niste bili tu, ministre. Kolega nam je rekao da ste službeno bili odsutni i to nije uopšte nije važno. Vi ste inače uglavnom sa narodnim poslanicima i u Narodnoj skupštini. Ovo nije bila primedba, nego samo zapažanje. Kada smo pitali šta će biti sa ustupljenim zaposlenim, agencija ga ustupi tamo nekom da on radi, agencija prestaje da radi, šta će biti sa tim zaposlenim? Nije odgovor ovo što je kolega Jovanović malopre rekao, da može da bira supsidijarno ili kako kod. Ne, nije odgovor, jer agencije nema. Dakle, ostaje mu samo poslodavac ukoliko ima neku štetu, ali ako nema neku štetu, nego, evo, radi, koji mu je status? Kome se on obraća za bilo kakvo rešavanje svog problema? Ko mu raskida ugovor? Ko mu produžava ugovor? Agencija je prestala da postoji, prošlo pet godina, neće dalje da obnove rad. Prošlo tri godine, ne ispunjavaju više uslove pa im ministarstvo oduzelo dozvolu za rad. Dakle, gde visi onda taj zaposleni koji ustupljen? Šta se dešava sa njegovim radno-pravnim statusom? Može li ga onda možda onaj kod koga radi zadržati na poslu po Zakonu o radu, što bi bilo divno, ionako ova agencija ničemu ne služi? Ili, istekne mu taj rok kod tog poslodavca na taj ugovor na koliko vremena je primljen, istekne taj ugovor, kome se on dalje obraća? Eto, to je pitanje na koje zakon nema odgovor. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Zoran Đorđević. Izvolite, ministre.
Poštovani poslanici, jesam bio službeno odsutan, ali sam čuo sva pitanja i bio sam tu kad ste započeli raspravu. Svakako, planirao sam da se javim, jer svakako ovaj zakon je ja mislim vrlo bitan. Sada želim prvenstveno da se vratim, iako sam imao svoj, da kažem, ekspoze o ovom zakonu, ali hoću da vam kažem šta je nama bila ideja. Mi svi znamo da sada trenutno u našoj zemlji ne postoji nikakvo neko uređenje kada su u pitanju agencije. Agencije, vi ste u pravu, postoje danas, ali, kao što sam rekao u svom izlaganju, one nisu definisane, i ne postoji neko detaljno uređenje kako i na koji način one treba da funkcionišu. Šta su činjenice danas? Danas imamo agencije koje posluju i moram da kažem da u takvim okolnostima kada inspekcija rada izađe, oni, naravno, posluju u skladu sa zakonom, a do čega dovode? Dovode do toga da imamo veliki broj zaposlenih koji upravo nemaju uređen svoj radno-pravni status i oni se upravo nalaze u tom nekom vakumu, gde ne znaju uopšte šta se s njima dešava i koja su njihova prava i obaveze. Kada su agenciji i kad ih agencija pošalje negde, oni bukvalno nemaju nikakva prava tamo. S druge strane, nema nikakvih ograničenja. Mi danas imamo neke poslodavce koji zapošljavaju, ako mogu figurativno da kažem, i do 90% njih preko agencija, a da ti zaposleni preko tih agencija bukvalno nemaju nikakva prava u tim kompanijama i, naravno, podložni su onda da postoje uslovljavanja, diskriminacije i svega ostalog. Sada, u takvim okolnostima, mi smo želeli da donesemo ovakav jedan zakon. Mi smo pričali i sa sindikatima. Mi smo bili spremni na ovaj zakon još prošle godine u decembru mesecu. Odložili smo ga prvi put na predlog sindikata, pa smo raspravljali o njemu i negde u februaru mesecu ove godine i još jednom smo ga odložili. Znači, mi smo stalno želeli da iznađemo način kako da se približimo u tim stavovima. Naravno, imate uvek dve strane. Jedna strana su poslodavci, druga strana su, da kažem, sindikati i radnici i imam onu treću kategoriju i to su oni poslodavci koji danas posluju time što bi želeli da ostane ovako, da imaju 90% njih preko agencija, da mogu da ih zloupotrebljavaju itd. Probali smo da razgovaramo i sa poslodavcima i sa sindikatima i da približimo te stavove. Šta su zaključci svega toga? Probali smo da im približimo i da kažemo šta su njihove eventualne neke primedbe ili bojazni šta će sa ovim zakonom da se desi. Naš stav je da će ovaj zakon najviše biti u korist radnika i u korist onih poslodavaca koji rade u skladu sa zakonom i koji nemaju zloupotrebu agencijskog zapošljavanja u tom nekom smislu da žele veliki broj njih da zaposle i da na neki način ih uslovljavaju sa time – ukoliko niste poslušni, ukoliko se ne organizujete u sindikatu, ukoliko se ne bunite, ukoliko ne tražite veća prava, onda ćete ostati na svom radnom mestu, već smo želeli da uredimo to. Naravno, moje kolege iz ministarstva su bile u više zemalja koje imaju uređen ovaj sistem i gledali smo da iz svake od tih zemalja izvučemo ono što je najbolje. Bilo je to različitih predloga. I sami znate, govorilo se o tome da bude ograničeno na 30%. sindikati su tražili da ne može uopšte da bude neograničeno itd. Mi smo išli na dve varijante. Jedna varijanta je da mogu 10% da budu zaposleni ukoliko su u agenciji samo na određeno vreme. Ukoliko su na neodređeno vreme u agenciji, znači već imaju ugovor o radu u toj agenciji, onda može da bude i veći broj od 10%. Šta smo time hteli da postignemo? Upravo smo želeli da postignemo da, prvo, radnik ima tu neku vrstu sigurnosti. S druge strane, da upravo ova odgovornost postoji delimično i sa jedne i sa druge strane. Kada su u pitanju zarade, tu je odgovornost i jednih i drugih, jer i jedni i drugi zarađuju i trebaju tu odgovornost da imaju zajednički. Kada je u pitanju bezbednost i zdravlje na radu, prvo, poslodavac je dužan da osigura radnika i, drugo, da mu obezbedi da ima siguran rad. Ukoliko se on toga ne pridržava, mislim da je logično da prvenstveno on štetu pretrpi, a ukoliko on ne može da isplati, onda da to radi agencija. Takođe, kada smo pričali o sindikatima, sindikati su imali želju da oni koji su u agencijama da mogu da se sindikalno udružuju i kod poslodavca i onda smo pokušali da im približimo šta je to bojazan. Bojazan je upravo protiv radnika i sindikata i bojazan je protiv toga što se, nažalost, to dešava i danas, a to je da se organizuju negde u nekim kompanijama sindikati koji su na strani poslodavca. Šta bi mogli da dovedemo? Ukoliko bi se dešavalo tako nešto, dozvolili bi iz najbolje namere da u stvari se desi nešto upravo protiv radnika i protiv sindikata tako što bi poslodavac mogao da primi na kratko vreme iz agencije zaposlene, da ih uslovi samo da pristupnicom svom sindikatu koji bi bio njegov i posle da ih vrati u agenciju i time da dobije sindikat koji će imati jednog, dva člana. Dobiće reprezentativnost. Da ne bi bilo toga, mi smo upravo i radili i pričali sa sindikatima da je ovo možda između dva rešenja jedno rešenje koje je bolje za njih. Vi ste rekli – šta se dešava sa agencijom ukoliko ona prestane da radi? Znate, agencija je privredni subjekat koja je kao i svaki drugi… (Narodni poslanik Vjerica Radeta dobacuje.) Da, ali on je zaposlen u agenciji na neodređeno vreme. Šta se dešava sa njim? To su dva slučaja, neodređeno i određeno. Ukoliko je na određeno vreme, on nastavlja da radi na određeno vreme kod poslodavca dokle god je poslodavcu potreban. Ukoliko je bio na neodređeno vreme, agencija je sama po sebi privredni subjekat kao i svaki drugi i ona odlazi u stečaj. Iz stečaja može da se naplati sa svojim pravima koje ima, a takođe postoji i Fond solidarnost iz koga može da se naplati. Tako da smo gledali, ja verujem, sve ono što smo imali kao nedoumicu, radili smo na ovom zakonu dve godine, da ispravimo i da bude, ako mogu tako da kažem, više bliži po meri radnika, ako mogu da tako gledam, ali svakako i po meri onih poslodavaca koji rade u skladu sa zakonom. Da li je savršen? Verovatno nije. Verovatno će njegova primena kada se bude krenulo sa njegovom primenom, tražiti od nas eventualno neke promene. Ali, kao što i svaki put kažem, mi a i kolega Jovanović je rekao da smo svi ovde radi jednog cilja, da imamo zakon koji će biti po meri naših građana, koji će da štiti sva njihova prava, koji će pružiti mogućnost da se ne radi u nekoj sivoj zoni i da pruži neku garantovanu mogućnost, zagarantovanu upravo njima, garanciju toga da su sigurni na svom radnom mestu. Nama je želja sa ovim zakonom upravo tako da bude. Sigurno, ukoliko bude bilo kakvih manjkavosti, prvi ću ja da izađem da kažem – eto, nismo videli to, možda smo tu pogrešili, ali to stvarno nismo videli, dajte da ispravimo i za dva meseca i za tri meseca, samo da imamo, jer nama nije želja da budemo sujetni i da imamo neki zakon i da sad govorimo da smo najpametniji na svetu, nego nam je želja da imamo zakon koji će trajati narednih 50 ili 100 godina i sa kojim ćemo biti ponosni. Ja sam tu da vam odgovorim na sva pitanja, a verujem da će biti još nekih pitanja kada je u pitanju ovaj zakon. Ali, eto, želim da vas uverim da je zakon prvenstveno rađen da bi upravo taj jedan vakuum koji se trenutno nalazi, ta zloupotreba koja se trenutno nalazi, upravo mogla da se spreči i da toga nemamo ubuduće i da se ne stvori na neki način jedna situacija u kojoj će ovakva stvar zapošljavanja preko agencije postati pravilo, a ne neki izuzetak. Imati agenciju je vrlo dobra stvar za državu, jer možete da uzmete upravo radnika onoliko koliko vam je potrebno, da odradite svoj posao i da nemate taj neki stalan trošak i tu neku bojazan, da ne znate posle šta ćete sa njim, a sa druge strane da pružite mogućnost i tom radniku da ima sigurnost, jer imate poslove, recimo, kao što je varioc. Varioci danas ili putari, imaju danas posla kod jednog poslodavca, ali taj poslodavac ako ne dobije sledeći posao u našoj državi, njega više nema. Šta će da radi sa njim? Ovako zaposlen kod agencije na neodređeno vreme, sa poslom svoje budućnosti, jasno agencija njega može da zaposli. Sigurno će u našem infrastrukturnom projektu u našoj zemlji i dalje da budu građani, može sigurno sebi da obezbedi kontinuitet svoje agencije i dobit za svoju agenciju, a sa druge strane i da pruži mogućnost da taj radnik u toj agenciji bude na neodređeno vreme. Hvala.
Zahvaljujem, ministre Đorđeviću. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Verujemo mi ministre u vašu dobru nameru, ali verujte vi nama. Mnogo bolje bi bilo, pre svega za radnike, da ste vi lepo ukinuli ove neke poludivlje agencije koje sada postoje po lokalnim samoupravama, koje nemaju ni pravni osnov za svoje postojanje, ali eto postoje. Niste odgovorili, zapravo nemate odgovor, nema ga zakon, pa nemate ni vi odgovor na pitanje ono suštinsko – šta će biti sa zaposlenima kad agencija prestane da radi? Vi govorite o stečaju. Neće agencija otići u stečaj. Agencija se otvara na rok od pet godina. Dozvola se dobija za pet godina i prođe pet godina i prosto neće čovek više da radi, da ima tu agenciju, hoće da otvori trgovinu na veliko ili neće ništa. Dakle, ne radi se o stečaju, već se radi o isteku roka. Dakle, ne postoji, zakon nema odgovor na to pitanje. Još nešto, ministre. Vi kažete da je ovo u interesu zaposlenih. Sve ovo što vi pričate može da radi Nacionalna služba za zapošljavanje. Nema potrebe da se tu meša neka agencija. To će samo stvoriti uslove za zloupotrebu i za uzimanje para. Poslodavci će od agencije uzimati te zaposlene koji će biti tamo iznajmljivani, Bože me sačuvaj, i bez obzira na poslove, svi će raditi za minimalac. Da li je u skladu sa zakonom? Jeste. Da li poslodavac mora obezbediti minimalnu zaradu? Mora. Da li će je obezbediti? Hoće. A, da li taj posao vredi bar dve minimalne zarade to nikoga nije briga. Prosto, agencija je uzmi ili ostavi. Onaj ko je prijavljen u agenciji, agencija će da mu kaže – evo ti posao, ako hoćeš, ako nećeš – hvala, doviđenja. Dakle, sve ovo može da radi Nacionalna služba za zapošljavanje, preko svih onih poslova za koje inače dobija pare, koja organizuje razne kurseve, seminare itd. Ovo je još jedna nepotrebna agencija od koje, verujte, niko neće imati koristi. Videćemo se za koji mesec kada budete tražili izmene i dopune zakona.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Zoran Đorđević. Izvolite, ministre.
Vi kažete – Nacionalna služba. Nacionalna služba i sada postoji, postoji i sada agencija. Ali sada te agencije, upravo kada bi ostavili ovako i kada ne bi bilo ovog zakona, dozvolili bi da možemo neograničeno da zapošljavamo upravo bez ikakvog prava. Kažem vam, najveća bojazan, to je što postoji i danas. Neću da vam kažem konkretno o kom zanimanju, ali sam imao razgovor sa radnicima koji rade preko agencije, upravo je njihova bojazan za to i oni uvek imaju primedbu na to da se njihova prava krše, da su uslovljeni itd. Preko agencija jasno definišemo i pokušavamo da uđemo u detalje kako i na koji način možemo da regulišemo njihov rad i koja su to prava i obaveze. Kad kažete – ukidanje agencija i šta se dešava sa njima. Naravno, postoji Inspektorat rada koji radi svoj posao. Upravo se ovim zakonom ta lestvica, kada je u pitanju njihov rad, će biti podignuta na jedan viši nivo i duboko sam uveren da, upravo, kao što vi kažete, da oni koji sada ne rade kako treba će izgubiti takvu mogućnost da rade i neće dobiti licencu za svoj rad. Kada je u pitanju odlazak, kažete gašenje tih agencija posle pet godina, ja svakako ne bih voleo da se vratimo u neku prošlost i da razmišljamo odmah o tome da će nešto loše da se desi. Vi sami znati da mi nemamo sada više gašenja firmi, da nemamo više otpuštanja radnika, da danas živimo u takvim okolnostima da pričamo ovde da nam radnici nedostaju i da našoj zemlji nedostaje radne snage, da je nezaposlenost pala na 9,5%, da će biti u sigurnoj perspektivi još manja nezaposlenost, da će ona zanimanja koja su nedostajuća trebati sigurno u budućnosti. To jeste upravo garancija toga da će ti radnici raditi preko agencije, da će imati svoje zaposlenje. Ali, hajde da pođemo od toga da će se desiti agenciji da će biti neodgovornih vlasnika. Ukoliko oni odu u stečaj, svakako ti dobri radnici će moći ili da ih poslodavac primi za stalno ili da svoj posao nađu u drugoj agenciji, jer su oni dobri radnici za koje uvek ima posla. Znači, za dobre radnike uvek ima posla. Nećemo da polazimo više od pretpostavke kao što se dešavalo 2000. godina, kada su glasili firme, kada su bile loše privatizacije, mi toga danas nemamo. Ja kada sam pričao sa sindikatima, ja sam rekao vi u sindikatima morate da budete svesni da danas je radnik zlato na tržištu i da dobrog radnika treba imati. Niko dobrog radnika neće da otpusti, niko, zato što je svakome potreban dobar radnik. Nema luksuz taj da ga otpusti jer će vrlo teško naći opet na tržištu rada dobrog radnika. U takvim okolnostima, ja sam duboko uveren da ne samo da potreba za dobrim radnicima već i rast njihovih plata će biti upravo uslovljen time, potražnjom i zadržavanjem upravo tih dobrih radnika. Kada pričate o Nacionalnoj službi, naravno uvek postoji mogućnost da oni dobiju posao preko Nacionalne službe, ali garancija dobrog izvršenja posla za poslodavca koji uzima u agenciji jeste upravo to i ta agencija, jer ovde, kao što smo i pričali, ta odgovornost postoji i na agenciji i na poslodavcu. Time štitimo i samog radnika sa jedne strane, ali sa druge strane pružamo i tom poslodavcu koji uzima preko agencije, da mu agencija zarad veće zarade upravo nudi najbolje radnike i garantuje da su ti radnici na tržištu najbolji. On će gledati da prikupi u svojoj agenciji najbolje radnike ukoliko su oni stvarno dobri i nedostajući na tržištu kao što su recimo građevinari ili kao što su varioci ili vozači. On će upravo da im ponudi na neodređeno vreme jer će želeti da ih ostavi za sebe jer će uvek imati posla na tržištu i time i on zarađivati. To jeste ideja ovoga. Naravno, uvek ostaje Nacionalna služba za zapošljavanje, ali kao što znate to za njih nije nikakva sigurnost. Tamo su male naknade, vrlo mala prava i opet neizvesnost da će opet da se vrate na Nacionalnu službu za zapošljavanje. Ono što sam izostavio malo pre da kažem, a znam da ste rekli, verujte mi, Inspekcija rada i te kako je dobra, i te kako dobro radi svoj posao. Da vam sada ne čitam podatke, oni od 2017. godine broj nadzora koji imaju povećavaju za 20-30%. Mi bez obzira što povećavaju imaćemo ih preko 90 hiljada u ovoj godini. Ono što je, da kažem, pozitivno i što daje nama nadu, daje svetlo na kraju tunela, je to da mi imamo iz godine u godinu sve manje onih koje zatičemo da rade na crno, sve manje i manje onih koji su neregistrovani subjekti koji rade. Mi ćemo nastaviti sa time i evo još jednom pozivam i svaki put kada sam ovde govorim 0800-300-300-7 ima dve opcije. Jedna opcija je opcija broj jedan je za sve radnike koji mogu da prijave i poslodavce koji znaju i mogu da prijave one poslodavce koji prometuju u sivoj zoni i koji zapošljavaju na crno. Ukoliko se prijave i kažu svoje ime i prezime, inspekcija je dužna da im vrati povratnu informaciju. Ali, opet kažem, i ako se prijave, mi ne smemo da kažemo ko je izvor naših informacija, već zadržavamo za sebe i to je samo pravo da vratimo povratnu informaciju. Opcija dva jeste za trudnice i porodilje, za sve poslodavce koji krše Zakon o trudnicama i porodiljama, mogu da se jave na tu opciju i svakako, inspekcija rada će po prioritetu izaći na lice mesta. Poslednja stvar. Na sajtu Ministarstva imate ažurnu listu, ažuran registar i jednih subjekata i drugih subjekata koji krše radnička prava. Možete sami da vidite koliko je veliki taj spisak. Preko 1.300 je tih privrednih subjekata u našoj zemlji koji su zapošljavali na crno i tačno imate po kom osnovu, kada je bila inspekcija i koji je broj radnika. Nema privilegovanih, svi koji su zatečeni, nalaze se na tom spisku. I drugi registar je onih koji su kršili prava porodilja i trudnica, mislim da ih je bilo u prošli petak 22, tačno kad, gde, koliko i koja prava su kršena. Tako da, pozivam, jer jedini način, pored prekršaja i pored inspekcije rada, da na neki način nateramo da ljudi ne rade protivzakonito i da ne krše prava radnika, trudnica i porodilja, jeste i ta osuda javnosti, a mogućnost da javnost se bavi time i da kaže – evo, Ministarstvo je objavilo, ko god da je tamo, možemo zajednički da ga osudimo i da ga pročitamo javno. Mislim da gore kazne od toga nema. Možda će nešto da plati novcem, ali kada izađe jednom u medijima, kada jednom izađe na internetu, večito ostaje blato na njemu zato što je jednom kršio zakon i uzimao pravo i radniku i utajivao porez. Hvala.
Zahvaljujem, ministre Đorđeviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Reklo bi se iz vaše rasprave, ministre Đorđeviću, da je agencija garant da će biti rasadnik dobrih kadrova. To jednostavno nije tako. Da li vi mislite da će poslodavac da veruje agenciji, kada mu agencija kaže - evo ja imam odličnog varioca? Ne, nego će ga zaposliti na određeno vreme, ako prvi put radi, radiće pripravnički staž, pa će sam poslodavac odlučiti da li mu taj, takav radnik treba, sa takvim ne samo formalnim kvalifikacijama, nego sa takvim radnim sposobnostima, stručnošću, savesnošću na radu itd. To može, takođe, sa Nacionalne službe za zapošljavanje. Nije agencija nikakva garancija, verujete, nego naprotiv, agencija će biti mesto za zloupotrebu, ne znam kako vi to ne razumete šta mi hoćemo da vam kažemo, mesto za zloupotrebu, gde će se ljudi zapošljavati da bi radili za minimalnu zaradu. Produžava im se to zapošljavanje na određeno vreme, u agenciji na određeno vreme, kod poslodavca na određeno vreme. Znate li vi šta znači danas u Srbiji posao na određeno vreme, čak i sa dobrom platom? To znači, pogotovo kada su mlađi ljudi i ne samo mlađi u pitanju, to znači da ne može dobiti kreditnu karticu, da ne može dobiti čekove, da ne može dobiti kredit, daleko bilo za rešavanje za kupovinu stana, ne može dobiti najobičniji potrošački kredit. Dakle, diskriminisani su ljudi koji rade na određeno vreme, ne samo zato što će biti manja plata preko agencije, kao što je do sada bila. Vi, ministre, treba da znate da vas ja podsetim ako ne znate, agencije te, te polu divlje, postoje više od 10 godina, od 2007. godine. Šta je urađeno i kako su prošli ti ljudi koji sada dolaze, evo završavam, zaista, ti ljudi koji su proveli 10 godina u tim agencijama, za platu manju od minimalca, zamislite kako će to uticati na njihovu penziju, a opštine su ih prebacile u agenciju sa 50 godina života? Uništili su im život do kraja života, zato što će imati nenormalne male penzije na osnovu toga što su radili više od 10 godina za platu manju od minimalca.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača ministar Zoran Đorđević. Izvolite, ministre.
Pa zar vam nije bilo sumnjivo kad su žuti 2007. godine dozvolili da postoje agencije, zar vam nije bilo sumnjivo da nisu hteli da ih uobliče i da ih do detalja razrade, kako ne bi ili zaštitili njihova prava, već su dozvolili da postoje takve agencije koje su dovele do toga upravo što sam vam ja rekao, da postoji bojazan tog nekontrolisanog zapošljavanja? Svakako, da ne bi ulazili u prepirku, razgovor ili razmenu mišljenja o tome šta će biti i da li je bolja Nacionalna služba ili agencija, mi nikoga ne primoravamo. Ukoliko ste vi u pravu, oni mogu i dalje da budu u Nacionalnoj službi. Mi mislimo da je za njih bolje da svojim znanjem nateraju agenciju da im da na neodređeno vreme i da budu na neodređeno vreme u agenciji i time da imaju sigurnost, jer ni na Nacionalnoj službi ni bilo gde na određeno vreme PP poslovima neće imati ovo sve što ste vi nabrojali, ni kreditnu sposobnost, ni mogućnost da se zaduže, niti neke druge privilegije koje imaju kao oni koji su na neodređeno vreme. Mi dajemo samo mogućnost da oni koji se danas nalaze u jednom vakuumu i rade u tim agencijama, a dobri su radnici, nemaju mogućnost agencije da ih zaposle za stalno, da upravo imaju tu mogućnost. A, eto, njima ostavljamo, pa ćemo videti da li ste vi ili ja u pravu i ko će više da sluša vas ili mene. Znači, ostavljamo njima za pravo, idite ako mislite da je bolje u Nacionalnoj službi za zapošljavanje, čekajte posao, mi ćemo gledati da otvaranjem novih radnih mesta vam omogućimo to, što vas opet ne sputava da sutra kad se otvori radno mesto konkurišete tamo i da se zaposlite. A, druga varijanta za vas je - idite u agenciju, svojim radom se nametnite da dobijete na neodređeno vreme i opet čekajte bolju varijantu i bolji posao i svakako uvek mogućnost da se stalno zaposlite u nekom drugom preduzeću.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, replika. Izvolite.
Ma, nije tako, ministre, i neće biti tako. Vi nećete nešto da razumete. Zašto mi sumnjamo u zloupotrebe kad je u pitanju ova agencija, kao i sve ostale? U redu je to što vi kažete, mi smo i te kako reagovali kad su žuti formirali ne samo ovu, nego sve druge agencije, ali mi smo na svaki član Zakona o agencijama podnosili amandmane. Mi smo rekli da agencije treba ukinuti, svesti na četiri, pet agencija u Srbiji. To ste govorili i vi u kampanji. To ste govorili i vi kao deo SRS, a onda i kad ste se odvojili kao naprednjaci ste to obećavali. I šta bi s tim? Zato nemojte nas pitati šta mi mislimo o tome što su radili žuti. Mi mislimo isto i danas i onda. A, vi, onda i danas mislite različito. Vi ste nastavili to što su oni radili. Šta hoćemo da kažemo vezano za agencije? Vi kažete - neka bira radnik da li će u Nacionalnu službu ili u agenciju. Neće moći da bira, moraće u agenciju. Znate li zašto? Zato što će to tako funkcionisati da će onaj iz agencije da dođe kod poslodavca, da se oni trange-frange dogovore, da se vidi koliko će ko od njih biti dobar, ovako kolokvijalno rečeno, koliko će ko zaraditi na tim ljudima i onda taj poslodavac neće tražiti radnike u Nacionalnoj službi za zapošljavanje, nego će ga tražiti od agencije i hteli, ne hteli, ljudi će morati da se prijavljuju u agenciju. U agenciji će raditi za minimalnu zaradu, bez obzira koliko su kvalitetni, vredni, kvalifikovani itd. To je suština. Mi vam tvrdimo. I pričaćemo o tome kad uskoro dođete ovde sa izmenama i dopunama ovog zakona.
Reč ima ministar. Izvolite.
Samo kratko. Agencije i sad postoje i upravo jeste ideja da rešimo to na neki način, da uokvirimo da nema njih stotine, da nema njih koji samo primaju njih bez ikakvog ugovora i koji ih onda transferišu i tamo rade na neki način na PP poslovima, gde je njihov status potpuno, jednostavno, nemaju nikakvu budućnost, niti imaju bilo kakvu želju, niti volju da nastave da rade tamo. Postoji uvek bojazan sa njihove strane da će dobiti otkaz. Ovo sve što vi pričate, to se dešava danas. Mi jesmo sa idejom došli do toga da se ovo razradi, da se njihov broj smanji, da postoji kontrola licenciranja onih koji to dobijaju, a sa druge strane, ono što je najbitnije, to je da zaštitimo radnička prava, sa jedne strane, i da zaštitimo one poslodavce koji rade u skladu sa zakonom, koji zapošljavaju radnike i time imaju nelojalnu konkurenciju upravo onima koji danas rade na taj način, što ih upravo zapošljavaju tako kao što vi pričate.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ministre, ja srpski, vi srpski, a kao da pričamo sa dva različita jezika. Dakle, ministre, mi smo rekli jutros da agencije već postoje. Vi ste klimali glavom da ne postoje, pa ste onda posle dobili informaciju da zaista postoje. Dakle, postoje agencije više od 10 godina. Te agencije zloupotrebljavaju te zaposlene. Ljudi koji rade u tim agencijama rade za mnogo manje zarade bez ikakvih prava, bez mogućnosti da koriste godišnji odmor, čak ne smeju na bolovanje, nemaju pravo na topli obrok, nemaju pravo na prevoz itd. Vi ovim zakonom nešto od toga ispravljate i mi vam kažemo da je te agencije trebalo ukinuti i sve to vratiti na Nacionalnu službu. To je suština. Što će nam agencija i ta takva koja će biti? Nećemo da kažemo ovo što vi sada predviđate ovim zakonom – da, biće uređenije i biće donekle bolje od onoga što je bilo sada. To nismo ni jedanput drugačije rekli u toku ove rasprave, ali i dalje tvrdimo – ne treba vam agencija, ne trebaju vam agencije, agencije će praviti kombinacije sa poslodavcima na štetu zaposlenih. To je nešto što vi nikako ne želite da razumete. Ne postoji razlog. Vi kažete da štitite i poslodavce. Kako? Što je poslodavcu problem da ode u Nacionalnu službu i da kaže – dajte mi lekara, pekara, varioca, profesora. Ima svih vrsta. Ništa ne brinite, to što vi kažete da je nezaposlenost ispod 10%, nažalost, svih struka ima u Nacionalnom službi, i to je vaša posebna matematika i metodologija došla do tog procenta, ali to ćemo neki drugi put. Dakle, ova agencija, agencije su apsolutno nepotrebne, ovaj posao treba da radi Nacionalna služba za zapošljavanje i tačka.
Reč ima ministar Đorđević. Izvolite.
Sada imamo dve varijante. Recimo, nemamo ovaj zakon i hoćete da nastavimo ovako da radimo, kao što je i do sada. S obzirom na to šta se danas dešava, hajde tako da budem, da kažem, formalan u svom izlaganju, mislim da bi bili ipak za to da se donese ovaj zakon i mislim da ovo je jedan, kao što je i rekao gospodin Jovanović, i kvalitativan i kvantitativan iskorak napred. Šta bi se desilo da tako, kažete, ostane Nacionalna služba? Nama agencije postoje i danas i hajde da ih zanemarimo. Šta bi se dešavalo? Govorimo o zanimanjima koja nedostaju i uglavnom ta zanimanja su ona koja su potrebna danas kada vi dobijete tender. Recimo, imate kompaniju koja se bavi izgradnjom puteva i treba da nađete putare, građevinarce kojih nema na Nacionalnoj službi, ali hajde, idemo opet hipotetički, da ih ima, i vi ih uzmete Nacionalnoj službi i stvarno su dobri radnici, završite taj posao, radite tri meseca asfaltiranje nekog puta i dobijete to i završite. Vi morate da ih vratite nazad na Nacionalnu službu, jer nemate sad više posla za njih. Konkurišete na sledećem tenderu, dobijete ga za tri meseca, vi se javite u Nacionalnu službu i sada više tih dobrih radnika nema, jer ih je uzeo neko drugi, i vi ih faktički nemate, a imali ste siguran posao. Upravo to je ideja ovoga, a to je da se pruži mogućnost tim radnicima, jer se večito vapi za njihovim poslom, jer su, ne mogu da kažem, sezonski, ali ad hok se traže, a opet su potrebni i za njih ima posla non-stop, da imaju neku sigurnost, jer nisu oni osuđeni zato što se traže ad hok i nema posla za njih kod jednog poslodavca stalno, a kod različitih ima, da budu osuđeni na to da nemaju na neodređeno vreme. Ti radnici, upravo takvi, će dobiti kod agencije na neodređeno vreme ugovor.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ministre Đorđeviću, u 11 sati i 22 minuta sam prvi put rekla da postoje agencije, a vi ste rekli da ne postoje, i rekla sam da te agencije treba ukinuti. Vi sada pitate – šta bismo mi uradili da nema ovog zakona? Mi bismo ukinuli te poludivlje agencije koje su postale robovlasnici. O tome vam mi pričamo, a ništa bolje neće biti ni sa ovim koje vi na ovaj način uredite. Hvala, ministre, lepo ste objasnili malopre kako ste došli do ispod 10% zaposlenosti, između ostalog. Lepo ste objasnili kako ljudi sa Nacionalne službe idu u agencije i tamo ne rade, samo su prijavljeni u agenciji, a vi nezaposlenima tretirate samo one koji su Nacionalnoj službi. To je znači krajnji cilj, da ubuduće smanjujete taj procenat, a realno da se broj zaposlenih ne smanjuje. Baš ste nam to lepo objasnili. Evo odgovora na pitanje, kažete, šta bismo mi da nema ovog zakona sa postojećim agencijama? Da li je moguće da vi, kao resorni ministar, da Vlada, da država kao ozbiljan aparat ne može da reši problem tih agencija koje već 11, vi kažete, uveli ih žuti… Da, uveli ih žuti i bilo je loše rešenje i tada i sada. Da li je moguće da vi ne možete to da prekinete, da ukinete i da kažete da su to polulegalni poslovi, vi eksploatišete ljude, vi ljudima ne dajete osnovna radna prava, osnovna ljudska prava, hajmo, raspuštamo, svi ljudi koji su prijavljeni u agencije, hajmo u Nacionalnu službu? Izvinite sada što bi vam opet bila dvocifrena nezaposlenost, ali je realno stanje. U tome je problem. To je realno stanje, a ovo što vi predstavljate je onako malo ušminkano i dobro za predizbornu kampanju.
Reč ima ministar Zoran Đorđević.
Prvo, po sadašnjim zakonima, sada kako je uređena ta oblast, oni rade u skladu sa zakonom i ne možete tako. Radeći u skladu sa zakonom ne možemo da se izborimo sa tim i dovodimo do toga da se upravo prava radnika i stvara nelojalna konkurencija sada zakonskim rešenjem… Ovo što danas predlažemo jeste način kako možemo da ih uobličimo, kako možemo da ih ustrojimo i kako možemo da dođemo do onog broja agencija koje stvarno mogu da rade na tržištu i koji mogu da rade za dobrobit svih onih koji žele da rade preko agencija. Radnici koji sada rade na pp poslovima preko agencija, pa oni i sutra kad budu… Da nema tih agencija, isti je njihov status kao i da postoje te agencije, trenutno kakvo je stanje. Nije tačno da se time fingira broj nezaposlenih. Njihov broj je, sa njima ili bez njih, potpuno isti. Ukoliko ih ima i ukoliko rade na pp poslovima, smanjujete nezaposlenost. Onog trenutka kad prestanu, oni postaju nezaposleni. Takvo objašnjenje, kao što ste vi rekli, jednostavno ne postoji. Drugo, nisam ni jednog trenutka rekao da nema agencija. Klimao sam glavom, jer se nisam slagao sa obrazloženjem koje ste vi dali u 11 sati i 22 minuta, ali nisam rekao da ne postoje, nego sam hteo upravo da dođem do reči i da vam kažem ovo što sam sada hteo da kažem. Hvala.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Samo jedno pitanje – gde u ovom predlogu zakona, ministre, piše, prvo, ono što sam već pitala šta će biti sa tim ljudima, radnicima, zaposlenima koje agencija negde šalje u momentu kada agencija prestane da radi zato što je protekao rok od pet godina? Vi kažete – vi radite na tome da niko ne prestaje da radi, da se razvijaju firme itd, ali čovek će hteti da radi nešto drugo, neće više da vodi tu agenciju. Ne kažemo da će mu propasti posao, ni ne znam šta. Gde piše šta će biti sa takvim zaposlenima? Gde piše šta će biti sa ovim agencijama koje su do sada eksploatisale zaposlene? Gde piše šta će biti sa tim agencijama? Ukinuste li ih, ne daj Bože, negde u ovom zakonu? Niste. Postoje li u Zakonu o radu? Ne postoje. Postoje li realno? Postoje. Kako ćete ih ukinuti? Nećete nikako. Zato što niste ni od 2007. godine do sada. Prilika ste imali koliko hoćete. Jedino od svega u ovome je tačno da su vas postavili žuti, a da ste vi nastavili ne samo to, nego kao i mnogo toga ste nastavili u skladu sa tom politikom i oni su tada pričali da je to nešto dobro na evropskom putu itd. i onda zamislite vi opština formira agenciju i opština sve zaposlene koje želi da skloni, zato što su kada se promeni vlast, pa dođu druge političke partije itd. sve te koji im ne odgovaraju politički smeste u agenciju, a rade u istoj kancelariji na istom poslu i ovaj što radi u opštini prima, recimo, 40.000 dinara platu, a ovaj što radi u agenciji prima 30.000 platu, i još ovaj što je u opštini ima… (Predsedavajući: Privodite kraju.) … mnogo veća prava, ovaj što je u agenciji pokrije se ušima i ne sme da mrdne na poslu.
Reč ima ministar, gospodin Zoran Đorđević.
Odgovor na vaše pitanje je član 7. stavovi, mislim, 4. i 5, kada agencija iz kog razloga može da prestane i kako važi njihova licenca. Ovo što vi kažete, mi ćemo upravo učiniti sada sa ovim novim licenciranjem, to da taj, kao što vi imate tu bojazan, taj broj njihov smanjimo i da samo oni koji posluju u skladu sa zakonom i baš sve ove bojazni, koje vi imate, žele da rade po pravilima za njih ćemo davati licencu i njihova će biti ograničena. Ovde se kaže da ukoliko agencija prestane da radi ugovori zaključeni pre oduzimanja te dozvole ili prestanka rada te agencije ostaju na snazi do isteka roka ustupanja, a najduže dva meseca od dana oduzimanja dozvole, ali po svim ostalim pravima radnici crpe svoja prava kao i kada nestaje privredno društvo. Znači, s obzirom da agencija posluje kao privredno društvo u APR njegov nestanak sa tržišta se podrazumeva isto kao bilo koja druga kompanija. Radnici će crpeti ista prava kao i da su bili zaposleni u nekoj kompaniji. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ovaj predlog ima i član 6, ministre, a član 6. kaže – dozvola se izdaje na period od pet godina. Kada istekne pet godina dozvola se produžava samo ako se podnese zahtev i ako se plati administrativna taksa i ako se još jedanput proveri da postoji uslovi koji su postajali pre pet godina kada je agencija otvarana. Rad agencije se ne produžava po službenoj dužnosti. Što niste onda rekli da se agencija otvara na neodređeno vreme uz naravno mogućnost da u nekom momentu može da prestane sa radom kada budu ispunjeni zakonom utvrđeni uslovi? Što već unapred kažete da se formira na rok od pet godina. Nema garancije da će nastaviti sa radom. Ja vam kaže da neće čovek. Sve mu je divno išlo, odlično radio, neće više. Sada hoće da bude neka druga vrsta poslodavca, da on uzima od neke druge agencije zaposlene. Ministre, ako ove agencije i ova vaša i ove prethodne dosadašnje koje će i dalje ostati na snazi, ako su one usklađene sa Zakonom o radnim odnosima i ako one nisu na štetu zaposlenih, zašto onda, zbog njih ovo i donosite, zašto ti tzv. investitori iz inostranstva, kažem tzv. zato što oni nisu nikakvi investitori nego pogoni koji ovde rade zato što im država Srbija plati određeni iznos u hiljadama evra po radnom mestu, svi masovno uzimaju ljude preko agencija da rade kod njih? Što? Zato što će onaj u agenciji da mu kaže – ovaj ti je odličan u tom poslu? Ne, brate, nego zato što mu je jeftinije, zato što je to način, još jedan od načina da eksploatišu ionako jeftino plaćenu radnu snagu u Srbiji.
Reč ima ministar, gospodin Đorđević.
Da vam kažem, vi imate mogućnost, vi sada pričate o tome šta će se desiti ako licenca istekne nakon pet godina. I da je dato na neodređeno vreme, i vi govorite upravo o onom subjektu, onoj agenciji koja je zlonamerna i koja prestaje, koja je zbog nečega zloupotrebila radnike, poslodavca kome je dala i koja nestaje, ona će nestati i sa tom licencom i bez nje. Licenca daje nama mogućnost da mi tražimo da li ona radi u skladu sa zakonom i primoravamo sve oni koji žele da rade da upravo rade. Član 8. govori o tome kada i na koji način može da se oduzme licenca i šta to podrazumeva kada mi uzimamo licencu –zašto je uzimamo, a to je neisplaćena zarada itd. Ima masa tih stvari, a ovde kada pričate o onima koji rade kod investitora koji zapošljava samo preko agencije – upravo će ovo da reši njihov problem. Danas on ako ih zapošljava i ako ste vi u pravu i zapošljava njih 90 ili 100% preko agencije koja je samo njih registrovala, nema nikakav ugovor sa njima, ovde je ustupljeno njima, rade na određeno vreme, oni nemaju nikakva prava. Jel tako? Šta će sada da se desi? Sada ćemo da ih primoramo da će moći samo 10%. Ostale ili moraju oni da prime ili ta agencija da im da ne neodređeno vreme. Upravo smo povećali njihova prava, upravo ćemo da im omogućimo da uzmu kredite, sve ono što ste vi rekli da njima nedostaje sa ovim zakonom. Koliko je velika bojazan i koliko smo mi u pravu govori upravo činjenica da se javljaju i žele da ovaj zakon ne bude donošen oni kod kojih mi znamo ili imamo pretpostavke da rade na ovaj način, upravo oni koji zapošljavaju 90 ili 100% onih koji rade samo preko agencije, gde radnici se nalaze između dva subjekta, a nemaju nikakva prava. S obzirom da se oni bune, verujem da ovo je najbolji dokaz da smo na pravom putu. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ministre, želim da budem ministar za rad odmah posle vas i zato želim da, kao što vi vodite kampanju predizbornu odatle, ja to radim odavde, skrenem pažnju da se mi borimo za radnika, za čoveka, naravno, nemamo ništa ni protiv poslodavaca, ali ne mogu poslodavci ni na koji način eksploatisati radnike u Srbiji. To se dešava, sviđalo vam se, ne sviđalo vam se. To je činjenica, ministre. Kada govorimo o onom pitanju na koji nemate odgovor – šta posle pet godina ako ne nastavi rad agencija? Ne možemo mi naterati nikoga da nastavi da radi posle pet godina. Naše pitanje je – šta je rešenje? Ne postoji ovde. Ima pet stavova. Zašto nema šesti stav- ako agencija ne nastavi sa radom, zaposleni će pod istim uslovima koje ima u agenciji biti prijavljen Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Ne daj Bože, gde ćete vi na Nacionalnu službu za zapošljavanje pa da vam se pokaže realan broj nezaposlenih?
Reč ima ministar, gospodin Đorđević.
Prvo da vama kažem – kada ima licencu ili nema licencu niko ne garantuje da će on raditi tih pet godina. Ona može posle dve godine da bude ukinuta i posle dve godine da zloupotrebi to. Kažete – pod istim uslovima. Time stvarate mogućnost tek rupe u zakonu gde može fiktivno da se stvori agencija, podigne plate, nestane i onda se on vrati pod istim uslovima da radi u Nacionalnoj službi za zapošljavanje, odnosno da bude u Nacionalnoj službi. Time otvaramo Pandorinu kutiju toga da može da se zloupotrebljava tek tako ovaj zakon. Kada ste rekli to, meni se sviđa samo jedan deo. Mi se borimo za sve radnike, borimo se za sve poslodavce koji rade u skladu sa zakonom i brutalni smo prema onima i želimo da budemo brutalni prema onima koji krše zakon. To je naša mantra i to je ono čime mi težimo. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Sve vam verujem ministre, osim jednog, to da se borite protiv kriminala to vam ne verujem zato što još nije uhapšen niko od tih o kojima govorite, niti im je suđeno, koje ste i ovde danas pominjali i koji su i zloupotrebljavali i ove agencije i gde vam je Dinkić, gde vam je Labus, gde vam je Đilas, gde vam je Đelić, Vlahović? Svi oni još idu tamo, šetaju se po Kopaoniku, drže predavanja članovima Vlade, predsedniku Vlade i predsedniku države. Oni su sada neki ugledni ekonomisti. Ministre, kad sa njima raščistite, ne tako što ćete da ih razapinjete na krst bez razloga, nego što će nadležne službe da se pozabave svim kriminalom, a ne da polako idete ka tome da njihove kriminalne radnje zastare, jer će vrlo brzo neko od tih kriminalnih radnji tih ljudi da zastare i onda niko neće smeti da im kaže da su oni kriminalci, a vi namerno puštate da protekne vreme, da im krivična dela zastare i pojela maca. Šta je sa kriminalnim privatizacijama? Šta je sa bankama? Šta je sa državnim ugašenim bankama? Šta je se onolikim stotinama hiljada ljudi koji su u tim kriminalnim privatizacijama ostali bez posla? Šta je sa zloupotrebama, korupcijama svih mogućih vrsta? Sve to vi lepo pakujete, slažete pod tepih. Jednog dana će se iz brloga izvući Zaga, ne znam joj ni prezime, Zagorka Dolovac, onda će javnost biti iznenađena evo imamo državno tužilaštvo koja će obavestiti javnost – izvinite, nemoj neko ove više da je nazvao lopovima, nastupila zastarelost. E, zato je čuvate.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. S obzirom, da smo i zaboravili šta je na dnevnom redu, ja ću vas malo podsetiti. Pre svega da kažem da su predlozi izmena zakona odgovorni, a Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju je dobar i kvalitetan. Apropo onoga što je rečeno da su loši i jedni i drugi i da ih je trebalo definitivno izbrisati. Kad kažem da su odgovorni, podsetiću vas, s obzirom da smo zaboravili, to je Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, AP i jedinice lokalne samouprave; Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru; Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika, organima AP, jedinica lokalne samouprave i Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenim u javnim službama. Za sve četiri izmene zakona zajedničko je to da se odlaže datum primene. Razlozi. E, pa razlozi su sledeći. Pre svega zbog potrebe da se u predstojećem periodu obave dodatne analize prelaska na novi sistem plata da se sagledaju svi problemi, izazovi koji mogu da se jave, te da se ostavi primeren vremenski period za prilagođavanje kako poslodavaca, tako i zaposlenih. Drugi razlog zbog koga se pristupa izmenama zakona na ovaj način je potrebno da se izvrši kvalitativna procena i kvalitetna fiskalnih posledica novog načina obračuna plata svih zaposlenih u javnom sektoru i uradi sveobuhvatna analiza da ne bi došlo do narušavanja zadatog, tj. ciljanog učešća nivoa zarada opšte države u BDP, odnosno da on nekontrolisano ne poraste i time naruši finansijsku ravnotežu. I na kraju sagledavajući složenost samog postupka uvođenja i primene zakona raznorodnost profesija, zvanje u javnom sektoru, veliki broj značajnih obaveza za osnivače i poslodavce prilikom planiranja osnovica plata, a da se pri tome vodi računa da se ne naruši, ponoviću se, finansijska održivost budžeta, potrebno je ostaviti razuman vremenski period do primene ovog zakona kako ne bi došlo do kakvih negativnih posledica, kako na budžet, tako i na zaposlene, jer ruku na srce radi se o pitanju koje tišti sve nas i utiče na nas i naše živote, a to je pitanje plate zaposlenih. Da je dobar Predlog, govori i Predlog budžeta za 2020. godinu i to posebno onaj deo koji se tiče povećanja, to smo već uradili rebalansom budžeta za 2019. godinu, povećanje dela zarada u javnom sektoru. Na taj način smo napravili neku ravnotežu i napravili smo jednu dobru osnovu da možemo koliko-toliko, da li će to biti ispravno, ali u svakom slučaju ispravno i uravnoteženo da osnovice u svim segmentima javnog sektora i javnih službi budu kako treba. Sa ciljem da reforme uspeju i da daju svoj puni efekat, predložen je 1. januar 2021. godine kao datum primene. U svakom slučaju to će tako i biti, jer sve ono što je obećala i ova i ona Vlada pre nje i svaka od 2012. godine svoj zadati cilj je ispunila i ovaj cilj će biti ispunjen. Mislim da je sasvim ispravno i da ministarstvo ispravno postupa i da ćemo tamo negde, početkom 2021. godine govoriti i o platnim razredima i o svemu onome šta sleduje iz ovoga. Drugi predlog zakona je Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju. Čuli smo dosta toga u današnjoj raspravi. Evo i ja imam saradnike koji su agencijski angažovani, u službi u kojoj radim. Do sada je zavisilo od poslodavca korisnika kakvi će biti njihovi radni zadaci i njihov rad i odnos prema njima. U principu oni nisu imali ni radno vreme, ni godišnje odmore, ni plaćeno. Za razliku od takvih, svi oni koji su radili tamo gde radim ja, imali su i pravo na slobodan dan za versku slavu, imali su pravo sve ono što je imao i redovno zaposleni radnik u društvu. Upravo jeste cilj ovog Predloga zakona da budu svi izjednačeni i zato me čude sve ove priče koje su bile do sada. Tačno je, od 2007. godine postoji taj način zapošljavanja, nije bio uređen kako treba, ovo jeste pravi način da se uredi da svaki zaposleni bilo agencijski zaposlen u društvu, kod privatnika, u javnom sektoru, bude isto tretiran, da ima ista prava i obaveze. Ova oblast do sada nije nijednim propisom koji reguliše pitanje rada i radnih odnosa, bila regulisana i upravo je to i glavni motiv da se pristupi donošenju Predloga zakona, jer iako zakoni o radu nisu prepoznavali ovo pitanje, kao što sam rekao, bilo je mnogo zaposlenih na ovaj način. Zakon o radu je prepoznavao samo ugovorni odnos između zaposlenog i poslodavca, a rad zaposlenog preko agencije za privremeno zapošljavanje nije bio uređen. To je otvaralo mnoga pitanja o pravima i obavezama lica koja su preko agencije ustupana poslodavcu na privremeni rad, počev od razlika u visini plate zaposlenog preko agencije i zaposlenog kod poslodavca za isti rad tj. isto radno mesto, do prava na godišnji odmor, ono što sam malopre pomenuo, odsustva na rad, radno vreme i sve drugo što se tiče radnih odnosa. Ovim Predlogom zakona se maksimalno štiti agencijski zaposleni i izjednačava u svim pravima i obavezama sa ostalim zaposlenima kod istog poslodavca. Takođe, ovim Predlogom zakona bliže se uređuje tj. definiše agencija za privremeno zapošljavanje, što do sada nije bio slučaj, potrebni uslovi za rad, kao i međusobni odnosi između agencije, zaposlenog i poslodavca, korisnika. O tome smo mnogo danas pričali istim jezikom, ali se izgleda nismo razumeli. Drugi bitan razlog bilo je usaglašavanje našeg radnog zakonodavstva sa međunarodnim standardima Međunarodne organizacije rada i EU. Mnogi će reći da nam to ne treba. Treba. Treba podsetiti da smo mi 2013. godine u Narodnoj skupštini usvojili Zakon o potvrđivanju Konvencije Međunarodne organizacije rada, broj 181 o privatnim agencijama za zapošljavanje i upravo o njima danas i govorimo. Predlogom zakona su bliže definisani uslovi za rad Agencije, koja dozvolu za rad dobija od ministarstva nadležnog za poslove rada, kao i ko ne može osnovati agenciju i o tome smo mnogo pričali, zakon definiše i rok od tri godine kao vremenski period u kome agencija kojoj je dozvola oduzeta ne može obavljati istu delatnost, jer je verovatno napravila nekakav prekršaj. Ministarstvo vrši nadzor u postupku ispunjenosti uslova za rad i za otvaranje agencije, što do sada nije bio slučaj, kao i za izdavanje, produžavanje, oduzimanje i prestanak važnosti dozvole. Dozvole se izdaje na rok od pet godina i može da se produži, ukoliko ispunjavate sve zadate uslove. Predlogom zakona se bliže uređuje zasnivanje radnog odnosa agencije sa ustupljenim zaposlenim, elementi ugovora o radu, ugovora o ustupanju zaposlenog između agencije i poslodavca, korisnika. Predlog zakona definiše i slučajeve u kojima postoje zabrana i ograničenje agencijskog zapošljavanja. U razgovorima sa sindikatima u cilju podsticaja neposrednog zapošljavanja radnika od strane poslodavaca korisnika, ograničeno je ustupanje zaposlenih preko agencije na 10% od ukupnog broja neposrednog zaposlenih. O tome je ministar mnogo više pričao u dosadašnjem izlaganju. Predlog zakona definiše i sve slučajeve do kojih može doći u toku angažovanja agencijskog zaposlenog, kao što su zaštita na radu, trajno ustupanje, zabrana zasnivanja radnog odnosa agencijskog zaposlenog i poslodavca, korisnika, nakon isteka vremena na koji je ustupljen. Upravo sve ovo što sam rekao bila je tema i prethodnih dva sata i sve to definiše ovaj zakon. Ovaj zakon će uvesti red u sve one primedbe koje su imale moje kolege u današnjem izlaganju. Osvrnuću se još samo na tri člana, na član 2, član 10. i 12, tiče se zapošljavanja u zemlji i u inostranstvu. Mislim da su i to ispravni i dobri članovi. Član 10. i 12. govore upravo o tome šta će biti kad bude. Da li ćemo biti nekad članovi EU ili nećemo, ali mi se pripremamo da i u tom trenutku budemo spremni i da ispoštujemo sve ono što je do države Srbije. S obzirom da ja žurim na Odbor za finansije, ostaviću malo vremena kao ovlašćeni, za kasnije. U danu za glasanje, SNS će podržati sve zakonske predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Pitam da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne) Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ovaj Zakon o agencijama može se dvojako tumačiti. Ukoliko su uslovi da agencije moraju zapošljavati na neodređeno vreme, a ne na određeno, on bi imao svoju funkciju. Ali, ako ostane mogućnost da mogu zapošljavati radnike i na određeno vreme, onda je to konkurencija omladinskim i studentskim zadrugama i praktično će se ući u jedno vrzino kolo iz koga će se vrlo teško izaći. Ukoliko se dozvoli da ove agencije angažuju radnike i na određeno vreme, oni će biti diskriminisani u odnosu na radnike koji rade na određeno vreme preko Nacionalne službe za zapošljavanje u firmama, jer su u firmama, praktično će imati barem za režijske troškove tih agencija, veća primanja nego što imaju preko agencija. Najzad, ostaje pitanje ko osniva te agencije? Mi možemo danas da pogledamo u praksi da to osnivaju predstavnici inostranih firmi da bi još na jedan način zahvatili deo profita na ovom tržištu iako su oni registrovani kao praktično naše agencije, jer to zakon tako predviđa i ne pravi razliku za razliku od drugih zemalja. Nisam siguran da tako funkcionišu agencije za zapošljavanje radnika u drugim zemljama. No, ja bih iskoristio, pošto nemam mogućnost da postavljam pitanja, da se osvrnem na raspravu koja postoji u vezi izbornih uslova i koja se vodi između predstavnika pozicije i opozicije pod patronatom predstavnika EU. I jedni i drugi ne vode računa o jednoj značajnoj izbornoj grupaciji, odnosno učesnicima na izborima koji su prilično diskriminisani iz objektivnih razloga, jer nemaju mogućnosti da glasaju, odnosno vrlo teško su im pristupačna glasačka mesta u inostranstvu. Dakle, radi se o našim građanima koji su u dijaspori, pre svega u velikim zemljama, kao što su SAD, Kanada, Australija, Ruska Federacija i Kina, ali i u drugim zemljama gde je broj naših građana izuzetno veliki, pa zbog toga na jednom ili dva glasačka mesta vrlo teško mogu da realizuju to svoje pravo, ali i obavezu. Najzad, nisam čuo i zato mislim da treba omogućiti elektronsko glasanje, barem za naše građane koji rade u dijaspori. Takođe, nisam čuo da se iko od predstavnika pozicije ili opozicije zalagao za neke druge pristupe u izbornom zakonodavstvu, a to je da je izborno pravo istovremeno i obaveza, a da su uslovi i obaveza izlaska na izbore, jer onda bismo imali potpuno drugačiju situaciju, budući da najveći deo građana Srbije, koji imaju pravo glasa, praktično apstinira od izlaska na izbore. Kada bi se propisala i obaveza, kao što je to slučaj u pojedinim drugim zemljama, onda bi možda izborna situacija bila sasvim drugačija. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi plata u javnom sektoru, javnim agencijama, ja se nadam skorijoj reformi i platnim razredima. Za mene, drage kolege, nije prihvatljivo da mi biramo ili postavljamo lica za razne agencije, regulatorna tela, funkcije u javnom sektoru koja imaju po četiri, pet puta veću platu od onih koji ih postavljaju. Dakle, nekoliko puta imaju veća primanja, što ne znači da se ja zalažem da mi imamo primanja četiri, pet puta veća, nego da to bude usklađeno i da one koje mi biramo ne mogu imati veće plate od predsednika Republike, od narodnog poslanika, od ministra u Vladi Republike Srbije, jer nam se dešava da činovnik, čak i zamenici ovih direktora regulatornih i predsednika regulatornih tela, imaju zamenici, pomoćnici, zaposleni imaju nekoliko puta veće plate od narodnih poslanika koji biraju i postavljaju ta lica. Te agencije imaju posebna prava i broj zaposlenih po tim agencijama. Ukoliko Odbor gospodina Martinovića odbije slučajno da zaposli neke nove ljude, u tom slučaju se diže galama i dreka. Nisam siguran da zaposleni u tim agencijama su iskorišćenim u punom nekom radnom vremenu i mnogi od njih imaju razne privilegije, a uvek se povika digne na narodne poslanike ili na ministre. Zato se nadam da će uskoro biti reforma tih platnih razreda ili da će se uskladiti. Što se tiče ove radne snage. Samo da kažem da verujem, čvrsto verujem, da deo radne snage i majstora koji su otišli u zapadnu Evropu da će se jednog dana vratiti u Srbiju, i da nije jedini razlog nedostatak majstora, to što su otišli napolje, već to što nije bilo za vreme žutih žohara, nije bilo dualnog obrazovanja i to što je povećana uposlenost za preko 300 hiljada ljudi u Srbiji, da je to razlog nestašice radne snage, koja će opet dovesti, po meni, do povećanja plata i da će poslodavci platiti taj njihov rad više nego do sada. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, u paketu zakona iz ovog objedinjenog pretresa, nalaze se izmene više zakona, kojima se regulišu radnopravni status i plate zaposlenih u javnom sektoru. Izmene se odnose na pomeranje rokova za početak primene novog načina obračuna plata. Pred nama su izmene krovnog zakona, Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, kojim se pomera rok za primenu zakona i za usklađivanje posebnih zakona na 2021. godinu. Zatim, menjaju se rokovi i u posebnim zakonima na 2021. godinu za utvrđivanje osnovica i na 2022. godinu za primenu zakona i to, pod jedan, u Zakonu o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomnih pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Pod dva, u Zakonu o platama službenika i nameštenika u organima autonomnih pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Pod tri, u Zakonu o platama zaposlenih u javnim službama. Naime, o čemu se radi? Cilj donošenja ovog paketa zakona u protekle tri godine od 2016. do 2018. godine bio je da se uvedu platni razredi i razrade modeli ocenjivanja i napredovanja zaposlenih u različitim delovima javnog sektora. Prilikom usvajanja ovih zakona, koje je i tada obrazlagao ministar Ružić, konstatovali smo da su plate u javnom sektoru deo reforme i modernizacije javne uprave koja treba da doprinese daljoj profesionalizaciji i efikasnijem radu administracije koja je po zakonu javni servis svih građana u ostvarivanju njihovih prava i regulisanju njihovih zakonskih obaveza pred organima javne vlasti. Drugi segment modernizacije javne uprave, što posebno želim da istaknem jeste, modernizacija javne uprave uvođenjem elektronske uprave i povezivanjem elektronskih baza podataka, tako da se građanima omogućava da sve svoje obaveze i prava pred organima javne vlasti dobiju na jenom šalteru, kako je to ministar Ruži, koji je na čelu ovog resora rekao, na jednom upravnom mestu. Ovaj projekat već se uspešno realizuje u jednom broju opština na teritoriji Republike Srbije. Činjenica je da reforma sistema plata predstavlja neophodan proces, jer već pravedno obračunate plate treba da omoguće efikasnu i stručnu administraciju, treba motivisati već zaposlene stručne kadrove u ovom sektoru da tu ostanu da rade, ali i motivisati i mlade kadrove da se zapošljavaju u državnoj administraciji i javnim službama, jer jedino stručna, posvećena i efikasna javna uprava može biti jedan od garanta pravne države i to u jednom osetljivom segmentu, a to je ostvarivanje prava građana pred organima javne vlasti. Znamo, naime, da javna uprava, kako to kažemo najčešće, državna administracija, jeste važna karika u sprovođenju i primeni zakona, a građani su uvek osetljivi jer su se do skoro susretali sa onom krilaticom – fali ti jedan papir, i prikupljali potrebna dokumenta idući od šaltera do šaltera. U tom smislu su strateška opredelenja i ove i prethodne Vlade i Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu u čijoj su nadležnosti ova pitanja, da se omogući pravedni model plata. Tako, da je donošenjem Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru 2016. godine ustanovljena obaveza primene novog modela obračuna plata, po različitim nivoima i različitim sektorima javne uprave i javnih službi, s tim što su rokovi za primenu ovih pojedinačnih zakona bili pomerani zbog potrebe da se izrade precizne analize učinka za svako radno mesto i stručnu spremu zaposlenih, kako bi se s jedne strane, na što pravedniji način uvelo ocenjivanje radnog učinka i nagrađivanje, a sa druge strane izvršilo veoma precizno budžetiranje sredstava za plate u javnom sektoru i analiza njihovih uticaja na ukupan budžet države, kao i učešća ovih plata u ukupnom bruto nacionalnom proizvodu. Tu pre svega mislim na delove javnog sektora koji zapošljavaju veliki broj ljudi, kao što je prosveta, zdravstvo, pravosuđe i drugi segmenti, gde nije jednostavno doći do dobrog modela obračuna plata. Projektovani model polazi od činjenice da se na jedinstven način urede osnovna načela rada, da se omogući nagrađivanje zaposlenih u skladu sa postignućima. Istovremeno da zakonska rešenja budu u skladu sa standardima prihvaćenim i uporednom službeničkom pravu, odnosno da sa standardima razvijenih evropskih zemalja, koji imaju efikasne i ekonomski funkcionalne administracije. Ta načela su ugrađena u ove zakone. Ali, ovaj period pripreme preciznih kriterijuma za pojedine delove javnog sektora očigledno zahteva mnogo više vremena upravo iz razloga koje sam naveo, a to je pravednost sistema s jedne, i ukupan uticaj plata javne uprave na budžet države. Dame i gospodo narodni poslanici, želim da podsetim da smo pre par meseci usvojili zakon kojim se omogućava povećanje plata u javnom sektoru od 8 do 15%, što je budžetski održivo, jer privreda Srbije beleži progresivan trend, a time i rast bruto nacionalnog dohotka. Plate su povećane i to jeste jedna od podsticajnih mera za očuvanje stručnih i profesionalnih kapaciteta i uslov efikasne javne uprave. Činjenica je da relativno niske plate u javnoj upravi nisu motiv za rad. Takođe, predviđeno je da se donesu posebni zakoni o radno-pravnom statusu i platama u javnim službama u javnim agencijama i drugim organima i organizacijama čiji je osnivač Republika Srbija, AP ili lokalna samouprava. Sve ovo nije jednostavan proces kojim se obuhvata nekoliko stotina hiljada zaposlenih. Smatram da je bolje produžiti rokove za početak primene ovih zakona, nego pogrešiti i da tako kažem, ogrešiti se o pojedine delove javnog sektora, odnosno zaposlene u pojedinim delovima javnog sektora, što bi moglo da ima i negativne posledice po ukupne odnose u društvu. Da ne zaboravimo javnom sektoru pripadaju vaspitači, učitelji, profesori, lekari, sudije, policijski službenici, profesionalna vojna lica, državni službenici, nameštenici, zaposleni u lokalnim samoupravama, u javnim agencijama i mnogi drugi. Treba biti što pravedniji u utvrđivanju visine njihovih primanja. Nije lako utvrditi platu vaspitaču ili učitelju, nastavniku čije se radno vreme ne meri samo satima provedenim na poslu, već i činjenicom da brinu, vaspitavaju i obrazuju našu decu. Mi socijalisti smo programski opredeljeni da brinemo o socijalnom i ekonomskom statusu zaposlenih, tako da podržavamo svako rešenje koje poboljšava njihov položaj. Iz tih razloga podržavamo i produženje rokova za primenu ovih zakona, jer znamo da ovo nije jednostavan proces, jer je u pitanju nekoliko stotina hiljada zaposlenih. Zato smatramo da je bolje produžiti rokove za početak primene ovih zakona nego pogrešiti i da tako kažem, ogrešiti se o zaposlene u pojedinim delovima javnog sektora, što bi moglo da ima i negativne posledice po ukupne odnose u društvu. Na kraju, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati predloženi set zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministri sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, poslanici Stranke pravde i pomirenja podržaće i ove predloge zakona, jer smatramo da je uvođenje reda sistema koji su poslednjih decenija bili u izuzetno haotičnom stanju preko potrebno, a osobito u osetljivim stvarima kakve su plate u javnim sektorima i svim drugim vidovima zaposlenja unutar državnih institucija, institucija pokrajine ili institucija lokalnih samouprava. Posebno nam je važno da se i ovde počinje voditi računa o zaposlenima, o njihovom statusu iz razloga što u onim mestima koje nisu centralni deo države, mnogo se jasnije vidi razlika u statusu onih koji su zaposleni u javnim sektorima i onih koji nisu zaposleni u javnom sektoru. U tim sredinama se zaposlenje u nekom od javnog sektora smatram sigurnim poslom, sve ostalo je zbog upravo ove haotičnosti i nasleđa destruktivnog ili destruktivnog režima 90-ih godina pa nadalje koji su uništavali privredu, razarali privredne subjekte, doveli do toga da su ljudi prosto nesigurni u bilo koju drugu vrstu zaposlenja i zato ovo dodatno snaženje njihovog statusa jedan je od dobrih signala da će se uvesti red u privredno delovanje i da će, verujemo, imati snažnijeg odjeka u tu njihovu odluku da li ostati ili otići iz države. Ne odlaze samo oni koji nemaju posao već odlaze i to sa porodicama i oni koji imaju poslove pa i u javnim institucijama, institucijama države republike, lokalnog sistema, baš nezadovoljni svim ovim neredom. Zato uvođenje ovog reda pospešuje tu nadu. Ovo zaista govorim i često spominjem iz razloga što ukoliko pogledate te gradove koji su izvan centralnih delova države, pa samo navečer bacite pogled na panorame gradova videćete koliko je svetala, stanova, kuća, ugašeno, koliko je porodica napustilo i koliko se već sprema. Ili pogledate autobuske stanice vikendom, videćete da uglavnom odlaze mladi, sposobni ljudi, ljudi sa porodicama. Zato bilo koji napor da se uvede red i da se pospeši status radnika bilo koje vrste ili statusa je za svaku pohvalu i podršku. Kao što je za podršku, takođe, i ovaj Predlog zakona o agencijama za zapošljavanje, jer će se i tu uvesti red, jer su vrlo često oni koji su angažovani na privremene i povremene poslove zloupotrebljavani ili upotrebljavani, naročito od lokalnih uprava i samouprava za moćnike u tim upravama i samoupravama, za različite vrste usluga, preko ucena, tim angažmanom koji je vrlo često ograničen, a pre svega mislim na političke ucene i ucene kada dođu izbori, odnosno izborni proces. Zato verujemo da će se ovakvim profesionaliziranjem i to donekle sprečiti, da će se ljudima koji zaista žele da svojim radom, svojim angažmanom, zavrede i prime zasluženu platu, sačuvati dostojanstvo i osigurati elementarni uslovi da jednostavno prehranjuju sebe i svoje porodice i da pri tom ne osećaju da su dužni bilo kome bilo šta zbog onoga što su dobili kao svoje pravo, jedno od osnovnih ljudskih prava, pravo na rad i pravo na zaradu. Sada je situacija da ljudi, iako su dobri radnici, opet se moraju godinama zahvaljivati onome koji je sticajem okolnosti na nekoj poziciji i primio je na to radno mesto, ali je zbog ovih nerešenih stvari, kada su u pitanju zakonske regulative, zloupotrebio tu svoju poziciju da ih na neki način ucenjuje i da im na neki način spočitava za ono što u stvari jeste njihovo pravo. Ovo vidimo kao put da se tako nešto spreči, da se zloupotrebe spreče i da čast, dostojanstvo radnika, čoveka, bude na većem nivou, jer je to nešto što nema cenu i nešto što je osnovna vrednost ljudske kulture i civilizacije. Hvala.
Zahvaljujem. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 sati. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala vam, kolega Arsiću. Poštovani ministre Đorđeviću, poštovani ministre Ružiću, ja ću u nekoliko minuta da se osvrnem na ova četiri zakona koja se tiču plata u javnom sektoru i, naravno, javnim agencijama i drugim organizacijama, izmene i dopune Zakona o platama službenika i nameštenika u organima AP i lokalne samouprave, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaposlenima u javnim službama. Naime, predložene izmene i dopune tiču se rokova od kojih počinje primena sistemskog i posebnih zakona o platama u celokupnom javnom sektoru. Kada govorimo o javnom sektoru, treba imati u vidu da javni sektor obuhvata gotovo 400.000 zaposlenih. Kada se izgovori ova cifra ona deluje veliko, ali je zato važno istaći da ova cifra obuhvata zaposlene, pre svega, u zdravstvu, u prosveti, pravosuđu, zatim službenike u sektoru javne bezbednosti, službenike MUP-a, Ministarstva odbrane, zatim službenike u sistemu bezbednosti, javne agencije i ovo jesu najbrojniji sektori koji zapošljavaju najveći broj naših građana i građanki. Reforma koja se sprovodi odnosi se i na zaposlene u državnim organima, raznim ustanovama, javnim agencijama i jedinicama lokalne samouprave. Imajući u vidu da sve ovo zajedno čini državni aparat, jasno je da je potrebna obimna analiza i to svakog sektora, načina njihovog organizovanja, finansiranja i troškova rada, zatim radne uslove i rizika kojima su zaposleni izloženi kako bi se napravio jedan smislen i budžetski održiv prelazak u novi sistem koji želimo da uspostavimo u svim delovima javnog sektora. Ljudi koji rade u javnom sektoru jasnije sagledavaju ovu problematiku, jer sistem iznutra može da prepozna i značaj reformskog procesa, doprinese u pripremi novog sistema i taj isti sistem, odnosno javni sektor treba da bude i spreman da implementira ovo što su novine. Razumemo razloge za odlaganje primene osnovice zato što je važno, a upravo sam to i rekla, da sam sistem bude pravičniji kako bi javni sektor bio zadovoljan i pripremljen. Skrenula bih pažnju, ministre Ružiću, na javne agencije o kojima se inače polemiše godinama unazad i u pogledu visine njihovih primanja, ali i onoga što oni zapravo rade. Uzimajući u obzir nadležnosti, prirodu posla i usko stručnu osposobljenost, lica, odnosno službenici koji rade u javnim agencijama, njihov status morao bi biti određen na osnovu specifičnosti posla koji obavljaju, ali i uslova koje je potrebno da ispune pored kvalifikacija, posedovanja određenih licenci i svih drugih uslova. Smatram da i ove javne agencije imaju državni kadar, odnosno kadar koji država mora da neguje i da pruži uslove koji ga neće oterati u privatni sektor. Ovde ne govorim samo o visoko obrazovanim stručnim kadrovima, već i kvalifikovanim radnicima koji su izuzetno traženi i plaćeni na tržištu. Naravno, ovo se ne odnosi na javne funkcionere i imenovana i postavljena lica, pa tako ne govorim o direktorima ili zamenicima direktora ovih javnih agencija, već o onim ljudima koji nose izuzetan odgovoran posao i rade vrlo delikatne stvari. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Maja Mačužić Puzić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministri sa saradnicima, kolege narodni poslanici, ja bih na početku pohvalila set zakona koji je danas na dnevnom redu, ali bih se posebno osvrnula na Zakon o agencijskom zapošljavanju. Čuli smo danas brojne pohvale, ali i kritike na Zakon o agencijskom zapošljavanju, ali ono što je vrlo bitno to je da se ovim zakonom uređuje oblast rada i radnih odnosa koji do sada nisu bili uređeni ni jednim drugim zakonom i što je, čini mi se, vrlo bitno, to je pohvaljeno od svih prisutnih u ovoj sali i učesnika u ovoj današnjoj raspravi kako od pozicije, tako i od opozicije. U dosadašnjem, a ne tako malom mom političkom stažu imala sam prilike da primim na razgovor veliki broj građana, pokušavajući da im pomognem u rešavanju njihovih problema. Najbrojniji među tim problemima bili su upravo problemi vezani za zapošljavanje, a veliki broj tih problema bio je direktno vezan za rad na privremenim i povremenim poslovima. Ranije su zaposleni na privremenim i povremenim poslovima bili gotovo bez ikakvih prava, vrlo često manje plaćeni nego zaposleni u stalnom radnom odnosu na istom takvom poslu i nisu imali gotovo ni jedan, osim novčane nadoknade koja, kažem, je bila uvek manja od one koju su drugi zaposleni primali, ni jedno drugo pravo iz radnog odnosa. Ovim zakonom se upravo to obezbeđuje i obezbeđuju se i plaćeno bolovanje i plaćen godišnji odmor, plaćeni putni troškovi i druga prava iz radnog odnosa, što, čini mi se, predstavlja ključ u boljitku sa ovim zakonom. Poštovana gospodo, ono što takođe moram danas da naglasim je da niko sve prethodne vlasti nije sprečavao u tome da donesu zakon kojim bi se regulisala ova oblast. Niko, poštovani građani, nije sprečavao ni Đilasa, ni Jeremića da danas, a i tada, misle o nezaposlenima ili o povremeno ili privremeno zaposlenima. Oni su, međutim, bili zauzeti raznim mahinacijama i sopstvenim bogaćenjem, jer je trebalo ispratiti tako nagli rast odjednom u prometu njihovih privatnih preduzeća od čak 619 milina, koliko je zabeležilo Đilasovo preduzeće, a sve to na teret građana i građanki Srbije. Gospodo draga, nije ni Đilasa, ni Jeremića tada zanimalo ni kako će biti zapošljavanje, niti stopa nezaposlenosti koja je 2012. godine dostizala preko 25%. Sva sreća je da su to građani Srbije prepoznali i sva sreća po građane Srbije da SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, sada to menja i popravlja situaciju u Srbiji. Za razliku od tadašnjih 25% nezaposlenosti, danas je ona smanjena na istorijskih 9,5%. Danas zato više ne pričamo samo o smanjenju nezaposlenosti, već i o poboljšanju uslova rada, jer ovaj Zakon o agencijskom zapošljavanju upravo to čini. Zahvaljujući politici koju vodi Vlada Republike, zajedno sa predsednikom Aleksandrom Vučićem i činjenice da je u proteklih pet, šest godina otvoreno preko 200 fabričkih pogona, danas možemo da pričamo o boljem životu građana Srbije. Ni danas, posle svega toga, ni Đilas, ni Jeremić i kompanija ne razmišljaju ni o zapošljavanju, ni o otvaranju novih radnih mesta. Oni samo razmišljaju kako će smisliti novu laž i kako će udariti na Aleksandra Vučića što jače, kako bi ga uništili, crtajući mu gotovo svakog dana metu na čelu. Odgovor na sve to su autoputevi kojim se danas vozimo kroz lepu nam Srbiju, a koje je otvorio Aleksandar Vučić. Odgovor na to su stotine hiljada novih radnih mesta koje je otvorila SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Odgovor na to je istorijska stopa nezaposlenosti od 9,5%. Odgovor na njihove laži i mete je bolji život građana Srbije. Koliko god Savez za Srbiju, Đilas, Jeremić, Aleksić, Boško Obradović lagali, krali i bili bučni u tome, SNS će, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, suprotstaviti se tome marljivošću, radom, zalaganjem, izgradnjom Srbije i sigurna sam da će građani Srbije to prepoznati. Zakoni koji su danas na dnevnom redu su mehanizmi za taj bolji život građana Srbije. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati sve zakone koji su danas predloženi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, građani Srbije, danas Skupština raspravlja o setu zakona koji se odnose na sistem plata u javnom sektoru. U pitanju su izmene i dopune četiri zakona kojima se pomeraju rokovu, pre svega, za usklađivanje posebnih zakona sa krovnim zakonom u ovoj oblasti i to u delu koji se odnosi na primenu osnovice za obračun plata, kako se to sada primenjuje kod državnih službenika i nameštenika, a to je uvođenje platnih razreda i novog načina nagrađivanja zaposlenih prema učinku. Pred nama su zakoni o izmenama i dopunama zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, platama zaposlenih u javnim službama u organima autonomne pokrajine ili lokalne samouprave i u agencijama čiji je osnivač Republika, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Iskoristiću ovu priliku da pre svega skrenem pažnju na ulogu državne administracije na očuvanju pravne države. Mnogi bi kazali da naša administracija nije dovoljno stručna, da nije efikasna i to je možda u jednoj meri i bio slučaj. Ipak, konstatujem da se slika menja poslednjih godina reforma javne uprave i njeno usklađivanje sa potrebama građana, ali i sa standardima dobre administracije u razvijenim zemljama dala je svoj pozitivni efekat. Javna uprava, koliko god to nekome nije važno, predstavlja jedan od stubova pravne države, jer je administracija upravo ta snaga koja sprovodi propise i pred kojom građani ostvaruju svoja prava. Dakle, ako administracija nije dobra, onda ni građani kao poreski obveznici neće biti zadovoljni, jer su u ostvarivanju svojih prava do skoro morali da čekaju pred brojnim šalterima, da plaćaju prilične svote novca za dobijanje traženih dokumenata. Na sreću, ovo jeste situacija koja se drastično promenila. Pohvaliću reformski proces započet pre tri godine u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu kojim se uprava modernizuje, edukuje i priprema za jedan novi pristup prema obavezama koje država ima prema građanima. Građani postaju, pre svega, subjekti, a ne samo brojevi pred šalterima. To omogućava sistem e-uprave, koji smo usvojili 2018. godine. Na ovaj način se ubrzava svaki administrativni postupak, stvoren je zakonski osnov za objedinjavanje svih elektronskih baza podataka o građanima. Tako da, organi po službenoj dužnosti mogu pribavljati dokumenta potrebna za ostvarivanje prava građana. Poseban značaj, istakla bih, ima projekat lokalnih samouprava koje Ministarstvo finansijski podržava, a koje čine efikasnijom lokalne administracije. Videla sam da su za tu svrhu povećana i sredstva u budžetu, koji smo ovih dana usvojili, tako da, ne treba zaboraviti da je za svaku ozbiljnu pravnu državu veoma važno kakva je javna uprava, jer se preko efikasnosti javne uprave, pre svega, formira i odnos građana prema državi. Poistovećuje se država i administracija, što nije retko, jer je prvi susret građana sa državom upravo na šalterima u lokalnim samoupravama, odnosno opštinama, poreskoj upravi, domu zdravlja, socijalnim službama itd. Ovim zakonima samo nije obuhvaćena administracija u užem smislu te reči. Ovim zakonom obuhvaćeni su sektori koji zbog prirode svojih usluga koje pružaju jesu obimni i zapošljavaju veliki broj lica. Istakla bih sektor obrazovanja i zdravstva, koji su, složićemo se, dva važna stuba napretka svakog društva. Smatram da zdravlje i obrazovanje nacije za državu nema alternative. U tom smislu je veoma važno sagledati sve elemente posebnosti, sve sličnosti, ali i razlike u ovim segmentima, kako bi se primenom novog modela obračuna plata obezbedila što veća pravičnost, a time i zaposleni učinili zadovoljnijima, jer država vrednuje njihov rad na adekvatan način. Pravedniji modeli će, verujemo, zaustaviti odliv kadrova, naročito iz zdravstva. Stručna, efikasna i odgovorna javna uprava, odnosno čitav javni sektor zahteva i bolji društveni tretman i bolji ekonomski položaj, osnova svakog rada jeste plata. Iz tih razloga jeste potrebno da država kodifikuje platni sistem u sektoru javne vlasti upravo da se na što jednobrazniji način urade plate većine zaposlenih u javnom sektoru. To nije jednostavno. Radi se o različitosti poslova, pre svega, stručne spreme, nadležnosti i odgovornosti i to je po određenim sektorima veoma raznoliko. Ono što je sigurno, uvaženi ministre, jeste da ste sa svojim saradnicima u mandatu koji nije kratak, obišli većinu lokalnih samouprava, kad je u pitanju Republika Srbija, pretpostavljam da ste parametre na osnovu kojih ste predložili odlaganje rokova, vrlo precizno odredili. Iz tog razloga, podržavam opredeljenje da se ostavi još vremena za izradu jedinstvenih metodoloških osnova za primenu novog modela za obračun plata, jer je kud i kamo opravdanije produžiti rokove za primene osnovice, nego napraviti greške koje se mogu odraziti na položaj čitavih delova javnog sektora. U tom smislu, podržavam predložene izmene zakona iz paketa koji je u nadležnosti, pre svega Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Kada je u pitanju Zakon o agencijskom poslovanju, malo se šta u ime poslaničke grupe SPS može reći posle izlaganja gospodina Neđe Jovanovića, ali ću svakako skrenuti pažnju na nekoliko stvari. Jasno je da je namera predlagača da zakonom uredi oblast zapošljavanja na nešto drugačiji način. Međutim, stiče se utisak da zakon nije u potpunosti zaokružen, jer nije dovoljno precizno uređen odnos poslodavca i zaposlenih koji se ustupaju. Navešću nekoliko zapažanja. Vidim pozitivnu ulogu ove agencije, naročito kod zapošljavanja naših radnika u inostranstvu, pre svega, jer bi mogla biti garant radnicima da će sigurno za svoj rad dobiti i svoje plate. Poznati su mnogi slučajevi kada su radnici u inostranstvu ostajali bez plata, jer su odlazili da rade za ne proverene poslodavce, pre svega. To je bilo izraženo naročito u građevinarstvu. Možda ovaj model zapošljavanja može doprineti smanjenju rada na crno, iako je ovde inspekcija rada gotovo nezamenljiva u otkrivanju rada na crno, ali to ste i sami ministre rekli, čini mi se, u vašem konstruktivnom razgovoru sa koleginicom Radetom. Činjenica je da se agencija javlja kao posrednik koji ipak, poskupljuje troškove poslodavca, odnosno troškove rada, jer će agencija od poslodavca naplaćivati proviziju za troškove ustupanja, što u nekim slučajevima može predstavljati opasnost po smanjenje cene rada, jer poslodavac sada mora da izdvoji više sredstava za takvo zapošljavanje. Sa druge strane, agencijsko zapošljavanje može biti i stimulans poslodavcima da zapošljavaju nove radnike direktno putem konkursa i za stalno, jer će tako svoje troškove svesti na ono planirano ili neće bar imati dodatnih izdataka. Skrenula bih pažnju na pojavu da se u kontekstu rasprave o ovom zakonu u javnosti često agencijsko zapošljavanje uporedilo sa nečim što su omladinske i studentske zadruge. Te dve kategorije, naime, uopšte nisu isto. Omladinske zadruge zapošljavaju mlade učenike i studente na privremenim i povremenim poslovima koji mogu trajati nekoliko sati do nekoliko dana ili mesec dana. Radno zakonodavstvo poznaje definiciju privremenih i povremenih poslova, tako da je to potpuno drugi oblik zapošljavanja od zapošljavanja po ovom zakonu. Agencije zapošljavaju radnike na određeno vreme i to je, čini mi se, ključna razlika. Mi socijalisti smo inače kod donošenja Zakona o radu i Zakona o zadrugama podržali omladinsko i studentsko zadrugarstvo i obavezu zdravstvene i PIO zaštite učenika i studenata koji po ovom osnovu rade. Na kraju, svakako ne po značaju, da pomenem i jedno od važnih pitanja, a to je da zakon ne propisuje obavezu agencije da ima osnivački kapital, niti da dobije dozvolu za rad, što izaziva izvesnu sumnju u kapacitete ovakvih agencija da mogu raditi u korist zaposlenih. Po mom mišljenju, zakonom treba zbog te moguće nesigurnosti radnika propisati obavezu solidarne odgovornosti agencije i poslodavca i kod prava, ali i kada je u pitanju povreda na radu ili profesionalna bolest. Ono što želim da naglasim jeste da ovaj blago kritički osvrt prema zakonu nije ništa drugo do namera da u nekom budućem vremenu, ukoliko zakon pokaže neke svoje slabosti o kojima smo danas govorili, one budu apsolutno korigovane u korist, pre svega, građanki i građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre Đorđeviću, poštovani ministre, gospodine Ružiću sa saradnicima, drage kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi kod grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. Inače sam u Skupštini izabran sa liste SNS – Aleksandar Vučić i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Inače, ja ću kao i do sada podržati predloge svih ovih zakona sa aspektom, vidi se da će tu biti više sredstava za naše radnike koji rade u javnom sektoru. Ti ljudi koji su do sada imali određenu naknadu, odnosno platu, koja je bila, sigurno mogu da kažem nedovoljno dobra, sada će imati mogućnost da dobiju veća sredstva, veće plate, tako da će oni ljudi koji rade i u policiji i u Vojsci i BIA-i, u službama bezbednosti, u zdravstvu, u prosveti, u institucijama za socijalnu zaštitu, svi ti ljudi će imati veće mogućnosti da zadovolje svoje potrebe. Kada neko kaže – pa i ovo je malo, trebalo je više. Ali, sa druge strane, moramo da budemo svesni da budžet Republike Srbije po prvi put daje mogućnost da ljudima koji rade odlično svoj posao, koji rade za dobrobit svojih građana, da li su to građani Svrljiga, da li su građani Bele Palanke, da li su građani Gadžinog Hana, da li su građani Beograda, Novog Sada, ti građani će imati bolje usluge. Bilo bi sigurno bolje kada dođe taj zakon o platnim razredima, za koji se nadam da će biti u toku narednog perioda, u toku naredne godine, siguran sam da će se bolje tada neke stvari vrednovati, ali sada, ovo je vrlo bitno, pošto znamo da ljudi koji rade u tim našim lokalnim samoupravama, da su plate tamo veoma male, niske, da zbog nedovoljnog broja radnika, recimo, opština Svrljig ima manji broj uposlenih nego što je propisano i data mogućnost, a ima takvih još opština. Jedan radnik ima veći broj referata, tako da će ovo na neki način biti njima jedna vrsta satisfakcije, da mogu kvalitetnije da završavaju svoje poslove. S druge strane, ja sam u periodu od 2000. do 2007. godine, bio i predsednik sindikata na nivou opštine Svrljig, bio sam aktivan kao sindikalac, gde ovaj deo oko ovih agencija za zapošljavanje, za mene bi bilo sigurno mnogo bolje da ti ljudi imaju stalno radno mesto, da mogu da rade, da budu sigurni na svom radu, ali ovo je, na neki način, mogućnost da zbog određenih zakonskih propisa, da mogu se ljudi uposliti, da ti ljudi imaju iste mogućnosti, ista prava i iste obaveze da rade, s tim što nije u okviru radnog odnosa, kao što su malopre govorile kolege poslanici pre mene, u radnom odnosu gde imaju status na neodređeno vreme. Svedoci smo da period iza nas je pokazao da ima tendencija rasta i plata, da ima tendencija rasta obezbeđivanja više sredstava za razvoj nerazvijenih područja. Taj nivo rasta ide od 2012. godine, pa do ovih današnjih dana, gde je stvarno vidljivo, gde je uposlenost mnogo veća, gde smo nekada imali preko 20% nezaposlenih na nivou evidencije, a sada je to ispod 10%. Mogu da kažem samo jednu stvar, kada sam govorio, a govoriću i u narednom periodu, ja dolazim iz Svrljiga, najlepše opštine u Srbiji, da ima sugestija i primedbi na moje aktivnosti u Skupštini, zašto ne govorim da dolazim iz najsiromašnije opštine u Srbiji, jer smo četvrta grupa nerazvijenosti, devastirana, opština koja ima veoma lošu demografsku sliku. To je fakat stanje. Očekujem da ćemo imati mogućnosti da u narednom periodu imamo u okviru nadležnog ministarstva i rada i socijalne politike, odnosno nadležnog Ministarstva finansija, poreske politike, da za takve opštine može da se obezbedi oslobađanje za svakog poslodavca koji želi da otvori svoju firmu u takvim opštinama kao što su Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, da se tim ljudima obezbede sredstva, odnosno da se oni stimulišu oslobađanjem određenog dela obaveznog poreza koji plaćaju u okviru bruto zarade, a da ta razlika koja treba da bude između 50 – 70%, bude za te radnike mogućnost da se poveća plata. Na taj način, mi ne bismo imali kao najsiromašnija opština najniže plate u Srbiji, već bi dolazili poslodavci koji bi dali mogućnost, upošljavali ljude, sa obavezom da povećaju platu. Na taj način bi ti ljudi imali platu preko 40.000 dinara. Ja mislim, pošto ćemo sutra raspravljati o amandmanima, koji se tiču zakona poreske politike, oslobađanje od određenih kategorija i opština, mislim da je ovo neophodno, jer bi na taj način imali mogućnost da prosek plate u tim našim opštinama, ne povećava se prosek plata kada se poveća plata u javnom sektoru, već iz realnog sektora, da radnici mogu imati veću naknadu zarade, a svedoci smo da ozbiljni investitori, jake firme ne žele da dolaze u opštine kao što je Svrljig, kao što je Bela Palanka, Gadžin Han, opštine koje su, što se kaže male, nemaju dovoljno kapaciteta za određene kategorije poslova, ali vrlo je bitno da smo prepoznali, da znamo da takvim opštinama, devastiranim područjima moramo dati mogućnost da se više oslobode poslodavci, da ta razlika bude za veću platu radnika. Na taj način bismo sigurno dobili i bolja radna mesta i veće plate i siguran život za ljude. Hvala još jednom. Ja ću kao narodni poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke glasati za set ovih zakona, zato što je to neophodno i potrebno za boljitak života u Srbiji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predstavnici Vlade, cenjene kolege poslanici, dragi građani Srbije, u današnjoj raspravi bavimo se setom pet zakona iz sfere Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu i Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja. To su sledeći predlozi zakona: Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinici lokalne samouprave, Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenim u javnim službama i Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju. Tema današnje rasprave vezana je, dakle, i za zapošljavanja, te ću u svojoj diskusiji pomenuti neke primere, tačnije investicije u Novom Sadu, a kao način za nova zapošljavanja. Zabranom zapošljavanja u javnom sektoru SNS uvela je red u ovom segmentu društva, a obezbeđivanjem investicija otvorila mogućnost zapošljavanja u privredi u realnom sektoru, koji je tako obnovljen i osnažen napokon počeo da plaća obaveze, a time i otvori mogućnost za nova zapošljavanja u javnom sektoru, ovaj put na zdravim nogama. Tako mogu da pomenem Naučno-tehnološki park, kojim je Vojvodina i Srbija dobila jednu od najznačajnijih institucija za edukaciju i razvoj visokih tehnologija. Vrednost ove investicije je 13 miliona evra. Uz podršku predsednika Vučića, uspeli smo da u Novi Sad dovedemo dve velike internacionalne proizvodne kompanije iz oblasti auto industrije, kompanije „Aptiv“, koja trenutno zapošljava oko 3.000 radnika i „Lir“ sa blizu 2.600 zaposlenih koji rade u fabrici u zoni Sever 4, gde se odmah nalazi pored holandska kompanija „CTP“, a gradi se i novi industrijski objekat. Očekujemo da ove godine i kompanija „Knor“ počne da zapošljava, a tu su i manje kompanije, kako što su danska „Kvik fajer“, zatim, „Lidl“, „Promenada“, Istraživačko-razvojni centar „Kontinental“, koji je u prvoj godini poslovanja zaposlio 2.000 inženjera. „Beri Kalebo“ grupa, vodeći svetski proizvođač proizvoda od čokolade i kakaa visokog kvaliteta dolazi u Srbiju. Ovaj gigant potpisao je Memorandum o razumevanju sa Vladom Srbije i gradom Novim Sadom. Dakle, mogla bih da nabrajam još mnogo toga. U jednoj rečenici, u ovom periodu Novi Sad je postao mesto razvoja, o čemu svedoči činjenica da je postao evropska prestonica mladih i evropska prestonica kulture. Ovo su samo neki primeri investicija koje omogućavaju novo zapošljavanje na području Novog Sada, kao i čitave države, od kako je odgovornost za grad preuzela SNS i gradonačelnik Miloš Vučević. Srpska napredna stranka, predvođena Vučićem, uprkos ometanjima onih koji su ovu zemlju doveli do ruba propasti, nastavlja da radi i gradi. U danu za glasanje sa zadovoljstvom ću podržati predloženi set zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Reč ima narodni poslanik Ana Čarapić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, već treću nedelju za redom raspravljamo o predlozima zakona koji će doprineti rastu životnog standarda i otvaranju novih radnih mesta sa jedne strane, dok sa druge strane, doprineće privrednom rastu i razvoju. U četvrtak smo izglasali Predlog zakona o razvojnom budžetu Republike Srbije za 2020. godinu i odmah smo krenuli sa raspravom o novim predlozima zakona koji će zajedno sa usvojenim budžetom dati pune rezultate kada je u pitanju privredni rast i razvoj. Prva četiri predloga zakona o kojima danas raspravljamo tiču se redefinisanja zakonskih rokova, vezano za početak primene platnih razreda u obračunu plata u javnom sektoru, dok Zakon o agencijskom zapošljavanju ima za cilj zaštitu prava agencijskih radnika. Dakle, zakon predviđa izjednačavanje prava agencijskih radnika sa radnicima kod poslodavca korisnika, odnosno kod poslodavca koji za potrebe svog posla, osim redovnih zaposlenih, angažuje i agencijske radnike. Nakon usvajanja i stupanja zakona na snagu, agencijski radnici imaće prava na godišnji odmor i regres, imaće prava na bolovanje, pravo na naknadu usled privremene sprečenosti za rad, kao i ostala prava iz radnog odnosa, a to su pravo na podizanje stambenih, potrošačkih i drugih kredita itd. Takođe, Predlog zakona će doprineti apsolutnoj materijalnoj zaštiti agencijskih radnika usled povrede na radu. Predlozi zakona o kojima danas raspravljamo su još jedan dokaz u nizu, da država brine o svakom građaninu Srbije. Zašto ranije nismo imali predloge zakona koji štite radnike? Do 2012. godine u moru otpuštenih i nezaposlenih ljudi nikoga se nije ticalo da raspravlja o predlozima zakona koji štite prava radnika, a ljudi su pristajali da rade i za 15 hiljada dinara, koliko je tada minimalac iznosio, samo da bi prehranili svoju porodicu. Godina 2019. je godina rada i godina izgradnje. Prvi put nakon 24 godine imamo stopu nezaposlenosti koja je jednocifrena. Možemo se pohvaliti sa tim da nam je stopa nezaposlenosti niža i od zemalja u okruženju i od zemalja članica EU. Srbija ima nižu stopu nezaposlenosti od Crne Gore za oko 5%, duplo nižu stopu nezaposlenosti od BiH, više nego duplo nižu stopu nezaposlenosti od Severne Makedonije, zatim nižu stopu nezaposlenosti ima Srbija i od Španije i od Grčke koje su zemlje članica EU. Posebno me raduje činjenica da sektori u kojima imamo rast zaposlenosti su trgovina na veliko i malo, građevina, IT sektor i usluge. Rast zaposlenosti u trgovini na veliko i malo svedoči da je u Srbiji došlo do porasta životnog standarda, da je došlo do porasta kupovne moći građana. Rast zaposlenosti u sektoru građevine svedoči da država intenzivno realizuje infrastrukturne projekte i da angažuje naša domaća građevinska preduzeća. Rast zaposlenosti u IT sektoru svedoči da se Srbija intenzivno razvija i digitalizuje, a kada je u pitanju rast zaposlenosti u sektoru usluga, po mom mišljenju, to je najveći dokaz da je došlo do porasta životnog standarda u Srbiji zato što, kada imate razvijen tercijalni sektor, to govori kakav vam je stepen razvoja u Srbiji, a u ovom momentu Srbija se nalazi na dobrom putu, ka visokoj stopi privrednog razvoja. Ukoliko se nastavi ovim tempom, a sigurno da hoće, sasvim su nam realne šanse da uskoro dostignemo stopu nezaposlenosti EU, koja iznosi 6,3%. Vlada Republike Srbije odgovorno brine o novcu građana Srbije. Svaki dinar uplaćenog poreza, doprinosa, putarine, građanima Srbije država vraća kroz izgradnju infrastrukture, kroz izgradnju auto-puteva, izgradnju lokalnih puteva do najudaljenijih ruralnih područja, kroz izgradnju škola, vrtića, zdravstvenih ustanova itd. Slika Srbije se drastično promenila 2019. godine u odnosu na 2012. godinu. Teme u Srbiji su se promenile. Godine 2012. glavna okupacija nam je bila kako da izvučemo državu od eventualnog bankrota, dok 2019. godine mi govorimo o digitalizaciji, mi govorimo o rekordnom izvozu informacionih tehnologija, mi govorimo o najvećoj stopi privrednog rasta u Evropi. Poređanja radi, za prvih osam meseci u 2019. godini izvoz informacionih tehnologija je veći od cele 2017. godine, da ne pominjemo 2010, 2011, 2012. godinu kada IT sektor maltene nije ni postojao u Srbiji. Za razliku od ovih bojkotaša, koji se bave izmišljanjem lažnih afera, kao što je afera „Krušik“, doktorat, „Jovanjica“ i mnoge druge, članovi Vlade Republike Srbije odgovorno rade i predsednik države zajedno sa članovima Vlade svakog dana uradi nešto dobro za građane i za Srbiju. Zašto nisu pričali o „Krušiku“ kada su uništili preko 33 komada oružja i vojnih oruđa? Zašto nisu pričali o „Krušiku“ kada su tu fabriku, kao i mnoge druge u državi do 2012. godine doveli do samog gašenja? Godine 2013. u „Krušiku“ je radilo 1.264 ljudi. Godine 2018. 3.231, dok je prihod povećan za 6%. To je ono čime se bavi SNS – zapošljavanjem ljudi, izgradnjom infrastrukture, a ne svakodnevnim lažima i izmišljotinama. Koliko nemaju dokaza za svoje izmišljotine svedoči činjenica da sada, nakon 10 godina, proveravaju svoje saborce – Vuka Jeremića, Borisa Tadića i mnoge druge iz te lažne elite koji su upravo držali predavanja na tom „Megatrendu“ za koji su se sada uhvatili. Sad želim da pitam ove iz Đilasovog saveta – kako je „Megatrend“ bio dobar univerzitet kada su predavanja na njemu držali Boris Tadić i Vuk Jeremić, a diplome iz tog perioda ne valjaju? Očigledno da Vuk Jeremić i Boris Tadić nisu bili dobri predavači. Zaista ne razumem. Građane Srbije ne zanima ni Vuk Jeremić, ni Boris Tadić, ni Dragan Đilas, i to su građani pokazali na izborima 2012, 2014, 2016, 2017. i 2018. godine. Građane Srbije zanima da rade i da žive od svog rada, a to im upravo omogućava SNS. Zaista ne znam kakvu poruku žele da pošalju ovi iz Saveza za Srbiju, crtajući metu na grudima predsedniku države koji je ujedno i sin, i otac, i brat, i suprug? Na taj način prete svima nama koji drugačije razmišljamo nego iz Saveza za Srbiju, koji se borimo za državu i za svoj narod. Uperiti pušku u predsednika Republike u državi gde je 2003. godine ubijen premijer je zaista za svaku osudu. Ovi iz Saveza za Srbiju nikako da shvate da ovo nije 2000. godina i da se u Srbiji na vlast ne može doći nasilnim putem. Ovo nije ni 2003, 2004, 2007, 2008, 2009. godine kada su najviše pljačkali državu i narod. Ovo je 2019. godina. Okolnosti u Srbiji su se drastično promenile. Srbija je danas bolje mesto za život i zato će poslanička grupa SNS podržati sve predloge zakona na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od kolega čija se stranka, ako se ne varam, zove Stranka moderne Srbije reče da su oni evrofilna partija. Srpska radikalna stranka je protiv evropilne Evrope, a u smislu EU. Razumeli smo se tu, nego da se malo vratimo na predloge zakona. Gospodine Ružiću, nemojte nam zamerite, neću mnogo govoriti o ovim zakonima, što ne znači da oni nisu važni. Vi ovde na jedan diplomatski način pokušavate da rešite nešto što niste uspeli u periodu kada ste vi bili ministar, a i pre vas to nisu uspeli, pa se samo sada produžava jedan rok, tako da se nećemo mnogo osvrtati na to, što ne znači da ne treba opet sa jednom rečenicom da kažemo da, kada su u pitanju zaposleni u lokalnoj samoupravi, državnoj upravi, autonomnoj pokrajini, u drugim javnim preduzećima, nisu čestiti, dobri, ja bih rekao i stručni. Isto tako, naspram ovih, postoje neki drugi koji su na ta mesta došli pod određenim okolnostima, rekao bih, čak i sumnjivim, ali toga je bilo i ranije. Vi se potrudite da toga bude što manje. Kada je u pitanju ovaj Zakon o agencijskom zapošljavanju, gospodine Đorđeviću, mi bi vas onako zamolili da ovo što vam govore poslanici SRS malo ozbiljnije uzmete u razmatranje. Vi ste najavili, odnosno i premijer Vlade je najavila da će u sledećim godinama i ministar finansija u sledećih nekoliko narednih godina država subvencionisati zapošljavanje onih koji nisu bili zaposleni u 2019. godini, čak premiranjem obaveza sa 100% prve godine, sledeće godine nešto manje itd. Mi ne patimo od teorije zavere, ali nam se ovde čini da ova agencija koju vi sada hoćete da legalizujete, odnosno mogućnost osnivanje ovih agencija, koje hoćete da legalizujete, da vam nekako bude štediša tih sredstava u budžetu. Ima jedna mnogo opasnija stvar od ovog, a na to morate da obratite pažnju. Sećate se kada je to jedan drugi zakon regulisao, Agencija o fizičko tehničkom obezbeđenju i postoji jedan bivši ambasador koji je bio i jedan od prvih vlasnika tih agencija. Znate, oni su za vrlo malo para dobili vrlo ozbiljnu obaveštajnu strukturu. Sa malo para za kratko vreme oni imaju to. Ovde bi trebalo obratiti pažnju da ukoliko se zakon ne prihvati ovakav kakav jeste da ne napravi dalekosežne posledice za radnike u Srbiji. Mi se ovde razlikujemo potpuno. Mi smatramo da je trebalo doraditi Zakon o radu i vi kažete da ga ne prepoznaju. U obrazloženju Predloga zakona stoji da Zakon o radu nije mogao da reši neke dileme i neke nejasnoće, pa se zato opredelilo do ono što je do sada svakako postojalo da se uvede u zakonski okvir. Samo kada se građani Srbije sete kakav je bio Zakon o radu iz 2001. godine. To najbolje znaju i porodilje i mnogi drugi koji su u to vreme radili u Srbiji, pa podneće se možda i ovo, ali mi ne želimo više da pravimo eksperimente sa nečim zašto unapred sigurno znamo da neće dati dobre rezultate. Vrlo često ovde možemo da čujemo da je porastao životni standard. Jeste, ali koleginice Vukojičić vi govorite o onim marginalnim grupama. Da li su one ovde prepoznate? Da li oni koji se nalaze u tom marginalnoj grupi - kakav je njihov životni standard? Koliko oni mogu dobro da žive i da osete sve to što mi imamo? Šta ovde još može da se desi? Pitanje je zbog brze fluktuacije, gospodine ministre, mi smo znači izričito da bi bili potpuno jasni i protiv ovakvog načina rešavanja ovog problema, mi smo zato da se ako treba Zakon o radu popravi i da se tu sredi stanje da bi bilo dobro i za poslodavce i za zaposlene. Ovde, ako se ovo dobro razume i ako se bude primenjivao zakon vrlo malo će vlasnici tih agencija moći da računaju na sredstva koja država inače izdvaja, ako ništa drugo ono kroz oslobađanje od poreza i doprinosa za zaposlene. Zbog brze promene, zbog brze fluktuacije kretanja tih zaposlenih ne možemo imati tu povoljnost. Veliki broj radnika u Srbiji anagažovan preko ovih agencija, ili kako se to do sada zvalo radnika na lizing, to je negde oko 70 hiljada. Naravno, ima i drugačijih podataka ne bi sada o tome polemisali, ali to je jedan baš veliki broj. Vrlo često sa zadovoljstvom ističemo da ne možemo da nađemo dovoljno radne snage. Tu činjenicu treba imati u vidu i preduzeti sve one mere koje mogu da dovedu i da daju dobre rezultate i zbog nekih drugih situacije. Nije to samo zbog rasta životnog standarda i bolje zarade koju najviše građani mogu da ostvare prilikom odlaska pre svega, da kažem, na zapad, a naravno, zašto da ne, i u Rusiju, mogu da ostvare bolju zaradu. Oni idu i zbog perspektive i za svoju decu. Znači, razmišlja se i o svojim pokolenjima, o svojim naslednicima, a mi sada treba da preduzimamo mere koje će dati rezultate koji se ne očekuju za godinu, dve ili više. Pretpostavljam da gospođa Slavica Đukić Dejanović i Vlada preduzimaju neke mere vezane za populacionu politiku, ali nema ne željenih, nema ozbiljnijih rezultata još uvek i pitanje da li će ih i biti ukoliko sve ovo sada i ovi predlozi zakona prođu ovakvi kakve mi imamo. Znači, ovde treba mnogo više obratiti pažnje da bi zaštitili pre svega zaposlene radnike. Do čega će dovesti ove agencije? Imaćemo sigurno jednu nelojalnu konkurenciju. Kažu da se u Srbiji sada dešava takva situacija da potpuno nepoznat čovek svrati na neko gradilište i anketira zaposlene – koliku vi imate platu. I sada oni kažu. Radi se uglavnom o onim deficitarnim zanimanjima u ovom trenutku u Srbiji. I kada oni kažu – imamo 800, 900, čak i hiljadu evra, a on ih pita – da li bi došli da radite kod mene za 1.200 itd? To je nelojalna konkurencija. Istina, odgovara to onima koji bi bili zaposleni posle toga, ali se postavlja pitanje – koliko je to iskreno, koliko je to stvarno? Zašto ste preko Službe za zapošljavanje organizovali toliko sajmova za zapošljavanje ukoliko sada nemamo poverenja i nismo sigurni da to može da da dobre rezultate? Mi mislimo da evidencija koja se nalazi u Službi za nacionalno zapošljavanje je dobra, pa ste vi rekli – ako se bude primio određeni radnik, jer je određena firma na javnom nadmetanju dobila posao u jednom ciklusu, u sledećem ga ne dobije ona nego neka druga firma, pa će agencija tu biti posrednik. Služba za nacionalno zapošljavanje takođe može da bude posrednik i u tom slučaju smo potpuno sigurni da neće biti reketiranja ni od strane državnih organa na takav način, ni od strane tih poslodavaca. Ovo može da za posledicu proizvede upravo takvu situaciju, da dođe do, ja bih rekao, neprimerene, a čak i nepoželjne saradnje između vlasnika agencije, radnika i poslodavaca kao tri subjekta koji se ovde pojavljuju. Ukoliko vi ne poslušate nas, što je, čini mi se, takva klima i raspoloženje kod vas da nas nećete poslušati, onda obratite pažnju, mi smo podneli određen broj amandmana i trebalo bi usloviti ove buduće vlasnike agencije da imaju neki depozit, da imaju neku garanciju za obezbeđenje radno-pravnog statusa zaposlenih koji budu išli od agencije do privrednog subjekta. Vi sada smatrate da to ne treba. Kada je bio važeći Zakon o turizmu i tada su neki smatrali da ne treba agencije koje se bave turizmom da imaju limit veći nego što je bio u onom momentu, nego da to može i sa malim iznosom sredstava da se obezbedi neka garancija, pa kada su nam učenici i studenti i drugi naši turisti imali probleme u inostranstvu, onda se uvidelo da mora da se poveća taj limit. I ovde treba nešto da se uradi da bi to tako bilo. Ovo vam samo govorim u slučaju da ne prihvatite naše sugestije, nego se opredelite da čvrsto i bezuslovno idete ka donošenju ovog Zakona o agencijskom zapošljavanju, ali ograničite, odnosno probajte da zaštita zaposlenih bude obezbeđena na najbolji mogući način. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pre prelaska na tačke dnevnog reda, želeo bih da obavestim javnost da je danas 336 dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na posao za koji uredno primaju platu i na taj način oni jasno pokazuju svoj odnos prema funkciji koju obavljaju, prema Narodnoj skupštini, ali i prema građanima Srbije. Mi znamo, a sada i građani to znaju da bi se velika većina među njima vratila u parlament, vratili bi se oni na svoj posao, ali im neda Dragan Đilas, Dragan Đilas koji je formalni i neformalni šef svima njima i on je taj koji je odlučio da im ne dozvoli da se oni vrate u parlament i ko je ovih dana mogao da prati ovu špansku seriju u DS mogao je da vidi da ovo što ja pričam je istina. Tako Branislav Lečić je praktično priznao da Dragan Đilas odlučuje u DS, a ne legano rukovodstvo. Evo, šta kaže Lečić - odluke u DS se donose izvan Glavnog odbora DS, a možda i van same stranke. Član DS Branislav Lečić izjavio je da je već duže vreme svedok uzurpacije demokratije u DS, navodeći da ona svakako nije demokratska. Pa, on kaže – diskusija je paravan, odluke se donose izvan Glavnog odbora, a to me navodi na opravdan zaključak da se stranačke odluke donose i van same stranke. Ovim on potvrđuje da je Dragan Đilas zapravo šef i DS i da ne dozvoljava poslanicima DS da se vrate u parlament. Potvrdu za to imao i od zamenika predsednika DS Paunovića, sećate se onog Paunovića poznatog po onim čuvenim aferama u opštini Paraćin u kojoj je još uvek predsednik opštine, pa taj Paunović kaže – poslaničke plate su uzrok podele u DS. Dakle, on tu aludira na grupu poslanika DS koja je napustila sednicu Glavnog odbora, valjda nezadovoljna na način kako rukovodstvo vodi tu stranku i oni sada zapravo optužuju njih za nekakav raskol u toj stranci. Ali, da se ostavimo mi sada ove sapunice koja traje već nekoliko sezona i nekoliko epizoda. Danas raspravljamo o zakonima iz oblasti plata zaposlenih u državnim organima, u javnoj upravi, kao i o agencijskom zapošljavanju. U skladu sa tim ne mogu, a da ne istaknem da je stopa nezaposlenosti u Srbiji, dakle, prema zvaničnim podacima Zavoda za statistiku pala ispod 10%, što predstavlja ogroman uspeh, pogotovo ako imamo u vidu da je u vreme vlasti upravo ove stranke o kojoj sam malopre govorio i ostalih stranaka bivšeg režima, nezaposlenost dostizala čak 25%. Ali, ovaj podatak nećete čuti ni na „N1“ televiziji, nećete pročitati ni u „Danasu“, ni u „NIN-u“, ni u „Vremenu“, ni u svim ostalim njihovim medijima zato što to za njih nije vest. Oni se ne bave time, oni se ovih dana bave nekim drugim stvarima iscrtavanjem mete na čelu Aleksandra Vučića, kao predsednika Republike, ali i ne samo iscrtavanjem meta, već posle se izruguju tome. Možete da vidite na naslovnoj strani i današnjeg izdanja „Danasa“ karikaturu u kojoj je Aleksandar Vučić i na kome su iscrtane mete i sada se oni rugaju svojoj naslovnoj strani iz „NIN-a“, gde su mu crtali pravu metu koja je predstavljala pozivno ubistvo ili barem najblaže rečeno priželjkivanje ubistva predsednika i oni nastavljaju iz dana u dan u „Danasu“ na naslovnoj strani imate karikaturu koja izvrgava ruglu ovakvo jedno delo. Kada je reč o zakonskim rešenjima koja su na dnevnom redu, pozitivni efekti donošenja ovih zakona se vide u zaštiti i unapređenju uslova radno angažovanih lica, praktično izjednačavanje u pogledu uslova sa ostalim zaposlenima i naročito i ono što mi je najvažnije, poboljšanje radno-pravnog statusa sa prelaskom sa ugovora o privremenim i povremenim poslovima na ugovor o radu, a čime se obezbeđuju prava iz Zakona o radu. Mislim da ne moram da naglašavam koliki je to benefit za zaposlene, dakle prelazak sa ugovora o privremenim i povremenim poslovima na ugovore o radu. Dakle, tu su i bolji uslovi rada, i povećanje zarada, pravo na naknadu troškova odlaska i dolaska sa posla, za ishranu, regres za godišnji odmor, vreme provedeno na službenom putu, boravak na terenu i sve ostalo što je inače predviđeno Zakonom o radu. Ne moram da pričam o bezbednosti i zdravlju na radu, prekovremenom radu, pravu na godišnji odmor, pravo na praznike, odsustva i sve ostalo što je već obuhvaćeno važećim Zakonom o radu. Iz svih ovih razloga, smatram da treba dati snažnu podršku današnjim zakonskim predlozima i SNS će u danu za glasanje glasati za ova predložene akta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, ja ću se danas u raspravi u načelu osvrnuti i poseban akcenat staviti na jedan potpuno novi sistemski zakon, a to je zakon o agencijskom zapošljavanju. Zašto ću staviti akcenat na njega? Zato što se prvi put poboljšavaju uslovi rada radnika i rešava radno pravni status onih radnika koji su ranije bili zaposleni na privremenim i povremenim poslovima. Sada ti radnici kod poslodavca korisnika zaključuju ugovor o radu. Ogromna je razlika u smislu koristi za zaposlenog između ugovora o povremenim i privremenim poslovima i ugovora o radu. Šta to znači? To znači da agencijski radnik, odnosno onaj koji je zaposlen preko agencije kod poslodavca korisnika ima jednaka prava kao uporednik radnik, odnosno radnik koji radi na neodređeno vreme na istim poslovima kod poslodavca. Šta su jednaka prava? To su pre svega jednaka prava na zaradu čime se i te kako poboljšava kvalitet života i životni standard radnika. To jeste cilj ove Vlade i SNS. Šta to znači za one posebno osetljive grupe, a to su trudnice, porodilje, dojilje? To znači da one imaju ista prava iz radnog odnosa, kao i prava onih radnika koji su primljeni na neodređeno vreme kod korisnika poslodavca. Takođe, koje još benefite dobijaju radnici koji se na ovakav način zapošljavaju? Dobijaju pravo da koriste bolovanje. Radnici do sada koji su bili angažovani na privremenim i povremenim poslovima nisu mogli da koriste pravo na bolovanje. Dobijaju mogućnost korišćenja godišnjeg odmora, dobijaju mogućnost korišćenja naknade za prekovremeni rad, dobijaju mogućnost povećanja zarade za noćni rad. Takođe, želim da naglasim, kada je u pitanju bezbednost i zdravlje zaposlenih preko agencije kod poslodavca korisnika, zaposleni uživaju sva prava koja se odnose na bezbednosti i zdravlje na radu i poslodavac korisnik dužan je da radnika upozna o svim rizicima koji mogu proizaći po njegov život i zdravlje i naravno poslodavac korisnik je dužan da omogući i sprovođenje lekarskih pregleda ako je to neophodno. Takođe, i te kako je važno što je poslodavac korisnik kroz ovaj zakon, kada su u pitanju povrede na radu i profesionalna oboljenja, dužan da u roku od 24 sata podnese izveštaj Agenciji za zapošljavanje, a Agencija za zapošljavanje naravno dalje izveštaj o povredi na radu ili profesionalnom oboljenju podnosi nadležnom ministarstvu. Takođe je i te kako značajno što su jasno precizirani uslovi pod kojima agencije mogu biti osnovane što se tiče i njihovog osnivanja i njihovog dobijanje dozvole za rad. Takođe, važno je što je ovaj zakon na jedan potpuno transparentan način razmatram, što su razmatrane sve primedbe, što su prihvaćene neke primedbe, što je javna rasprava održana u više gradova Republike Srbije. Takođe, moram da naglasim da ova država vodi i te kako odgovornu socijalnu politiku. Tome smo se uverili i kada smo razmatrali Zakon o budžetu za 2020. godinu, jer moram da naglasim da je na razdelu 30 Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja su uvećana sredstva za 5,8 milijardi dinara. Srbija je danas jedno veliko gradilište, Srbija je danas zemlja u kojoj se radi i gradi, u Srbiji danas ima više od 41 hiljade gradilišta, samo u Beogradu ima preko 2.000. U vreme žutog tajkunskog i pljačkaškog preduzeća, kada su oni vladali do 2012. godine, na čitavoj teritoriji Republike Srbije bilo je 1.500 gradilišta. To je dokaz i to je pokazatelj koliko su oni brinuli o zaposlenju, o životnom standardu građana i koliko su njima u stvari građani uopšte bili bitni. Takođe, moram da naglasim da je sada od 1. januara minimalna zarada 30.022,00 dinara, da je to najveće povećanje minimalne zarade. Takođe, moram da naglasim da su i plate povećane od 8% do 15%, da je nezaposlenost nikad manja 9,5%, u njihovo vreme bila je 26%. Takođe, moram da naglasim da neki gradovi, kao Inđija i Sremska Mitrovica imaju zaposlenost nešto oko 5%. Znači, ova Vlada i politika koju sprovodi Aleksandar Vučić, je politika u interesu radnika i u interesu svakog građana Srbije. Ali, moram da naglasim da je sramna, morbidna i sramotna ona politika na čijim naslovnim stranicama, a to su list „NIN“ i list „Danas“ je uperen bajonet prema našem predsedniku Aleksandru Vučiću, znajući verovatno da upiranjem bajoneta i crtanje mete na njega, direktno ispaljuju metak i u državu, jer pucaju u najboljeg. Sramno je ono novinarstvo koje je bez novinarske etike, bez moralnosti, odgovornosti i bez istine. Naravno, mi iz SNS znamo da iza svega stoji politika pljačkaša, žutog brloga i patoloških lažova u liku Đilasa, Jeremića, Obradovića, Tadića i drugih. Oni su prošlost, njihova politika je bez ideje, to je politika morbidnosti i zato će politika života, politika Aleksandra Vučića pobediti. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, čini se da je politika ove Vlade puna kontradiktornosti, jer imajući u vidu da smo imali prilike da čujemo kako je na sceni trenutno zlatno doba, da su takve naše ekonomske prilike, da smo mi šampioni u regionu, a onda u isto vreme vidimo da ova zemlja isplaćuje pomoć penzionerima u vrednosti od 5.000,00 dinara. Pa mi možda nije malo najjasnije, kako to jedna zemlja koja je tako uspešna, koja je balkanski tigar, je onda u situaciji da treba da se penzionerima isplaćuje bilo kakva pomoć. U našoj zemlji je sve najveće u istoriji, pa onda i smanjenje penzija i plata je u stvari nivo plata i nivo penzija na istorijskim maksimumima, pa tako i u svakoj od tih statistika i uopšte svaki ministar koji nešto pokušava da predoči ili da nešto označi kao svoj uspeh je u stvari nešto što nije niko pre njega mogao ni da zamisli, a kamoli da se tako nešto u Srbiji i ostvari. Mi, imamo, naravno, imali smo, te tzv. mere štednje, videli smo da se u stvari štedi na najsiromašnijim građanima, još od 2014. godine, ali postavlja se pitanje šta je sa brojnim predizbornim obećanjima, pre svega SNS, kako bi se kod nas uštedeo novac. Srpska napredna stranka pre nego što je došla na vlast, govorila je da će da spreči partijsko zapošljavanje, da će da ukine veliki broj tih besmislenih agencija i zavoda, saveta i raznih stvari koji samo isisavaju novac iz državnog budžeta, ne služe ničemu, a da se ti ljudi, tj. u tim savetima i agencijama, se ljudi zapošljavaju po partijskom ključu. Srpska napredna stranka je govorila da će da smanji birokratiju u Srbiji, da će da na taj način smanji sve nepotrebne troškove i uvođenjem kancelarije za brze odgovore. Evo, prošlo je sedam godina, nigde ne postoji kancelarija za brze odgovore, na tom planu se ništa nije uradilo. Čak, šta više, novac se opredeljuje veoma širokogrudo, nevladinom sektoru, nevladinim organizacijama, pogotovo onim koje deluju pod firmom ljudskih prava, zaštite ljudskih prava, a videli smo da su to one nevladine organizacije koje u stvari imaju antisrpsku politiku, predstavljaju se kao civilno društvo, a u stvari su veoma važni politički činioci u Srbiji koji nam kroje raznorazne političke stavove po raznim pitanjima. Njihove teme su nezavisnost Kosova, genocid tzv. u Srebrenici i Srbi koji su po prirodi stvari najveći zločinci i najgori na planeti. Dakle, na taj način se troše pare iz državnog budžeta. Mi pričamo o stopi nezaposlenosti koja je ispod 10%. Dakle, ono što možemo da čujemo iz diskusija, jeste u velikoj kontradiktornosti sa realnošću u Srbiji. Ne možemo mi da toliko nerealno komentarišemo ovde i govorimo da mi u stvari u Srbiji imamo manjak radne snage i da imamo veliki broj zaposlenih. Možda su ti ljudi zaposleni, ali u Nemačkoj, Austriji, Švedskoj, širom zapadne Evrope, pa i u Rusiji i u nekim drugim zemljama. Ne možemo mi da smanjujemo nezaposlenost na način da negde ljudi koji su radno sposobni, ne rade više u Srbiji nego rade u inostranstvu. Pa, onda, po tom ključu imamo manje nezaposlenih. Agencija za zapošljavanje, ne znam kako može da se objasni potreba njihovog postojanja u sistemu Srbije, zašto nama trebaju posrednici između poslodavaca i radnika. Ta Agencija za zapošljavanje svakako zarađuje. Da li taj novac, koji zarađuje neka Agencija za zapošljavanje, bi bio drugačije upotrebljen od strane poslodavca, da se tom radniku na primer poveća plata. I dalje su plate u najvećem broju fabrika, preduzeća, kompanija, čega god, oko minimalca, što predstavlja 30.022 dinara. Kakva je potreba u njihovom postojanju uopšte? Mi vidimo povećanje plata, pomoć za penzionere, itd. Hvalio se gospodin Antić najnižom cenom struje u Evropi. Videli smo da je struja poskupela sada. Dakle, malo ćemo da povećamo plate, ali onda ćemo malo da podignemo i cenu struje. Mi smo videli u prethodnih nekoliko dana isto jedno prekršeno obećanje SNS, jeste što je trebalo da bude ukidanje pretplate za javni servis, tj. za RTS i RTV. Šta nam treba radio-televizija evropske Vojvodine ili evropske Srbije, šta to znači? Da li je to onda na liniji ovih ljudsko-pravaških organizacija ili to stalno treba da predstavlja Srbiju? Radio-televizija Srbije, dakle to je imperativ da se finansira, da finansira svaki građanin Srbije uz račun za struju. Koja je tu logika? Radio-televizija Srbije, za koju je Kosovo nezavisna država, koja objavljuje svaki put, od vremenske prognoze do raznih izveštaja i bilo kojih vesti, mapu Srbije bez teritorije KiM, gde su plate ogromne, koja ima upravni ili nadzorni odbor, koji je po ko zna kom ključu sastavljen i niko ne zna po kom se principu to bira, umesto valjda da je to pod kontrolom Narodne skupštine, koja apsolutno ima veliku disproporciju predstavljanja političkih stranaka u svojim informativnim emisijama, pa tako da vidimo da otprilike 99% vremena posvećeno politici u Srbiji, političkim dešavanjima je u stvari određeno za SNS i SPS. Onda isto tako možemo da vidimo nezadovoljstvo u nekim medijima koji podržavaju Vladu Srbije, tim RTS-om, žutim Bujketom, žutom Oljom i svima ostalima. Je li to kontradiktorno? Dakle, neracionalno se troše sredstva iz budžeta Srbije. Sve ono što SNS zamera bivšem režimu, tim najvećim lopovima i ostalo, danas je u situaciji da isto to sprovodi, samo malo umivenije, ali nema nikakvih razlika. Mi imamo smanjenje nezaposlenosti u Srbiji, ne zbog velikih fabrika, velikih uspeha, njih ima, naravno, ali to nije na takvom nivou kao što se predstavlja, već zato što imamo jedan ozbiljan demografski odliv iz Srbije svake godine. To je stvar kojom treba da se bavi Ministarstvo za rad. Ovo neće poboljšati status radnika u Srbiji i zaposlenost. Možemo mi da računamo, na kraju možemo da dođemo do računice da nema uopšte nezaposlenih u Srbiji, ali da li će to biti stvarno tako kada izađemo iz ove sale ili kad napuste neko ministarstvo? Pa, neće. Mi nismo u takvoj situaciji, nemamo takav luksuz da govorimo, da se hvalimo zlatnim dobima, najvećim platama, najvećim penzijama. Hajde da vidimo kakvo je realno stanje u Srbiji, u skladu sa tim da donosimo odluke, a da vidimo gde može novac da se uštedi. Može da se uštedi za finansiranje RTS-a. Ne treba nam televizija koja treba da predstavlja nacionalnu televiziju za koju je Kosovo nezavisna država. Ne treba nam finansiranje nevladinih organizacija za koje je u Srebrenici izvršen genocid, Kosovo nezavisno, Srbi sami sebe bombardovali, Srbi najveći zločinci itd. Tu treba da tražimo rešenje, a ne na teret onih najsiromašnijih građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Evo, samo javnost da čuje do kakvih apsurda ide predlagač ovih zakonskih akata. U članu 10. ovog predloga o agencijskom zapošljavanju govori se o angažovanju radne snage u zemljama EU. Pa kaže, između ostalog, u slučaju ustupanja zaposlenih poslodavcu korisniku koji obavlja delatnost na teritoriji države članice EU, a sa evropskog ekonomskog prostora, pored navedenih elemenata iz tog člana sadrži: 1) trajanje rada u inostranstvu, 2) valuta u kojoj će se isplaćivati zarada, 3) prema potrebi druga novčana i nenovčana davanja u vezi sa boravkom u inostranstvu, pa 4) prema potrebi uslovi koji uređuju povratak upućenih zaposlenih u Republiku Srbiju i na kraju kaže – odredba iz stava 1. ovog člana ne primenjuje se ako trajanje rada u inostranstvu ne prelazi mesec dana. I ovo je po evropskim standardima, ovo je to, što bi rekli Slovenci – Evropas dai. Ovo je – Evropa nema alternativu. To bi bilo nekako dozirano velikim optimizmom, da u objašnjenju ovih članova isti taj član 10. ovog predloga zakona ne kaže jasno i decidno da su ovim članom propisani elementi ugovora o radu u slučaju ustupanja zaposlenih poslodavcu korisniku koji obavlja delatnost na teritoriji država članica EU i evropskog ekonomskog prostora. Ova odredba će se primenjivati od dana stupanja punopravnog članstva Republike Srbije u EU. Da nije sadržano, da nije napisano, čovek ne bi mogao da poveruje. Dokle ćemo mi da slušamo te sadomazohističke ideje? Ovo je već sadomazohizam. Ovo sami sebe bukvalno uništavate. Pa vama predsednik Francuske dođe i kaže – nema govora o proširenju EU, pa vam kaže Merkelova, frau Merkel koju smatrate polubožanstvom, mada ste se sad okrenuli ovome što živi sa učiteljicom, ali da ne raspravljamo o tome, pa vam kažu – nema govora o proširenju EU. Vi ponovo, čak i u zakonima prepisujući ne vodite računa, pa svako logično gledajući ovo bi dodatno predložio izmenu i dopunu ovog zakona kada Srbija uđe u EU, pa bi stavio taj član 10. Ovo vam ostaje kao nešto što je potvrda tog vašeg mazohističkog ponašanja. Imate vi zakone koji se donose po hitnom postupku, ali stupiće na snagu kada Srbija postane članica EU, ima i takvih zakona. Sve su ovo biseri, ovo je za nauk. Kako možete uopšte u jednom zakonu da predlažete član koji reguliše odnose sa članicama EU, a onda kažete – stupa na snagu i primenjuje se kada Srbija bude punopravni član EU? Ko još treba iz te EU da vam dođe, gospodo, i da saopšti definitivno nema ulaska Srbije u EU? Ako se razgovara o tome, vidite koji je uslov – ustupanje teritorije, 15% teritorije koja se za početak zove Kosovo i Metohija, a zatim AP Vojvodina, pa onda Raška oblast. Pa da li ima neko u ovoj sali, da li ima neko u ovoj Srbiji da sumnja u ovo što mi srpski radikali govorimo? Pa i vi znate to, pa i vi to naglašavate, ali šta vas boli briga. Bitno je staviti kao nešto što je obećavajuće, nešto što je svetlost na kraju tunela, a to je ovaj član 10. u čitavom ovom zakonu. Mi nemamo ništa protiv da se regulišu odnosi između radnika i poslodavca, da to bude nešto što će garantovati sigurnost i radniku i poslodavcu, ali pre svega treba da budu zastupljena prava radnika, prava poslodavaca, sigurnost radnika, sigurnost poslodavaca. Ovde i ministar navodi jedan od ekstremnih slučajeva. Nije, to je pravilo postalo, to je postalo pravilo, lobiranje u okviru radnika od strane sindikata koji preko noći niču kao pečurke, pa se pretvaraju u predstavnike radnika, tako što su iskoristili tu njihovu privremenu zaposlenost, pridobili ih za sindikat i onda oni predstavljaju i vidimo ih na televiziji skoro svakodnevno u javnosti se pojavljuju ti tzv. dušebrižnici o pravima radnika, koji nastupaju, iznose svoje političke stavove, a radnici su potpuno sporedni. Ono na čemu insistira SRS, to je da što pre ukinete Odluku o zabrani zapošljavanja. Vi ovde imate niz nelogičnosti, ne samo kada je u pitanju ovaj zakonski predlog, nego u vašim političkim odlukama i potezima i nastupima. Vi govorite da je deficit u pojedinim oblastima, u pojedinim segmentima, a pri tome i dalje vam je Odluka o zabrani zapošljavanja na snazi. Vi to onako selektivno. Odlaze nam mladi školovani ljudi, ne mogu da se zaposle, završili fakultete, žele da se zaposle, da rade. Ne može, zato što je zabrana zapošljavanja. Čak i pojedini ministri ne znaju da ta odluka važi do kraja 2020. godine, pa smo slušali što na Odboru, što ovde u ovoj sali da kaže – krajem ove godine stavlja se van snage ta odluka. Čak ni ministri nisu obavešteni, što je prosto za neverovati, krajem 2020. godine. Ali, dame i gospodo, gde će da rade ti ljudi koji su pozavršavali škole, srednje, fakultete, naravno, ne računam ove što preko noći diplomiraju, nego računam ove mlade koji su potencijal koji je potreban Srbiji, ako je i dalje ova odluka na snazi? Morate to stavljati van snage. Što se tiče platnih razreda, očigledno da vam je to bolna tačka. Očigledno da ćete naći sva obrazloženja kako bi opravdali nešto što ne može da se pravda, a to je da nije trenutak da se pristupi izradi sistematizacije platnih razreda, da nije to trenutak, da se s tim ne dobija ništa, da na se na taj način možda se čini veća nepravda. Sve su to floskule koje imaju samo zadatak da se odloži, a to stvara još veći problem, pogotovo funkcionisanje javnog sektora, državne uprave. Tu će tek da budu problemi. Mi smo vam govorili drastične primere. Prosto čovek ne može da veruje kako i to ne može na neki način da vas razmrda da početne da razmišljate zrelo, da počnete odgovorno da se ponašate, da u nekim javnim preduzećima pomoćni radnici imaju veće plate nego što su to diplomirani pravnici u pojedinim lokalnim samoupravama ili upravama ove države. To vama ništa ne znači što u zavisnosti od sreće ili neke slučajnosti pravnik koji radi u jednom ministarstvu može imati veća ili manja primanja od svog kolege koji radi isto u Vladi Srbije, ali u drugom ministarstvu. Mi srpski radikali uvek ćemo vam spočitavati to kao nešto što niste usaglasili, možda sa MMF ili niste vi sami među sobom usaglasili neke stavove, pa onda za javnost govorite hiljadu opravdanja koje ni jedno nije utemeljeno u realnost. Kada su u pitanju neki predlozi zakona, to je nešto što se podrazumeva kada se usvoji budžet, i to je sasvim normalno da se produžava na 2021. godinu. Ono što srpski radikali ne žele da ne naglase, to je da pored silnih obećanja da će biti ukinute mnoge agencije. Razmišljajte, gospodo, da imamo jednog posrednika između centralne vlasti, odnosno republičke Vlade i lokalne samouprave. Taj posrednik je pokrajinska administracija. U ovoj pokrajinskoj administraciji hiljade su zaposlenih. Niko ne kaže da će oni ostati bez posla, ali zašto da ima posrednik između transmisije vlasti i odluka sa državnog nivoa na lokalni nivo. Nema nikakve potrebe za to, prema tome treba razmišljati o tome kako racionalno u skladu ekonomskim i finansijskim mogućnostima treba da funkcioniše administracija. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da nisam čuo nekih ozbiljnih ili bar realnih primedbi na set zakona o kome sada raspravljamo. Ako je najveći problem što će zakon da bude primenjivan i kada Srbije postane punopravni član EU u nekim svojim delovima, onda to i nisu neke ozbiljne primedbe. Međutim, ne mogu da razumem kolege koje napadaju Zakon o agencijskom zapošljavanju. Evo, ja ću da ga hvalim, a oni koji ga napadaju neka znaju kako to izgleda i kako se zakon primenjivao do pre samo nekoliko godina unazad. Odmah da raščistimo. Agencije koje su pružale usluge i zaposleni u njima bili su u polusivoj zoni. Evo, ja ću sada jedan primer da ispričam koji se desio u Energetskom kombinatu Kostolac. Reč je o izdvojenom preduzeću, proizvodnja, remont i montaža, skraćenica mu je PRIM, dogašaj iz 2009. godine. Kao izdvojeno preduzeće, znači, ne radi više u sistemu EPS, ali radi za EPS zbog specifičnosti svoje delatnosti direktor je za 75% zaposlenih, koji su bili direktno angažovani na održavanju energetskog kombinata, uručio im je otkaze. Ali, isto tako ih je uputio da se zaposle u posebnu agenciju koja je povezano lice sa njim. Znate kako je to izgledalo? Ti ljudi nisu odlazili sa svojih radnih mesta. Oni su fizički bili prisutni gde su radili i pre tog otkaza, samo su promenili poslodavca. Još nešto, primali su polovini svoje plate, a izdvojeno preduzeće proizvodnja, remont i montaža je uredno isplaćivalo agenciju kao radnik prima raniju zaradu, čak i nešto veću. To se isto dešavalo ovde u PKB Beograd. Znate kada je Dragan Đilas, kao navodno brinući o imovini Beograda raskinu ugovor o privatizaciji, pa suzili PKB, pa su nešto tamo kao bajagi nešto radili, bavili se nekom poljoprivrednom proizvodnjom. Svi zaposleni u PKB bili zaposleni preko agencije koju je imao Dragan Đilas. Svi su primali po agencijama enormne zarade, a dobijali su zaista jedva onoliko koliko imaju da prežive. Tako je Dragan Đilas pljačkao PKB Beograd, tako je preko ovog sportskog centra na Starom Gradu pljačkao Bastać, tako na određen način i oštećuju preduzeća koja ovde dolaze kao izvođači javnih radova, država je tu nemoćna. Angažuju preko agencija radnike, a često su inženjeri koji vode taj posao vlasnici agencija koje zapošljavaju te radnike. Oštećuju i svog poslodavca, oštećuju radnike i oštećuju Republiku Srbiju. Sada, ako hoćete da napadate zakon koji će to da spreči, samo napred, nemam ništa protiv, ali da znate šta napadate. Jer, zakonom je predviđeno da bez obzira da li je zaposlen na određeno, neodređeno vreme ili preko agencije, moraju da imaju istu platu. Da li ste protiv toga? Ja ne znam zašto, ako jeste. Nađite nešto drugo što ćete da kritikujete. Nemojte da pokušavate da održite sistem koji je uspostavio Dragan Đilas, Boris Tadić, Mirko Cvetković, Božidar Đelić i ekipa, Miodrag Kostić i da ne nabrajam dalje. Ako hoćete taj sistem da ostane, onda njih i podržavajte, da budu još bogatiji. To je radio i Mišković, iznajmljivao je državi do 2012. godine svoje zaposlene, država ih je plaćala kao da su doktori nauka, a ti ljudi su dobijali jedva minimalac, nešto malo više, ne možete baš tako lako da isplatite samo minimalac mora nešto malo veće da bude isplata zarada. Stopa nezaposlenosti u Srbiji se smanjuje. Nije to rezultat odliva radne snage u dijasporu. Zaboravite na to, toga je bilo i ranije, bilo je mnogo više, dva puta više. Pa, što smo onda dospeli do 26,27% nezaposlenih ako je i tada bilo odliva radne snage. Ili neka mi, a ja to još mogu da nazovem perpetuum mobile, ja sam koliko u petak čitao kolike su uplate zaposlenih u fond za penzijsko i invalidsko osiguranje, a onda se pojavi neko i kaže, to nije tačno, nema tolikog porasta zaposlenosti u Srbiji. Pa, odakle taj novac, sam sebe stvara. Znate, ako hoćete da kritikujete, napadajte ono što ne valja. Smatram da opoziciji to jeste posao. Ne očekujem da hvalite ni Vladu, niti da hvalite predsednika, ali očekujem da bar iznosite tačne podatke. Sa ovim zakonom jedan sistem koji je na prvom mestu štetio zaposlenima, štetio državi, se ukida, dolazi se do pravednijeg načina uređivanja, omogućava se i poslodavcima da povećaju svoju uposlenost, jer neće morati da zaposle čoveka na neodređeno vreme, nego samo za onaj period koji mu treba. Ali će isto tako i taj koji bude radio preko agencije kod takvog poslodavca primati platu kao da je i zaista radnik kod tog poslodavca. Ja ne znam šta je tu sporno? Došlo je vreme, o tome smo unazad pričali, evo, 2014. godine, da će sa smanjenjem stope nezaposlenosti početi da se menja i cena rada u Republici Srbiji. Evo, menja se. Prešli smo tu magičnu granicu ispod 10%. Sad počinju poslodavci da traže sve bolje i bolje radnike i spremniji su sve više i više da ih plate. Ali, od nečega je moralo da se krene. Ako će neko da kaže da je neuspeh to što je prosečna zarada 500 evra, ako će neko da kaže da je neuspeh da su i poslodavci prihvatili da minimalna zarada bude 30 hiljada dinara, ako neko kaže da nije dobro što nam je stopa nezaposlenosti ispod 10% i ako jeste, to je zasluga nekih drugih a ne ove Vlade, ako neko kaže da 300 km auto-puteva ne postoji, ja postavljam pitanje - a koliko on zaista voli svoju zemlju? Jer, to su sve stvari koje možete da vidite. Sve je to proverljivo, vidljivo. Kada se bavimo tim diskusijama, moramo uvek da vodimo računa da nas vreme ne demantuje. Demantovalo je ovde i Balšu Božovića i Boška Obradovića, Dragana Đilasa, ceo bivši režim. Događaji su demantovali. Zato i donosimo ovakve zakone. Ne da bi njih demantovali, nego da bi Srbiju napravili na lepše mesto za život. Ne samo da nam više deca ne odlaze, nego i oni koji su otišli, mada je to teško, ali da počnu da se vraćaju. Neki su se već vratili. Videli su da nije baš tako bajno i sjajno i da Srbija može da bude lepo mesto za život ako čovek hoće da radi i zaradi pošteno svoju platu. Zato ovakve zakone treba i podržati, a ne kritikovati bez razloga. Srbija je od 2014. godine započela jednu novu etapu u svom razvoju, etapu koju je započeo sadašnji predsednik Aleksandar Vučić, tada kao premijer. Raščistili smo dobrim delom i sa tajkunima, sivim zonama i ovaj zakon svakako jeste samo jedan od malih koraka da Srbiju napravimo za bolje mesto za život, da naša deca ostaju ovde. Zato ovaj zakon u danu za glasanje treba podržati.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Koleginica Radeta, kao zamenik predsednika poslaničke grupe, pravo na repliku. Izvolite.
Čuli smo malo pre obraćanje očigledno našoj poslaničkoj grupi, jer niko drugi nije kritikovao predloge ovih zakona, pa onda još kaže kolega - nemojte da napadate, itd. Mi nikoga ne napadamo. Mi govorimo kritički o Vladinim predlozima zakona. Prestanite sa tom mantrom, ako mi kažemo - nećemo da se krade na gradnji auto-puteva, vi kažete - vi ste protiv auto-puteva. Ako mi kažemo - ne treba nam ova agencija, agencijsko zapošljavanje, vi kažete - vi hoćete da ostane ono što su Tadić, Đilas, itd. uspostavili pre 10 godina. Ljudi, ponašate se kao deca. Mi nećemo to. Mi smo prvi rekli da to nećemo. I ceo dan vam govorimo da to treba da ukinete, a vi sad, kao, mi podržavamo nešto što su nekada žuti uveli. Ko nam to kaže? To nam kažu oni koji su podržali Briselski sporazum, izvršitelje, notare, sve moguće agencije, finansiranje nevladinih organizacija, evropski put po cenu ne znam koju. Pa, nemojte ljudi, čačkate se negde gde zaista nama ne možete ništa da kažete. Govorimo o ovim zakonima i govorite i vi o ovim zakonima. A ne sada, ako mi kažemo - ovaj zakon nije dobar, mi hoćemo da ostane neki Tadićev. Ne. Mi hoćemo, davno hoćemo da se ukine taj Tadićev. Nismo ga hteli ni kad su ga donosili. I danas smo 152 puta ministru rekli da je naš predlog da se ukinu te neke poludivlje agencije. Ali da nam zato ne trebaju ove, nego da imamo lepo našu službu zapošljavanja, nacionalnu službu zapošljavanja i da sve što je vezano za zapošljavanje može da ide i treba da ide i jedino da ide preko te službe. Nemojte sada, da biste se odavde obratili nekima koji ovde ne sede, onda da to radite preko nas. Nemojte, molim vas, nađite se negde tamo pa se lepo izdogovarajte. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Nevladine organizacije su i verske zajednice, političke stranke i da ne nabrajam dalje, Crveni krst. Sve su to nevladine organizacije. I zato su sredstva opredeljena u budžetu. Da li ćemo neku materiju da regulišemo zakonom, ja smatram da treba, a oni koji bi regulisali tako što će da izbrišu i zabrane, najčešće su nesposobni da vrše vlast. Znači, nešto se uređuje zakonom. Tačno postoje zakonski okviri u kojima treba to da se kreće. Ja ne znam šta je tu sporno? Valjda zato i postoji zakon? Da reguliše neku oblast, da ne bude zloupotreba, da neko ne bude prevaren. Valjda je i pravo kao nauka nastalo da se ljudi ne bi svađali i tukli oko svega i svačega? Sad kažemo - ne, to uzmite i zabranite. Pa, u redu. Nije problem, skupštinska većina uvek može sve. Ali, šta ćemo ako zaista postoji potreba za takvim načinom zapošljavanja? Hajde, objasnite mi. Šta ćemo onda? Na primer, treba čoveku neki određen profil radnika sa iskustvom, da radi kod njega tri meseca, ne može da ga nađe na birou, jer niko neće sa iskustvom da radi kod poslodavca tri meseca, šta treba, da ne radi svoj posao? Ili taj ne treba da dobije posao, jer će da bude oročeno na tri meseca? Neka radi to agencija. Samo, za razliku od sistema koji su uspostavili Dragan Đilas i Boris Tadić, moraće to i da plati, tog zaposlenog, onoliko koliko njegov rad zaista košta, a ne da trpaju pare u svoje džepove.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala kolegi Arsiću što je meni ovako glupoj objasnio koje su nevladine organizacije. A ja sad njemu pametnom da kažem da vi iz budžeta finansirate nevladine organizacije koje su vam ovde sedele na Nacionalnom konventu za EU, da finansirate Milana Antonijevića, naslednika „Jukoma“ i one Biljane Kovačević, da finansirate one što su organizovali „Mirditu“, da finansirate one što su u Kolarcu organizovali neki skup gde su promovisali neku ideju da se u Srebrenici desio genocid, da finansirate Sonju Liht, da finansirate sve one koji su neprijatelji države Srbije i srpskog naroda. I ne samo što ih finansirate, nego ste ih potpuno uvukli u izborni proces, uvukli ste ih u to da vam oni uređuju, odnosno da nam svima uređuju uslove izbora, da će biti predstavnika nevladinih organizacija više nego članova RIK-a, koji će po Srbiji vršiti instruktažu članova biračkih odbora i davati biračkim odborima neke sertifikate. To vi, gospodo, finansirate, a onda nama kažete da je nevladina organizacija crkve, verske zajednice, Crveni krst i tako dalje. Gospodine Arsiću i drage kolege iz vlasti, još jedan put vam kažemo – nemojte da nama prebacujete nešto što nismo rekli, što nismo ni pomislili. Ako nemate argumente da nam odgovorite na ono što smo rekli, onda ćutite. Ako imate argumente na ovo što sam ja sad rekla, ajde sad javite se, pa kažite – nije tačno da će nevladine organizacije o državnom trošku vršiti instruktažu biračkih odbora. Kažite da nije tačno da je Milan Antonijević pisao ovaj predlog koji je Vlada Republike Srbije dala Republičkoj izbornoj komisiji, što je potpuno mimo Ustava, mimo zakona, itd. Kažite, ako to nije tačno, a nemojte nam objašnjavati da je Crveni krst nevladina organizacija.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, Skupština donosi zakone na osnovu kojih se sprovode izborni procesi, a ne nevladine organizacije, to odmah da raščistimo. Znači, mi smo ti koji imamo poslednju reč kada su u pitanju izborni procesi u Republici Srbiji, ali pošto između nas i bivšeg režima postoji mnogo razlika, i to velikih, a zašto gušiti nekoga ko nema isti politički stav ili neko drugo mišljenje od stava koji ima vladajuća većina? Oni ne smatraju u svojoj pokvarenosti da su naneli štetu Republici Srbiji. Oni ne smatraju da u svojoj pokvarenosti nanose štetu i nacionalnim interesima Republike Srbije. Isto tako, samo jedna ideologija, jedna od najmračnijih u istoriji ljudske civilizacije nije dozvoljavala da različito mislimo i u tome je razlika između ljotićevca Boška Obradovića i Aleksandra Vučića i SNS. Nećemo da budemo kao oni. Oni imaju, kao i svaka druga nevladina organizacija, prava da apliciraju, u skladu sa svojim programima i projektima, sredstva iz budžeta Republike Srbije. Da li treba da ih zabranimo? Nećemo. Zašto? Ne bojimo ih se. Ne shvatate da sprečavanje različitosti proističe iz straha. Ne bojimo ih se. Mi imamo svoje rezultate kojima se ponosimo. Oni imaju svoje rezultate koje bi da niko ne vidi i da ih svi zaborave da bi ponovo došli na vlast sad kad Republika Srbija ima sređene javne finansije, da ponovo kradu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Replika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Šteta što nisam završila Pravni fakultet. Da jesam, tačno bih znala ko uređuje i gde se donose zakoni i ko uređuje izborni proces. Nažalost, ono što se dešava, evo i sad, ja mislim da još nije završena sednica RIK-a, rasprava o ovome što mi ovde govorimo i želimo da javnost čuje, da, vi uvodite nešto neverovatno, nezakonito, neustavno - nevladine organizacije. Više će ih biti u tim nekim telima koja će vršiti instruktažu, nego članova Republičke izborne komisije. Članova Republičke izborne komisije preko radnih tela u lokalnim samoupravama biće komada pet, a CESID, CRTA i ostalih tih čudesa nevladinih komada šest. Dakle, u kom to zakonu piše? Kada je to Narodna skupština donela? Da li je to uopšte moguće? Nije moguće, ja vam govorim nešto što je cela istina. Evo, pitajte. Ovde imate zamenika sekretara RIK, imate svoje članove. Pitajte. Dakle, kolega Arsiću, vi govorite o Đilasu, o agencijama, o Đilasovim zaradama, itd. Nismo mi rekli da je Đilas zaradio nešto na ovim agencijama, možda i jeste, možda je zaradio, ali je opšte poznato da je Đilas ukrao ogromne pare na mostu. Naše pitanje vama je kako je moguće da cela Srbija zna koliko je ukradeno miliona evra na tom mostu koji je gradio Đilas, da Đilas šeta na slobodi bez krivičnog postupka, bez krivične prijave, potpuno oslobođen? Kao što sam rekla danas pre podne, čeka se polako da dođe vreme zastarelosti vođenja postupka protiv njega i protiv ostalih koji su se obogatili tako što su pljačkali ovaj narod i ovu državu. Mi govorimo da vi nećete da ih gonite i to je, brate, više nego očigledno. Evo, ko je od tih lopova… Svaki dan nam tu pričate ko su lopovi i kriminalci, a ni protiv jednog nema ni prekršajne prijave, a kamoli krivične.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Da raščistimo odmah oko Republičke izborne komisije. Republička izborna komisija svojom odlukom određuje koja će od nevladinih organizacija da učestvuje u izbornom postupku kao posmatrač ili da radi neku instruktažu, ali, opet, u skladu sa pravilima koja uspostavlja Republička izborna komisija, a ne njihovim sopstvenim pravilima. E sad, kad smo već došli do Dragana Đilasa, to što je neko vlasnik preduzeća ne znači da može da dođe pod udar zakona ako neko potpisuje neka druga akta. Koliko je meni poznato, Tužilaštvo je pokrenulo krivični postupak protiv odgovornih lica u „Dajrekt medija“, to je, znači, Đilasovo preduzeće i dvoje zaposlenih u RTS, što se tiče krađe vezano za sekunde ekonomsko-propagandnog programa. Međutim, moram da kažem da, ne prvi put, više puta sam to rekao i ponoviću, gospoda Dragan Đilas, Mišković, šećerko Kole i ostali su pisali zakone da ne bi išli u zatvor. Pisali su zakone i ova Narodna skupština je donosila njihove privatne zakone. Po sadašnjem Zakonu o javnim nabavkama moguće je aneksirati ugovor usled nepredviđenih okolnosti samo do 2,5% ugovorene vrednosti javnih radova. Za Đilasovo vreme mogli ste 25%, a pričamo sada o mostu na Adi. Na tih 25% ide novih 25%, plus osnovni ugovor, pa na tih dva puta po 25% i osnovni ugovor ide još 25%. Po tri puta su aneksirali ugovor i uvećavali vrednost radova za blizu od 100% nego što je bila osnovna vrednost ugovora i sve su to dozvolili Zakonom o javnim nabavkama. Još nešto, kad kritikujete, u kom je to zakonu do ovog važećeg koji je stupio 1. aprila 2013. godine, postojalo krivično delo zloupotreba u postupku javne nabavke? Nije dok je bio Đilas, da bi mogao da krade.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, da li se vama čini da ja možda pričam nesuvislo? Da li vi razumete šta ja govorim? Kolega očigledno ne razume. Ja se sada brinem da možda ja ne govorim dovoljno jasno. Dakle, kada je reč o RIK, ne govorim o CESID, CRTA itd. kao posmatračima izbora. Kolega Arsiću, ili ne znate, ako ne znate, informišite se, ili zlonamerno želite da obmanete javnost. Ne radi se o tome da li će oni sedeti tamo na biračkom mestu, već se radi o tome što ih vi potpuno uvodite u izborni proces, od instruktaže, od držanja instruktaže do brojanja glasova. Da li to piše u zakonu? Ne piše. Da li su radna tela organi za sprovođenje izbora? Po zakonu, nisu. Ko su organi za sprovođenje izbora? Birački odbor i RIK i Opštinska izborna komisija kada se održavaju zajedno izbori za neke određene radnje. Da li piše drugačije u zakonu? Mi znamo šta vi hoćete. Vi hoćete da imate instruktažu tih članova biračkih odbora, da im dajete sertifikat i da ispadne da jedno vi imate članove biračkih odbora i da ih onda dajete Miši Vaciću, onom Šapiću, ovom, onom, svima koje ćete izvesti na izbore, da bi zapravo vi, jedini imali članove, odnosno da bi imali ogromnu većinu članova biračkih odbora na biračkom mestu. Pa, mi smo vas prozreli, kao što smo prozreli šta ćete da radite s tim što ćete kačiti na sajt RIK zapisnike kad ih obradi Zavod za statistiku. Ne, kačite ih odmah pravo sa biračkog mesta, ono što date strankama i ono što pošaljete u Komisiju, to okačite na sajt. To je jedino pravo stanje. Što se tiče „Mosta na Adi“, nemojte da uterujete Vučića u laž, on je mnogo drugačije govorio o onome šta je Đilas ukrao.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Da pročitam, pošto ja nisam obavešten. Pripremu i sprovođenje obuka vrši radno telo za obuke RIK, u daljem tekstu, radno telo. Znači RIK određuje. Još nešto, sama instruktaža i obuka, lice koje sprovodi obuku, ne znači da on ima javno ovlašćenje da on može da učestvuje u izbornom procesu. Aman, ljudi u izbornom procesu može da učestvuje samo onaj kome je to zakonom dozvoljeno, niko više. Pa, niko više. Još nešto, nikada SNS od kada postoji, nije imala većinu u biračkim odborima. Nikad, ama baš nikad, ni u RIK, ni u biračkim odborima koje imenuje RIK, ni u biračkim odborima koje imenuje Pokrajinska izborna komisija, ni u lokalnim izbornim komisijama. Uvek je bivši režim imao većinu, i uvek su izmišljali razne razloge i afere zašto gube izbore. Sad su im krivi njihovi članovi biračkih odbora. To su ta radna tela. Ali, zaboravite ljudi, u izbornom procesu učestvovaće samo onaj kome je to zakonom dozvoljeno, a narodni poslanici su ti koji donose zakone. Ne donose ni CRTA, ni CESID, ni bilo ko drugi, nego Narodna skupština. Nama ne govore ovi sa zapada kakve ćemo zakone da donosimo. Donosimo zakone koji su isključivo u korist Republike Srbije i njenih građana. Znači, zaboravite na to. Ako neko hoće da pomogne u unapređenju izbornog procesa, dobro je došao. Ako je neko došao da ometa izborni proces, nema mu mesta u sprovođenju izbora.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Bravo Arsiću, samo sve to objasnite vašima u RIK i Dejanu Đurđeviću koji vodi ceo taj posao. I, nemojte molim vas, to što vi ovako kažete, evo to je odluka RIK. Jeste, ali RIK nezakonita. Da li vi razumete šta pričamo? Kaže – ne učestvuje u izbornom procesu neko ko vrši instruktažu biračkih odbora i daje im neki papir da jesu ili nisu položili taj ispit. Možete da čitate koliko god hoćete. Govorim vam to, pokazivali smo, davali smo novinarima, pokušavamo da vas zaustavimo u tom bezakonju. Vlada Republike Srbije je predložila RIK odluku Vlade i piše na kraju potpis predsednika RIK. Kad smo mi digli frku oko toga, onda su pokušali nešto da kažu da nije tako. Kad sam pitala ovde kao poslaničko pitanje, pitala Vladu Republike Srbije, i rekla da je taj akt Vlade potpisao Nebojša Stefanović kao potpredsednik, a da je na drugoj strani napisano da potpisuje predsednik RIK-a. Zamislite, bezobrazluka i drskosti Vlade Republike Srbije koja mi odgovara na to poslaničko pitanje, kaže – to pitanje nije u nadležnosti MUP. Pomenula nisam MUP. Vi se zaista ponašate kao da ne postoje zakoni, kao da ne postoji Ustav. Za vas postoji taj nacionalni konvent EU, za vas postoji onaj Kukan i onaj „Frankenštajn“, šta ja znam, koji vam sve dolaze tu da vam kroje kapu. Ali, ljudi, vi gazite zakone, vi gazite Ustav, vi pokušavate da u izborni proces uvučete, i samo evo što niste, i kažem vam nekoliko sati traje RIK zato što moraju da se objasne oko nekih stvari. Ne može vam CRTA, CESID i ostala, da ne kažem šta, da vrše sve te agenture, da oni vrše instruktažu biračkih odbora zajedno sa RIK. Ne mogu. Može sto puta vaša većina u RIK-u da donese tu odluku, to je nezakonito. Menjajte zakon ako to hoćete. Imate 126 zelenih dugmića, možete šta god hoćete da promenite, ali dok ne promenite zakon, ne smete ljudi, ne smete, gazite najgrublje moguće. Evo, ministre, evo kolega Ružiću, recite da li sam u pravu, vi ste ministar koji je delom zadužen i za taj deo.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Pravo na repliku narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Evo da raščistimo, da pročitamo sve od A do Š, pa neka građani ocene ko ovde govori istinu, ko izmišlja. Pripremu i sprovođenje odluka vrši radno telo za obuku RIK, u daljem tekstu - radno telo. Radno telo, znači ne govorim o licima koja sprovode izborni postupak, nego koja rade smo obuku lica koja će sprovoditi izborni postupak u skladu sa Zakonom o izboru narodnih poslanika. Radno telo ima 19 članova, od kojih su osam iz redova članova i zamenika članova RIK. Evo, ta lica smo mi postavili i članove i zamenike. Dva iz služba Narodne skupštine koji obavljaju stručne poslove za potrebe RIK. Evo, koliko znam, ta lica obavljaju mislim od 2002. ili 2003. godine rade za RIK. Evo, nisu promenjena. Znači, blizu 20 godina već. Tri iz reda zaposlenih u Republičkom zavodu za statistiku. Da li je Republički zavod za statistiku državni organ? Jeste. Šest iz reda poznavalaca izbornih postupaka. Znači, većinu i struktažu sačinjavaju članovi koje delegiraju državni organi koji su se i ranije bavili izbornim postupkom. Da završimo. Obukama u svojstvu posmatrača, znači u svojstvu posmatrača, mogu da prisustvuju predstavnici udruženja koja se bave izbornim procesom u kontinuitetu od najmanje tri godine i predstavnici međunarodnih organizacija koje se bave izborima, ali samo kao posmatrači. Pa jel vam OEBS posmatrač? Jel nam vršio monitoring i prošlih izbora i pretprošlih i ja ne znam koliko unazad? Što ste protiv toga? Čega se vi plašite? Mi iz SNS se ne plašimo izbora. Idemo na izbore. Hoćemo da očistimo bivši režim. Što, hoću sada da dovedem tu, takav rezultat i takvu podršku građana da treba da dovodim u pitanje zato što je neko protiv posmatrača, ne lica koja sprovode izbore, nego protiv posmatrača koji gledaju u kutiju i ništa više.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
naravno da ništa od ovog nije tačno. Jeste onaj prvi deo, ali ovo obrazloženje džabe vičete, Arsiću. Radno telo, prvo, radno telo nije organ za sprovođenje izbora. To je pomoćno radno telo koje pomaže samo tehnički na terenu u lokalnoj samoupravi. Kako mogu dva službenika da budu članovi radnog tela koji će sprovoditi instruktažu, kako? Kažete, vi ste birali članove RIK. Tačno. Kažete, ta dva službenika rade ne znam koliko za RIK. Pa rade i za Narodnu skupštinu, pa glasaju li? Učestvuju li u raspravi? Ljudi, to su pravnici koji pripremaju RIK-u dokumentaciju, koji rade ozbiljan i važan posao u RIK, ali ne mogu da rade ono što radi RIK. To, po ovom što je Arsić objasnio, sekretar Skupštine bi mogao lepo da uzme učešće u raspravi i da glasa, a ne može. Tri lica iz statistike ne mogu da budu članovi. Jedan član RIK je direktor Statistike, član RIK, pa onda mogu i članovi RIK da povedu mame, strine i tetke da im pomognu ako će oni zvati neke svoje službenike. Ne mogu, ljudi. Šest poznavalaca izbornog procesa, e, to su ti. Šest poznavalaca, to su nevladine organizacije. Martinoviću, nemojte vrteti glavom. (Aleksandar Martinović: To su profesori Pravnog fakulteta.) Ne, ne, ne. To su poznavaoci. Čak i da su profesori Pravnog fakulteta, ne može niko osim RIK instruisati, može stranka, mogu stranke da vrše instruktažu kako god hoće. Neka dovode koga god imaju da im vrši instruktažu njihovih članova, ali onog državnog dela, stalnog sastava, samo RIK može da vrši instruktažu i niko drugi, pogotovo ne može neko drugi da daje nekakav papir koji potvrđuje da li neko može biti ili ne može biti član biračkog odbora. Ne može, a vi radite šta god hoćete. Vama ne bi bio prvi put da gazite Ustav, da gazite zakon. Radite šta god hoćete, ali mi nećemo prestati da u javnosti o tome govorimo.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Zakon o izboru narodnih poslanika tačno definiše koja su radna tela za sprovođenje izbora. Ne postoje pomoćna radna tela. Radna tela za sprovođenje izbora po Zakonu o izboru narodnih poslanika su RIK u stalnom i proširenom sastavu i birački odbori u stalnom i proširenom sastavu Pročitajte lepo Zakon o izboru narodnih poslanika. Nemojte više da izmišljate. Ko će savetodavno da radi? Republička izborna komisija može to da radi, može da angažuje i druga lica, jer njih nema dovoljno da obiđu celu Srbiju npr. Tehnički je neizvodljivo. Nemojte da izmišljate da Republika Srbija se odriče svog suvereniteta u izbornom postupku. Ne odričemo se svog suvereniteta, ni jedan jedini korak. Nemojte, ako ste vi protiv nekoga, da nama prigovarate zašto on učestvuje kao posmatrač. Neka učestvuje svako ko hoće kao posmatrač. Ma, čega se bojimo? Jedino su protiv posmatrača oni koji se boje rezultata izbora. Mi nemamo taj problem. Znači, ako se bojite rezultata izbora, napadajte posmatrače. Mi nećemo ni u jednom jedinom trenutku da dovedemo legalnost i legitimnost rezultata i broj glasova koji budemo osvojili na izborima.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Posle ovoga što ću sada reći može kolega Arsić šta god hoće, ja ni reč više neću, jer zaista sam šokirana. Neverovatno je da kolega Arsić kaže da su radna tela za sprovođenje izbora birački odbori i RIK. To su organi za sprovođenje izbora, neznalice. Stvarno neću više.
Dobro. Nastavljamo po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Violeta Lutovac Đurđević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, ja želim da, pre svega, pohvalim Zakon o agencijskom zapošljavanju koji je danas pred nama u načelnoj raspravi, jer će usvajanje ovog predloga zakona svakako regulisati oblast zapošljavanja putem agencije, obzirom da je agencija za zapošljavanje dugi niz godina prisutna na tržištu rada, a da do sada njegovo poslovanje agencije nije bilo regulisano. Takođe ću naglasiti da postoje brojni razlozi za donošenje, odnosno usvajanje ovog predloga zakona. Jedan od njih je usklađivanje pravnih propisa u Republici Srbiji sa međunarodnim izvorima prava, a takođe, sledeći razlog i takođe jako bitan je još jedan korak ka procesu pridruživanja EU i poštovanje Poglavlja 19, koje se tiče socijalne politike, kao i politike zapošljavanja. Ono što bih svakako naglasila i što je najvažnije prilikom usvajanja ovog predloga zakona jeste unapređenje položaja svih zaposlenih i zaposlenih trenutno pri agenciji, a takođe i zaposlenih koji će u budućnosti biti angažovani preko agencije. Ovaj Predlog zakona daje apsolutno jednaka prava i jednaki tretman zaposlenih koji zaključuju ugovor o radu na neodređeno vreme ili određeno vreme sa agencijom, a takođe, i potpuno izjednačava prava s jedne strane, a sa druge strane i obaveze zaposlenih, kako preko agencije, na isti način i zaposlene koji imaju zaključen ugovor sa poslodavcem kome su iznajmljeni. S druge strane, Predlog zakona će precizno definisati i uslove koje je potrebno da agencija ispuni da bi dobila dozvolu za rad. Takođe, prema podacima bih naglasila da do septembra meseca 2018. godine u našoj zemlji je registrovano oko 111 agencija, tako da regulisanje njihovog rada je od velikog značaja, obzirom na ovaj broj. Takođe, obzirom da ovo pitanje do sada nije bilo regulisano i u praksi smo dolazili do raznih zloupotreba prava radnika, u smislu zloupotrebe da ne mogu da koriste godišnji odmor, da nemaju pravo na privremenu sprečenost za rad usled bolesti, kao i mnoga druga prava. Obzirom da je agencija najčešće zaključivala ugovor o privremenim i povremenim poslovima tu se i našla mogućnost uskraćivanja ovih prava koje sam navela. Postoji podatak da oko 2%, odnosno oko stotinu hiljada ljudi bivaju angažovani preko agencije različitim ugovorima i ostvaruju naknadu, odnosno zaradu na osnovu potpisanog ugovora sa agencijom. Ovaj procenat je približno jednak procentu zaposlenih preko agencije u državama članicama EU. Cilj predloga zakona je unapređenje položaja zaposlenih preko agencija, na taj način što će zaposleni imati pravo da ostvari naknadu zarade, takođe, da ima isto radno vreme kao i ostali zaposleni, mogućnost odsustva, takođe i korišćenja odmora, odnosno sva prava iz radnog odnosa kao i zaposleni koje poslodavac korisnik neposredno zapošljava. Ono što je najvažnije i na šta bih stavila akcenat jeste da usvajanje ovog predloga zakona će direktno uticati na smanjenje sive ekonomije, a takođe i na uspostavljanje reda u oblasti rada agencije i dovešće do pravne sigurnosti, a direktno utiče pozitivno na tržište rada i to će dovesti, svakako, do jedne adekvatne materijalne, kao i socijalne sigurnosti i poboljšanja životnog standarda naših građana. Takođe, usvajanjem ovog predloga zakona naša država će se svrstati u red država u kojima je ovo pitanje regulisano, a ovo je posebno važno za sve radno sposobne ljude u našoj zemlji, jednaki tretman ustupljenih, kao i neposredno zaposlenih. Predlogom ovih zakona svi radnici će uživati apsolutno ista prava, što je jako važno, a radnici bivaju zaštićeni duplo. Kada ih poslodavac angažuje preko agencije, poslodavac plaća naknadu zarade agenciji za te radnike, agencija isplaćuje radnicima. Ukoliko agencija svoje obaveze ne isplati, poslodavac je svakako dužan da isplati naknadu zarade. Ko je zaposlen za stalno, odnosno na neodređeno vreme u agenciji, uživa sva prava iz agencije. Znači, agencija ima potrebu da plaća i naknadu za bolovanje, regres, kao i platu. Preko agencija imamo podatak da najčešće bivaju angažovani građevinski radnici, poljoprivredni radnici, a u praksi je često i angažovanje programera. Za građevinske radnike je sasvim logično zašto bivaju najčešće angažovani, jer je potreba za građevincima gotovo prisutna 365 dana u godini i svakako je i interes agencije da ovakve radnike zaposle na neodređeno vreme. Kada je reč o radnicima u javnim preduzećima i jedinicama lokalne samouprave, iskoristila bih priliku da pohvalim jedan odgovorni rad SNS, na čelu sa predsednikom Republike Srbije Aleksandrom Vučićem. Podsetila bih građane da smo u oktobru mesecu, usvojivši rebalans budžeta, obezbedili suficit u budžetu od 46,6 milijardi dinara koji nam je omogućio da povećamo plate u javnom sektoru u rasponu od 8% do 15% i da je ovo povećanje obuhvatilo i radnike koji su zaposleni u jedinicama lokalne samouprave. Stabilne finansije države su svakako uslov za povećanje plata, a na jednoj stabilnoj i održivoj osnovi. Osim puteva, koje gradimo, i novih radnih mesta, koje otvaramo, veoma je važno i povećanje plata radnika, što će svakako dovesti do povećanja životnog standarda. Takođe bih iskoristila priliku da podsetim da će od 1. januara 2020. godine minimalna zarada biti uvećana za 11,1%. Umesto 27.022 dinara, iznosiće 30.022 dinara. Takođe, ono što je najvažnije jeste da je stopa nezaposlenosti u rekordno niskom procentu. Od kada se meri, od 1991. godine, na istorijskom je minimumu i na jednocifrenoj cifri procenta, od 9,5%. Mi ćemo, naravno, dalje nastojati da se procenat nezaposlenih smanji novim investicijama, a zahvaljujući setu poreskih zakona i oslobađanja od poreskih opterećenja svakako direktno utičemo na lakše zapošljavanje i na povećanje broja zaposlenih, odnosno smanjenja broja nezaposlenih. U danu za glasanje svakako ću podržati zakone koji se danas nalaze u načelnoj raspravi. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima narodni poslanik Studenka Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, poštovani građani Srbije, nadovezaću se na svoje kolege i između ostalog komentarisaću ovaj Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju, obzirom da se tiče velikog broja ljudi koji su zaposleni preko agencije i da sa ne strpljenjem očekuju da nešto više čuju o ovom zakonu danas ovde u Narodnoj skupštini. Ovaj zakonski okvir uvodi se kako bi se regulisalo pitanje samih agencija za privremeno zapošljavanje koje postoje u praksi, a nisu obuhvaćene propisima koji uređuju oblast rada. Naime, agencijski radnici su zapravo ustupljeni zaposleni, odnosno oni zasnivaju radni odnos sa agencijom za privremeno zapošljavanje radi ustupanja na privremeni rad poslodavcu korisniku. Ovaj zakon utvrđuje uslove pod kojima se agencijskim radnicima obezbeđuje jednak tretman u pogledu ostvarivanja prava iz radnog odnosa i po osnovu rada, tačnije u pogledu zarada, radnog vremena, odsustva sa rada, odmora, bezbednosti i zdravlja na radu i drugih uslova koji se primenjuju na zaposlene koje zapošljava poslodavac, po čijem nalogu i uputstvima agencijski zaposleni rade. Prema podacima Ministarstva za rad, zaključno sa septembrom 2018. godine, u Srbiji je registrovano 111 agencija za zapošljavanje. Ove agencije obavljaju poslove posredovanja u zapošljavanju i druge poslove u skladu sa Zakonom o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti. Zaposleni agencije zaključuju ugovore o radu na određeno vreme ili ugovore o privremenim i povremenim poslovima sa određenim licima i za potrebe rada kod drugih pravnih lica i preduzetnika. Tako angažovana lica nemaju odgovarajuća prava koja proističu iz radnog odnosa, stoga ovaj predlog zakona rešava vrlo važna pitanja za zaposlene preko agencija. Pre svega, pravo na zdravstveno i penzijsko osiguranje, pravo na plaćeni godišnji odmor i plaćeno bolovanje. Neto zaradu, koja je kod ovih zaposlenih u čak 45% slučajeva bila niža od 25 hiljada dinara, poslodavac će ubuduće morati da izjednači sa zaradama ostalih zaposlenih po istoj kvalifikaciji. Od sada će agencije moći da ustupaju poslodavcima samo zaposlene sa kojima su zasnovali radni odnos na neodređeno ili određeno vreme, što će nesumnjivo doprineti povećanju broju zaključenih ugovora. Materijalna situacija agencijskih radnika će se značajno poboljšati i ne samo time što će im neto primanja biti veća, već će imati i zdravstveno i penzijsko osiguranje, kao i sva ostala prava koja zaposleni crpe iz radnog odnosa. Smanjiće se rad na crno, biće ukinuta i nelojalna konkurencija među samim agencijama, ali je svakako najvažnije to što će zaposleni preko agencija biti izjednačeni sa zaposlenima kod poslodavca kome su ustupljeni u pogledu radno-pravnog statusa. Zahvaljujem se ministarstvu na uloženom radu i prepoznavanju ovog problema, kao i na ponuđenim zakonskim rešenjima. Primena ovog zakona uslovljena je donošenjem podzakonskog akta koje ministarstvo treba da donese u roku od dva meseca po usvajanju ovog zakona, a ja im želim uspešnu implementaciju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani građani Srbije, poštovane kolege narodni poslanici, siguran sam i toga su svi svesni da su građani upravo na izborima doneli odluku ko će ih voditi i ko će ih u Narodnoj skupštini predstavljati. Vodiće ih Aleksandar Vučić, predstavljaće ih narodni poslanici, a u ministarstvima će raditi oni ljudi koji dobiju podršku narodnih poslanika. U skladu sa tim, ministri su tu da budu na usluzi i budu servis građana i zakone koje predlaže ministarstvo, odnosno Vlada Republike Srbije, koji dolaze na razmatranje u Narodnu skupštinu, dolaze kod ljudi koji se ovde nalaze, jer su tako hteli građani Srbije. Ovaj zakon, kao jedan od zakona koji, naravno, nastavlja kontinuitet donošenja zakona koji su u interesu građana Srbije, i to se ponavlja iz sednice u sednicu, od zakona do zakona, ali nije samo interes građana ovde, već je ovde interes države u pitanju da se ukine, ne da više nema rada na crno, neće ga više biti ni na sivo, ići ćemo na rad na belo svih ljudi koji rade, po bilo kom osnovu moraju biti zaposleni, moraju imati zdravstveno, moraju biti za to plaćeni adekvatno i to mora biti predviđeno i definisano zakonom. Plate i njihov iznos jasno su definisani zakonom, ali i najava povećanja plata u javnom sektoru koji, takođe, razmatramo dobar je, potreban je i, naravno, opet je usklađen sa potrebama i situacijom na terenu, pa je raspon plata u javnom sektoru, koji će biti povećan, od 7% do 15% i najveći iznos od tih 15% dobiće upravo zdravstveni radnici, medicinske sestre i doktori, što je, naravno, za svaku pohvalu i što pokazuje da se problemi prepoznaju, ali da se i u skladu sa zakonom rešavaju. Svakako u drugim gradovima postoje neki gradonačelnici, neki predsednici opština koji ne rade u skladu sa zakonom, ali na sreću građana njih je jako malo i biće ih sve manje i manje. Očekujemo da na sledećim izborima podršku dobiju oni koji su radili dobro i oni koji su radili u interesu građana. U Srbiji se na današnji dan traži, kako se kaže, radnik više, i to radnik svih mogućih zanimanja i svih mogućih kvalifikacija. To nije bila prilika i, verujte, a znate, tačan je podatak da je jednocifrena nezaposlenost. To oslikava trenutnu sliku, pri čemu je ta jednocifrena nezaposlenost posledica ozbiljnog, posvećenog i temeljnog rada u različitim segmentima. To nije proizvod jedne odluke, jednog zakona. To je set zakona koji, naravno, prati budžet, i to iz godine u godinu. Podsetiću, pre samo nekoliko dana, usvojili smo budžet za 2020. godinu, naravno, u novembru mesecu i ponovo u skladu sa potrebama građana, sa jedne strane, ali i države, sa druge strane. U Šapcu, nažalost, u gradu u kome živim, dolazim iz gradske uprave gde je sve moguće i gde sve može biti kao na vašaru u Šapcu. U toj gradskoj upravi se može desiti da gradonačelnik proneveri pet miliona evra 2015. godine, a da u 2019. godini i dalje on proziva i poziva na poštenje i preti predsedniku Srbije i proziva ministre i radi sve ono što nije u interesu građana Šapca, ni građana Srbije. Upravo u tom gradu se može desiti da u domu zdravlja bude zaposlen veterinar, da u vodovodu 23 zaposlena, samo zato što nisu hteli da skupljaju glasove za Dušana Petrovića, Vuka Jeremića, Dragana Đilasa, ostanu bez posla, da u domu zdravlja doktori ostanu bez posla iz razloga što neće da skupljaju glasove za to propalo, više nisu ni u stečaju, žuto preduzeće. Ni u stečaju nisu mogli da ostanu. Od pre neko veče više ne znaju ni kako se zovu, ni kako im se zove stranka, ni kojoj stranci pripadaju. Dobro je da građani Šapca vide, da građani Šapca znaju da postoje i drugi načini, da postoje i ljudi koji mogu da urade nešto dobro i za građane, ali i za samu državu. Niko dobrog radnika neće da otpusti, niko dobrog radnika neće ni da menja. Ono što je bitno i ono što svi znaju to je da je posvećenost i odanost, pre svega odanost preduzeću u kome neko radi upravo ono što pravi razliku. Siguran sam da nikada u novijoj istoriji nismo imali predsednika koji je bio toliko posvećen i koji je bio toliko odan i građanima i državi Srbiji. U skladu sa tim svi koji misle dobro svojim građanima, svi koji misle dobro ovoj državi, naravno u danu za glasanje podržaće ovaj set zakona. Hvala.
Zahvaljujem kolega Birmančeviću. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministri, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, mi danas u ovom visokom domu raspravljamo u načelu o setu zakona vezanih za plate zaposlenih u javnim agencijama, javnom sektoru i u lokalnim samoupravama. Dobar razvojni budžet, kao i ukidanje zabrane zapošljavanja, koju je premijerka Srbije Ana Brnabić najavila u ovom visokom domu prilikom rasprave o budžetu dva su osnovna parametra za primenu ovih zakona. Predloženim izmenama navedenih zakona, redefinišu se rokovi zbog specifičnosti svakog dela javnog sektora, koji moraju da se analiziraju i prate da bi zakoni u potpunosti bili primenljivi,a ja bih ovome dodala i donošenje podzakonskih akata na vreme. Za uspešan rad svake lokalne samouprave potrebno je pored dobrog tima i objektivna slika nivoa razvoja, ali i konkretne preporuke. Postoji jaka veza između dobrog upravljanja i razvoja, jer je dobro upravljanje preduslov za razvoj. Zato je važno da zaposleni u javnom sektoru budu dobro plaćeni, da budu dobro nagrađeni za svoj rad, da se u javnom sektoru i u lokalnim samoupravama konstantno vrše edukacije zaposlenih, obuke zaposlenih, kako da lokalne samouprave apliciraju za projekte preko raznih evropskih i međunarodnih fondova. Iskustva zemalja koja su bila u predpristupnoj fazi EU mogu biti od posebnog značaja za primenu ovog zakona. Rasprava o ovom setu zakona je i prilika da se istakne važnost implementaciji ciljeva održivog razvoja, mislim na Agendu 2030, na lokal. Važna je takođe i transparentnost u radu kao i suzbijanje sive ekonomije. Za suzbijanje sive ekonomije smatram ovaj set zakona, o kojem danas raspravljamo i koji će do kraja nedelje, nadam se, usvojiti, ključnim. Veoma je važno što se setom ovih zakona izjednačava status radnika koji su na privremeno povremenim poslovima sa ostalim radnicima koji su zaposleni na određeno vreme i koji su u stalnom radnom odnosu bez obzira da li su zaposleni preko agencije ili poslodavaca. Posebnu pažnju treba posvetiti i kontroli radnika u inostranstvu, naših radnika koji se zapošljavaju u inostranstvu. Verujem da će jedan od ovih zakona posebno biti važan zbog toga jer smo imali problema u prethodnom periodu. Naravno, za primenu ovih zakona, pored ekonomske stabilnosti, važna je i unutrašnja politička stabilnost. Međutim, agresivno delovanje jednog dela opozicije, koji već godinu dana bojkotuje rad ovog visokog doma, zatim izmišljene afere za koje nemaju dokaze, naslovna strana Nedeljnika NIN, dnevnog lista „Danas“ svakako da tome ne doprinose. Crtanje mete na grudi predsednika Srbije Aleksandra Vučića svakako nije sloboda medija i to u zemlji u kojoj je ubijen premijer 2003. godine predstavlja posebnu opasnost. Naslovna strana svih novina je uvek dobro planirana i uvek ima određenu poruku, ali ona ne može da bude zamena za vraćanje poverenja građana u ljude koji su u opoziciji, u delu opozicije i koji planiraju da budu vlast, a isto tako veliki je problem što se koristi potpuno ista matrica koja je korišćena i 2003. godine kada je ubijen tadašnji premijer Zoran Đinđić. Crta se meta na grudi, kriminalizuje se porodica predsednika i to nije dobro. Naravno da je pravo opozicije da protestvuje, da kritikuje, da predlaže, ali svakako nije pravo opozicije da pravi linč, hajku i da na taj način od Srbije pravi buduće scenarije, pokušava da pravi buduće scenarije koji su bili u nekim zemljama. U danu za glasanje podržaću ovaj set zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radoslav Cokić. Izvolite kolega.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, nema sumnje da ćemo mi podržati predloge zakona koji su danas na dnevnom redu jer ste vi naš izbor i vi uživate našu podršku i zajednički je cilj da ovu državu menjamo na bolje koliko je to moguće u oblastima gde je to moguće. Nije lako rekonstruisati državnu upravu, lokalnu samoupravu. To se pokazalo da je jako težak posao i to nažalost ne prati industrijalizaciju zapošljavanja ljudi i progres koji imamo u društvu. Menjale su se vlasti. Neki su ostavili katastrofalne posledice koje ne možemo ni dan danas da otklonimo ili možemo sporo da ih otklonimo prirodnim putem kako ljudi odlaze u penziju, jer se radi o živim ljudima koji su dovedeni i koji su primljeni za stalno i svako ko dođe u neko ministarstvo, na čelo neke opštine zatiče ogroman broj ljudi koji su mu stavljeni na raspolaganje, a koji rade u isto vreme protiv njega. Veoma je teško u tim uslovima da se radi. Drugo, postojanje velikog broja stranaka i ako dirnete nekoga, oni kažu – nemojte ovog našeg, pa onda drugi reaguju pa kažu – nemojte ovog našeg baš. Mi imamo obavezu i vi na tome radite da uredimo državu upravu i lokalnu samoupravu, da je svedemo, dimenzionišemo kako to odgovara ovoj zemlji i kako budžet ove zemlje može da podnese. Što se tiče platnih razreda, dosta tu anomalija postoji. Ne bih govorio o platnim razredima, već o nagrađivanju jer svi to znate i potpuno je apsurdno da ljudi koje je, i već je to rečeno ovde, mi imenujemo imaju dva, tri, četiri, pet puta veću platu nego što ima predsednik države. To možemo da regulišemo. Možemo to da otklonimo. Jedno vreme sam bio načelnik okruga. Tako su se menjali iznosi plate da je na primer načelnik okruga imao 10 hiljada manju platu od šefa opštih poslova. Ne bi ni znao to da mi šef opštih poslova na to nije ukazao. Izvanredan čovek, pravnik koji je to primetio kao anomaliju. Znači, vi ste u ministarstvu, vidite šta nedostaje i šta možete da promenite i menjajte to, molim vas. Imate našu podršku da to menjate. Što se tiče zapošljavanja, samo da kažem veoma kratko, u ovom procesu industrijalizacije, dovođenja investitora, dovođenja radne snage, oni su odigrali značajnu ulogu, jer u ovu zemlju došli su investitori koji imaju takvu industriju koje naše obrazovanje, ne zato što je loše, nego zato što tako nije usmereno, nije moglo da prati. Mi smo praktično u svim fabrikama morali da tražimo radnike i da ih na licu mesta, odnosno u fabrici obučavamo za taj posao da bi normalno postigli produktivnost koja se od njih traži, jer su došli iz gimnazije, iz tehničke škole, iz prehrambene, iz svih škola koje imamo, sa fakultetima. Služba za zapošljavanje u tim uslovima odigrala je značajnu ulogu. Ja verujem da će i ove agencije da daju doprinos da relaksiramo tamo gde je to potrebno i da onoga ko vodi ovu zemlju i koji je motor našeg razvoja, pratimo na adekvatan način. Ne može Aleksandar Vučić da vuče sve nas na svojim leđima, moramo da radimo i mi, moramo da dajemo doprinos, moramo da ga pratimo u njegovom nastojanju da ovu zemlju stavi na mesto koje joj pripada. Još samo neku reč o onima koji ne sede ovde, a koji redovno primaju platu. Ne mogu da razumem te ljude, dugo, neću ni da pričam koliko dugo učestvujem u izbornim procesima, nekad zato što sam prinuđen da to tako bude, a nekada zato što dođu redovni izbori, a ako hoću da se bavim ovim poslom, pa ja jedva čekam da dođu izbori. Oni žele da bojkotuju izbore, a opozicija su, i traže neke druge načine da dođu na vlast. Molim vas ljudi, iznesite program, iznesite jedno rešenje za probleme u ovoj zemlji koje imamo, kako da nešto rešimo, još nijedno rešenje nisam čuo od onih koji ne žele izborima da dođu na vlast. Zbog toga SNS, koja u teškim uslovima vodi takvu politiku da ovu zemlju izvede na pravi put, da je modernizuje, da je stavi na nivo srednje razvijenih zemalja, sigurno će da zabeleži impozantan rezultat na izborima koji dolaze sledeće godine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uveženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege poslanici, poštovani građani Srbije koji pratite ovu skupštinsku debatu, na početku bih samo podsetio, što i mi znamo, da smo u zadnjoj nedelji novembra usvojili budžet u zakonskom terminu, budžet koji je pokazao da je Srbija na pravom i stabilnom putu ekonomskog razvoja, budžet koji je razvojni, koji podrazumeva povećanje plata u javnom sektoru, koji ima velike investicije. Sam taj budžet da bi bio realizovan, implementovan u tom cilju, prate i ovi zakoni koje mi razmatramo u ove dve objedinjene tačke. Prva objedinjena tačka u načelu odnosila se na set poreskih zakona koji sad trebaju da omogućuju bolje okruženje, bolju implementaciju i realizaciju budžeta, a sve u cilju, naravno daljeg i boljeg ekonomskog razvoja i poboljšanja životnog standarda Republike Srbije i njenih građana. Ova druga tačka objedinjena, rekle su kolege, podrazumeva tri izmene i dopune tri zakona vezana za plate u javnom sektoru, u javnim agencijama i lokalnoj samoupravi. Radi građana reći, to su promene koje se odnose na pomeranje datuma, primene ovih zakona na 2021. godinu, što je sasvim logično, jer potrebno je još više poboljšati i stvarati bolje ekonomske pravne uslove da bi moglo da se na pravi način implementiraju ovi zakoni, kako se popularno kaže, o platnim razredima. U ovoj drugoj tački, već su i pominjale kolege u prethodnoj diskusiji, imamo Zakon o agencijskom zapošljavanju koji je sistemski zakon, novi zakon koji do sad nije postojao. Zbog građana, navesti nekoliko razloga potrebe za donošenje ovog zakona. Prvo, Skupština Republike Srbije je usvojila Zakon o potvrđivanju Konvencije i Međunarodne organizacije rada broj 181 o privatnim Agencijama za zapošljavanje. Znači, donošenjem ovog zakona Republika Srbija se obavezala da uredi rad preko privatnih agencija za zapošljavanje, odnosno za zapošljavanje radnika sa ciljem da se stavljaju na raspolaganje trećoj strani, koja može da bude ili fizičko ili pravno lice. Druga stvar, značajna, jeste što u ovom Zakonu o radu našem, nema i nije definisan uopšte odnos poslodavca i posrednika između poslodavca i zapošljavanju radnika. Tako da praktično Zakon o radu ne uređuje zapošljavanje u svrhu ustupanja zaposlenih, drugim subjektima, odnosno korisničkim preduzećima. Jedini oblik radnog angažovanja u svrhu ustupanja drugim poslodavcima u domaćem zakonodavstvu je radno angažovanje na privremenim i povremenim poslovima preko omladinskih i studentskih zadruga, znači jedini. Treća stvar koja je omogućila dosadašnje formiranje ovih agencija za zapošljavanje jeste Zakon o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti. Na bazi ovog zakona su regulisani i uslovi za osnovanje i rad Agencije za zapošljavanje i praktično mi nismo imali pravu zakonsku regulativu u ovoj oblasti. Zbog nedostatka te zakonske pravne regulative bilo je mnogo oblika narušavanja ustavnih i zakonskih prava iz rada, socijalnog osiguranja, tako da je tu i u tu oblast potpada i rad na crno. Donošenjem ovog zakona se postiže više, naravno, dobrih efekata i označavaju na pravi način razrešenja ovog problema. Prvo, ovaj zakon će pozitivno uticati na tržište rada u smislu smanjivanja nezaposlenosti. Sigurno će dovesti do povećanja ugovora o radu. Doprineće poboljšanju materijalne i socijalne sigurnosti iznajmljenih radnika. Isto tako, dovešće do ukidanja nelojalne konkurencije između agencije i poslodavca i doprineće većoj konkurentnosti samih agencija. Praktično, ovim Zakonom o agencijskom zapošljavanju predviđa se maksimalna zaštita onih koji se zapošljavaju preko agencije, a to će sve imati uticaj i doprinos za smanjenje rada na crno. Praktično, agencijskim zaposlenima biće obezbeđena jednaka zarada i drugi osnovni uslovi rada poput radnog vremena, odmora bezbednosti, zdravlja na radu i drugim uslovima rada koji se primenjuju na zaposlene koji neposredno zapošljava poslodavac. Sve ovo uticaće na smanjivanje rada na crno, smanjivanje zone sive ekonomije. Tako da, ovaj sistemski zakon dovodi do pravne, jasne regulative u ovoj oblasti, što će se manifestovati sigurnošću uposlenih radnika. U danu za glasanje podržaću ovaj zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministri sa saradnicima iz Ministarstva, ja ću danas govoriti o Predlogu zakona o agencijskom zapošljavanju. Pre nego što krenem u obrazloženje ovog zakona, ja zaista, kao žena, kao čovek, kao poslanica, ne znam već kako da sebe definišem, kao neko ko ima veliko poštovanje prema ovoj državi, a pre svega prema predsedniku Republike gospodinu Aleksandru Vučiću, ne mogu a da se ne osvrnem na morbidne naslovne strane, pre svega prva naslovna strana u NIN-u, direktno snajper u gospodina Vučića i gospodina Dodika, sledećeg dana prazna strana, a onda 2. novembra direktna meta pluća, znači, takođe snajper, gospodin Vučić meta i danas, „Danas“, kao „Danas“ novine, koje se prodaju valjda u 15 primeraka, ali dobro, gospodin Vučić ponovo meta, i to osam meta na njemu. Sramotno je ovo i skaradno, ovo može da uradi samo bolestan um. Ljudi, kaže gospodin glavni urednik Draža Petrović – ovo je metafora, nije meta. Kakva metafora? Metafora je skraćeno poređenje. Ovo nije skraćeno poređenje, ovo je meta, ovo je linč, ovo je poziv na ubistvo. Jeste li vi ljudi normalni? U 21. veku. Pa, radite nekakve druge stvari. Hoćete da prodate tiraž, stavite šta god hoćete, crtajte nas u najgorem mogućem izdanju. Mi smo sendvičari, mi smo bezubi, mi smo gubavi, ubavi, ko zna kakvi smo. Crtajte nas takve, ali nam nemojte stavljati metu na čelo, nemojte stavljati metu. Sećate se bombardovanja 1999. godine, svi smo bili meta. Da li to treba da se desi? Šta treba da se desi ovde? Građanski rat? Ne daj bože. Dajte se u pamet, nisu svi ljudi u Srbiji normalni, neko će da vidi ovo, pa će to i da uradi, ne daj bože. Ubili su premijera. Šta sad treba? Satanizuju predsednika na sve moguće načine. Kreiraju javno mnjenje. Te mu otac nije otac, brat mu je šef mafije. Sram ih bilo. Najveći gospodin koga sam ikada upoznala. Švercuje se drogom, oružjem, jedna afera fabrikuje drugu. Je li to poenta? Pa, dobro, radite to. Mene su ljudi zvali, zato sam se ponovo javila. Pričala sam o ovome pre neki dan i ponovo ću i ponovo, dok ovakvih slika ne nestane. Crtajte nas svakako. Neka smo skaradni, bez glave, bez nosa, ali nemojte crtati mete. Ovo je poziv na linč. Tačka. Nije mi ništa, ljudi se plaše kad vide nešto ovako. Ja ne znam zašto dobacujete. Pogledajte osam meta na predsedniku. Je li to normalno? Nije, to je bolesno, po meni je ovo morbidno, skaradno. Nije prijatno, neprijatno je i boje se ljudi. Šta ja da očekujem kad je na predsedniku meta? Što se zakona tiče, zakon je dobar jer će napokon rešiti sivu ekonomiju. Šta to znači? To znači da je agencija, kojih je trenutno 111 u Srbiji, po meni premnogo, ovo je mala zemlja za 111 agencija. One treba da postoje, naravno, ali da se reguliše zakonom kako može da izgleda jedna agencija. Znači, taksativno je nabrojano šta sve treba da zadovolji i koje uslove agencija da bi postojala. Pre svega, da čovek koji vodi tu agenciju bude fakultetski obrazovan. Zatim, da postoji poslovni prostor i tako redom, dok se ne ispune svi taksativno pobrojani uslovi, a onda da ministarstvo da dozvolu za otvaranje takve agencije. Kad se otvori agencija, pošto je bilo puno prigovora zbog agencija, urađene su ankete i masa ljudi se izjasnila tako što su imali platu od 25.000 dinara. To ne da je nedovoljno, nego je čak ispod osnovnog minimuma, od 1. januara ide minimalac od 30.022 dinara. Znači, niko ne sme da ima platu 25.000 dinara. Šta mi radimo u stvari sa ovim agencijama? Neće više postojati privremeno-povremeni poslovi, nego uvodimo ugovor o radu, tako da će se poboljšati kvalitet, odnosno uslovi rada za te zaposlene. Kako? Tako što će imati sva prava kao ljudi koji su stalno zaposleni. Tako što će moći da dignu kredit, tako što će imati godišnji odmor, tako što će imati sve benefite kao onaj ko radi u nekoj državnoj firmi ili bilo gde, ko ima ugovor o radu. To je dobro. Tako se radi. Inače, ako neko kaže da ovo ne valja, pa valja. Bila su javna slušanja, šira javnost je mogla da se upozna sa ovim zakonom i svako ko je želeo da da mišljenje, mogao je, to je otprilike mesec dana, i svi su mogli da se izjasne. Javna rasprava je bila u Beogradu, takođe u Nišu, Novom Sadu, ali i u Kragujevcu i Novom Pazaru. Znači, maltene kompletna Srbija. Samo u Beogradu je bilo 90 zainteresovanih lica, između ostalog vodeće kompanije, ogromne. Znači, „Delta holding“, ali i NIS, „Hemofarm“, „Lidl“, „Trajal korporacija“, ali i Zaštitnik građana, Američka privredna komora, advokatska kancelarija. Znači, onako širok dijapazon. Svako ko je želeo mogao je da kaže svoje mišljenje i zato mi danas i govorimo o ovom zakonu na ovaj način. Šta još treba istaći? Da ćemo podsticati zapošljavanje u manje razvijenim regionima. E, to je dobro, o tome i govorimo. Strategija od 2011. do 2020. godine govori upravo o zapošljavanju u lokalnim samoupravama. Kako smo mi došli do toga? Tako što je Srbija danas faktor stabilnosti u regionu, tako što je dobro mesto za investiranje, tako što smo zaposlili preko 300.000 ljudi, tako što smo nezaposlenost sa 27% 2008. godine sveli na istorijski minimum, 9,5%. Tako se radi. Nikada više ne bih volela da vidim ovo što sam danas videla, ne ponovilo se. U danu za glasanje ja ću podržati sve predloge ovih zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miljan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, predloženim izmenama predloženih zakona redefinišu su rokovi uslovljeni potrebom za prelazak na nov sistem plata. Svi zaposleni moraju imati zdravstveno osiguranje i moraju biti adekvatno plaćeni. Takođe, značajna je borba protiv sive ekonomije. Suština je finansijska isplativost i održivost, a pritom se ne narušava finansijska stabilnost. Uspostavljanjem fiskalne i makroekonomske stabilnosti imamo i razvojni budžet za 2020. godinu. Cilj je da se kvalitet života unapredi i poveća broj zaposlenih. Svedoci smo šta svakodnevno radi Savez za Srbiju, nakon pokušaja nasilnog ulaska u zgradu Radio-televizije Srbije, pokušaja ograničavanja slobode predsedniku, narodnim poslanicima i niza incidenata. Došli su dotle da na naslovnoj strani NIN-a i dnevnog lista „Danas“ na slici sa jasno uperenom puškom u predsednika Srbije Aleksandra Vučića i sa nacrtanom metom nastavljaju medijsku kampanju protiv njega. Kakvu tu poruku šalju? Stvaranje atmosfere u kojoj je njima sve dozvoljeno. Ideje mržnje i nasilja nikome dobro nisu donele. Ako se ovakva poruka šalje predsedniku države, šta onda mogu drugi da očekuju? Srbija je danas zemlja kranova i gradilišta u kojoj se grade brojni kapitalni objekti u svim sferama života, od novih auto-puteva do novih bolnica i škola. Očito da to njima ne odgovara. Smeta im veći broj zaposlenih, veće plate za sve građane, onima koji hoće da dođu na vlast bez izbora, smeta onima koji ništa nisu uradili i koji ništa nisu ostavili iza sebe. Zato se služe ovakvim metodama spinovanja i lažima i očito da žele da nas vrate u vreme kada su oni bili na vlasti, kada su Srbiju devastirali. Napuštaju ih mladi, rasturaju im se odbori, a stranka im se deli. Ovo odražava nemoć politike koju vode i zbog toga oni podršku u narodu nemaju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, pred nama se nalazi set zakona kojima se definišu pitanja finansija i naravno da su usko vezani sa budžetom koji smo usvojili pre neki dan i koji predstavlja temelj i osnovnu platformu za dalje donošenje zakona iz oblasti finansija. Moram ponovo da istaknem da smo početkom oktobra usvojili prvi put u istoriji pozitivan rebalans budžeta, gde smo povećali plate, povećali smo penzije i povećali smo iznos novca za kapitalne investicije. Nakon toga usvojili smo budžet Republike Srbije prvi put u novembru mesecu koji je razvojni i koji je u interesu građana Srbije. Ovakvom politikom Aleksandra Vučića postali smo ekonomski, politički i vojni lider u regionu, a Aleksandar Vučić jedan od najuspešnijih i najpoštovanijih lidera u Evropi. Upravo ovakav napredak i uspesi Srbije na svim poljima počeli su da smetaju mnogima, onima koji ne žele dobro Srbiji. Ovo o čemu govorim posebno je eskaliralo poslednjih dana i to na naslovnim stranicama nedeljnika „NIN“ i lista „Danas“ gde imamo javno i otvoreno uperen snajper u Aleksandra Vučića što predstavlja pokušaj destabilizacije zemlje, poziv na javni linč i istovremeno poziv na ubistvo Aleksandra Vučića. Uz to imamo konstantne napade na njegovu porodicu, na ćerku, setite se da su je pratili stalni pokušaj kriminalizacije sina, brata i to sve preko medija koje kontrolišu ovi iz Saveza za Srbiju. Zato su skandalozne i veoma opasne izjave koje poslednjih dana daje Nebojša Zelenović i citiraću: „Aleksandar Vučić je dao nalog plaćenim novinarima da krenu u lov na veštice“ i sad posebno pazite ovaj detalj „da crta mete na čelima nepodobnih, da će se verbalno nasilje pretvoriti u fizički teror i da će da eskalira kriza koja neće moći da se kontroliše“. Ovde je stvarno dosta, tražim od Nebojše Zelenovića da objasni, pošto se kune u demokratiju i poštenje, kako to da grad Šabac, odnosno da Nebojša Zelenović iz budžeta finansira baš „NIN“ i „Danas“ i to samo u 2019. godini, za „NIN“ blizu milion dinara, a za „Danas“ blizu dva miliona dinara. To je ono što smo uspeli da saznamo. Pošto su „NIN“ i „Danas“ inače toliko tiražne i čitane novine, puca od tiraža, postoji osnov sumnje da Nebojša Zelenović sa ovim sredstvima koje izdvaja finansira gotovo najveći deo godišnjeg tiraža „NIN“ i „Danas“, pa samim tim postoji osnov sumnje da učestvuje i u uređivačkoj politici „NIN“ i „Danas“ i nadalje postoji osnov sumnje, pa mu postavljam pitanja – da li je učestvovao u kreiranju naslovnih strana novina „NIN“ i „Danas“ na kojima se nalazi Aleksandar Vučić? Isto tako, iz gradske uprave grada Šapca se uveliko hvale da takođe kontrolišu, a pretpostavljate i na koji način Tatjanu Vojtehovsku, za koju kažu da je čest gost u šabačkim kafanama i zajedno sa gradskom vlašću kuje planove kako dalje da napadaju Aleksandra Vučića. A na pitanje ko kontroliše Nebojšu Zelenovića najbolje smo videli pre neko veče iz gradskog odbora DS, prvo je ušao Dragan Đilas, a onda na povocu za njim i Nebojša Zelenović. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, intencija Predloga zakona o agencijskom zapošljavanju je da se radnicima koji rade preko Agencije za zapošljavanje, tj. na lizing, ubuduće omoguće isti uslovi rada, kao i ugovor o radu, kao što to imaju i zaposleni kod poslodavaca. Danas su ovi radnici mogli da budu angažovani preko ugovora o privremenim i povremenim poslovima koji im nije omogućavao da ostvare pravo na bolovanje, godišnji odmor, prekovremeni rad, rad na državni praznik i slično. Ovim zakonom situacija se menja. Smatra da se da oko 100.000 radnika danas ima taj status. Siva ekonomija je svakako izazov sa kojim se naša Vlada i danas suočava, ali je svakako ohrabrujuća činjenica da se obim sive ekonomije smanjio u prethodnih pet godina, među registrovanom privredom sa 21,2% na 15,4% procenata BDP. Studije o proceni ni malo sive ekonomije koje je 2013. izradio Fond za razvoj ekonomske nauke pokazale su da se nivo sive ekonomije kretao i do 30% BDP u 2012. godini. Kada se mimo propisa promet robe i usluga utajio u vrednosti od oko 10 milijardi evra, pri čemu je budžet bio uskraćen za oko tri milijarde evra, što je značilo da je svaki građanin bio uskraćen za jednu prosečnu platu na godišnjem nivou. Toliko o tome koliko je žuto pljačkaško preduzeće vodilo računa o budžetu i standardu građana, ali za svoje džepove se maksimalno potrudilo. Zato je naša Vlada 2017. i 2018. godinu proglasila za godine borbe protiv sive ekonomije, zbog čega je pokrenula realizaciju mere i aktivnosti nacionalnog programa za suzbijanje sive ekonomije i to četiri ključna pravca; za unapređenje efikasnosti inspekcijskog nadzora, uvođenja podsticaja za legalno poslovanje, smanjenje birokratije i jačanje poreske kulture. S toga svi činioci društva moraju da imaju zajednički cilj i zadatak, a to je suzbijanje sive ekonomije. Do sada radnici preko agencije nisu bili vidljivi u sistemu radno-pravnih odnosa. Donošenjem ovog zakona unaprediće se uslovi rada radnika angažovanih preko agencije izjednačavanjem u pogledu osnovnih uslova i bezbednosti na radu sa zaposlenima kod poslodavca korisnika, a naročito u pogledu povećanja zarada. Tako da danas možemo da govorimo o prosečnoj zaradi od 500 evra, što je za vreće žutog preduzeća bilo nezamislivo kao i stopa nezaposlenosti koja je ispod 10% danas. Za sve ove rezultate svakako dugujemo našem predsedniku Aleksandru Vučiću i našoj Vladi i naravno u danu za glasanje podržaću ovaj set zakona koji je na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na početku ove rasprave osvrnula bih se na to da smo upravo pre nekoliko dana usvojili razvojni budžet Republike Srbije za 2020. godinu, a neposredno pre toga i rebalans budžeta. Po prvi put pozitivan rebalans čime smo omogućili da zaposleni u javnom sektoru imaju uvećane plate u rasponu od 8% do 15%, da naši najstariji građani, penzioneri dobiju jednokratnu pomoć od pet hiljada dinara, ali i uvećanje od 5,4% ali smo mislili na to da određena sredstva budu opredeljena za kapitalne investicije. U prethodnom periodu pokazali smo da nakon uspešno sprovedene fiskalne konsolidacije Srbija je postala zdrava, uređena i moderna država i da idemo napred. Ono što smo se bojali tokom pljačkaških dve hiljaditih godina da li ćemo primiti platu, sada to nije slučaj. Građani Srbije sada znaju da žive u stabilnoj i zdravoj Srbiji, a to nam pokazuje i ovaj razvojni budžet koji smo u prethodnih nekoliko dana usvojili. Ono što želim da kažem jeste to da oni koji nemaju političke program, oni koji ne mogu da daju odgovore građanima na to šta su radili do 2012. godine, danas napadaju predsednika Republike, legitimno izabranog predsednika, stavljajući mu metu na čelo. Ništa drugo ne mogu da kažu nego oprosti im bože, ne znaju šta čine, ali svakako da je pristojna Srbija protiv ovog krvavog scenarija na koji pozivaju Đilasovi plaćenici, a to sve preko pojedinih televizijskih stanica i preko nekih štampanih medija. Ono što bih još dodala jeste to da u državi u kojoj je premijer ubijen 2003. godine, ovo zaista ne vodi ničemu i zaista mi je drago da je uspela da reaguje pristojna Srbija i da se eto, na jučerašnjem skupu u Nišu okupila velika grupa pristojnih građana da osudi ovakvo ponašanje Đilasovih i Boškovih sledbenika. Uprkos svim provokacijama Srbija napreduje. Naš predsednik gospodin Vučić se ne obazire na ovakve napade jer njemu je Srbija na prvom mestu i to svakim danom pokazuje, otvarajući nove fabrike, nove puteve, a već 18. decembra uz poruku njima da oni neka rade svoj posao, on će otvoriti novi put Obrenovac – Surčin. Ono što bih još dodala ovom prilikom jeste i to da se u narednoj nedelji očekuje potpisivanje ugovora o izgradnji Moravskog koridora, jedne od najznačajnijih saobraćajnica koja će spojiti jug i zapad, zatim centralnu Srbiju, kao i Koridore 10 i 11. Značaj ovog Koridora govorili smo u prethodnih sednica i zaista ne bih ponavljala ovog puta, jer spajanjem ovog Koridora na potezu od Pojata do Čačka, gde su smešteni preko 21 hiljada privrednih subjekata, mislim da je suvišno govoriti bilo šta. To je prostor za nove investicije, nova radna mesta, što je najbitnije za naše građane. S obzirom na to da danas govorimo i o Zakonu o agencijskom zapošljavanju, a kada su u pitanju investitori veliki broj radnika se upošljava baš ovim agencijskim zapošljavanjem. Jako je bitno što će se na ovaj način regulisati njihova prava pa će imati i jednake zarade i druge osnovne uslove rada, radno vreme, odsustvo sa posla, odmor kao i bezbednost i zdravlje na radu. Upravo tako biće izjednačeni sa onim radnicima koji se upošljavaju neposredno od poslodavca. Ovom prilikom dodala bih i to da ćemo u danu za glasanje podržati ovaj set dobrih zakona, jer smo u prethodnih nekoliko godina pokazali da Vlada Republike Srbije radi odgovorno i domaćinski, a što smo dokazali i kroz sva ova povećanja zarada u prethodnom periodu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege. Postojeći Zakon o radu ne prepoznaje agencijsko zapošljavanje, već se bavi isključivo regulisanjem radno-pravnog statusa između poslodavca i zaposlenog. Iako Zakon o radu to ne reguliše činjenica je da agencijsko zapošljavanje postoji dugi niz godina u Srbiji, pa je i te kako potrebno da i ta vrsta radnog odnosa bude posebnim zakonom regulisana. Brojni su razlozi zašto imamo takvu potrebu, počev od toga naše zakonodavstvo želimo i hoćemo da uskladimo sa konvencijama koje je usvojila međunarodna organizacija rada, pa do toga da se spreči siva ekonomija, ali brojne zloupotrebe i eksploatacija zaposlenih, jer postoje i takvi primeri nejednakosti, diskriminacije i nelojalne konkurencije. Naime, radi se o sledećem. Poslodavac kome je potrebna radna snaga i to ne za privremeno-povremene poslove već i za poslove koji se obavljaju neprekidno u okviru njegove delatnosti zaključuje ugovor sa agencijom i dogovara nadoknadu po zaposlenom koga će mu obezbediti agencija. Agencija angažuje radnike, ali ti radnici dobijaju samo minimalnu zaradu, tako da na taj način prihodiju i agencija i poslodavac. Poslodavac, tako što dobija jeftinu radnu snagu i jeftiniju od one koju sam zapošljava, a agencija zadržava proviziju. Onaj ko radi vrlo često i prekovremeno, znači radnik, zarađuje samo minimalac. Česti su i slučajevi da i radnik kod poslodavca i agencijski rade isti posao u istim uslovima rada, a da je razlika u zaradi i prihodima višestruka u korist radnika koji je stalno zaposlen kod poslodavca. Tako je to iako Zakon o radu propisuje da za isti posao zaposleni moraju da budu isto plaćeni. Upravo zbog svega toga pomenutog, znači zbog nepravilnosti i zloupotreba koje su pričinjavane agencijskim radnicima, nadležni organi mnogo puta nisu bili u prilici da blagovremeno i na pravi način reaguju. Donošenjem ovog zakona navedenim zloupotrebama se staje na put, pa će tako i agencijski radnici imati ista prava i uslove za rad kod poslodavca kao i jednaku zaradu, kao i radnici koji su direktno u ugovornom odnosu sa poslodavcem. Osim toga, donošenje ovog zakona doprineće i zaštiti i unapređenju uslova rada radnika zaposlenih posredstvom agencije, bolje uslove za bezbednost radu i zdravlje na radu, i primena ovog zakona doprineću suzbijanju sive ekonomije, odnosno smanjivanju rada na crno. Agencijski radnici imaće jednake zarade kao i radnici stalno zaposleni kod poslodavca neće više dolaziti do toga rada na crno, ili će svesti na najmanju moguću meru. Osim toga, agencijskim radnicima, budući da će imati izjednačene uslove, povećaće se životni standard i smanjiće se stopa siromaštva. Na kraju, želim da osudim crtanje mete na čelo predsednika Srbije i nišanjenje puškom, kao monstruozni čin i pozivam sve državne organe, ali i novinarska udruženja da reaguju na ovakve bolesne manifestacije Đilasa i njegovih pajtosa. Zaista, ovakvu jezivu mržnju svaki normalan čovek će da osudi. Meta na predsednikovim grudima je u suštini meta u svakoga od nas, a mi to nećemo dozvoliti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Krivokapić. Izvolite.
Hvala predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege. Kada sam pogledao dnevni red za ovu Sedmu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije, od predloženih tačaka dnevnog reda upravo sam poželeo da prodiskutujem o Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Neko će možda pomisliti šta tu ima da se diskutuje. Izmenjena su tri člana u svakom od članova zakona, izmenjena godina kada treba da se redefinišu rokovi od kojih počinje primena sistemskog i posebnih zakona o platama u pojedinačnim delovima javnog sektora. E, upravo to hoću da prodiskutujem i da naglasim da smo došli u situaciju da u zakonu menjamo samo godinu, sve ostalo ide najboljim mogućim tokom, a sve to zahvaljujući velikom, pre svega, znanju, zatim radu, energiji i požrtvovanju predsednika Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije. Koliko je samo predsednik Vučić u prethodnim godinama bio napadan, osporavan po razno-raznim novinama, emisijama, forumima i društvenim mrežama, najgore moguće komentarisan od strane Đilasović istomišljenika, koji su uništili Srbiju, koja je zahvaljujući njima bila u živom blatu i gotova da nestane. Koliko su se samo podsmejavali i komentarisali kako nije realno obećanje našeg predsednika da će prosečna plata u 2019. godini biti preko 500 eura. I, evo obećanje koje je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, o visini prosečne plate dao građanima Srbije je i ispunio. Moram da naglasim da je realni rast zarada u prvoj polovini godine bio 7,3% i najbitnije je da je prevashodno vođen rastom zarada u privatnom sektoru. Takođe rebalansom budžeta je definisano i povećanje plata u javnom sektoru između 8 i 15%, tako da će upravo rast plata u javnom sektoru do kraja godine uticati na to da prosečna plata u Srbiji, u decembru dostigne nivo od preko 500 evra. U našem budžetu je ostvaren suficit i rebalansom budžeta usmeren je višak novca ka većim kapitalnim investicijama i upravo ka povećanju plata u javnom sektoru, kao i isplati jednokratne pomoći penzionerima je teško pogoditi gde bi ovaj novac završio da su ga drugi usmeravali, nije sigurno. Teške u hrabre mere su iza nas i zato sada imamo novca i za ulaganje u zdravstvo, prosvetu, infrastrukturu u podizanju životnog standarda. Polako ali sigurno idemo ka boljem životu i konačno možemo da kažemo da je Srbija na pravom i stabilnom putu ekonomskog razvoja. U prilog tome ide i činjenica da smo republički budžet usvojili u novembru, dakle mnogo pre krajnjeg roka, što se nije desilo godinama unazad. Predsednik Aleksandar Vučić sa ministrima iz Vlade Republike Srbije znao je kako da se izbori da na zdravim osnovama ne zadužujući se i ne uzimajući skupe kredite, a što je najvažnije, ne ugrožavajući makroekonomsku stabilnost postigne da građani osete boljitak. Ovakvi predlozi zakona su nešto čemu se građani Srbije raduju i zato će SNS glasati za njegovo usvajanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Desanka Repac.
Zahvaljujem. Poštovani predstavnici Vlade, poštovani poslanici, poštovani građani Srbije, danas razmatramo prateće zakona budžeta Srbije, pet Predloga zakona o izmenama sistemskih zakona o platama. Skupština Srbije je usvojila budžet Republike Srbije za 2020. godinu kojim su predviđeni prihodi od 1.314 milijardi dinara, rashodi od 1.334 milijardi dinara, a deficit će iznositi 20 milijardi dinara, odnosno 0,3% BDP. Budžet je planiran na osnovu procene da će rast BDP u 2020. godini biti 4%, a da će inflacija iznositi 2%. Najveći doprinos rasta BDP u trećem kvartalu 2019. godine, dalo je građevinarstvo, 39,9% u odnosu na 2018. godine. Ovaj ekonomski bum koji je Srbija doživela zahvaljujući Vladi i predsedniku Aleksandru Vučiću, rizičnim reformama, ogromnom radu, investicijama, smanjenju plata, smanjenju zarada, zabrani zapošljavanja i racionalizaciji broja zaposlenih u javnom sektoru, to su mere koje su do sada najviše doprinele smanjenju rashoda i uspehu fiskalne konsolidacije. Među ovim pratećim zakonima budžeta Srbije, ja ću nešto da kažem o Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomnih pokrajina jedinica lokalne samouprave. Ovaj Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima pokrajina i lokalnih samouprava sadržan je u odredbama našeg Ustava, u čl. 97. i 17, prema kojima Republika Srbija uređuje i obezbeđuje sistem u oblasti radnih odnosa i druge odnose od interesa za Republiku Srbiju. Razlog za donošenje ovog zakona treba da redefinišu rokovi od kojih počinje primedba da odredbama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima pokrajina i jedinica lokalne samouprave, u skladu sa predloženim izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Izmenama zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave obezbeđuju se uslovi za punu profesionalizaciju i depolitizaciju kadrova pokrajine i jedinica lokalne samouprave i uvode se principi rada koji omogućavaju da se poslovi iz nadležnosti AP i jedinica lokalne samouprave obavljaju stručno i zakonito. Imajući u vidu da su plate zaposlenih u AP i jedinicama lokalne samouprave uređene većim brojem propisa različite pravne snage, tako da nemamo jedinstvenu osnovicu za obračun i isplatu plata zaposlenih, ovaj Zakon treba da reši nedostatak efektne kontrole, problem upravljivosti, odnosno transparentnosti i nepravičnosti dalje egzistencije ovakvog stanja. Treba da se slede ciljevi postavljeni Zakonom o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru na čijoj se osnovi donosi. Imamo četiri člana u ovom zakonu koja se menjaju - član 32, menjamo ga sa članom broj 1. Članom 32. Zakona o platama uređuje se način određivanja osnovice prilikom prelaska na novi sistem plata za 2021. godinu. Članom 2. menja se član 38. Zakona o platama, odnosno propisuje se da se odredbe o nagrađivanju službenika većim koeficijentom primenjuju počev od 2022. godine, na osnovu ocena donetih od 2020. i 2021. godine. Trećim članom menja se član 42. Zakona o platama, redefinisanjem rokova od kojih počinje primena tog zakona tim članom. I četvrto, članom 4. uređuje se stupanje ovog zakona na snagu. Od 1. januara se ovaj zakon primenjuje 2021. godine. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministre sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, danas raspravljamo o novom setu zakona, a ja ću se osvrnuti na Predlog zakona o agencijskom zapošljavanju. Ovim zakonom uređuju se prava i obaveze zaposlenih koji zaključuju ugovor o radu sa agencijom za privremeno zapošljavanje radi stupanja na privremeni rad poslodavcu korisniku. Dosadašnjim Zakonom o radu takvo zapošljavanje nije bilo predviđeno, pa tako Zakon o radu poznaje samo ugovor između poslodavca i zaposlenog. Primenom ovog predloženog zakona ispoštovaćemo i međunarodne standarde i međunarodnu organizaciju rada. Jasnim preciziranjem rada agencije uređuje se ova oblast, u zaštiti svih zaposlenih lica, radnom pravu, kolektivnom ugovoru. Ovim zakonom agencija sklapa ugovor sa poslodavcem o ustupanju radnika, a takođe radnik sklapa ugovor sa agencijom. Ugovorima su predviđeni pravo na godišnji odmor, pravo na odmor u toku dana, pravo na smeštaj i hranu, kao i pravo na prevoz. Donošenjem ovog zakona, sve zainteresovane strane ulaze u borbu protiv sive ekonomije i oblika rada na crno, a ono što je najbitnije, prestaje diskriminacija svih radnika koji su do sada radili na crno i iskorišćavani od strane poslodavaca. Ono što je takođe dobro, javlja se zdrava konkurencija, agencije koje se bave ustupanjem radnika, a onda se radnici opredeljuju za bolju agenciju. Ovaj zakon je nov sistemski zakon, koji će svoju primenu pronaći najviše kod sezonskih radnika i ono što je najvažnije, uticaće na smanjenje siromaštva. Borba našeg predsednika Aleksandra Vučića, naše Vlade i SNS je da siromaštvo što pre bude iskorenjeno i da životni standard naših građana bude svakim danom sve bolji. Ovaj zakon će uticati na tržište rada i uopšte kretanje radne snage, kao i ukidanje nelojalne konkurencije. Zakon takođe omogućava i sindikalno organizovanje zaposlenih, kao i kolektivno pregovaranje, sa mogućnošću izbora pregovarača u ime svih a sa agencijom, zbog specifičnosti načina zapošljavanja. Zakonom je takođe predviđeno da inspektorat vrši kontrolu poštovanja zakona, primenu važećih propisa u radu agencije i u odnosu poslodavca prema radnicima koji su angažovani preko agencije. Danas kada je stopa nezaposlenosti 9,5 u odnosu na 2012. godinu kada je bila skoro 26%, ovakvo zapošljavanje preko agencije će uticati i na smanjenje stope nezaposlenosti. Na kraju, htela bih da naglasim da je ovim zakonom obezbeđen i pravni osnov, kojim propisima će se štititi svaki zaposleni radnik preko agencije, a usvajanjem ovog zakona, njegova primena će imati na celoj teritoriji Srbije, a najčešće u manjim regionima naše zemlje, tamo gde imamo najčešće zapošljavanje sezonskih radnika. U danu za glasanje, pozivam svoje kolege da prihvatimo Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, koleginice i kolege, narodni poslanici su uglavnom sve rekli danas o ovim zakonima, a u Zakonu o sistemu plata u javnom sektoru, ono što je najvažnije, samo u dve rečenice - potrebno je redefinisati rokove od kojih počinje primena sistemskog i posebnih zakona o platama u pojedinim delovima javnog sektora. I to je suština svega. Zato će se do 1. januara 2021. godine uskladiti zakoni kojima se uređuju plate zaposlenih u državnim organima, policijskih službenika, profesionalnih pripadnika vojske Srbije, autonomnih pokrajina i lokalnih samouprava. Da vas puno ne gnjavim, kolege i koleginice su o tome rekle, ali bilo bi dobro da i mi malo stavimo na dnevni red pitanje plata narodnih poslanika da nam se ne bi dešavalo da ima narodnih poslanika koji dve godine ovde nisu ušli u salu, a primaju platu i rade na drugim radnim mestima. Jedan od tih je večiti docent Žarko Korać. Verovatno se i ne sećate da je on uvaženi narodni poslanik, a evo na televiziji svako veče blati i državu i predsednika i narodne poslanike itd. Ima ih koliko god hoćete. Vidite, prazne su klupe. Kada smo već kod toga, jedan od njih jeste i dr Ivić Rašković Sanda. Zamislite, ta žena, verovali ili ne, ako ste pratili, godinama blati Republiku Srbiju i srpski narod. Najnovije, smeta joj poseta predsednika Belorusije Lukašenka Narodnoj skupštini Republike Srbije i sutra njegovo obraćanje nama narodnim poslanicima. Zamislite šta je rekla? Kaže, citiram: „Čisto ismejavanje parlamentarizmu i demokratiji“. To je juče izjavila u jednom listu, u tabloidu „Danas“ itd. Da li možete verovati, poštovani narodni poslanici, da to dr nauka izjavljuje, a zna da Lukašenko ni Belorusija nikada nisu bili protiv Srbije, pogotovo Lukašenko. To gospođi Rašković smeta što nisu bili protiv Srbije, jer ona kontinuirano, sa svojim gazdom Jeremićem, vređa Republiku Srbiju i građane Srbije. Sećate li se njene izjave o Srebrenici da se, citiram „desio genocid“, a da je „Oluja“ bila „humanitarna akcija“? Ovo za genocid u Srebrenici niti jedan zapadni, od 60 istražitelja i istoričara koji su vršili istraživanja nije tvrdio. Ni jedan. Još jedan put joj preporučujem neka pročita tri knjige prof. dr Vojislava Šešelja, posebno ovu prvu, pa će videti o čemu se radi. Ona je 5.11. 2018. godine, zamislite, na sednici Narodne skupštine Republike Srbije prilikom najave odlikovanja predsednika Vučića od strane predsednika Ruske Federacije, Vladimira Vladimirovića Putina rekla, ovde u ovom visokom Domu, citiram: „To je laž, od toga nema ništa“, završen citat. Istina je, dame i gospodo, da je predsednik Aleksandar Vučić odlikovan ordenom Aleksandra Nevskog i to pre njega su dobili jedino Nikola Pašić i Knjaz Miloš. Ona nema ni malo morala, ne poslaničkog, nego ljudskog, da dođe u ovaj visoki Dom da se izvini, ne nama, nego Ruskoj Federaciji, Vladimiru Vladimiroviću Putinu i ono što je najvažnije, građanima Republike Srbije i državi Srbiji u celini. Poštovani građani, šta reći o njima? Evo, vidite šta se dešava sa DS. Kad sam u ovom visokom Domu rekao da Dragan Lutovac zvani „zalutovac“ uništava DS, pa on je juče ubio i demokratiju. Videli ste u svojoj stranci, jer Dragan Đilas na sve moguće načine preko Zorana Lutovca pokušava da kontroliše čak i DS koju je svojevremeno on uništio. To nema nigde na svetu. Dakle, vidite o čemu se radi. Sinoć, molim vas, u „Utisku nedelje“ kod Olje Bećković, znate li vi šta je Mališićka novinarka izjavila? Šokirala je one koji su gledali. Šokirala je predsednika, čini mi se, Udruženja novinara Srbije i Olju Bećković koja je nema ostala. Znate šta je izjavila? Da je Republika Srbija ludnica i da ključeve ima jedan čovek. Ne mogu da verujem da se NIN na to spustio, u kom sam ja svojevremeno, osamdesetih godina, vodio polemiku sa čuvenim Vukom Pavićevićem tri meseca oko jedne teme. Ne mogu da verujem. Inače, ta novinarka je puna mržnje, ako je pratite danima na „N1 - CIA“ i ona građanima sinoć poručuje da nisu normalni zato što većinski misle, samo je ona Bogom dana. Gle čuda, predsednik Udruženja novinara Srbije joj je preporučio na kraju da menja profesiju. Nema za nju profesije. Izvinite, ali ona nije ni za čuvanje ovaca. Ja joj preporučujem neka se okrene kodeksu novinara, član 1. neka ga svaki dan ponavlja. Šta reći o onom Ćulibrku, Čulibrk, kako li se zove, uredniku? Deset minuta ga novinari pitaju da se izvine za onu metu koju je napravio na onoj naslovnici NIN-a. Sinoć, kažu neki, izvinio se. Nije tačno, gospodo narodni poslanici, uvaženi građani. Neće on to učiniti. To je vrlo čudan čovek. Dakle, šta da kažem na kraju? Kao i moje koleginice i kolege, naravno da ćemo glasati za ove zakone. Zakon o platama je jako važan za sve građane Republike Srbije. Da li oni sada egzistiraju negde? Egzistiraju negde više, negde manje, ali je bitno da ga dobro pripremimo, ovo što ministar Ružić rekao, da se dobro pripremi kako bi startovali zaista sa punom parom. Vidim da Ministarstvo zaista to i čini. Hvala lepo.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Pošto se niko ne javlja, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačka od 12. do 16. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova.