Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 94narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 77 narodnih poslanika, odnosno da nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, zbog čega, saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, sednicu odlažem za jedan sat. [[Posle pauze]] Nastavljamo rad, dame i gospodo narodni poslanici. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 98 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Predrag Umičević, Vojislav Mihailović, Meho Omerović, Balint Pastor, Riza Halimi i Milan Vučković. Nastavljamo rad o amandmanu na član 12. Da vas podsetim, na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predlagač želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u svakom slučaju, podržavam amandman SPS-a koji je podneo Rajko Baralić na član 12. zakona koji razmatramo. Reč "saradnja" je neprimerena reč da se upotrebi u zakonu. Ona bi bila svojstvena u nekom ranijem periodu, u nekom samoupravnom dogovaranju, u funkcionisanju društveno-političke zajednice, međusobnih odnosa društveno-političkih organizacija, što je prošlo vreme. U ovom članu ide, prvo, reč "saradnja", pa onda "prava i dužnosti predsednika Republike, Vlade itd.". Znači, ako neko od njih nije spreman da sarađuje, on će reći - znate, ovaj drugi nije hteo da sarađuje, pa ja ne mogu da poštujem svoja prava i dužnosti koja proizilaze iz Ustava, naročito iz člana 201. Prema tome, mislim da takva jedna reč samo oslikava nezdravu situaciju koja postoji na relaciji DS i DSS, odnosno predsednika Republike i aktuelnog predsednika Vlade. Drugo, ovde je trebalo da se kaže - čitajte Ustav, član koji reguliše ovu materiju treba da kaže - čitajte Ustav, u Ustavu piše šta treba da se radi. Ne vidim zašto to nije detaljno razrađeno, koja su prava i dužnosti predsednika Republike i predsednika Vlade, s tim što napominjem da je ovde izostavljen predsednik Narodne skupštine. Gotovo je nepojmljivo da u ovom delu ne učestvuje, u toj saradnji, kako vi to kažete, i ostvarivanju prava i dužnosti, i predsednik Narodne skupštine, kada je reč npr. o vanrednom stanju i o ratnom stanju, kada Narodna skupština ne može da se sastane. On je, apsolutno, stavljen van ovog zakona, kao da ne postoji, a on je svakako važan u onom delu kada Narodna skupština ne može da se sastane. Praktično, ovaj deo zakona o Vladi je jedna improvizacija koja je na brzinu sročena. Iz tih razloga, SPS podržava amandman Rajka Baralića i predlaže da se ta reč briše. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Miletiću Mihajloviću. Reč ima narodni poslanik, potpredsednik Skupštine, Nataša Jovanović. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo kolega Rajko Baralić treba prihvatiti zato što on na jedini mogući, Ustavom propisan način, u izmeni i dopuni Zakona o Vladi, uređuje odnos predsednika Republike i predsednika Vlade. Naime, gospodin Baralić je tražio da se u postojećem predlogu člana 12. izbrišu reči – ''na saradnji''. Radi se o saradnji, odnosno intenciji Vlade da u odredbu Zakona uvrsti nešto što je zaista nepostojeća ustavna kategorija kada je odnos predsednika Republike i predsednika Vlade u pitanju, odnosno odnos predsednika Republike prema Vladi, jer Ustav Republike Srbije koji smo usvojili prošle godine jasno definiše koja su prava i obaveze predsednika Republike, ovog odlazećeg, Borisa Tadića, i budućeg, koji će biti gospodin Tomislav Nikolić, i predsednika Vlade, ma ko on da bude. U ovom trenutku je to Vojislav Koštunica, ali to dugo potrajati neće. Zašto vam ovo kažem? Ne znam koja vam je namera bila i ko vam je pisao ovaj član zakona, ali potpuno je besmisleno, jer ste, verovatno, pod uticajem svega onoga što vam se dešavalo unazad sedam godina. Naime, pošto ste kao rogovi u vreći, uvek vas sastave u poslednjem trenutku, u danu "D", da ne bi radikali preuzeli vlast i odgovornost za bolje vođenje države, sada ste smislili da stavite u zakon nešto što će, navodno, da natera predsednika Republike i predsednika Vlade da sarađuju. Samo ste još mogli da stavite - a sve to uz potpis i overu Džordža Buša, Havijera Solane i Olija Rena, jer bez njih ne možete ni da sastavite Vladu, bez njih nikako nisu mogli ni da, kako ste to voleli da kažete, kohabitiraju Tadić i, u prethodnoj vladi, Koštunica, odnosno da sada, u ovoj novoj konstelaciji snaga, sarađujete na bilo koji način. Vi vršite vlast u državi, a naterani ste u dvadeset do dvanaest 15. maja da napravite Vladu, naravno, bez prisustva predsednika Republike. Predsednika Republike i predsednika Vlade viđamo zajedno na sednicama na kojima raspravljamo o Rezoluciji o Kosovu i Metohiji, o zauzimanju stava države prema najvitalnijem državnom i nacionalnom pitanju. Vi ste članovi DS-a i DSS-a i imate, verovatno, neki od vas, kontakte, jedni sa predsednikom stranke Borisom Tadićem, znam sigurno da ih gospodin Milivojević ima, svakog dana je tu negde oko Predsedništva, viđa predsednika Tadića, razmenjuje s njim mišljenja i utvrđuje strateške poteze za vođenje državne politike, kao što i vi drugi, iz DSS-a, po svojoj prirodi, imate komunikaciju sa Vojislavom Koštunicom. Recite mi, pošto znate kako su tanki ti odnosi i kako se oni intenzifikuju samo u određenim trenucima, i to baš pod moranje, jer i vi i čitava srpska javnost zna da postoji animozitet izmeđuTadića i Koštunice, a i vi se između sebe ne podnosite baš najbolje, nego vam je slađa funkcija, fotelja, vršenje vlasti, kako mislite da će jedan član zakona da natera na saradnju dvojicu ljudi koji su potpuno suprotstavljeni? Da stavite u član zakona da oni treba da sarađuju, a to je njihova ustavna obaveza, potpuno je besmisleno. Zato je gospodin Baralić u pravu, to nije samo višak u rečenici, nego je nemoguće da se to na zakonski način uradi.
Izvinite, molim narodne poslanike da se umire. Imali smo sat duže pauzu. Umirite se da možemo da radimo. Hvala.
Oni su potpuno mirni, gospodine Mrkonjiću, samo razmišljaju glasno o onome što im govorim, jer i oni znaju da je to istina. Po ovim komentarima, koji su i meni korisni, mogu da zaključim da se narodni poslanici i jedne i druge stranke, i one koja ima predsednika, i one koja ima premijera, slažu s ovakvim mojim mišljenjem. Zbog činjenice da su takvi animoziteti prisutni unazad sedam godina između, najpre Koštunice, koji je bio predsednik Savezne države, odnosno državne zajednice Srbija i Crna Gora, pa je i on, po prirodi svoje funkcije, morao da sarađuje i sa predsednikom Srbije, dolazimo u situaciju da nemamo predsednika Srbije, pa da v.d. funkciju vrši Nataša Mićić, pa je i ona sama rekla da nema saradnju sa predsednikom Koštunicom u to vreme. Onda, kasnije, izabrani predsednik Vlade Koštunica nema saradnju sa tada izabranim predsednikom Borisom Tadićem. To nema nikakve veze sa zakonskim uređenjem tog odnosa. Lepo vam sve u Ustavu piše, šta su nadležnosti jednih, šta drugih, bespotrebno je da ih na to terate zakonom. To je sve stvar političke odluke i prirode političke stranke i ideologije koja ima predsednika ili premijera. Nikakav zakon njih na to ne može da natera, samo mogu, kao što kažem, Buš, Oli Ren ili Havijer Solana, ili drugi mentori, koji su vam sve vreme nad glavom i koji njima dvojici govore šta treba da rade. Oni bi tako rado sarađivali da im ne dolaze ti uslovi sa strane, bi zbog svojih funkcija, ali ne bi zbog opšteg interesa države i naroda. Prema tome, razmislite malo, ako krenete s ovakvim klauzulama i ugovornim obavezama između organa vlasti, izvršnih, i izabranog predsednika Vlade, izabranog predsednika Republike, dokle će to da nas dovede. Imate ugovore između vas, kao koalicionih partnera, imate ugovore kao koalicija koja je sastavljena i skrpljena tako kao što jeste, kao i o podeli javnih preduzeća, upravnih odbora i ministarskih mesta, pa ste se, vidim, ovih dana nešto oko toga raspravljali i ponovo je aktuelizovana tema da je neko zaboravio neki princip, multi, da li tako beše. Imate li vi dogovor u vezi s onim za šta ste preuzeli odgovornost - za vođenje države u narednom periodu? Nemate, a hoćete da naterate ugovorom predsednika države i predsednika Vlade da sarađuju, ne ugovorom u pravom smislu reči, nego jednim članom zakona. To je potpuno besmisleno. Ako hoćete ozbiljnost u državi, ako hoćete da svaki izabrani organ vlasti ubuduće, od sada, pa ubuduće, poštuje ono što proističe iz slova Ustava, prihvatite amandman gospodina Rajka Baralića i time ćete na jedan sasvim normalan način, kakav propisuje Ustav Republike Srbije, bez ovih reči ''na saradnji'', da uredite šta treba da rade predsednik Vlade i predsednik države, a na šta ih obavezuje Ustav. Ovako ćete da dovodite to u sumnju kod svakog građanina Srbije, i kod onog ko je glasao za vas, a, naravno, mi hoćemo da ih ubedimo da su pogrešili kada su poverovali u vašu nameru da vladate na osnovu Ustava. Ne, nego na osnovu zakona koji će da propiše da su oni obavezni da sarađuju, a pitanje je kako. Gledaju se preko nišana, ili jedan drugog psuju, kao komšinica preko plota. Ne može tako da se vodi država. Ili će da poštuju Ustav i zakone i obaveze koje iz njih proističu, ili neka se povuku sa tih funkcija i neka kažu - ne podnosimo se, ne možemo da se gledamo, sve ovo radimo da bismo dalje harali i da bismo uništavali Srbiju. Draža nam je fotelja od državnih i nacionalnih interesa. Onda će građani da znaju s kim imaju posla. Ako ne prihvatite amandman gospodina Baralića, kao i sve ovo što ste do sada radili, biće to zaista posebna poslastica u kampanji za izbor predsednika Republike, a naročito ćemo ovo i te kako da koristimo. Tomislavu Nikoliću, budućem predsedniku Vlade iz SRS-a ne treba nikakva obaveza u zakonu, ni reči ''na saradnji'', da bi izvršavao Ustavom i zakonom propisane obaveze. Časno, moralno i pošteno, svaki srpski radikal, počev od Tome Nikolića, preko svih nas ostalih, radiće po Ustavu Republike Srbije i po volji naroda, kakva god ona bude bila. Hvala.
Zahvaljujem gospođici Nataši Jovanović. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku. Molim poslanike, još jedanput, za tišinu.
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Javio sam se po Poslovniku o radu Narodne skupštine, član 225, stavovi 3. i 4, a u vezi sa članom 88. stav 2. Član 88. stav 2. Poslovnika o radu Narodne skupštine kaže da predsednik Narodne skupštine, ukoliko na početku radnog dana nije prisutna jedna trećina narodnih poslanika, odlaže početak rada za jedan sat. Uvaženi dame i gospodo narodni poslanici, svakog dana u različitim medijima piše da narodni poslanici, automatski se misli na sve narodne poslanike, nisu odgovorni i da ne rade svoj posao u skladu sa obavezama koje proističu iz onoga što podrazumeva Ustav, zakoni, njihov lični odnos prema radu Narodne skupštine. Još jednom vas molim, vi ste, gospodo iz vladajuće koalicije, vlast. Da li ste vi u stanju da obezbedite jednu trećinu? To je 84 prisutnih narodnih poslanika na početku radnog dana. Ako jeste, jeste. Ako niste, samo nam pomognite da ova anatema o ukupnoj neodgovornosti narodnih poslanika Narodne skupštine Republike Srbije ne bude raspodeljena na sve narodne poslanike. Naš posao je da vi propadnete, da niste vlast, propadnete u smislu da ne vršite vlast. Vaš je posao da ne propadnete. Nemojte, molim vas, od nas očekivati da vam dajemo kvorum. Mi smo bili ovde. Ako ne verujete, u MUP-u Republike Srbije, u prvoj sobi desno, a to se zove - operativni centar, nalazi se šest ovakvih ekrana koji prikazuju ono što snimaju kamere ovde, ispred zgrade Narodne skupštine. Tamo se tačno vidi ko uđe, kada uđe, kada izađe, a samo da znate, ono - samo vas gledamo, i dalje funkcioniše. Dakle, u MUP-u, iz razloga bezbednosti narodnih poslanika i ove institucije, a želim da kažem da to nije pitanje tajnog praćenja ili ovog drugog, postoji video nadzor i tamo se vidi ko je došao, ko je ušao, koliko se ovde bavio, ko kod njega dolazi itd. Nema nikakvog smisla da nam onda ovde spočitavate kako nismo u stanju ovo ili ono, da trošimo vaše dragoceno vreme, obrazlažući, kako vi kažete, nesuvisle amandmane itd. Mi ćemo i dalje raditi svoj posao. Od vas očekujemo da radite svoj posao. Ako to niste u stanju, raspišite izbore, sada je prilika, predsedničke, parlamentarne, lokalne, sve u paketu, pa da onda napravimo vlast kakva priliči državi Srbiji, a ne da vi to ovako, ''na mišiće'', svako jutro radite, da molite ljude da dođu i da oni stignu iz onih upravnih odbora. Dobili smo odgovore, Administrativni odbor je dobio odgovore na pitanja kolike su apanaže, ali o tome ćemo drugi put. Biće mi zadovoljstvo da vas obavestim koliko vaše kolege apanažiraju u upravnim i nadzornim odborima, i sve to onako, mimogred, dok su još narodni poslanici. Hvala lepo.
Povodom Poslovnika se javila, prvo, narodni poslanik Milena Stanković, potom Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, javila sam se po Poslovniku, član 226. Izvinjavam se što prekidam raspravu o amandmanima, ovo će kratko trajati, ali je vrlo važno za Kragujevčane i za mlade ljude koji su od mene tražili da iznesem njihov problem u Parlamentu. U Kragujevcu je 2003. godine, pri Medicinskom fakultetu, osnovana Visoka medicinska škola, čiji je program rada koncipiran na principima Bolonjske deklaracije. Ta visoka škola, kada je osnovana, imala je tri smera: strukovni fizioterapeut, strukovni medicinski tehničar i viši strukovni farmaceutski tehničar. Prva generacija ove škole, a za nas su posebno interesantni ovi viši strukovni farmaceutski tehničari, prošle godine je diplomirala. U ovom trenutku, druga generacija počinje polako da izlazi, znači, i oni počinju da stiču svoje diplome. Šta je njihov problem? Problem je da škola koju su oni završili nije nikada dobila akreditaciju od Ministarstva, što za posledicu ima da ti ljudi, koji su stekli diplome i završili školu, znači, tri godine svog života proveli učeći u toj školi, danas ne mogu da se zaposle, jer Ministarstvo prosvete nije ustanovilo šifru koja se dostavlja Nacionalnoj službi za zapošljavanje, tako da njihovo zanimanje, praktično, ne postoji. Oni imaju veliki problem. Već godinu dana pokušavaju da ga reše. Kucali su na sva vrata, pokušavali da dobiju odgovor na fakultetu, od strane lica koja su odgovorna na Univerzitetu u Kragujevcu i nisu odgovor dobili. Pokušali su u Ministarstvu prosvete, u Ministarstvu zdravlja. Svi su bili gluvi za njihov problem. Ono što je jako važno, jeste da su oni dobili diplome, da su te diplome potpisane od strane dekana i od strane rektora Kragujevačkog univerziteta. Druga stvar, znatan broj tih studenata, dok su studirali, zato što su dobro radili, što su dobro učili, prešao je na budžet. Praktično, država ih je finansirala. Dobili su studentske kredite. Znači, država je finansirala njihovo studiranje. Neki od njih su čak položili pripravnički staž, pa su dobili uverenje od Ministarstva zdravlja, koje je potpisao ministar Tomica Milosavljević, ali u Nacionalnoj službi oni ne postoje. Znači, pokušavaju da reše problem i niko ne odgovara. Oni se nalaze u dosta lošem stanju, jer ne vide rešenje za svoj problem. Zato postavljam pitanje ovom prilikom - kada Ministarstvo prosvete planira da donese šifru za njihovo zanimanje? Ono što je jako važno reći u ovom trenutku jeste da je taj njihov smer ukinut. Oni su završili školu, nisu imali pojma da ne postoje akreditacije za tu školu, bili su finansirani od strane države i sada su u situaciji da država ne priznaje svoju školu i ne priznaje njihove diplome. Hvala vam najlepše na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pa narodni poslanik Gojko Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 87. Poslovnika Narodne skupštine kaže da na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Odnos Vlade Republike Srbije prema Parlamentu Republike Srbije je, dame i gospodo, zaista postao nepodnošljiv. Omalovažavanje ovog parlamenta od strane Vladinih činovnika, koji misle da su mnogo značajni zato što se zovu ministri, nešto je što u ovom parlamentu više ne može i ne sme da se toleriše. Podsećam vas da smo mi danas sa sat zakašnjenja počeli radni dan, zato što vladajuća većina nije bila u mogućnosti da omogući kvorum, koji je samo 1/3 narodnih poslanika od ukupnog broja narodnih poslanika. Znači, taj sat vremena nije bio dovoljan da se gospodin Milan Marković umilostivi i da dođe ovde, da bude ispred narodnih poslanika, da bismo mogli da komuniciramo s njim. Pošto očekujem da će sada neko iz vladajuće koalicije da kaže - "strpite se malo, sada će doći ministar", ja kažem - zamislite da smo počeli na vreme, u 10 časova, a sada je 11,35 časova, što znači da bismo već više od sat i po vremena ovde radili u odsustvu ministra Milana Markovića. Taj gospodin sebi zaista mnogo dozvoljava. Čekam ga da dođe, pa da iznesem neke stavove vezane za njegovo ponašanje, ali želim da tada bude prisutan u sali. Naravno, nisam sada intervenisala po Poslovniku zato što sam nestrpljiva da vidim gospodina Milana Markovića, pa da mu kažem ono što treba da mu kažem, kao narodni poslanik, već, jednostavno, zato što Narodna skupština ne može da radi svoj posao u odsustvu ministra Markovića. Setite se jučerašnjeg radnog dana. Mi smo svojim obrazloženjima uspeli da objasnimo gospodinu Milanu Markoviću koliko smo dobrih amandmana podneli i njegovo prisustvo je učinilo to da je on juče, u ime Vlade Republike Srbije, što i jeste njegov posao i njegov zadatak, prihvatio četiri amandmana narodnih poslanika. Njega danas nema. Da li ima svrhe da mi uopšte pričamo o tome, kad nemamo odgovor da li ima još tako dobrih amandmana koje je ministar spreman da prihvati, da bismo dobili bolji i primenljiviji tekst zakona. Zato vam predlažem, gospodine predsedavajući, da obezbedite prisustvo ministra Markovića ili da napravite pauzu dok se gospodin ne udostoji da dođe pred narodne poslanike. Zaista je besmisleno. Pričali smo sada o jednom amandmanu, još nije završena rasprava o njemu, javiću se i po tom osnovu. Lično, mislim da je dobar amandman, ali nema svrhe da o tome govorimo ako ovde nema ministra. Ako ministar kaže da prihvata amandman, onda diskusija ide u drugom pravcu. Ako ministar kaže da ne prihvata amandman, onda narodni poslanici koji misle da amandman treba da se prihvati, u svom obraćanju, pokušavaju da kolege narodne poslanike ubede da u danu za glasanje glasaju za taj amandman. Znači, postoje dva aspekta. Mislim da ne treba da uludo ovde trošimo vreme, nego da radimo konstruktivno. Uostalom, obaveza je ministra, ne vidim zašto me neke kolege mrsko gledaju i nešto vrte glavom itd, obaveza je ministra da sedi u ovom parlamentu kada se raspravlja o predlogu Vlade Republike Srbije, a Vlada je tog ministra poslala ovde da bude ispred narodnih poslanika i da razgovara s ovog mesta sa narodnim poslanicima. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospođi Vjerici Radeta. Gospođo Radeta, sat je dobar, ali sam, ceneći vaš predlog, dozvolio da govorite i dva minuta duže. Pošto prihvatam sugestiju gospođe Vjerice Radete, molim službu da zamoli ministra Markovića da dođe i da bude prisutan na ovoj sednici. Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Gojko Radić.
Gospodo poslanici, reklamiram član 226. Dobio sam, ne mogu reći da je odgovor na poslaničko pitanje, odgovor nije. Mislim da ministar prosvete Lončar ne bi trebalo da smatra narodne poslanike budalama. Drugačije ne mogu tumačiti ovaj odgovor. Valjda mi znamo, u ovoj skupštini su doneseni zakoni, koji se dani praznuju u školama, koji su neradni dani, kad za pravoslavce, kad za koje druge veroispovesti. Tražio sam od ministra Lončara konkretan odgovor. Mi živimo u Subotici, u sredini koja je mešovita i poznajemo jedni druge dobro, znamo kada su čiji verski običaji, kad ko od nas praznuje. Oni svi nisu pobrojani u Zakonu i svi se ne praznuju po Zakonu. Ako mi uvažavamo druge konfesije i njihove praznike, onda tražimo od drugih da uvažavaju i naše. Pitao sam ministra, ponovo mu postavljam pitanje - na osnovu kog člana Zakona direktor Osnovne škole na Paliću može da uvede da na srpske, pravoslavne ''Zadušnice'' bude radni dan, da bude obavezno da deca dođu u školu, iako se zna da je to mešovita sredina i da nisu svi katolici? Na bi bio problem da su išli u školu zato što je trebalo nešto odrađivati. Problem je u tome što se tog dana radilo, što se išlo u školu da bi se odradili ''Svi sveti'' i ''Dan mrtvih'', kada katolici praznuju. Kako to gospodin direktor škole, koji živi sa nama gore, poznaje verske običaje i praznike, zašto vređa naša osećanja, zašto uvodi obavezu da se ide na pravoslavne ''Zadušnice'' u školu da bi se odradilo za isti praznik, koji oni praznuju? Molim ministra Lončara da obavi razgovor sa direktorom, da ga pita zašto i na osnovu kog člana Zakona je donesena ovakva odluka da pravoslavci na pravoslavne ''Zadušnice'' moraju da odrađuju dan, da se ne bi išlo u školu za ''Svisvete'' i za ''Dan mrtvih''?
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovani poslanici, apelujem da se vratimo na tačku dnevnog reda. Javljam se po Poslovniku, član 103, da su narodni poslanici u obavezi da se pridržavaju dnevnog reda i da za ovom govornicom govore o dnevnom redu. Međutim, presedan je napravljen. Lepo smo krenuli jutros i počeli da radimo po tački dnevnog reda, ali koleginica iz LDP-a je ovde izašla i otvorila nekakvo pitanje u Kragujevcu. Ne sumnjam da je to pitanje važno, ali ste svojim izlaskom ovde prekršili Ustav, odnosno prekršili Poslovnik. Jedina dobra stvar, kojuste uradili na početku, jer ste svesni da kršite Poslovnik, jeste što ste se izvinili građanima. Svaki dan rada ove sednice treba da počne vašim izvinjenjem građanima Srbije. Na taj način, možda, čak i u političkom smislu, bude nade za vas. Pošto se ovde otvaraju odredbe člana 226. Poslovnika, pa se otvaraju nekakva poslanička pitanja, jednostavno, apelujem i na vas da intervenišete, iz bilo koje poslaničke grupe da to dođe, da se o drugim temama ovde ne raspravlja, nego da se pridržavamo tačaka dnevnog reda.
Reč ima narodni poslanik Goran Davidović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, narodni poslanici su u obavezi da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a naravno, i da govore istinu. S obzirom na to da sam nastavnik Univerziteta u Kragujevcu, Medicinskog fakulteta, koristim priliku da za ovom govornicom razjasnim neke stvari koje su, očigledno, pojedinim poslanicima nejasne. Medicinski fakultet u Kragujevcu je jedan od prvih fakulteta koji je u ovom periodu pokrenuo proces akreditacije i pristupio procesu akreditacije. U okviru ovog fakulteta, postoji Visoka medicinska škola. Kao narodni poslanik, lično sam pomogao da još pre četiri godine dođe do osnivanja ove visoke medicinske škole i usmerenja koja su pomenuta ovde iz svi oni koji su završili ovu visoku medicinsku školu su je završili, upravo, uz pomoć Ministarstva, postojeće akreditacije i saglasnosti Ministarstva, koja je data da ova škola postoji i da može da radi. Ono što je navedeno kao deo problema jeste da je u okviru zakona potrebno, vezano za Nacionalnu službu za zapošljavanje, zaista dopuniti zvanja za koja je postojala saglasnost i za koja je, čak, i Akreditaciona komisija dala tu saglasnost, s jedne strane, a, sa druge strane, diplome koje su izdate i koje je potpisao dekan Medicinskog fakulteta su apsolutno regularne i ispravne, tako da mogu s ponosom da kažem da će svi ovi ljudi koji su završili ovu visoku školu sigurno biti u prilici da u najskorije vreme reše i ovo kada je u pitanju Nacionalna služba za zapošljavanje. To da fakultet, odnosno Visoka medicinska škola ne postoji i da radi taj posao bez akreditacije, najblaže rečeno, teška je neistina i mislim da ne možemo da obmanjujemo javnost Srbije i građane Srbije za ono za šta postoje činjenice i dokazi.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod tri grane vlasti u ovoj državi, izvršne, zakonodavne i sudske postoji nekakva obaveza; ova zakonodavna vlast, ovaj parlament, ipak je malo ravnopravniji od ostalih i postoji obaveza ministra da sedi ovde i da sluša šta to narodni poslanici imaju da mu kažu. Džabe je narodnim poslanicima da obrazlažu amandmane kada predstavnika Vlade, kada ministra nema, jer da je on tu, pa da mu je promaklo, da neki suvisli amandman nije pročitao i samo prepisao da se ne usvaja zbog toga i toga, postoji mogućnost da će, kada mu se obrazloži amandman, da ga prihvati, čime automatski amandman postaje sastavni deo zakona i umnogome poboljšava zakonski projekat. Suština amandmana jeste da poboljšamo zakonski projekat, jer, da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, u prethodnom mandatu smo 260 i nešto zakona usvojili, od toga je 260 ostalo za policu,neupotrebljivo, neprimenljivo, ostalo da se ministri slikaju. Ja sam u vreme mog ministrovanja doneo zakon, sve su to bili zakoni o izmenama i dopunama zakona i uglavnom su se sastojali iz jednog, dva, eventualno, tri člana. Treći član se, uglavnom, odnosio na to da će se primenjivati od - do. Podsećam vas da ste donosili zakone koji će se primenjivati od 2012. godine, pa nadalje. Da ne bismo dolazili u takvu situaciju i da ne bismo pravili cirkus od Narodne skupštine, ministar mora da sedi ovde. Predlažem predsedavajućem da napravi pauzu, da nađu ministra, da ministar Jočić privede, ako drugačije ne može, ministra, da sedi i sluša narodne poslanike. Da vas podsetim i to da ministri pred narodnim poslanicima polažu zakletvu, a ne obrnuto. Prema tome, od te tri ravnopravne grane vlasti, ipak je ovaj parlament, ovaj visoki dom ravnopravniji od ostalih. Zato predlažem predsedavajućem da napravi pauzu, da nađu ministra. Znam da je u velikom poslu, treba da uvede prinudnu upravu još u neku od opština u kojoj vladaju radikali, treba tamo gde su radikali jaka opoziciona stranka, da kritikuju lopovluke u tim opštinama, treba, takođe, da se uvede prinudna uprava, pa da se rasporede ti isti koji su do sada krali, samo da nastave dalje da kradu, kao što je slučaj u Smederevu. Pokušavaju sada da otmu pobedu. Razlog je vrlo jednostavan, osetili ste da se približavaju izbori.
Obavestili smo gospodina ministra. Prema tome, očekujemo da vrlo brzo stigne. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, član 226. Poslovnika - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Ovo je osnov mog javljanja po Poslovniku, a pre toga bih, gospodine Mrkonjiću, vama nešto sugerisala. Znam da ste vi čovek iz onog najdemokratskijeg vremena Republike Srbije, iz vremena kada nije bilo ograničenja u vremenu govora narodnih poslanika s ove govornice, ali prevariće vas i ovi "žuti" i ovi Koštuničini, oni će sami da vas proglase da ne poštujete Poslovnik. Nemojte više da mi produžavate vreme mimo Poslovnika, mogu ja da se javim i više puta. Vama hvala, ne sumnjam u dobre namere, ali čisto da vas zaštitim od onih koji se samo foliraju da su vam prijatelji. Dakle, jedan kolega malopre je ovde rekao da je iznenađen, kolega iz DS-a, zašto smo mi sada počeli da pričamo po Poslovniku, kada smo lepo jutros počeli da radimo. Opet podsećam, radi javnosti, gospodine kolega, vidim da se javljate da replicirate, nemam ništa protiv, da smo lepo jutros počeli da radimo, onda bi to bilo u 10 časova, ali smo mi lepo počeli da radimo u 11,10 časova, zato što vi, gospodo iz vladajuće koalicije, niste mogli da obezbedite jednu trećinu narodnih poslanika u ovom parlamentu. Još nešto o odnosu Vlade Republike Srbije prema narodnim poslanicima. Pitala sam premijera Vlade - koliko ministara u sadašnjoj Vladi Srbije ima pasoš drugih država. Dobila sam odgovor - MUP vodi evidenciju izdatih putnih isprava, koje su izdate prema Zakonu o putnim ispravama jugoslovenskih državljana, pa onda u dva reda - "Službeni list", pa nabrojano koliko je sve puta menjan taj zakon, 10, 12 puta, "Službeni glasnik" iz 2005. godine, pa kaže - ovo ministarstvo ne raspolaže podacima o licima koja imaju pasoš drugih zemalja. Potpisao je Vojislav Koštunica. Ovo je, dame i gospodo, skandalozno. Najpre, mi ova poslanička pitanja ne postavljamo da bismo se zabavljali sa ove govornice, niti da bismo zabavljali građane Srbije. Ovo je vrlo ozbiljno pitanje, a neozbiljan i neodgovoran odgovor Vlade Republike Srbije. Moraće da prestanu da potcenjuju inteligenciju narodnih poslanika i građana Srbije. Mi imamo saznanja da jedan broj ministara u Vladi Republike Srbije ima pasoše drugih zemalja. Ako sam tražila informaciju o pasošu drugih zemalja, onda znam da o tome nema evidencije kod izdatih pasoša u Srbiji, ali predsednik Vlade koji je potpisao ovo pismo i dalje nije odgovorio. Insistiram da odgovori na moje poslaničko pitanje - koliko ministara u sadašnjoj Vladi Srbije ima pasoš drugih država? Izvinjavam se što sam prekoračila vreme.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine, da pogledamo u kakvoj se situaciji nalaze i Narodna skupština i Srbija u ovom trenutku. Često se ovde ističe da treba Narodna skupština da govori o određenom dnevnom redu, a da vidimo šta kaže Zakon za sprovođenje Ustava, šta je to što bi trebalo da bude na dnevnom redu danas - ne kozmetičke izmene pojedinih zakona, ne ono što vladajuća većina mora da stavlja na dnevni red kako bi se fingirao rad Parlamenta, već ono što je suština, ono što nedostaje Srbiji, ono što nemamo, a trebalo bi da imamo, kao što je Ustavni sud, jer je to obaveza koju nam propisuje Zakon za sprovođenje Ustava. Mi nemamo Ustavni sud već izvesno vreme, što ni u jednoj drugoj zemlji ne može da se zamisli. Nemate kome da se žalite na povrede najvažnijih prava koje mogu da nastanu i koje mislimo da nastaju svakog dana. Naravno, spremaju se razne stranke za kampanje, čujemo ovakve i onakve tonove, ali ne čujemo razgovor o Kosovu i Metohiji. Ova skupština nema pred sobom raspravu o tome šta će Republika Srbija da uradi ako dođe do secesije, do nezakonitog pokušaja otimačine dela naše državne teritorije. O tome niko ne priča, odnosno pričaju samo poslanici SRS-a, upozoravaju vlast s ove govornice da je to ono za šta bi trebalo da se bori i da nam svaki dan predočavaju koje mere Vlada i vlast preduzimaju da se to spreči. Mi nemamo danas ministra, čak ni za tačku dnevnog reda koju je vladajuća većina stavila, nemamo ministra u klupama, jer njega to trenutno ne zanima. Nema ga u ovim klupama i nije se udostojio da već skoro sat vremena siđe, da sasluša ono što narodni poslanici imaju da kažu. Ako ministar ima nešto pametnije, dajte, saopštite nam to, pa da znamo šta to Vlada i ministri imaju važnije od razgovora pred građanima Srbije, pred Narodnom skupštinom, odnosno pred njenim predstavnicima. Moram da pitam, čuo sam tako, da li je istina da se intenzivno vrše dogovori o tome koju će funkciju Boris Tadić da obavlja od decembra, kada ga Tomislav Nikolić bude pobedio ubedljivo na predsedničkim izborima? Ne znam da li je to dogovor unutar koalicije da mogu da krenu u kohabitaciju, pa da Tadić bude malo premijer, od januara do narednih izbora, a onda, budite sigurni, Toma Nikolić će, kao predsednik Republike, mandat poveriti nekom srpskom radikalu.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema uslova za nastavak rada Narodne skupštine Republike Srbije, zato što u sali nije prisutan predstavnik Vlade, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu Milan Marković. Mi danas treba da raspravljamo o amandmanima na zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, a besmisleno je voditi raspravu i pričati u vetar kada ovde nije predstavnik Vlade Republike Srbije. Moram da podsetim narodne poslanike da je predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi vrlo slab, da ima čitav niz mana i da našim amandmanima pokušavamo da popravimo jedno tako loše zakonsko rešenje. Zaista, nema smisla da danas pričamo o amandmanima i da pokušavamo da vas ubedimo u osnovanost naših amandmana ako ovde nije ministar koji je ovlašćen da prihvati naše amandmane i da oni postanu sastavni deo teksta Predloga zakona. Podsećam vas, takođe, da se nekim rešenjima iz ovog zakona ozbiljno dovode u pitanje ljudska prava i slobode. Recimo, podneo sam amandman na član 14. Reč je o članu koji nas, zapravo, vraća u vreme Luja XIV, u vreme policijske države, kada je vlada delovala po principu državnog razloga, a ne po pravnim propisima. Ukida se javnost rada Vlade i mi našim amandmanima pokušavamo da odbranimo elementarne principe važećeg ustava Republike Srbije. Takođe, mi ćemo kroz naše amandmane pokušati da ukažemo ministru Milanu Markoviću da njegovo tumačenje Ustava i Ustavnog zakona nije odgovarajuće i da on ima obavezu da, u skladu sa zaključkom Odbora za lokalnu samoupravu, poništi nezakonito donete pojedinačne akte na sednici Skupštine grada Beograda, od 8. oktobra 2007. godine. Ministar Milan Marković se već danima oglušuje o tu svoju obavezu, odnosno pokušava da pronađe razloge da ne postupi u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, u skladu sa zaključkom Odbora za lokalnu samoupravu i na taj način on, u stvari, štiti nezakonito stanje u gradu Beogradu, koje je uspostavljeno 8. oktobra 2007. godine. S druge strane, pokušava da svojim partijskim drugovima iz DS-a obezbedi vlast u onim opštinama gde je SRS pobedila na lokalnim izborima 2004. godine. Nema svrhe, gospodine Mrkonjiću, o tome danas pričati ako ovde nije prisutan čovek koji je najodgovorniji za stanje u lokalnoj samoupravi trenutno u Srbiji i koji je predstavnik Vlade, koji treba da brani jedan zakon koji je vrlo loš, koji dovodi u pitanje elementarna ljudska prava i slobode i elementarne postulate iz Ustava Republike Srbije. Prema tome, gospodine Mrkonjiću, vama ne preostaje ništa drugo nego da date pauzu, da prekinete današnji rad, dok se u skupštinskoj sali ne pojavi ministar Milan Marković. Svaki ministar je po definiciji sluga države, a to, pre svega, znači sluga parlamenta koji ga je izabrao. Prema tome, gospodine Mrkonjiću, prekinite sednicu dok se ne pojavi gospodin Milan Marković.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću. Preduzimamo mere da ministar dođe. Molim da nastavimo rad sednice. Po Poslovniku, narodni poslanik gospođa Milena Stanković, pa onda, da ne bih zaboravio redosled, narodni poslanik Aleksandar Marton, zatim Aleksandra Jerkov, Rajko Baralić, dr Žarko Obradović, Zoran Nikolić i, na kraju, Vlado Sekulić, za sada.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, javljam se po članu 225. Poslovnika. Uvažavam činjenicu da se DSS probudila, bilo je zaista vreme da i vi progovorite i da pokažete za ovom govornicom da umete da govorite i da možete da odgovorite na neki argument. Ono što se meni čini u ovom trenutku jeste, pošto ste se vi probudili iz tog vašeg zimskog sna, da su nama izbori na vidiku, jel da? Radujemo se tome, mi članovi i aktivisti LDP-a, s tim što bih vam rekla jednu stvar. Kada ste već u kampanji i kada već govorite o tome, bilo bi lepo da vi, pored ovih izbora koje smo po Ustavnom zakonu obavezni da sprovedemo, zajedno sa svima nama ovde, raspišete izbore za Parlament, pošto je Vlada do sada imala prilike da pokaže da ne zna da radi svoj posao, jer je u ovaj parlament poslala samo jedan zakon za sve ovo vreme da o njemu razgovaramo. Toliko o efikasnosti Vlade. Što se tiče mog izvinjenja, uvaženi kolega, izvinila sam se, jer sam lepo vaspitana, i zaista poštujem Parlament i činjenicu da ovde treba da radimo po dnevnom redu. Javila sam se samo zato što su me ti ljudi zamolili da ovde iznesem njihov problem, jer oni nisu mogli da stupe u kontakt sa vašim ministrom, gospodinom Zoranom Lončarom. Znači, sva su vrata za njih bila zatvorena, pokušavali su na sve moguće načine da stupe u kontakt s ministrom. Obraćajući se Univerzitetu, bili su upućeni na Ministarstvo, a opet, s druge strane, Ministarstvo je za njihov problem gluvo. Onda se, naravno, obraćaju onome kome veruju i za koga misle da može da izdejstvuje rešenje njihovog problema, makar tako što će biti izvršen pritisak javnosti. Vidim da je pritisak jak, jer vi vrlo burno reagujete, uvažene kolege. Kolega iz Kragujevca, gospodin Davidović, kaže - najskorije će dobiti diplome. Šta to znači - najskorije će dobiti diplome? Nisu ih dobili godinu dana, šta to znači? Ja znam da je za vas iz DSS-a vreme vrlo relativan pojam, relativna kategorija, jer kada govorite o pristupanju Evropskoj uniji, vi kažete, u redu, pristupićemo EU za 10 godina. Nije u redu, vi možda imate vremena za gubljenje, možda je vama dobro tu gde ste, ali ovim ljudima je teško i žele da rade. Neki od njih su odradili pripravnički staž, a poslodavci su iskazali volju da ih zaposle. Otišli su u Nacionalnu službu i tamo su im rekli - žao nam je, ne postoji šifra za njihovo zanimanje i ne možemo da ih zaposlimo. Sada ti ljudi sede kod kuće, nezaposleni, nemaju para, a imaju diplomu s kojom ne mogu da rade ništa. Postavlja se pitanje odgovornosti - ko je za to odgovoran, Univerzitet ili Ministarstvo? Gospodine Davidoviću, pozivam vas da odgovorite, s tim što moram da skrenempažnju da je postupak za akreditaciju pokrenut, ali za ona druga dva smera - za strukovnog fizioterapeut i za strukovnog medicinskog tehničara, ali ne i za višeg strukovnog farmaceutskog tehničara. To odgovorno tvrdim.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marton, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, u odsustvu ministra Markovića, a imamo dosta toga da mu kažemo mi iz naše poslaničke grupe u vezi s nekoliko naših amandmana, postavio bih nekoliko poslaničkih pitanja Vladi Republike Srbije i jedno poslaničko pitanje ministru za infrastrukturu, Velimiru Iliću. Ministar prosvete u Vladi Republike Srbije, svima nama dobro poznati Zoran Lončar, 23. avgusta 2007. godine, na konferenciji za novinare, rekao je da će Vlada Republike Srbije u potpunosti objaviti Ugovor o davanju koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje putnog pravca Horgoš-Požega. Međutim, i dalje su ostali neobjavljeni aneksi 3, 4, 5, 11 i 12. Postavljamo pitanje premijeru Vlade Vojislavu Koštunici –zašto to do sada nije učinjeno i zašto Vlada i njeni ministri ne drže do svoje date reči? Postavio bih pitanje, takođe, premijeru, i celoj Vladi. S obzirom na to da je Vojvodina veoma oštećena Ugovorom o koncesijama, mislim na autoput Horgoš-Požega, podsećamo Vladu Republike Srbije na odluku Skupštine AP Vojvodina o štetnosti pomenute koncesije, kao i na zahtev ove institucije da, ukoliko se ugovor ipak potpiše, Vlada bude obeštećena izgradnjom banatske magistrale i obilaznice oko Fruške Gore do 2012. godine. Pitamo Vojislava Koštunicu i Vladu Republike Srbije da li će to biti urađeno? Ja bih samo podsetio da je odluka u Skupštini AP Vojvodine doneta jednoglasno, samo poslanici DSS-a nisu glasali za ovaj predlog. Postavio bih, takođe, pitanje ministru za infrastrukturu, gospodinu Velimiru Iliću, zašto obećanje, koje je dato 22. avgusta 2003. godine, da će se on lično potruditi da ugovori i svi aneksi budu objavljeni, a ukoliko ne bude tako, da će podneti ostavku, do sada nije ispunjeno? Pošto to nije uradio, pozivam ministra Velimira Ilića da održi datu reč i da se potrudi da sve u vezi sa sporom oko cele koncesije bude dostupno javnosti. Juče smo dosta pričali o časti ministara, a očito je da je neki nemaju. Ipak, očekujemo odgovore i nadam se da ćemo uskoro biti zadovoljni.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, javljam se po članu 226. Mi bismo zaista raspravljali o nečemu drugom, samo kada bi se ministar nalazio ovde, a ovako, mislim da je uzaludno raspravljati o zakonu kada nema nikoga koga to interesuje da čuje, što samo oslikava odnos Vlade prema ovoj Skupštini. Evo nešto i o odnosu Vlade prema građanima Vojvodine. Radi se o konferenciji za novinare koju su zajedno održali ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić i predsednik Izvršnog veća Vojvodine Bojan Pajtić,kada su rekli da su se dogovorili o tome da Vojvodina ima svoje predstavnike u ambasadama koje su Vojvodini bitne, kao regije bitne, isto i u Briselu. U čemu je problem? Problem je u tome što DS nikako da shvati da se o ovako važnim državnim pitanjima ne može odlučivati na osnovu unutarstranačkog dogovora. Ako Vuk Jeremić misli da Vojvodina treba da ima svoje predstavnike u ambasadama u okruženju ili u Evropi, kako god da je rečeno, neka onda predloži ili predlog zakona, ili dopunu zakona, ili uredbu, ili odluku, ili bilo šta što će regulisati ovakav način rada, a ne da se o tome razgovara i dogovara sa svojim stranačkim kolegom, pa se posle obojica deklarativno zalažu na konferenciji za novinare, bez ikakve obaveze da to što su rekli i sprovedu. Mi verujemo da vi, gospodo iz DS-a, mislite da država može da funkcioniše na osnovu vaših međustranačkih dogovora, to ste i pokazali, na osnovu situacije u samom gradu Beogradu od pre nekoliko dana, izborom gradonačelnika, ali od vas, sa brojem glasova koje imate od građana, oni, zaista, više očekuju. Molimo vas da se o pitanjima od kojih zavise životi građana ove zemlje više ne dogovarate unutar stranke, jer zaista nisu predmet unutarstranačkih dogovora. Mi verujemo da je namera DS-a da Vojvodina dobije predstavnike u ambasadama iskrena i da zaista to žele, ali građani Vojvodine su, isto tako, verovali da se DS zalaže za autonomiju Vojvodine, pa su na kraju završili sa 7% budžeta za 30% građana koji pune republički budžet od 35-55%, tako da građani Vojvodine imaju dovoljno iskustava sa deklarativnim zalaganjima DS-a. Od vas će očekivati, s vremena na vreme, malo više i molimo vas da im to pružite. Da opet ne bismo prošli kao sa budžetom i da interesi građana Vojvodine opet ne bi bili predmet unutarstranačkih prepucavanja i dogovora u DS-u, molimo ministra Vuka Jeremića da kaže na osnovu koje odlukeće to da uradi, koji će to biti ljudi, koja mesta, koje ambasade i, prosto, da napravi mehanizme kojima će građani Vojvodine doći do ispunjenja njihovih interesa. Možda vama zakoni ne znače mnogo, pokazali ste da vam ne znače, ali nama znače. Građani Vojvodine se jako dobro sećaju kako to izgleda kada se DS zalaže za autonomiju Vojvodine i za interese njenih građana, a tako su i podržali Ustav. Hvala.
Zahvaljujem narodnoj poslanici Aleksandri Jerkov. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku, takođe, pa Žarko Obradović, Zoran Nikolić, Vlado Sekulić, Momir Marković, Goran Davidović i dr Nikola Žutić, na kraju.
Gospodine Mrkonjiću, javljam se po članu 225. stav 1, gde se kaže - narodni poslanici imaju pravo da budu obavešteni, sada ja to radim. O punjenju i pražnjenju budžeta ćemo kada bude budžet na dnevnom redu, ima tu puno toga. Na zahtev doktora Žarka Obradovića na Administrativnom odboru od pre mesec dana, prosleđen je Povereniku za informacije od javnog značaja Republike Srbije zahtev da se dostavi informacija o zaradama i apanažama direktora i članova upravnih odbora i nadzornih odbora javnih preduzeća, agencija i drugih koji se finansiraju iz budžeta. Dozvolite mi da vas, u skladu sa članom 225, obavestim o nekoliko prispelih informacija, a oni će sukcesivno dolaziti, pošto njih ima, inače, nekoliko hiljada. Da znate, ovih nameštenika ima nekoliko hiljada u Srbiji i svi imaju apanažu veću od 100.000,00. Agencija za strana ulaganja, odnosno direktor ove agencije ima 137.000,00 dinara. To su ''Javna skloništa Srbije''. Mnogo njih se sklonilo tamo. Fina zavetrina, ništa se ne dešava, niko se tamo ne sklanja, a radnici tamo, zaposleni, imaju bedne plate. Ali, ovi koji rukovode ''Javnim skloništima'' imaju 110.000,00, članovi Upravnog odbora - 50.000,00, članovi Nadzornog odbora - 44.000,00. Njihova je obaveza samo da se blagovremeno učlane u jednu stranku. Ne znam koja stranka tačno rukovodi ''Javnim skloništima'', ali taj napor da se učlane u jednu stranku i potpišu pristupnicu košta 48 puta 50.000. Toliko traje jedan mandat i toliko se oni tamo muče. Zatim, Republička direkcija za imovinu, gde je gospodin Tomić direktor, sa 133.000,00, a pomoćnici, odnosno zamenici - 118.000,00, 93.000,00 itd. EMS, Javno preduzeće ''Elektromreža Srbije'', umrežili se da ne može da bude bolje. Sada ćete da vidite kako to izgleda. Dakle, generalni direktor ima 289.713,00 dinara. Voli čovek da ima veliku platu, fino se umrežio i nema nikakav problem. Njegov zamenik ima samo 140.000,00, predsednik Upravnog odbora ima 91.350,00 dinara, a članovi koji su nezaposleni - 50.000,00, a oni koji jesu - svega 27.000,00, dok Nadzorni odbor ima 45.000,00 dinara. Evo još samo jedna informacija. Ima platu od 173.000,00 direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. To su oni upravnici što posle pošteno rasprodaše Srbiju. Prodaju jedan kvadratni metar u Srbiji za nižu cenu od kvadratnog metra zemljišta ispod tih objekata. Ovi licenciraju ove stečajne upravnike, a ovi stečajni upravnici onda, ovako fino, domaćinski raskrčme Srbiju.
Molim vas, gospodine Baraliću, da govorite po Poslovniku.
Javiću se po istom članu sledeći put, da poslanicima dam informaciju.
Bolje bi bilo da govorite o vašem amandmanu koji je na dnevnom redu, da ga usvojimo.
Kada se vrati gospodin ministar, sa velikim zadovoljstvom. Inače, gospodin ministar se nalazi na sednici predsedništva DS-a. Tamo je veoma teška situacija. Proameričko i pronemačko krilo ne mogu da se dogovore kada će biti izbori.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović. Izvolite, doktore Obradoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ja sam se javio da reklamiram odredbe čl. 173. i 174. Poslovnika. (Zvono) Tamo piše da su sednice odbora javne. Svako može da prisustvuje, mediji da izveštavaju, sredstva javnog informisanja, ali je poenta u tome što je ta javnost vrlo ograničenog dometa. Ono što novinari ovde naprave, a urednici skroje, to se prikaže javnosti. To je javnost, to je rad Javnog servisa i nekih drugih medija. Javio sam se u ime Poslaničke grupe SPS-a da javnost Srbije obavestim, ako ne zna, da je, primera radi, predsednik Odbora za bezbednost, gospodin Ivica Dačić, predsednik SPS-a, pokušavao nekoliko meseci da obezbedi da ministri nađu termine, da nađu prostor da učestvuju u radu sednice Odbora za bezbednost. Trebalo mu je mnogo nerava, vremena i takta da obezbedi održavanje sednice. Onda Javni servis obavesti javnost Srbije, koja plaća pretplatu za taj javni servis, za njegov rad i za obaveštavanje, odnosno Javni servis potpuno ignoriše činjenicu da predsednik predsedava, ko god da je, a u ovom slučaju - socijalista. Namerno ovo govorim u ime SPS-a. To su vrlo proste stvari - ili Javni servis ignoriše činjenicu da su socijalisti u ovom parlamentu i da treba i oni da budu deo parlamentarnog života, da budu predstavljeni javnosti, ili novinari koji rade u ime Javnog servisa ovde ne rade kvalitetno svoj posao. Ako je ovo prvo - to je loše po Javni servis, a mi socijalisti znaćemo kako da odgovorimo na to. Ako je ovo drugo, neka Javni servis uradi šta treba da se neki drugi ljudi ovde obezbede, da mogu da obaveštavaju građane Republike Srbije o radu Narodne skupštine Republike Srbije i njenih odbora. Stvarno smatram da nije korektno, čak počinjem da mislim da je očigledno negde počela, odnosno da je pao dogovor o početku izborne kampanje, pa se prave i u odnosu na to medijski planovi kako pristupiti medijskoj prezentaciji pojedinih ministara, članova odbora, pojedinih stranaka, što nije nepoznato. Sramota je samo što to radi Javni servis, za koji građani plaćaju pretplatu. Kao neko ko plaća pretplatu, volim da vidim, a ne mora da znači da sam u pravu, da svaki predsednik odbora, pa i predsednik odbora koji je iz moje stranke, bude makar vizuelno predstavljen građanima Republike Srbije. Ne mora da se citira, ne mora da se kaže to i to, ali da se zna da socijalista predsedava Odborom za bezbednost. Mislim da je to normalno izveštavanje. Kao što postoji rukovodstvo Skupštine, postoje i predsednici odbora. Neki poslanici rade taj posao. Red je da javnost Srbije o tome zna. Ako Javni servis neće to da kaže, onda u redu, neka javnost zna da plaćamo pretplatu, i ja plaćam pretplatu, za ono što smatram da nije dobar rad Javnog servisa. Meni je jasno zašto se socijalisti ignorišu, ali je dobro da i javnost Srbije zna za to. Neću da kažem jedini, ali naš pristup ovom poslu jeste da upozoravamo građane Republike Srbije na teško stanje u Republici Srbiji - da kažemo da nema posla, da nema otvaranja novih radnih mesta, da su plate niske, da je ogroman broj ljudi na pragu siromaštva, da školovanje postaje nedostupno, da je zdravstvena zaštita strašno skupa, da su penzije užasne, da nema usklađivanja, jednom rečju, da država Srbija ne funkcioniše i da je postala predmet pogodbe političkih stranaka. Naravno, pominjemo i socijalnu pravdu, da radnici treba da budu neko ko se poštuje - da ne može da dobije otkaz, da nezaposleni budu briga države na bolji način nego sada, a očigledno da to ne odgovara. Zašto? Nismo stranka tajkuna. Nemamo svoje dodatno informativno sredstvo, nemamo odgovarajuće pare da bismo se mogli medijski promovisati. Nama ostaje da budemo promovisani ovde, u Skupštini, preko onog servisa za koji plaćamo pretplatu. To je najmanje što možemo da tražimo, da budemo predstavljeni na Javnom servisu za koji plaćamo pretplatu, u meri u kojoj smo zastupljeni u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ni manje, ni više, a i to se ne poštuje. Hvala vam.
Zahvaljujem poslaniku Žarku Obradoviću. Molim vas, daću jedno obaveštenje o prestanku mandata narodnog poslanika. Primili ste zahtev Poslaničke grupe DSS - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica da se, usled smrti, konstatuje prestanak mandata narodnom poslaniku Miki Vlaoviću, kao i Izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine povodom razmatranja tog zahteva, koji je utvrdio da je smrću narodnog poslanika Mike Vlaovića nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 8) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i stav 3, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 8. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je danom smrti prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Miki Vlaoviću, izabranom sa izborne liste DSS - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovani predsedavajući, prinuđen sam da se javim za repliku, jer me je koleginica Vjerica Radeta prozvala i zamerila mi što sam apelovao na predsednika, odnosno na predsedavajućeg da se pridržavamo dnevnog reda. Dakle, ja sam govorio o članu 103, u kome se jasno kaže da su poslanici dužni u Skupštini da pričaju o tački dnevnog reda. Ovde se otvaraju teme, razne, pozdravi i želje, da bi se skupljali politički poeni, a to, jednostavno, nije dobro. Dakle, naš zajednički problem jeste što ova skupština u javnosti ima veoma nizak rejting. Nije normalno da sve političke stranke koje ovde sede imaju znatno viši rejting nego sam Parlament. To je možda dobro za pojedine stranke, za sve stranke koje ovde sede, ali, svakako, nije dobro ni za Skupštinu, ni za državu, ni za društvo. U tom cilju, moje izlaganje danas i apel bili su da unormalimo stanje u ovoj skupštini, da se zaista pridržavamo Poslovnika, da ga ne zloupotrebljavamo, da ako ministra nema, uzgred rečeno, ja sam čuo da je on bio ovde u 10 sati, njegova je obaveza da bude i sada ovde, to ne može biti razlog da otvaramo raznorazne teme. Dakle, neka poslanici izlaze i neka prozivaju zašto ministra ovde nema, ali se ne može onda u nastavku, do tih famoznih pet minuta, pričati svašta i otvarati raznorazne teme. Dakle, koleginica iz LDP-a kaže - nju su zamolili. Pa, verujte mi, kada bismo mi iz DSS-a otvarali teme o svemu za šta su nas građani zamolili, znate li kad bi bili predsednički izbori - 9. decembra bi bili izbori, ali 2008. godine, a vi ovde najavljujete i nadate se da će izbora biti. Verujte mi, od vas ništa ne zavisi, vi možete tu mirno da sedite i bolje vam je da ne izlazite. Vaš jedini zadatak jeste da ubijate srpsko nacionalno biće, da širite defetizam u ovoj državi, da se predstavlja u javnosti da postoji, doduše, jedna mala i nebitna politička snaga, ali koja je spremna da prizna nezavisnost Kosova i Metohije. Ali, kao što rekoh, od vas ništa ne zavisi. Ovde ste mi zamerili da ne izlazim tako često. Vi koji ne poštujete srpsku narodnu tradiciju, da vam kažem jednu narodnu, lepu, srpsku poslovicu - bolje i ćutati, pa neka ljudi misle da ste neuki, nego izaći za ovu govornicu, govoriti i otkloniti svaku sumnju, kao što ste vi učinili. Dakle, pametnije vam je da ćutite, ali ovde sam čuo i od kolege Stefanovića jednu vrlo zanimljivu stvar. Opet se pozvao na član 226, ali otvara čovek političke teme, pa se ovde govori o predsedničkim izborima, pa je, ako sam dobro razumeo kolegu Stefanovića, najavljeno da će gospodin Tomislav Nikolić izaći na te predsedničke izbore bilo kad oni bili raspisani. Evo, dobijamo i potvrdu. Dakle, vi želite da podržite gospodina Borisa Tadića, što je jedan novi politički momenat u našoj realnosti i ja na tu činjenicu želim da vam skrenem pažnju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nikoliću, bio je vrlo oštar. Molim narodnog poslanika Vladu Sekulića da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Meni je žao što tu nije ministar. Predložio bih ministru gde treba da uvede prinudnu upravu. Javljam se sa namerom da objasnim gde treba da uvede prinudnu upravu, a to je opština Novi Beograd. Opština Novi Beograd bi trebalo da ima prinudnu upravu zato što se na opštini Novi Beograd ruše privremeni objekti koji su još uvek u sudskom sporu, izvodi se milicija, i to u velikom broju, sa osam marica, specijalci, kako ih građani zovu - ''kornjače''. Voleo bih da se moje pitanje prenese gospodinu Jočiću - po čijem nalogu se ruše privremeni objekti? Ko to sve plaća? Sad to traje već dve godine. Poslednji put se desio slučaj da je primenjena sila, možda i prekoračena sila, da je došlo, bukvalno, do brutalnih scena, prebijanja vlasnika i članova Udruženja ''Opstanak'', koje je registrovano, koje se bori na teritoriji opštine Novi Beograd da zadrži svoje kioske. Da bi svima bilo jasnije, kiosci se uklanjaju, privremeni objekti, koji su tu već godinama i koji imaju svoju funkciju, uklanjaju se da bi se gospodinu Canetu Subotiću i njegovoj ''Futuri plus'' dozvolilo da drži monopol na Novom Beogradu. Namešten je bio konkurs na Novom Beogradu, preko Javnog preduzeća ''Poslovni prostor'', gde je bivši direktor ostavio gubitak od 30 i nešto miliona i koji je sve to namestio, a unapređen je i otišao je za direktora Javno-stambenog preduzeća. Došao je drugi, iz kadrova, normalno, DS-a, i svi su imali neravnopravne uslove, jedino je gospodin Subotić pokupio sve lokacije, jer je trebalo dati za jedan mesec 212 hiljada samo za troškove. Drugo zbog čega treba da se uvede prinudna uprava na Novom Beogradu, jeste zato što je prodata sva zelena površina, prodato je sve što je trebalo da se proda na Novom Beogradu; uređuje se infrastruktura, kao, parking za građane, u stvari, za one koji kupe te objekte. Gospodin Ožegović se hvali da je Novi Beograd najbolja opština, ali sad ću reći i gospodinu Ožegoviću sledeće. Nije Novi Beograd samo ono gde se on slika, njegov blok 28, nego je Novi Beograd i naselje ''Ledine'', gde su ljudi celog leta bili bez kapi vode. SRS se obraćala i Vodovodu i Opštini, tražili smo da bude i Opština medijator da ljudi imaju vodu. Drugo, naselje ''Bežanija'' svake godine jedva čeka proleće, već četvrtu godinu jedva čeka proleće, da se uradi kanalizacija i vodovod. Naselje ''Bežanija'' je najstarije naselje na Novom Beogradu, koje nema ni vodovod, ni kanalizaciju i nije nikad ništa bilo ni rešeno. Za ono što još želim da kažem podstaknut sam ''Jutarnjim programom'' na Studiju B. Gospodin Ožegović se hvalio, pričao je o jevrejskom groblju. Za informaciju gospodinu Ožegoviću i građanima, mi smo pisali o jevrejskom groblju na Ledinama, kako je uklonjena tabla i da je bilo tog skrnavljenja tamo, čovek i ne zna o čemu se radi. Meni je žao, ali imam obavezu da postavim pitanje za gospodina Jočića - po čijem nalogu i po kom zakonu se zabranjuje navijačima bilo koje navijačke grupe, bilo kog kluba, da unose zastave na stadione? Videli ste, prošle nedelje je bio protest svih navijača, nisu želeli da uđu na stadion jer im se nije dozvolilo da unesu zastave. Da li će se danas dozvoliti unošenje zastava na utakmicu ''Zvezda''-''Bajern'', da bi se uzele pare? Znači, kad je neka internacionalna utakmica, mogu zastave da se unose, kad nije internacionalna utakmica, kad nema para, e, onda ne može, pošto se naše prvenstvo slabo gleda. Sad, kad uđe strani klub, sad su potrebne pare i sad će dozvoliti navijačima da se unesu zastave. Mi znamo, po starom zakonu su bile dozvoljene zastave. U novom zakonu o sprečavanju nasilja je bio amandman, gde smo i mi učestvovali, tj. usvojen je amandman da se dozvole šalovi, kape i zastave. Vi ne znate o čemu mi pričamo, niste ni bili tu, niti ste čovek iz sveta sporta, pa da se interesujete za omladinu. To su naša deca i treba im dozvoliti ono što se u celom svetu dozvoljava. Ovo je diskriminacija prema navijačima. Ovo će dobiti mnogo šire razmere, jer se ovim postupkom dozvoljava da se napravi namerno neki eksces između navijača i policije, a to će biti na štetu i države Srbije i omladine.
Zahvaljujem poslaniku Sekuliću. Reč ima narodni poslanik ... izvinjavam se, samo momenat [[Upadica s mesta, Nada Kolundžija - ne može preko reda]] Radikali su se dogovorili, dobro, Nado dobićete odmah iza nje reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Kolundžija, dozvolite mi, kolega Marković mi je ustupio svoj redosled po Poslovniku, i mislim da tu ništa nije sporno. Javila sam se da reagujem i kao žena, i kao koleginica, i kao potpredsednik Skupštine, jer je gospodin Dragiša Đoković, koji je pet stranaka promenio od kada je višestranačje u Srbiji, poznat veoma dobro kolegama iz DSS-a, kako su ga vukli kao ''mečku Božanu na vašaru'' da pređe iz ... Pa, jeste, tako se kaže u narodu. Šta vi hoćete, gospođo Kolundžija? Ja ne mogu, kolega Mrkonjiću, vi ste bili zauzeti jer ste gledali. Dragiša Đoković je, to mu nije prvi put, već drugi, koleginici Vjerici Radeta, jednoj dami, gospođi, heroini ove srpske skupštine, opsovao majku iz skupštinske klupe. Hoću li ja to da trpim kao potpredsednik Skupštine, hoće li to da trpi Nada Kolundžija, hoćete li vi svi to da trpite? Mi možemo jedni drugima da kažemo šta god želimo, ali da opsujete majku ženi, pogotovo njenu majku, koja je pretrpela strahovite, jezive dane u svojim najstarijim danima, koja je pobegla od ustaškog noža, koja ne može da ode na grob svom pokojnom suprugu, koja je odgajila troje divne dece... Gospodine Đokoviću, kao Srbin, kao neko ko dolazi sa Kosova i Metohije, ne možete tako da se ponašate, ma odakle da ste došli. To vam nije prvi put. Mi smo vas upozoravali, gospodin Tomislav Nikolić, u prošlom sazivu, kada ste istu psovku uputili na račun drugog poslanika SRS-a, da to ne radite. Ako nije čula gospođa Kolundžija, znam da je i dama, i majka, i supruga, i da se nikada s tim ne bi složila. Vi lepo podnesite ostavku, recite da niste dorasli ovom pozivu, recite da ste bruka i sramota za srpski narod i za Srbe sa Kosova i Metohije i za DS koja vas je stavila ovde. Ja se vama, gospođo Kolundžija, izvinjavam što sam izašla preko reda, ali, verujte mi, nisam mogla da ne odreagujem, naročito zbog činjenice što je to jedna žena, koleginica. Ona može sama da se štiti, ali, poznajući nju i njenu porodicu, njenu časnu gospođu majku, nisam mogla da ne odreagujem, i kao koleginica, i kao ćerka, i, pre svega, kao Srpkinja, koja ne dozvoljava da se na takav način vređa bilo ko i da se urušava dostojanstvo ove skupštine. Hvala.
Gospođa Nada Kolundžija ima reč, izvolite. Molim za te diskusije u klupi, morate malo da se smirite. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ne želim preko reda. Ljudi su se prijavili po redosledu i, molim vas, ako se već zloupotrebljava Poslovnik i ne koristi se sprečavanje povrede procedure, već se povređuje procedura pozivanja na Poslovnik, molim vas da onda, bar, držimo redosled.
Zahvaljujem, gospođa Kolundžija. Za reč se javio narodni poslanik Goran Davidović, po Poslovniku. (Vjerica Radeta, s mesta: Po redosledu je Momir Marković.) Ne, Momir je ustupio reč Nataši. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, da kažem uvaženoj koleginici iz LDP-a iz Kragujevca, s obzirom na to da su članovi DSS-a odmereni, lepo vaspitani ljudi, mislim da skupštinska govornica nije mesto sa kog treba da prozivamo kada je ko i u koliko sati ustao i koliko je ko budan. Što se mene, lično, tiče, svako jutro ustajem pre šest sati, ako vas to zanima, prosto da znate. A, što se tiče Vlade Republike Srbije i premijera gospodina Vojislava Koštunice i zakona koji su doneti, Vlada Vojislava Koštunice je donela više zakona nego što vi možete da nabrojite od kada ste jutros budni. Što se tiče ovoga o čemu ste govorili, kada je u pitanju ova škola, pominjete da će određeni studenti ove visoke škole u najskorije vreme dobiti diplome. Ja nisam nijednog trenutka rekao da će ti studenti u najskorije vreme dobiti diplome. Oni su diplome već dobili i žao mi je što govorite o problemu koji ne razumete. Govorim o tome da me čudi vaša briga sada. Gde ste vi bili pre četiri godine, kada je nastala ova škola, kada je bilo potrebno da se reši prostorni problem za nastanak ove škole, saglasnost tadašnjeg ministra, gospodina Vuksanovića, a i sadašnjeg ministra, gospodina Lončara, da se nađu sredstva koja su bila potrebna da bi ova škola funkcionisala. Mislim da takva briga, kada se sve ovo završi, s vaše strane, može da bude, najblaže rečeno, licemerna. S druge strane, postoji problem u tome da, u određenim izmenama Zakona o radu i šifrovanim delatnostima, zvanja koja se dobijaju nakon završetka ove škole treba, svakako, da budu predmet rada ove skupštine, na predlog resornih ministarstava. To nije problem samo ove škole. Takvih problema ima i u drugim zvanjima i mislim da ste, ako ste želeli da imalo konstruktivno doprinesete rešavanju problema, mogli da ukažete na to na sasvim drugi način, da lepo kažete - mi predlažemo da se uradi to i to, a ne da govorite o tome kako su ljudi dobili diplome i, maltene, završili nepostojeću školu. To su bitne razlike i žao mi je da neko govori o temi na taj način, a da taj suštinski problem ne razume. S druge strane, što se tiče ugleda ove škole i ugleda samog univerziteta, vi dolazite iz Kragujevca i prosto me čudi da, svojim izlaganjem, na ovaj način dovodite u sumnju Univerzitet i grad iz koga dolazite. Mislim da to treba samo vama da služi na čast. Ne znam koji ste fakultet i gde završili, ali ja sam nastavnik tog univerziteta i verujte mi da sam ponosan na to. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Goranu Davidoviću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, potom, po Poslovniku, narodni poslanik Nikola Žutić.
Dame i gospodo poslanici, član 226. Poslovnika Narodne skupštine. U svom prvom javljanju sam komentarisala odgovor koji sam dobila od predsednika Vlade Vojislava Koštunice, odgovor na poslaničko pitanje, i nisam završila. Zato ću sada, najpre, o tome da nastavim. Naime, posećam radi javnosti i radi stenograma, pitala sam predsednika Vlade - koliko ministara u sadašnjoj vladi Srbije ima pasoše drugih država? Dobila sam odgovor da ovo ministarstvo, a potpisao je predsednik Vlade, ne znam na koje ministarstvo misli - ne raspolaže podacima o licima koja imaju pasoše drugih zemalja. Ovo je skandalozan odgovor, dame i gospodo, ovo samo potvrđuje našu sumnju. Zato sam i postavila ovo pitanje, nije mi to onako, slučajno palo na pamet, nego, kao što sam rekla u prvom javljanju, imamo pouzdane podatke da jedan broj ministara ima pasoše nekih inostranih država. Prosto je neverovatno, s obzirom na činjenicu da je ministar državni činovnik, da dobijemo ovako neozbiljan i neodgovoran odgovor predsednika Vlade Vojislava Koštunice. Kolega Zoran Nikolić je u svom izlaganju, koje je bilo replika mom prethodnom izlaganju, rekao da je on samo apelovao na predsedavajućeg da se radi po dnevnom redu. Prosto je neverovatno da narodnim poslanicima, koji ovde sede, samo čekaju dan kada će da pritisnu zeleno dugme, a takvih je danas ovde svega petnaestak, mislim na vladajuću koaliciju, smeta kada narodni poslanici govore ovo što mi danas govorimo. Imamo i informaciju, koju je gospodin Rajko Baralić izneo s ovog mesta, da je ministar Milan Marković na sednici Glavnog odbora DS-a. To je tek skandal nad skandalima, da je njemu preča njegova stranka nego Narodna skupština. Neverovatno je da vi, gospodo, možete tako nešto da podržavate. To što podržavate Vladu, ne znači da treba da podržite svaku ludost svakog ministra, gospodo iz DSS-a. Sad gospodin Zoran Nikolić kaže da se njemu čini da je već krenula izborna kampanja, da ovo znači da će Tomislav Nikolić izaći na predsedničke izbore, da će na taj način podržati Borisa Tadića. To nam kaže član DSS-a. Govoriću o amandmanu, o tome kako DSS podržava DS, pošto kolega Nikolić, valjda je dva mandata poslanik, a treći put da je izašao za ovu govornicu, kaže da mi koristimo famoznih pet minuta po Poslovniku. Dakle, on još ne zna da se promenio Poslovnik. Smanjili ste nam vreme, gospodine Nikoliću, nemamo više pravo na pet minuta. Ovde piše tri minuta. To je bilo po onom starom poslovniku. Pročitajte bar toliko.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vjerici Radeta. Reč ima narodni poslanik dr Nikola Žutić, potom, po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković, pa Srđan Šajn.
Dame i gospodo narodni poslanici, po Poslovniku, član 226. Nisam zadovoljan odgovorom na moje poslaničko pitanje predsedniku Vojislavu Koštunici. Moje poslaničko pitanje glasilo je - šta Vlada Republike Srbije misli preduzeti protiv antisrpskih akata, otvorenog separatizma vojvođanskih ligaša. Dobio sam vrlo kratak, upravo, lakonski odgovor od predsednika Koštunice – MUP, na osnovu dosadašnjih saznanja, ne raspolaže podacima u vezi sa navedenim poslaničkim pitanjem. Ispada kao da brojni akti, brojne izjave vojvođanskih ligaša, ne samo njih, nego i Kostreša, koji je blaža varijanta njihova, koji traži samo sudsku, izvršnu i zakonodavnu vlast, nisu akti separatizma. Naveo sam, verovatno ste bili prisutni kada sam govorio koji su to akti vojvođanskog separatizma. Danas je mlada gospođica Aleksandra Jerkov, upravo, proširila krug separatističkih zahteva - da Vojvodina ima svoje diplomatske predstavnike. To je nečuvena izjava u jednoj suverenoj državu, da pojedine pokrajine traže još i diplomatsku vlast. Koja je to četvrta vlast, pored ove tri, da se neko ne bi prozvao separatistom? To je, po meni, samo božija vlast, jer, pored sudske, zakonodavne i izvršne vlasti, ni u jednoj državi ne postoji četvrta vlast. Dakle, ovde se radi o otvorenim aktima separatizma. Zato me čudi ovakav nesuvisao odgovor predsednika Vlade Vojislava Koštunice.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Srđan Šajn, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 194. st. 2. 3. i 4. Pre nego što pređem na povredu Poslovnika, gospodin Nikolić reče - i nas mole. Ne mole vas građani. Ni vas, ni gospodu iz LDP-a. Mole građani predstavnike SRS-a, a vas proklinju odavno. Da se vratim na ono zašto sam se i javio. Gospodine predsedavajući, pokušajte da više ne kršite Poslovnik i član 194. Samo da vas podsetim, član 194. stav 2. kaže - Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinim pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora. To znači da je ministar obavezan da prisustvuje sednici Narodne skupštine. Ministar koga odredi Vlada obavezan je da prisustvuje sednici nadležnog odbora. Stav 3. kaže da predstavnici Vlade na sednicama Narodne skupštine i njenih odbora mogu biti samo članovi Vlade, a to znači samo ministri i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kada je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine predlog zakona koji je za Vladu pripremio Republički sekretarijat za zakonodavstvo. Predstavnici Vlade učestvuju u radu Narodne skupštine sa ovlašćenjima utvrđenim zakonom. Gospodine predsedavajući, ovo znači da je ministar obavezan da prisustvuje sednici Narodne skupštine. Nije njegova dobra volja. Ne može on pretpostaviti sednici Narodne skupštine sednicu Glavnog odbora. Razumem da se u mnogim okružnim odborima dešavaju neverovatne stvari, u tom ''žutom preduzeću'' koje, inače, zovu demokratorska, pardon, Demokratska stranka. Znam da je tamo sad haos, jer su mnogi očekivali mnogo više nego što je mogla stranka sama po sebi da otme. Znam da se mnogi ne slažu ni sa njihovim predsednikom, odnosno predsednikom, na nesreću Srbije, Srbije, Borisom Tadićem. Znam da su tamo previranja neverovatna. To nije razlog da član Vlade, ministar, ne sedi ovde. Ovim svojim odsustvom, on je ponizio sve narodne poslanike, i nas iz SRS-a, i vas, gospodo, koji ste njegovi podanici. Ovim svojim potezom, on je ponizio i ovaj visoki dom. Zato zahtevam, u ime Poslaničke grupe SRS-a, da napravite pauzu, da privedete ministra, neka odlože sednicu Glavnog odbora za popodne, za večernje sate, u vreme kada se inače sastaju...
Zahvaljujem.
...da ne kažem aveti, kada se sastaju ljudi takvih ubeđenja, i da se onda ovde nađe ministar da odgovara na pitanja koja mu poslanici postavljaju.
Zahvaljujem. Ponovo intervenišem da ministar Marković dođe na sednicu, bez obzira na obaveze koje ima. Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Po Poslovniku, članovi 225. i 226. Nekoliko stvari bih želeo povodom toga. Prvo, zamolio bih poslanika SRS-a, koji je juče govorio za ovu stranu da su ''sateliti'', bez obzira na to što sam ga juče to zamolio, da jasno definiše ko je čiji satelit. On to nije učinio. Samo da ga informišem, po ovom članu, Romska partija nije ničiji satelit, nama niko ne rukovodi, niko nam ne izdaje direktive. Ako neko misli da u Srbiji svaka politička partija mora da bude satelit, onda je to njegov problem, onda to nije naš problem. Sledeće što bih hteo da prenesem Parlamentu, jeste da se unazad nedelju dana stalno insistira iz MZ Kostolac, tj. ljudi traže da se što pre donese zakon o lokalnoj samoupravi, jer smatraju da su u ovoj teritorijalnoj organizaciji oštećeni. Naime, iako u Kostolcu imaju određen nivo razvijenosti privrede, nemaju na adekvatan način rešeno ni pitanje zdravstvene stanice, ni neka druga pitanja. Tamo postoji ozbiljna podrška i drugih političkih partija i ljudi očekuju da po novom zakonu, da u novoj teritorijalnoj organizaciji Srbije Kostolac bude opština, jer bez toga ne mogu da dožive sebe kao istinske subjekte demokratije, već građani Kostolca sebe doživljavaju na jedan drugi način. Sledeća tema o kojoj želim da govorim u okviru ova tri minuta jeste da postavim jedno pitanje Ministarstvu za obrazovanje i da Ministarstvo za obrazovanje prokomentariše članak iz lista ''Novosti'' od četvrtka, 25. oktobra 2007. godine, gde na 20. stranici piše – ''Neće Rome u klupama''. Odnosi se na sledeće. Razumem roditelje koji imaju problema s tim da ne žele da njihova deca idu u školu s decom koja nemaju određene higijenske navike. Takođe, razumem roditelje koji kažu da neka deca, sticajem okolnosti, sada su u pitanju romska deca, ne mogu adekvatno brzo da se obrazuju, zato što neko nije pripremljen da ide u prvi razred. Ne razumem zašto ti roditelji traže da se ta romska deca odvoje u posebna odeljenja, a u ovoj jednoj školi u Beogradu, po podacima iz članka, od 450 učenika, 30% su romska deca. Mogu da razumem samo ovo, da Parlament Srbije, da građani Srbije i svi mi damo jasne naloge Ministarstvu za obrazovanje da tu decu, pre nego što krenu u prvi razred, u pripremnim odeljenjima osposobi da mogu u prvi razred da idu zajedno sa svom ostalom decom, da imaju iste navike i da deca Srbije imaju jednake šanse kada počnu da se obrazuju. Bilo koji drugi način jeste nešto što ne vodi Srbiju putem gde sva deca u Srbiji imaju jednake šanse. U tom pravcu, očekujemo odgovor od Ministarstva za obrazovanje.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku, kao i narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Stav 1. kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine"; stav 2. kaže: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju s uvažavanjem"; stav 3. kaže: "Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza". Moram da kažem da sam veoma neprijatno iznenađen ponašanjem šefa Poslaničke grupe DS-a, gospođe Nade Kolundžije. Očigledno je ona izuzetno nervozna, ne znam iz kojih razloga, prethodnih dana. To ne bi bio problem da ona krajnje neprimereno ne reaguje. Počelo je to sve pre dva dana. Videli smo svi njenu reakciju na to što je gospođica Nataša Jovanović sela za stolicu predsedavajućeg i počela da predsedava sednicom. Potpuno neprimerena reakcija je bila, van svakog kriterijuma. Dakle, ja, a verujem i oni koji su duže od mene u ovom domu, ništa slično nisam doživeo. Danas smo u prilici da budemo svedoci sličnog ponašanja. Valjda je to odlika onih koji misle da su moćni. Jednom je neko rekao da ko god sedne na tu stolicu, potpuno se promeni u kratkom vremenskom roku. Viđali smo tu i Čedomira Jovanovića, viđali smo tu i Miloša Aligrudića, nema ko nije sedeo na toj stolici, ali ono što ih je sve karakterisalo u to vreme, kada su potpuno gubili vezu s realnošću, jeste da su u kratkom vremenskom roku bili skloni da pomisle kako su moćni i kako za njih više ne postoje nikakva pravila, kako su oni tu da izađu da dele pravdu, lekcije i packe svim poslanicima, kada god pomisle da, eventualno, neko nije postupio kako njima odgovara ili da predsedavajući nije dobro postupio. Gospođa Nada Kolundžija je uputila kritiku predsedavajućem zbog toga što je, navodno, preko reda izašla za govornicu Nataša Jovanović, ali Nataši Jovanović je gospodin Momir Marković ustupio svoj redosled i nije izašao on, a bio je prijavljen po Poslovniku. S druge strane, ista ta gospođa Nada Kolundžija preskočila je desetak poslanika koji su bili prijavljeni i rekla - "to nije lepo, nemojte tako, nećemo po redu, ja ću ponovo". Ako nećete po redu, zašto ste onda zloupotrebili Poslovnik, zašto ste izašli preko reda? Morao bih još jednu stvar da vas pitam, gospođo Kolundžija. Mislim da je jedan od glavnih razloga vaše nervoze ono pravno nasilje koje ste izvršili u Skupštini grada Beograda. Ukoliko ste vi takav stručnjak za proceduru, pitaću vas nešto što vas do sada nije, koliko sam pratio, pitao bilo ko od poslanika SRS-a, i to zbog činjenice da se taj deo pravnog nasilja, taj prekršaj, desio nakon što su poslanici SRS-a napustili sednicu Skupštine grada. Završavam. Već je poznato da je uskraćeno pravo SRS-u da, u skladu sa Poslovnikom, predloži svog kandidata za predsednika Skupštine grada, a to pravo je uskraćeno i drugim poslaničkim grupama. Ono što je zanimljivo, to je da vi, čak, niste čekali ni da formalno predložite kandidata, nego ste unapred, to će se jasno videti iz stenograma, pripremili glasačke listiće na kojima je jedino ime bilo ime gospodina Alimpića. Evo šta kaže predsedavajući Branislav Belić. Tu je trebalo da bude rasprave, a rasprave nije bilo. On kaže: "Konstatujem da smo, kao kandidata za predsednika Skupštine grada Beograda, utvrdili odbornika Zorna Alimpića. Izbor predsednika obaviće se tajnim glasanjem, glasačkim listićima. Glasanje se vrši zaokruživanjem rednog broja ispred imena predloženog kandidata, da bismo imali tačnu evidenciju" itd. Onda sekretar Skupštine grada Irena Ljubomirović kaže: "Ovde otvaramo glasačke listiće, pečatirane. Imali smo, vrlo jednostavno, ranije podnet predlog. Dobili ste u pisanom obliku predlog za predsednika Alimpića. Služba nije gubila vreme, uradila je listiće za slučaj da nema drugog kandidata". Dakle, oni su pre sednice Skupštine grada, pre nego što je uopšte stavljena ta tačka na dnevni red, pre nego što je predložen gospodin Alimpić, napravili listiće, umnožili ih i pečatirali. Odgovorite na to, gospođo Kolundžija, pošto ste takav stručnjak za proceduru.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Očigledno da ćemo ići po Poslovniku dok ne dođe ministar.
Gospodine Mrkonjiću, dame i gospodo narodni poslanici, to je potpuno tačno. Član 225. stav 1, gospodine Mrkonjiću. Potpuno je jasno da obrazlagati amandman jedino ima smisla ukoliko je prisutan i ministar, zato što je želja onog koji je u ime jedne stranke podneo amandman, kao što sam ja potpisivao neke amandmane u ime SPS-a, da svojom argumentacijom proba da zadobije pristanak poslaničkih grupa da se izglasa određeni amandman, da se popravi određen zakonski projekat i da ministar, kao ovlašćeni predstavnik Vlade, ovde ima pravo da u ime Vlade prihvati amandman. Ukoliko bi se to dogodilo, kao što znate, i ukoliko ga prihvati nadležni odbor, onda on postaje sastavni deo izmena i dopuna zakona, pošto je danas ovde o tome reč. Onda mi svoj posao obavljamo u skladu sa pravilima, sa procedurom itd. To što ovde nije danas ministar, nije naš problem, to što je on jutros došao u deset časova, a vi iz vladajuće većine ga niste sačekali, nije naš problem. I jedno i drugo je vaš problem. To što je on na sednici predsedništva DS-a, nije naš problem, to je vaš problem. To što tamo postoje dva krila, pa ne mogu da se dogovore, takođe je vaš problem. Mi smo došli u Narodnu skupštinu da radimo svoj posao. Vi nam to onemogućavate, zato što ministar ignoriše amandmane narodnih poslanika i na taj način iskazuje nepoštovanje prema Narodnoj skupštini i narodnim poslanicima. Zbog toga mi ovo radimo, da znaju građani Srbije zašto se ovim bavimo i usput im dajemo korisne informacije. Molim vas, nemojte vi nama da spočitavate šta mi ovde radimo. Nas su, kako se u mom selu kaže, ovde opravili da radimo svoj posao, i mi ćemo da ga radimo, sviđalo se to vama ili ne. Dakle, radićemo ga ovako kako smo počeli, dok ne dođe gospodin Marković. Kada dođe gospodin Marković, počećemo da raspravljamo o amandmanima, jer to ima smisla. Toliko o tome i pozdravite gospodina Markovića, njemu želim sve najbolje, sada mora da bude ovde. Dakle, Direkcija za mere i dragocene metale, po izveštaju gospodina Šabića, direktor - 126.792 dinara ima platu. Vrlo dragocena plata, priznajem. Železnice Srbije: direktor - 125.000; predsednik Upravnog odbora - 104.000; član Upravnog odbora - 81.000. Toliko o tome. Što se tiče stečajnih upravnika, malopre sam rekao da ova agencija licencira stečajne upravnike, reprodukuje stečajnu mafiju u Srbiji, i to za državne pare od 137.000 dinara mesečno.
Zahvaljujem gospodinu Rajku Baraliću na platama. Umesto gospodina Aleksandra Martinovića, reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
To - ko je, može da se utvrdi, ali ti sigurno ne možeš, nemaš te mogućnosti, tako da ne treba tako veliki problemi da te muče. Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da dam neke informacije u vezi s ovim podacima koje je gospodin Baralić izneo, da ne bi javnost, na bilo koji način, ili poslanici, ili bilo ko drugi pogrešno tumačili. Na Administrativnom odboru smo se danas, na neki način, dogovorili da, kad je reč o ovim podacima koje dobijamo od javnih preduzeća i upravnih odbora, sačekamo da dobijemo sve podatke, s tim što je ostavljeno svakom poslaniku da, u skladu s interesom ili načinom na koji misli da je najbolje, to upotrebi, da ima slobodu, ali Administrativni odbor neće javno izlaziti s ovim podacima dok ne dobije sve podatke. Jer, na neki način, ako izađemo s prvim podacima koje dobijamo, kažnjavamo one koji su korektno, na osnovu našeg zahteva, dostavili te informacije. Mislimo da je mnogo korisnije da se svi ti podaci skupe u Administrativnom odboru, da se otvori tačka dnevnog reda gde ćemo, kao skupštinski odbor, zauzeti stav. Nadam se da ćemo s tim stavom izaći pred Skupštinu Srbije i da ćemo se, generalno, odrediti prema enormno visokim i neopravdanim zaradama u javnim preduzećima i upravnim odborima, tu su i agencije i mnoge druge institucije koje su od 2001. godine otvorene, formirane, kako bi se zadovoljili mnogi, prvo, stranački kadrovi, a onda kadrovi iz nevladinih organizacija, da narod vidi kakav je teret svaljen na njihova leđa dolaskom DOS-a na vlast.
Reč ima narodna poslanica Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, član je 225. Gospodine Davidoviću, uzmite stenografske beleške, pa vidite šta sam rekla kada sam se obratila prvi put Parlamentu, a šta ste vi rekli, i videćete da sam bila u pravu. Kažete da sada iznosimo problem. Brigu imam sada zato što sam sada saznala da takav problem postoji. Ja sam se sa nekima od tih ljudi družila, sa nekima koji su učili tu školu, a oni su učili, polagali ispite, s uverenjem da će kada završe tu školu moći da se zaposle. Znači, i oni su shvatili da su učili školu koja ne postoji u momentu kada su hteli da zasnuju radni odnos. Zato sam sada taj problem iznela. Malo je patetično kada kažete da mislite na Kragujevac, mislite na Univerzitet, mislite na ugled grada. Sve ovo radim i sve ovo govorim zato što volim Kragujevac, ali ne voli se Kragujevac tako što se problemi guraju pod tepih. Kragujevac se voli tako što se problemi rešavaju i mi nikada ovaj problem, ponavljam, ne bismo izneli u Parlamentu da su ministarstva i oni koji su za to nadležni bili otvoreni za ovaj problem. Ali, oni nisu bili otvoreni, nego naprotiv, odgovornost su prebacivali na druge. Premda su ljudi pokušavali da stupe u kontakt s njima, to se uvek završavalo bez rezultata. Ono što predlažem jeste da budemo praktični. Pošto vidim da vam je ova tema vrlo bitna, mogli biste da se zauzmete za ovaj njihov problem, da ga rešite, a da za mesec dana vidimo šta je rezultat tog rada. To bi bilo potpuno u redu i mislim da je ovo način da se problem reši. Što se tiče kolege Zorana Nikolića, tačno je da problemi ne treba da se otvaraju ovde, ali da ministarstva rade svoj posao, mi onda ne bismo morali to da radimo. Da DSS radi svoj posao na način na koji treba, LDP ne bi ni postojao. LDP se osnovao zbog svega toga što vi radite. Mi smo se pokrenuli zbog svega toga što vi radite, odnosno što ne radite, a ono što radite je sramota i bruka za Srbiju. Ono što je jako važno, vi kažete da LDP nije bitna partija. Da mi nismo vama bitni, ne biste sa toliko besa ovde govorili o nama. Kada argumenti ćute, onda bes govori. Naša dela govore dovoljno sama za sebe. Ono što je jako važno, jeste da vi hoćete da se vratite na dnevni red, dođete ovde i kažete - zaista mislim da treba da se vratimo na dnevni red, a onda pričate 10 minuta o LDP-u. Znam da vam naše postojanje predstavlja veliki problem, a ta vaša reakcija je velika motivacija da budemo još ozbiljniji i još vredniji, da još više sarađujemo sa građanima Srbije i da njihove probleme iznosimo ovde, jer nemaju kome drugom i gde da se obrate. Ovde ste opet, kao i kolega Davidović, to vam je manir, govorili o svetoj srpskoj tradiciji. Ono što je nama bitno i ono na čemu LDP insistira jeste da se Srbija najviše voli onda kada se govori istina, a istina je da smo najzaostalije društvo u Evropi, da smo izolovani, da naši mladi traže način da izađu iz ove zemlje, da stari ljudi jedva čekaju da umru da bi rešili svoju agoniju, svoja egzistencijalna pitanja, a odgovorni za to ste vi. Ono što je jako važno, DSS snosi odgovornost za poziciju u kojoj se Srbija u ovom trenutku nalazi, pre svega DSS, ali i DS, koja je na sve to nema. Javašluk na koji sam sada ukazala je samo jedan od primera nefunkcionisanja Vlade i ministarstava. Ono što mogu da primetim, jeste da je ono čime se vi bavite, a ne bavite se problemima građana Srbije, sistematsko uništavanje onih vrednosti za koje su se građani devedesetih godina borili. LDP vam to neće dozvoliti, kada već DS ćuti.
Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović, po Poslovniku.
Po Poslovniku, član 226, tražim objašnjenje. Gospodine predsedavajući, da li neko može da naredi ministru Markoviću da prisustvuje današnjem zasedanju?
Upravo sam zamolio gospođu Nadu Kolundžiju da ponovo pozove.
Gospodine predsedavajući, iskoristite vaš autoritet, pa, ako treba, pozovite i Borisa Tadića, da mu on naloži da dođe na današnju sednicu, jer je on dužan da prisustvuje po Poslovniku, po onom poslovniku što je još DOS doneo. Da li se sećate toga, gospodine predsedavajući?
Sećam se, Slaviša, kako da ne.
Vi ste ga do sada pozivali, ali videli smo da to nije urodilo plodom. Pokušajte nekome da kažete, ili da mu vi naredite, pa da ministar prisustvuje ovom zasedanju, kako bismo nastavili rad po dnevnom redu Skupštine.
Nemam ta ovlašćenja. Predsednik je zakazao sednicu, on ima ovlašćenja da pozove. Kada budem imao ta ovlašćenja, uradiću to sa zadovoljstvom, pozivaću samo one po Poslovniku, naravno, uz konsultaciju sa gospođom Vjericom Radetom.
Gospodine predsedavajući, vratite mi vreme. Zahvaljujem. Pošto smo dobili informaciju da je ministar Milan Marković na Glavnom odboru Demokratske stranke, insistiramo da je Milan Marković dužan da prisustvuje sednici Skupštine, kako bismo nastavili rad po dnevnom redu, i da ostavi svoje strančarenje i probleme Demokratske stranke, jer je ovo mnogo važnije, mnogo bitnije; on je ministar i treba da radi svoj posao ministra. Čuli smo informacije da su se u poslednje vreme izdešavale određene stvari u Pančevu vezane za lokalnu samoupravu. Postoji indicija da je to razlog odsustva gospodina ministra Milana Markovića, ministra za državnu upravu ''protiv'' lokalne samouprave. Ako treba da objasnim prisutnima zbog čega - protiv lokalne samouprave, to je zbog ovoga što se desilo na sednici Skupštine grada Beograda 8. oktobra, kada su protivzakonito postavili v.d. gradonačelnika Beograda. Meni je dužnost, zbog građana Pančeva, koji su se više puta javljali telefonom danas u naš poslanički klub, da postavim par pitanja, kako bi javnost bila upoznata sa problemima opštine Pančevo. Gospodine predsedavajući, ne tražim da mi vi odgovorite, pošto imate taj običaj, nego ovo upućujemo nadležnim ministarstvima, ova pitanja. Da li je tačno da je izbila tuča na Okružnom odboru DS-a u Pančevu? Da li je tačno da je Milan Babić, predsednik Okružnog odbora DS-a i aktuelni predsednik SO Pančevo, podneo ostavku na mesto predsednika SO Pančevo posle tuče, a tuča je usledila - gospodin Milan Babić protiv Srđana Mikovića, predsednika opštine Pančevo? Priča se da je gospodin Miković miljenik Borisa Tadića. Građani Pančeva pitaju kako je Srđan Miković, sa svojim zetom Draganom Bosiljem, predsednikom Regionalne komore, isto iz DS-a, stekao ogromno bogatstvo? Da li je tačno da je Miković miljenik Borisa Tadića i da poseduje vilu na Dedinju? U postupku privatizacije otkupili su više pančevačkih preduzeća: "Slobodu", "Gaj", Fabriku stočne hrane i skroba "Jabuka" i druge fabrike po bagatelnim cenama. Da li je tačno da je gospodin Miković, koristeći veze i prijateljstvo Borisa Tadića, dozvolio izgradnju ''Maksi'' diskonta u centru grada? Da li ste mi vratili vreme, gospodine predsedavajući?
Jesam.
Evo, još dve rečenice, da završim, pa ću se javiti ponovo, ako mi dozvoljavate. Insistiram da se ovi navodi provere i da dobijemo odgovore na ova pitanja, zbog javnosti i građana. Pitanja još imam, nastaviću u sledećem javljanju po Poslovniku. Insistiram da su svi ovi problemi problemi DS-a i njenog predsednika, još malo, Borisa Tadića, još malo predsednika Srbije, na to sam mislio, a pri tom vi, gospodine predsedavajući, uložite svoj autoritet graditelja, ubedite ministra da obavlja svoju dužnost i da dođe odmah u Parlament na zasedanje, ili prekinite ovu sednicu, napravite pauzu dok ministar Milan Marković ne dođe u Skupštinu.
Reč ima narodni poslanik Dragiša Đoković, ali nije u sali. Sada ima reč narodni poslanik Zoran Nikolić, pa gospodin Srđan Milivojević.
Gospodine predsedavajući, ne javljam se po Poslovniku, nego je ovo replika na izlaganje gospođe Vjerice Radeta, koja mi je i sada dobacila da pažljivo pročitam šta je ona rekla, ali bih i ja vama skrenuo pažnju da obratite pažnju na ono što sam vam govorio u prethodnom periodu. Evo, ja ću ponoviti. Dakle, ona mi je, recimo, zamerila, mada meni to ne smeta, da retko izlazim za govornicu i mnogo ćutim. Pošto sam dao savet koleginici iz LDP-a, daću ga i vama. Podsetiću vas na jednu činjenicu, koju sam već jednom vama izrekao, ali vi to, očigledno, niste razumeli i zaboravili ste, što nije dobro, političari treba da pamte. Dakle, u Narodnoj radikalnoj stranci, početkom dvadesetog veka, a vi baštinite, valjda, tu tradiciju, bar se tako predstavljate, postojala je podela posla. Laza Paču je radio za stranku, Stojan Protić se svađao za stranku, a Nikola Pašić je ćutao za stranku. Mi iz DSS-a smo vrlo često prinuđeni da ćutimo, zato što je državni i nacionalni interes iznad stranačkih interesa i zato što smo u ovoj poziciji u kojoj jesmo, vršimo vlast i najodgovorniji smo za sva dešavanja kada je u pitanju i ova država, i ovaj narod, i građani Republike Srbije. Pravo opozicije jeste da zloupotrebljava tu našu poziciju, ali, evo, dođe vreme kada, jednostavno, ne možemo da prećutimo, odnosno moramo i da odgovorimo. Vidim da vas je naročito zabolelo to što sam ovde otvorio pitanje da li to gospodin Tomislav Nikolić izlazi na izbore, bez obzira na to kada se oni raspišu. Ja sam razumeo gospodina Stefanovića da je on tako rekao. U velikoj sam dilemi. Znam da nije održana Centralna otadžbinska uprava i da nije zauzet zvanični stav, pa sam se zabrinuo da li je gospodin Stefanović ovlašćen da za ovom govornicom iznese oficijelni stav SRS-a, ili je, možda, izneo svoj sopstveni stav. Smatram da je jako dobro da se ovde ta stvar razreši. Što se tiče gospođice iz LDP-a, vi ste meni, naravno, jako simpatični, kao nov, mlad poslanik. Jako je dobro da vi ovde otvarate teme, apsolutno, nemam ništa protiv vas, niti protiv vaše stranke, samo konstatujem da od vas ništa ne zavisi. Kao što vi imate pravo da iznosite političke ocene o DSS-u, tako, verujte mi, to pravo podjednako imam i ja. Ne slažem se s vašom ocenom, i uvek ću protiv toga ustajati, kada kažete da mi nipodaštavamo borbu naših građana devedesetih godina. Verujte mi, svi koji sede u klupama DSS-a su bili u svojim sredinama jedni od vođa, ako ne i vođe borbe protiv bivšeg režima i za novi sistem vrednosti. Dakle, naš sistem vrednosti se umnogome razlikuje. Čvrsto verujem, a to i građani potvrđuju na izborima, da su građani voljniji da glasaju za sistem vrednosti i za one kao što je DSS, nego LDP.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, potom dr Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, javio sam se zbog vas, građani Srbije, u ime 445 članova Glavnog odbora DS-a, da vas obavestim da trenutno nije u toku nikakva sednica Glavnog odbora DS-a, jer kada se dešava sednica Glavnog odbora DS-a, onda je to događaj od vrlo velikog značaja za ovu zemlju i za njene građane i to prenose svi mediji. Na tim sastancima i sednicama Glavnog odbora donose se vrlo konkretne odluke, koje imaju i te kako dobre rezultate kod građana i po građane ove zemlje. Javio sam se da reklamiram povredu Poslovnika, člana 106. Predsedavajući je dužan da poslanicima koji uvredljivo govore o drugim poslanicima izrekne opomenu i kaže da se opomena izriče ako se upotrebljavaju uvredljivi izrazi, ako se iznose činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica. Molim vas da izreknete opomenu gospodinu Momiru Markoviću i gospodinu Topaloviću, jer ja sam član Glavnog odbora, a nisam član lopovske organizacije. Ja sam član Glavnog odbora DS-a i veoma sam ponosan što sam član Glavnog odbora DS-a, a kada budem želeo da budem član nekog preduzeća, onda ću osnovati sopstveno preduzeće. U Glavnom odboru DS-a sede časni, čestiti i pošteni ljudi. I Zoran Đinđić je bio član Glavnog odbora DS-a, i Boris Tadić, predsednik Republike Srbije, član je Glavnog odbora DS-a. Takođe, moram da reagujem na vrlo neprimerenu izjavu gospodina Topalovića. Jedina tuča koja se desila u Pančevu, gospodine Topaloviću, bila je tuča između policije i građana Srbije 1999. i 2000. godine, kada ste vi bili na vlasti i kada ste policiju poslali da osakati i obogalji građane Pančeva, zbog toga što su iznosili političke stavove koji se vama nisu sviđali. To je jedina i poslednja tuča u kojoj su demokrate u Pančevu učestvovale i veoma sam ponosan što sam tada bio u Pančevu, gospodine Topaloviću. Gospodin Miković Srđan jeste miljenik gospodina Borisa Tadića, ali je i miljenik građana Pančeva, pa su za njega glasali i do nogu potukli SRS. Kad već zloupotrebljavate ovu govornicu i postavljate pitanja, da vam kažem da smo morali volontere da zaposlimo gore, koliko stiže poziva u Poslanički klub DS-a, non-stop zvone telefoni. Pitaju da li je tačno da nije održana sednica SO Ruma? Rekli ste da nemate po 50 hiljada evra da delite poslanicima. Pitaju me - da li je istina da su uvedene privremene mere u Svilajncu, zato što je u Svilajncu juče blokiran budžet? Kaže - nisu uvedene privremene mere, ali je istina da je SRS podržala gradonačelnika u Svilajncu, odnosno predsednika opštine, i pobedila nas je, je li tako, gospođice Jovanović? Hoćete li vi sada, od vaše poslaničke plate, da date tamo građanima za grejanje, pošto ste juče blokirali budžet za 200 miliona dinara zbog zloupotreba? Da li ćete, gospodine Topaloviću, da kažete građanima gde se sve dešava tuča u poslaničkim klubovima SRS-a ili hoćete ja da vas o tome informišem? Sigurno neću sa ove govornice. Verujte mi na reč, ne postoji opštinski odbor SRS-a gde pred sednicu opštinskog odbora ne sevaju pesnice i ne pucaju šamari, zbog toga što ne možete da se dogovorite kako ćete da podelite ono što ste ukrali. Neću da zloupotrebljavam govornicu...
Molim vas za malo mira.
... jer sam pristojniji od vas, jer sam vaspitaniji od vas i pripadam drugačijem sistemu vrednosti. Mislim da sa ove govornice treba govoriti o zakonima i o amandmanima. Dakle, nema nikakve sednice Glavnog odbora DS-a ovog trenutka. Ja se izvinjavam što sam prekoračio vreme i što sam morao da se javim po Poslovniku, da na ovakav način odgovorim na laži i neistine izrečene na račun DS-a.
Molim narodne poslanike da, čuvajući dostojanstvo Skupštine, stvarno primerimo reči koje govorimo za ovom govornicom jedni drugima. Za reč se javio narodni poslanik Vladan Batić, potom narodni poslanik Zoran Krasić, pa narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim za malo strpljenja, svi ste zapisani ovde, dajte da iskoristimo vreme i da nešto korisno kažemo, ako već ne govorimo o dnevnom redu i o amandmanu narodnog poslanika Rajka Baralića.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, član 226. Pre toga sam hteo da kažem, kao neko ko se godinama zalaže za poštovanje ljudskih prava, pogotovu prava osoba sa hendikepom, da sam imao nameru da predložim da se uvede mogućnost da neko tumači ili prevodi osobama sa hendikepom, mislim na gluvoneme, o čemu se ovde priča, jer sam za pojedine poslanike mislio da, ne daj Bože, imaju tu vrstu hendikepa. Neki su me danas razuverili i dobro je ako nemamo tu potrebu, uz sav respekt prema osobama s tom vrstom hendikepa. Ono što sam hteo da pitam ministra za Kosovo i Metohiju i ministra prosvete je nešto što je objavljeno u ''Jug presu'', sa čim je javnost upoznao dekan Likovnog fakulteta u Kosovskoj Mitrovici. Likovni fakultet je, naime, otkupio četiri stana od Univerziteta iz Prištine, koji je izmešten u Kosovsku Mitrovicu, da bi pre desetak dana pripadnici obezbeđenja mitrovačke bolnice upali u tačetiri stana, prema izjavi dekana Likovnog fakulteta, to nije moja izjava, u vreme dok su oni bili na predavanjima, odnosno dok se nisu nalazili u stanovima. Rektor Prištinskog univerziteta, gospodin Zdravko Vitošević, takođe je izjavio za ''Jug pres'' da nije, navodno, tačna informacija da je došlo do razmene stanova, pa je ponovo dekan Likovnog fakulteta to potvrdio, jer je jedan od ta četiri stana stan u kome je on stanovao. Ponuda je da, kao, tu budu članovi obezbeđenja mitrovačke bolnice, ne znam od kada bolnica ima obezbeđenje te vrste i tako brojno, a da se gradi zgrada za potrebe zdravstvenog centra u Kosovskoj Mitrovici, pa kada se završi, onda će profesori Likovnog fakulteta dobiti stanove, a za sada, neka se snalaze kako znaju i umeju, pa su oni sada smešteni u dva privatna hotela u Kosovskoj Mitrovici. Mislim da bi bio red da se javnost obavesti i da se ministri izjasne o ovoj javnoj i zvaničnoj tvrdnji dekana Likovnog fakulteta u Kosovskoj Mitrovici.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pa, po Poslovniku, Aleksandar Martinović, da ne idemo dalje.
Gospodine Mrkonjiću, ja se pozivam na član 136. našeg poslovnika. Vidite i sami da postoji problem kako da dobijemo neophodna obaveštenja o zakonu koji je na dnevnom redu kada nema predstavnika Vlade, nema predstavnika predlagača. Ja neću da ulazim u to da li on poštuje ili ne poštuje Narodnu skupštinu, da li mu se gade neki poslanici, to je njegov lični izbor, međutim, moram da se pozovem na Poslovnik i na zakon, da je Vlada dužna da bude ovde dostojno reprezentovana od strane lica koje bi moglo da odgovori na sva pitanja koja se tiču zakona koji je na dnevnom redu. Mogu da shvatim da je Vojislav Koštunica, pod pritiskom, morao dotičnog da predloži za ministra za državnu upravu i ''protiv'' lokalne samouprave, kako se to sada preciznije iznosi, kao čoveka koji je ekspert za bezbednost. To je napisao čovek u svojoj biografiji, on predaje kod onog Dragišića na fakultetu i, verovatno, ako nije u pitanju sednica Glavnog odbora, onda je u Domu Skupštine savetovanje NATO-a, danas je i Karla del Ponte tu, a to je sve bezbednost i gospodin Marković, možda, mora da bude prisutan na tom kursu, da bi dobio još jednu diplomu kao uzorni kursadžija. To nema nikakve veze s ovim zakonom koji je na dnevnom redu. Mi ne možemo da raspravljamo ni zbog onih koji pokušavaju da omalovaže Narodnu skupštinu, a moram da kažem da je u Narodnoj skupštini izuzetno dobra diskusija, bez obzira na to šta je na dnevnom redu. Gospodo poslanici, dokle god se o krupnim pitanjima naših života vodi rasprava za ovom govornicom, dobro je i znači da postoji politički sistem. Ali, ako u nastojanjima za nekom kulturom, poput nekih koji su pokazali ne samo nekulturu, nego i divljaštvo, 5. oktobra, nasednemo na tu priču i politički život prebacimo na B 92, RTS, onda će tamo da se priča o ljubičicama, a ne o krupnim i važnim stvarima koje su od interesa za građane Republike Srbije. Videli ste i sami danas, tokom ove rasprave, koja je s pravom ovakva, zato što nema predstavnika Vlade, da je toliko činjenica izašlo na videlo, da su građani tek sada imali prilike da saznaju neke stvari koje nikada ne bi mogli da pročitaju u kontrolisanim štampanim medijima, a pogotovu ne na B 92 i logističkim medijima za podršku NATO-u i svim protivnicima Republike Srbije. Gospodine Mrkonjiću, dobro je što ide ovako rasprava, dobro je što demonstrirate demokratski duh, dozvoljavate da sa ove govornice narodni poslanici progovore kao narodni tribuni, da obaveste građane šta se to sve dešava u državi, šta se priprema, a onog momenta kada dođe zaduženi ministar, kao predstavnik Vlade, onda omogućite raspravu u skladu s amandmanima, kako je i zakazana ova sednica.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, potom narodni poslanici Veljko Kovačević, Goran Davidović, Slaviša Topalović, Slobodan Maraš, Vjerica Radeta, Srđan Milivojević i Dragan Vujadinović.
Gospodine Mrkonjiću, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je sramota kada se poslanici DSS-a upoređuju sa slavnim državnicima Kraljevine Srbije sa početka 20. veka iz Narodne radikalne stranke. Ja ne vidim u sali narodnog poslanika Zorana Nikolića iz DSS-a, ali tu su njegove stranačke kolege, pa neka mu prenesu ovo što ću sada da kažem. U vreme kada su Srbijom vladali Nikola Pašić, Stojan Protić i Lazar Paču, na koje smo mi iz SRS-a danas izuzetno ponosni, Srbija je bila sve veća i veća, a 1912. godine oslobodili smo staru, odnosno južnu Srbiju i pripojili je Srbiji. Dana 24. novembra 1918, Srem je doneo odluku da se pripoji Srbiji, a sledećeg dana, 25. novembra 1918. godine, takvu odluku je donela Narodna skupština u Podgorici. U vreme kada je Lazar Paču bio ministar finansija, dinar je vredeo kao francuski franak. U vreme kada su radikali bili na vlasti u Srbiji, početkom HH veka, rumunski kralj Karlo I dao je onu čuvenu izjavu - ja bih hteo da od Rumunije napravim Srbiju. Vi mi kažite da li postoji danas ijedna država u Evropi koja bi htela da bude kao Srbija, kada su na vlasti DS i DSS? Dok su radikali uvećavali državu, dok je Srbija tada bila jedna od najpoštovanijih država u Evropi, vi ste, gospodo iz DSS-a i iz DS-a, sahranili dve države - SRJ i državnu zajednicu SCG. Danas ćutite, na sramotu celokupnog srpskog naroda, kada vaši prijatelji iz belog sveta pokušavaju da nam razbiju i državu Srbiju, odnosno da nam otmu Kosovo i Metohiju. Što se tiče izlaganja gospodina Srđana Milivojevića, čovek, očigledno, ima problem sa shvatanjem realnosti. Gospodine Milivojeviću, celokupna srpska javnost je mogla da vidi kako predsednik Opštinskog odbora DS-a u Rumi i samozvani predsednik Skupštine opštine Ruma skida sako i hoće da se tuče, odnosno fizički obračuna sa čovekom koji je 30 godina stariji od njega, koji je bolestan i koji nosi štap. Doveli ste vašu televiziju B92 da slika, odnosno da prikaže javnosti Srbije kako, tobože, zli i pokvareni srpski radikali u Rumi navaljuju na mirne, poštene i evropski orijentisane demokrate. Ali ste se onda preračunali. Očigledno ste izgubili nerve i onda je vaš predstavnik u Rumi, predsednik Opštinskog odbora DS-a, skinuo sako i, da se pokaže kao veliki junak, pokušao fizički da se obračuna sa jednim starim i bolesnim čovekom. Celokupna javnost je mogla da vidi kako se DS ponaša na delu. To što vi pričate - Evropa, demokratija, ljudska prava, to na jednu stranu, ali ono kako se vi ponašate, to je velika sramota. Mislim da su svi građani Srbije ubeđeni u to da to što vi radite u Rumi i u drugim lokalnim samoupravama predstavlja pokušaj da kompenzujete vašu nesposobnost da pobedite na izborima. Što ne možete na izborima, to pokušavate da kupite parama. Ja vas pozivam, gospodine Milivojeviću, da izađete za govornicu Skupštine Srbije i kažete u kojoj je to lokalnoj samoupravi u Srbiji SRS kupila bilo kojeg odbornika. Naš stav je jasan. Ne želimo tuđe odbornike sve dok se ne završi postojeći mandat. Kada se završi mandat, neka pređu u stranku u koju žele, ali nema primera da je bilo koji odbornik iz neke druge partije prešao u SRS, niti mi takve želimo da primimo. Puna je Srbija primera da DS i vaši sateliti kupuju odbornike, na taj način pokušavate da kompenzujete vaš poraz na izborima.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Veljko Kovačević, potom narodni poslanik dr Goran Davidović. Izvolite, gospodine Kovačeviću.
Poštovani narodni poslanici, kao što znate, pozivam se na član 226, da vas informišem o stanju u opštini Kladovo, a ujedno, da ponešto kažem u vezi s dosadašnjim izlaganjem nekih narodnih poslanika, što se tiče pozicione strane. Na primer, prvo bih pitao gospodina Milivojevića, predsednik sam Opštinskog odbora u Kladovu, da li ste čuli da se u Kladovu neko bije? Voleo bih odmah da mi replicirate. Ja sam tamo već 10 godina predsednik Opštinskog odbora, pa da to vidim, pošto ja ne znam, a rekli ste da nema opštinskog odbora gde se neki radikali nisu pobili. Za vas, toliko. Drugo, hteo bih da odgovorim gospođici Jerkov. Molim vas, pogledajte ovde, ovo je karta istočne Srbije - ovo je putna mreža Vojvodine, a ovo je putna mreža istočne Srbije. Ne zaboravite da se u istočnoj Srbiji proizvodi 30% od ukupne količine struje u Srbiji, u opštini Kladovo. To zlato ili minđuše, sve što imate, proizvodi se u Boru i to je sto posto zlato u Srbiji. Nisam nešto video da se mnogo zalažete za taj deo Srbije, za njegov razvoj, kao što se zalažete za Vojvodinu. Ne zaboravite, polovina mojih je u Vojvodini, imam pola familije u Vojvodini i dobro poznajem Vojvodinu. Ne znam zašto se toliko grčevito borite, kad je to toliko razvijeni deo. Valjda, treba nešto da se prenese, neki ravnomerni razvoj, i na taj deo Srbije, koji mnogo daje ovoj Srbiji, što je sasvim normalno. Još nešto ću kazati za ministra pravde. U Kladovu se nalazi preduzeće koje se nekada zvalo "Brodoremont" i, uz niz krivičnih prijava od Negotina do Kladova, nikako ne može da se reši problem malih akcionara. Naime, višestruka vrednost malih akcionara je umanjena tako što se od jedne firme pravi šest firmi, razvodnjavajući, tako da nekih 20% akcija koje su imali mali akcionari sada iznosi nekih 4%. Uzalud su sve krivične prijave koje se pokreću, stoje u fioci ad akta. Toliko, što se tiče toga. Drugo, za ministra Cvetkovića, koji je učestvovao u privatizaciji "Termoventa", gde je njegov pašenog jedan od kupaca, dozvoljava se sada da se dva puta uknjižava hipoteka, na neke čudne načine. To se, takođe, nalazi pod Kladovskim sudom, Republičkim sudom, ima krivičnih prijava. Posmatrajući celu situaciju, molio bih ove iz LDP-a da malo smanje strasti i da realnije gledaju na razvoj Srbije, a SRS će, u svakom pogledu, gledati da to izjednači. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Veljku Kovačeviću. Reč ima narodni poslanik dr Goran Davidović.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege poslanici, pored toga što sam član DSS-a, ja sam lekar i mislim da imam dovoljno objektivne kriterijume da procenjujem, kada neko govori sa ove govornice, da li u tom govoru ima i govora mržnje. U mom obraćanju sa ove govornice, a i mojih kolega iz DSS-a, nisam, zaista, primetio da postoji bilo kakav govor mržnje prema bilo kom, pa ni prema poslanicima LDP-a, jer smatram da različita mišljenja i različita viđenja pojedinih političkih situacija i odnosa ne treba da budu razlog za takvo jedno ponašanje. Što se tiče problema koje, navodno, DSS stavlja pod tepih, a tiču se grada Kragujevca, evo, ja ću danas da vam nabrojim kako DSS stavlja pod tepih probleme u gradu Kragujevcu. U prethodnom sazivu, pod Vladom na čijem čelu je bio Vojislav Koštunica, u gradu Kragujevcu je zaustavljena degradacija i razaranje grada, koje je, nažalost, bilo prisutno u nekom prethodnom periodu. Za samo kratko vreme od četiri godine, Kliničko-bolnički centar je prerastao u Klinički centar, čime je obezbeđen i određeni broj radnih mesta i pozicioniranje samog grada, da ne govorim o tome da je budžet Kliničkog centra u Kragujevcu, maltene, ravan budžetu grada Kragujevca. To dobro znaju oni koji se bave problemima zdravstva. Da ne govorim o tome da su centri Elektrodistribucije, "Telekoma" i PTT-a, koji su ranije bili udaljeni iz grada Kragujevca, ponovo vraćeni, jer to zaista, suštinski, pripada gradu Kragujevcu. Da ne govorim o tome da je Vlada otpisala dug od 460 miliona dolara, kao preduslov rešavanja bilo kakve druge priče koja se tiče problema "Zastave". Da ne govorim o dugu od 45 miliona koji je otpisan "Fiatu", da ne govorim o projektima ''astre'' i ''punta'' koji su sada u toku. Neću da govorim o formiranju Farmaceutskog fakulteta u prethodne četiri godine i o njegovom otvaranju, niti o višoj školi koju je koleginica pomenula, o izgradnji autoputa čijih je pet kilometara već završen i u planu je da se završava i dalje. Ovo je samo deo onoga što je urađeno za grad Kragujevac. Ovde čujemo sada da postoji, navodno, neki problem, koleginica iz LDP-a se zabrinula za neke kolege koje poznaje, koji su je pitali kako da se zaposle. Da nije sve ovo urađeno, voleo bih da vidim gde bi se te kolege zaposlile u gradu Kragujevcu, to je prvo. Drugo, zanima me, ako postoji takav problem i ako je neko želeo da se taj problem reši, mogao je da se obrati meni lično. Prvi put čujem od koleginice za takav problem, da se baš njoj obraćaju. Naravno, s onim što je konstruktivno, što je dobro, što se tiče same koleginice, slažem se, tj. da oročimo rešavanje ovog problema. Zaista je neophodno da uskladimo sa Zakonom o radu određene šifre koje se tiče zanimanja, a dobijaju se po završavanju ne samo visoke škole u Kragujevcu, nego i mnogih drugih škola. To sigurno treba da bude jedan od poslova resornih ministarstava i Republičke skupštine. Dobro je da izvršimo u što kraćem roku takvo jedno usaglašavanje, pre svega, zbog tih ljudi koji su te škole završili. Ono što želim ovomprilikom da istaknem i na šta želim posebno da skrenem pažnju, jeste da, što se tiče Univerziteta i ove visoke škole, pogledao sam pažljivo stenogram, nijednog jedinog trenutka nisam pomenuo da su ti ljudi završavali školu koja je nepostojeća. To zaista nije tačno i, dva-tri puta sam na to upozorio, radi se o školi koja je vrlo ugledna i koja je dobila sve potrebne akreditacije. Ono što je koleginica, takođe, pomenula, a vezano je za praktičnu akreditaciju jednog od smerova na ovoj visokoj školi, to je stvar poslovne politike škole i programa, kako će edukovati i u kojoj godini će koje smerove otvarati i upisivati. To, naravno, nije razlog da ljudi koji su završili taj smer posle toga ne mogu nigde da se zaposle. Naprotiv, sigurno je da će visoki farmaceutski tehničari, posle završetka ove škole, imati priliku i te kako gde da rade u gradu Kragujevcu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku dr Davidoviću. Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović, potom Slobodan Maraš, pa Vjerica Radeta.
Gospodine predsedavajući, član 226, tražim objašnjenje, na šta imam pravo po Poslovniku. Pre toga, da se osvrnem na izlaganje gospodina Milivojevića. Čuli smo od gospodina Milivojevića da je Srđan Miković, predsednik opštine Pančevo, miljenik Borisa Tadića. Ponavljam, građani Pančeva govore da je on povezan i učesnik je mnogih afera na teritoriji opštine Pančevo. Gospodin Milivojević sada nije tu. Znači, čovek za koga građani Pančeva tvrde da je umešan u sve ovo što ću da vas pitam naknadno, Srđan Miković, predsednik opštine Pančevo, miljenik je aktuelnog predsednika Srbije, još malo predsednika Srbije, Borisa Tadića. Znači, on je prijatelj i miljenik Borisa Tadića, i pored svega ovoga što sam pitao, što građani tvrde i što ću da pitam ponovo. Postavljam pitanje – da li Boris Tadić zna za sva dešavanja na teritoriji opštine Pančevo i za delovanje predsednika opštine Pančevo iz njegove partije, DS-a? Da li je on upoznat s tim? Opet postavljam pitanje, pošto indicije postoje, građani se opet javljaju, da li je tačno da je izbila tuča na Okružnom odboru DS-a u Pančevu? Da li je tačno da je Milan Babić, predsednik okruga DS-a, aktuelni predsednik Skupštine opštine Pančevo, podneo ostavku na mesto predsednika Skupštine opštine posle te tuče sa Srđanom Mikovićem, predsednikom opštine Pančevo? Da li je tačno da je Srđan Miković, sa svojim zetom Draganom Bosiljem, predsednikom Regionalne privredne komore, isto iz DS-a, stekao ogromno bogatstvo? Da li je tačno da Miković poseduje vilu na Dedinju? U postupku privatizacije, otkupili su više pančevačkih preduzeća, ponavljam, to sam malopre rekao, ''Sloboda'', ''Gaj'', Fabrika stočne hrane, jabuka i skroba, kao i druga, po bagatelnim cenama. Da li je tačno da je gospodin Miković, koristeći vezu i to što je miljenik Borisa Tadića, dozvolio izgradnju ''Maksi'' diskonta u centru grada, u centru Pančeva, bez građevinske dozvole? Zašto je Miković Srđan iz DS-a dozvolio izgradnju takvog objekta bez građevinske dozvole? Molim nadležna ministarstva da provere navode o vlasništvu ovih firmi, navode da ne postoji građevinska dozvola za ovaj objekat, a Ministarstvo policije - da proveri ko stoji iza ovih firmi i da li je to sve zbog toga što je neko miljenik aktuelnog predsednika Srbije, još malo, Borisa Tadića? Pitanje za ministra policije - da li može da proveri sumnje i tvrdnje građana Pančeva da je pomenuta zgrada, koja je urađena bez građevinske dozvole, namenjena za sedište NATO-a u centru Pančeva? Znači, molimo ministra da proveri da li je to tačno, kao i da li je tačno da je ta vila, za koju sam malopre pitao da li je Srđan Miković poseduje na Dedinju, izgrađena od provizije za tu zgradu u centru Pančeva koja je urađena bez građevinske dozvole? Insistiram da se ovi navodi provere i da dobijemo odgovore na ova pitanja zbog javnosti i građana, a pri tom, opet vam ponavljam, kao predsedavajući, uložite sav svoj autoritet da dovedete ministra da sedne na ovo mesto ovde, da možemo da nastavimo dnevni red, jer je on dužan po Poslovniku ove skupštine da prisustvuje sednici. Zahvaljujem.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, a potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. Nažalost, skupštinska govornica je postala jedino mesto odakle članovi LDP-a, odnosno poslanici LDP-a mogu da javnosti kažu neke istine i da iznesu neke činjenice. Osnovni razlog mog javljanja je ono što se dešava poslednjih dana u Srbiji. Mislim da ste svi svedoci da jedna kompanija, tačnije, Kompanija ''Delta'' vrši neverovatan medijski pritisak na sve medije u ovoj državi da bi se zataškala jedna istina, a to je da je Kompanija ''Delta'' učestvovala u švercu cigareta tokom 90-tih godina. Juče sam u Odboru za bezbednost, što je, naravno, RTS, odnosno Javni servis, prećutao, dao ministru Jočiću broj predmeta, ime policajca, tada kapetana, koji je radio taj predmet, izveštaj koji je napisao, iz kog se jasno vidi da je Kompanija ''Delta'' učestvovala u švercu cigareta preko graničnog prelaza Đeneral Janković, a u interesu bračnog para Milošević, odnosno porodice Milošević. Naravno, Javni servis je to prećutao zato što je pod velikim pritiskom, između ostalog, i Kompanije ''Delta''. Druga stvar koju bismo morali da prebacimo Javnom servisu je što je prethodnih dana prećutkivao na sve moguće načine izjave kako predsednika, tako i ostalih funkcionera LDP-a koji su ukazivali na to da postoji sukob interesa, da gospođa Milka Forcan ne može da bude osoba koja treba da brendira Srbiju, znači, ne može da bude na čelu Saveta. Faktički, to bi bilo brendiranje ''Delte'' a ne Srbije, i to je ono protiv čega smo se borili i što smo jasno govorili. Komisija za sprečavanje sukoba interesa je potvrdila te navode LDP-a, dala je svoje mišljenje da je u pitanju sukob interesa. Međutim, Javni servis je i to prećutao. Treće, što je veoma važno kad je u pitanju Javni servis, odnosno RTS, odnosno direktor te televizije, jeste besramna emisija koja je u utorak emitovana na RTS-u, emisija ''Ogledalo'', nakon koje je na najbezočniji način napadnut poslanik Batić, zato što je kritikovao rad Javnog servisa. Ta emisija je bila urađena u slavu ubistva premijera Đinđića i pozvani su kao gosti osobe koje su širom otvorile vrata 12. martu. Mislimo da je to sramno, da je sramno da direktor Javnog servisa vrši obračun sa svima onima koji ga kritikuju preko Javnog servisa čiji je direktor. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Slobodanu Marašu. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Mrkonjiću, najpre bih vas upozorila na član 121. stav 2 - ako narodni poslanik napusti salu Narodne skupštine i ostavi u poslaničkoj jedinici, odnosno pored nje, svoju identifikacionu karticu, služba Narodne skupštine odmah će tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine. Ovde je očigledno da je broj kartica na ekranu, vide se, evo, u prvim redovima imate tri-četiri kartice, a poslanika nema. Znam da ste vi doneli takav Poslovnik, ne vi, nego ovi odavde, da nije bitno koliko narodnih poslanika sedi ovde, ali s obzirom na to da poslanicima DS-a i DSS-a smeta kada zamolim gospodu snimatelje da malo pogledaju i snimaju, ukoliko im nije interesantno ovo što se radi u ovom parlamentu, zamolila bih vas da pozovete službu da ovo stanje učini relevantnim. Ako dozvolite da onda nastavim, molim da mi vratite vreme, pošto nisam koristila sva tri minuta koja sam, inače, mogla i po ovom članu, pa da nastavim po članu 104.
Već smo preduzeli mere, izvolite, nastavite od nule.
Dame i gospodo poslanici, osnov mog javljanja je član 104. koji upozorava da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Prosto je neverovatno kako se neki narodni poslanici vladajuće koalicije odnose prema ovom parlamentu. Ne razumem nervozu narodnih poslanika kojima je, to sam i juče rekla, valjda, neko naredio da moraju da sede u Parlamentu i da se s vremena na vreme jave za reč, da bi građani Srbije imali na umu da postoje i te stranke u Srbiji. Ne morate vi, gospodo, da sedite u sali da bi građani znali za vas. Znaju građani Srbije za vas po svom istanjenom novčaniku, po svojim izgubljenim radnim mestima, po svojim malim penzijama, po svom ovom zlu po kome ste poznati od petooktobarskog puča građanima Srbije, dame i gospodo. Interesantna je bila primedba gospodina Zorana Nikolića, ovo je neka vrsta replike, ali pošto se ovde dosta govorilo po Poslovniku, gotovo da se zaboravilo, mada ja nisam zaboravila na šta imam nameru da repliciram. Gospodin je rekao da ne razume zašto narodni poslanici ne govore isključivo po članu 103. Poslovnika. Ja ga sada pitam - ako je to jedini član koji se koristi u ovom parlamentu, čemu služe ostali članovi i čemu, uopšte, služi Poslovnik, zašto se ne napiše samo taj jedan član 103? Još bolje, predlagala sam i pre neki dan, neka nas sačeka neko ispred sale, neka nam daju tekst koji treba ovde da pročitamo, i onda će to biti najbolje za vas koji ne želite da čujete istinu o vama, o vašoj vlasti. Žao nam je što vam se to ne dopada, ali mi to moramo, hoćemo i mi ćemo to uporno da ponavljamo. Ovde reče gospodin Nikolić da je državni i nacionalni interes da oni ćute i da se zato ne javljaju po Poslovniku. Državni i nacionalni interes je da podnesu ostavke, mislim na Vladu i na predsednika Republike. Jedino je to državni i nacionalni interes, dame i gospodo. A gospodin Srđan Milivojević se, onako iznerviran i ljut, ovde pojavi, pa se najpre izvini što govori po Poslovniku, što je meni neverovatno. Nikada se neću izvinjavati što govorim po Poslovniku, izvinjavala bih se kada bih govorila mimo Poslovnika, a da se koristim svojim pravom iz Poslovnika, ne vidim kome bi trebalo za to da se izvinjavam. Moguće je da smo pogrešili, gospodine Milivojeviću, da nije sada sednica Glavnog odbora, nego predsedništva DS-a. Nas ta vaša formalna struktura ne interesuje, ali je činjenica da je Milan Marković tamo negde, na nekom sastanku svoje stranke, a ne sa narodnim poslanicima, gde mu je mesto. Vrlo bučno i žučno ste rekli da u Glavnom odboru DS-a sede časni i pošteni ljudi i da je tamo sedeo i Zoran Đinđić, da tamo sedi i Boris Tadić. Gospodine Milivojeviću, nisam razumela da li se žalite ili se hvalite. Mi ne tvrdimo da su svi članovi DS-a, odnosno Glavnog odbora DS-a nečasni i nepošteni, ali tvrdimo da nije častan i pošten Boris Tadić i tvrdimo da je Zoran Đinđić bio mafijaški premijer. Ako se vi time hvalite, vaša je stvar.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović. Posle njega, ima još četiri govornika po Poslovniku - Rajko Baralić, Srđan Milivojević, Nikola Vukelić i Žarko Obradović.
Poštovana gospodo, čl. 225. i 226. Mislim da ovde niko nije dobio, da danas pre podne, a i mnogo dana do sada, niko nije dobio, niti neki pojedinac, niti bilo koja poslanička grupa. U tom smislu, pozivam se na ova dva člana. Mislim da je za današnji rad, ovo je moja zamerka inženjeru Mrkonjiću i predsedavajućem Skupštine, trebalo da se obezbedi prisustvo ministra ili da se da pauza dok se to prisustvo ne obezbedi, jer, bez obzira na to što je ovde rečeno da je svaka reč za ovom govornicom dragocena, ne možemo, pojedinačno i svi zajedno, sve poslaničke grupe, opravdati ovaj naš, ja ga zovem u tekstovima – ''Hajd parlament'', priča ko šta hoće i kad ko hoće. Ne priča se na zadate teme, nego na slobodne teme. Da bi te slobodne teme imale svoju svrhu, celishodnost, mogao se odrediti dan za njih, kada će cela Vlada prisustvovati i davati konkretne odgovore, jer na ovaj način, kada se mešaju lokalne teme, mikroteme, makroteme, sve se pomešalo, kakav je efekat? Praktično, radi se o čisto predizbornoj kampanji, što je dobro, ali, ipak, pred ovom skupštinom stoje zakoni, beskrajno mnogo zakona koji su već u proceduri i sistemskih zakona koji će tek doći. U tom smislu, mislim da ovde nema pobednika, da svi mi moramo biti donekle postiđeni kao ličnosti, kao pojedinci, zbog toga što ne radimo efikasno. Ko je kriv u ovom slučaju, to će zaista vreme pokazati. Izbori će pokazati. Zaista se ne možemo osećati kao pobednici, niko od nas pojedinačno, niti bilo koja stranka. Drugo, veza sa realnošću i prag osetljivosti. Čini mi se, kao pojedincu koji pokušava da bude objektivan, nezavisno od pozicije, da je prag osetljivosti najveće partije najveći. Govorim o SRS-u. Ne može SRS sve potpuno relativizovati, reći o milionskom narodnom pokretu, kada je Srbija ustala, o 5. oktobru, da je to nenarodni puč grupice ljudi. Vi ste svedoci. Zašto relativizujemo vreme i ljude? Milioni ljudi su učestvovali, cela Srbija je stala. Da li je to ispravno ili neispravno, vreme će reći, ali to se desilo, to nije bio nenarodni skup grupice ljudi. Isto tako, svi mi moramo prag osetljivosti podići na neku tolerantnu meru, od strane svih poslaničkih grupa. Ne može niko imati pravo da vređa drugu poslaničku grupu, a da, istovremeno, ne prihvata vređanje ili oštru kritiku te iste ili neke druge poslaničke grupe. Moja završna rečenica je - mislim da je trebalo danas da se ne održi rasprava, a da poslanici nemaju dnevnicu. To je moj predlog. Mi danas, gospodo, nismo zaslužili dnevnicu, zato što smo izgubili pre podne, a nismo uradili nijedan amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem Draganu Vujadinoviću. Reč još ima narodni poslanik Rajko Baralić, molim vas, samo minut. Prihvatam kritiku gospodina Vujadinovića. Međutim, meni je bilo rečeno da će ministar biti prisutan. Molim ministra da dođe i nastavak sednice u 15 časova. Izvolite.
Vrlo kratko. Sudiće birači ko je šta danas ovde uradio i ko je šta zaslužio. Javio sam se samo da kažem, kratko, dve stvari, koliko je važno ono o čemu sam govorio. Javili su mi se ljudi, pa su me pitali, Rajko, da li je moguće da direktor jednog javnog preduzeća, EMS-a, ima 89.000 dinara? Nije čovek čuo, direktor EMS-a ima platu, Elektromreža Srbije, 289.000. Usput da kažem, izvinjavam se, govoreći o svim ovim pitanjima, pomenuo sam samo jedno ime, a to mi nije bila namera, mogao sam pomenuti i sva druga, gospodina Tomića, iz Agencije za imovinu, njemu Vlada, kao i nekima drugima, određuje platu. Elektromreža Srbije i drugi, gde upravni odbori produkuju platu, gde oni određuju koliku će apanažu imati članovi upravnih, ali i nadzornih odbora, naša su meta. Koliko građana Srbije ne može da plati struju, zato što ovaj čovek ima 300.000 mesečno platu. O čemu, ljudi, mi ovde pričamo? O čemu je ovde reč? Koliko ljudi u Srbiji, jug Srbije, istok Srbije, ne može da izmiri svoje finansijske obaveze, ni 1.000 dinara mesečno, zato što njihov direktor ima skoro pola miliona mesečno! To je ovde tema. Zahvaljujem.
Dobro je da se neko izvinjava kada nešto pogreši, mislim da je gospodin Rajko dužan da se izvini gospodinu Milanu Tomiću. Hvala najlepše. Nastavak je u 15 časova. Ima još četiri govornika. Nadam se da će ministar doći. Sednicom će predsedavati gospodin Esad Džudžević.
Poštovane koleginice i kolege, nastavljamo popodnevni rad. Pre toga ću vam pročitati potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini, za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je Izveštaj RIK-a o izboru narodnog poslanika, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dejanu Stojiljkoviću, izabranom sa izborne liste DSS-NS - dr Vojislav Koštunica. Na osnovu Izveštaja RIK-a i Izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnog poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dejanu Stojiljkoviću. Čestitam narodnom poslaniku.Nastavljamo rad. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, javljam se po članu Poslovnika i reklamiram povredu Poslovnika, članovi 104, 105. i 106. Dakle, u prepodnevnom delu zasedanja Parlamenta, nekoliko poslanika SRS-a je iznelo grube neistine i uvrede na račun DS-a, pre svega, na pokojnog predsednika Vlade Zorana Đinđića. Gospođa Vjerica Radeta je kazala da je to mafijaški predsednik Vlade. Gospođo Radeta, mafijaški predsednik Vlade se prepoznaje po tome da li nosi hekler ili pištolj i da li tim pištoljem vitla ispred Parlamenta ili ne. Mafijaški predsednik Vlade se prepoznaje po tome da li iza njegovog rada ostaju prazni novčanici građana Srbije, a puna groblja i kapele. U tome ne prepoznajem Zorana Đinđića, niti prepoznajem Zorana Đinđića kao predsednika takve vlade. Jednog drugog čoveka prepoznajem kao čoveka koji je mahao pištoljem ispred Skupštine Srbije i potezao hekler na studente, a u desnom džepu nosio koru od banane, ne bi li se neko okliznuo i sapleo na tu koru banane. Ne želim da raspravu otvaram u ovom pravcu. Mislim da je vaš ton, pogotovo juče, bio neprimeren, kada ste kazali da je Demokratska stranka ubila Zorana Đinđića. Da li vi to, gospođo Radeta, možda, imate neke nove okolnosti i saznanja u vezi s ovim tragičnim događajem? Zašto ih ne kažete specijalnom tužiocu, nego iznosite Parlamentu i građanima? To su neistine i dezinformacije. Ne želim da upoređujem rad vašeg predsednika i predsednika Zorana Đinđića. Mislim da to nije ni primereno, ni potrebno. S druge strane, stigao je gospodin ministar, Milan Marković. Mislim da ste celo prepodne žalili, kukali i jadikovali što njega nema. Više se neću javljati po Poslovniku, da pokažem da smo spremni da radimo. Takođe, želim da odgovorim gospodinu Topaloviću. Pametnom čoveku treba ponoviti jedanput, međutim, ponavljanje je majka uspeha za one koji nisu uspeli u životu. Probaću da vam ponovim nekoliko puta. Nikakve tuče u Pančevu, na sednici Opštinskog odbora DS-a, nije bilo. GospodinMiković je miljenik svih građana Pančeva, koji su za njega glasali i on je, zahvaljujući tim glasovima, pobedio sve vas na izborima u Pančevu. Zbog toga je predsednik opštine Pančevo. Demokratska stranka nema nikakvih problema u svom funkcionisanju. Mi jako dobro znamo ko će biti kandidat za predsednika Srbije i nemamo problem da neposlušne članove u Novom Sadu umirujemo i licitiramo da li će se kandidovati ili neće, niti imamo problem da predsednik stranke mora da završava pravni fakultet, pa bi se onda kandidovao. On je sve svoje obaveze na vreme uradio, spreman za pobedničku trku, spreman da ponovo preuzme funkciju predsednika države, kada pobedi na predsedničkim izborima. Dakle, izvinjavam se još jedanput što sam morao da se javljam povodom povrede Poslovnika. Gospođo Radeta, mislim da je nepotrebno da se javljam povodom povrede Poslovnika, kao što to rade članovi SRS-a. Javljam se, ne kada uvredite mene, na to sam navikao, ali se javljam kada uvredite čoveka koji mrtav, koji je svoj život položio da bismo mi svi živeli kao sav normalan svet. Zahvaljujem i vama i građanima Srbije.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS nikako ne želi da vrši opstrukciju rada ove skupštine. Mi smo samo želeli da privolimo ministra Markovića da se vrati u salu i da na taj način više ne ponižava Narodnu skupštinu i nas - narodne poslanike. Jasno je da u pojedinim jedinicama lokalne samouprave vlada potpuni haos, koji je svoju kulminaciju dostigao 8. oktobra, na sednici Skupštine grada Beograda. Taj haos i nasilje se prelivaju i u ostale opštine u kojima DS pokušava da na silu uzurpira vlast. Problem je što se Ministarstvo za lokalnu samoupravu ponaša kao ekspozitura, odnosno produžena ruka DS-a i što svojim ljubavnim pismima legalizuje pravno nasilje koje čini DS. Pretvaranje Ministarstva u privatni feud DS-a ima, očito, domino-efekat i širi se po svim ministarstvima, pa se tako proširilo i na Ministarstvo inostranih poslova. Podrška Hrvatskoj da postane nestalna članica Saveta bezbednosti UN predstavlja vrhunac udvoričke politike izvinjavanja Borisa Tadića i njegovih saradnika. Umesto podrške Hrvatskoj, naša diplomatija, koja je pod kontrolom Borisa Tadića, trebalo je da se pozabavi elementarnim pravima Srba koji su proterani sa prostora nekadašnje AVNOJ-evske države Hrvatske. Između ostalog, to je i pravo na povratak, bez šikaniranja i policijskih tortura, pravo na obnovu porušenih kuća i druge nepokretne imovine, zatim pravo na ostvarivanje penzija sa retroaktivnim delovanjem. Naime, od 1991. godine, pa sve do 1996. i 1997. godine, građani srpske nacionalnosti koji su proterani iz Hrvatske nisu primali te penzije i te penzije im ni do dan-danas nisu vraćene, a Hrvatska neprekidno odlaže rešavanje tog problema, u želji da ti ljudi, jednostavno, biološki nestanu, iz čega se vidi sva perfidnost nezavisne države Hrvatske. Zatim, tu su brojni drugi problemi. Pitamo se šta je sa nekoliko hiljada ljudi protiv kojih su hrvatski nadležni organi podigli optužnice za, navodne, ratne zločine. Na tim optužnicama nalaze se sviiole značajniji predstavnici Srba iz Krajine, a, pre svega, tu su obični građani koji su se samo borili za svoj život i za živote svojih porodica. Mi sada imamo slučaj da je predsednik Parlamenta Oliver Dulić čestitao aktuelnom predsedniku hrvatskog Sabora Vladimiru Šeksu izbor Hrvatske za nestalnu članicu Saveta bezbednosti, tom istom Šeksu koji je devedesetih godina, u vreme najvećeg pogroma Srba, bio, takođe, predsednik hrvatskog Sabora i potpredsednik HDZ-a, na čijem je čelu bio Franjo Tuđman. Podsetiću vas samo na neke izjave Vladimira Šeksa, sada, navodno, velikog demokrate, kojem Dulić šalje čestitke. Tako je u Australiji, u Adelajdu, gradu u blizini Sidneja, na mitingu hrvatske emigracije rekao: "Ko se suprotstavi težnji hrvatskom tisućljetnom snu, biće posečen hrvatskim mačem". Ili, njegova izjava na hrvatskoj radio-televiziji, gde kaže: "Uklonićemo svakog ko se suprotstavi stvaranju nezavisne države Hrvatske, pa makar to bio i brat po krvi". Podrška Hrvatskoj da postane nestalna članica Saveta bezbednosti, a posebno kada imamo u vidu da se time jača front zemalja koje se zalažu za nezavisnost Kosova, zatim, ako imamo u vidu da Hrvatska tuži Srbiju pred Međunarodnim sudom u Hagu, predstavlja potpuno suludu, neverovatnu i antidržavnu politiku Borisa Tadića i naše diplomatije. Podrška Hrvatskoj, s gotovo istovremenim raspisivanjem kaubojskih poternica i nagrada za lov na srpske glave, za lov na ljude koji su se borili protiv Vladimira Šeksa, Stipe Mesića i ostalih hrvatskih zlikovaca, koji su sada rado viđeni gosti Borisa Tadića, predstavlja krajnji dokaz da je vlast DOS-a, na čelu sa Borisom Tadićem, dodirnula dno.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Javljam se po članu 101. Poslovnika, a to je replika na izlaganje gospodina Srđana Milivojevića. Gospodine Milivojeviću, o kriminalnim radnjama Zorana Đinđića govorili su i sadašnji i tadašnji njegovi saradnici, a sadašnji vrh DS-a, između ostalih, evo, Boris Tadić, da ne nabrajam druge, Dragoljub Mićunović itd. Podsetiću vas u jednoj rečenici pisma koje su oni potpisali, između ostalih: "Pokušaj izvršnih organa i administracije da uzurpiraju svu vlast u stranci poznata je odavno kao ona opasna birokratska i autoritarna tendencija protiv koje se bore sve demokratske stranke, pa mora i naša. Predsednik Izvršnog odbora DS-a, deo izvršnih organa i administracije sasvim jasno su ispoljili ove sklonosti". Onda potpisnici ovog pisma, Boris Tadić, Dragan Domazet, Ljubomir Tadić, Desimir Tošić, Radoje Prica, Đorđe Zečević, Slobodan Vukčević, Lejla Ruždić, Borka Božović, Borivoje Mijatović, Mirko Ivković, Dušan Kuzmanović, Ištvan Maroš, Miodrag Brankov, Jovo Vukelić, Dragoslav Božić itd, između ostalog, kažu: "Momentalna opasnost za stranku je odsustvo svake kontrole materijalnog i finansijskog poslovanja, nepostojanja budžeta, sa predviđenim prihodima i rashodima, pa samim tim i proizvoljnost u trošenju sredstava". Dakle, Zoran Đinđić je bio taj koji je proizvoljno trošio sredstva DS-a, što, apsolutno, nije problem SRS-a, niti je to problem građana Srbije, ali je problem građana Srbije činjenica da Zoran Đinđić jeste bio mafijaški premijer, kao član ''surčinskog klana'', kao nadređeni Janjuševiću i Kolesaru, kao učesnik u kriminalnim privatizacijama poput, recimo, privatizacije "Popovca", kao glavnokomandujući u ''duvanskoj mafiji'', u ''naftnoj mafiji''. Ima toga koliko god hoćete i svi građani Srbije to znaju. Uostalom, podsetiću vas opet, sami ste to tražili, pitajte majku Zorana Đinđića, ona u novinama izjavljuje da treba pitati Ružicu Đinđić šta je to iza sebe u imovinskom smislu ostavio Zoran Đinđić. Kaže gospođa njegova majka da to jedino Ružica zna i da jedino Ružica zna ko je dolazio kao prijatelj u kuću Zorana Đinđića i ko bi, eventualno, mogao biti nalogodavac ubistva. Prepuštamo mi to, svakako, nadležnim organima, gospodine Milivojeviću, ali ovo je, takođe, nešto što smo naučili od vas. Vi za svako ubistvo koje se desilo u nekom vremenu optužujete vlast. Zar mi nemamo pravo da se na isti način ponašamo? Vi ste bili vlast kada je ubijen Zoran Đinđić. DOS je ubio Zorana Đinđića.
Reč ima narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević, po Poslovniku.
Poštovani poslanici, poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, drago nam je da je ministar došao, celo pre podne je bio odsutan, čekali smo ga. Čuli smo da se bavio uskim partijskim interesima svoje partije, a sada evo prilike da se bavi interesima građana Republike Srbije, odnosno interesima radnika, pre svega, radnika državne uprave i lokalne samouprave, poreskih organa, radnika školstva, zdravstva, kojima su se priključili u svojim zahtevima i radnici "Jumka" iz Vranja, "Azotare" Pančevo, "Robnih kuća" Beograd itd. Naime, radi se o nekoliko desetina hiljada radnika, gospodine ministre, koji štrajkuju i koji su članovi sindikata zaposlenih u upravi, pravosuđu i društvenim organizacijama. Ovom prilikom bih želeo da istaknem, pre svega, status u kojem se oni sada nalaze i zbog čega štrajkuju. Žalosno je da to samo jedna poslanička grupa ističe, žalosno je da oni nemaju šanse da sami kažu ono što ih muči, koliko ih muči. Upoznaću vas ukratko, a savetujem da sredstva javnog informisanja malo više posvete pažnju tome. Naime, oni kažu da se nekim kategorijama zaposlenih isplaćuju niže zarade od visine minimalne zarade, da se ne isplaćuje regres i topli obrok, da nije isplaćeno planirano povećanje zarada za treći kvartal tekuće godine, da se radnicima koji su proglašeni tehnološkim viškom ne isplaćuje otpremnina, da se najavljuje zamrzavanje zarada zaposlenima na novembarskom nivou, da ne postoji nikakav socijalni dijalog sa resornim ministarstvima po pitanjima zarada i drugih materijalnih pitanja zaposlenih, da se prolongiraju rokovi za pregovore za izradu posebnog kolektivnog ugovora za državne organe, da se Zakon o platama državnih službenika ne odnosi na zaposlene u lokalnim samoupravama Srbije, kao ni predlog posebnog kolektivnog ugovora za državne organe. Hoću ovom prilikom samo da podsetim da SPS želi da vam ukaže na ove anomalije u društvu, koje su aktuelne ovih dana, a to je da ima onih među radnicima u ovim organima i u ovoj zgradi koji primaju ispod 13 hiljada dinara mesečno. Da li im se isplaćuje topli obrok ili ne, to i ne znaju, ili su toliko transparentne platne liste koje dobijaju. Ko su tehnološki viškovi, kako im se isplaćuju ti nazovisocijalni programi, za koje SPS tvrdi da nisu socijalni programi? Ja ću više o tome govoriti kada se bude govorilo o amandmanima na Zakon o platama državnih službenika i nameštenika i o amandmanima na Zakon o državnoj upravi. Sada vas molim, gospodine ministre, da čujete ove njihove zahteve, da ih primite, jer oni to zahtevaju od vas, od predsednika Vlade, ministra finansija i od vas, ministre.
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, šef Poslaničke grupe DS-a.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pored toga što su neki, očito, krenuli u najintenzivniju izbornu kampanju, podsećam da član 101. Poslovnika kaže da nije dopušteno da se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izražava, da navodi u tom smislu druga lica, poslaničku grupu, itd. Gospodine predsedavajući, kada narodni poslanik Vjerica Radeta izriče najgore moguće optužbe na račun čitave jedne poslaničke grupe, onda imate obavezu da je opomenete, imate obavezu da zaustavite takve izjave sa ove govornice. Molim vas da ili izreknete opomenu narodnom poslaniku Vjerici Radeta ili zahtevam da se u danu za glasanje poslanici izjasne o tome da li je danas prekršen Poslovnik u više navrata. Insistiram na ovom kršenju koje je učinjeno poslednji put, ne samo zbog činjenice da se ne vodi računa ni o kome, ni o čijem integritetu, ni o čijem pravu na odnos prema pokojnom premijeru Đinđiću, već zbog toga što mislite da je baš sve, apsolutno sve dopušteno u političkoj kampanji. Nije sve dopušteno ni u ljudskom, ni u moralnom, ni u političkom smislu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine predsedavajući, ja sam se javila po Poslovniku isključivo zbog prisustva Milana Markovića. Molim vas da ponovo pišete da se javljam po Poslovniku, jer imam gospodinu Milanu Markoviću lično nešto da kažem. Kada sam već izašla, nisam imala nameru da repliciram koleginici Nadi Kolundžiji, ali mislim da nemate prava da podsećate bilo koga ni na moralne, ni na političke, niti na ne znam kakve okolnosti; ne mislim na vas lično, mislim na stranku kojoj pripadate. SRS nije ni u kakvoj specijalnoj izbornoj kampanji, mi smo u kampanji, što se toga tiče, uvek. Ako mislite da je kampanja govoriti istinu sa svakog javnog mesta, govorili smo istinu, gospođo Kolundžija, i nikada to nećemo prestati. Da li to nekome smeta, da li to nekoga boli, na ovaj ili onaj način, zaista tu ne možemo da vam pomognemo. Želim da podsetim i vas, gospođo Kolundžija, i građane Srbije, pre svega, da se predsednik srpskih radikala nalazi u Hagu kao politički zatvorenik pet godina, na osnovu optužnice koju su napisali Zoran Đinđić, Goran Svilanović i Nebojša Čović. Tu činjenicu nikada nijedan srpski radikal neće zaboraviti i nikada nećemo prestati o tome da govorimo. Naravno, sve ono što sam rekla malopre o mafijaškom predsedniku Zoranu Đinđiću nije, upravo, gospodine Krasiću, ja sam citirala deo teksta koji su, između ostalih, potpisali Boris Tadić i Dragoljub Mićunović. Oni su u to vreme tako mislili, to je njihova stvar, to je objavljeno u novinama i ne vidim u čemu je problem da se citira nešto što piše u novinama. Hoću da kažem, nisam ja i ne govorimo mi to, eto, sad iz osvete - Zoran Đinđić je napisao optužnicu s ovom dvojicom protiv Vojislava Šešelja, pa ćemo mi sada iz inata da pričamo ovo ili ono. Ne, mi samo iznosimo činjenice, istine, objavljene stvari, utvrđene stvari. Da li je bio šef ''duvanske mafije'' - bio je, da li Ružica Đinđić i dan-danas ide u ''Popovac'' po apanažu - ide, da li to znaju tamo svi građani - znaju, da li je bio na vrhu kriminalnih privatizacija - bio je, da li je Janjušević bio šef njegovog kabineta, Kolesar sekretar, šta je bio, da li je to radio - radio je. Gospodine Stanimiroviću, opet se štipajte, srpski radikali živi, zdravi i za ovom govornicom, biće nas još više, a vi ćete, juče sam vam rekla, biti puni modrica od štipanja, zato što ne možete da verujete, tako ste rekli, da je ovo 2007. godina, a ima živih srpskih radikala, i to eno ih u skupštinskoj sali, za govornicom. Biće nas još više, gospodine Stanimiroviću, žao mi je ako vam se to ne dopada, ceo dan niste bili ovde, idite, nastavite, spavajte, nemam ništa protiv.
Po Poslovniku, kolega Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku. Pre pauze, hteo sam da govorim o jednoj drugoj temi, međutim, osnovna tema zbog koje smo celo pre podne izgubili je ministar za lokalnu samoupravu, odnosno njegovo prisustvo ovde. Verujem da je u DS-u previranje, verovatno su izbori unutar DS-a, sada se pozicioniraju vrhovnici DS-a, i to je normalno. Vidim da se i primerak kandidovao, verovatno za dvorsku ludu, ali to je sada njihov problem, nije problem SRS-a. Zahtevam od predsedavajućeg, zahtevam od predsednika Narodne skupštine da obezbedi prisustvo ministra ovde, jer danas govorimo o zakonu koji on predstavlja Srpskoj radikalnoj stranci i ostalim poslanicima ovde. Danas govorimo o zakonu, danas govorimo o amandmanima koje on treba da usvoji ili, ako ih već odbacuje, da kaže zašto ih odbija. Danas pokušavamo da od ovoga što vi nazivate zakonom stvorimo nešto što je primenljivo i što bar može malo da koristi građanima Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovako bilo dvadesetak dana pre pada one vlade, upravo su se uzburkavale strasti, upravo su kretale unutarstranačke borbe, upravo se dešavalo opozicioniranje i, ode Vlada. Doduše, Koštunica se održao, bili su tehnička vlada. Ja sam danas hteo da postavim poslaničko pitanje na kraju javljanja po Poslovniku, ono kada sam se javiopre pauze. Hteo sam da pitam, koliko ste zaposlili u ministarstvima, agencijama i ostalim državnim pobočnim aparatima, koje ste izmislili od kada ste došli na vlast? Jedino preduzeće koje prima radnike, koje zapošljava građane, jeste Vlada Srbije, sa svojim izmišljenim, ne građane, pardon, sa svojim izmišljenim aparatima. Naravno, jedini uslov je da ste član DS-a, DSS-a, G 17 plus. Ne znam dokle će se oni zvati G 17 plus, jer, otpadne dvoje, i ponovo G 17 plus, otpadne petoro, i opet G17 plus. Kao narodni poslanik, tražim da nam se da sistematizacija radnih mesta, sa popunom radnih mesta u svim ministarstvima, jer ima ministarstava gde ima po 50 i nešto pomoćnika ministara. Neverovatno, i u zemljama koje su daleko jače, daleko ekonomski snažnije, daleko veće, toliko zaposlenih nema. Jedina firma koja funkcioniše je Vlada Srbije, a sve ostalo ste doveli do prosjačkog štapa.
O amandmanu, reč ima narodni poslanik Goran Rakovac, ali nije prisutan. Takođe, o Amandmanu i narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 226. Poslovnika Narodne skupštine - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Pitanje upućujem Borisu Tadiću, predsedniku Republike Srbije. U izbornoj kampanji, svojevremeno je obećao građanima Srbije da će rešiti pitanje afere ''Bodrum''. Podsećam, to je ona izborna krađa kada su poslanici DS-a Bojan Pajtić, Dragan Šutanovac, Vojislav Janković, zloupotrebili karticu, tada narodnog poslanika, Nede Arnerić. Boris Tadić je u toj izbornoj kampanji obećao da će iz svog okruženja odstraniti sve za koje se utvrdi da su učestvovali u tim kriminalnim radnjama, a danas, dame i gospodo, to su visoki funkcioneri DS-a. Afera ''Bodrum'' nije razrešena. Boris Tadić i DS obmanjuju građane Srbije kada kažu da je to pitanje rešeno, zato što je jedna druga kartica - Nataše Milojević, tako se zvala koleginica narodni poslanik, bila jedina zloupotreba koja je bila predmet sudskog spora i u tom sudskom sporu je osuđen tadašnji poslanik DS-a Alen Selimović. Dame i gospodo,podsećam javnost Srbije, pre svega, da to nije afera ''Bodrum'', da je afera ''Bodrum'' i dalje nerešena, da i dalje oko Borisa Tadića i, nažalost, u vrhu Srbije sede i Bojan Pajtić, i Dragan Šutanovac, ljudi koji su direktno odgovorni za izbornu krađu, a izborna krađa je ako neko ukrade glas narodnog poslanika u Narodnoj skupštini. Promena izborne volje je jedno od najtežih krivičnih dela. Podsećam vas, dame i gospodo, nekada ste lupali u šerpe i lonce da biste zaštitili izbornu volju građana i mi uvek podržavamo, naravno, ne lupanjem u šerpe i lonce, nego konkretnim delima, da je izborna volja građana svetinja, da niko ne sme da se ogreši o nju i tražim od Borisa Tadića odgovor na ovo poslaničko pitanje. Vas molim, gospodine predsedavajući, samo da uzmem određenu dokumentaciju, ako se niko drugi nije javio po Poslovniku, da se ja javim, jer sam već najavila da želim po Poslovniku da se obratim Milanu Markoviću, da bismo kasnije krenuli po amandmanima.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Slavko Jerković.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću citirati član 226. Poslovnika, zato što ga je moja uvažena koleginica pre toga citirala, ali se, takođe, pozivam na član 226. Svojevremeno sam tražio obaveštenje od ''Sokrata'',dok je bio u zajednici Srbija i Crna Gora, da mi da obaveštenje, kao narodnom poslaniku, koliko je izdato pasoša u konzularnim predstavništvima Srbije i Crne Gore u inostranstvu, odnosno u ambasadama širom sveta, i to Albancima, da ne kažem, Šiptarima. Taj odgovor nikada nisam dobio. Zajednica Srbija i Crna Gora više ne postoji, a odgovora nema. Ja ću ovom prilikom postaviti pitanje ministru unutrašnjih poslova gospodinu Jočiću, koliko je u vreme Gorana Svilanovića izdato pasoša Šiptarima sa Kosova i Metohije, ne samo u Srbiji i Crnoj Gori, nego širom sveta, po našim konzularnim predstavništvima? Drugo pitanje – za predsednika Vlade Srbije gospodina Koštunicu, da li je bilo polemike u Vladi, da li je održana bilo koja sednica u Vladi povodom neodmerenih izjava gospodina Šutanovca,u svojstvu ministra odbrane, da nijedan vojnik dok je on ministar odbrane neće da kroči na Kosmet? Gospodo, to je ozbiljno pitanje. On je ohrabrio separatiste. Vojislav Koštunica ćuti. Pitanje je da li se on ograđuje od takve izjave gospodina Šutanovca ili se solidariše s njim, da li je u pitanju dvostruka politika Vojislava Koštunice? Očekujem da će Vojislav Koštunica da odgovori na ovo pitanje, i to vrlo brzo, kako bismo znali koliko se u Vladi sprovodi politika u odnosu na Kosovo i Metohiju. Imam još jedan konstruktivan predlog. Smatram da narod Srbije i građani Srbije ne zaslužuju ovo što im se dešava. Zamolio bih predsednika Parlamenta da razmišlja na temu da se na državnom nivou osnuje jedna nezavisna komisija. Imamo toliko agencija, pa smatram da bi bilo uputno da se osnuje jedna nezavisna komisija, koja će biti sastavljena od profesionalaca lekara. Izvinjavam se, javiću se ponovo po Poslovniku.
Zahvaljujem. Po Poslovniku ima reč narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospođo Kolundžija, ovo liči na skupštinski rad. Koleginica Kolundžija me je usput pitala na šta ovo liči. Član 104. Poslovnika kaže - narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Član 113. istog poslovnika kaže - odredbe ovog poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine primenjuju se i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Ne stoji striktno, ali se podrazumeva da narodni poslanik, a i sva lica iz člana 113, na svakom mestu moraju da vode računa o dostojanstvu Narodne skupštine. Ne znam gde ste bili, gospodine Milane Markoviću, ceo dan. Pretpostavljam da ćete da nam kažete. Ili vam je trebao ceo dan da čitate i analizirate izjavu koju ste dali za list "Pravda", gde ste na najgrublji način povredili dostojanstvo Narodne skupštine. Evo, dame i gospodo, šta kaže u "Pravdi" Milan Marković, ministar za državnu upravu i ''protiv'' lokalne samouprave: ''Ne znam zašto su izašli''. Odgovara na pitanje zašto su izašli poslanici SRS-a juče, kada je on počeo, odnosno izašao da obrazloži neki amandman. ''Ne znam zašto su izašli'', pravda se Marković, i dodaje – ''držao sam se programa, čak pre mog izlaganja''... ne znam kog programa, verovatno televizijskog... ''i nije bilo neke rasprave, tako da jedino preostaje da su mi vratili za ono od pre dva dana kada sam ja u toku izlaganja radikala napustio salu.'' Zamislite koje omalovažavanje i koja bruka. Gospodine Milane Markoviću, ne znam da li vam je neprijatno zbog ovoga. Dalje, Marković naglašava da je to uradio jer se SRS nije pridržavala Poslovnika i tema, već su raspravljali o drugim stvarima. Ministar sebi dozvoljava da narodnim poslanicima kaže o čemu će sa ovog mesta da govore! Ovo je neviđeno. Ovo ni u najcrnje doba u Srbiji nije bilo, ako je crnje postojalo od ovoga od kad je DOS na vlasti, a teško da jeste. Dalje kaže Milan Marković – ''uz to'', slušajte ovo, ''nisam izašao samo ja iz sale, već su izašli i ostali iz DS-a, kao i iz DSS-a, LDP-a i druge stranke. Samo su članovi SRS-a ostali u sali'', kazao je ministar. ''Vratili smo se sa druge strane, dobro, u SRS-u su objasnili - vratili smo im ono što su oni uradili pre dva dana''. To je tačno. Ali, gospodine Markoviću, vi ste izneli neistinu. Prvo, nedopustivo je da kažete - izašli su i ostali iz DS-a. Vi ovde niste kao član DS-a, nego kao ministar. Znamo mi da ste vi kao član DS-a postali ministar, ali ovde ste, gospodine Markoviću, možete vi da gledate i gore, a ne u onaj ćošak, ali ovde ste ministar, pred ovim narodnim poslanicima. Evo vidite, ceo dan nismo govorili o amandmanima dok niste došli i tako ćemo 77 dana, dok ne budete tu. Napravite facu kakvu god hoćete, vama je to svejedno. E, pa, neće vam biti svejedno, budite sigurni. Znači, slagali ste, gospodine Markoviću, da su samo poslanici SRS-a ostali ovde. Ovde su bili i poslanici SPS-a, bio je i gospodin Vladan Batić. Aktivno je učestvovao u raspravi, kao i ostali poslanici. Ako je vama Skupština – Demokratska stranka, onda je to vaš problem, gospodine Markoviću. Skupština Republike Srbije pripada svim građanima Srbije, po volji je građana Srbije. Danas je u ovoj skupštini najviše srpskih radikala, a uskoro će nas biti mnogo više nego sada. Ne znam samo u koji ćete ćošak tada gledati, gospodine Markoviću, pošto ona tamo sobica ima rešetku na vratima, pa fali ćoškova, za razliku od ovih ovde.
Ima reč ministar Milan Marković. Izvolite.
Naravno, ima ljudi i reči koji ne zaslužuju nikakav komentar. Ja više želim zbog mojih kolega koji sede ovde i zbog javnosti da kažem ne da nisam ovo rekao, nego nisam ništa rekao za to glasilo SRS-a. Dakle, za njihovo glasilo, ako išta govorim, tražim autorizaciju. Ovo, apsolutno, nisam rekao. To, verovatno, Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić pišu tako kada su u miru. Kada su u svađi, verovatno, ne pišu ništa. Ne znam ko od njih dvojice sada uređuje "Pravdu", ne znam koga da poslušam za izborni zakon, koju struju u radikalnoj stranci, da li onu koja hoće direktan izbor gradonačelnika, da li onu koja hoće skupštinske izbore. Šta da vam kažem, partijsko glasilo, pa se još i međusobno svađaju. Nemam šta da kažem svima prisutnima ovde, nego - naravno da nisam ništa izjavljivao za to glasilo. Sve što izjavljujem, autorizujem. Možda je Vjerica Radeta pisala, ako je zadužena, mada je ona zadužena za ono na šta se normalnom čoveku, uglavnom, povraća.
Zahvaljujem. Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Slavko Jerković, onda Vjerica Radeta, Miloš Aligrudić, pa Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo, nastavljam po članu 226. i tražim obaveštenje - da li je država Srbija, odnosno Boris Tadić, kao predsednik, ili Vojislav Koštunica, po bilo kom osnovu angažovao Gorana Svilanovića da zastupa interese države Srbije u inostranstvu? Tražim obaveštenje i od Borisa Tadića i od Vojislava Koštunice. Predlog koji malopre nisam završio, radi se o konstruktivnom predlogu, više je da o tome razmisli i predsednik Parlamenta, a i sam Vojislav Koštunica. Rekao sam da građani Srbije ne zaslužuju ovo što im se dešava. Da bi se sve to izbeglo u nekim budućim izborima, ne bi bilo odviše da se obrazuje jedna nezavisna komisija lekara, koju će morati da prođe svaki pretendent na visoke državne funkcije, komisija lekara kojoj će jedina obaveza biti da ustanovi koje su psihofizičke sposobnosti pretendenata na visoke državne funkcije. Svakako, potrebna je i dvostepenost te komisije, omogućiti da postoji niža državna komisija – lekarska, i viša lekarska komisija. Ovo vam govorim zbog toga što visoki državni funkcioneri zaborave ko ih je izabrao, kako su došli na vlast, zaborave na narod i koriste se vlašću, zloupotrebljavajući svoje službene položaje, samo gledaju lični interes. Zaista je krajnje vreme da se ustanovi lekarska komisija, i to na državnom nivou, da nam se ne bi ponavljala šteta po državu Srbiju, šteta koju nanose neprekidno pojedini ministri, a posebno oni koji se bave spoljnim poslovima. Ja vam zahvaljujem.
Po Poslovniku se javila poslanik Vjerica Radeta, nakon toga Miloš Aligrudić, pa Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, čujem usput da se vodi oštra polemika o tome kako nama neko dopušta ovde da koristimo svoje pravo iz Poslovnika. Niti nam to ko dopušta, niti to može ko da nam zabrani, samo da vam bude jasno. Govorićemo ovde dokle mi mislimo da je svrsishodno, pre svega, dok ne ubedimo ministra Milana Markovića da se upristoji, jer je skandalozno da danas ceo dan ne bude u Parlamentu, da se sadpojavi i da pokazuje očigledne znake nervoze. Ne znam kako je prošao na ribanju kod Borisa Tadića, to je njegova stvar, ali ako ne može da podnese skupštinsku atmosferu, mogao je da popije neki bensedin, ne znam šta je već aktuelno od tih sedativa, i da se malo smiri, da se sredi. Ovom gospodinu što se javlja odozdo više ne može da pomogne nijedan sedativ, ni u nekoj većoj količini, od njega je i Bog digao ruke, ali gospodin Milan Marković je malopre pokušao da bude vrlo drzak i, zapravo, uspeo je da bude i drzak i bezobrazan i misli da je on sad mnogo važan. Za informaciju gospodinu Milanu Markoviću, većina građana Srbije to zna, glasilo SRS-a su novine ''Velika Srbija'' i mi smo vrlo ponosni na te naše novine, apsolutno, najbolje danas u Srbiji. Dnevne novine ''Pravda'', žao mi je što vam se ne dopada što date izjavu za ''Pravdu'', pa posle opovrgavate, kažete da niste dali izjavu. Zaista, Milan Marković neka vidi to s onim kome je davao izjavu. Možda je zato dobio po prstima od Borisa Tadića, zato što je dao izjavu za ''Pravdu'', ali ja zaista verujem onome što piše u ''Pravdi''. Ako to stoji pod navodnicima - rekao Milan Marković, onda je tačno da je on to rekao, ali njegovo ponašanje danas ovde je nedopustivo, dame i gospodo. Gospodine predsedavajući, opet vas podsećam i na član 104. i na član 113, da ministar mora da se ponaša i da poštuje ovaj poslovnik isto kao i svaki narodni poslanik i tražim od vas da se u danu za glasanje glasa da li je povređen član 104. Poslovnika malopređašnjim izlaganjem Milana Markovića. On može na nekom mitingu svoje stranke i na javnom mestu da govori ono što je malopre ovde izgovorio. To što je došao sa nekog sastanka gde su se, kažu, demokrate potukle, to zaista nije naš problem, a hvala na pitanju, SRS je, kao i uvek, jedinstvena, nema krila, gospodine Milane Markoviću u našoj stranci. Vi vidite sa delom vaše stranke, koji vam je Čeda već otcepio, koga će još da vam preuzme, ali to opet nije problem SRS-a, verujte, nije ni građana Srbije.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Po članu 104. Dakle, ja bih stvarno apelovao ako možemo da se vratimo temi dnevnog reda, zakonu na dnevnom redu i amandmanima. Vidite, mi možemo ovde sad svašta da iznosimo, i tu smo stavili poentu, svako ko je hteo, mogao je da kaže, i možemo da se vratimo na zakon. Prihvatam i to da bi ministar trebalo, u načelu, da bude sve vreme prisutan u sali kad brani zakon, njegovo prisustvo u tom delu ima smisla i razumem potpuno kada poslanici opozicije to prigovaraju. Znači, imam razumevanja za to. Međutim, strogo u formalnom smislu, njegovo prisustvo nije obavezno. To, ako hoćemo da tumačimo, nije vezano za to čiji je to ministar, da li on pripada DSS-u, DS-u itd, ja bih ovo isto izgovorio, kunem vam se, da je u pitanju ministar iz DSS-a. Znači, nikakve razlike nema, slučajno je sad u pitanju ministar koji pripada DS. Takođe, nemam razumevanja za to da neko, ako nema neki važan razlog, ne bude u sali, ali mi ne ulazimo, uopšte, u njegove razloge, mi govorimo samo o prisustvu i na osnovu toga izvlačimo zaključak da je naše legitimno pravo da ne dozvolimo da poslanici raspravljaju o zakonu i amandmanima koji su podneti ovoj narodnoj skupštini, samo zato što ministar nije prisutan. Verujte mi, to formalni razlog nije. Da je suštinski, u nekom smislu, i da imate pravo da se bunite, to priznajem i to prihvatam, ali ne može to biti razlog da mi uopšte ne raspravljamo, jer, na koncu, ne odlučuje ministar o tom amandmanu koji je podnet, nego odlučuje Narodna skupština. Najvažnije je da se ovde suoče mišljenja o tom amandmanu, a mi imamo pisani izveštaj Vlade o tome da li amandman prihvata ili ne prihvata. Desi li se da se u ovoj skupštini slože argumenti u prilog amandmana koji ministar nije prihvatio ranije, tim gore po ministarstvo, po ministre i po Vladu. Dakle, ne razumem šta, zapravo, poslanici opozicije hoće, da nas učine ispravnijim i po svojoj meri?! Pa, ako smo neispravni, valjda vi treba u tome da uživate, ne treba da se oko toga sekirate. To zaista ne mogu da razumem. Zašto ne bismo raspravljali o amandmanu koji je na dnevnom redu? Zaista vas molim i apelujem da se vratimo na raspravu o amandmanima, da završimo predlog zakona po dnevnom redu, jer je to jedini način da ova skupština funkcioniše. Rasprava o tome ko je kad izašao, zbog čega, ko je kome šta rekao, sve je to politički atraktivno i zanimljivo. I ja bih se ovde, isto, vratio na tu temu šta je značio izlazak vladajuće koalicije, što je krajnje neobično, to svi priznajemo, kad se na prvi pogled vidi, onog dana, ali neću da se vraćam na tu temu, zato što bi to otvorilo novu temu, objašnjavanje zbog čega je do toga došlo, ko je kako predsedavao itd. To je u ovom trenutku nevažno. Dakle, zaista vas molim, ako možemo, da smognemo snage da se vratimo na temu dnevnog reda. Očigledno da je ministar prisutan, trenutno nije u sali, vratio se, biće ovde, što je više nego očigledno, pa hajte, molim vas, da se vratimo na temu dnevnog reda, da raspravljamo o zakonu, da raspravljamo o amandmanima i da to ide nekim svojim tokom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam izašla da govorim o Milanu Markoviću, reći ću nešto drugo. Izašla sam da zahvalim jednoj velikoj grupi ljudi, ali najpre da kažem da je ministar poznat ko incidentna ličnost. Pre svega, to je osoba koja se identifikuje samo sa Demokratskom strankom. Ja bih kolegu Aligrudića, zaista, razumela da on govori o nekom čoveku koji, koliko do juče, nije bio potpredsednik Skupštine, ali pošto je on bio naš kolega i, tada, vajni opozicionar, kada je vaša stranka bila na vlasti, vrlo dobro se sećam da je s ovog mesta gde ja sada sedim, ili gde sedi gospodin Mrkonjić, on stalno insistirao da ministar Dinkić, Parivodić, Bubalo i svi oni koji su predlagali zakon u vreme kada je Vojislav Koštunica bio premijer prethodne vlade, a Marković, kažem, vajna opozicija, budu prisutni, nije ostavljao na miru skupštinsku govornicu. Non stop je izlazio, insistirao da ministar bude tu, tražio prekid sednice, pozivao se na član Poslovnika. Sad vidite koliko je on nedorastao toj funkciji. Ja sam to znala, dame i gospodo poslanici, čim sam videla one večeri da on, kao poslanik, sam za sebe glasa da bude ministar, znala sam da će da ostane u ulozi narodnog poslanika. On sa svešću ministra, ljudi, ne može da živi. On je i kao poslanik, i kao partijski funkcioner, neki tamo, otišao na brifing kod Tadića, ili već na žurku, ako su je pravili Krstić i Šaper, on je zgubidan, kao što je Tadić zgubidan, zajedno sa Markovićem i ostalima. Prema tome, nemojte nas da upozoravate, nego recite ministru da se uljudno ponaša, da se vrati ovde i da se prizove pameti. Izašla sam da zahvalim građanima Srbije. Pomoći će mi gospodin Todorović ako ne kažem ispravan broj, a nemoguće ga je reći u ovom trenutku, jer se svakog časa, iz sata u sat, ta brojka menja. Preko 600 hiljada građana Srbije je do ovog trenutka potpisalo peticiju, zahtev da se direktno prenosi suđenje predsedniku SRS-a prof.dr Vojislavu Šešelju, koje se očekuje da počne, kako-tako, 7. novembra. Danas želim da vam kažem da zahvaljujem, pre svega, onim ljudima, njih je sinoć bilo preko 7000, u krcatoj hali ''Pionir'', kada je košarkaški klub ''Partizan'' igrao sa klubom ''Barselona'', zbog činjenice da je više stotina ili, koliko sam informisana, čak, preko hiljadu navijača ''Partizana'' potpisalo peticiju za zahtev da se prenosi suđenje našem predsedniku. To isto su uradili, verujem da će večeras da urade, i navijači ''Zvezde'', kao i ''Vojvodine'', OFK Beograd, ''Radničkog'' iz Kragujevca, ''Rada'' i svuda širom Srbije, i da kroz takav otpor, pre svega, najoštrije žigošu ovaj režim, jer oni skandiraju protiv Tadića, protiv Koštunice, protiv Jočića, koji do dan-danas nije definisao kako mogu da unose zastave i transparente. Želim da im zahvalim i verujem da ta brojka ni izbliza nije konačna, da će, čak, biti i duplirana i da ćemo zajedno, a ima nas iz svih struktura, i mladih ljudi, i iz navijačkih pokreta, i intelektualaca, profesora univerziteta, poljoprivrednika, penzionera, nezaposlenih, ljudi koji su, čak, različitih političkih opcija, ali su to, pre svega, srpski radikali i srpske patriote, podržati takvu borbu profesora Šešelja i da će po njegovom povratku Srbija da ide mnogo boljim putem, a mnogima od vas će krv da se sledi u žilama onog trenutka kada uđe na ova skupštinska vrata. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 194. - predstavljanje Vlade u Narodnoj skupštini. U prvom stavu se kaže - pravo i dužnost predstavljanja Vlade u Narodnoj skupštini prilikom razmatranja svih pitanja iz njene nadležnosti ima predsednik Vlade. Vlada određuje članove koji je predstavljaju po pojedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora. Prema tome, gospodine Aligrudiću, i formalno i suštinski, ministar koji je određen od strane Vlade bi morao ovde da sedi. Takođe, gospodine Aligrudiću, ovde bi trebalo da sedi, po mogućnosti, i predsednik Vlade i ostali članovi Vlade. Pogledajte sednice i slike sednica do 2000. godine. Videćete da nije bilo sednice Narodne skupštine a da dve trećine Vlade nije sedelo u klupama u prva dva reda. To je, gospodine Aligrudiću, bio odnos Vlade i njenih ministara prema Skupštini Republike Srbije i prema poslanicima, jedna doza poštovanja. Nažalost, mi smo imali prilike da, kada je u pitanju ministar Milan Marković, vidimo njegovo poimanje poštovanja Skupštine i poslanika. Milan Marković je, izlaskom iz sale kada je vođenje sednice preuzela Nataša Jovanović, član SRS-a, potpuno obesmislio ovu skupštinu. On se, kao ministar, poistovetio s jednim delom Skupštine koji je, u znak protesta, izašao iz sale. Njegovo je bilo da ostane u sali, da kao ministar završi posao koji mu je dala Vlada, kao i danas. Vidite, po ko zna koji put dolazimo do suštinskog problema. Ovde je problem ukazati na lopovluk. Ovde je problem ukazati na kršenje Poslovnika. Ovde je problem ukazati na nepoštovanje Skupštine. Krivi su oni koji na to ukazuju, a ne koji to sve vreme krše i zloupotrebljavaju. Gospodine Aligrudiću, SRS želi samo jedno, da radimo u skladu sa Poslovnikom. Želimo da organi Srbije od Skupštine, predsednika Skupštine, predsednika Vlade, Skupštine grada Beograda, rade u skladu s Ustavom, zakonom i Poslovnikom koji su dobili. Nažalost, vi to ne radite. Mi vam na to ukazujemo, a vi nas optužujete da vršimo opstrukciju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, između dva svetska rata, postojao je jedan ministar u jednoj od onih brojnih vlada, koji u svojoj biografiji nije imao ništa drugo da napiše, nego je za "Politiku" izjavio da se političkim i ekonomskim pitanjima bavio od najranijeg detinjstva. Mislim da u tu kategoriju ministara spada i gospodin Milan Marković. Mi smo do sada, u velikom broju slučajeva, mogli da se uverimo da je to ministar koji nema mnogo veze sa resorom na čijem se čelu nalazi, da mu pravo nije jača strana i da se u tumačenju i primeni ustavnih i zakonskih normi ne snalazi baš najbolje. Ali, nije to suština problema. Suština problema je u tome da gospodin Milan Marković, kad god se umilostivi da dođe u salu Narodne skupštine, vređa narodne poslanike, i to, pre svega, narodne poslanike SRS-a. Ako ste mogli da primetite, u svom malopređašnjem izlaganju, gospodin Milan Marković se okrenuo isključivo prema delu sale gde sede narodni poslanici DS-a i rekao - to su moje kolege, i sve vreme svog izlaganja gledao je u tom pravcu. Sada ga ja pitam - šta je s ovim delom sale gde sede narodni poslanici SRS-a? Da li oni predstavljaju građane Republike Srbije? Ko je njih poslao u Narodnu skupštinu Republike Srbije? Gospodine predsedavajući, skrećem vam pažnju na to da se gospodin Milan Marković krajnje nedostojno ponaša i vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Ja sam se lično uverio, kada sam svojevremeno govorio o određenim predlozima zakona, da gospodin Milan Marković, dok narodni poslanici diskutuju, šalje poruke putem mobilnog telefona, smeje se, dobacuje, priča okolo sa svojim kolegama iz DS-a i uopšte ne prati šta mu se govori. Pošto se čovek prilično loše snalazi sa zakonima, bilo bi bolje da manje priča i da manje šalje sms poruke, a da za uzvrat sluša šta mu govore poslanici SRS-a, mogao bi nešto da nauči. Između ostalog, mogao bi da sazna da je na sednici Skupštine grada Beograda od 8. oktobra 2007. godine grubo povređen Ustav, Zakon o lokalnoj samoupravi i Poslovnik Skupštine grada Beograda, mogao bi da sazna da u velikom broju opština u Srbiji danas DS pokušava na silu da preuzme vlast od SRS-a, mogao bi da sazna da partijski aktivisti DS-a na terenu, širom Srbije, posebno po Vojvodini, danas pokušavaju da kupe za stranu valutu odbornike DS-a, i da ima imalo morala, da ima imalo čestitosti, taj čovek bi, primenom zakona, sve to morao da zaustavi.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, građani Srbije, čitavog prepodneva slušali smo kmečanje i kukanje - zašto nema ministra, gde je ministar, samo da dođe ministar, pa će oni njemu svašta da kažu. I, došao je jedan od najboljih ministara u ovoj vladi, ministar za lokalnu samoupravu, gospodin Milan Marković... (Zoran Krasić, s mesta: Po kom članu?) ... član 104, hvala, gospodine Krasiću, što me opominjete, jako mi je drago. Došao je ovde da čuje kako će Vjerica Radeta pročitati "Politikin zabavnik", onda uzmemo i pročitamo "Pravdu", spremila je i "Mikijev zabavnik", "Alana Forda". Zna gospodin Milan Marković sam da čita novine, znaju i građani Srbije da pročitaju novine i jako dobro zna gospodin Milan Marković šta je izjavio za vaše partijskoglasilo, a šta nije izjavio. Imali ste prilike da krenemo u normalnu raspravu o amandmanima. Očigledno, to vama nije namera i nije želja. Vaše je legitimno pravo, kao opozicije, da pokušavate da pravite opstrukciju Parlamenta, i to je poznat model političke borbe, ali i legitimno pravo nas iz većine je da tražimo da vam se izrekne opomena. Ponovo podsećam gospodina predsedavajućeg da je gospođa Nada Kolundžija tražila da po članu 106. Poslovnika izreknete opomenu gospođi Vjerici Radeta, jer je ovde grubo prekršen Poslovnik i grubo vređana i DS i predsednik Zoran Đinđić. S druge strane, gospođo Radeta, ako ne možete da me nadgovorite, sigurno možete da me nadćutite, uopšte to nije teško, verujte. Očekujem da nastavimo normalan rad. Ministar je stigao. Nadam se da ste pročitali sve ''Mikijeve zabavnike'' koje ste od kuće poneli. Čim budete prekinuli ovakvu raspravu, po Poslovniku, gospodin Milan Marković, koji je bio u prošlom sazivu Parlamenta poslanik i dobro zna Poslovnik, doći će. Ne moram da ga branim. Njega brane rezultati rada. Ovde sam čuojednu rečenicu - kada se bude vratio gospodin Vojislav Šešelj iz Haga, mnogima će se zalediti krv u žilama. Živ sam se prepao, ali ne za sebe, nego za svoj grad. Kad god je Vojislav Šešelj aktivan u politici, negde krenu kolone izbeglica, pa znajte, građani Kruševca, sada smo mi, izgleda, na redu. S Kosovom su završili u vreme prošlog mandata i sada pikiraju neku novu teritoriju, Kraljevo, Kruševac, Čačak, njima je svejedno odakle će krenuti izbeglice. Bitno je da se bilten "VelikaSrbija" uredno izdaje, a za vreme njihove vlasti Srbija je sve manja i manja. Ozbiljno sam zabrinut za građane Srbije, ako bi ikada SRS dobila priliku da se bavi ozbiljnom politikom. Naravno, to se nikada neće desiti, jer građani Srbije žele da idu u Evropu, a ne da idu izbegličke kolone. Hvala.
Reč ima, po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Batić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo, član 226. Juče sam sa ove govornice zatražio da se Vlada Republike Srbije, resorno ministarstvo i Republička radio-difuzna agencija odrede prema emisiji koja je preksinoć, u udarnom terminu, emitovana na Javnom servisu, dakle, na RTS-u, tražeći odgovore na pitanja koja potpuno kompromituju i Javni servis i medijske slobode, a afirmišu zločin i zločince. Umesto odgovora, danas u nekim novinama sa mnom pokušava da vodi polemiku novinar u pokušaju, sa kojim ja uopšte nisam polemisao. Ne polemišem s izvođačima najprljavijih radova Aleksandra Tijanića. Zašto taj novinar u pokušaju pokušava sa mnom da polemiše? Zato što sam tražio da se objasni kako je moguće da u udarnom terminu Javnog servisa nastupa čovek koji je član najvećeg kriminalnog klana u Hrvatskoj. To nisam izmislio ja. Možete pogledati sajtove, i to sajt ''Mladi protiv droge'', hrvatski sajt, gde se govori o kriminalnom dosijeu Iva Pukanića. Možete pogledati sajt B.A.B.E - budi aktivan, budi emancipiran, gde se govori o nasilju u porodici, a koje čini isti taj čovek. Čak ni to nije važno, važno je ono što je on rekao na programu RTS, gledaocima RTS-a, onima koji plaćaju pretplatu. Ivo Pukanić je rekao sledeće, molim vas, gospodo radikali, i vi ćete pronaći da je ovo nedopušteno, čovek kaže na programu RTS-a, Ivo Pukanić: "Vi se bavite nekim stvarima koje jedavno, davno Evropa prošla. Mi smo na 400 kilometara od vas, ali, vjerujte, kao da smo četiri tisuće kilometara daleko od Srbije. Mislim da bi se Srbija trebala prestala baviti nekim stvarima i suočiti se sa stvarnošću i budućnosti". Onda Ivo Pukanić nastavlja: "Nema političke pozadine u ubistvu Zorana Đinđića i da se tu ne radi o političkom ubojstvu, već da se iza toga krije mafijaški obračun". Onda Ivo Pukanić kaže: "Da nije bilo Gotovine, verovatno bi još trajao rat na ovim prostorima, a ja vam kažem, da nije bilo Gotovine, vi bi još imali Miloševića u Beogradu". Dakle, to sve poreskim obveznicima Srbije izjavljuje čovek, vređajući Srbiju i srpstvo, vređajući pokojnog premijera, veličajući Ante Gotovinu. Svi ćute. Stoga, mislim da bi trebalo što pre da dobijemo odgovor u ime svih građana koji gledaju RTS.
Zahvaljujem. U skladu sa članom 98. Poslovnika, određujem pauzu od 15 minuta. Pozivam šefove poslaničkih grupa na konsultacije. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 17,05]] Poštovane koleginice i kolege, nastavljamo rad. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Hteo bih da obavestim poslanike Skupštine šta je, na neki način, rezultat ovog dogovora koji su imali predstavnici stranaka sa predsedavajućim. Ne bih hteo da ulazim u to zbog kojih razloga ova skupština dolazi u situaciju u kakvu dolazi, jer bi to verovatno proizvelo novi talas izlazaka po Poslovniku i stvar ne bi bila rešena. Očito je da postoji određen problem. Ne osećamo da smo mi krivi ili da smo mi razlog zbog čega je situacija kakva jeste. Između ostalog, smatramo da bi to trebalo, pre svega, rešiti na neki drugačiji način. Trebalo bi da se to uvaži, da se nađe modus, kako bismo pokušali da izađemo iz ovakvih situacija u koje, neminovno, sigurno ne iz namere, nego sticajem okolnosti, dolazimo. Moramo da sednemo svi zajedno i da se o tome dogovorimo. Mi ćemo pokušati, u skladu sa dnevnim redom, da završimo ovu tačku dnevnog reda, ali ne možemo da vam obećamo, ako sa druge strane dođe povod, da ćemo preko toga preći i da ćemo prepustiti mogućnost da odgovorimo na način kako mislimo da je adekvatno u tom momentu. Ponavljam, nije problem u Skupštini Srbije, nije problem ni u poslanicima pozicije, ni u poslanicima opozicije. Problem je trenutno u odnosima u kojima se nalazi naša država. Neću da govorim koji su to razlozi sada, da to ne bi izazvalo novu lavinu, ali, očito, neke stvari moraju da se reše. I mi, a i građani Srbije moraju da znaju šta se suštinski dešava. Mislim da ćemo onda imati mnogo jednostavniju mogućnost da u Parlamentu radimo u skladu sa dnevnim redom.
O amandmanu, reč ima kolega Branislav Nedimović, pa Vjerica Radeta, pa Zoran Krasić.
Poštovani gospodine predsedavajući, kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, konačno da se vratimo na raspravu o amandmanima. Pred nama se nalazi amandman koji je podneo kolega Rajko Baralić. Iskren da budem, toliko je davno bilo od kada je kolega Rajko Baralić govorio o svom amandmanu i o razlozima zašto treba glasati za amandman, da se više ne sećam šta je čovek rekao. Uzećemo stenogram, što bi rekle kolege radikali. Apsolutno podržavam kolege iz SPS-a koji su se znatno angažovali na radu na amandmanima oko izmena i dopuna Zakona o Vladi. Plod njihovog rada je i nekoliko usvojenih amandmana od strane Vlade Republike Srbije. Ovaj amandman na član 12, koji kaže da se naslov iznad člana 40. briše, a član 40. menja i glasi, kaže: "Odnosi predsednika Republike i Vlade zasnivaju se na saradnji i na pravima i dužnostima koji su određeni Ustavom, zakonom i drugim opštim aktima". Kolega Rajko Baralić predložio je da se iza reči: "zasnivaju se" briše deo koji kaže: "na saradnji". Dakle, ovde se na neki način osporava ova saradnja između predsednika Republike i Vlade Republike Srbije, ali bih vam na kratko citirao članove 111. i 112. Ustava Republike Srbije, koji kažu: "Predsednik Republike izražava državno jedinstvo Republike Srbije", a što se tiče nadležnosti, u članu 112. se kaže: "Predsednik Republike: predstavlja Republiku Srbiju u zemlji i inostranstvu; ukazom proglašava zakone, u skladu sa Ustavom; predlaže Narodnoj skupštini kandidata za predsednika Vlade, pošto sasluša mišljenje predstavnika izabranih izbornih lista; predlaže Narodnoj skupštini nosioce funkcija, u skladu sa Ustavom i zakonom; postavlja i opoziva ukazom ambasadore Republike Srbije, na osnovu predloga Vlade; prima akreditivna i opozivna pisma stranih diplomatskih predstavnika; daje pomilovanja", itd. Isto tako, u članu 122. i članu 123. date su definicije položaja Vlade Republike Srbije i njene nadležnosti. U članu 122. se kaže da je Vlada nosilac izvršne vlasti u Republici Srbiji, a nadležnosti Vlade su da utvrđuje i vodi politiku, izvršava zakone i druge opšte akte Narodne skupštine, donosi uredbe i druge opšte akte radi izvršavanja zakona, predlaže Narodnoj skupštine zakone i druge opšte akte itd. Jednostavno, ukoliko bi se brisala ova odrednica koja je predviđena amandmanom kolege Rajka Baralića, da ne postoji saradnja između predsednika Republike i predsednika Vlade, onda ne znam kako bi taj odnos između dva dela izvršne vlasti uopšte funkcionisao, jer treba da funkcioniše na saradnji. Mislim da je to osnovna intencija, da svi državni organi treba da uspostave saradnju između sebe. To je definisano i samim Ustavom Republike Srbije. Novi ustav Republike Srbije na potpuno drugačiji način definiše materiju odnosa između predsednika Republike i Vlade. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi to se uređuje drugačije nego u Zakonu o Vladi. Prema novom ustavu, vanredno stanje više ne uvodi predsednik Republike na predlog Vlade, član 83. tačka 8. Ustava iz 1990. godine, već to radi Narodna skupština, odnosno zajedno predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine i predsednik Vlade, ako Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane. Dakle, uopšte rečeno, uspostavlja se jedan novi odnos između ovih najvažnijih državnih institucija i nosilaca izvršne vlasti i Poslanička grupa DSS-a smatra da treba da ostanu one odrednice koje stoje u Predlogu izmena i dopuna Zakona o Vladi, a da ovaj amandman koji je podneo kolega Rajko Baralić ne treba da se prihvati. Jednostavno, podržavam stav Vlade koja, takođe, smatra da ovaj amandman ne treba prihvatiti, tako da vas pozivam da u danu za glasanje ovaj amandman kolege Rajka Baralića ne prihvatite, osim, možda, ako kolega Rajko Baralić dodatno ne elaborira koja je suština ovog amandmana.
Reč ima narodni poslanik Milena Stanković, po Poslovniku. Mislio sam da ste, na osnovu konsultacija, odustali od diskusije, bili ste na konsultacijama.
Ako je gospodin Todorović, odnosno Srpska radikalna stranka, na konsultacijama pristala da prestane da diskutuje po Poslovniku, to ne obavezuje LDP. Mi i dalje govorimo po Poslovniku. Član po kome sam se javila jeste član 225. Želim da obavestim Parlament o tome da smo mi, predsedništvo LDP-a, sinoć imali sastanak na kome smo doneli neke važne odluke i te odluke smo danas, u formi saopštenja, poslali medijima, koji su javnost obavestili o tome. Na tom predsedništvu smo doneli odluku da ćemo učestvovati na predsedničkim izborima, doneli smo odluku o predlogu kandidata, koji ćemo izneti pred naš glavni odbor. To će biti, za javnost, naš predsednik, gospodin Čedomir Jovanović. Razlog zbog koga sam izašla da govorim jeste što danas na Javnom servisu nigde, ni u nekom malom tekstu, nismo mogli da vidimo ovo obaveštenje za javnost. Dakle, to je onaj isti javni servis koji nema problem da pušta emisiju "48 sati svadba", u kojoj se na najotvoreniji i najsramniji način promoviše nasilje nad ženama, ali kada LDP donese odluku o tome da će učestvovati na izborima i ko će biti kandidat, to se onda ne objavljuje. Nama je jako važno da javnost bude obaveštena o tome, iz prostog razloga što te parlamentarne izbore smatramo prilikom da se promoviše drugačija politika, politika koja je građanima potrebna, jer je Srbiji u ovom trenutku, a to se vidi i danas u ovom parlamentu, potreban novi dogovor sa građanima, kako bismo konačno mogli da nadoknadimo sve ono što smo ispustili u ovoj godini. Danas sam govorila o tome, jedan jedini zakon je Vlada poslala ovom parlamentu za godinu dana rada Parlamenta. Dame i gospodo iz vladajuće koalicije, neefikasni ste i to je razlog zašto LDP, pored predsedničkih, traži i sve ostale izbore, dakle, i one koje ste obavezni da raspišete po Ustavnom zakonu, a to znači pokrajinske i lokalne, ali i parlamentarne. Rokovi vam ističu, rokovi koji su propisani Ustavnim zakonom, a vi još uvek nemate odgovore na neka važna pitanja. LDP je donela važnu odluku da učestvuje na tim izborima kako ne bismo imali lakrdiju od predsedničkih izbora, odnosno dva kandidata Vojislava Koštunice, odnosno tri, ukoliko se Velja Ilić opredeli da učestvuje u ovoj trci. LDP je spremna da prodrma građansku Srbiju i da ponudi ono što je njoj u ovom trenutku neophodno, a to je alternativa. Vi se svi svega toga plašite, to je očigledno, ali to je vaš problem.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, javio sam se u skladu sa članom 104. Poslovnika. Malopre je kolega Aligrudić na neki način pokušao da obmane javnost. Mi ne možemo, gospodine Aligrudiću, da se ponašamo u ovoj skupštini kao da je sve oko nas cveće i drveće, kao da je Srbija do Tokija, kao da je svuda mir u svetu i da samo pričamo o amandmanima, odnosno o onome što biste vi, kao poslanička većina, voleli da pričamo, da bi, po vašem mišljenju, stvari išle svojim tokom. Malopre je moja koleginica rekla razlog zbog čega se javila i nama je, gospodine Aligrudiću, ovo jedino mesto sa kog možemo da se obratimo, zato što Javni servis, koji vi kontrolišete, ne pušta informacije. Kada kažem vi, nisam mislio na vas lično, mislio sam na partiju čiji ste vi član, odnosno šef poslaničke grupe, kao i još neke. Taj javni servis favorizuje jednu politiku koja je od ovog društva učinila najnesrećnije društvo, sa najzaostalijom tehnologijom, sa najnerazvijenijom privredom, sa najlošijom zdravstvenom zaštitom, s uništenim školskim sistemom, a nema mesta za jednu politiku koja predstavlja budućnost ove države. Vi na tom javnom servisu dajete prostor onima koji su zaista otvorili vrata 12. martu, pre neki dan, i još puštate da se direktor Javnog servisa obračunava sa svima onima koji kritikuju vašu politiku. To je krajnje nekorektno, ne samo prema Poslaničkoj grupi LDP-a, odnosno članovima LDP-a, nego i prema građanima koji su za nas glasali, a i za ostale građane mogu to da kažem. Direktor Javnog servisa koristi taj svoj servis, odnosno servis svih nas, svih građana, pre svega, da se obračunava sa politikom. Mi smo malopre imali sastanak gore, odnosno vi ste imali sastanak gore, ali očito se nastavljaju konsultacije i posle toga. Gospodine Aligrudiću, kada izađete ovde, sigurno ćete reći šta imate. Ja vama nikada do sada nisam dobacivao, niti ću dobacivati. Uglavnom, suština priče zbog koje smo se javili jeste- kada ne možemo da dobijemo prostor na Javnom servisu, koji pripada svim građanima ove države, moramo da koristimo priliku da se obraćamo sa skupštinske govornice, jer je to jedina prilika da građani čuju istinu u ovoj državi.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, po Poslovniku.
Član 104. Ne možete terati ljude da vas slušaju. Ljudi će vas slušati ako im je to zanimljivo, a ako im nije zanimljivo, ne postoji način da ih prisilite, ko god da je od nas. Druga stvar. Šta nas briga šta je vaša mala stranka odlučila, neku važnu odluku za vaš mikrokosmos donela, o tome da li će ili neće učestvovati na nekim predsedničkim izborima, koji nisu ni raspisani, uzgred budi rečeno. To je vaš problem. Vi imate pravo da o tome obavestite građane, ali ono što sam ceo dan ovde tvrdio, odnosno nisam ceo dan, nego sam jednom izašao, ali su moji poslanici to tvrdili, jeste da se ne može član 226. Poslovnika koristiti zbog toga da biste obavestili građane na sednici Narodne skupštine o tome da vi imate nameru da kandidujete nekoga, a nećete da nam kažete koga, za predsednika Srbije, bez obzira što ti izbori još nisu ni raspisani. Koga to zanima? Dakle, javio sam se zato što je istina da smo razgovarali svi zajedno u sobi broj 1, na prvom spratu, pokušavajući da postignemo dogovor o daljem radu danas. Vi niste rekli da nećete dogovor da ispoštujete. Izašli smo, rekli smo da ćemo nastaviti rad, vi ste na to klimnuli glavom i ovo je za nas iznenađenje. Prosto ne mogu da verujem šta vi, ljudi, radite. Da li vi možete da se koncentrišete toliko da ovih 45 poslednjih minuta iskoristimo da razgovaramo o preostalih jedan ili dva amandmana ovog zakona koje imamo i da tu diskusiju vodimo na ljudski način, da kažemo nešto za ili protiv tog amandmana, ako imamo. Ne branim vam, nikome nisam branio, nikome ne branim da izrekne svoj stav, da se pozove na koji god hoće član Poslovnika, ali ovde se radilo o jednom apelu o kom smo razgovarali jedni između drugih. Prosto je neverovatno kako vi to pogazite, kako vam to uopšte nije značajno. To je ono što je meni interesantno. Onda nam saopštavate koga vi hoćete, ali nećete da nam kažete koga kandidujete za predsedničke izbore, koji još nisu ni raspisani.
Po Poslovniku, narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, očito nisam prisustvovao istim konsultacijama, gospodine Aligrudiću, kojima ste vi prisustvovali, zato što ne znam šta je dogovoreno i ne znam ko je klimao glavom, što vi malopre kažete, čime zbunjujete javnost i govorite neistinu. Stvar koja je mnogo važnija od svega toga, gospodine Aligrudiću, jeste da LDP nije mala i beznačajna, nego je LDP, kada se razbiju sve vaše "Palme" "Nove Srbije" i svi ostali, daleko ispred vas. Više niste treći u Srbiji, treća je LDP, i to je ono što vas boli, to je ono što vama smeta, što građani prepoznaju politiku koja nudi konkretna rešenja, politiku koja će, biće prilike u veoma skoroj budućnosti kada budu parlamentarni izbori, prvi parlamentarni izbori, sa još nekima iz ove sale, načiniti pravu proevropsku vladu i proevropsku većinu. Tamo neće biti mesta za vašu partiju, gospodine Aligrudiću.
Po Poslovniku, narodna poslanica Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, da je gospodin Aligrudić pažljivo slušao šta govorim, član 225. je obaveštenje poslanicima Skupštine Srbije, da je gospodin Aligrudić slušao šta njegove kolege govore sa ove govornice, on bi vrlo dobro čuo ko je kandidat LDP-a za predsednika Srbije, kada god predsednički izbori budu raspisani. Evo još jednom, vidim da me ne sluša, ali, evo, mogli biste sada da čujete - to će biti gospodin Čedomir Jovanović. Vidim da ste uznemireni - s pravom. Što se tiče RTS-a, RTS ima obavezu da, kao javni servis, kao servis svih građana, prenese jednu ovako važnu informaciju. LDP, kako god vi nju doživljavali, a vidim da imate strah i tremu od nas, a imate i razloga, jeste parlamentarna stranka i kao takva mora da bude prisutna na Javnom servisu, u smislu izveštavanja o tome šta LDP radi. Ono što moram da primetim jeste da LDP-a na Javnom servisu nema, osim kada treba da iskoristite neku priliku da nas diskreditujete, izvređate i da nas minorizujete, ali to je vaš problem, građani Srbije vrlo jasno vide šta je LDP. Upravo ovaj parlament je mesto gde smo se mi izborili za takav položaj. Čak ni u Miloševićevo vreme se ovakve stvari nisu dešavale. I tada su parlamentarne stranke bile svetinja. I tada se išlo na konferenciju za novinare, pisali su se izveštaji, a politička borba je bila za nijansu više fer nego što je u ovom trenutku. To bi, otprilike, bilo to. Vidim da ste spremni da mi odgovarate i vrlo se radujem tome. Još jednom, za sve one kojima nije jasno, LDP sa radošću ide na predsedničke izbore, ali traži i sve ostale izbore, a pre svega parlamentarne, zato što je stanje u ovom parlamentu danas dokaz da, nažalost, Srbija ima veoma nesposobnu Vladu, Vladu koja nije sposobna da odgovori potrebama građana koji žive u bedi, u izolaciji. Imam neki utisak da je jedini motiv za konstituisanje ove vlade i za njen opstanak, zapravo, bila ta podela javnih preduzeća i moć koja se tom prilikom stekla.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Batić, potom kolega Zoran Nikolić, pa Ivica Dačić.
Dame i gospodo poslanici, član 226. Gospodine ministre, taman da iskoristim i vaše prisustvo, jer ovo što se događa poslednjih dana u Parlamentu očito postaje trend. Tražim objašnjenje i obaveštenje, u skladu s ovom odredbom Poslovnika, od predsednika Parlamenta i od Vlade u vezi sa tim trendom. Trend ovakvih polemika uzrokovan je najavom predstojećih izbora. Normalno je da Parlament ne može da funkcioniše u predizbornoj atmosferi. Dakle, ovo je na neki način uvreda, ne samo za narodne poslanike, nego i za građane Srbije, za poreske obveznike. Dakle, pitanja su i očito tu postoje različita objašnjenja. Neki su od vas, uvažene kolege, govorili da moraju biti izbori pre Nove godine, a sada mogu i posle Nove godine. Nema izbora ako se ne izmeni Ustavni zakon, a sada ne mora da se menja Ustavni zakon. Nema izbora dok se ne donesu svi oni zakoni koji treba da prethode izmenama izbornih zakona, a sada mogu izbori i po starim, odnosno postojećim zakonima. Onda javnost ovako reaguje. Predizborna kampanja za neke nedefinisane izbore praktično je već počela. Kada je počela nekakva nejasna predizborna kampanja, jer se ne zna kada će, da li će i kojih će izbora biti, u tom periodu i u tom vremenu ne može biti normalnog rada Parlamenta. Gospodo koji predsedavate Parlamentom i gospodo ministri dužni, ste u što kraćem roku, radi normalizovanja parlamentarnog života Srbije, da obznanite javnosti hoće li biti izbora, kada, kojih, po kojim zakonima, ili neće. Ovo je zamajavanje ljudi, ovo je gubljenje vremena, ovo je potpuno neverovatno. Ovo je virtuelni parlament postao. Pitao sam nebrojeno puta, i već mi je samom dosadilo, kada će biti doneti ti fundamentalni, strukturni, prioritetni zakoni, a ne da se igramo parlamenta. Kao, zaseda Parlament svakog dana, kao, nešto radi, kao, donosi neke zakone. OK, sve bi nam ovo trebalo, ali nam nešto mnogo pre od ovoga treba. Postavio sam brojna pitanja predsedniku Parlamenta o Ustavnom sudu, da ne ponavljam, itd., itd. Nova godina se približava, nema šanse da ti zakoni budu doneti. Tražio sam i da predsednik Parlamenta na dnevni red stavi narodnu inicijativu koju je organizovala DHSS za izmenu Zakona o radiodifuziji, kojom bi se ukinula TV pretplata, jer TV pretplata treba da postoji za javni servis, a ne za javni VC. Tamo nema pretplate. Dakle, žao mi je, ali ne sme se dozvoliti da članovi hrvatskog podzemlja, preko tog programa, vređaju Srbiju i srpstvo i onda da izađe ''paževa služavka'', koja glumi novinarku, i da ona nekome deli lekcije. Treba nam da se izjasnimo o ovim osnovnim stvarima, u interesu Srbije i njenih građana. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ivica Dačić, šef Poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na osnovu člana 225. Poslovnika tražim obaveštenje o kojim to izborima vi govorite? Da li je neko ovde raspisao izbore? Postoje li dogovori unutar vladajuće koalicije o raspisivanju izbora? U Ustavu Republike Srbije, koji ste mnogo smanjili, sada je ovako minijaturan, a još malo pa će biti još manji, a to je izdao ''Službeni glasnik'', nije ga izdao niko privatno, a vi imate veći i zato se stalno bunite protiv Vlade (iako ste iz vladajuće koalicije, u pravu ste), u preambuli Ustava piše da se polazi od toga da je Pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo teritorije Srbije i da iz takvog položaja Pokrajine Kosovo i Metohija slede ustavne obaveze svih državnih organa da zastupaju i štite državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji, u svim unutrašnjim i spoljnopolitičkim obavezama. To je pre nego što se pređe na Ustav Republike Srbije. Ja želim da nam date obaveštenje da li je vrhunac političke aktivnosti Vlade Republike Srbije i predsednika Srbije posle 10. decembra, za kada se najavljuje da će se razgovarati o finalizaciji statusa, budućeg statusa naše južne pokrajine, borba za drugi krug predsedničkih izbora, koji će biti održan 23. decembra? Gospodine ministre, izbore za predsednika Republike raspisaće predsednik Narodne skupštine do 31.12.2007. godine, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu poslednjeg od zakona kojima se uređuje položaj i izbori za predsednika Republike, odbrana i Vojska Srbije, spoljni poslovi i službe bezbednosti. Gde su vam zakoni, gospodine ministre? Gde su zakoni koje treba da usvojimo da bi se raspisali izbori? Ili ćete možda raspisati izbore po starim zakonima? Ili ćete raspisati izbore bez donošenja bilo kakvih zakona? Izbori za poslanike u Skupštini Vojvodine raspisaće se do 31.12.2007. godine, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu zakona kojim se uređuje teritorijalna organizacija Republike Srbije. Gde vam je taj zakon, gospodine ministre? Izbori za odbornike raspisaće se do 31.12, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu poslednjeg od zakona kojima se uređuje teritorijalna organizacija Republike, lokalna samouprava, lokalni izbori i položaj glavnog grada. Da li ste vi svesni u kakav položaj dovodite Srbiju u ovom trenutku? Dok čitav svet razmišlja o tome šta će biti 10.12, dok Rusija kaže da će priznati Osetiju, Abhaziju, ako se jednostrano prizna nezavisnost Kosova i Metohije, mi paraleleno govorimo o tome da nećemo slati vojsku na Kosovo i paralelno govorimo o tome da se i dalje zalažemo za jedinstvenu BiH, a nećemo da jednostrano priznamo nezavisnost Republike Srpske. Najvažnije od toga je da mi ipak, za svaki slučaj, raspišemo predsedničke izbore, nevezano od svega ostalog i od onoga što piše u preambuli Ustava. Zato, gospodine ministre, obavestite ovu skupštinu o kakvim se izborima ovde govori i postoji li ustavni osnov za raspisivanje ovih izbora, osim političke sile koju imate u liku predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Nemojte da ste sigurni, ovoj državi najviše su potrebni, u stvari, parlamentarni izbori i lokalni izbori, a parlamentarni izbori se mogu održati bez donošenja bilo kakvog zakona. Zato, kada već raspisujete izbore, raspišite izbore za sve organe vlasti. Zato, kada govorite o radosti ili žalosti, kako nastupate u ovom trenutku, mislim da građani Srbije ne mogu da veruju o čemu Narodna skupština Republike Srbije u ovom momentu raspravlja, dok čitav svet raspravlja o tome kako će se završiti budući status Kosova i Metohije. Uostalom, vi ste obavezni po deklaraciji, odnosno po Rezoluciji Narodne skupštine Republike Srbije. Ja sam čitao Ustav i nisam tražio da mi oduzmete vreme koje sam proveo citirajući ga, ali mislim da vam je jasno o čemu se ovde radi. Vi ovde hoćete jedni druge da nadmudrujete unutar vladajuće koalicije, na štetu naroda i građana Srbije, pre svega, na štetu srpskog naroda na Kosovu i Metohiji.Hvala.
O amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić. Preostalo vreme Poslaničke grupe SRS-a je šest minuta.
Gospodine Džudževiću, mislim da se neko javio po Poslovniku, proverite to, da me posle ne prozivaju, pošto je osam sati kako čekam, pa, ako čekam osam sati, mogu i ta tri minuta.
Dobro, onda po Poslovniku narodni poslanik Dragan Šormaz, nakon toga Zoran Krasić.
Što sada? Evo, ovako. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, samo da bi bilo jasno, s obzirom na to da je moj uvaženi kolega Ivica Dačić rekao da nisu dužni građani Srbije da trpe ono što se dešava unutar vladajuće koalicije, ili što mi radimo, a u koaliciji se nalaze tri stranke, odnosno četiri, izvinjavam se, tri liste a četiri stranke, voleo bih da se preciznije govori o temi o kojoj ste govorili. Stav DSS-a o tom pitanju je veoma jasan. Ne treba da se održe nijedni izbori pre10.12, i to je naš zvaničan stav, jasan stav. Za to vreme možemo da ispunimo sve ovo o čemu ste vi govorili, znači, da napišemo sve potrebne zakone, da usvojimo ono što Ustavni zakon od nas traži. Sve to možemo da spremimo, ali 60 dana, slažem se s vama, samo bih to potencirao da bude jasno, 60 dana je rok za raspisivanje izbora po usvajanju svih potrebnih zakona, ne za održavanje, već za raspisivanje, a zakon može da predvidi i potrebnu izbornu kampanju, odnosno rok trajanja izborne kampanje, znači, nije žurba. Ceo dan sam proveo preko puta, u Saveznoj skupštini, jer se tamo održava seminar ''Rose Routh'' NATO-a. Tamo su rečene i neke stvari koje idu u korist državi Srbiji, a malopre je bio govor jednog nezavisnog analitičara koji, apsolutno, ugrožava pozicije države Srbije. Mi moramo da imamo političko, državno i nacionalno jedinstvo po pitanju Kosova i Metohije i bilo kakvi izbori u ovom trenutku bi to narušili. Zbog toga je potrebno da budemo jedinstveni i da do 10.12. budemo strpljivi, da radimo ono što je ova skupština odlučila, što država i narod od nas očekuju, a to je da branimo teritorijalnu celovitost države Srbije i da odbranimo status Kosova i Metohije. Svi oni koji traže drugačije, po mom mišljenju su neozbiljni.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ivica Dačić.
Ja se izvinjavam. Samo želim da u dve-tri rečenice pojasnim ono o čemu sam malopre govorio, a na šta je reagovao gospodin Šormaz. Naravno, u ovom trenutku, svaka stranka vladajuće koalicije ima stav o ovom pitanju, ali ne znam da li ste svesni situacije koja se može desiti u decembru. Znači, ukoliko DS i G17 plus raspišu izbore bez saglasnosti DSS-a i Nove Srbije, očigledno je da više ne postoji vladajuća koalicija i da će Srbija 10. decembra, odnosno da bi bili raspisani izbori, valjda, Boris Tadić treba da podnese ostavku. U tom slučaju, Srbija čeka izbore, čeka 10. decembar bez predsednika Republike, sa Vladom koja je izgubila većinu i koja je pala, sa Skupštinom koja je raspuštena. Da li vi hoćete da Srbija bude, u vreme kada se rešava status Kosova i Metohije, bez institucija? Zato ja pričam o onome o čemu vi razgovarate i pregovarate. Onda, barem, razgovarajte o tome otvoreno i javno. U svakom slučaju, nemojte se vi brinuti šta opozicija govori. Ja bih zamolio vas iz DS-a da se malo pozabavite odnosima sa vašim najbližim političkim partnerima iz DSS-a, Nove Srbije i G17 plus. Nemojte vi da brinete šta o vama misle radikali i SPS, ili šta vi o nama mislite, naše simpatije i antipatije su obostrane. Ali, mi nismo ovde da bismo samo zadovoljavali svoje partijske interese, nego smo, pre svega, ovde zato što nas je narod birao i što u preambuli ovog ustava stoji obaveza da sve državne institucije urade sve što mogu u tim trenucima da zaštite i odbrane Kosovo i Metohiju. Ko će to uraditi? Ili se sve to, možda, radi - da nema ko to da uradi kada bude teško? Hvala vam.
Zahvaljujem. Konačno ima reč narodni poslanik Zoran Krasić, o amandmanu. Koristi vreme koje je preostalo Poslaničkoj grupi SRS-a od šest minuta.
Sve gledam, gospodine Džudževiću, da neko ne digne opet ruku. Naravno, na dnevnom redu je član 12. i amandman na član 12. koji je podneo gospodin Rajko Baralić, o čemu je jutros bilo govora. Moram da zahvalim svim poslanicima koji su danas učestvovali u raspravi, jer su na najbolji način obrazložili amandman gospodina Baralića. Sva izlaganja danas koje su ovde bila po Poslovniku, replike, pokazali su, u suštini, šta znači ako se odnosi između dva državna organa - jednog koji je isuviše personalizovan, a zove se predsednik Republike, i drugog koji je isuviše politizovan, a zove se Vlada Republike Srbije, uređuju na način kako je to predlagač ovog zakona predložio, a to je - princip saradnje. Evo, videli ste danas kako izgleda ta saradnja. Kada se nešto unosi u odgovarajuću zakonsku normu, onda se obično vodi računa o tome da te reči koje se unose i koje treba da znače pravilo ponašanja mogu da budu podobne i u slučaju da se takvo ponašanje ne desi, da se to na neki način sankcioniše. Sada vi meni kažite koja je sankcija za nesaradnju? Sankcija za nesaradnju, po vama, bio bi totalni haos. Naravno, odnosi između predsednika Republike, Vlade, Narodne skupštine i svih drugih državnih organa, pre svega, regulisani su Ustavom Republike Srbije. Sada, kada se ubacuju neki članovi u Zakon o Vladi i tim zakonom se propisuje u kakvom će odnosu da bude Vlada sa predsednikom Republike, može da se kaže da tom članu nije mesto u tom zakonu. Možda bi, po nekoj hijerarhiji, trebalo to da bude napisano u nekom posebnom zakonu o predsedniku Republike, zato što je on formalno-pravno na čelu izvršne vlasti. Kada se kaže da neko mora da sarađuje, to, u suštini, ništa ne znači. Koja je sankcija ako se ne sarađuje? Kakva ta saradnja može da bude? Evo, imamo danas primer. Danas se pričalo stalno o saradnji između predsednika Republike i Vlade Republike Srbije i kakva je ta saradnja - jedan u klin, drugi u ploču. To, formalno-pravno, može da se smesti u ovo što je Vlada napisala. Oni sarađuju, ali kako? Gde je kvalitet te saradnje? Njega nema. Doduše, danas je situacija isuviše specifična i ja bih malo da relaksiram ove koji se mnogo plaše. Ta relacija je - politički tata, politički sin. U žargonu, neki kažu - ''duvači iz Puste Reke'', ali da znate to je dobar orkestar, to su dobri trubači. Duvaju u istu tikvu, gazda je isti. Ako je takva situacija, onda bi autentični tekst ovog člana trebalo da glasi - dužni su da sarađuju po nalogu Havijera Solane. To bi bila isuviše konkretna pojedinačna norma, vrlo precizna i tačna. Danas im je došla i Karla del Ponte, danas će niži službenici, a sutra će glavni igrači da prime gospođu Karlu del Ponte. Naravno, ona će opet da snimi svoj film "Karlina lista" i da ih prikaže u pravom svetlu, kao što je to uradila 2005. godine. Niste imali prilike da gledate taj dokumentarni film, izuzetno poučan film, iz koga se vidi - ko postavlja ministra odbrane, kako se razgovara, kako se slavi u avionu itd. Znači, upisivati da dva državna organa treba da sarađuju ne znači ništa. Pravno-teorijski je moguće da se u nekoj odredbi, u pogledu nadležnosti, ukaže na istovremenu nadležnost dva državna organa, ali onda oni donose tzv. složeni upravni akt. Ovo nije ta situacija. Ovo je situacija kada se nalazimo čisto na terenu politike i zato se ubacuje ova reč "saradnja". Moram da vam skrenem pažnju, pre svega, ovima koji u ime SPS-a pišu ove amandmane, da ovde postoji jedna velika greška. Trebalo je da obrišete i ono "i". Jer, ukoliko bi se usvojio ovaj vaš amandman, što se mene tiče, najbolje da se izbriše ceo ovaj član, jer on suštinski ništa ne znači, onda bi to glasilo ovako - odnosi predsednika Republike i Vlade zasnivaju se i na pravima i dužnostima koji su određeni Ustavom, zakonom i drugim aktima. Ovo "i" nas upućujena to da su Ustav i zakon i prava i obaveze po Ustavu i zakonu nešto sekundarno, a da je primarno nešto čega nema u zakonu. Znate i sami da to nije neka ozbiljna primedba. Amandman treba usvojiti, on će biti s ograničenim dejstvom, jer ono što je grbavo ne može da se ispravi amandmanom. Zašto je grbavo? Zato jer demokratski blok traži takve zakone u kojima ništa neće biti jasno, apsolutno ništa neće biti jasno. Ovo je samo još jedan u nizu primera, za ovih nekoliko dana, gde smo vam pokazali da se u zakonima koje vi predlažete sistemski ugrađuje destrukcija. To je najveća opasnost po pravni sistem Republike Srbije. To je destrukcija koju nema ko da ispravi - ne postoji Ustavni sud, a kako ovi na vlasti tumače propise, verujte, sreća naša da smo još uvek i živi.
Reč ima Milisav Petronijević.
Gospodin Rajko Baralić nije prisutan, ali svi znamo o čemu se radi, tako da ću biti slobodan da još nekoliko reči kažem o predloženom amandmanu i šta je suština, a šta je forma. Zoran Krasić je to primetio i tačno je da je ''i'' suvišno u ovoj rečenici. Ako je to smetnja, u redu. Ali, ovde je suština nešto drugo. Ovde je suština u tome što je gospodin iz DSS-a, kada je objašnjavao zašto ne treba prihvatiti amandman, u suštini, dao podršku amandmanu, jer je objasnio zašto ga treba prihvatiti. Suština je u tome da je Ustav vrlo jasno, precizno odredio kakve su obaveze i nadležnosti predsednika Republike, kakve su nadležnosti Narodne skupštine, kakve su nadležnosti Vlade, odnosno predsednika Vlade. Sve ostalo je suvišno. Najbolje će funkcionisati institucije predsednika Republike, Vlade, Skupštine ako rade striktno posao koji im je određen Ustavom. Imate ovakvu situaciju u tim čl. 12. i 13. Recimo, obrazloženje koje je dato za izmenu i dopunu tog zakona, u stvari, govori da je to moglo da nađe mesta u zakonu. U obrazloženju stoji da vanredno stanje više ne uvodi predsednik Republike, na predlog Vlade, zato se briše, u redu. Ali, recimo, predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine, predsednik Vlade, ako Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane, zajednički uvode vanredno stanje u Srbiji. Eto, jedan sadržaj tog člana ako se to htelo. Zatim, isto tako, u obrazloženju stoji - predsednik Republike više ne donosi akte za vreme vanrednog stanja već to čini Vlada, uredbom, uz supotpis predsednika Republike. Eto, i ta norma je mogla da nađe mesto u ovom zakonu, ako treba, ali, ljudi, ne treba. Imali smo prilike da u ova dva-tri dana čujemo da nam je Ustav mnogo preciznije regulisao ovu materiju kada je u pitanju Vlada nego ovaj zakon o izmeni i dopuni Zakona o Vladi. Kad god se kaže – saradnja, onda se to svodi na to da sednu predsednik Vlade i predsednik Republike, kao partijski lideri, pa se dogovore. Doduše, vidi se ovih dana da ne mogu ni da se dogovore. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko rečenica u prilog amandmanu koji sam podneo, moram da se osvrnem na jučerašnje izlaganje ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodina Milana Markovića, na sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Mene gospodin Milan Marković uvek iznenadi nekim svojim radničkim inovacijama, odnosno nekim novim shvatanjem i tumačenjem pozitivnih pravnih propisa Republike Srbije. Prva stvar koja pada u oči jeste da je ministar Milan Marković juče izjavio kako Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu nema nikakve veze sa raspuštanjem skupština jedinica lokalne samouprave. Po Zakonu o lokalnoj samoupravi, Vlada raspušta skupštinu opštine, odnosno skupštinu grada, ali na predlog Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Dakle, bez odgovarajućeg predloga Ministarstva, Vlada nema pravo da raspusti skupštinu jedinice lokalne samouprave. Dalje, gospodin Milan Marković je juče konstantno, negde pred kraj radnog dana, ponavljao jednu frazu, koja je svakom onom ko se iole razume u zakon o lokalnoj samoupravi smešna. Kaže gospodin Milan Marković - raspuštanje jedinica lokalne samouprave. Ko ne veruje, može da pogleda u stenogram, gospodin Milan Marković je nekoliko puta ponovio tu frazu. Gospodine Markoviću, vi ne raspuštate jedinice lokalne samouprave. Vlada ima pravo da raspusti skupštinu jedinice lokalne samouprave, a vi nemate pravo da raspuštate jedinice lokalne samouprave, jer ih vi niste ni formirali. Opštine i gradovi u Srbiji formirani su ne aktom Vlade, nego Zakonom o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije. Na kraju, moram da se osvrnem na, takođe, smešnu konstataciju Milana Markovića, koju je juče nekoliko puta izjavio kako ne treba raspisivati izbore za gradonačelnika Beograda, jer Ustav ne poznaje kategoriju predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. Gospodine Markoviću, Ustav je najviši pravni akt i njegova opštost je na najvišem mogućem nivou. Ako bismo tako posmatrali stvari, onda ni vi ne bi trebalo ovde da sedite, jer Ustav, takođe, ne poznaje ni Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ne poznaje, recimo, sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, ne poznaje brojne agencije koje ste formirali od 2000. godine naovamo, a sve to postoji u pravnom sistemu Republike Srbije. Sad nešto o amandmanu. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi koji nam je dostavila Vlada Republike Srbije je manjkav po više osnova. Narodni poslanici SRS-a koji su iznosili amandmane su to na jedan uverljiv način i dokazali. Međutim, mislim da je posebno skandalozna odredba člana 46. Zakona o Vladi, posebno stav 2. Radi se o objavljivanju akata Vlade. Vidite, jedno od osnovnih demokratskih načela u radu državnih organa jeste načelo javnosti rada državnih organa. To načelo javnosti postiže se, pre svega, tako što se svi akti koje donose državni organi, pre svega, Narodna skupština i Vlada, objavljuju u odgovarajućem službenom glasilu Republike Srbije, a to je ''Službeni glasnik Republike Srbije''. Naravno, logično bi bilo pretpostaviti da Vlada u ''Službenom glasniku Republike Srbije'' objavljuje sve akte koje donese. Međutim, ova vlada, očigledno, želi nešto da sakrije od građana Srbije i da bi jojto pošlo za rukom, onda su ovako formulisali član 46. Zakona o Vladi: ''Uredbe, odluke, poslovnik, memorandum o budžetu i rešenja objavljuju se u ''Službenom glasniku Republike Srbije''. To je u redu, ali nije u redu ovo što sada sledi, a to je stav 2. člana 46: ''Ostali akti Vlade i predsednika Vlade mogu se objaviti u ''Službenom glasniku Republike Srbije'' ako je to ovim zakonom ili drugim propisom određeno ili ako tako pri njihovom donošenju odluči Vlada''. Dame i gospodo narodni poslanici, ovakvom formulacijom člana 46. aktuelna vlada nas vraća u vreme Luja XIV, u vreme kada Vlada postupa ne po pravnim propisima, nego po principu državnog razloga. Otprilike, smisao ovoga što je Vlada predložila jeste da jedan deo svoje politike, koja se iskazuje u aktima koje ta vlada donosi, ta vlada, u stvari, želi da sakrije od očiju javnosti. Ovo pitanje nije uopšte bezazleno. Vidite, po Ustavu Republike Srbije i po Zakonu o Vladi, Vlada ima izuzetno velika ovlašćenja. Sad zamislite situaciju da Vlada donese određeni akt, ali da s tim aktom ne upozna javnost, odnosno ne upozna građane Srbije. Podsetiću vas, gospodine Markoviću, na odredbu člana 51. Ustava Republike Srbije, koji kaže - svako ima pravo da istinito, potpuno i blagovremeno bude obaveštavan o pitanjima od javnog značaja i sredstva javnog obaveštavanja su dužna da to pravo poštuju. Svako ima pravo na pristup podacima koji su u posedu državnih organa i organizacija kojima su poverena javna ovlašćenja, u skladu sa zakonom. Moram vas podsetiti, gospodine ministre, da se gospodin Rodoljub Šabić, koji se bavi distribucijom informacija od javnog značaja, nekoliko puta žalio kako Vlada i ministarstva ne žele da mu dostavljaju podatke koje mu građani traže. Sad zamislite situaciju, niti Rodoljub Šabić može da građane obavesti o određenim podacima koji su bitni za građane, zato što Vlada to ne dopušta, niti Vlada hoće da objavi svoje određene akte u "Službenom glasniku Republike Srbije". Kako građani Srbije mogu onda da budu obavešteni o radu Vlade, o aktima koje ta vlada donosi, ako nemaju fizičku mogućnost da se sa sadržinom tih akata upoznaju? Da pitanje nije bezazleno posvedočila je sama Vlada pre nekoliko dana. Pre nekoliko dana, mi smo u sredstvima javnog informisanja mogli da čujemo da je Vlada Vojislava Koštunice objavila ucenu za generala Ratka Mladića, Radovana Karadžića i Stojana Župljanina. Dakle, ponudili su određeni iznos novca u stranoj valuti – onome ko dostavi informaciju gde se kriju tzv. haški begunci. Pitam vas, gospodine Milane Markoviću, da li je ta ucena na ove srpske glave objavljena u bilo kakvom aktu koji Vlada donosi i da li je to objavljeno u "Službenom glasniku Republike Srbije"? Ako nije, pitam vas, zašto nije? Ovih dana se vodila polemika o tome da li postoji fašizam u Srbiji, ko su fašisti, neofašisti itd. Neki dan je Vlada Srbije objavila da nudi nagradu od milion evra onome ko dostavi informaciju o tome gde se krije Radovan Karadžić, general Ratko Mladić, odnosno Stojan Župljanin. Nažalost, izgleda da se istorija na ovim našim prostorima ponavlja i da upravo oni kojima su puna usta antifašizma, demokratije, ljudskih prava itd., rade upravo ono što su radili fašisti. Da je to tako, gospodine Milane Markoviću, ja ću vam dokumentovano dokazati. "Sto hiljada rajs maraka u zlatu dobiće onaj ko dovede živog ili mrtvog vođu bandi Dražu Mihajlovića", datum 21. jul 1943. godine, u potpisu nemački komandant Srbije general Paul Bader. Gospodine Milane Markoviću, ovo mi mnogo liči na ono što vi sada radite. Kao što vidite, tada su nemački fašisti objavljivali nagradu za srpske glave, a tako isto se ponašate i vi u 2007. godini, pa vas ja pitam, vas koji imate monopol na uvođenje Srbije u EU, na demokratiju, na ljudska prava, na vladavinu prava, na antifašizam, kako je moguće da se ponašate po istom obrascu po kojem su se ponašali oni koji su streljali srpske đake u Kragujevcu 1941. godine? Kao što vidite, stvar uopšte nije bezazlena i naivna. Ovde se ne radi o nekom našem kapricu, da tražimo dlaku u jajetu kada su u pitanju zakoni, odnosno predlozi zakona koje nam dostavlja Vlada Republike Srbije. Ovde je reč o izuzetno važnim pitanjima. Ko nam garantuje da Vlada Srbije kroz nekoliko dana neće, takođe, doneti neki akt koji zadire u elementarna ljudska prava i slobode, a da će taj akt biti sakriven od očiju javnosti, odnosno neće biti objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije"? Da se vratim na amandman. Suština mog amandmana je da se u članu 46. stav 2, posle reči "određeno", stavi tačka, a da se preostali deo teksta obriše. Naime, nedopustivo je da od dobre volje Vlade Srbije zavisi da li će neki akt biti objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije" ili ne. Vlada je državni organ i Vlada vrši javnu vlast. Kakva je to javna vlast ako su akti koje ona donosi sakriveni od očiju javnosti? Dakle, svi akti koje Vlada Republike Srbije donosi, i opšti i pojedinačni, moraju biti objavljeni u "Službenom glasniku Republike Srbije" i ne sme se ostaviti Vladi na slobodnu procenu da li neki akt treba objaviti ili ne. Ukoliko se ne prihvati amandman SRS-a, onda dolazimo u jednu veliku opasnost. Srbija se vraća u period apsolutističke države. Više nema garancija o javnosti rada Vlade Republike Srbije. Ko danas u Srbiji može da garantuje da građani Srbije mogu nesmetano da uživaju svoja ljudska prava i slobode, ako se zna da pri svemu tome neke ključne državne institucije ne funkcionišu, a pre svega Ustavni sud Republike Srbije? Ustav predviđa da građanin kome su povređena ljudska prava, a koji je iscrpeo sve druge pravne mehanizme, može da izjavi tzv. ustavnu žalbu. Pitam vas, gospodo iz vladajuće koalicije - kome da je izjavi, kada Ustavnog suda u Srbiji još uvek nema? Prema tome, dobar deo normi Ustava Republike Srbije je, vašom krivicom, ostao ''mrtvo slovo na hartiji'' i pri svemu tome vi nam predlažete zakon o Vladi u kome eksplicitno kažete da postoje akti Vlade i predsednika Vlade koji mogu biti sakriveni od očiju javnosti. Gde je tu demokratija, gde su tu ljudska prava i gde su tu bilo kakvi evropski standardi? Pozivam vas, gospodine ministre, a i gospodu iz vladajuće koalicije, pošto znam da i u njihovim redovima ima narodnih poslanika koji smatraju da je amandman osnovan, da prihvatite ovaj amandman, jer, u protivnom, uvodite Srbiju u vanustavno stanje, u mračno doba, kada Vlada može da donosi akte kakve želi a da o tome ne obavesti javnost Srbije.
Zahvaljujem. Da li o ovom amandmanu želi još neko reč? Izvolite, narodni poslanik Zoran Krasić [[Glasovi iz klupe: Nema prenosa.]]
Nema? Onda nema ni Skupštine.
Pošto nema prenosa, prekidamo sednicu. Nastavak je sutra u 10 časova. Zahvaljujem.