Dame i gospodo narodni poslanici, pošto se radi o zakonu iz oblasti zdravstva i pošto sam juče dva puta nastupao, a imao sam obaveze kao ministar, ali na drugo mesto morao sam da odem. U međuvremenu su se desile neke stvari koje su izletele iz okvira normalnog. Kao čovek, kao ministar i kao lice zaduženo za poslove zdravlja, da kažem nekoliko reči. Svojevremeno, daleke 1994. godine na samom početku, kao poslanik u Saveznoj skupštini napao me je predsednik Radikalne stranke, gospodin Šešelj, najpogrdnijim izrazima ....
Gospodine Joksimoviću, sada smo u raspravi, reći ću vam, sada smo u raspravi u pojedinostima, sada razmatramo amandmane. Zamolio bih vas da pravo na završnu reč koju imate iskoristite po završetku razmatranja amandmana, da ono što ste ....
Izvinjavam se, mislio sam da nema niko više da govori.
Ne, imamo amandmane. Kada završimo ovu raspravu, imaćete pravo na završnu reč.
Izvinjavam se, mislio sam da je to završeno.
Hvala. Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 37, protiv 101, uzdržanih dva, nije glasalo 16, ukupno je prisutno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amanmdan. Na član 1. amanmdan je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira na to što ovaj predlog zakona liči na predlog zakona koji je već usvojen, a odnosi se samo na druge doprinose, moram da komentarišem član 1. Predloga zakona i da, eventualno, pokušam da vas ubedim da usvojite amandman koji sam predložio, zato što je po meni ne bolje rešenje, nego rešenje koje bi moglo neke prihode da donese u taj fond. Naime, predlagač je priznao u obrazloženju zakona da ove izmene i dopune zakona stvaraju uslove za korekciju (smanjenje stopa doprinosa za zdravstveno osiguranje). Šta to znači? To znači da je članom 1. predviđeno da se po osnovu ovako povećane osnovice za uplatu doprinosa povećaju prihodi u fondu za zdravstveno osiguranje, odnosno da se više zahvata iz privrede za ovaj fond. Onda nam predlagač zakona kaže da, obzirom na to da je došlo do povećanih prihoda, da se stvaraju uslovi za smanjenje stopa, ali ovim predlogom zakona on te stope ne smanjuje. Ostaje nam da pitamo predlagačazakona, ako je već uočio, ako je na nekom malom modelu proračunavao i video da će biti većeg izdvajanja, većih prihoda i video da stope mogu da se smanje, zašto nam nije odmah predložio i smanjenje stopa, kako bi građani Srbije shvatili da imaju posla sa jednom ozbiljnom vlašću. S jedne strane, predlagač nas ubeđuje da ćemo imati povećane zarade, da ćemo bolje da živimo, da će plate, narodski rečeno, biti veće, da će fond biti mnogo puniji, pa čak kaže da će fond biti puniji nego što treba i da se stvaraju uslovi za smanjenje stopa, ali ne lipši magarče, ne zna se kada će i da li će uopšte biti smanjivane stope doprinosa. Istovremeno, predlagač kaže da će se ove osnovice iz člana 1. Predloga ovog zakona, koje on neosnovano, nestručno, nepravno naziva osnovicama iz člana 108b stava 2, iako ovaj zakon ima samo 13 članova, da će biti usklađene sa kretanjem prosečne mesečne neto zarade po zaposlenom u Republici, u periodu februar-april 2001. godine, prema objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Šta to znači? To znači da mi zaista ne znamo, 1. juna, kada ovaj zakon stupi na snagu, odnosno kad stignu te junske plate, uopšte ne znamo koliko će novca poslodavcu, a to znači nama koji primamo plate, otići po osnovu ovog predloga zakona. Predložio sam otprilike za 50% umanjene osnovice na koje će se obračunavati ovi doprinosi, zato što je to ono što je realno i ono što naša privreda ovog časa za bilo koje doprinose, poreze, može da izdvoji. Možemo mi ovde da pišemo da ćemo izdvajati hiljade i hiljade dinara, tog novca u privredi nema, taj novac se u privredi ne stvara, ne stvara se ni za plate, a kamoli za ovako povećane doprinose i obaveze koje imaju poslodavac i zaposleni prema državi. Bez obzira na to što je ovo usklađivanje sa budžetom koji je već usvojen, dužan sam da vas po ko zna koji put, sve dok su ovakvi predlozi zakona na dnevnom redu, upozorim da kad neko nema, ne možete da mu naplatite. Ubeđen sam da naša privreda, ovog časa pod vašom vlašću, a još se niko od vas nije usudio da organizuje proizvodnju, nema novaca, ne stvara ovaj dohodak i neće moći da uplaćuje ovako predviđene doprinose koje i ovaj zakon od poslodavaca traži. (Predsednik: Vreme.) Sa tim problemom se suočavala i ranija vlast, u vreme kada se više proizvodilo, ali je tržište bilo jako skučeno, pa ipak cene na domaćem tržištu nisu bile ovako visoke kao što su sada pod vašom vlašću. Mi smo morali raznim predlozima zakona da za izvesne privredne grane, posebno ugrožene i posebno one u kojima su niski lični dohoci, predvidimo da Vlada može da ih oslobodi čak i do 50% od zakonom predviđenih stopa i osnovica za doprinose. Molim vas da o tome mislite i predlažem da prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo dobrim delom rekli sve što se moglo reći na osnovu činjenica i argumenata po pitanju ovih osnovica. Mislim da smo u tački dnevnog reda, u kojoj smo se bavili izmenama i dopunama Zakona o penzionom i invalidskom osiguranju, definisali šta je to osnovica, šta nju čini i, između ostalog, ukazali na revalorizacije i promene do kojih je došlo u međuvremenu. Dakle, predloženim amandmanom se definišu osnovice koje bi bile manje od onih koje trenutno postoje. Možda bi to bilo olakšanje za poslodavca, ali sasvim sigurno ne bi išlo u prilog onima koji na takav način ostvaruju svoja prava. Dakle, potrebno je uvažiti činjenice, realnost. Niko u ovom društvu ne misli da je samo po sebi lako izvršiti postojeću reformu na kojoj insistiramo, ali očigledno da bismo mi mogli opet da uđemo u raspravu koju smo vodili tokom prošle nedelje. Ovo su osnovice koje su kalkulativne, ali su veoma precizno u tom smislu definisane, pre svega kroz proceduru kojom se do takve osnovice dolazi. Molim vas da, ako možemo, ubrzamo našu raspravu, kako bismo razgovarali o onim stvarima o kojima do sada u ovom parlamentu nismo razgovarali. O ovim osnovicama smo sve rekli, u situaciji u kojoj smo se bavili penzionim i invalidskim osiguranjem. Mislim da je jasno da mi od svoje politike nećemo odustati, baš kao što nema puno argumentacije u kritikama kojima smo izloženi, a tu pre svega mislim na one kojima se opisuje trenutno stanje u privredi. Plate su uvećane. Istina, to je pratilo porast cena, ali ne kao posledica loše politike koju mi vodimo, već, pre svega, kao posledica ispravljanja onih depresiranih vrednosti koje su bile posledica, opet, nastojanja Vlade da takvim oblikom socijalne politike održi kakvu - takvu ravnotežu u društvu. To nije bila dobra politika i očigledno je da se tako nešto mora menjati, jer samo po sebi nije dugovečno. Mi smo digli cenu struje, ali cena struje nije veća od one cene koja je karakteristična za takvu vrstu proizvoda u našem okruženju. Dakle, to je sve deo politike usklađivanja sa našim potrebama, ali i usklađivanjima sa potrebama proizvođača. Molim vas da, ako možemo, ubrzamo ovu raspravu i pređemo na sledeću tačku dnevnog reda. Sve smo rekli o ovom pitanju.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 116, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno su prisutna 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, svojim amandmanom sam predložio da se predložene najniže osnovice za plaćanje poreza i doprinosa umanje za 30%. Ne zato što mislim da zdravstvo ima dovoljno para, nasuprot mislim da zdravstvu treba mnogo para, ali mislim da obveznici poreza i doprinosa iz najnižih osnovica nisu ti koji će da izleče zdravstvo. Zdravstvo treba da ubere glavne prihode od onih koji primaju pune lične dohotke i na njih plaćaju doprinose kako se lični dohoci isplaćuju. Zašto sam predložio 30%? Računao sam, računao i došao sam do zaključka da smanjenje za 30% dovodi nivo poreza i doprinosa na dosadašnji nivo. Znači, ovakvim najnižim osnovicama za poreze i doprinose poslodavci će bitiopterećeni sa više od 30%, a oni koji imaju fiksni iznos namenjen za lične dohotke moraće da umanje plate za 30%. Jedan prost primer. Ako poslodavac ima radnika koji ima osmi stepen stručne spreme i odvojio je za troškove radne snage 12.000, on će u sadašnjim uslovima 6.000 da da radniku, a 6.000 će da plati doprinose. Odnosno, da uprostim, da bi bilo jasnijei običnim ljudima. Ako on tom radniku da 12.000 i kaže - prijatelju, idi plati doprinos i zadrži ostatak, on će da plati 6.000 doprinose, a 6.000 će da mu ostane. U novopredloženim osnovicama, kako reče gospođa ministar Matković, citiram, da pretpostavimo da ostanu iste stope poreza i doprinosa na osnovicu od 12.700 dinara za osmi stepen stručne spreme, po važećim stopama poreza i doprinosa oko 8.000 je ono što morate na ime poreza i doprinosa da izdvojite. Znači, ako poslodavac ima istih 12.000, od prvog juna moraće 8.000 da plati poreze i doprins, a 4.000 da ostane za platu radnika. Ako to simuliramo na veće preduzeće koje ima 5.000 radnika i čiji je prosek srednja stručna sprema, ako poslovodstvo obezbedi 4.000 dinara, a to su preduzeća koja su u teškim uslovima, preduzeće će u sadašnjim uslovima 2.000 da da radniku, a 2.000 će da plati porez. U novim uslovima, kada je 5.500 osnovica za srednju spremu, ono će 3.000 da plati porez, a ostaće 1.000 za radnika. Još u težoj situaciji su preduzeća koja budu morala da plaćaju minimalne plate. On će 1.800 dati radniku kao platu, a ako ima srednju spremu, platiće 4.000 doprinose, a ako ima osmi stepen platiće 8.000 doprinose. Međutim, sem što sam računao pažljivo sam, vrlo pažljivo slušao šefa poslaničke grupe vladajuće stranke, računajući da je on najpametniji čim je šef poslaničke grupe vladajuće stranke, da iza sebe ima eksperte, da ima moćne mašine, i kada sam čuo njega da kaže - gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na predlog poslanika Vučića da se smanje osnovice za 50% on je rekao - prihvatanjem ovog amandmana mi bismo smanjili zaradu radnika za 50%. Dakle, mi ne možemo da podržim ovaj amandman za smanjenje osnovice za 50%, jer bi time bila umanjena primanja radnika za 50%. Zbunio sam se, to me je pokolebalo, računam neću da dam amandman da se smanje plate radnika. Međutim,kada sam pričitao da porezi i doprinosi moraju da se plate pod uslovom da se i ne isplati plata, onda sam bio krajnje zbunjen. Razmišljao sam da povučem amandman, međutim, kada sam pročitao, takođe, odnosno čuo sam, pa sam posle uporedio, šef poslaničke grupe DOS-a gospodin Čeda Jovanović kaže - gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da mi ne možemo da se razumemo, ali zaista ne znamkako da vam objasnim više šta je to bruto plata. Kako da vam objasnim šta je ovih 3.000 dinara, pa kaže - tu platu, odnosno osnovicu o kojoj mi danas ovde govorimo čini 3.000 dinara i da ovih 3.000 dinara o kojima vi govorite nisu nekih novih 3.000 dinara, koje će poslodavac platiti na već 3.000 koliko radnikzarađuje. To je sve zajedno u okviru tih 3.000 dinara, plata, regres, topli obrok, doprinosi i sve ukupno to je 3.000. Kada sam ovo čuo, odlučio sam da povučem amandman, jer sam shvatio da je moj digitron bio neispravan, da gospođa Matković nije razumela dovoljno tu problematiku, jer smatram da šef poslaničke grupe iza sebe ima eksperte, da ima moćne mašine, da najbolje računa, a i želja mi je bila da to bude tako, a da li će biti tako, to će od 1. juna da budu oni koji isplaćuju platu i oni koji primaju platu. Hvala vam - povlačim amandman.
Konstatujem da je amandman povučen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da je gospodin Jovanović u pravu ovaj put, jer nema toga što za ovom govornicom, bilo od strane poslanika opozicije i nas članova Srpske radikalne stranke, kao i povremenih poslanika iz DOS-a koji su izlazili za ovu govornicu, nije maltene rečeno i o ovom zakonskom projektu i o prethodna dva, koja tretiraju doprinose, u stvari osnovice na doprinose na isti način. Međutim, bez obzira što je maltene sve rečeno,ono što jedino gospodin Jovanović nije u pravu, to je da se oni nisu opametili. Svi poslanici opozicije, naročito mi poslanici Srpske radikalne stranke, iznoseći i u načelnoj raspravi, a i o amandmanima u okviru ova tri zakonska projekta koji tretiraju osnovice na isti način vezano za doprinose, govorili smo Vladi, a i poslanicima DOS-akoji su izabrani od strane Vlade, mada bi trebalo da je obrnuto, šta je to što ne valja, šta je to što od 1. juna neće biti dobro zbog situacije u kojoj se ova Srbija, a mi jesmo Srbija bre. Situacija u okviru privrede i u okviru svega ostalog što nas okružuje je situacija u kojoj živimo. Ovo je jedan zakonski projekat koji u svakom slučaju nije dobar za poslodavce. Govorili smo mi za ovom govornicom, mi srpski radikali, šta to sve ne valja i neće biti dobro za zaposlene, a neće biti dobro i za poslodavce. Osnovice koje su predložene ovim zakonom, zbog situacije u kojoj se naša privreda nalazi, jesu prevelike. Zbog toga i ovaj amandman i predlažem da se te osnovice smanje. Predložio sam i na prethodna dva zakonska projekta isto smanjenje, pa tako predlažem i sada i moj predlog je da se smanji za 60% i to sve dotle dok vi koji ste imali puna usta govoreći lepe stvari narodu pre izbora, da će biti tako kada vi dođete, dok stvarno ne stvorite takve uslove da privreda bude solventna, da privreda bude toliko sposobna da može ove doprinose da uplaćuje, kako bi moglo da se u ovoj državi normalnije živi, a ne ono što ste vi uradili od 5. oktobra do danas. Stoga i jesam predložio umanjenje za 60%, jer je to primereno ovom trenutku, kada je privreda u situaciji u kojoj jeste i ne može ili neće moći da odvaja ove doprinose na osnovu ovih osnovica u predviđeni budžet. Mislio sam da ćete predložiti zakon, a to su govorili i neki poslanici DOS-a, neki koji plediraju možda da budu ministri umesto ministra, da se uđe u sveobuhvatno rešenje ovog pitanja, pitanja zdravstvenog osiguranja. Situacija u zdravstvu jeste takva kakva je, ona je nagomilana u poslednjih desetak godina, takva kakva jeste. Činjenica da ste prenebregnuli situaciju, da je ova država živela u velikim blokadama i sankcijama u tom okruženju, činjenica je dase sve rušilo, pa samim tim i zdravstvo, ali je činjenica da vi niste ponudili kvalitetno rešenje kojim će to zdravstvo stati na zdrave noge. Činjenica je da niste ovim zakonom predložili prava rešenja i stoga predlažem još jedanput da se razmili o umanjenju ovih osnovica, kako bi privreda bila u situaciji da ih namiruje, kako bi se budžet na neki način ipak punio i kako bi zdravstvo odgovorilo potrebama koje stanovništvo ima.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ako ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 114, uzdržan je jedan, nije glasalo 13, ukupnoje prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo i povukao narodni poslani Predrag Bajčetić. Konstatujem da je ovaj amandman povučen. Predlog da se posle člana 1. doda novi član 1a podneo je amandmanom narodni poslanik Petar Petrović. Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne). Da li neko drugi želi reč? Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 50, protiv 118, uzdržana dva, nije glasalo 14, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, moj amandman se odnosi na član 108š, koji u Predlogu zakona glasi: "Organ nadležan za poslove platnog prometa dužan je da najkasnije do kraja tekućeg meseca obavesti nadležni republički poreski organ o poslodavcima koji nisu izvršili isplatu zarade za prethodni mesec, odnosno uplatili doprinos u skladu sa članom 108b ovog zakona". Predlažem da ovaj član glasi: "Organ nadležan za poslove platnog prometa dužan je da najkasnije do kraja tekućeg meseca obavesti matičnu filijalu Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje o poslodavcima koji nisu izvršili isplatu zarade i uplatu doprinosa, u skladu sa istim članom, 108b ovog zakona". Razlog za ovakav amandman je čisto praktične prirode. Naime, ako uporedimo veliki broj privrednih subjekata koji su zaista u teškoj situaciji sa suvom drenovinom i pokušamo da ih na jedan objektivan način sagledamo, uz sve muke koje su imali do sada da sakupe sredstva za isplatu zarada svojih radnika imaće i povećane muke od 1. juna ove godine zbog povećanih osnovica za doprinose. Na sve to dodaju se muke koje će imati, vezano za to što im se u istom predlogu zakona, kaže da će utvrđivati najvišu osnovicu dakle, one plate koje će biti više od predloženog iznosa prosečne bruto zarade. Takođe, na sve to dodaje se neizvesnost u vezi sa određivanjem stopa doprinosa, u zavisnosti od toga da li će se nadležni ministri za poslove zdravlja, za poslove rada i za poslove socijalnih pitanja dogovoriti na adekvatan način, potom dolazi muka koja se vrlo često u praksi dešavala, a to je da jedan dan kod poslodavaca dolazi kontrola iz PIO, drugog dana finansijska, treći dan tržišna, četvrti dan zdravstveno osiguranje itd. U predloženom rešenju pojavljuju se tri subjekta: Zavod za obračun i plaćanje, poreski organ i Zavod za zdravstveno osiguranje. Predložio sam da se samo Zavod za zdravstveno osiguranje javlja, a to povlači za sobom i povećana ovlašćenja kontrolora Zavoda za zdravstveno osiguranje, što mislim da nije prevelik problem. Mislim da bi poslodavci bili uskraćeni za jednu muku i da bi bilo lakše da se pojavljuje kontrola uplate doprinosa, ovako kako se predlaže, dakle, u prevelikom obliku i iznosu, da se pojavljuje samo kontrola iz Zavoda za zdravstveno osiguranje. Naravno, na vama je da procenite da li je takav predlog adekvatan. Ja mislim da jeste. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 58, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo dva, ukupnoprisutno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovakav je sličan član, u stvari ne sličan, isti član je bio u izmenama i dopunama Zakona o PIO. Tamo sam pokušao da taj član amandmanom malo preciziram, kao i ovde u članu 9, koji glasi: "Nadležni poreski organ dužan je da najkasnije u roku od 8 dana od dobijanja obaveštenja iz stava 1. i 2. ovog člana, utvrdi obavezu poslodavca da u određenom roku uplati doprinos". Prošli put kada sam to objašnjavao neki poslanici su to shvatili, uzimam mogućnost da možda nisam dobro objasnio i nisam bio dovoljno jasan, ali ću pokušati ponovo to da objasnim. Zašto je to tako u suštini, zakon se ništa ne menja, ključno ne, ali daje jednu tačnost, jednu dimenziju, pravičnost ili pravilnost na terenu, određuje neke rokove, kako poslodavac treba da plati. Ovako ako ostane u zakonu da bude u određenom roku, taj rok nije određen, nije definisan, tu je sada poreski organ ili pojedinac na terenu, i on može da odredi kako god hoće, po nekom svom nahođenju ili prema nekim drugim afinitetima. Znači, neko će taj rok dobiti 30 dana, neko 60 dana, neko dva dana, neko pet dana. Ostavljamo poslodavcu totalno neravnopravan položaj. Ako mi sada ovde ovim amandmanom taj rok odredimo do 30 dana, mi smo onda stvarno odredili neki rok. Mislim da je to toliko jasno i logično, da stvarno ne vidim razloga da se ovaj amandman ne usvoji. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Stavljam amandman na glasanje. Za 58, protiv 120, uzdržana dva, nije glasalo 5, ukupnoprisutni 185 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. stav 3. amandman je podnela narodni poslanikNataša Jovanović. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Stavljam amandman na glasanje. Zaključujem glasanje i konstatujem da je za glasalo 57 narodnih poslanika, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 19, ukupno prisutno 184 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. stav 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Slobodan Janjić i Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite gospodine Janjiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička većina u ovoj skupštini ne shvata da se primenom ovog člana organi kontrole po slobodnom nahođenju odlučuju kome će izreći meru zabrane obavljanja delatnosti od 30 do 90 dana. Ukoliko novčane kazne, koje su zaista visoke, ne daju nikakav rezultat, onda je najverovatnije razlog neplaćanja određenih doprinosa i nemogućnost plaćanja određenih obaveza, kazne su daleko veće nego što su obaveze iz doprinosa, znači niko neće da rizikuje plaćanje visokih kazni zato što nije izmirio doprinose i eventualno je moguće da je trenutno u blokadi i da to plaćanje može da usledi nakon pet - deset, petnaest ili tri dana. Kada neko preduzeće prestane da radi 30 do 90 dana, otpada sva mogućnost da dođe do oporavka i eventualno izmirivanja određenih obaveza, pa sam tražio da se iz člana 10. briše stav 5. koji glasi: "Pored novčanih kazni iz stava 1. tačka 4. ovog člana poslodavcu iz st. 1. i 2. ovog člana može se izreći mera zabrane obavljanja delatnosti od 30 do 90 dana". Ako ovako visoke kazne ne daju nikakvog efekta, ne verujem da će dati i mera zabrane obavljanja, pogotovo što je u tumačenju dozvoljeno - može, ne mora, i ko to odlučuje i po kakvom kriterijumu, kako će da bira kome će dati 30, a kome 90 dana. Smatram da ovaj amandman treba da prihvatite jer ćete mnogim privrednim subjektima omogućiti da prežive ove mere i obaveze koje su im nametnute.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo osam, od ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Da li predstavnik predlagača želi završnu reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, izvinjavam se, jer malo pre kada sam se javio mislio sam da je rasprava bila završena, zato što juče nisam do kraja prisustvovao zasedanju, zbog obaveza na drugom mestu. O samom zakonu sam govorio u dva navrata i nemam šta posebno da kažem, ali sam dužan zbog vas, naše javnosti, nekoliko rečenica u odnosu na ono što se ovde desilo. Godine 1994. u Saveznoj skupštini sam bio savezni poslanik i na samom početku te godine, na raspravi oko Republike Srpske, kada su je socijalisti prodavali za male pare kojekome, gospodin Šešelj me je vrlo nisko i teško napao u Saveznoj skupštini. Bio sam u situaciji da izađem i kažem par rečenica, i gospodin Šešelj, kao čovek na čelu političke stranke i vrlo odgovoran za svoju stranku, je izašao i izvinio mi se pred televizijskim auditorijumom i pred Skupštinom. Dakle, jedini sam čovek kome se gospodin Šešelj javno izvinio. Međutim, tada su radikali bili moćna policijska, ovaj politička formacija [[smeh]] , a i policijska naravno, imali su političku perspektivu, imali su budućnost i on je vodio računa o tome šta radi. Danas su radikali i njihova stranka grupica očajnika koja spava poput zečeva, bojeći se da im ne dođe policija zato što su zavlačili prste u državnu blagajnu, zato što su se bavili poslovima koji nisu dolični. Ko se bavi raznim vidovima kriminala ...
Gospodine Joksimoviću, molim vas da govorite kao ministar zdravlja, ne da vodimo ovakve rasprave.
I zbog toga su sada u situaciji da napadaju sve i svakoga. Ako pravite poređenje između njihovih ondašnjih poslanika i sadašnjih, lako vam je naći rezultantu. Danas oni imaju, na primer, čoveka iz Požarevca, koji boluje od sindroma Minhauzen. To se zove pseudologija fantastika. Čoveka koji misli da se kuća može napraviti ne tako što ćete kupiti četiri hiljade komada crepa, deset hiljada blokova, vagon cementa, nekoliko tona gvožđa, pa dođe stapler, znate, viljuškar, pa podigne, pa stavi na kamion, nego to možete da ukradete negde i stavite u džep.
Gospodine Joksimoviću, opominjem vas da vodite računa o čemu danas ovde razgovaramo. Budite ljubazni da razgovaramo o onome što je na dnevnom redu.
Evo, završiću odmah u dve rečenice. Dakle, gospodin koga inače u Požarevcu zovu "Bućkalo" boluje od sindroma Minhauzen, i on je između ostalog, na primer, razgovarajući kao dete sa decom o tome kako je ko nastao, deca su tvrdila da su nastala tako što ih je donela roda, a on je tvrdio da je njega njegov tata izvadio iz Dunava bućkajući na bućku.
Imamo replika. Dobićete reč. Izvolite.
Gospodine Joksimoviću, vi ste sramota za Srbiju. Nikada Srbija nije imala gore ministre nego u ovom sazivu Vlade koji je formirao Zoran Đinđić. U tom sazivu ste vi najgori. Pazio bih šta govorim za ovom govornicom kada upućujem poruke poslanicima jedne političke stranke da sam na vašem mestu. Vi biste nestali iz političkog života da vas nije prigrlila DSS i da niste od toga napravili sebi neki kapital. Da ste neki lekar nikada sa ove govornice ne biste javno iznosili bilo kakvu dijagnozu, nego vi niste ni lekar. Vi ste jedan čovek nadojen, napojen mržnjom. Ne znam šta vam je to trebalo danas. Ako niste krali to gvožđe, izađete ovde i kažete - nikad u životu nisam ukrao ni kilo gvožđa, poslanik je juče slagao, završen posao. Ako ste krali gvožđe, onda priču vrtite u krug, pričate o policijskoj stranci SRS iz 1994. godine, kada je Vojislav Šešelj uhapšen od strane Miloševićevog režima, pa nema veze sa policijskom strankom. Kada smo bili na vlasti, gospodine Joksimoviću, s policijom nikakve veze nismo imali, nazivali smo ministra policije budaletinom i tražili ovde njegovu ostavku. Ali, ne znam šta vam to treba. Vas drži ono vreme kada vam je Vojislav u Veću građana, bio sam prisutan, rekao da ste izdajnik. Izašli ste i rekli da ste kao lekar operisali na frontu. Vojislav se izvinio i rekao da je pogrešio, ali da vi pripadate stranci koja je tada bila izdajnička. To je bilo tako. Ali, to što sada pripadate jednoj drugoj političkoj stranci, zamolio bih vas da malo bolje slušate, ili da operete uši, od vas nije načinilo boljeg čoveka. Vi ostajete takav kakvim su vas otac i majka rodili, niste dovoljno spremni za funkciju ministra, gospodine Joksimoviću, i to se vidi iz svakog vašeg nastupa. To je dobro procenio i predsednik Skupštine, koji pripada vašoj političkoj grupaciji, odnosno koji je ta politička grupacija u koju ste vi uleteli i koji vas je opomenuo na ponašanje. Da ste srpski radikal, gospodine Joksimoviću, od danas više ne biste bili ministar, to vam garantujem.
Replika, gospodin Obradović.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, kolege poslanici, članovi Vlade, reči koje je izgovorio gospodin ministar zdravlja u Vladi Republike Srbije su ispod svakog nivoa dostojanstva ministra i Vlade koju zastupa i neka je na čast i ministru i Vladi u kojoj je on predstavnik. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodine ministre, dali ste i dijagnozu da bolujem od nekakve bolesti, pa ne znam, da vas pitam, da li vam dugujem nešto za to? Što se tiče građevine kuća, znam dobro kako se kuća pravi, svoju pravim već trinaest godina. Trinaest godina pravim i živim još uvek u podrumu. Ne znam kako ste vi vašu napravili. A što se tiče onog drugog dela, koji sam rekao, a koji nije vezan za armaturno gvožđe, kada sam izašao posle svog izlaganja u hol, imao sam par poziva iz Petrovca,gde su građani davali podršku meni i rekli da sam u pravu. Vi možete i da tražite i da vam se izvinim, to je vaše pravo, i moje, da li hoću ili neću,ali kako ćete vi tim ljudima, koji su kod vas došli za pomoć, a vidite kako ste zloupotrebili i njihovu nesreću, i njihovu situaciju, i nemojte nama da pričate, više, ni Srpskoj radikalnoj stranci o tom poštenju. Za svojih 30 godina mnogo toga sam prošao u životu,tri rata, gospodine ministre, imam još jedan vojni rok koji se zove - učešće u ratu. Nisam ni od koga ništa uzeo. U Požarevac sam se doselio 1980. godine, tako da deca nisu mogla da me zovu "Bućko". Gde sam živeo ranije, saznajte. Nikada nisam imao takav nadimak. Možda sam imao nadimak zato što sam imao klempave uši, možda sam imao nekakav nadimak zato što ne vidim dobro, ali takve gluposti, gospodine ministre, vama ne priliče, vi ste ministar. Može neki poslanik da lupi neku glupost, ministar ne sme.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju u celini. Za 126, protiv 55, uzdržanih nije bilo, nije glasalo četiri, ukupno 185 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRUŠTVENOJ BRIZI O DECI (Narodni poslanik Aleksandar Radosavljević traži reč, po Poslovniku.) Ima reč narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, u skladu sa članom 88. stav 1, u kome kaže da vreme izlaganja narodnog poslanika iznosi 10 minuta, ukoliko Narodna skupština u početku pretresa pojedine tačke dnevnog reda ne odluči drugačije, predlažem da po predstojećoj tački, odnosno 19. tački dnevnog reda, vreme za izlaganje narodnog poslanika iznosi pet minuta.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam, zbog slične intervencije predstavnika vladajuće većine, izašao za ovu govornicu i pokušao da utičem na vas i da zamolim, ako hoćete, ljudski je, da ovo ne činimo. Vidimo da je Centralni komitet doneo odluku da ne bude ni prenosa, pitanje je kada će ta odluka da počne da važi, naravno, bez Narodne skupštine. Videli smo juče da je usvojeno i da je rešno da diskusija ne traje 10 minuta, već pet minuta. Pozivam vas da dalje to ne činimo, doneće se odluka da ne moraju ljudi da prisustvuju u sali, dakle, može da izađe gospodin Jovanović, mogu da izađem ja za govornicu, bilo ko, i da nikoga živog ne bude u sali, i rasprava može da se odvija, i takve ste odluke spremili. Molim vas da se dalje ne ide sa restrikcijama poslaničkih prava, da se dalje ne ide na uskraćivanje prava poslanicima da iznose svoje političko mišljenje, svoje političke stavove, i bilo bi potpuno razumno i potpuno normalno da im se dozvoli da govore u skladu sa Poslovnikom. Nije ovo neka izuzetna, ili posebna situacija, zbog koje bi trebalo primeniti neko drugačije vanposlovničko rešenje. S druge strane, smatram da za to nema ni potrebe, prethodnih dana smo svakog dana prosečno usvajali, ako hoćete, po dva ili tri zakona. Čini mi se da nikakvih problema ni vi tu niste imali, ne mogu da razumem odakle vam ta potreba da na svaki način pokušavate, određenim, rigidnim restriktivnim merama, da utičete na narodne poslanike i da im uskraćujete pravo. Meni se samo čini da to ne vodi nigde i da će to samo dovesti do još većeg nezadovoljstva građana, koji gledaju sednice Narodne skupštine Republike Srbije, više nego ikada, zaista, zato što nemaju gde drugo šta ni da čuju, ni gde drugo šta da pročitaju.Ne mogu bar drugačije mišljenje, od mišljenja vladajuće većine. Zato vas pozivamo da ovaj predlog poslanika vlasti ne prihvatite i da se ne ograničava diskusija, bez obzira što sam siguran da ona, u svakom slučaju, neće previše trajati, posebno zbog same prirode zakona i usaglašavanja sa ostalim zakonima, koje smo već doneli. Hvala.
Nadam se da nećemo više otvarati raspravu o stvarima koje po Poslovniku nisu za otvaranje rasprave. Očekivao sam neki drugi predlog, uskraćivanje ili produžavanje, ali dobro. Išli ste u raspravu, a nije po Poslovniku rasprava o ovom pitanju. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika, gospodina Radosavljevića, da se u okviru tačke 19. rasprava u načelu vodi u dužini od pet minuta. Za 117, protiv 57, uzdržana četiri, nije glasalo 5, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Branislav Blažić, Srboljub Živanović, Hranislav Perić, Predrag Mijailović, Dragan Čolić, Gordana Pop-Lazić, Borislav Pelević, Toma Bušetić, Božidar Vujić i narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč gospodin Pelević.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, želim da izrazim svoje žaljenje što prilikom razmatranja ovog veoma važnog Zakona o društvenoj brizi o deci među nama nije i resorni ministar. Nadam se da to ne pokazuje i stav nadležnog Ministarstva za društvenu brigu o deci. Pre svega bih želeo da kažem da sam, proučavajući ovaj predlog zakona i upoređujući ga sa već usvojenim Zakonom o budžetu,došao do evidentnog saznanja, da se ova dva zakona nalaze u koliziji. Mi smo ovde usvojili Zakon o budžetu za ovu godinu. U obrazloženju ovog zakona, koji je sastavni deo Zakona o budžetu, stoji da pravo na materinski dodatak ima svaka majka i da materinski dodatak iznosi 30% od prosečne neto zarade u privredi Republike. Takođe stoji da pravo na pomoć za opremu novorođenčeta ima svaka majka sa prvo troje dece i da se ova pomoć isplaćuje jednokratno i iznosi jednu prosečnu neto zaradu po zaposlenom u privredi. Kada se radi o dečijem dodatku, odnosno pravu na dodatak za decu, stoji takođe da se za prvo troje dece u porodici, u zavisnosti od materijalnog položaja porodice, redosleda rođenja deteta, a nezavisno od materijalnih uslova, pravo na dodatak za decu ima porodica sa troje dece, odnosno treće dete u opštinama, odnosno delovima opština sa negativnom stopa priraštaja stanovništva. Kada uporedimo Zakon o budžetu koji je već usvojen, sa ovim predlogom zakona, dolazimo do saznanja da se ovim novim zakonskim projektom, praktično, smanjuju izdaci za društvenu brigu o deci i to materinski dodatak se smanjuje, smanjuje se pravo na pomoć za opremu novorođenčeta i smanjuju se dečiji dodaci. To je regulisano članom 2., gde umesto 30%, koliko je trebalo da se dobije od prosečne neto plate, sada se smanjuje na 9%. U članu 3. za opremu novorođenčeta umesto jedne prosečne plate, sada je predviđeno da to bude 30% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici. I u članu 5. znatno se smanjuju dečiji dodaci u odnosu na već usvojen Zakon o budžetu. Zakonom o budžetu su određena sredstva koja bi pokrila ove rashode budžeta. Znam da će neko iz Vlade, odnosno iz Vlade neće niko, jer nikoga nema, ali njihov portparol će sigurno reći da se ovo odnosi na bruto plate i to je meni sasvim jasno, jer o tome razgovaramo već više od nekoliko meseci. Radi se o tome da je trebalo ovaj zakonski projekat usaglasiti sa već usvojenim Zakonom o budžetu, odnosno Zakon o budžetu tako napraviti da u obrazloženju stoje ove cifre, ovi procenti koje je Vlada predvidela za društvenu brigu o deci. Kada se ovi podaci, ovi procenti koji su predloženi uporede sa današnjim prosekom ličnog dohotka, onda dolazimo do saznanja da se zaista radi o drastičnom umanjenju svih ovih davanja i prava na opremu novorođenčeta i prava na materinski dodatak, a takođe i dečiji dodatak. To je vrlo jasno. Ukoliko predstavnici Vlade kažu da je plata bila pre 5. oktobra 80 maraka, a jeste bila, a to je onda iznosilo 24 marke. Ako je danas prosek 4.270, a to je po Zavodu za statistiku, to je znači danas 140 maraka i to iznosi 12,6 maraka. Dakle, umesto 24 marke sada će se primati 12,6 maraka. Dakle, radi se o prepolovljavanju sredstava koja su određena za pravo na materinski dodatak. Pravo na pomoć za opremu novorođenčeta, ranije je bilo kod proseka od 80 maraka plate, bilo je, a danas je to 140 maraka i danas to iznosi 42 marke. Ranije je bilo 80 maraka jedna plata i 80 maraka je bila jedna prosečna plata koja se dobijala za pravo na pomoć za opremu novorođenog deteta. Ovde smo došli do umanjenja od 50%. Takođe se radi i o ovom trećem, gde su drastično umanjeni dodaci za decu, za sve tri kategorije dece. (Predsednik: Vreme.) Zaista drastično umanjenje od preko 50%, a iako će verovatno neko reći da ovo nije umanjenje, onda samo treba pogledati prosek koji smo primali pre 5. oktobra i prosek koji primamo sada izražen, u dinarima ili u markama, sasvim svejedno. Hvala. [[Aplauz SSJ.]]
Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovih skoro 10 godina kako sam narodni ili savezni poslanik, bilo je dosta sednica kojih bih želeo da se sećam, a bilo je i onih kojih ne bih želeo, zbog svog učešća u jednim ili drugim. Sednice Narodne skupštine na kojoj smo usvojili izmene i dopune Zakona o društvenoj brizi o deci rado se sećam, zato što je sada važeći zakon donet na moj predlog. Posle višemesečnog usklađivanja sa tada vladajućom SPS koja je na kraju ipak prihvatila da u društvenoj brizi o deci, u dotadašnjem zakonu mnogo toga mora da se promeni, da bismo mi u Srbiji pokazali da brinemo o svojim naslednicima ili da bismo želeli da ih imamo. Ja sam ovaj predlog zakona posmatrao sa tog stanovišta. Uvek sam spreman da prihvatim da nešto što sam ja svojevremeno pisao treba da bude menjano, ako se menja na bolje. Ovakvu primedbu sam vam uputio i kada ste menjali Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije i pokvarili i neka rešenja koja možda nisu ni bila dobra, a vi ih dodatno pokvarili. Evo sada u Zakonu o društvenoj brizi o deci, koji donosi prava, a ne kažem da donosi isplate, ali donosi prava, vi umanjujete iznosepo pravima koja donosi Zakon o društvenoj brizi o deci. Ne mogu ni da kažem više predlagač zakona, moram da kažem izmenjivač zakona ili kako da vas nazovem, pošto ste vi samo usklađivač zakona, pošto vi samo nešto usklađujete sa EU, svestan je toga. Postoji mogućnost da je opozicija u pravu kada tvrdi da ovako preračunatim procentima u stvari predviđate za trudnice, porodilje i za decu manje dodatke. Mislim da ste imali dovoljno vremena da se malo preračunate i da shvatite da je ovoj zemlji mnogo toga krenulo naopako. Da, ako se već družiti sa tim Nemcima, treba da odgovorite na njihovo pitanje, kako to da u ovoj našoj zemlji za ovih 6 meseci u kojoj skoro ništa ne radi, u kojoj se skoro ništa ne proizvodi, dinar vredi isto kao i marka u Nemačkoj, u kojoj se radi 24 časa dnevno. Svesnim zadržavanjem ovakvog kursa marke, vi u stvari nas ovde u Srbiji oštećujete i pljačkate. Zato nam cene i u markama skaču. Zato sada više za 10 maraka ne možete da kupite nešto što je moglo da se kupi za tri marke, svojevremeno. Zato svi ovi preračuni u markama, a prinuđeni smo tako da ih vršimo, pošto je valjda to neka stabilna valuta, pokazuju da u stvari građani Srbije imaju mnogo manje nego što su imali. Zato nama cene u Srbiji strahovito rastu, enormno rastu, da bi proizvođači pokrili gubitak koji imaju na robi koju izvoze. Sve te faze smo mi koji imamo 50 godina u Srbiji već prošli. Mi smo prošli fazu kada je automobil u Srbiji koštao 10 hiljada maraka, a u Americi je prodavan za dve hiljade dolara, recimo za četiri hiljade maraka. Tada je sav taj gubitak nadoknađivao potrošač koji je kupovao robu u Srbiji. To se sada dešava ponovo i to je pojava o kojoj neko mora da se izjasni. Džaba nama hvale kako NBJ već ima milijardu dolara u trezorima. Nama sve skuplje. Za šta te Kir Janje skupljaju taj novac ne znam, ako nema za privredu, ako nema za građane Srbije. Tako je i sa Zakonom o društvenoj brizi o deci. Jeste, kažete vi ovde da ćete se preračunati posle tri meseca,ali da ste ubeđeni da zakon je finansijski neutralan. Mislim da to nije tačno. Ako nešto što je bilo 30% neto, pretvorite u 9% bruto. Tu nešto ne štima: 30% od nekadašnjeg neto nije 9% od današnjeg bruto. Čak ga i ne zovete bruto, nego ga zovete zarada. Toliko smo iskomplikovali ovih dana, samo čekam realizaciju da bismo konačno utvrdili ko je u pravu. Možda je trebalo da još malo uđete u ovaj zakon. U vreme kada sam pisao izmene i dopune, postojale su kod nas opštine u kojima je bilo više od četvoro dece i postojale su opštine u kojima je harala bela kuga. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Mi smo ovim predlogom zakona tada pokušali da to ispravimo i da eventualno podstičemo natalitet u krajevima Srbije u kojima on nije pružao osnovu da će Srbija opstati kao država. Sada je sve manje tih opština u kojima je priraštaj stanovništva iznad proseka u Republici. Možda je trebalo brisati ove odredbe za četvrto dete, koje se odnose samo na opštine ukojima je priraštaj stanovništva ispod proseka. Nažalost, mi više nemamo mnogo opština zbog kojih nismo smeli da osiguravamo podjednaka prava za sve građane Srbije, iako se tu možda malo diralo i u Ustav Republike Srbije. Mislim da ste samo monetaristički pregledali sve ove predloge zakona, nedovoljno precizno, rekao bih, ali to će praksa da potvrdi. Mislim da je bilo vreme da pokažete da ima i nešto bolje od onoga što je postojalo do sada. Ako tvrdite da sve ostaje na istom osnovu na kome je bilo i do sada, s pravom se postavlja pitanje zašto je uopšte vlast menjana. Zato se nadam da ovo ograničenje vremena, kad razgovaramo o Zakonu o društvenoj brizi o deci, da o njemu nije bilo dovoljno dobro promišljeno. Uopšte neće dugo trajati rasprava o ovom zakonu, ali može vrlo loše da zvuči. Naravno, mi to nećemo koristiti, kad skupštinska većina kaže - o Zakonu o društvenoj brizi o deci raspravljaćemo kraće nego što je Poslovnikom predviđeno da se raspravlja o bilo kom drugom zakonu. Onda se postavlja pitanje kakva je to briga o deci?
Ima reč gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih želeo da današnju opoziciju, a nekadašnju vlast, kritikujem po pitanju realizacije zagarantovanih prava Zakonom o društvenoj brizi o deci. Mislim da bar u tom delu vaših aktivnosti ne mogu da vas osporim kao ljude koji ste imali dobru nameru prema deci. Ali, možemo zajedno da razgovaramo o mogućnosti našeg društva da zaista primeni prava koja država mora da primeni, s obzirom da je na to obavezna zakonom. Zakon o društvenoj brizi o deci je menjan 1992. godine jedanput, 1993. godine tri puta, 1994. godine je menjan dva puta i 1996. godine je promenjen još jedanput. Izvinjavam se ako je u međuvremenu došlo do još neke izmene. Ovo su informacije koje sam dobio od skupštinskih službi. Dakle, zakon je prilagođavan stvarnosti. Unapred želim da vam kažem da mi nastojimo da ovim promenama ne umanjimo prava onih koji su ostvarivali svoja prava na osnovu ovog zakona i da mi posebnu pažnju poklanjamo realizaciji obaveza koje imamo prema deci. U okolnostima u kojima je postojala i funkcionisala prethodna vlast, možda je bilo i logično što su se javile izvesne docnje po pitanju isplate sredstava na osnovu materinskog dodatka, odnosno sredstava materijalno ugroženih porodica. Želim da vam kažem da smo mi nasledili obaveze koje su iznosile 24 meseca po pitanju materinskog dodatka i 26 meseci po pitanju dodatka koji se isplaćuje ugroženim porodicama. Mi te obaveze sada izmirujemo. Nemoguće je u Srbiji, koja je ovakva kakva je, preduzeti u potpunosti na sebe poštovanje zakona koji sam po sebi nikada do sada i nije mogao biti u potpunosti primenjen. Ovaj zakon je finansijski obezbedio neutralnost u odnosu na ono što jeste bila karakteristika odnosa države prema onima kojima se ovim zakonom garantuju prava. Predviđeno je veoma jasno članom 6. da se vrši usklađivanje sredstava koja će se izdvajati za decu sa troškovima života. Dakle, niko nema nameru da već iovako uska prava dodatno ograničava. Ali vas molim, kada govorimo o ovom zakonu, da govorimo iz onog aspekta iz kog smo mi kao država dužni da donosimo zakone koje možemo da primenimo. Mi možemo da donesemo kakav god hoćemo zakon. Onda se postavlja pitanje zašto donosimo zakone koji su sami po sebi već i u osnovi sporni, jer su neprimenjivi. Inače, možemo da donesemo zakon da, recimo, Kosovo i Metohija jeste suvereni deo Srbije, da idemo i dole organizujemo skupštine, ali nećemo u tome daleko stići. Možemo da ignorišemo stvarnost, ali takođe time nećemo rešavati probleme. Mi moramo opteretiti našu privredu i one koji proizvode, u meri u kojoj oni takvo opterećenje mogu da izdrže. Puno je tih opterećenja i stalno se spotičemo u kritikama i argumentima u kojima se ona obrazlažu. Po ovom pitanju mislim da ne možemo ostvarivati partijske programe i da ne možemo nastojati da ostvarimo neku, recimo, opozicionu korist. Dakle, veoma jasno insistiramo na finansijskoj neutralnosti, veoma jasno u članu 6. kažemo da ćemo usklađivati sredsdtva koja izdvajamo sa troškovima života i veoma jasno smo pokazali da smo spremni da se staramo o svom društvu, pre svega kroz izmirenje obaveza koje smo nasledili. Pri tome, nikog ne optužujemo za nešto tako. To nije naš posao. Naš posao je da kažemo da smo 24 meseca docnje imali, da tu docnju umanjujemo, da smo imali 26 meseci docnje i da to takođe umanjujemo. Takođe, moramo ovde da kažemo da za ovih 100 dana Vlada nije zakasnila u izmirenju svojih obaveza prema deci, da je Vlada izdvojila velika sredstva za sanaciju ustanova u kojima se nalaze nezbrinuta deca, da su pokrenuti brojni programi. Vi ste svedoci takve aktivnosti. Dakle, kada govorimo o ovom zakonu, dajte da razgovaramo samo o činjenicama. One su veoma jasne. Dolazi do promena koje su posledica prelaska sa neto principa na bruto princip i veoma jasno je u članu 6. rečeno da će sve disproporcije, koje eventualno u ovom trenutku prate prelazak sa neto na bruto princip, biti otklonjene usklađivanjem sa troškovima života. Dakle, ako se primeni ta jednostavna matematika, nema logike po kojoj 9% bruto može biti veće od 30% neto. Ali, mi računamo, s obzirom na porast zarade koju je pratio period naše vlasti od 5. oktobra do danas, da će ta bruto plata krajem godine biti mnogo veća nego što je to sada slučaj, i da će primenom tog prava, bruto ostvarena zarada 9%, sasvim sigurno biti obezbeđena veća sredstva od onih koji su bili garantovani neto principima. (Predsednik: Vreme.) Dakle, dajte, ako možemo, bar po ovom pitanju da ne budemo toliko nekorektni, koliko se može biti ukoliko se sve na takav način posmatra. Mislim da deca ne smeju biti tema naše politike na takav način.
Gospodin Pelević, drugo javljanje.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, koliko Vlada brine o deci pokazuje činjenica da nijedan ministar nije prisutan dok razgovaramo o Zakonu o društvenoj brizi o deci, a naročito ne resorni ministar. Toliko o brizi Vlade. Ne bih se složio sa mojim prethodnikom da Kosovo i Metohija nije suvereni deo Srbije i Jugoslavije. Ona jeste suvereni deo Srbije i nadam se da će tako uvek i biti. Mi trenutno, zbog okupacije i stranog protektorata, nemamo one ingerencije koje moramo da imamo. Ali, ako mi kažemo, kao predstavnici Vlade, da Kosovo i Metohija nije suvereni deo Srbije, onda su to za mene veoma teške i neprihvatljive reči. Ako sam dobro shvatio gospodina Čedomira Jovanovića, on je u svom izlaganju rekao, u stvari, priznao da su ova davanja mnogo manja od davanja koja su bila po prethodnom zakonu. To je rekao upravo zbog razloga da mi možemo danas da donesemo neki zakon koji jednostavno nije primenjiv. Ne bih tako rekao. Jednostavno, prostom računicom smo već došli do zaključka da su ovim zakonom drastično smanjena primanja koja ostvaruju deca, odnosno majke, po ovom zakonu. Ako je već tako i ako hoćemo da usvojim ovaj zakon, član 6, kao što je i rekao gospodin Jovanović, kaže da to moramo da uskladimo sa porastom troškova života. Onda, hajde da to uradimo već danas. Troškovi života su već toliko narasli da prostom matematikom izlazi da je ranije jednostavno primano 24 marke, a danas 12,6 maraka, za materinski dodatak. Za opremu novorođenčeta umesto 80 maraka, koliko je iznosila jedna prosečna neto zarada, sada umesto to da bude recimo makar toliko, 80, sada je 42 marke. Ovo nije matematika, ovo je život, ovo su činjenice i o tome se radi. Potpuno razumem težnju gospodina Jovanovića da u nedostatku resornog ministra ili bilo kog drugog člana Vlade on zastupa Vladu i to je u redu, nemam ništa protiv toga, ali neka se kaže jasno da je gospodin Čeda Jovanović portparol Vlade Srbije, jer ministri ne žele da prisustvuju sednicama Narodne skupštine kada se odlučuje o njihovim preldozima, o njihovim zakonima. Molim vas da i vi, gospoda iz DOS-a to shvatite kao činjenicu. To je omalovažavanje ne samo nas iz opozicije, nego i vas iz vlasti. To su vaši ministri, to je omalovažavanje svih građana Srbije, celog ovog visokog doma. Možete vi da ukinte prenose, ukinite ih, možete to da izglasate. Kao što ste i primetili, Stranka srpskog jedinstva ovu govornicu nikada nije zloupotrebila, niti je koristila za propagiranje svog programa. Mi samo vrlo ozbiljno razmatramosve zakone. Ukinite vi prenose, dajte da raspravljamo bez ijednog poslanika ovde, bez kvoruma i onda ćemo verovatno ostati samo mi koji radimo, pričaćemo jedni drugima, a vas to neće interesovati. To je vaše pravo, ali vas molim kada se radi o zakonu o deci svi ovde imamo veliku odgovornost i dajte danas da se dogovorimo, s obzirom da su troškovi života već toliko narasli i da je plata porasla u odnosu na razdoblje pre vašeg dolaska na vlast, da se danas dogovorimo da upravo te kriterijume i primenimo. Nije to problem, ali je logično i da li je dobro da majkama i deci ukinemo, odnosno prepolovimo njihova primanja? Mislim da nije u redu. Shvatimo da se srpski narod nalazi u velikoj krizi pada nataliteta, da bela kuga hara celom Srbijom. Nemam ništa protiv što je porast nataliteta zabeležen kod Albanaca i kod Muslimana. Neka im je srećno, ali moramo da vodimo računa i o svom narodu. Mi ćemo za 25 godina da postanemo nacionalna manjina u sopstvenoj državi i onda ćemo govoriti neki drugi jezik, bosanski ili ne znam kakav drugi, albanski jezik. Molim vas da shvatimo da je ovo nešto što se ne tiče politike i potpuno se slažem sa gospodinom Jovanovićem da ovo ne smemo da zloupotrebljavamo. Ovo su naša deca, ovo je budućnost naše nacije, ali nemojte kao nova vlast da im prepolovite i onu crkavicu koju su do sada primali ili nisu primali. Ovo zaistagovorim iz najbolje namere i apelujem i na vas iz DOS-a da ovo prihvatite kao realnost i kao činjenicu. Uzmite digitron, izračunaćete i videćete da su zaista primanja duplo manja nego što su bila po prethodnom zakonu. Zahvaljujem se na pažnji i na razumevanju.
Replika, Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, može opozicija da tumači ono što mi radimo kako želi, ali svoje pravo koristim u skladu sa Poslovnikom kao predstavnik poslaničke grupe DOS-a i komentarišem zakonske predloge koji se nalaze pred nama. U tim komentarima mi možemo da se razlikujemo, ali ne možemo da se razlikujemo u interpretaciji onoga što se izgovori za skupštinskom govornicom. Možemo mi danas da donesemo ovde zakon kojim ćemo obavezati, recimo, primenu onih budžetskih prinadležnosti, a tu mislim na ubiranje sredstava i na prostoru Kosova i Metohije, ali da vidimo ko će to ostvariti. Možemo mi zakazati sednicu Skupštine u Gnjilanu, ali tamo ni vi gospodine Peleviću ne idete. To su naše činjenice. Možemo mi reći da su postojala neka prava, ali ta prava nikada nisu bila primenjena. Dve godine niko ta prava nije primenjivao, mi sada moramo vraćati te dugove i moramo pri tom objasniti ovom društvu da je ova država nesposobna da primenjuje takvo pravo. Da li je nesposobna zbog 100 dana DOS-ove vlasti? Ona je pokazala svoju sposobnost u tih 100 dana. Nijedanput nije zakasnila, ali 700 hiljada nezaposlenih ljudi, 770 hiljada ljudi na prinudnim odmorima, 800 hiljada izbeglica, stalni zahtevi da se obezbede sredstva za socijalne programe, to nije ono što mi možemo da uradimo i pri tom da bez ikakvog problema donesemo zakon u Skupštini koji se od svog starta ne može primeniti. Veoma jasno je rečeno u članu 6. da će biti usklađena izdvajanja sredstava sa porastom troškova života. To je veoma precizno i to će biti učinjeno. Mi ovde ne možemo u Skupštini govoriti koliko će biti taj porast u maju ili u junu mesecu. Možemo reći da je Vlada iskazala svoju spremnost i zbog toga je mi podržavamo, da ispravi tu razliku, da izdvoji sredstva, ali ne možemo reći da će primenjivati zakon koji nije realan. Možda će jednog dana biti realan, mi se nadamo da hoće, ali se takođe nadam da mi nećemo crveneti krajem godine zbog toga što nismo isplatili dečiji dodatak ili što nismo isplatili neku socijalnu prinadležnost koju smo bili dužni da isplatimo. Dakle, to je stvarnost i ništa drugo. Kakav je stav Vlade prema tom problemu ne može se tumačiti na osnovu njenog prisustva u parlamentu, jer se ponajmanje ovde razgovara o zakonima. Skupštinski prenosi traju i građani su svedoci ispravnosti onoga što mi ovde govorimo. U svakom slučaju, Vlada radi svoj posao koji se u ovom konkretnom primeru može sagledati u obavezama koje ona ispunjava. Nema zaostatka od januara meseca do danas. Baš naprotiv, mi pokrivamo i dugovanja koja smo nasledili. Dajte da razgovaramo o onome što je realnost. Sve drugo može biti pitanje politike, ali bez činjenice i argumenata.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Jovan Deretić.
Dame i gospodo narodni poslanici, umalo nisam zaplakao kada sam čuo šefa poslaničke grupe DOS-a Čedomira Jovanovića koji samo kaže - nemamo para, mora tako da bude. Toliko mi je bilo žao, a znam da ih narod nije birao da plaču nad sudbinom naroda, nego da stanje poprave i da im bude bolje. Srpska radikalna stranka smatra da ne treba na ovakav način umanjivati parametre koji služe za obračun cenzusa i visine prava u oblasti društvene brige o deci. Naročito ne sada kada sve poskupljuje i kada se još teže živi nego preoktobarske revolucije. O kakvoj mi to uopšte brizi o deci govorimo? Oporezovali smo dečije pelene, dečiju hranu, lekove, sokove, školske knjige, sveske, pribor, obuću i odeću. Oni koji dobacuju - tema, i ne znaju koji je zakon na dnevnom redu, ali to je već njihov problem. Stvarno, svaki zakon koji ovde donesemo ili smanjuje prava budžetskih korisnika ili su posledice toga povećanje cena ili se neke dažbine, koje građani i privreda uplaćuju povećavaju. Ja vas pozivam da razmislite malo o ovom zakonu. Beda je socijalna već prilična i ovako stvaramo još veću bedu. Potpuno je jasno da se ovim zakonom ne povećavaju prava onih koji se finansiraju iz budžeta Republike. Uvećavanjem osnovice kažete da se postiže neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu, što će reći da se prava ne povećavaju, ali se i ne smanjuju. Mi mislimo da se prava smanjuju i to je jedan od narodnih poslanika, parethodnika dokazao argumentovano za ovom govornicom, ali čak i da ste u pravu, posle svih poskupljenja i najave novih poskupljenja treba učiniti mnogo više u ovoj oblasti. Naročito treba pomoći majkama, odnosno porodicama, odnosno deci koja žive u toj porodici sa troje, četvoro i više dece u onim opštinama sa negativnim stopama prirodnog priraštaja stanovništva. Ne vredi pričati o starenju nacije, o potrebi da se rađa više dece, a smanjivati već postojeća prava. Nije nas briga da li ova vlada to može u ovom trenutku da obezbedi. Ona je dužna da obezbedi, ako želi da bude bolja i uspešnija od prethodne Vlade. Zašto je onda menjanja prethodna Vlada ako ostaje sve isto kao što je bilo u prethodnom periodu? Budžet je najmanje tri puta veći nego budžet za 2000-tu godinu. Prelazimo na bruto zarade, oporezuje se i topli obrok, i regres, kažete da će biti mnogo više prihoda u budžetu, poboljšaće se finansijska disciplina. Kažete da ima puno donacija, puno povoljnih kredita iz inostranstva i nema više lopova i secikesa u Vladi, a smanjuju se postojeća prava. Kako to? Gde su pare? Ko to sada deci krade pare? Ministar je sada došao, a onaj prethodni mislim da i nije ministar, pa je pobegao negde verovatno da skine crvenilo sa lica. Pitam vas gospođo ministre, Vlada je poštena, budžet je veći, finansijska disciplina biće bolja, kažete, ima donacija, ima svega: Gde su pare, ko to deci uzima pare? Pošto mi je ostalo još malo vremena, moram da konstatujem da je - DOS stvarno najgori.
Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković.
Izvinjavam se što nisam bila ovde na samom početku. Sada bih uzela reč samo da kažem par stvari. Reč je o socijalnim davanjima, znači, prava se ne smanjuju, preračunato je da ono što je nekada bilo neto, da je sada to udeo za bruto, s tim što smo mi u ovom zakonu predvideli, to ćete videti, u ovom članu 6. da se svaka tri meseca preko indeksa troškova života ova davanja usklađuju, da ne bi slučajno došlo do promene iznosa, realnog, onog što se dobija. U tom smislu, postojeća prava se sigurno neće umanjiti, a što kažu, imaćemo prilike da se pogledamo u oči posle ta tri meseca, pa da kažemo, ako se iznos onoga što se dobije umanji, mislim da ni za koga od nas neće biti problem da to konstatujemo, pa da onda procente, ako treba i promenimo. Znači, ono što ove izmene i dopune apsolutno garantuju, to je da se postojeća prava prema zakonu neće promeniti. Kada je reč o tome, da li će porodice sa decom biti dodatno zaštićene, ukoliko se ostvari sve ono što smo predvideli u smislu boljeg priliva sredstava u budžet, mi smo u okviru Ministarstva finansija, ste sigurno prilikom usvajanja budžeta o tome razgovarali, predvideli fond za jednokratnu pomoć. Pošto znamo da su porodice sa decom u drugim zemljama u tranziciji zaista među onim grupama stanovništva koje su platile najveću cenu, mi smo predvideli da iz tog fonda, ukoliko se bude punilo na način na koji smatramo da će se puniti, znači, jednokratno, više puta u toku ove godine idemo sa dodatnim davanjima prema ovim porodicama. To je objašnjenje, šta će se desiti ukoliko se, kao što mislimo da hoće, budžet bude punio na bolji način. Mislimo da ako je reč o većim davanjima, u skladu sa mogućnostima, da nas ništa ne sprečava da više damo, ako je u zakonu predviđeno i manje. U svakom slučaju, kada je reč o ovim izmenama i dopunama, ništa se neće promeniti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe SRS, drugo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram samo da primetim da neću upotrebljavati ni zloupotrebljavati ovu govornicu. Izašao sam da govorim, a nisam poneo ni sekiru, ni testeru, pa neću iseći ovo što je pored mene, već govoriti o onome što mislim da treba da govorim, a građani su ti da procene ko na koji način predstavlja njihove političke interese. Naime, zaista sam bio siguran da će ministar Matković, za razliku od svojih prethdonika, doći na vreme, posebno za razliku od gospodina Joksimovića, zbog koga smo odlagali nekoliko dana raspravu o Zakonu o zdravstvenom osiguranju, odnosno o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, a onda, kada nas je udostojio svojim prisustvom, bolje bi bilo da nije, bolje da smo bez njegovog prisustva tu raspravu obavljali. Što se tiče samog zakona, ministar Matković je u pravu u jednom: nadležne službe Vlade Republike Srbije su relativno dobro izračunale i radi se o sličnim nominalnim iznosima. Dakle, oni bi trebalo da budu isplaćeni po pravima i obavezama iz ovog zakona. Ono na šta mi u Srpskoj radikalnoj stranci imamo primedbu suštinske prirode,jeste tačno da su slični nominalni iznosi, kada uporedite bruto zaradu i neto platu, dakle ono što vi nazivate danas bruto zaradom ili što ćemo svi morati da nazivamo otprilike isto, ali je velika stvar, odnosno velika razlika u tome što je ogromna razlika u potrebama životnim i u cenama danas, iako je nominalni iznos onaj koji će Vlada isplaćivati gotovo istovetan. To zato, što ono što ste za 380 dinara mogli da kupite pre 6 meseci, danas vam je potrebno oko 800 dinara. To je ona ključna razlika i zbog čega mi danas govorimo da u stvari, ova prava koja će ostvarivati lica koja imaju prava na to, pravo na materinski dodatak, pravo na opremu novorođenčeta, pravo na dečiji dodatak, da će biti ta prava znatno manja nego što su bila u ranijem periodu. Dakle, čini mi se da je tu Vlada trebalo da obrati pažnju i na tu vrstu usaglašavanja, zato je tu trebalo da bude veći procenat i da je to vrsta usaglašavanja sa onim što je bilo ranije, ako već nije postojao veći broj, veći deo finansijskih sredstava, to je trebala da uradi pri samom predlogu zakona. Dakle, da se ne vrši samo nominalna zamena, da li će biti 9 ili 30%, odnosno bruto zarada jednako neto plata, već da se izvrši usaglašavanje sa povećanjem troškova života koji je enorman u prethodnom periodu. Kada kažem enorman, u svakom slučaju preko 100%. To je ono što suštinski zameramo. Možete da pogledate čak i na primerima za pravo na pomoć za opremu novorođenčeta, jer danas, videli smo po zakonima koje smo donosili, nema više oslobađanja od oporezivanja dečije garderobe, školskog pribora, na sve to mora da se plaća veliki porez, sve ostale fiskalne dažbine. To odmah vuče cene i od ovoga što će dobiti u skladu sa pravima i obavezama iz Zakona o društvenoj brizi o deci, neće moći da se kupi, siguran sam, ni 50% onoga što je moglo ranije, bez obzira na to što je nominalan iznos, gotovo istovetan, ako se to dobro izračuna. Sa druge strane, ukazao bih na nešto što je interesantno, o čemu bismo mi kao Narodna skupština, kao narodni poslanici, morali da vodimo računa, a to je, u članu 20a se kaže - da pravo na pomoć i opremu novorođenčeta ima svaka majka za prvo troje dece u porodici, a u opštinama, odnosno u delovima opština sa negativnom stopom prirodnog priraštaja stanovništva, i za četvrto dete. Zašto se to uopšte ograničava, zašto bi postojalo, mi više nismo u situaciji, ranije su možda i postojali određeni razlozi koji su takvo rešenje nametnuli. Ali, danas više nismo u takvoj situaciji. Zašto ne bi bilo svejedno i zašto na četvrto dete neko ne bi imao pravo, ili na peto dete, ili na šesto dete. Tu mogu i sebe da kritikujem, očigledno da nisam sposoban, samo jednog sina imam, nisam sposoban. Svaka čast ministru Matkoviću, trudiću se da je stignem, ali, u svakom slučaju, čini mi se da bi ta prava trebalo obezbediti svima. I onima koji će imati i četvrto i peto i šesto dete, ako bog da, a neko i više, i sposobnih i pametnih ljudi koji će da se bave izdržavanjem dece, nema lepšeg i pametnijeg posla. Dakle, mislim da je tu trebalo napraviti te izmene i dopune i trebalo je ovome pristupiti, čini mi se, na malo ozbiljniji način, da ne bude isključivo usklađivanje sa prethodnim zakonskim projektima koje smo već donosili, da ne bude ono o čemu smo već govorili povodom Zakona o zdravstvenom osiguranju, Zakona o radu i zapošljavanju i svim drugim zakonima. Ipak, da se neke izmene donesu, da ne bude to isključivo usklađivanje, već da postoji nešto što se ozbiljno može predložiti narodnim poslanicima. Sa druge strane, postavlja se jedno vrlo ozbiljno pitanje sa stručne strane: imamo u nominalnom iznosu a neki kažu i u realnom iznosu, trostruko veći budžet. Tri puta veći budžet. Zar iz tri puta većeg budžeta nije moglo da se izdvoji makar nešto. Ovo su sitna finansijska davanja. Kažem sitna, nisu sitna, jer kada se radi o plaćanju policije, plaćanju zdravstva, školstva i o svemu drugom, ovo su ipak mala budžetska izdvajanja, i moglo se izdvojiti makar 1,5 puta više u odnosu na ono što smo imali ranije i onda bi imali da to bude neuporedivo veći procenat i da pare u realnom iznosu mogu da se isplaćuju nešto više od onoga što je isplaćivano ranije. Tačno je da je država u krizi. Tačno je da ima mnogo problema. Ali, makar je na istom nivou, realno istom nivou moglo da se sačuvaju obaveze države prema korisnicima ovih socijalnih davanja i tu država ne bi bila mnogo oštećena, posebno što ste to uspeli u izbornoj kampanji i prelaznoj vladi da pokrijete iz nekoliko donacija koje su došle iz inostranstva. Zato što to u ovim uslovima zaista nije veliki novac. Mislim da bismo ovim uspeli, ne previše, ali koliko toliko da podstaknemo natalitet kod našeg naroda, kod Srba. Imamo ogroman broj opština u kojima je mortalitet veći od nataliteta, gde je prirodni priraštaj ispod nule. Čini mi se da smo se jedino po tome približili zapadno-evropskim zemljama, skandinavskim zemljama i gotovo ni po čemu drugom. Osim ove akcije i ovoga što je trebalo da se učini možda je trebalo preduzimati i neke druge akcije ranije. Ministarstva su ranije radila neke reklamne i propagandne kampanje, pokušavala da to čine, a sad vidim da postoje neka nova istraživanja. Možda ste i vi sa tim upoznati, šta bi sve na planu mas medija trebalo da učini da bi se to popravilo. Neki predlažu i neke druge vrste filmova koji su doskora bili zabranjeni...
Gospodine Vučiću, opominjem vas zbog prekoračenja vremena.
Evo, završavam. Neću uzeti testeru, neću zloupotrebiti govornicu, ne brinite. Dakle, mislim samo da bi trebalo ... a šta ste vi ovde, izvinite (obraća se poslaniku).
Možete kao treće javljanje da sastavite gospodine Vučiću.
Što ne izađete za govornicu i ne kažete šta imate.
Molim vas da ne dobacujete. Gospodine Vučiću, možete da sastavite ovo sa trećim javljanjem.
Evo, imam još jednu rečenicu. Ne mogu da shvatim da je njemu najveći problem u životu to što govorim dva minuta duže. Jedino što zna to je - prešao si dva minuta, prekoračio si minut. Nisam vam rekao nijednu jedinu reč ni o politici DOS-a ili bilo šta drugo. Dakle, očekujem i nadam se da ćete u predstojećem periodu i neke suštinske izmene predložiti Narodnoj skupštini zbog čega bi eventualno mogli da se nadamao i da pokušamo da izlečimo belu kugu i popravimo položaj lica koja danas zaista imaju najmanja prava. Hvala.
Reč ima ministar Gordana Matković.
Samo bih htela da dodam jedno preciziranje. Znači, kada upoređujemo ono što je do sada davano u ovom domenu i ono što se sada daje, jeste, tačno je da je obim prava ostao isti ali, za razliku od prethodnog perioda, mi ta prava i isplaćujemo. Tako, u realizovanom budžetu udeo za ove namene će biti mnogo veći ako nastavimo da ih isplaćujemo onako kako smo ih isplaćivali ova tri meseca. Znači, redovno. Jeste činjenica da se obim prava po zakonu ovim ne povećava, ali je i činjenica, vi znate, vi ste u Skupštini doneli obveznice da bi se rešio problem zaostalih dečijih davanja. Činjenica je da se to nije isplaćivalo. Ta prava jesu postojala, ali se nisu isplaćivala. Znači, sada će u tom realizovanom budžetu udeo u strukturi onoga što su socijalna davanja, biti znatno veći, a inače mislim, i to je jedna dilema koja ostaje da se razreši, i nadam se da ćemo uspeti kada budemo sa kompletnim zakonom izašli, da ova prava kada se sagleda šta bi ona trebalo realno da nose i koji deo zapravo da zaštite, da bismo onda trebali sa indeksima i troškovima života uopšte da ih vezujemo, jer je to način da ona ostanu realno na tom nivou. Mi smo to predvideli za ova tri meseca. Mislim da će to biti pravac u kome ćemo ih predvideti kada budemo radili kompletne izmene. Inače je ovo jedan jako osetljiv i obiman skup prava koja zaista moramo dobro izbalansirati. Prošlog puta sam rekla da zakon za suštinske izmene još nije na dnevnom redu po onom planu koji je vlada napravila, a nadam se da ćemo imati prilike da svi sarađujemo na izradi tog novog predloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Deretić.
Uvažena gospođo predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, moram prvo da se osvrnem na govor gospođe ministra. Došla je sa zakašnjenjem, a nije bila prisutna kada je profesor Pelević, predsednik SSJ, jednom preciznom matematikom dokazao da se prava smanjuju i to u srazmeri 50%. Preračunajte se vi ponovo. Matematika je matematika. Što se tiče ovog zakonskog predloga, nažalost, samo gori od goreg predloga od ove vlade dolazi ovde pred nas. Lično hoću da izjavim da nemam ništa protiv predsednika Đinđića, nijednog od ministara, ali mi savest nalaže da kažem da je njihova politika pogubna za Srbiju, da nijedan od zakona koji su doneli pred Skupštinu nema prelaznu ocenu. Ovaj zakon danas je katastrofa. Ako se usvoji ovaj zakon, znači tiho umiranje Srbije. Mi imamo negativan natalitet. Mi imamo problem sa raseljavanjem stanovništva. Mi ćemo u roku najdalje od 25 godina biti manjina u našoj zemlji. Svaka odgovorna vlada u takvoj situaciji preduzima mere na podizanju nataliteta, na sprečavanju raseljavanja stanovništva i sve one mere koje će sprečiti širenje bele kuge. Šta radi ova vlada sa ovim zakonskim predlogom? Ona radi obratno. Pa, ona je gora od NATO-vskih bombi. Posledice politike ove vlade biće gore po Srbiju od samih NATO-vskih bombi.
Gospodine Deretiću, opominjem vas da ne vređate, nego da se vratite na temu.
Ne vređam nikoga. Ovo je tema. Kažete da ćete vi isplaćivati redovno dečiji dodatak. Tričavih 6% od prosečne zarade nije teško isplatiti. Sigurno nećete pocrveneti da to isplatite. A, šta je ovo drugo - do trećeg deteta ima nešto, a posle nema ništa. Da li se na taj način borite protiv bele kuge? Da li na taj način vi hoćete da ohrabrite natalitet u Srbiji? Ne gospodo, mora vam se reći istina. Vi ste zaista nešto što Srbija nije zaslužila.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani članovi Vlade, stavljanjem na dnevni red Predloga zakona o društvenoj brizi o deci shvatio sam da Vlada želi samo da izvrši određena usaglašavanja ovog zakona sa Zakonom o radnim odnosima, da sadašnji sistem neto zarada usaglasi sa principom bruto zarada, gde se uključuje topli obrok, regres za godišnji odmor, naknada za prevoz preko određenog iznosa, terenski dodatak i drugo. Međutim, kada se temeljitije sagledaju podaci o iznosima naknada koje su do sada isplaćivane korisnicima brige o deci, vidi se da su ta davanja znatno umanjena. To se odnosi na materinski dodatak, na pomoć za opremu novorođenčeta i na dodatak na decu. U stanju pada nataliteta i tzv. bele kuge pitanje obezbeđenja materijalne potpore porodica sa malom decom moralo bi da bude strateško pitanje zemlje. Bilo bi logično da se uradi studija i da se na dnevni red ove skupštine stavi pitanje demografskih kretanja i utvrdi demografska politika Srbije. Uzimajući u obzir sadašnji nivo životnog standarda, a da bi podstakli natalitet, bilo bi normalno da je Vlada predložila povećanje naknada korisnicima brige o deci. Nažalost, nije predložila povećanje, već naprotiv, predložila je znatno smanjenje. Ovde je gospođa ministar rekla da se zadržava isti nivo. Videćete sa računicom, ja ću dokazati da to nije tako, i nažalost, to smanjenje iznosi oko 30%, a za to ću prezentirati podatke, pa će biti svima jasno. To smanjenje iznosi oko 30% za sve kategorije ovih korisnika, koji su primali naknadu za brigu o deci. Na bazi raspoloživih podataka, uradio sam odgovarajuće preglede i biće jasno, zaista, koliko je to umanjenje. Pri vrešenju preračunavanja iznosa koji su do sada isplaćivani, koji treba da se isplaćuju po donošenju ovog zakona, držalo se obećanje Vlade da se zadržava sadašnje fiskalno opterećenje. Znači, stanje poreza i doprinosa biće smanjeno, stope, zbog povećanja osnovice, ali fiskalni iznos, bar sam tako shvatio, sve vreme je Vlada objašnjavala da će zadržati na dosadašnjem nivou. Evo tog primera - imamo zvanično objavljene podatke za mart mesec. U privredi je neto zarada iznosila 4.199 dinara, i to je do sada služilo kao osnovica za isplatu ovih naknada. Po novom zakonu predlaže se - plata u Srbiji je iznosila u neto iznosu 4.262 dinara. Ako smo prihvatili da će biti isto fiskalno opterećenje, znači dodajemo 1:1, do sada je bio taj iznos, znači na ovaj iznos dodajemo 4.262 dinara, dodajemo 1.050 dinara topli obrok za mart mesec i 350 dinara regres za godišnji odmor, to je 9.924 dinara. E sada, to su nam osnovice. Materinski dodatak za majke koje nemaju pravo na naknadu zarade, znači koje nisu u radnom odnosu, do sada su imale 30%, na 4.199 dinara to je 1.260 dinara, a sada je predlog 9% na ovu bruto osnovicu od 9.924 dinara, a to je 893 dinara. To je manje za 367 dinara, ili 29,13%. Dalje, ako pogledamo pravo na pomoć za opremu novorođenčeta, do sada je bila jedna prosečna neto zarada. To je, znači, za mart mesec 4.199 dinara. Sada se predlaže 30% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici, ove bruto zarade, to je na 9.924 dinara iznos od 2.977 dinara, ili manje 1.222 dinara, odnosno, za 29,10% manje. Pogledajmo istu situacijukod dodatka na decu - za prvo dete, do sada je bio iznos 20% na 4.199 dinara, a to je bilo 840 dinara, sada je predlog na bruto 6%, dobijamo iznos od 595 dinara, manje za 245 dinara ili 29,17%. Znači, isto smanjenje. Za drugo dete bilo je 25%, to je bio iznos od 1.050 dinara, a sada je 7,5% na bruto, to je 744 dinara, odnosno manje za 306 dinara, ili 29,14%. I za treće dete, do sada je bilo 30% na ovaj iznos od 4.199. Dobijali smo iznos od 1.260 dinara. Sada je predlog 9% na bruto osnovicu, dobijamo iznos od 893 dinara, manje za 367 dinara, takođe manje za 29,13%. Prednji pregledi se odnose na isplate, gde osnovicu čine podaci o isplaćenim zaradama za mart mesec, pod ovim pretpostavkama zahvatanja, znači da ostane isti iznos fiskalnog zahvatanja. U julu će možda sva ova davanja biti povećana, ako ukupno porastu zarade. No, ipak će to značiti smanjenje u odnosu na prosek zarada, prema sadašnjim važećim zakonima. Ako Vlada smanji fiskalna zahvatanja (mislim na poreze i doprinose na zarade), onda će ova naknada imati relativno još veće smanjenje. Jedino ako Vlada poveća fiskalno zahvatanje, znači ako poveća stope poreza i doprinosa, onda će se povećati i ovo davanje. Bilo bi prirodno dazbog navedenih razloga Vlada izmeni svoj predlog i da se zadrži bar sadašnji nivo naknada za korisnike brige o deci. U svakom slučaju, pitanje demografske politike zemlje moralo bi, bez velikih odlaganja, da se nađe na dnevnom redu ove skupštine. Zahvaljujem.
Reč ima gospođa Matković, ministar za socijalna pitanja.
Meni je žao što moram da se vratim na pitanje bruto i neto plata, odnosno šta su sada zarade po zakonu. Niste pažljivo izračunali, jer niste u tu računicu uračunali ono što je sada po zakonu zarada. Zato vam procenti nisu dobri. Evo, sada da kažem kako ste vi računali, a da vam kažem šta je sada po zakonu. Šta je po zakonu zarada, šta po zakonu sada ulazi u zaradu, po bruto principu - znači, ne govorimo o osnovicama za oporezivanje, što je nešto drugo. Govorimo o tome šta je zarada. U zakonu koji je donet prošle nedelje, zarada je sada ono što je nekada bilo neto zarada, plus ono što ste dobijali kao platu, plus topli obrok, regres itd. i plus porezi i doprinosi koji padaju na teret zaposlenog. To je sada zarada. A vi ste računali ovako - neto zarada je 4.000 dinara (da zaokružimo), pa ste na to dodali 100% opterećenja, znači neto na neto, pa ste na to dodali topli obrok, ali ste prvo dodali sva opterećenja. To ulazi u osnovicu za osiguranje, u osnovicu za osiguranje ulaze sva opterećenja, ali ne ulaze sva opterećenja u zaradu. Znači, to su dve različite stvari. U ovu zaradu, sada, da bismo dobili ukupno šta je zarada, moramo pažljivo da čitamo u zakonu šta je sada zarada - zarada je ranija neto zarada, plus topli obrok, i regres, plus porezi i deo doprinosa koji padaju na teret zaposlenog, a vi ste dodali sve ono što pada na teret poslodavca, pa vam je zato sada ispala ta zarada, kako ste je vi formulisali, mnogo veća, pa naravno da onda ovi procenti daju druge računice. Znači, to je razlika. Molim vas, imamo zakon. Nekoliko puta sam čitala šta je zarada sada. Kada tako računamo, dobićete drugu računicu. Sada izračunajte tako. Imamo "Službeni glasnik", pa to možemo lako da vidimo [[Poslanik traži pravo na repliku.]] Pa nema ovde replike, morate prvo onda da izračunate ponovo, jer niste dobro računali. A druga stvar, neće se smanjiti, jer smo za tri meseca predvideli da se indeksira troškovima života. Znači, možemo da govorimo o tome, da li je to malo ili nije malo, potpuno se slažem, možemo o tome da govorimo, ali ne možemo da govorimo o tome da će se smanjiti prema ovome, jer, predviđeno je čak i to da se za svaki slučaj indeksima troškova života u tom periodu indeksira, a onda ćemo da se pogledamo u oči, pa ćemo da kažemo šta je bilo. Hvala [[Poslanik Radojko Petrić traži pravo na repliku.]]
Nemate pravo replike, ministar je lepo objasnila, svi su pogrešno tumačili, pogrešno su računali, niste spomenuti. U skladu sa članom 96. stav 3. ne dajem vam pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom se bavila Skupština i Vlada 1992, 1993, 1994, 1996. godine, i danas je na dnevnom redu. Glavni zakon je ovaj koji neguje budućnost, budućnost može da se neguje ako je sadašnjost sita. Da bi deca danas bila sita mnogo toga treba da se uradi. Nije dovoljno samo obezbediti mleko kojeg danas ima dosta jer nema ko da ga kupi. Nemaju majke pare da to kupe kao proizvod. Ovim zakonom se niveliše prethodno stanje u neko nulto stanje. Mislio sam da će Predlog novog zakona biti konačno rešenje, a ne samo delimično i formalno. Treba ovde rešiti sistem zarada, zarada je sve. Kako da idemo dalje, da nam se sadašnje i buduće majke malo i nasmeše, kad im dolaze poštari. Moj stav o ovom zakonu je da on mora u celosti hitno da se revidira i da država odnosno DOS krene da prati naše porodice i majke koje odgajaju tu našu decu, i to stručno i naučno. Majke su u našoj državi nepriznate u ekonomskom smislu. Valjda će neko jednom shvatiti da su majke bitan faktor ovog našeg društva. Zamena ovih načela može da donese samo mali pomak. Nivo prava po ovom zakonu ostaje isti kao kod prethodnog zakona. Kako da idemo dalje kad znamo da inflacija i potrošačka korpa svakodnevno rastu i po starom i po novom zakonu. Oprema koju majka treba da dobije ne predstavlja progres u društvu. Tu i na tom mestu kao država dozvoljavamo da nam se uklinjavaju razne sekte, koje tada nastupaju kao dobrotvori. Svi kao ljudi pamtimo iz mladosti ljude i scene kad nas je ko tada nagrađivao, odnosno nagrđivao. Kada bi zakon o materinskom dotatku imao želju da dejstvuje, ne bi bilo ovih napred navedenih sekti, koje deluju putem novca. Natalitet naše populacije zavisi i od ovog zakona. Znamo da nam je natalitet negativan, a ništa ne činimo osim samo formalno menjamo neke članove. Evropska unija se zalaže za našu mladost projektovano odnosno ciljano, ali po nas negativno. Društvena briga o deci mora doživeti reformske odnose jer smo sada na ivici da nam deca kao populacija dožive još negativniju sliku o njima. Stopa za poljoprivredna domaćinstva od 7% je mala. Selo treba tretirati kao ambijent gde država mora da ulaže. Poslednjih 50 godina iz sela se samo iznosilo. Valjda je sada vreme da država u selo i ulaže, jer zamislite selo gde država ne ulaže polako se gasi život u njemu i zamire. Derogiranjem naših sela derogiraćemo i gradove. Obećavali ste kao DOS da ćete u ovoj oblasti poboljšati stanje, ali ništa od toga. To se vidi iz ovog predloga zakona. Predlažem neke od elemenata kako bi se populaciona politika poboljšala. To je samo delić predloga. Država, kad se rodi dete, treba da izvrši svoje obaveze na vreme i redovno, da poveća materijalnu pomoć, da obezbedi kredit za stan ili kuću. Po nekim analizama od doktorke Ane Gavrilović došlo se do sledećih kriterijuma, odnosno četiri osnovne kategorije koje su neophodne da država sprovede kako bi se populaciona politika poboljšala: mere poreske politike, mere socijalne politike, mere materijalne pomoći i podrške, mere za izgrađivanje svesti o potrebi rađanja. Mama i tata, hoću sestru ili brata. Iz ove studije može se izvući još mnogo toga. Mene je zaintrigiralo i to posebno ističem: poreskom politikom treba regulisati samačka domaćinstva fertilnog doba i porodice bez dece. Uvesti porez na kućne ljubimce, pse i mačke, ako se drže u stanu, a ta sredstva usmeriti ka deci. Suština sistema društvene brige o deci može se izraziti sledećom definicijom: sistem društvene brige o deci jeste društveno-istorijski determinisana, javno regulisana, garantovana i finansirana pomoć, koju država pruža porodicama sa decom i deci, radi obezbeđivanja socijalne sigurnosti, zadovoljavanja razvojnih potreba dece, ujednačavanja uslova za njihov razvoj, kao i radi pružanja pomoći porodici u ostvarivanju njene reproduktivne, zaštitne, vaspitne i ekonomske funkcije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić. Povreda Poslovnika, izvolite, narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić. Šta je, radni dan neradni dan? Nije.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, član 80. i član 114, pitanje kvoruma i pitanje nošenja kartica sa sobom, obzirom da u jednom delu sale od 27 kartica na onom sistemu ima 15 poslanika.
U skladu sa Poslovnikom, na predlog narodnog poslanika Stevana Ž. Gudurića, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da nemamo kvorum, pa određujem pauzu od 10 minuta. [[Posle pauze.]] Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada Narodne skupštine. Gospodo narodni poslanici, molim vas da se u pauzi, koju dajem do 15,00 časova, predsednici poslaničkih grupa dogovore u vezi sa radom u petak. Dajem pauzu do 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, mislim da je pravi trenutak da građani Srbije shvate zbog čega ili zbog koga ova skupština ne može da radi onako kako treba i kako zaslužuje. Gospodine predsedniče, trebalo bi bar jedanput da kažete zbog koje poslaničke grupe radimo na ovako neozbiljan način.
Trebalo bi i vi da govorite o onome što je na dnevnom redu.
Dame i gospodo narodni poslanici, specifičan je status deteta, rano detinjstvo se znatno razlikuje od ostalih razdoblja čoveka. Uticaj sredine na razvoj deteta ima veoma važnu ulogu, a snažna emocionalnost kod dece je veoma izražena. Deca su veoma ranjiva i egocentrična. Biološki deficit se ogleda u postepenom razvoju detetovih psihofizičkih sposobnosti za samostalnim zadovoljavanjem potreba i osposobljavanjem za život i rad. Briga odraslih za decu neophodna je u dužem vremenskom periodu. Zbog svojih psihofizičkih osobina i karakteristika, dete je mnogo manje od odraslih otporno i osetljivo na negativne uticaje sredinskih faktora. Detinjstvo je period uspostvljanja socijalnih odnosa i ovladavanja svojim emocijama, sa uticajima na stavove o sebi, drugima i svetu uopšte. Kao socijalna grupa, detinjstvo trpi uticaje svih društvenih faktora, ali se izdvajaju: porodica, institucije školstva i dečije zaštite. Pravni status dece podrazumeva odnos između države, roditelja i dece. Mišljenja sam da društvena briga o deci zaslužuje posebnu pažnju narodnih poslanika i ozbiljan pristup tom problemu. Upravo ovaj zakonodavni organ ima jednu od ključnih uloga u donošenju i predlaganju zakona koji će se sprovoditi u praksi. Da li će se u sferi ove socijalne kategorije nešto popraviti na bolje, zavisiće i od apsolutne većine poslanika DOS-a, od kojih se mnogi infatilno ponašaju. Nisam uveren da će Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo u sferi društvene brige o deci doneti potrebnu ozbiljnost i kvalitetan pristup ovom problemu. Bojim se da će ova vlada, koja vodi izrazito anacionalnu politiku, koja je sklona aferama, skandalima, spletkama i intrigama, doneti promene u svim značajnim sferama društva, a samim tim i društvena briga o deci postaće samo prazna teorija. Bez ozbiljne ekonomije i privrede, koja bi trebalo da obezbedi i neophodna sredstva sa kojima bi društvena briga o deci to zaista i bila, neće uspešno funkcionisati ni ovaj segment društva. Nada DOS-a počiva na pomoći svih onih zemalja koje su učestvovale u besomučnom bombardovanju i razaranju naše zemlje, a posledice takvog angažovanja su da je mnogo dece stradalo, obolelo, a mnoga od njih imaju i psihičke poremećaje, nažalost. Vaša nada počiva na finansijskoj pomoći onih koji su našoj deci, našoj radosti upropastili detinjstvo. Ne treba mi sreća celoga sveta ukoliko je cena za nju jedna nevino prolivena dečija suza. Zbog vaše neuspešne politike mnogo će nevinih dečijih suza biti proliveno, a kakva će društvena briga o deci biti, pokazaće vreme koje je pred nama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Bora Stanimirović.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, ne mogu da ne primetim da i ovaj predlog zakona predstava određenu restrikciju prava, da rešenja koja se nude, u svakom slučaju, predstavljaju lošija rešenja od rešenja koja su već data u prethodnom zakonu i da se ovim izmenama i dopunama ne postiže nikakav vidni napredak. Naprotiv, smatram da će ovo biti sve lošije, a radi se o jednoj veoma osetljivoj oblasti, oblasti ostvarivanja prava na dečije i materinske dodatke. Prvo, kada je reč o članu 2. Predloga izmena i dopuna, on se odnosi na stari član 19, stav 2. koji glasi: "Materinski dodatak iznosi 30% od prosečne neto zarade po zaposlenom u privredi Republike prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike". Promena je u tome što se umesto 30% prosečne, sada se ovo neto briše, stavlja 9% zarade po zaposlenom u Republici po bruto principu. U članu 5. Predlogu izmena i dopuna menja se član 29. Zakona u kome dodatka za decu, i to: za prvo bilo je 20%, a sada je 6%; za drugo dete bilo je 25%, a sada je 7,5%; za treće dete bilo je 30%, a sada je 9%. Smatram, bez obzira na to što smo ovde dosta vremena proveli i polemisali oko toga šta je povoljnije, ali jasno je, i pre nekoliko dana u "Novostima" je data izjava jednog od značajnijih eksperata DOS-a koji je priznao, kada smo govorili o Zakonu o radnim odnosima, da je 6 neto zarada povoljniji i veći iznos nego dve bruto zarade, da je 12 neto zarada povoljniji i veći iznos nego 5 bruto zarada. Znači, duboko sam ubeđen, možda nisu drastične razlike kako je ovde bilo reči, ali nije ni to da su u pitanju ista sredstva. U svakom slučaju, smatram da su prethodna rešenja bila povoljnija, ne uzimajući u obzir da su troškovi života znatno porasli u poslednje vreme. Međutim, moj suštinski predlog odnosi se na član 27. Pre toga bih vas podsetio da, kada sam govorio o Zakonu o zapošljavanju, i Zakonu o penzijsko-invalidskom osiguranju, nisam govorio o zdravstvenom osiguranju, ali moj suštinski predlog je bio da se najniže osnovice usklađuju prema proseku plata u opštinama. Taj predlog nije prošao, nije naišao na razumevanje, iako je imao jedno sasvim solidno uporište. Primera radi, prosečna plata u opštini Blace je 1.900,00 dinara, prosečna plata u Beloj Palanci je 1.100,00 dinara, a prosečne plate u Beogradu i Pančevu su preko 5.000,00, a, na primer, u jednoj maloj opštini kakav je Kosjerić, prosečna plata je blizu 7.000,00. Sada, kada Republika ili država treba da uzme, ona uzima jednako, sve stavi na republički prosek i tako ostvaruje svoje prihode. Objašnjenje je bilo da tako treba jer, jednostavno, u pitanju su prihodi Republike, u pitanju su veoma značajne sfere, kao što je sfera zdravstva, penzijsko osiguranje itd. Međutim, evo upravo smo danas došli do toga da, kada je reč o davanju Republike i države, sada već pravimo razlike. Razlike se prave u tome što se kod isplate dečijeg dodatka vezujemo za prosečne plate u opštinama, pa član 27. stav 2. kaže - "Ako je ukupan mesečni prihod po članu porodice ostvaren za poslednja tri meseca u prethodnoj godini iznosi do 50% od prosečne mesečne neto zarade (a neto se briše), ostvarene za poslednja tri meseca u prethodnoj godini po zaposlenom u privredi opštine, odnosno grada (to u privredi se briše), u kojoj korisnik ima prebivalište". Tu je cela suština ovog veoma pozitivnog predloga, pošto se radi o veoma osetljivom pitanju, pitanju isplate dečijeg dodatka, da se ide na republički prosek. Tačno je i ovo da ovde postoji korektivni faktor, pa se kaže, kada je reč o najrazvijenijim opštinama, ne može prosečni dečiji dodatak da bude viši od 10% od prosečnog republičkog, kao kada je reč i o nerazvijenim opštinama ne može da bude niži od 70%. Ali i po ovakvom rešenju negde je oko 40% razlika između razvijenih i nerazvijenih opština, a mislim da to nije u redu i da je ovaj moj predlog sasvim korektan i umesan.
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, a sledeći je narodni poslanik Dragan Marković.
Uvaženo predsedništvo, koleginice i kolege poslanici, poštovana gospođo Matković, ista je situacija kao i kod drugih zakona. U nekoliko navrata pominjao sam da je sigurno bolje, a to smo čuli i od ministra danas, da mi usvajamo, a verovatno će i biti usvajanje novih zakona, pa ćemo ovaj problem koji se nameće sada i rešiti. Ovaj predlog zakona, koji je danas na dnevnom redu, to je Zakon koji je uglavnom usvajan od 1992., 1993., 1994, 1995. i 1996. godine i mi, hteli ili ne, moramo priznati da i ranije nismo imali neki prečišćen tekst koji bi mogao na neki način da bude pregledniji, racionalniji, sa manje članova. Prošli put sam govorio o onom Zakonu o porodici, koji zapravo ima 219 članova, gde čovek ne može da se snađe jer ima negde oko 15 izmena i dopuna od ranije i ako sada dodamo i onih desetak slična je situacija i kod ovog zakona. To je problem i mislim da bi bilo dobro, a to se već najavilo od strane Vlade, da će novi zakon biti, da ćemo prečistiti mnoge stvari, ali bih molio da se tom prilikom reše, kada se radi o ovom zakonu, o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci, one stvari koje mi nismo mogli godinama da rešimo. Ili su možda bolje rešavane, to je relativno, o tome se može govoriti tek kada bude ovaj zakon usvojen i kada praktično budžet bude takav da mi možemo neke stvari brže rešavati, ali ovo što se danas nameće je sigurno da je krivica ne samo ove vlade, nego mi grešimo što se tiče nataliteta od rata naovamo, od Drugog svetskog rata i 1945. godine. Takva nam je uopšte demografska politika bila da smo vrlo malo brinuli o natalitetu i došli smo upravo u situaciju u kojoj se danas nalazimo, a to je da je natalitet manji u svim sredinama Srbije. Ranije je to bila jedna regija, istočna Srbija, a danas je to cela Srbija. Mi recimo imamo slučaj da nam se broj dece u osnovnoj školi smanjuje ugradovima, u centrima, u centralnim školama, izuzev neke periferije gde dolaze mladi ljudi. To ukazuje upravo na našu politiku koju mi vodimo praktično godinama i da je to jedan od razloga upravo zbog nebrige, zbog materijalnog položaja. Koja je to briga danas o deci? Mi smo i sada i ranije, a pogotovo sada ovim zakonom uveli poreze na sve dečije proizvode, na školski pribor, na udžbenike i onda sigurno dovodimo roditelje u veoma tešku situaciju. Mi smo pre više godina izvršili delimičnu emancipaciju žena.Mi smo praktično ženu zaposlili, ali je nismo oslobodili nekih pratećih poslova da bi ona mogla da se posveti i porodici i poslu, sem predškolskih ustanova koje su relativno dobro rešene u Srbiji, ali sva deca nisu zbrinuta. U osnovnoj školi imamo situaciju da deca borave u dve ili tri smene, da nemamo celodnevni boravak dece u školi, da roditelji moraju praktično i to vreme da koriste da bi rešili one probleme koji su neophodno potrebni. Drugo, ovde se vidi praktično da smo ipak parcijalno rešavali. Vidite, ovaj član 19, naime ovaj predlog zakona sastoji se iz ova tri dela, kao što je i svaki predlog. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci, drugi deo je obrazloženje, a treći je pregled odredaba zakona čija se izmena predlaže. Međutim, nema sinhronizacije, ima dosta članova koji se pojavljuju u jednom, a u drugom ne. U trećem se pojavljuje, a u prvom ne i to ukazuje upravo da stručna služba, koja je radila ovaj zakon, nije mogla do kraja ili nije imala vremena da to uradi kako treba. Rekao sam član 19. stav 4. Zakona. "Nominalne iznose materinskog dodatka, u skladu sa stavom 1. - 3. ovog člana, utvrđuje ministar nadležan za poslove društvene brige o deci". Međutim, ako pogledate taj stav u celini, stav 1. i stav 2. naročito, materinski dodatak iznosi 30%, odnosno 9%, zavisi da li je bruto ili neto, od prosečne neto zarade po zaposlenom u privredi Republike (odnosno u Republici). Znači, ministar praktično nema šta da rešava. To je stari zakon koji prepisujemo ponovo. Ovaj član se ne menja i ostaje isti.
Gospodine Stanimiroviću - vreme.
Samo još jedan član. Ovde imamo još jedan član, a to je član 27. koji će se menjati. Međutim, polazeći od ovog člana, koji takođe insistira na bruto i neto, i to su te izmene. Ali stav 4. i 5. izuzetno od odredbi stava 1. do stava 3. ovog člana - prava na dodatke imaju deca itd, onda prvo dete, drugo dete, i treće. To je i kod dečijeg dodatka i kod materinskog. Mi se ponašamo praktično kao Kinezi. Kinezi su pre jedno 15 godina doneli jedan zakon - pošto su pre toga imali veliki natalitet i već su prešli milijardu ljudi i u želji da smanje natalitet, da nekako omoguće da država i društvo normalno žive - kojima su uveli obavezu "samo jedno dete". Ako porodica ima jedno dete, onda može dobiti stan, može dobiti posao, može dobiti neke beneficije. Ako ima dvoje dece može dobiti posao, ali ne može dobiti stan, a ako ima troje, neće dobiti ništa.
Gospodine Stanimiroviću, molim vas, vi ste prešli na kineski zakon u sedmom minutu.
Vidite, mi umesto sada da radimo suprotno, da sada stimulišemo troje i četvoro, petoro dece, po čemu da peto dete nema pravo na dečiji dodatak, na materinski dodatak. Da li mi toliko dece imamo da možemo da se razmećemo kao drugi, da ne kažem Kinezi, pošto predsedavajuća zamera kada pominjemo Kineze. Samo još dva stava da vidite.
Žao mi je, gospodine Stanimiroviću, moram da vas opomenem zato što ste iskoristili vreme za raspravu.
Može samo pola minuta? Znam da mnogi prekrše to vreme i na 10 minuta.
Diskusija je ograničena na pet minuta, opomenula sam vas.
Samo da završim. Visina dodatka, izuzetno, na decu iznosi, za prvo dete 6%, za drugo dete 7,5%, a za treće i za dete iz člana 26. stav 3, 4. i 5. ovog zakona 9%, stvarno sam čitao kako se deca rađaju.
Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Matković.
Pošto ste zamolili da vam odgovorim, mislim da to ostavimo za raspravu za vreme pauze i da uporedimo prethodni zakon koji ste vi doneli i sada ovaj, pa da vidimo. Sve ovo što ste vi čitali je predlog odredaba zakona čija se izmena predlaže.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Dragan Marković, a sledeći je narodni poslanik, gospodin Petar Jojić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, sve ove zakone koje je do sada Vlada uputila, mislim da su štetni, ako se podsetimo da će početi da se primenjuju od 1. juna, pre nego što povećamo proizvodnju, pre nego što poljoprivrednici stanu na noge, a mi im zavlačimo ruku u prazan džep. Mi iz SSJ očekivali smo, kada dođe tačka dnevnog reda, kao što je danas tačka dnevnog reda o brizi o deci, da je to veoma važno nacionalno pitanje za srpski narod, ako nam statistički podaci govore da će Srbi kroz 50 godina, u Srbiji biti nacionalna manjina. Naša Vlada je pre svega ukinula Ministarstvo za omladinu i sport, takođe gde se radi o mladim ljudima, a danas smanjujemo procenat za dečiji dodatak. Naš ministar kaže da nije smanjen procenat. Jeste smanjen procenat, kada se matematički preračuna, 50% manje će primati porodica, odnosno radnici kao dečiji dodatak, nego što su do sada primali. Mi iz SSJ smo se nadali da će ovaj procenat biti veći nego što je to bilo u starom zakonu, znamo da su plate veoma male, da porodice ne mogu da rađaju decu, međutim, evo danas, vidite i sami kakav ćete zakon da usvojite. Čak smo tražili da one majke koje žive na selu, a jedina delatnost im je poljoprivredna proizvodnja i imaju troje dece, da primaju jedan prosečan lični dohodak kako bi mogli da poboljšamo natalitet u Srbiji. Tražili smo za porodice koje su izbegle sa Kosova i Metohije ovde u Srbiju, da te porodice koje imaju troje dece, primaju takođe jedan prosečan lični dohodak jer znamo da veoma teško žive i da 90% porodica sa Kosova i Metohije, koje su izbegle ovde u Srbiji, žive negde kao podstanari. Čeka nas jedan zakon gospodo, o privatizaciji, gde će 60% višak radne snage najmanje biti, ne znam odakle će ti roditelji koji budu proglašeni kao višak radne snage, u svom preduzeću, odakle će oni izdržavati svoje dete. SSJ neće podržati ovaj zakon, ali se nada da će resorni ministar tražiti od Vlade da za decu, za one porodice gde mi tražimo kao SSJ da se rađaju deca u Srbiji, da te porodice imaju posebne beneficije i da jednom ova vlada počne nešto da daje građanima. Sve ove poreske stope koje je do sada uvela Vlada, te poreske stope su povećane. Još jednom, da ponovim, guramo ruku građanima u džep, a džep je prazan. Hvala.
Reč ima gospodin Petar Jojić, a sledeći je narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za poslednjih 50 godina, da je naše društvo posvetilo veću pažnju porodici i deci, mi ne bismo imali sadašnju situaciju na Kosovu, a ne bismo imali ni poznatu situaciju na jugu Srbije, u opštinama Medveđa, Preševo i Bujanovac. Dame i gospodo, samo jedan podatak - 1918. godine, Albanaca ili Šiptara bilo je u Srbiji 118.000, a sada ih ima, znate već koliko. Boraveći više puta na Kosovu, i službeno i privatno, na ulicama mali je broj bio Albanki koje nisu bile gravidne i koje nisu rađale. To je statistika i pokazala. Pred našim društvom stoji velika odgovornost da se porodici i deci mora posvetiti veća pažnja, nego što je to za poslednjih 50 godina činjeno. U odnosu na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona, u članu 5. se predviđa izmena u članu 29, gde je ranije bilo za prvo dete 20%, a sada je 6%, za drugo dete je bilo 25%, a sada je 7,5%, a za treće dete ranije je bilo 30%, a sada se predviđa 9%, mišljenja sam da je trebalo stimulisati porodicu, stimulisati one roditelje koji žele da imaju više dece. Rekao bih, ako mi dozvolite, da bih bio za to da se dečiji dodatak isplaćuje ne samo prvom rođenom, drugom, trećem, nego i svakom sledećem, rođenom detetu, ako želimo natalitet, ako želimo da smanjimo belu kugu koja je u Srbiji evidentna, pogotovu je to karakteristično za područje AP Vojvodine. Ja sam deseto dete po redu mojih roditelja. Sada se postavlja pitanje, a to bi, verujem, postavili svi vi, dame i gospodo narodni poslanici, ako bi se dečiji dodatak dao za troje dece, a za sedmoro ne, tu bi se po meni učinila velika nepravda. Brojne su porodice u Srbiji koje imaju veći broj dece, a pogotovu ako se ima u vidu činjenica da su materinski dodaci i dečiji dodaci neredovno bili isplaćivani, iz opravdanih razloga i poznate situacije i okolnosti u kojima se nalazi naša država. Nije dovoljno obrazloženje, niti se braniti može ovaj predlog zakona, time da se sada tvrdi da su dovoljni ovi iznosi sami po sebi zbog toga što će se oni redovno ipslaćivati, za razliku što se ranije nisu redovno isplaćivali. To ne daje valjano obrazloženje, niti može iko da prihvati da je to ono pravo obrazloženje koje traži ovaj trenutak jer se ovom pitanju mora posvetiti izuzetna pažnja. Znam da je i u ovom trenutku našoj državi veoma teško, ali bar je u predizbornoj kampanji aktuelna vlast dala obećanja da će se boriti protiv bele kuge i da će se boriti za bolji položaj dece i redovnije isplate, i veće, i većih iznosa, materinskog dodatka i dečijih dodataka.
Vreme, gospodine Jojiću.
Ne bismo smeli dozvoliti da nam izumire selo, ne bismo smeli dozvoliti, dame i gospodo narodni poslanici, svima je to dobro poznato, da imamo u Srbiji škola u kojima uči dvoje ili troje dece, a koje su to posledice? Posledice baš jednog dugogodišnjeg lošeg odnosa prema porodici i prema natalitetu. Nezaposlenost koja dolazi, i privatizacija, sigurno nose sa sobom još teže posledice u ovoj oblasti i zbog toga je velika odgovornost pred novom vlašću da pokaže kako treba da razreši probleme, da pomogne da se povećaju dečiji dodaci, da se povećaju materinski dodaci, kako bi se stanovništvo u Srbiji povećalo jer za to ima sto opravdanih razloga u ovom istorijskom trenutku. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci, koji je danas na dnevnom redu, je još jedan u nizu loših zakona koje je Narodna skupština već usvojila. Da ovo nisu tragični i pogubni zakoni po građane Srbije, ovi bi se zakoni mogli tretirati kao neki zabavni park, koji prolazi kroz tunel strave i užasa, pa nas tu dočekuju pojedini ministri sa svojim projektima, straše nas. Odjednom se pojavi ministar Đelić, pa se pojavi ministar Milovanović, pa se pojavi ministar Obren, i tako se ministri izređaju, i na kraju tunela vidimo samo jednu kukastu oblinu i ne znamo šta nas tu čeka. Možda seča glava. Dakle, ovaj predlog zakona koji je danas na dnevnom redu jeste još jedan od zakona koje SRS, tj. njeni poslanici moraju napasti kao lošiji zakon od zakona pre ovog zakona. Sada se vidi da smo sasvim opravdano napadali budžet koji je bio nerealan i reči poslanika većinske poslaničke grupe, grupe DOS-a, koji je ovde priznao da više nema para za ono što se ovim zakonom predviđa, odnosno koja se prava daju, za korisnike ovog zakona, u stvari govore da smo mi bili potpuno u pravu. Kaže - nema više para. Nema više para jer je vlada odredila da budžet koristi uglavnom na one stvari koje nisu u interesu građana i Srbije. Briga o građanima se pokazala kroz ove dosadašnje zakokne, a najveća nebriga se pokazuje ovim zakonom koji danas predlažete. Znači, ako nemamo više od jednog dinara, evo jedan dinar daćemo deci, pa šta mogu da kupe za taj dinar - šta nas to briga. Dakle, zato bi danas bilo dobro da ministar ovde kaže šta se može kupiti za taj dinar koji im nudi, onim korisnicima koji treba da imaju pravo po ovom zakonu. Po ovome procenti koji su ovde izneseni, a koji se opravdavaju usaglašavanjem i redefinisanjem kategorija zarada, u stvari nam samo bacaju prašinu u oči. Nas ovde interesuje koliko je to novaca. Kolika je to ukupna suma novca koja je bila ranije, a koja će biti sada u odnosu na iste korisnike. Takođe, ovim zakonom smatram da se umanjuju, baš zbog tih redefinisanih procenata, prava na materinski dodatak, pomoć na opremu novorođenčadi i dodatak za decu. Dakle, ako te procente ministar ovde pretvori u ukupnu sumu i ovde argumentovano iznese da nije umanjenje, da je čak ostalo na osnovu ove osnovice ista suma, onda možemo biti zadovoljni. Međutim, mi smatramo da ona to ne može opravdati. Prvo, zbog toga što se pored redefinisanja osnovice, odnosno procenta dogodilo mnogo toga. Dogodilo se to da su one stvari za koje će korisnik sredstva koristiti otišle do neba visoko. Dakle, cene su otišle do neba visoko i taj procenat više nije adekvatan stvarnoj i realnoj vrednosti, za koju može korisnik ovih sredstava da iste stvari, isto što je ranije mogao, kupi. Zbog toga smatramo da ministar trebalo da donese jedan kompaktniji prečišćen tekst zakona i da takav zakon predloži poslanicima Republičke skupštine. Takođe, ovde je veoma uočljivo, u članu 20. da pravo na pomoć za opremu novorođenčadi ima svaka majka koja ima troje dece, odnosno da se više ne računa nijedno dete koje će kasnije biti rođeno, što znači da roditelji koji posle trećeg deteta, sem u izuzetnim slučajevima, kaže se ovde - četvrto dete, u nekim delovima opštine gde je negativna stopa prirodnog priraštaja. Šta to znači? To znači da će svaki roditelj svoje dete koje je rođeno posle trećeg ili četvrtog deteta smatrati kao trinaesto. To ni u kom slučaju vlasti DOS-a ne služi na čast i zbog toga smatramo da ova briga koju sada vi brinete o našoj deci biće veoma opasna, tim pre što i svi ovi zakoni, koji su pre ovoga doneseni, uticaće da čak ni na papiru ovi predlozi neće moći da opstanu, a kamoli u realnosti.
Reč ima ministar, gospođa Gordana Matković.
Htela bih samo da pojasnim još jednom ako to izgleda nije jasno. Znači, na ovom poslednjem delu, gde kaže - pregled odredaba zakona čija se izmena predlaže, znači to su odredbe iz prethodnog zakona, u tim odredbama menjano je samo ono gde se pominje neto zarada. Znači, ponovo smo usklađivali samo one zakone zbog promene prethodnih zakona. Tako, naravno, ima razloga da se razgovara o svim drugim elementima, ali oni sada nisu bili predmet promene. To je baš tako kako je bilo i u prethodnom zakonu. To isto se odnosi i na nominalne iznose koje precizira ministar. To je sve bilo i u prethodnom zakonu. Sada, ovim izmenama, se menjaju ove odredbe a u tim odredbama samo ono što se vezuje za zaradu. Tamo gde je bila neto zarada sada je zarada i ti su procenti promenjeni. Tako, ima razloga da kritikujemo te druge elemente ali oni sada nisu bili predmet promene. Druga stvar koja se odnosi na ono što ste rekli, jedino što mogu da tvrdim do kraja, naravno, pošto je to u Predlogu ovog zakona, to je sadržano u članu 6. Znači, da se realni iznos tih dodataka ostavi nepromenjen u prva tri meseca, jer smo ih predvideli da sa indeksom troškova života ostanu. Zato će on ostati realan, da se tako menja, znači ono što je porodica dobila u maju kao dečiji dodatak, isti taj iznos uvećan u meri u kojoj se uvećaju troškovi života, biće u junu, julu i avgustu. Znači, to smo predvideli kao prelaznu odredbu. Zašto nismo do kraja ostali na indeksu troškova života? Zato što ako želimo da sačuvamo realnu vrednost onda prvo treba da preispitamo ono što ste vi govorili - šta je to što mi toj porodici pružamo, i da li je to što joj pružamo kroz ove zaštite, da li je to taj iznos ili neki drugi, ali naravno, to moramo da sagledamo i vezano za mogućnosti budžeta. Onda možemo da kažemo da princip zaštite podrazumeva da ta porodica može to i to sa tim dečijim dodatkom, i onda to vezujemo za indeks troškova života, da bi to ostalo na realnom nivou. To je objašnjenje. Znači, ono što sasvim sigurno možemo da tvrdimo, to je da će zbog indeksiranja troškova života ostati realno taj iznos, i to stoji u ovom članu 6. Predloga zakona. Hvala.
Reč ima gospodin Zoran Radovanović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, diskusija, po meni, za ovu vrlo važnu tačku dnevnog reda, koju ste skratili sa 10 na pet minuta, i očekujem da je vrlo brzo skratite na 27 sekundi, vrlo je problematična. Ministar se trudi da nam objasni ono što mi, kao, ne znamo, ali i to je dobro, za razliku od ministra Milovanovića, koji ne zna šta objašnjava. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci još jedan je u nizu predloga koji proizilazi iz već legendarnog poreskog paketa ministra Đelića. Kako ste fino krenuli, vi ćete tražiti vrlo brzo u ovoj skupštini, normalno, onda kada ukinete prenose, izmene i dopune udžbenika za predškolsku nastavu i njihovo usklađivanje sa poreskim paketom ministra Đelića. Tačno je da se u jednom periodu kasnilo sa isplatama dečijih dodataka, ali, moram da podsetim, pre svega one koji nisu među vama ovde, one koji nisu bili u zemlji tada, da je ova zemlja tučena 90 dana, da je ova zemlja bombardovana, da smo 10 godina bili pod sankcijama, da smo imali ratove i okruženje ratom u ovoj zemlji, i jedino ekonomski i politički uslovi su bili uzrok neisplaćivanja ovih obaveza. Da vas podsetim ujedno, i pre rata, u našoj zemlji vodili smo rat protiv NATO pakta, vodili smo borbu sa šiptarskim teroristima na Kosovu. Veliki novac je išao za očuvanje srpskog naroda i sve su to uzroci zbog čega se kasnilo. S druge strane,pošto ste vi već skoro 8 meseci na vlasti, i vreme je da počnete da ispunjavate svoja predizborna obećanja i da krenete definitivno u borbu protiv bele kuge, da stimulišete mlade ljude da se sklapaju brakovi, da se rađaju deca, da imaju posla. Koliko se meni čini, vi sve to radite kontra. Ukinuli ste Ministarstvo za sport, i, znajući kakve kapacitete imate u ministarstvima, malo je falilo da Ministarstvo za sport pripojite Ministarstvu za industriju.Mi smo počeli 100.000 stanova u Srbiji. (Predsedavajući: Molim vas da se vratite na temu.) Tema je društvena briga o deci, pričamo o deci, pričamo o stanovima. Da biste pravili decu, mora da živite u stanu. Da se vratim na temu, mi smo počeli u ciljupovećanja nataliteta u Srbiji da pravimo 10.000 stanova godišnje. Država je stala iza tog projekta, a statistika govori da Srbija ima sve manje dece. Normalno, kad ste došli na vlast, vi ste sve to zaustavili, prekinuli i sada ćete te stanove prodavati Srbima, verovatno po cenama kvadratnog metra u Parizu ili Londonu. Ali dobro. Izmenama zakona, odnosno Predlogom za izmenu zakona, opet ulazimo u onu zonu zvanu bruto-neto, gde vi sada ukidate 30% sa neto, dajete 9% bruto. Kad se to sa jezika matematike prevede na srpski jezik, to izgleda ovako - do 5. oktobra, plata u Srbiji je bila 80 maraka, dodatak je bio 24 marke. Danas je po vašim statistikama plata 140 maraka, dodatak je 12 maraka. Što se tiče ostalih davanja, znači, i materinskog dodatka, ranije je bilo - jedna prosečna plata, znači 80 maraka, sada dajete 30% od prosečne plate u Srbiji. To su te 42 marke. Definitivno sam siguran da ćete vi i ovim predlogom zakona smanjiti ionako nisku stopu nataliteta u Srbiji, pa vas molim, kada budete predlagali neke nove zakone, da vodite računa o ovoj zemlji, jer će posle DOS-a doći neki drugi na vlast i Srbi će sigurno živeti bolje. Na kraju samo da vas podsetim na onih šest milijardi, ljudi su me juče pitali - jeste li javili nešto, da li stiže novac? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vratio bih se na jedan zakon koji smo usvojili prethodnih dana, da bih izvršio samo jedno poređenje, a drago mi je da je gospođa Matković tu, i nadam se da će odgovoriti na pitanje koje proističe iz ovog poređenja. Radi se o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima. U tom zakonu, koji je usvojen pre nekoliko dana,u stavu 4.novčani iznos izdržavanja je definisan u iznosu od 7% u odnosu na zaradu.Ranije je to bilo 15%,pa je ovim izmenama to umanjeno na 7%, u odnosu na zaradu po jednom izdržavanom licu. Znači, to je minimalni iznos po jednom izdržavanom licu. Maksimalni iznos je umanjen sa 50%, u odnosu na neto zaradu, na 22%, u odnosu na novi termin, u odnosu na novu definisanu zaradu. Prema tome, proističe da je to umanjenje negde oko dva puta, a razlog za ovakvo umanjenje jeste u stvari, kako predlagač kaže, redefinisana kategorija zarade. Ja ću uzeti malo vremena da pročitam i razloge za donošenje ovog zakona, u kojima je to sve lepo objašnjeno. Kaže: "U ovim izmenama i dopunama Zakona usaglašavaju se pojedine odredbe ovog zakona sa izmenama u sistemu, kojim se definišu prava iz radnog odnosa. U skladu sa redefinisanom kategorijom zarade, neophodno je da se pojedinim odredbama Zakona o braku i porodičnim odnosima izvrši usaglašavanje. S obzirom da se na taj način menja i osnovica, koja služi za utvrđivanje iznosa izdržavanja, za lica koja po ovom zakonu ostvaruju pravo na izdržavanje, neophodno je da se izvrši i umanjenje parametara koji služe za obračun, kako bi se postiglo neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu". Znači, ove izmene su izvršene da bi se ostvarilo neutralno dejstvo ovog zakona u finansijskom pogledu. Isto objašnjenje ide i uz ovaj predlog, koji upravo razmatramo. U ovom predlogu se takođe kaže da je osnovica uvećana, jer je zarada redefinisana. Znači, radi se o bruto zaradi i takođe se i ovde vrši umanjenje parametara koji služe za obračun cenzusa i visine prava, kako bi se postiglo neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu. Međutim, to umanjenje sada izgleda malo drugačije. Više nije umanjenje dva puta, nego tri puta. Naime, materinski dodatak koji je do sada iznosio 30% u odnosu na neto zaradu, sada iznosi 9% u odnosu na zaradu. Znači, umanjenje je preko tri puta. Pravo na pomoć za opremu novorođenčadi do sada je iznosila jednu prosečnu neto zaradu, a sada po ovom predlogu iznosi 30% od prosečne zarade. Znači, opet preko tri puta je to umanjenje. Dečiji dodatak za prvo dete je ranije iznosio 20% od neto zarade, a sada 6% od zarade. (Iz sale: Bruto.) Gospodine, od zarade. Znači, umanjenje je prko tri puta. Za drugo dete ranije je taj dodatak iznosio 25% u odnosu na neto zaradu, a sada 7,5% u odnosu na zaradu. Znači opet preko tri puta. Za treće dete ranije je iznosilo 30% u odnosu na neto zaradu, a sada 9% u odnosu na zaradu. Opet preko tri puta. Postavljam pitanje gospođi Matković: kako u jednom zakonu ostvarujemo neutralnost u finansijskom pogledu umanjenjem stopa za dva puta, a u drugom zakonu to isto neutralno dejstvo ostvarujemo umanjenje za tri i preko tri puta? Sa jedne strane, usvajanjem Zakona o porezu na promet, oporezovano je sve što se odnosilo na decu, od pelena, dečije hrane, dečije opreme, odeće, obuće itd. da bi se ostvarili efekti u budžetu, kojima će se neka prava koja imaju korisnici u ovoj državi nadomestiti. Čak se govorilo da će ta prava biti u nekom većem iznosu. Opravdano, posle ovih podataka, tvrdim da će prava dece po ovom zakonu biti umanjena u odnosu na dosadašnja prava, a obzirom na ove razlike u ova dva zakona koja sam ovde i uporedio. Hvala.
Reč ima ministar gospođa Gordana Matković.
Vi ste u pravu kada se to gleda tako. Stvar je u tome što je ovde pored toga što je promenjeno da nije više u pitanju neto zarada, nego zarada, nije više ni u pitanju neto zarada po zaposlenom u privredi Republike, nego je po zaposlenom. Tu, kao što znamo, postoji razlika, niže je ono što je u privredi nego što je prosek. Tako da je ovde primenjen drugi koeficijent, nego onaj koji je primenjen u Zakonu o braku i porodičnim odnosima, a tamo plaćate od onoga što je vaše lično primanje. Znači, nema više privrede ili neprivrede. Znači, ta razlika uslovljava da u stvari odnos između tih koeficijenata bude različit. Kažem, mi smo još ovde i dodatno se osigurali, da ta primanja ne padnu, sa ovim indeksiranjem troškova života, a da vam kažem, rekla sam, bićemo tu i u avgustu da se pogledamo u oči. Ako ove računice, a s obzirom da su pravljene na osnovu istorijskih podataka, nisu bile dobre, mi ćemo onda u zavisnosti od toga šta se bude dešavalo u ova tri meseca to promeniti. Znači, razlika je zbog toga što je ovde ranijim zakonom bilo u privredi, a ovo je sada uopšte, a znamo da je taj prosek takav.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Joca Arsić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik gospodin Vlastimir Budimović.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministre, moram da se pridružim onim govornicima koji su govorili da je ovaj zakon restriktivan, jer on to i jeste. Restriktivan je u dva osnova. Prvo, po pravima koja se daju na osnovu cenzusa, odnosno na osnovu prosečne, a kada se tiče dečijih dodataka isplaćene zarade, kako se ovim zakonom predlaže u prethodna tri meseca, odnosno u poslednja tri meseca u prethodnoj godini. Ta zarada je ostala na nivou 50% od sadašnje važeće zarade u neto iznosu, prosečne za prethodnu godinu u tri meseca, pa ta zarada se sada ovim obrazloženjem gospođe ministra povećava, jer se prelazi s neto na bruto. Samim tim se smanjuje broj korisnika prava. Ako ste povećali cenzus za iznos koji je 50 ili 60% veći od iznosa koji je važio do sada, preračunato na neto platu, znači da se smanjuje broj korisnika tog prava, jer se sužava broj korisnika prava. Inače postoji rast troškova, odnosno rast prosečnih ličnih dohodaka, a ako je to bilo u oktobru mesecu 2.930 dinara, sada je 4.200 dinara. Znači, već je taj deo porastao prelaskom sa neto na bruto, to je opet još jedan iznos veći. Tako da ćemo mi imati sada smanjen broj prava,da to duže ne elaboriramo. Kada se izvrši preračun svih ovih prava, da li se radi o materinskom dodatku, da li se radi o dečijem dodatku, da li se radi o ostalim davanjima iz ove sfere, da ih ne nabrajam, ona se kreću od 6% na prosečnu bruto, odnosno na prosečnu zaradu, zovite to bruto ili kako god hoćete do nekih 9%. I to po pravima. Prava su u odnosu dva i po do tri puta manja. Uzmite i simulirajte na neku bruto zaradu od 5 ili 6 hiljada dinara, pošto gospođa ministar je, obrazlažući gospodinu Radojku Petriću, rekla da ta bruto zarada po njegovom obrazloženju nije tolika. Znači da, ako je manja bruto zarada nego što je to gospodin Radojko Petrić tvrdio, onda su i ta prava manja, ako se primene odnosi od 6, 7,5 i 9% na te iznose. Prema tome, ne stoji da su ta prava jednaka ili ista ili nešto veća, već su u odnosu od 2, 2,5 do 3,3 puta manja, a kada se tiče ove jednokratne pomoći za novorođeno dete. Prema tome, taj odnos je tri koma tri u onosu na ovo što je izračunato, da se ne bavim ciframa. Tačna je tvrdnja, jedina, da će se članom 6. izvršiti valorizacija dečijih dodataka za juni, juli i avgust mesec, a prema ovom rastu troškova života. Ali taj će iznos drastično pasti u septembru mesecu, kada se primene ove stope. Izračunajte, simulirajte na kom hoćete modelu, to je drastično manje. Ovo što tvrdim stoji u obrazloženju. Molim vas, za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna niti veća sredstva, već će se moći obezbediti iz istog fonda sredstava ako ova prava ne rastu. Ako rastu, onda će sigurno biti potrebna dodatna sredstva. Ovako su ona onakva kakva jesu. Ne može da stoji ovde teorija da mi treba da krešemo ova prava zato što nećemo moći da ih servisiramo, ako smo rekli da je budžet dva do tri puta veći, zavisno na koji deo se odnosi u odnosu na prethodnu godinu, a ta prava su kasnila u prethodnoj godini. Kaže se ovde, i ministar Đelić i drugi su govorili, da se deo toga duga prelazna i ova vlada servisirale, a prema tome, ima prostora i u ovom budžetu. Vlada tvrdi da je potrošila za trećinu manje u ovom prvom kvartalu, nego što je to uradila prethodna Vlada. Onda je sigurno da ima mesta da se ovo što je urađeno ovim predlogom zakona vrati na prethodne odnose. Neka se preračunaju i ove stope ili povećaju ili usklade sa postojećim pravima, koja su ovi korisnici iz ovog zakona do sada uživali i imali. Mislim da je to korektno, da na takav način moramo da razmišljamo, ili ovaj zakon da povučemo ili da usvojima amandmane koji su dati, koji će ići u ovom pravcu da se ove korekcije i izvrše. Ima još jedna stvar, a to je tehnički problem. Ne znam da li je gospođa ministar ušla u tehniku donošenja rešenja dečijih dodataka. Ovde se novo pravo konstituiše na prosečnoj plati iz prethodne godine, poslednja tri meseca, ta plata je isplaćivana u neto iznosima za prošlu godinu, za oktobar, novembar i decembar mesec. Ko će i na koji način, kojim koeficijentima valorizovati i primeniti sad bruto osnovice na osnovu kojih će se dalje konstituisati prava iz dečijeg dodatka? Svako onaj ko je doneo jedno jedino rešenje o pravu na dečiji dodatak zna šta je sve potrebno da se dostavi od dokumentacije i uradi takvo rešenje. Na osnovu ovog zakona, tvrdim, da takva rešenja, ako se ne interveniše drugim odlukama, ili uredbama, ili objašnjenjima ili na neki drugi način, neće moći da budu ni validna, ni dobra.
Reč ima narodni poslanik Vlastimir Budimović, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Miroljub Veljković.
Poštovani poslanici, poštovano predsedništvo, iskoristio sam pauzu da konsultujem bazu. U stvari, konsultovao sam moje unuke. Predložio sam im dva rešenja. Jedno rešenje je bilo da im deka svakog prvog da po 100 dinara. One nisu neki veliki matematičari, ali su shvatili štos. Drugi predlog je bio da im za dve, dve i po, tri godine dam 200 dinara ili možda čak obveznice. Šta mislite, na šta su se odlučile? Jasno vam je da su ovo zakoni koji se dopunjuju i koji predstavljaju neke prelazne odredbe i zakonske osnove do momenta kada će zaživeti pravi zakoni, i ovakva jedna dopuna za mene je normalna i prihvatljiva. Odgovaram na situaciju u kojoj se mi nalazimo i koje svi moramo biti svesni. Imao bih samo jedan predlog, dozvoljavam sebi slobodu da se ne bih javljao i posle u diskusiji o članovima, stavljam jedan predlog kad se tiče materinskog dodatka i dodatku za decu kada se govori o porodicama i o detetu ometenom u razvoju. Moj predlog je konkretan: da se u ovoj oblasti ne vrše nikakve izmene. Mi imamo oko 150.000 hendikepirane dece u ovoj zemlji. Slažem se da oni ostvaruju neka svoja prava po drugim osnovama zakona, ali sam mišljenja i tražim vašu podršku, da u Predlogu ovog zakona oni uživaju, u članu 19. i 29, jedan status koji se odnosi, konkretno, na decu bez roditeljskog staranja i decu samohranih roditelja gde se "uvećava za 30%", pa tu dodati samo da se radi i o deci ometenoj u razvoju.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovani narodni poslanici, sa ove govornice sam jednom već rekao da je ova vlada pokazala da je izuzetno alava, upotrebiću taj termin, prilikom ubiranja prihoda za budžet. Ova vlada je oporezovala sve što se moglo oporezovati. Pokazala je izuzetnu maštovitost i kreativnost u izmišljanju novih poreza i nameta, kako privredi, tako i stanovništvu. Međutim, ova vlada je pokazala da je izuzetno škrta, pokazala je da je veliki cicija kada deo tih budžetskih prihoda treba vratiti narodu, odnosno budžetskim korisnicima. Zbrinuli ste na narodnom znoju, domaćinski ste zbrinuli vaše ministre, vaše agencije, kupili ste blindirane automobile, blindirali kabinete, obezbedili pare za propale i anacionalne projekte, naprimer, u školstvu, u privatizaciji itd. Tu apsolutno niste škrtarili. Ali, zato ste drastično smanjili otpremnine u slučaju kada radnik izgubi posao, smanjili ste prinadležnosti nezaposlenim licima i, na kraju, smanjujete dečije i materinske dodatke. Slažem se sa gospodinom Čedom Jovanovićem da Zakon o društvenoj brizi o deci ne treba koristiti za sticanje jevtinih političkih poena. Inače se vrlo retko slažem sa gospodinom Čedom, ali ovoga puta sam u potpunosti saglasan. Nemoralno je decu koristiti u političkoj borbi. Doduše, vi ste decu obilato koristili u vašim predizbornim kampanjama, ali to je stvar vašeg morala. Ovo što je Vlada preduzela kroz poreske zakone i, konkretno, kroz ovaj zakon, direktno utiče na populacionu demografsku politiku ove države. Ako jedna vlada po prvi put, napominjem, od Drugog svetskog rata, uvodi porez na dečiju hranu. porez na sokove, porez na pelene, na dečiju odeću i obuću, porez na školske sveske, olovke i gumice ili porez na lekove ili one dečije sirupe, i na kraju smanji već stečena prava po osnovu dečijeg i materinskog dodatka, to je već namera. Ponavljam, to je već namera. To je već demografska politika koju vodi ova vlada. Apsolutno sam siguran da većini vas u poslaničkoj grupi DOS-a nije želja dalji pad nataliteta u srpskom korpusu. Sumnjam da vam je to želja. Normalno, tu ne računam ovu grupicu kod vas koja se zalaže za legalizaciju brakova istog pola. Njih deca, to je jasno, ne interesuju. Njih interesuje nešto drugo. Zato ovaj Hristodulo, gde je, zato ga i nema u sali. Dokažite nam da ste odgovorni ljudi, dokažite da mislite o nacionalnom interesu, tako što ćete podržati da se bar zadrži staro rešenje koje definiše procentualni nivo dečijeg i materinskog dodatka. Naterajmo Vladu da se ponaša patriotski i da vodi aktivnu populacionu politiku. Pred našom državom je prosto imperativ povećanja nataliteta, posebno u ovom istorijskom trenutku. Gospođo ministar, nemojte da škrtarite ovde. Nemojte da nas ubeđujete da će nivo tih prihoda ostati isti. Hajde da kažemo da će nivo tih prihoda ostati isti i da će biti veći. Šta ako bude veći? Stisnite, nagazite gospodina Đinđića i Đelića da nađe rezerve u budžetu. Sasvim sigurno da potoje ogromne rezerve u budžetu i za čak i veći nivo tih sredstava za ove namene. Siguran sam da vi to možete.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, posle nje narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan zakon kojim se usaglašavaju pojedine odredbe ovog zakona sa izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima u pogledu redefinisanja kategorije zarade. Pošto je na taj način uvećana osnovica koja služi za utvrđivanje cenzusa i visine prava u oblasti društvene brige o deci, neophodno izvršiti umanjenje parametara koji služi za obračun cenzusa i visine prava, kako bi se postiglo neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu. To piše u obrazloženju ovog predloga zakona. Takođe se u obrazloženju kaže da se ovim zakonom ne povećavaju prava koja se finansiraju iz budžeta Republike, već samo vrši njihov proračun, s obzirom na promenu osnovice za utvrđivanje prava. Ne povećavaju se prava, slažemo se sa tim. U nominalnom iznosu možda su ta prava čak približno i ista, ovako kako to ministar Matković tumači. Međutim, u realnom iznosu to je znatno manje prava, jer ako je materinski dodatak bio oko 1.300 dinara ranije i toliko ostao još uvek, može li se za tih 1.300 dinara kupiti ista količina robe danas, kao recimo pre dva ili tri meseca. Zaboravili smo da ste oporezovali sve i svašta, od igle do lokomotive. Izostavili ste igle i izostavili ste lokomotive. Dečiju garderobu, što je nedopustivo, knjige, školski pribor, lekove, hranu i to sve podjednako. Time ste pokazali koliku brigu imate prema deci. Ako smo poreze povećali, ako smo doprinose povećali, ako je budžet tri puta veći nego prošle godine, onda je bilo za očekivati da se u tom budžetu nađe nešto malo više sredstava za decu i za majke. Čini mi se da je uopšte materija brige o deci toliko osetljiva, obzirom na natalitet kojim ne možemo da budemo zadovoljni, apeli stižu sa svih strana, da zaslužuje jedan suptilniji prilaz i mogli smo da očekujemo da je Vlada imala vremena za ova tri meseca da se malo podrobnije pozabavi tim problemom, iskoristi priliku i da u okviru ovog predloga zakona da još neke izmene koje bi išle u prilog tomeda motivišemo natalitet. Sigurna sam da materijalna davanja i materijalna potpora roditelja nisu jedini stimulans roditelja da se odluče za veći broj dece, ali je to upravo materija kojom se Vlada mora pozabaviti, znači pronaći neka od rešenja kako da se izborimo sa belom kugom, a to je u biti predmet ovog zakona. Tačno je da se kasnilo sa isplatom mnogih prava, ali prava ostaju, ona ne zastarevaju, ona se moraju kad-tad isplatiti. Ono što nije bilo isplaćeno i nije bilo iz objektivnih okolnosti. Sada su se te okolnosti znatno promenile, obećanja vaša su bila da će para biti dovoljno za rešavanje mnogih socijalnih problema, tako da smo s pravom očekivali da ne ostanete na istom nivou davanja, već da ta davanja prema korisnicima budu znatno veća. Brinuti o deci znači brinuti o deci i porodici, od njihovog rođenja, pa do završetka redovnog školovanja dece. Znači, mnoga ministarstva bi morala da budu zainteresovana za ovu problematiku. Doduše, vaše sada najviše, jer u okviru vašeg ministarstva je bivše ministarstvo za brigu o porodici, ali i Ministarstvo prosvete. Međutim, kada znamo ko se nalazi na čelu Ministarstva prosvete, onda možemo da zamislimo koliko se to od njega uopšte može očekivati i koliko se njega taj problem uopšte tiče, sem da izvršava naloge svojih mentora, prekrajajući školske programe, onako kako to Zapadu odgovara. Borba protiv sekti, koje su svojevrsno zlo, takođe bi trebalo da bude predmet interesovanja ove vlade i vašeg ministarstva uopšte. Ono što sam primetila to je da će se smanjiti broj korisnika dečijeg dodatka, imajući u vidu izmenjeni član 27. stav 1. tačka 2. i, ukoliko sam pogrešila, molim da me demantujete, ali mislim da nisam. A argument koji ste dali kolegi Zlatanu Jovanoviću, koji je vrlo dobro primetio da su obrazloženja različita kada je ovaj zakon u pitanju u odnosu na Zakon o braku i porodici, neodrživ je, jer je rzlika između prosečne plate u privredi Republike i prosečne zarade u Republici svega nekih stotinak dinara.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre da se obratim ministru gospođi Matković. Očekivao sam od vas kao ministra iz oblasti koju svi mi, koji smo roditelji, doživljavamo malo drugačije, a i upućeniji smo u tu problematiku, da prisustvujete raspravi od samog početka. Došli ste, izvinili se i smatrate da je to u redu. Možda bi i bilo prihvatljivo da u Republici Srbiji postoji zakonodavni organ koji je iznad Republičke skupštine. Koji je to organ iznad Republičke skupštine? Koji je to razlog da vi omalovažite ovaj dom i nas poslanike? Šta je to za vas iznad ove skupštine i ko je bio važniji i izazvao vaše zakašnjenje? Vaše kolege dobacuju da je organ. Oni ne dobacuju to meni, to vama dobacuju. Zamolio bih predstavnika poslaničke većine da bar za ovu tačku dnevnog reda ne izlazi za govornicu, već ovlasti nekog ko kupuje, odnosno plaća pelene, knjige, dečiju garderobu i sve ostale dečije potrebe, da ne pominjem čak i lekove za decu, kojih nema u državnim apotekama, pa ih roditelji kupuju u privatnim apotekama. Molim ministra da javno iznese podatak koliki je dečiji dodatak za jedno dete, ako roditelju pozakonu pripada naknada za dečiji dodatak, da tačno bude precizno u ciframa izraženo, a ne ovako okruglopa na ćoše. Ja vas ne razumem, a kamoli građani koji slušaju. Napominjem, samo se vi smejte, smejete se biračima koji su vas birali. Napominjem da dečija pelena košta 15 dinara. Ukoliko svaki dan majka za povijanje bebe upotrebi, odnosno kupi dve pelene, to za mesec dana iznosi 900 dinara ili 30 maraka. To je samo jedan deo koji je potreban za jednu bebu. Šta je sa sredstvima koja su mnogo veća, a potrebna su za predškolsku i školsku decu. Molim ministra, ponovo, da prilikom odgovora navede konkretan primer sa tačno izračunatim iznosom. Od dama koje su u ovoj skupštini očekivao sam da se kao majke žestoko suprotstave ovako pogubnom zakonu i da se od njih neće smeti ovako nešto ni predložiti. Međutim, vidim da dokono žvaću žvakaće gume, čitaju novine, grickaju po nešto, usput dobace poneku vulgarnost, paraju nosevima oblake, na šta li su to ponosne. Stvarno je DOS najgori.
Reč ima ministar gospođa Matković.
Ovo su iznosi za dečije dodatke, koji su prema dosadašnjem zakonu iznosili, odnosno iznose za prvo dete 578 dinara, za drugo dete 723, za treće dete 867 dinara, a uvećani iznosi, za samohrane majke i za decu bez roditeljskog staranja, znači ono što je takođe dosadašnji zakon, a i ovaj sada, su 752 za prvo dete, 940 za drugo dete i za treće dete 1.128 dinara. To je, pretpostavljam, ono što ste želeli da čujete.
Reč ima gospodin Nikolić, treće javljanje.
Da ne bih koristio grube reči, gospođo ministre, moram da vam kažem da neko govori istinu: ili ste to vi rekli za govornicom, ili onaj ko je pisao obrazloženje Predloga zakona. U obrazloženju Predloga zakona piše da je iznos dodatka na decu, za prvo dete 316,25 dinara. Vi ste nam sada rekli da je to 400 i nešto dinara. Već nekoliko dana stavljam u odnos iznose dodatka, nađite na strani drugoj obrazloženja amandmana narodnog poslanika Božidara Vujića na član 5. Predloga zakona, u kome ste te cifre iznosili. Pokušavam da pronađem šta je ovde istina i ne mogu da utvrdim, pa bi sada bilo zaista dobro, ili vi, ili onaj ko je ovaj zakon pripremio, ko ga je preračunavao, da konačno izađete za govornicu i da kažete šta je istina. Najpre, računajući iznose dodatka za decu, iznose materijalnog dodatka, definitivno utvrđujem da računate da je prosečna neto zarada za 2000. godinu - 1.582 dinara, a da je bruto zarada procenjena za 2000. godinu - 5.387,02 dinara. To zaista ne može da se opravda, zato što je 20% od prosečne neto zarade, što je dečiji dodatak za prvo dete, u obrazloženju koje ste nam dali na predlog amandmana - 316,25 dinara. Stavljate u odnos 316,25 dinara, 20% od neto zarade, sa 5.387,20 dinara sa bruto zaradom za 2000. godinu. Nikada u ovoj državi 1.582 dinara neto, nisu davali 5.300 dinara bruto, nikada. To je 337%, nikada bruto nije bio 3,37 puta veći od neto. Bio je do 1,26, padao na 0,96, ali nikada nije bio 3,37. Zvuči surovo obrazloženje da je predlagač predvideo isti nominalni iznos, računajući da ne dovede u nepovoljniji položaj korisnike materinskog ili dečijeg dodatka. Znate, ako obezbedite istu cifru za dečije dodatke za 2001. godinu, kao onu koja je bila 2000. godine, doveli ste u nepovoljniji položaj korisnike i materinskog i dečijeg dodatka, zato što su danas troškovi života, u najmanju ruku, duplo veći u odnosu na vreme dok 5. oktobra DOS nije došao na vlast. Zaista nam dugujete jedno objašnjenje, jedno racionalno obrazloženje šta je neto zarada u 2000. godini, šta je iznos dodatka za prvo dete: to što ste rekli za govornicom ili ovo što piše u obrazloženju zakona, šta je procenjeni iznos bruto zarada za 2000. godinu, tako piše ovde, šta je procenjeni iznos bruto zarade za 2001. godinu, odnosno koliko je to procenata u odnosu na bruto zaradu za 2001. godinu. Moram da vam kažem da je nehumano predvideti budžet, u najmanju ruku, duplo veći nego prošle godine, a zadržavati nominalne iznose dodataka na decu iste kao prošle godine. Onda vas s pravom pitamo: gde ćete duplo više novca potrošiti, ako ne tu, gde je najvažnije? Hvala.
Reč ima ministar Gordana Matković.
Ono što sam pročitala, to su iznosi ovih prava sada, a ono što piše u obrazloženju, to su iznosi prava koji su prosečno, koliko su ta prava prosečno iznosila u toku 2000. godine. To je sve bilo vezano za plate, je li tako, u zakonu je bilo vezano za plate. Kako su se plate menjale, tako se menjao iznos ovih prava, znači dodataka za decu, materinskih naknada itd. Znači, kada pogledamo koliki je bio prosečan iznos, evo, ovde to i piše - prosečan iznos materinskog dodatka za 2000. godinu, to je znači prošla godina, a ono što sam sada čitala, to su iznosi koji se isplaćuju sada. Kada dođe novi zakon, znači u maju mesecu izračunava se prema dosadašnjem zakonu, znači u maju mesecu prema neto zaradama koje su u maju. I onda kažemo, a sada, naredna tri meseca ide prema indeksu troškova života, onda ćemo da vidimo još jedanput odnos bruto i neto, jer ovo sve što je računato, to je računato na osnovu prethodne godine, pa da se ne bi dogodio neki problem. Ali, ovi iznosi koji stoje u obrazloženjima, sada smo prešli na amandmane, to je sve prosek za prethodnu godinu. Ovo je sada ono što se isplaćuje. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Što nam ne dadoste za prošli mesec, nego za prethodnu godinu?) Zato da bismo imali više meseci, da bismo taj koeficijent mogli da izračunamo. Moramo da primenimo neki duži vremenski period, a ne samo u jednom mesecu, jer bi se onda moglo dogoditi, a znate kakva je situacija u jednom mesecu kada nešto računate, uvek taj mesec može zbog nečega da bude izuzetan, pa da se onda ti odnosi ne odraze na onaj način, na koji bi oni, realno, u jednom dužem vremenskom periodu postojali.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega Stevan Ž. Gudurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za dečiju zaštitu između dva svetska rata karakteristično je da se pretežno odnosila na zbrinjavanje siročadi, naročito ratne, zatim napuštene, siromašne i uboge dece i da je bila daleko iza socijalno-političke misli tog vremena. Posle Drugog svetskog rata menjaju se društveni uslovi, odnosno stanje svesti karakteriše zanos idejama pravde, bratstva i jedinstva, vladavina radničke klase, pogoršanje uslova života za sve, ukidanje eksploatacije i entuzijazam mase, izražen opštom spremnošću za brzom obnovom i izgradnjom razrušene zemlje. Poslednjih 10 godina dečiju zaštitu karakterišu teški uslovi života, embargo, ratno stanje koje obuhvata celokupnu SFRJ i bombardovanje SRJ od strane NATO pakta. Svedoci smo velikog mortaliteta dece i velikog steriliteta kod oba pola. Specifičnost psihofizičkog statusa deteta je neosporna činjenica. Ona podrazumeva da se detinjstvo, posebno rano, razlikuje od ostalih životnih perioda čoveka. Razlike se manifestuju u postojanju biološkog deficita, podložnosti uticajima sredine, složene emocionalnosti, izražene čulnosti u posredovanju između njega i sveta, ranjivosti i naglašene egocentričnosti. To uslovljava da dete zavisi od starenja odraslih u dužem razvojnom periodu a, istovremeno, i da ono dostigne najviši nivo razvijenosti u ukupnom živom svetu. Humanističko shvatanje prirode deteta i njegovog ukupnog razvoja ističe da je dete vredno samo po sebi, da u sebi nosi pozitivne razvojne potencijale i da je činilac sopstvenog razvoja, socijalizacije i vaspitanja i da je aktivno, interaktivno i kreativno biće. Porodica je najznačajnija za rast i razvoj deteta, kao i ostvarivanje primarne socijalizacije. Smanjivanje veličine porodice ima dvostruke uzroke: s jedne strane, opadanje nataliteta i fertiliteta, što za posledicu ima manji broj dece u porodici, a sa druge strane ima sužavanje jezgra porodične grupe koju čine roditelji i njihova deca. Sužavanje porodičnog domaćinstva i smanjivanje broja dece dovodi do koncentracije bitnih funkcija porodice oko dece i okretanja porodice ka detetu. Dečija zaštita je vid društvene zaštite dece, odnosno socijalne sigurnosti, kojom se na osnovu solidarnosti i uzajamnosti i razvojnih potreba dece obezbeđuju i ujednačavaju bitni materijalni uslovi za razvoj sve dece, kao i osnovna socijalna sigurnost dece. Osnovna svrha dečije zaštite jeste obezbeđivanje osnovnih razvojnih mogućnosti za decu, naročito iz socijalno-materijalno ugroženih porodica, bez obzira da li njihovi roditelji rade ili ne. Za vreme ovog NATO zlikovačkog rata mnogo dece je poubijano, mnogo dece je ostalo bez roditelja, mnogo dece je ostalo sa velikim životnim posledicama. Ova vlada, a naročito predsednik Vlade, Zoran Đinđić, svojom saradnjom sa NATO zlikovcima bombarduje Srbiju, bombarduje obdaništa, škole i šalje osiromašeni uranijum preko eksplozivnih projektila u kojima piše: "Ja vas volim". Čovek koji najviše mrzi decu i potomke ove zemlje jeste baš ovaj čovek, koji bi trebalo da je u zatvoru sa svojim saučesnicima, Batićem i Mihailovićem. Sramota je, oni danas vladaju ovom zemljom. Sistem društvene brige o deci uslovljen je društvenim prilikama, vladajućom ideologijom i politikom, kao i materijalnim mogućnostima društvene zajednice. Baš je tema. Kao deo institucionalnog okruženja, on ima direktan uticaj na kvalitet svakidašnjeg života dece i roditelja i može doprinositi olakšanju tereta roditelja, a time i realizaciju ciljeva populacione politike, koji su u osnovi transformacije i koji obuhvataju sledeće hipoteze: 1. U svom razvoju sistem društvene brige o deci menjao je sadržaje, oblike i organizaciju i prilagođavao se ciljevima populacione politike; 2. Sistem društene brige o deci utoliko više ispunjava svoju društvenu funkciju, ukoliko ima veći obuhvat dece, bolje zadovoljenje potrebe porodice i ukoliko su primanja na osnovu brige o deci stabilna itd; (Predsednik: Vreme.) 3. Zbrinjavanje dece za korišćenje usluga predškolskih ustanova (jaslica i obdaniša). Na kraju bih rekao, važna je napomena znači da mlad čovek ima svoje zaposlenje, rešava stambeni problem, ulazi u bračnu zajednicu, znači u pravu ljubav, rađanje, a zatim obaveza društva, ispunjenje društvene zajednice prema roditeljima (dečiji dodatak i razni vidovi pomoći). Drugo, oslobađanje poreza na obuću, odeću, školski pribor itd. obezbeđenje studentskog smeštaja i stipendija, i dalje se proces vrti u krug.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pričamo danas o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci. Jasno je da se to uglavnom usklađuje sa principom bruto zarade, ali već smo se oko nekoliko zakonskih projekata ovde nadmudrivali i dokazivali, oko toga bruto i neto, šta je veće, šta nije, počev od otpremnine za tehnološki višak i kroz neke druge zakonske projekte, i pokazalo se isto tako da je 30%, pa smanjiš na 9% jednako onome što su dobijali pre. Mislim da to ne stoji, pogotovu ako uzmemo u obzir još jedan aspekt, a to je da od te oktobarske revolucije do danas odnos cena i odnos plata ide na vašu štetu, i možete da odete u dućan i na pijacu i da vidite da je to tako. To nisu prazne priče. To je, nažalost, život. Jasno je da je pitanje dece mnogo kompleksnije od pominjanja samo materinskog dodatka, pričanja o nadoknadi za novorođenčetovu opremu i dečiji dodatak i nadam se da ćemo zaista, konačno, na nekom od narednih zasedanja dobiti i neki reformski zakon, puno obećavan. Pa, na kraju krajeva, bar u ovoj oblasti koja će te probleme puno kompleksnije rešiti, makar da, pošteno govoreći, u vremenu u kome mi živimo neće biti da samo taj materijalni momenat rađa manje dece, jer su ljudi živeli i u nekom vremenu lošijem od ovog, lošije od nas, pa su ih imali više. Našaliću se, nadam se da kolega neće zameriti, ako je obećao unučadima po 100 dinara možda je loš deda. Bez obzira, za 100 dinara je loš deda u kojoj god stranci bio [[odgovor na komentar koji se ne čuje.]] Samo još jednu stvar da kažem. Mi smo ovde na ovim zasedanjima, razmatrajući ove pakete poreskih zakona, čuli otprilike ovako - da se sada proširio krug onih koji se oporezuju, pa čak i da prihvatimo nešto što ne stoji, a to je da oni koji su do sada, bilo kao firme ili kao pojedinci, izmirivali svoje poreske obaveze na vreme, da će oni biti manje oporezovani nego neki koji nisu plaćali, i da će to sve zajedno u masi doneti više para. Onda čudi da ni u jednom od ovih zakonskih projekata nismo videli da će neko ostvariti neka veća prava nego pre. U vremenu kada su svi bili ugnjetavani, kada im se od rođenja stajalo na pupak, pa nisu mogli da žive kao ostali svet, iako je veliko pitanje odakle im sve to što imaju kad nisu od malih nogu mogli da žive kao svet, i što se bar na ovom pitanju dece onda nije odstupilo od tog pravila da je, kako vi kažete, to jednako kao pre. Mi u opoziciji kažemo da je manje nego pre. Što se bar u ovom slučaju nije napravilo, pa da ste i s pravom bar u ovoj oblasti dali i više nego što je pre. Jer, kažem, ako se ta poreska osnova raširila, ne samo na ovom delu, nego ukupno na ono što pričamo ovde već nedeljama, onda je imalo smisla bar u jednom segmentu, a mislim da su deca prvi segment, koji treba da doživi neko poboljšanje, onda je svakako imalo smisla da ovde danas pričamo o realno boljoj poziciji nego što je ovim zakonom predviđena. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Matković.
Znači, ako se prava po zakonu nisu promenila, a ako se do sada nije isplaćivalo sve ono što su bila prava po zakonu, iako ne ulazim u razloge zašto, ali je činjenica da se nije isplaćivalo, onda će u ovom budžetu, kao što sam već rekla, za sada biti isplaćivano to na vreme. Nadam se da ćemo to tako uspeti. Ja sam takav čovek, nikad ne kažem - čvrsto, dok to ne bude prošlost. Znači u tom slučaju, ako prava ostanu ista, pošto se u stvari do sada nisu isplaćivala, a sada se isplaćuju, onda je to mnogo više nego što je bilo. Koliko znam, u prethodnoj godini je bilo negde oko dve milijarde, a sada je predviđeno, ukoliko se sva prava redovno isplaćuju, da to više bude od 10 godina. Isplatili smo za sada sve obveznice koje dospevaju ove godine. To je oko 17 miliona maraka. Planiramo da isplatimo prema ovim porodicama, i nadam se da ću vas o tome sa zadovoljstvom obavestiti kada to bude realizovano, ali mislimo da ćemo u avgustu moći da idemo sa još jednom dodatnom isplatom, tako da kada sve to stavimo ove godine, što iz budžeta, što iz donacija, ove će porodice dobiti višestruko više nego što su dobijale prethodnih godina. Hvala.
Reč ima gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko puta sam danas govorio, što koristeći pravo koje imam kao predstavnik poslaničke grupe, što koristeći pravo na repliku, i pokušao da ukažem na očiglednu i neoborivu razliku između formalnog i ostvarenog prava. Tačno je da su u postojećim zakonskim propisima između ostalog bila definisana i prava korisnika sredstava koja im po ovom osnovu pripadaju. Ali, istovremeno imamo i obaveze države, koja je bila dužna da ta sredstva obezbedi, 30% neto plate na ime dečijeg dodatka za treće dete. Međutim, to pravo nije primenjeno dve godine, iz razloga koji su sami po sebi jasni. Mogu se tumačiti, sa jedne strane, nesposobnom privredom za takvu vrstu opterećenja, a sa druge strane, problematičnim odnosom, pre svega, resornog ministarstva prema obavezama koje je bilo dužno da izmiruje, jer analizom završnog računa budžeta za 2000. godinu utvrdićete da su mnogo veća sredstva potrošena nenamenski od sredstava koja su bila planirana, a nisu ostvarena, za ispunjenje obaveza resornog ministarstva za brigu o porodici. Hoću konkretno da kažem da čak i u tako teškom društvenom stanju sredstva nisu trošena onako kako su morala biti trošena. Trošena su u dobroj meri nenamenski, čak i u resornom ministarstvu. Vi ste planirali oko 10 milijardi dinara na ime tih troškova, ne računajući u tih 10 milijardi dinara sredstva koja Ministarstvo finansija izdvaja u fond za jednokratnu pomoć. U protekloj godini izdvojeno je na ime ostvarivanja prava u oblasti društvene brige o deci 2.470.000.000 dinara, i na ime sredstava za porodičnu-pravnu zaštitu i planiranje porodice 13.980.000. To je gotovo pet puta manje od planiranih sredstava za 2001. godinu, sredstava koja nisu nepostojeća, sredstava koja postoje i koja se redovno isplaćuju. Dakle, ako je nešto bila praksa do sada, a to je bila praksa fiktivnog i primenjenog prava, danas možemo reći da živimo u društvu koje može da snosi obaveze u ime države, koje su definisane postojećim zakonskim propisima. S druge strane, želeo bih da kažem da ne postoji visok dečiji dodatak, koji može pokriti potrebe jedne porodice. Za nešto tako nije potrebno imati porodicu. To se može zaključiti čak i površnom analizom. Međutim, ono što čini stabilnom porodicu, nije samo dečiji dodatak. To je, recimo, stalan posao, to je stabilnost u privredi i to je konačno, s jedne strane, nešto što je samo po sebi toliko tragično, da ne zaslužuje komentar: činjenica da 90% osoba ispod 30 godina nema regulisan radni odnos i nema rešeno stambeno pitanje. U takvom društvu, dečiji dodatak sam po sebi ne može ništa suštinski promeniti, ali je država dužna da kaže koliko može, i pošto kaže koliko može, tim obavezama mora da odgovori. Mi smo jasno rekli koliko možemo, odgovaramo obavezama u skladu sa postojećom zakonskom regulativom. Ukazali smo da ovo jeste praktično usaglašavanje dva principa, koje samo po sebi nema nameru umanjivanja prava porodici i mislim da ćemo u porodici, u vremenu koje je pred nama, verujem, polažući račun za troškove iz budžeta u 2001. godini, mi pokazati da smo odgovorno trošili ta sredstva i da smo u meri, u kojoj smo bili dužni u skladu sa zakonom, odgovorili svojim obavezama. Ako možemo da razgovaramo uz argumente i činjenice, biće dobro, ali mislim da argumenti i činjenice koje se tiču populacione politike u društvu ne mogu biti tumačeni politikom koju mi u ovom trenutku vodimo, čak ni postojećom zakonskom regulativom, jer ona sama po sebi nije bila loša, ali nije bila primenjiva.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, za ovom govornicom često smo u prilici da čujemo argumentaciju koja pripada jednoj specifičnoj delatnosti i koja se, nažalost, najčešće koristi tako što sadašnja vlast pokušava da argumentacijom, koja nije dostupna npr. ranijim ministrima koji su vodili ta ministarstva, da tako kažem, da omalovaži i umanji rezultate rada ranijih vlada. Tema jeste ovaj zakon, koji sada razmatramo, ali očigledno je, iz te teme se izlazi i iznose se podaci o kojima treba reći koju reč. Znači, svi vi ovde u sali, a i gledaoci, treba da znate da je nova Vlada jednu od prvih i svojih suštinskih aktivnosti učinila tako što je pustila jedan veliki broj inspektora, ne iz budžetske kontrole, jer u budžetskoj kontroli je bilo malo inspektora, po njihovoj proceni, nego zaposlenih u ZOP-u, odnosno u NBJ, sa isključivim zadatkom da pronađu pronevere, korupciju, zloupotrebe, tako da bi Vlada mogla čak da napiše sama da je neko nešto proneverio, bez toga da istražni sudija presudi, podigne optužnicu itd. U tom celom poslu mora se reći jedna nedžentlmenska stvar, a to je da su ljudi, koji su vodili ranije ministarstva, u poziciji da nemaju blagu predstavu o tome šta su ti inspektori, koji su se, uzgred budi rečeno, žalili da su naterani da rade taj posao i više puta da prolaze, da nađu greške, napisali - iako u nalazu inspektora stoji ko je odgovoran za taj posao i stoji 8 dana rok da se ukaže na izveštaj inspektora, gde je ko i šta pogrešio, i da se, eventualno, taj izveštaj izmeni. Znači, ti ministri o kojima se govorilo i malo pre za ovom govornicom, nisu imali priliku da vide nalaz inspektora, niti da iskoriste pravo da u roku od 8 dana dostave dodatnu argumentaciju i dokumentaciju i da anuliraju nalaz. Na svom ličnom primeru sam u mnogo boljoj poziciji, jer imam vrlo korektnog gospodina na čelu Ministarstva za nauku i tehnologiju, mogao sam ovako, jednim udarcem prsta, da uklonim 90% pritužbi, jer mi je čovek dostavio nalaz. Prema tome, toliko o tome, koliko ipak treba na jedan poseban način primiti argumentaciju, koja pripada posebnim izvorima, i to toliko posebnim, da ljudi o kojima se radi i o čijem radu se govori, nisu ni imali priliku takvu argumentaciju da vide. Što se tiče minulih vremena, moramo reći opet, pošto uglavnom argumentacija za nove zakone je bazirana u minulim vremenima, nikako po novom zakonu, a čast izuzetku, gospođi ministru, koja zaista ovde vrlo argumentovano govori o svom zakonu, moramo se ipak setiti da smo imali vrlo teške godine iza nas, ali da smo imali različit pristup politike ove iste skupštine formiranju budžeta. Ova skupština ovde, u ranijem mandatu, je išla ka što nižem budžetu. A zašto je imala tu težnju - takva je politika bila, društveno-ekonomska, zato da budu manja opterećenja građana i privrede, da bi privreda, pritisnuta embargom i pritisnuta teškim uslovima, mogla da proizvodi i da povećava proizvodnju, i samim tim da poboljšava standard građana. Znači, mi imamo ovde u suštini sudar dve ekonomske politike - politike ranijeg saziva Skupštine, koja je, izglasavajući tadašnji budžet, insistirala na što nižem budžetu, da bi što manja zahvatanja bila od privrede i od stanovništva, da bi ta privreda mogla da se pokrene i da bi to stanovništvo pokretanjem privrede imalo bolji standard, u užasnim uslovima sankcija, kada ste morali da izvozite sa makedonskom firmom i da Makedoncima plaćate 200 miliona dolara godišnje tu cenu izvoza, ili uvoza repromaterijala. Evo, daću vam nekoliko primera - ti budžeti su u suštini na prihodnoj strani iznosili 7,6% društvenog proizvoda Jugoslavije, svega 7,6%, a na rashodnoj strani 8,6% društvenog proizvoda Jugoslavije. Ovaj parlament, DOS-ovska većina i ova vlada su se opredelili za drugu politiku, i politika ove vlade i većinski uticaj u parlamnetu je da su sada zahvatanja 14,7% na prihodnoj strani od društvenog proizvoda Jugoslavije, i to samo kroz poreze i akcize, plus ono ostalo. E pa, građani treba da znaju, možda ćemo uspeti i da stignemo zaostajanja. Meni nije drago, imam četvoro dece, mada moje treće dete ne koristi to socijalno pravo da uzima dodatak, jer sam procenio da nije u redu da jedan čovek koji toliko dobro radi i zarađuje, uzima novac. Ali, mi jesmo kasnili sa isplatama u socijalnim davanjima i nemojte da vam objašnjavam zašto smo kasnili. Morali smo, jer smo pokušavali da pokrenemo proizvodnju, jer smo morali da popravljamo zemlju od NATO agresije, 19 milijardi dinara je otišlo u vreme kad je budžet bio 32 milijarde, 19 milijardi je otišlo za rekonstrukciju zemlje, za zemljotres i ostale kategorije. Prema tome, politika ove vlade je da se duplo povećaju zahvatanja samo putem poreza i akciza, a plus ostalo. Konkretan podatak je 14,7%, a onda ide priča o mostu i ćupriji. Znači, ranija Vlada je uzimala 7,6% od društvenog proizvoda Jugoslavije i moram reći zbog drugih aktivnosti nije ispunjavala socijalne obaveze kako bi trebalo. Ova vlada uzima 14,7%, pa će nešto i da ispunjava. Kako? Onako što će više da uzme, pa će nešto i da vrati, čisto radi logike.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Gospodine predsedniče, poštovani ministre, meni je zadovoljstvo što ste vi ministar, da ne vređa, da ne psuje i da se drži okvira nečega što je zakon. Mislim kad bi tako bilo, da bi bar replika u onom smislu vređanja i toga svega bilo daleko manje u ovoj skupštini. No, već možda 15 ili 20 dana nismo raščistili ni u jednom zakonu bruto i neto. Sada ovde pokušavam da dokažem da će ova prava biti manja. Ne govorim o tome da li će ona moći da se realizuju, ta prava. Možda i neće, možda će biti i veća, a možda ekonomska situacija se poboljša, što bi svako od nas kao čovek želeo. Međutim, bilo je pošteno ovde reći, nova Vlada nije u mogućnosti da obezbedi onaj stepen i ona se orijentiše da obezbedi manje, ali će biti redovnija isplata. Ako je to to, ja tako Čedu shvatam. Ako sam pogrešno shvatio, opet dozvoljavam sebi da je i takva mogućnost. Međutim, da krenemo o nekim podacima, pa ću da predložim konkretno rešenje šta treba da se uradi da nikada više ne raspravljamo o tome, ni sutra ni prekosutra. Cenimo sledeće, zamolio bih vas da čujemo, za mart mesec podaci su objavljeni, plate u privredi su 4.199 dinara, a ukupno privreda i vanprivreda, neka srednja plata jeste 4.262 dinara. Bruto shvatam na sledeći način: kada na 4. 262dodamo 1.050 dinara toplog obroka koji je bio u martu mesecu, a na to dodamo još 350 dinara, koliko se uzima mesečno da se daje regresa za godišnji odmor, kada to saberem taj iznos u nekom sada da kažemo neto inosu je 5.662 dinara. Da bi dobili bruto iznos, tu treba dodati poreze i doprinose i sve ono što ide. Molim vas, da bi ostvarili isti iznos 1.260 dinara, koliko treba za materinski dodatak, za mesec mart, to je onih 30%, treba da bruto iznos takvog ličnog dohotka ili plata, da ne kažemo bruto iznos, da se priviknemo na platu, treba da iznosi 14 hiljada. Vi uzmite 9% na 10 hiljada je 900 dinara, treba 14 hiljada do dođemo do iznosa od 1.260 dinara. U računici za mart mesec neka se izračuna, a ja ću predložiti posle da se izračuna, nećemo biti u zabuni, nisam nepošten čovek, hoću da izađem odavde, da Srbija izađe odavde, a da ne pričamo suprotne podatke. (Gordana Matković, sa mesta: Materinski dodatak je 867 dinara.) Znači, uzeo sam varijantu ako bi mi išli odnos doprinosa i poreza 1:1, onda bi to bilo da se doda na ovaj iznos od 4.262 isto 4.262. Kada pogledamo sada, a treba da stignemo na 14 hiljada, treba dodati 8.338 dinara. Prema tome, molim vas kao ministra da služba, ne morate vi, ne moram ni ja, nisam ekonomista da znam te stvari, službe moraju, mi molimo danima, ovde se prepiremo, molim Čedu kao predsednika odnosno vođu poslaničke grupe, da sutra na martu mesecu, do 10 sati, dostavi nam pismeno, to molim, pismeno obračun za mart mesec, jedna varijanta, druga varijanta, poslanicima, da vidimo, da kada izađemo iz Skupštine, pošteno, da nikada više ne razgovaramo. Time će, nadam se, poslanici biti zadovoljni. Mogli smo to i ranije uraditi, da ne čekamo ovaj zakon. Hoću da dodam i sledeće, de fakto da su, što se tiče... (Predsednik: Vreme.) ... nezavisno od dečijeg dodatka, pogođena svima onim 20% poreza koji su uvedeni, a gde nije domet vaš, pitanje je koliko ste mogli uticati. Što znači, predlažem Skupštini, a to znači i sredstvima informisanja, da sutra ponude tabele od zvaničnih organa za mart mesec primenom članova novog zakona, znači izmenjenog kada se radi o platama i o neto iznosima. Iz toga ćemo videti da li su zaista prava smanjena ili nisu. Po našem jesu, po državnim organima nisu, a time ćemo raščistiti ovu dilemu, ne samo ovde, nego u svim zakonskim propisima gde smo se do sada sporili. Time ćemo otkloniti nedoumice u javnosti zašto se više puta pojavljujemo u ovom delu. Očekivao sam da ta prava sada budu.... (Predsednik: Molim vas da privedete kraju.) ... nešto veća, a od toga nema ništa, pa znači da se treba zadovoljiti da ostanemo na ovome. To je moj predlog, i nadam se da ćete vi prihvatiti i sutra nas dočekati u 10 sati sa podacima. Hvala vam.
Reč ima gospodin Jovanović, replika.
Koristim pravo na repliku, pomenuo me je kolega poslanik. Zamolio bih sve narodne poslanike, bez obzira na to da li su oni poslanici vlasti ili opozicije, da u budžetu za 2001. godinu pogledaju analitički konto 911341. Da se upoznaju sa namerom Vlade i poslanika koji su podržali taj budžet, da se na ime troškova socijalnog fonda za jednokratnu pomoć iz domena Ministarstva finansija obezbede sredstva u iznosu od tri milijarde dinara. Da pogledaju u istom budžetu za 2001. godinu analitički konto 911350, iz okvira Ministarstva za socijalna pitanja i da se upoznaju sa činjenicom da mi planiramo da na ime ostvarivanja prava u oblasti društvene brige o deci izdvojimo 10 milijardi dinara. To je ukupno 13 milijardi dinara naspram 2. 470.000,00 plus 13 miliona iz budžeta za 2000. godinu. Kolika je to razlika, mislim da ćete lako zaključiti. Svaki put sam argumentovano dokazivao onima koji su tvrdili da je planirani budžet tri i po puta veći od onoga ostvarenog za 2000. godinu. Dakle, ovog puta želim da vam ukažem da je ovo gotovo pet puta veći iznos u planiranim sredstvima na ime izmirenja obaveza koje država ima po tom osnovu. Dakle, to je prvi korak u argumentaciji koju mislim da ćete spremno prihvatiti. Sutra će vam naravno priložiti uporedo analizu za mart mesec, od toga ne treba bežati. Ovo je pravi izraz naših namera: 13 milijardi dinara naspram dva miliona i 470 hiljada dinara, plus 13 miliona po drugom osnovu, znači, to je oko 2,5 milijarde dinara naspram 13 milijardi dinara. Vidite koji je to odnos i kolika je to slika naše spremnosti i rešenosti da se ozbiljno i odgovorno odnosimo prema ovakvoj vrsti, a ne problema, već obaveze koju je država dužna da ispuni.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad su budžeti 2000. i 2001. godine u pitanju, računica je sledeća - budžet 2000. godine iznosio je 32 milijarde dinara. Pored toga, postojala su direktna namenska sredstva, kako za rekonstrukciju i obnovu zemlje, tako i za područje ugroženog zemljotresom, sve do pomoći Fondu PIO, od 19 milijardi. Znači, Vlada je raspolagala sa 32 milijarde dinara u budžetu i namenski odvojenih, za utrošak, 19 milijardi, po pojedinim pitanjima. To je priča o parama iz 2000. godine. U 2001. godini, vi ste vašom većinom izglasali bruto budžet od 129 milijardi dinara, pri čemu mislim da još imamo negde oko 8,5 milijardi povećan taj budžet tokom usvajanja pojedinih amandmana. To je negde oko 137 - 138 milijardi dinara. Zato se i kaže da je bruto budžet veći skoro četiri puta, pa ako uzmete ova sredstva od 19 milijardi za rekonstrukciju i obnovu zemlje, za zemljotresom ugrožena područja, mnogo je veći ovogodišnji budžet nego što je bila inflacija u 2000. godini. Sad dolazimo do onoga šta je jadac. Dok sada DOS-ovski inkvizitori po ministarstvima ganjaju stotine hiljada ili milion ili dva miliona nenamenski potrošenih, kako krste inspektori, ali zaboravljaju da po Zakonu o javnim službama, onaj koji predlaže finansijski plan za tekuću godinu je taj koji ima pravo da procenjuje da li je potrošnja usklađena sa finansijskim planom, a po pravilu, finansijski plan predlaže resorni ministar, a saglasnost daje Vlada Republike Srbije. O tome ćemo pričati o narednim tačkama. Mi sada, umesto toga što se ganja neko za 100.000 što je platio tamo, a po mišljenju inspektora iz NBJ, koji do tadanije ni video Vladu Republike Srbije, niti je znao kako radi Vlada, a pozvan je da mora da pronađe nešto, imamo činjenicu da je u ovom budžetu od 137 milijardi sklonjeno 19 milijardi, i to sklonjeno na taj način, upravo smo čuli i prethodnika za ovom govornicom, da ministar za finansije raspolaže sa tri milijarde dinara. Samo je rečeno - socijalni program. Po kom zakonu je dobio pravo da raspolaže sa te tri milijarde? Da li je Skupština Republike Srbije raspravljala o kriterijumima po kojima će biti deljena ta sredstva, o pravima i obavezama koje moraju da imaju oni koji konkurišu? Da li je iko o tome raspravljao? Nije niko raspravljao, nego je Vlada sklonila kod ministra Đelića tri milijarde, pa će onda Vlada sama nekom svojom uredbom da proceni koji su to kriterijumi raspodele tih sredstava, koji su to prioriteti? To će Vlada mimo ove skupštine da uradi. Stalno se Skupština stavlja negde u zapećak. Ista je stvar sa sredstvima za železnice i za puteve. Sklonjeno je sedam milijardi dinara kod ministra za saobraćaj i veze, a taj ministar je onaj koji će tih sedam milijardi dinara da troši. Po kom zakonu, po kojim kriterijumima, po kojim prioritetima? Hoćete li da pričam o četiri milijarde koje su sklonjene kod ministra za rudarstvo i energetiku? Pazite, kod ministra za rudarstvo i energetiku su sklonjene četiri milijarde dinara i piše za pomoć razvoja automobilske industrije. Ko će određivati, po kojim kriterijumima, po kojim prioritetima će jedno, drugo, treće, četvrto, peto preduzeće da troši te četiri milijarde? Ko će to da određuje? Ministar za rudarstvo i energetiku. Da li će ova skupština o tome da odlučuje? Ne. Znači, 19 milijardi dinara, tri milijarde kod finansija, šest milijardi kod saobraćaja, četiri milijarde kod rudarstva i energetike i ne znam gde je još sve otišao ostatak, je sklonjeno da taj ministar ili Vlada samostalno, donoseći uredbe bez ove skupštine, raspravlja o 19 milijardi. U čemu je razlika? Onih 19 milijardi iz 2000. godine, koje su utrošene na obnovu i rekonstrukciju zemlje, trošene su po posebnom zakonu donetom u ovoj skupštini, pare koje su utrošene za zemljotresom ugrožena područja, trošene su po posebnom zakonu donetom u ovoj skupštini. A, kako će se trošiti ovih 19 milijardi? Nema posebnog zakona. To određuje ministar, određuje Vlada. Ganjaju se ministri iz ranije Vlade, pomoću svojih žbirova iz Narodne banke Jugoslavije, za 0,2% ukupne potrošnje budžeta iz svoje nadležnosti.
Reč ima gospodin Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa Zakonom o budžetu Republike Srbije, usvojenim u ovoj skupštini 30. marta 2001. godine, planirana su sredstva, ali ne na način koji je pomenuo moj prethodnik. Naime, u okviru Ministarstva rudarstva i energetiku, a od AK 911000 do 911190, nigde ne postoje četiri milijarde koje je pomenuo gospodin Ivković. Znači, dane ulazimo u dalju analizu, ali ću vas podsetiti, što se tiče zakona i bezakonja kojim će Ministarstvo finansija trošiti sredstva, reći ću vam da je Zakonom o budžetu za 2001. godinu veoma jasno iskazana namera i ta namera podržana od strane poslaničke većine u Skupštini, za formiranje Fonda za jednokratnu pomoć, pod uslovima i po kriterijumima koje će utvrditi Vlada, a koje će poslanici potvrditi ili kritikovati kada budemo razgovarali o završnom računu za budžet u 2001. godini. Bez obzira na to da li ćemo mi tada biti vlast ili opozicija, završni račun se uvek podnosi i tu se vidi na koji način se raspolagalo društvenim sredstvima i da li su ona trošena namenski ili nenamenski. Ma šta o tome mislili oni koji danas moraju da odgovaraju za trošenje tih sredstava, koliko god njima izgledalo žbirovski ili ne, postoje zakoni u ovom društvu i mi ćemo te zakone poštovati. Sredstva koja će Vlada, koju podržava DOS, trošiti, jesu sredstva koja su precizno utvrđena Zakonom o budžetu za 2001. godinu i ni dinar izvan tog zakona neće biti potrošen nenamenski. Ne postoji 19 milijardi dinara koji su negde skriveni, ne postoje skrivena sredstva koja su pominjana u nastupu mog prethodnika. Pozivam ga da izanalizira zakon koji smo mi ovde izglasali i da pokaže, recimo, u Ministarstvu rudarstva i energetike, gde su te četiri milijarde koje su namenjene troškovima po pitanju, recimo, koje je Ministarstvo saobraćaja bilo dužno da pokrije. Tako nešto ne postoji. Postoje subvencije u privredi i veoma je jasno na kakvu se privredu misli,ko misli i na kakav način da troši sredstva.
Ako ne može replika, neka bude treće javljanje. Budžet 2000. godine iznosio je 32 milijardi dinara i pored toga u 2000. godini van budžeta, ali namenski definisana, prema zakonima koji su doneti u ovoj skupštini, trošeno je 19 milijardi za obnovu i rekonstrukciju zemlje, za postradale od poplava, za postradale od zemljotresa itd. U ovoj godini, draga moja gospodo, vi ste u Skupštini usvojili budžet od, tvrdim sada kada su usvojeni amandmani, od 137 milijardi dinara. Uvećali ste višestruko opterećenjeprivrede i građana. Usvajajući taj budžet vi ste u razdelu 6. - Ministarstvo finansija i ekonomije, predvideli socijalni fond za jednokratnu pomoć od tri milijarde dinara. Moje ministarstvo za nauku i tehnologiju za celu godinu je raspolagalo sa 770 miliona dinara. Imalo je usvojen budžet, imalo je finansijski plan ministarstva, a sada ovde kod ministra Đelića ste predvideli tri milijarde dinara, nazvali ste socijalni fond za jednokratnu pomoć. Ne postoji zakon po kojem će ta sredstva da se troše, ne postoje prioriteti koje je ova skupština usvojila, ne postoje kriterijumi. Sve je ostavljeno ministru Đeliću ili Vladi Srbije da mimo ove skupštine odluče o potrošnji te tri milijarde dinara. Podsećam, kompletno Ministarstvo za nauku i tehnologiju 2000. godine imalo je svega 770 miliona dinara na raspolaganju. Prošao je budžet, zakon pokojem se radio prošao je Skupštinu, sve je prolazilo Skupštinu, četiri puta manja sredstva. FONAS je koštao negde oko 570 hiljada. Dokumentaciju ću ovde da izvadim kada bude vreme. Da je sreće da vi, draga gospodo iz Demokratske stranke, podržavate aktivnosti borbe protiv narkomanije, alkoholizma i sekti, a ne da vaš predsednik iz gradske Vlade Jehovinim svedocima izdaje ledenu dvoranu, istera decu, umesto da se zdravopsihofizički razvijaju, Jehovini svedoci tamo drže kongres da bi neko uzeo pare, ali o tome ću isto za ovom govornicom. Dalje, Ministarstvo rudarstva i energetike, izvinjavam se gospodinu Jovanoviću, razdeo 10. Pozicija 60, 911-190- subvencije u privredi s četiri milijarde dinara, znači ministar za rudarstvo i energetiku je dobio pravo da troši pod pojmom subvencije u privredičetiri milijarde dinara. To je šest puta više nego Ministarstvo za nauku i tehnologiju. Nema zakona usvojenog u Skupštini, razmatranog i usvojenog u Skupštini na bazi kojeg treba da se troše te pare. Sve je prepušteno volji ministra i eventualne Vlade Republike Srbije. Da li će "Filip Kljajić" iz Kragujevca ili će IMT iz Beograda ili će "Vital", ne znam odakle dobiti pare. Ko će te pare da troši, te četiri milijarde? Ko će dobijati te pare? Nije Skupština Republike Srbije razmatrala ni crno ispod nokta o tome. Ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija - Pozicija 63, 911-190 piše samo - programi u saobraćaju, 7 milijardi dinara. Gde će otići tih 7 milijardi dinara? Na bazi kog zakonskog projekta će se trošiti 10 puta više para nego što se trošilo u Ministarstvu za nauku i tehnologiju? Ko je doneo taj zakon? Nema ga. Ko troši pare? Ministar, eventualno neko iz Vlade Republike Srbije. Tu je kraj, o tome govorim, a inkvizitorsko-žbirovska ekipa, o njoj ćemo kasnije.
Gospodin Ivković i gospodin Jovanović se slatko ovde ispričaše o budžetu, koji uopšte nije na dnevnom redu. Gledam gospođu ministarku, ona traži u svom predlogu zakona ovo o čemu ste vi pričali, a ne može nigde da nađe. Izvolite. Sada ako mi kažete da se priča van dnevnog reda stvarno ću da se iznenadim.
Gospodine predsedniče, poštovane kolege poslanici, naravno, gospodine predsedniče, da se nećete iznenaditi, ali mislim da je trebalo da reagujete i pre ovog poslednjeg istupanja gospodina Ivkovića, jer je ozbiljno povređen član 98. Poslovnika o radu ove Skupštine. Meni je žao što gospodin Ivković ima grižu savesti ili mu je neprijatno zbog svega ovoga što se dešava u njegovom bivšem ministarstvu, ali pretpostavljam da, kako on to već kaže, da će imati prilike da za ono što je radio kao ministar u prethodnoj Vladi odgovara pred nadležnim organima, a ne da posle mesec i nešto dana od usvajanja budžeta ovde analiziramo ponovo taj budžet. Ako nije imao vremena da ga tada prouči i pročita, onda stvarno ne mora sve nas da prisiljava da toponovo slušamo. Sada želim da kažem sledeće, povodom, pošto se po pet puta govori o tri i po, tri, dva, tri, četiri, puta uvećanom budžetu. Jeste, gospodine Ivkoviću, veći je budžet nego prošle godine, ali isto tako stalno zaboravljate da kažete da su sva sredstva koja su bila na raznim naplatnim računima ovog puta na jednom mestu. Jeste da smo imali sankcije, da smo imali bombardovanje, ali i pre sankcija i bombardovanja bilo je zakašnjenja u isplatama penzija i dečijih dodataka i svih drugih dugovanja. Ono što je potrebno, to je i očigledno, je strategija da se za ovom govornicom u više navrata nešto ponovi što nije tačno da bi i kada se nešto u više navrata ponovi, zaista dobilo privid istine. U tom smislu mislim da i ako se jednom prekrši Poslovnik i odstupi od teme, što sam i delimično sada učinila, sledeći put zaista mora da se sankcioniše.
Da li ima još neko ko će mi kršenjem Poslovnika ukazati na kršenje Poslovnika? Nema. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan od zakona koji je predložila tzv. ekspertska vlada, a u suštini je jedan restriktivan zakon, a restriktivnost je utoliko veća što se odnosi na socijalne kategorije i to socijalne kategorije materijalnog dodatka, opreme za novorođenčad i dečijeg dodatka, tamo gde nikako ne bi smelo biti restriktivnosti, a ovim zakonom se uvodi restriktivnost i može se objasniti i obrazložiti na više načina. Ministar u svom izlaganju stalno ističe da prava ostaju ista, neće se umanjiti prava, ovaj zakon postojeća prava ne menja itd. To više puta, a sada ću pokušati da objasnim zašto je ministar imao dvostruke aršine u pisanjupredloženog zakona, gde jedna prava umanjuje, a to su ona prava gde treba država da odreši kesu, a s druge strane ta prava povećava u svojstvu onih koji mogu da koriste ta prava. Ako izanaliziramo ovaj predloženi zakon, razlog za donošenje zakona, izmena zakona je tzv. bruto zarada. Međutim, analizom lako se da uporediti šta je sve ministar hteo da kaže i kako je u ovom slučaju hteo da zaštiti državu, a ne građane, tj. korisnike, one koji treba po ovom zakonu da primaju određena sredstva. U starom rešenju ovog zakona jasno i lepo se vidi da u članu 19. prava na materinski dodatak ima svaka majka i taj materinski dodatak iznosi 30% od mesečne neto zarade, a novim predlogom je to smanjeno i sada je 9% zarade. Dalje, u članu 20a pravo na pomoć za novorođenče ima svaka majka za prvo troje dece u porodici i onda u sledećem stavu - pomoć iz stava ovog člana isplaćuje se jednokratno i iznosi jednu prosečnu neto zaradu po starom rešenju zakona, a po novom 30% od zarade. Sve bi to bilo lepo da već u sledećem članu pravo na dodatak za decu ne stoji sasvim drugačije rešenje, a to je da onih koji ima pravo da koristi biće jako manje zato što ovde onaj iznos od 50% prosečne neto zarade ostaje, samo se briše ono neto. Znači, ovim se na dvostrukinačin rešava, tako da će broj onih koji su do sada uživali pravana korišćenje onih socijalnih kategorija u narednom periodu biti drastično smanjen. Pitanje je samo da li će to smanjenje doći usled toga da ono obezbedi stvarno dovoljno sredstava, kako bi ova prava bila umanjena. Ono što je karakteristično za svo ovo vreme od usvajanja budžeta do donošenja ovih zakona, kada se radi o prihodovnoj strani i zakonom koji treba da reši prihodovnu stranu budžeta ta rešenja su takva da su restriktivna, tako što više opterećuju građane naše države. Međutim, kada su na dnevnom redu zakoni koji treba da rešavaju problematiku u rashodu ove strane budžeta, onda se dešava da se tu ne ponaša onako kako se ponašala kada je bila u principu prihodovna strana. Očekivao sam da će sa većim zahvatanjima, sa većom prihodovnom stranom, ako ništa drugo, ako su svi zakinuti od radnika do poslodavca, bar ova socijalna kategorija biti zaštićena, a ovim se u stvari i njima zakidaju sredstva. Kako smo pročitali danas u štampi, za april su već isplaćeni ti dodaci, oni iznose, kako je izjavio neki zamenik ministra, 645, pa 806, pa 967 dinara za treće dete. Ovde ministar izvlači sasvim druge podatke, tako da se svo vreme rada skupštinskog parlamenta, prepucavamo, ko je u pravu, a ko nije u pravu, a ono što je činjenica, evo, završavam, tada će mnogo manje sredstava biti za korisnike kojima se određuju po ovom zakonskom projektu. Još jedan podatak, to je da smo prethodnim zakonimaoporezovali sve ono što je neophodno za razvoj dece, znači, od pelena, preko hrane, odeće, obuće, školskog pribora i to je bio još jedan dodatni razlog da ovaj zakon, ne samo nominalno ostane isti, a u stvari je i manji, nego da se ta kategorija, da se ove cifre povećaju, kako bi ovi iznosi bili veći i omogućili bar tim kategorijama jedan boljitak od ove nove vlade.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da počnem od člana 2. ovog zakona, u kome se procenat 30% zamenjuje procentom od 9%, a reči "neto zarade po zaposlenom u privredi Republike", rečima "zarade po zaposlenom u Republici". Tu možemo da se složimo da je zarada po zaposlenom u Republici veća od zarade u privredi Republike, jer je u vanprivrednim delatnostima taj prosek veći, ne mnogo i ne znatno, ali je ipak veći. Međutim, 9% zarade po zaposlenom u Republici ne može biti veće od 30% neto zarade po zaposlenom u privredi Republike i to smo već nekoliko puta izračunali. Nije nešto značajno ni manje, ali je ipak manje. I nije ni bitno što je to manje, bitno je što predstavnik vladajuće koalicije kaže da ova vlada, u ovom momentu, može toliko i ne može više. Bitno je što kaže da neće da laže narod. To je ono što pozdravljam. Međutim, taj narod je slagan malo ranije, taj narod je slagan u predizbornoj kampanji, kada je po rečima predstavnika sadašnje vladajuće koalicije, kada su pronađeni izvori, ne nafte, nego izvori meda, pa se ispostavilo oporezovanog, i mleka, takođe oporezovanog. Jasno mi je da gospođa ministar ovde brani jedan zakonski projekat koji se ne tiče društvene brige o deci direktno. Ona proba da odbrani nakaradno doneti budžet, a to se ne može odbraniti. Da sam, kojim slučajem, u prošloj vladi bio zadužen za vaš resor, podneo bih ostavku istog momenta, kada bi me naterali da stavim svoj potpis na poreske zakone koji oporezuju sve ono što deca treba da koriste, pa čak i pelene. Od tog momenta, zasigurno, ne bih bio ministar koji bi brinuo, između ostalog, i o deci. Porezi i doprinosi su, znači, uvedeni na taj način da sve što se tiče deteta sada košta 20% više. Ako uzmemo da su nominalno, iznosi, recimo jednaki, realno su oni znatno manji. Biće još manji, jer se sprema postepena korekcija marke, da ne govorim o postepenoj korekciji dinara, već govorim o postepenoj korekciji marke, jer je očigledno da iako je dinar platežno sredstvo, u ovoj državi, mi korigujemo marku. Uostalom i to je razumljivo. Ako je dinar vezan za marku, a marka je devalvirala u odnosu na dolar, onda je i to razumljivo. Mi smo jedina država u svetu koja je uspela da devalvira marku. Za iznos od 800 dinara, recimo da je 800 dinara, da ne ulazimo sada u neke sitnije brojke, pre tri, ili četiri, ili šest meseci, moglo je da se kupi znatno više stvari nego što može danas da se kupi. Danas, za 800 dinara ne može ništa da se kupi. Izgleda mi da je Vlada konsultovala bazu koju je konsultovao gospodin Budimović, ali da se sa tom bazom nešto baš i nije naročito, pogodila. Kada bi mene moj unuk pitao, u stvari kada bihpitao svoga unuka da li bi više voleo da mu sada dam 100 dinara ili da mu kroz dve godine dam 200 dinara, on bi rekao - voleo bih da mi umre deda. Takav deda koji će da mi da 100 dinara, takav mi i ne treba.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština izmena i dopuna ovog zakona je da se menja osnovica, kao i kod većine izmena zakona koje smo imali prilike da vidimo, to je da se prelazi sa neto na bruto i čuli smo objašnjenja koja je dao resorni ministar, a to je da će nominalna vrednost biti ista, tako što će se na bruto umanjiti procenat, dodati manji procenat i ta nominalna vrednost biće ista. Međutim, ima jedna nejasnoća, kada smo usvajali u ovoj skupštini budžet Republike Srbije, u ovoj stavci je izdvojeno pet puta više nominalno sredstava nego u prethodnom budžetu. Tada smo slušali objašnjenje, ako se dobro sećam, a na kraju krajeva, postoji zapisnik, postoje stenogrami da će, koliko su se prihodi u budžet povećali i koliko puta, toliko će se puta povećati visina za one korisnike ovih sredstava iz budžeta. E, sad dolazimo u jednu situaciju da za jedno kratko vreme vidimo da neko ne govori istinu. Ne sumnjam da je ministar obrazložio izmene i dopune Zakona, ali radi se o nominalnoj vrednosti. Da ne govorimo o realnoj. Da li će realna vrednost biti ista kao u prethodnom periodu - to sad čovek ne može da proceni. Može na osnovu nekih parametara, troškova života, poskupljenja, svega onoga što je potrebno ovoj kategoriji izdržavanih lica, ali da vidimo nominalnu vrednost. Ako je nominalna vrednost ostala ista, šta je sa onom pričom da će se ta vrednost povećati koliko su se povećala sredstva u budžetu. Ili se odstupilo od te priče ili je kroz ove izmene i dopune Zakona napravljen jedan okvir, kako to uvek biva, da se ne bi poslanici dosetili, pošto je to ranije bilo ustaljeno da jedan za drugim idu, u stvari posle budžeta, da u jednom određenom periodu kada je moguća zaboravnost, da idu izmene i dopune budžeta. Znači, tu se mora dati objašnjenje. Ako je pet puta nominalno povećan, zašto prinadležnosti nisu pet puta veće. Procenat je umanjen, nominalna vrednost ista, a da li je realna, to ministar može da odgovori. Drugo, izmena je u onom delu u kojem se kaže da se sa proseka privrede prelazi na prosek Republike. Prosek Republike je u principu veći nego prosek u privredi. To znači ide u prilog ovome, da se moglo ići na povećanje. Treća stvar, što je najbitnije, po mišljenju SRS, a više puta smo juče čuli sa ove govornice od predstavnika DOS-a i predstavnika Vlade da je vas narod birao da menjate. Šta ste to suštinski promenili u ovom zakonu? Ništa. Ništa niste promenili, gospodo. Suštinska promena bi bila i promena koja bi naišla na odobrenje, ne samo svih poslanika u Skupštini nego i građana, da se i za četvrto dete izdvoje neka sredstva. Zamislite primer koji je ovim izmenama i dopunama ovog zakona obuhvaćen. To je paket za novorođenče. Vrednost tog paketa ne možeda pređe više od 80 maraka. Ne može. Tu je oprema za novorođenče i pribor za higijenu. Da uzmete najviše cene, ne može više od 70 maraka da košta. Zar je to veliki izdatak, veliko opterećenje za budžet, da izdvojite za četvrto dete i kažete - jeste, gospodo, e ovo su suštinske izmene i dopune za razliku od prethodne vlasti, koja je samo tretirala treće dete, mi smo uveli to da bude paket za četvrto dete. Na kraju, gospodo, postavlja se realno pitanje ne samo kolika je iskrenost u ovome, nego koliko je realno projektovan i budžet i izmene i promene zakona. Jer, šta znači priča - mi smo realno planirali koliko možemo da izdržimo. Ta priča ne vredi sutra ako se prekine sa isplatom dodataka ili ako troškovi života enormno skoče. Poravnanje ili kalkulisanje indeksacija troškova života, to je poznata priča. Znate, uzmite tri instituta, tri zvanične državne institucije i videćete da su im različiti indeksi porasta troškova života, a Vlada je u svim zakonskim projektima rekla da nema veze sa tim. Ona će da uzima podatke od zvaničnih institucija koje su ovlašćene od države. Tako, nije to baš pouzdano da se oslanjamo na one indekse koje će nam dati instituti, za koje vi kažete da su nadležni da daju ili prosečna primanja ili porast troškova života.
Reč ima ministar, gospođa Matković.
Mislim da se zna ko je nadležan. Prema tome, ako mu ne verujemo za plate, ne možemo mu verovati ni za indeks troškova života. Znači, ili verujemo ili ne verujemo u podatke. Podsetila bih vas samo da su u prethodnom zakonu ta prava o kojima govorite za četvrto i svako naredno dete već postojala. Jer, kaže se ovako - trećim detetom iz porodice sa troje dece, u skladu sa ovim zakonom, smatra se treće i svako naredno dete u porodici iz opština sa negativnom stopom prirodnog priraštaja. Nažalost, pošto se sada ništa ne uplaćuje za Kosovo, to je 97% opština u centralnoj Srbiji i Vojvodini, tako da to pravo, koje vi zagovarate, već postoji. To su takođe formulacije koje inače već postoje i koje mi već isplaćujemo onako kako je po zakonu. Što se tiče tog čuvenog povećanja, prava se ne povećavaju ali se povećava ono što se isplaćuje zbog toga što do sada nije isplaćivano. Ako znamo da prethodne godine, nisam pouzdano sigurna da li su isplaćena tri dečija dodatka, ali proveriću pa ću vam sutra reći, cele prošle godine isplaćena samo tri dečija dodatka, a mi sada isplatimo 12 dečijih dodataka po istom zakonu i istim pravilima, da ne govorim šta su donacije. Sada govorim samo o budžetu. Znači, onda je sigurno da će ono što su davanja biti veće ove godine nego prethodne. Ako su prava nepromenjena.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Kada odgovorim na dobacivanje, onda svaka od vas kaže nisam, a čuo se ženski glas. Dobro. Za ovom govornicom je izgovoren niz netačnosti na koje bi trebalo ukazati u raspravi o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci. Najpre jedna činjenica koja je nepobitna, a to je da DOS-ovska vlada Republike Srbije, znači Vlada Zorana Đinđića, Vojislava Koštunice, Jozefa Kase, Vuka Obradovića, gospođe Matković nije nasledila dug po osnovu materinskih dodataka, dodataka na decu i svih drugih prava koja se ostvaruju po osnovu Zakona o društvenoj brizi o deci. U 2000. godini namirena su sva prava zaključno sa novembrom, koliko znam, a dozvoljavam da me samo argumentima razuverite. Naime, Zakon je stupio na snagu u julu mesecu, a u junu mesecu je stupio na snagu Zakon o izdavanju dugoročnih obveznica Republike Srbije, koji je dva puta godišnje, u dve polugodišnje rate, četiri godine, predvideo da se namire zaostali dečiji dodaci. Mislim da ih je bilo 27 tog časa kada je Zakon stupio na snagu, da se namire materinski dodaci, oprema za novorođenčad itd. Po tom osnovu samo je do kraja prošle godine realizovano redovnim putem nešto oko 500 miliona dinara i vanrednom donacijom Vlade Norveške oko 492 miliona. O tome govori završni račun budžeta za 2000. godinu. U naknadama za vreme porodiljskog odsustva postignuta je potpuna ažurnost i Vlada koja je izabrana u januaru mesecu ove godine nije nasledila dug po osnovu porodiljskog odsustva, nije nasledila dug po osnovu prava na materinski dodatak, nije nasledila dug po osnovu prava za pomoć za opremu novorođenčeta, nije nasledila dug po osnovu dodatka na decu, naknadu troškova boravka u predškolskoj ustanovi itd. Naravno, bilo bi dobro da je to išlo mesec za mesec, bilo bi dobro da zemlja nije bila pod sankcijama, bilo bi dobro da je bilo para za sve, pa, ubeđen sam, da bi i dosadašnje vlade Republike Srbije najpre skinule sa sebe teret hipoteke, da ne brinu dovoljno o deci, pa bi najpre namirile sva prava koja sleduju porodicama i deci iz Zakona o društvenoj brizi o deci. Nije moglo, nije išlo, a nije više moglo ni da se trpi to da nas neko stalno proziva kako ne brinemo o deci, kako ne mislimo, i onda je uz angažovanje privrede, uz angažovanje i budžeta, koji se odrekao svojih prihoda po osnovu poreza, na taj način što bi se obveznicama, za koje je izdata roba, preduzeća razduživala za obaveze kod države, država je konačno uspela da jedan veliki dug na neki način, na jedan kompletan način, stavi ad akta. E, tu sada postoji jedan problem kod direktora nekihpreduzeća u Srbiji koja, po nalogu svog partijskog vrha, nisu izdavali robu za obveznice, iako su na to bili obavezani, ali to je išlo po onome "da komšiji crkne krava", dakle da zakon koji se vezivao za Vojislava Šešelja ne pokaže pozitivne rezultate, pa makar zbog toga jednog dana pala i Vlada. Ali, kada sada govorimo, danas, post festum, posle svega što se desilo, ti dugovi su namireni. Želim Vladi Republike Srbije da može da namiruje svakog meseca dugove po ovom osnovu, mislim da su najvažniji, ali me interesuje, ako je dug od tri milijarde i dvesta (pogledaću da li je cifra baš tolika), ako je taj dug namiren, a bilo je i 27 mesečnih dugovanja, otkuda potreba za 10 milijardi dinara u budžetu ove godine, za 12 isplata, ukoliko nominalna vrednost ostaje ista? To je jedan veliki problem, izaziva veliku sumnju, zato što se planira zaista mnogo sredstava, a ne treba toliko u budžetu. I naravno, da odgovorim na jednu netačnost, koju je izgovorio jedan od prethodnika - Ministarstvo za brigu o porodici nije nenamenski trošilo sredstva, posebno ne tako da neko izađe za ovu govornicu i da kaže: umesto da isplaćujete dečije dodatke, Ministarstvo za brigu o porodici je trošilo sredstva na drugi način, i time se izazove revolt kod građana, revolt koji nije dokazan ciframa i ne može da se dokaže ciframa, zato što je, izuzev striktno određenih namena i izuzev plata, mislim samo još jedan promil sredstava koje je potrošilo Ministarstvo za brigu o porodici, otišao na ostale troškove, da ih tako nazovem. Završni račun budžeta pominje iznos novembarske isplate dečijih dodataka od 400 i nešto dinara, o čemu je ovde govorila i ministar Matković. (Predsednik: Molim vas da privedete kraju.) Evo završavam, izvinjavam se. Mislim da ne vršim opstrukciju Skupštine time što ću jedan minut govoriti duže nego što ste predvideli. Zaista me niste ubedili da je vaš proračun neto i bruto zarada, i učešće dečijeg dodatka, recimo 20% za prvo dete, ili onaj procenat koji ste vi predvideli, da je tačan i da će dati povećane iznose koje će dobijati porodice u Srbiji. Hvala.
Ima reč ministar, gospođa Matković.
Znači, ne govorimo o povećanju, govorimo o tome dosta. Kad je reč o planu, mi smo inače planirali da će se broj porodica koje se prijavljuju za dečije dodatke povećavati po tom osnovu što, pošto ranije nije bilo isplata, onda nije postojala do kraja velika motivacija, možda ni za prijavljivanje, pošto vi znate da je prijavljivanje jednom godišnje, tako da, naravno, u tom periodu od godinu dana, moguće su promene, tako da je deo povećanja u planu predviđen i za to. Imaćemo relativno brzo priliku da vidimo, pošto je sada u toku to prijavljivanje, koje ide jednom godišnje.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je još jedan zakon koji je u vezi sa poreskim sistemom, u stvari reformom poreskog sistema, i izgleda, posle smrti, u ovoj zemlji još su porezi sigurni, sve ostalo je postalo nesigurno. Ovo je još jedan parcijalni zakon od šest članova, ovaj doduše ima šest, prošli su imali po dva člana, što pokazuje da nikakve reforme tu nema, a obrazloženje je da nije bilo dosta vremena. U septembru mesecu smo imali priču da su svi reformski zakoni pripremljeni, da su sve pare obezbeđene, da šest milijardi stoji i samo treba da se sedne u autobus, da se uzme volan, i gas, "vozi Miško" u svetlu budućnost. A sada se ispostavilo da nema dosta vremena i da od oktobra do danas, tu je negde oko 100 dana, DOS-ovoj vlasti dan traje 70 sati. Vi se ponašate kao ove žene koje, što su starije, one sve manje godina imaju, tako i vi, što ste više na vlasti, sve manje dana vladate, kao da je na vlasti od oktobra bio Berluskoni a ne DOS. Međutim, gospođa ministar ima jednu nezahvalnu situaciju, da mora ovde da obrazlaže i pravda jedan zakon, koji je matematički, koji u suštini nema blage veze sastvarnim Zakonom o brizi o deci, niti unosi bilo šta novo. Sve se nešto menja, a imam utisak, što više menjate, sve više je isto. Znači, treba sada pravdati nešto, pa računati, preračunavaćemo, ne po neto zaradama, nego po zaradama, pa ćemo množiti, uzećemo za prosek 2000. godinu, nećemo 2001. Tu ćemo neke matematike raditi i dobićemo neke procente. Hajde da pođemo od pretpostavke i da dobijemo te procente i da kažemo da smo zadržali prava, kao što su bila. E, nismo zadržali prava, prava su smanjena, ako ništa drugo, po dve osnove - po prvoj osnovi što je devalvirala marka, bar 20% ste devalvirali marku, to je jedna situacija, koja sigurno smanjuje prava, i drugo, što je prvi put u ovoj zemlji uveden porez, praktično, na decu, na cucle, na pelene, na knjige, na ono što je deci najvažnije i što deca koriste. Znači, uvesti porez na to i reći da smo zadržali prava ista, nije, blago rečeno, korektno. Bar je trebalo tih 20%, kojim smo sada poreski smanjili mogućnost roditelju da za te pare kupi ono što je kupovao, bar tih 20% smo morali ubaciti u te procente, i onda reći pošteno - zadržali smo sva prava. Ili reći - devalvacija marke je bila 20%, pa i to ugraditi, i onda krenuti od neke osnove, i stvarno zadržati suštinski sva prava. Ne sumnjam da se gospođa ministar trudi, i osećam to i vidim da se trudi, da obezbedi sva ta prava, pasmo organizovali i onaj maraton, i to je trčano za decu, deca su na neki način u tom pogledu dobila na važnosti i na pokazivanju države da želi da bude humana, da se trudi za one koji su stvarno najčestitiji i najvredniji u ovom društvu, pokušavamo svi da uložimo i onaj poslednji dinar, i sigurno nema te krize gde bi pretrebalo odvajati od davanja za decu. Ali, ubedili biste me u to kada biste rekli - nismo smeli uvesti te poreze, ništa sa tim porezima na dečiju obuću, odeću, na te stvari za decu, neće državi puno doneti, ali ćemo im puno uzeti. Pa kada smo im već na taj način uzeli, mogli smo sada, evo, da budemo toliko humani, pa u proračunavanju tih procenata da to ugradimo, i onda stvarno da im sačuvamo sva prava.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci, u načelu. Za 119, protiv 57, uzdržan jedan, nije glasalo 7, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Božidar Vučurović i Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Amandmane sam podneo na član 2. i član 3, u kojima sam rekao da ih treba brisati. Dame i gospodo narodni poslanici, utvrđivanje visine prava u oblasti društvene brige o deci, parametre koji služe za obračun cenzusa i visine prava ne treba umanjivati, da se ne bi postiglo neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu. U ovim članovima se smanjuju naknade sa 30% na 9% materinskog dodatka, pomoći za opremu novorođenčadi, dodatka za decu, naknade boravka trećeg deteta u predškolskoj ustanovi, naknade boravka u predškolskoj ustanovi dece bez roditelja sa manama u razvoju i na dužem bolničkom lečenju, naknade troškova programa u predškolskim ustanovama za polazak dece u osnovnu školu, jednokratne novčane pomoći ustanovama i pojedincima i pomoći majkama izbeglicama. Obrazloženje za brisanje ovog člana jeste jedna i jedina reč - bruka. Onaj ko je pisao ovaj predlog zakona daje doprinos nestanku srpskog naroda ili pretvaranju Srba u nacionalnu manjinu u sopstvenoj državi. Svima je poznato da ovim prostorima vlada bela kuga. Umesto da se podstiče rađanje, ovim zakonom se destimulativno deluje. Pogledajmo sada, 500 hiljada dinara troši gospodin Čović na jugu Srbije. Umesto da se sekira, kao što ga vidimo, on se izgleda udebljao, lepo mu je tamo.
Vratite se na temu gospodine Živanoviću.
Večeras predsednik Privredne komore Srbije, gospodin Rade Veselinović, ispred fabrike koju je oteo, "Metaloplastike", peče dva bika, znači da je privatizacija uspela. Dame i gospodo, razlog da se pretvara uticaj populacione politike na donošenje odluke o rađanju jeste fenomen samog rađanja, kao biološki i društveni akt za koji se odluka donosi individualno. Mere treba da utiču na individualna ponašanja, da se slobodno odlučuje o rađanju. Čini mi se da ove dame koje mi stalno dobacuju, a da li je u pitanju tema ili nije, po završetku Skupštine im nudim jedan razgovor, da mogu o ovoj temi sa mnom razgovarati.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Da.) Božidar Vučurović, izvolite, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom sam tražio da se član 2. zakona briše i da ostane rešenje iz starog Zakona. Ma koliko da smo izvodili računice, ipak nismo došli do rezultata da je 9% neto zarade po zaposlenom, u Republici veće od 30% neto zarade zaposlenog u privredi Republike. Ako Vlada tvrdi da je to više, onda neka zadrži prethodno rešenje od 30%, to je manje, pa će manje opterećivati budžet, ali ako će manje opterećivati budžet deca će biti zadovoljnija. Imaće više od onih 100 dinara, koje bi mu deda dao sada ili 200 kroz dve godine po glavi. Međutim, neki od vas koji izađuzbog tačke dnevnog reda, pa traže da se kod ovakvog zakona koji treba da vodi računa o deci, diskusija smanji na 5 minuta, nisu novost u ovom parlamentu. Ranije je bilo takvih ljudi. Bio je u prethodnom sazivu, a i u onom pre toga, jedan Žika, koji je imao vrlo simpatičan nadimak. Taj Žika, sa tim simpatičnim nadimkom, je skraćivao diskusiju. Sada se vi izgleda niste dogovorili ko će od vas da nosi taj simpatični nadimak, pa se menja...
Gospodine Vučuroviću, vi koristite svoje pravo da obrazložite svoj amandman.
Hoću, ali hoću da mi dozvolite, da mi ne dobacuju ovi koji traže skraćenje, pa onda njima neću odgovarati. Inače, lepo sam vaspitan i moram da odgovorim ljudima kada me nešto pitaju. Znači, gospođo ministre, ako je 9% više u ovom rešenju nego što je 30% u starom rešenju, evo mi vam sada pružamo mogućnost da uštedite sredstva u budžetu, ali vam tvrdimo da će korisnici ovih sredstava biti zadovoljniji sa onih 30% iz prošlog rešenja. Znači sve priče da se prava ne menjaju, nisu tačne. Ako su tačne, zadržite staro rešenje. Ako je ono isto kao i ovo sada, zašto ga menjate. Ako je sada ovo više nego ono, onda bolje za vas. Znači, daćete manje.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima ministar Matković.
Za neto zaradu, da ne moramo samo zbog prelaska sa neto na bruto ovoliko, znači rado bih zadržala neto zaradu da ne moramo samo zbog prelaska sa neto na bruto ovoliko da razgovaramo. Ali, pošto nema više tog pojma u zakonu, morali smo znači preći na zarade. Zarada je sada ono što je po bruto konceptu drugačije. Znači, ne možemo da ostanemo na principu neto zarade, jer više tog pojma nema u zakonu.
Pravo na repliku, gospodin Vlastimir Budimović. Obraćao se njemu dva puta.
Zaista vam se izvinjavam, nemam običaj da ovo radim što ću sada uraditi, ali to činim radi svojih unuka. U dva maha, prvi put, nisam hteo da reagujem, ali drugi put sam prinuđen bio da reagujem. Znate, vrlo je teško kada čovek živi u mržnji, kada do podne mrzi sebe, a od podne ceo svet. Moje unuke sam tako vaspitao da dotičnom gospodinu, čak ni njemu, ne bi poželele da umre. Ako nije shvatio moje figurativno izražavanje, odnosno 100 dinara odmah ili 200, sa čekanjem dve, tri, 5, 10 godina da moj unuk dobije dečiji dodatak, onda zaista mislim da je iluzorno da bilo šta pričamo. Mene možete vređati, ali moju decu nemojte. Ni jedno dete nemojte vređati. Mislim da nisu zaslužili. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Vi ste izazvali repliku. Nemate pravo. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, kao predstavnik poslaničke grupe, izvolite.
Znam da Vlada ne može da prihvati ovaj amandman zato što su u pitanju različiti sistemi. Ako bi amandman bio prihvaćen, onda bi samo za jedan član samo jednog zakona morala da se izračuna nekakva neto zarada, a s te strane prihvatam da se amandman ne prihvati. Međutim, nemam odgovor na pitanje zašto 30% od neto nije 15% od bruto. Ako su izdvajanja sa neto na bruto negde oko 96%, obećavate nam 70. O čemu se tu radi? Mislim da ste vi, gospođo ministre, računali nominalne iznose. Ako je zaista u novembru bilo 450 dinara, vi sad želite da taj iznos zadržite. S obzirom na to da su plate veće i veće, kako sve cveta u zemlji, kako privreda napareduje, vi smanjujete procenat od brutozarade kako bi se zadržao isti nominalni iznos. Ali, nemoralno je na povećanom budžetu, makar duplo, ako ne priznajete tri ili 3,5 puta, ali makar duplo većem budžetu, da samo ovo ostane isto kao prethodne godine. To ne može, nije u redu. Nije dobro vezano za bruto. U startu je odmah manje. Kad god ga budete usklađivali, usklađujete ga tako da računate 9% na bruto. To nije tačno i ne može takav račun. To samo ako hoćete da neki traženi podatak potkrepite, da vratite rezultat u početak jednačine, pa da tako napravite jednačinu. To bi možda mogao profesor Simonović bolje da vam kaže. Vi nemate zadate procente na osnovu kojih će izaći nominalna vrednost, nego imate zadatu nominalnu vrednost koju vraćate da biste došli do nekih procenata. Mislim da je Vlada trebalo da reaguje tako da ne prihvati ovaj amandman, ali je mogla da da svoj amandman i da tim amandmanom otkloni zaista jednu nelogičnost. Zašto smo predložili da se izbriše ovo? Da bismo otklonili nesuglasice i nedoumice. Da je ostalo 30% kao i do sada, znali bismo da hoćete isti iznos da isplaćujete, ali to čak i ne bi bio isti iznos, nego ako plate rastu, rastao bi i iznos za dečiji dodatak. Ovako, zaista smo u nedoumici sa više ovih predloga zakona u kojima se prelazilo sa neto na bruto. Duplo povećani neto nam nije dao bruto, nego je trebalo da množimo sa 3,39, kao u ovom slučaju, i onda ne ide u glavu šta se to desilo, šta se to poremetilo i ko je u stvari izračunao da će ovih 9% na bruto dati 30% na neto? Naravno, mi nećemo moći posle mesec dana da vas upozorimo da smo bili u pravu, zato što nigde više nećemo naći podatak koliko je neto. Kad bismo imali podatak o neto zaradi u privredi Republike za mesec jun, pa bismo to pomnožili sa 0,3, ustanovili iznos materinskog dodatka, ustanovimo koliko ste vi isplaćivali, mogli bismo da kažemo - vidite da smo bili u pravu. Ali, kada budemo usvojili ovaj zakon, a time završavamo ovaj set zakona sa neto na bruto, više nikada nemamo podatak o tome koliko je neto zarada i nemamo više sa čim da upoređujemo. Da upoređujemo nominalne iznose, nemojte, jer ne znamo koliki bi bio taj nominalni iznos da je primenjivan zakon koji je do sada važio. Zbog toga mislim da nam dugujete, izuzev podatka da je vama sve jasno, pošto tako izlazite za ovu govornicu, a vi sad - šta da vam kažem, izuzev tog stava prema poslanicima koji ovo nisu shvatili, mislim da ste nam dugovali malo detaljniju računicu, tim pre što brojke koje vi iznosite ne odgovaraju brojkama koje smo pročitali u obrazloženju, a možda odgovaraju brojkama koje ćemo naći tek u završnom računu budžeta. Predlažem da ovaj amandman ipak prihvatite.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima ministar Gordana Matković.
Mislila sam da nema potrebe da o ovome komentarišemo. Znači, nismo više u mogućnosti da neto zaradu tako formulišemo i to je problem. Zbog toga smo i predvideli indeks troškova života. Predvideli smo da se ne menja u odnosu na ono što je u maju, a onda ćemo izračunati, imaćemo crno na belo situaciju. Ako se bude dogodilo da ta računica nije dobra, mi ćemo proći kroz Skupštinu i, to obećavam ovde pred svima, te ćemo procente promeniti onako kako nas život za ta tri meseca bude naučio. To je i svrha člana 6. ovog zakona. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman koji su podneli narodni poslanici Božidar Vučurović i Srboljub Živanović na glasanje. Za 45, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno su prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su podneli narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (GORDANA MATKOVIĆ, sa mesta: Nisam dobila taj amandman.) U članu 2. procenat "9" zamenjuje se sa procentom "18". (GORDANA MATKOVIĆ, sa mesta: Ne prihvatamo amandman.) Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Govorio bi i Goran Cvetanović, ali je neopravdano isključen sa sednice. Dame i gospodo, članom 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona menja se dosadašnji član 19, gde se kaže da pravo na materinski dodatak ima svaka majka, osim majke koja ima pravo na naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva. U dosadašnjem zakonu taj dodatak je iznosio 30% prosečne neto zarade po zaposlenom u privredi Republike, a sada se kaže da on iznosi 9% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici. Goran Cvetanović i ja smo tražili da on iznosi 18% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici, iz sledećih razloga: budžet je najmanje dvostruko veći od budžeta iz 2000. godine; ako čak poverujemo da je 9% prosečne zarade u Republici jednako onih 30% prosečne neto zarade, onda bar za toliko moramo uvećati i taj materinski dodatak. Inače, ovako su iznosi materinskog dodatka veoma mali i ne zadovoljavaju osnovne potrebe za negu novorođenčeta. Mi mislimo, pošto je ministar teška srca odbio ovaj amandman, jer je verovatno ograničen budžetskim sredstvima, da će Skupština prihvatiti ovaj amandman i da će se u budžetu naći prostora da se na račun nekih ušteda omogući veća isplata materinskog dodatka.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 49, protiv 118, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, ukupno je prisutno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Božidar Vujić i Predrag Mijailović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima gospodin Mijailović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, daću obrazloženje za amandmane na članove 2, 3. i 5. u isto vreme, pa vas molim ako slučajno malo prekoračim da mi oprostite. Podneo sam amandmane na član 2, 3. i 5. da se procenti materinskog i dečijeg dodatka povećaju. Daću obrazloženje za sva tri amandmana, kao što sam već rekao. Šta me je rukovodilo da to uradim? Miznamo da u zemlji Srbiji imamo negativnu stopu prirodnog priraštaja i kako se najčešće kaže negativnu stopu nataliteta. Ovo se nije desilo od juče. Ovo se u Srbiji dešava zadnjih 50 godina i više, jer od kada su komunisti došli na vlast 1945. godine oni su uništili srpsku porodicu. Smejte se gospodine iz Socijalističke partije, vi znate, ako vas to pogađa, izvođeni su Srbina Sremski front, omladina, a ko rađa decu nego omladina. Da ne govorim šta se radilo sa srpskom crkvom, koja je jedina imala svoj nacionalni interes i štitila srpski nacionalni interes, čuvala srpsku patrijarhalnu porodicu. Da ne govorim šta su već komunisti uradili 1945. godine, zabranili su Srbima da se vrate na Kosovo izato danas imamo ovo što imamo. Nemamo svog naroda na Kosovu. Ne bih dalje govorio, kada ste me već povukli i nasmejali se tako, za poslednjih 10 godina gospodo narodni poslanici iz Socijalističke partije imamo najveći pad nataliteta u svetu i u Evropi, gospodo narodni poslanici, pitam vas ko je kriv u poslednjih 10 godina za veliki broj iseljene omladine, i to elitne omladine, jer i danas imamo pad nataliteta. Moram da vam kažem, mnogi su izginuli na ratištima i sve vi to znate. Nema bitnijeg nacionalnog cilja i nema bitnijeg posla nego da se pokušada se ova stopa negativnog nataliteta preokrene u suprotnom smeru. Zato smatram, gospodo narodni poslanici, da se ovo ne može rešiti jednim zakonom, već se mora rešavati paketom zakona, pre svega zakona o invalidskom i penzionom, gde možemo majkama sa troje ili četvoro dece da damo veće povlastice, zakonom o socijalnom osiguranju, zakonom o školstvu i slično. Ova vlada je obećala da će na jesen doneti sveukupni paket zakona koji će rešavati ovaj problem i zato verujem ovoj vladi da će to uraditi. Zašto joj verujem? Verujem joj zato što je ona od dolaska na vlast odmah isplatila obveznice koje su date. One su date u vidu papira, ali niko ništa nije davao sem papira i gledao sam čitave redove ljudi kako pokušavaju nešto da urade sa tim parama. Čak su mnogi zarađivali, jer su ljudi davali obveznice 10 puta jeftinije. Ova vlada je dala 12 dečijih dodataka. Znači, Vlada je učinila dovoljno. Ali, jedna druga stvar je bitnija, što je Vlada obećala da će na jesen ponovo doneti ceo kompletan paket zakona i da će se ovaj problem rešavati celokupno, jer nije dobro rešavati parče po parče, jer se jedan problem mora sagledati sa svih strana i zato povlačim ove amandmane i verujem Vladi. U suprotnom, ukoliko to Vlada ne učini gospodo narodni poslanici, učiniću ja, kao narodni poslanik, na jesen.
Izvolite, replika, gospodin Ivković.
Dame i gospodo poslanici, zaista sam naučio da se za ovom govornicom izlaže vrlo raznolika i različita argumentacija u omalovažavanju ili čak u pežorativnom smislu kada su određene političke grupacije u pitanju, ali zaista ne vidim nikakvu blagu vezu između nataliteta i određenih političkih opredeljenja. Moramo kazati, pojedine aktivnosti političkih grupacija mogu pozitivno ili negativno da utiču na natalitet, ali moramo kazati da je natalitet u suštini i u Srbiji i u Jugoslaviji u stvari u sklopu ukupnih demografskih procesa u zemljama koje se nalaze, za mene je to pežorativan izraz, u tranziciji. Znači u momentu kada određene grupacije ekonomske moći žele da porobe određen narod, da ga prebace u sistem tranzicije i da izvrše naglu privatizaciju, očigledno je da socijalna neizvesnost značajno utiče na odlučivanje potencijalnih roditelja da li da se opredele za uvećanje porodice ili ne. Stvarno nije lepo da se priča o natalitetu povezuje sa ranijim periodom, 45-tom, 50-tom godinom, a pogotovo sa određenim partijskim grupacijama. U tom smislu ne suprotstavljam se uopšte ideji da se izmerimo, ko je koliki doprinos dao natalitetu.
Reč ima gospodin Vujić.
Gospodine predsedniče, samo bih zamolio da ne računate vreme, s obzirom da bih izneo načelnu primedbu.
Gospodine Vujiću, jel možete malo glasnije, zaista ne čujem.
Gospodine predsedniče, još jednom ću vas zamoliti da mi ovo vreme ne računate, sada ću da iznesem načelnu primedbu na ono što ste vi radili prilikom mog prošlog javljanja, da mi ne računate vreme za ovo izlaganje koje imam. Neću da kažem da ste svesno isključili mikrofone kako ne bi poslanici DOS-a, zajedno sa poslanicima opozicije, čuli ono što sam govorio u prošlom svom javljanju, ali ako već hoćete da budete dosledni u tome da to isključite, nemam ništa protiv. Takođe vas samo molim da ostanete dosledni u tome da ostanu mikrofoni uključeni kako bi javnost čula ono što govorim, jer dužnost nas srpskih radikala jeste da se obraćamo javnosti. Znamo da to poslanike DOS-a zbilja ne interesuje. Uostalom, da ih interesuje, oni bi pročitali mnoge zakone, a mi smo stigli do 19. tačke i o njima bi mogli da učestvuju u raspravi, ali oni ne učestvuju. Oni samo čitaju novine i rešavaju ukrštene reči, pa vas stvarno molim da ubuduće takve greške ne pravite ili da ostanete dosledni. Ja ću pričati o amandmanu i verujem da će to javnost u Srbiji, a "ovo je Srbija bre", čuti ono što govorim. Sada samo jedna primedba kolegi Lunetu. Mi ćemo zbilja na našoj poslaničkoj grupi razmotriti njegov dalji opstanak kod nas, jer vi ste pročitali gospodine predsedniče da smo mi podneli u istovetnom tekstu isti amandman. To je koincidencija, ali gospodin Lune, bez obzira na svo uvažavanje, je načinio grešku, jer je dajući ovaj amandman, u stvari verifikovao rad Vlade i ništa o svom amandmanu nije izložio i predložio. Mi ćemo na našoj poslaničkoj grupi razmotriti da li on uopšte više može da bude kod nas. Ne znamo ni gde je. Od 1991. godine ne znam gde je gospodin Lune, ali srećom nije kod nas u Srpskoj radikalnoj stranci. Amandman koji sam podneo jeste u istovetnom tekstu, kao što je podneo i gospodin uvaženi poslanik, kolega Lune, a ono što hoću da kažem jeste da predlažem povećanje iznosa za materinski dodatak sa 9 na 15%. Zašto to? U članu 19. starog zakona kaže se ko ima pravo na materinski dodatak i koliki je to iznos. On jeste 30% prosečne neto zarade po zaposlenom u privredi Republike Srbije, prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. U Predlogu zakona o dopuni i izmeni Zakona, Vlada je rekla da prelaskom sa neto na bruto zarade predlaže da ovaj član 2. glasi ubuduće - 9% umesto dosadašnjih 30% na neto osnovicu. Šta je obrazloženje Vlade? Kaže, ovako - izvršeno je samo matematički usklađivanje procenta za utvrđivanje visine materinskog dodatka. Sve bi to bilo u redu da je to istina, a zahvaljujući DOS-u u ovoj skupštini mi imamo više matematika, pa bi se čak i pokojni Mika Petrović Alas začudio, koliko to matematičara posle njega ostadoše u DOS-u. Ono što sam predložio, jeste povećanje sa 9 na 15%, zato što je 15% zbilja realno da u ovom trenutku u kome Srbija živi, da majke koje taj dodatak dobijaju mogu sa tim da zadovolje osnovne potrebe za koje taj materinski dodatak i ima funkciju i zadatak. Samo tako će to moći da se na jedan kvalitetan način da doprinos rešavanju ovog problema i apelujem na gospođu ministra da zbog toga, pretpostavljam da je i ona majka, apelujem na žensku mrežu iz DOS-a, ako i nisu u stanju da biološki rađaju, uz dužno izvinjenje, onda verovatno imaju ćerke, da imaju to na umu, da će doći sledeće glasanje, da će se obraćati ženama, da će se obraćati majkama. Kroz ovakvo rešenje vi samo pokazujete da nećete na budućim izborima dobiti.
Daću vam reč, gospodine Vujiću, verujte mi, optužili ste me da sam isključio mikrofon, a mikrofon je kao i svim narodnim poslanicima bio uključen i u prošlom javljanju, a problem je sa vašim organom. Izvolite. Morate malo jače govoriti.
Gospodine predsedniče, za razliku od vas iz DOS-a, nama su lekari utvrdili da su nam svi organi u redu, i jesu nam u redu organi, gospodina Vujića su čuli gledaoci jutros u televizijskom prenosu, preneli nam da je dobro govorio, mi smo mu na tome čestitali otvorenim aplauzom. Želim da podržim ovaj amandman zato što je zaista dobar, zato što je u skladu sa onim što mislim o ovom zakonu i zato što sam pročitao izvanredno obrazloženje jednog od predlagača amandmana. Ono glasi, ja ću naravno, samo malo da ga ispravim gramatički - u našoj Republici postoji izrazito negativna stopa nataliteta u pojedinim područjima, čak i do minus 15. Povišicom ovog procenta neće se uvećati davanja iz ovog člana zato što je u Srbiji negativna stopa nataliteta. Zbog toga prosečna povišica neće dovesti do većih finansijskih davanja, pa bi se u budžetu pojavio suficit, a bilo bi neprirodno da se taj novac upotrebi za druge svrhe, s obzirom da u našoj zemlji vlada bela kuga. Šta hoće da kaže predlagač amandmana? Da, iako mislim da on nije u pravu što misli da bi se više izdvajalo, ako se usvoji 15% nego do sada, izdvajalo bi se više nego da ostane 9%. Ali, neće biti suficita, to vam tvrdim. Naime, ova davanja, ukoliko dovedemo na 15% na bruto ili na zaradu kako ste sada ponovo nazvali, neki treći termin, to će taman biti jednako da je ostalo 30% na neto. Preporučujem onima koji pišu amandmane da ne daju ovako dobra i teška obrazloženja na amandmane, od kojih će da odustanu. Ako smo svi mi ubeđeni da imamo negativnu stopu nataliteta, onda to treba rešavati danas, a nikako reći - novembra, decembra meseca, ubeđen sam da će Vlada doneti celovit zakon, pa će onda i ovaj problem rešiti. A onda zaboravite da ostaje 11 meseci primenjivanja ovakvog zakona, za koji mi tvrdimo da ne rešava pitanje nataliteta. Molim da prihvatite ovaj amandman, iako je jedan od predlagača odustao, a na sreću, ostaje drugi predlagač. Imamo amandman o kome možemo da se izjašnjavamo i imamo mogućnost da povećamo davanja, a da time uopšte ne ugrozimo 10 milijardi iz budžeta, predviđenih za ove namene. Zbog toga predlažem da amandman prihvatite i da idemo dalje.
Da li se još neko javlja za reč? Stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 5, ukupnoprisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li neko drugi želi reč? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 54, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 8, ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na članove 2, 3. i 5. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Božidar Vučurović i Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, gospodine Vučuroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da u članu 20a, stav 2, ostane jedna prosečna neto zarada po zaposlenom u privredi Republike. Možete to vi krstiti i kao 80% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici, ili kako god hoćete. Međutim, koliko nas se malo rađa i cela godišnja plata bi bila nagrada onim ljudima koji u ova vremena i u ovo doba odluče da imaju dete. Pošto mi gospođica potpredsednik nije dozvolila malo pre da odgovorim gospodinu Budimoviću, a njemu je dozvolila da izađe ovde i govori neistinu, moraću da kažem da je jedino čime sam dotakao gospodina Budimovića bila njegova konsultacija sa bazom, odnosno sa njegovim unukom. Sve dalje se odnosilo na moju decu i na moje unuke. A ko voli, a ko mrzi - videćemo sada kada kamere pokažu ovu tablu. Videćemo kako ćete vi, gospodine Budimoviću da glasate. Da onaj ko dobije decu da dobije i malo para da bi mogao toj deci nešto da kupi ili da ne dobije ništa. Onaj ko voli decu glasaće da dobije malo para, a to će pokazati tabla.
Izvolite, gospodine Živanoviću.
Podneo sam amandman na član 3. - da se on briše. Obrazloženje - pomoć za opremu novorođenčeta takođe pripada za pravo troje dece u porodici, a u opštinama sa negativnom stopom prirodnog priraštaja stanovništva i za četvrto dete. Pomoć za opremu novorođenčeta isplaćuje se jednokratno i iznosi jednu prosečnu neto zaradu po zaposlenom u privredi Republike prema poslednjim objavljenim podacima. Tim iznosom nije moguće obezbediti potrebnu opremu novorođenčeta i on zavisi od visine budžeta. Ako Čović može da troši 500 miliona, kao Mirko i Slavko, neophodna im je ta njihova pomoć. Onaj ko je potpisao ovaj predlog zakona takođe daje doprinos nestanku srpskog naroda. Ovaj zakon takođe deluje destimulativno na proces rađanja. Podržavam sve majke i žene, jer svojim rađanjem one svoj dug prema ovoj zemlji hrabro odužuju. Ona narodna: "Čije ovce toga i livada".
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, gospodin Nikolić.
Kako ćemo vas ubeđivati kada dođu na red pravni, ekonomski, politički zakoni, ako u nečemu u čemu se, kao ili tobož, svi slažemo, ne možemo da vas ubedimo amandmanima, koji očigledno predstavljaju poboljšanje u odnosu na tekst Predloga izmena i dopuna Zakona. Kada bi neko od vas izašao za ovu govornicu, govorio o beloj kugi i nema u ovoj skupštinskoj sali nijednog poslanika koji će reći - ima nas u Srbiji taman toliko koliko treba, ili će reći - u svakoj porodici ima taman toliko dece koliko treba da ima jedna normalna porodica. Nije tačno. I poslanici pre mene bili su u pravu kada su govorili da je 45. godina predstavljala prekretnicu u razmišljanjima o tome koliko jedna normalna porodica treba da ima dece. Da svakog od vas ovde zapitam koliko je imao stričeva, tetaka, ujaka, rekli biste - četiri strica, dve-tri tetke, dvojicu-trojicu ujaka, garantujem, bar je tako bilo među mojim Nikolićima, iako su živeli na 920 metara nadmorske visine. Petoricu sinova je imao moj deda Milutin po ocu, pet ćerki i sina je imao moj deda Milutin po majci, a evo mi svi njihovi naslednici imamo po dva sina i samo jedan od nas ima sina i ćerku. To nam je donela industrijalizacija, da ne kažem komunizam. Naravno, u ovoj sali ima Srba koji imaju i više dece, ali je njima promena religije dovela do toga, i dobro mi dobacuju, podsetiše me, oni imaju neka druga shvatanja o životu. Preti nam bela kuga. Dvoje dece u porodici, koliko je prosek sada, očigledno je da nije dovoljno da zadržimo i državu i da budemo narod, da budemo suvereni, da budemo ponosni i jaki, da ne može niko da nas porobi. To je valjda sad sasvim jasno. Pa, zašto onda zadržati rešenje koje nije bilo dobro? Ako nas gospođa ministar ubedi da je ovo rešenje koje ona predlaže istovetno kao ono što je važilo do danas ili do sutra, zašto ga ne promenite na bolje, kada, evo, imate mogućnosti. Ako je sasvim jasno da će pomoć za opremu novorođenčeta biti veća ako usvojite amandman. Pa, zašto ne usvojite taj amandman da bismo imali više novorođenčadi. Pa iako ne bude više, da bar ona deca koja se rode dobiju više nego do sada. To ne razumem, ne shvatam. Možda nisam dovoljno obrazovan. Ali, zašto se nova vlast ne bi samo malo potrudila. Samo malo. Imate tih para. Stižu vam sa svih strana. Samo je malo potrebno da vas sutra hvale sve novine i da kažu, pojavila se jedna gospođa koja je ministar, koja brine o deci i koja je rekla - jeste, hoćemo da novorođena deca dobijaju više nego do sada. Zašto je onda promenjena vlast ako se i u ovom zakonu ne menja ništa izuzev sistema obračuna? Zato predlažem da usvojite ovaj amandman. To neće odneti ni milion dinara godišnje više nego što ste vi ovim zakonom planirali, a neće se ni dotaći ni najmanjeg dela cifre koja je budžetom za ova davanja predviđena, a zaista me čudi i zaista sam sumnjičav prema tome u šta će biti ta sredstva potrošena.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 121, uzdržana dva, nije glasalo osam, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 3. broj: "30%" zamenjuje se brojem: "80%". Predloženi procenat je izuzetno nizak i njime se ne obezbeđuje svrha jednokratne pomoći, stoga ga treba uvećati u predloženom smislu. Zbog toga bi bilo svrsishodno da usvojite predloženi amandman, čijim bi usvajanjem društvena briga o deci zaista to i bila. Da se DOS-ovska vlast zaista ozbiljno brine o deci, ona bi to u praksi pokazala i ne bi uvela porez na sve ono što je deci neophodno. Oporezovali ste dečije elementarne potrebe - hranu, obuću, odeću, školski pribor, a najgore što ste deci učinili je što ste njihovim roditeljima nezapamćeni harač nametnuli, pa ako uspeju to sve da namire deci, našoj najvećoj radosti, ništa ostati neće. Mnoga od njih prisustvovaće i oduzimanju imovine od strane poreznika u slučajevima kada njihovim roditeljima, iscrpljenim poreskim obavezama, vlasti oduzmu jedinu preostalu imovinu. Iskustvo koje imam u dosadašnjem radu Narodne skupštine, i to da apsolutna DOS-ovska većina uvek glasa neracionalno protiv korisnih i racionalnih predloga SRS, govori mi da će i po ovom važnom problemu društva DOS povući najlošiji mogući potez.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ako mogu dodatnom argumentacijom da vas ubedim, pravo na pomoć za opremu novorođenčeta je u 2000. godini koristilo prosečno mesečno 5.350 korisnika, a visina naknade u novembru iznosila je 2.189 dinara. Znači, 10 miliona mesečno, možda se i varam, ali ispada da je sa 105 miliona dinara isplaćena oprema za novorođenčad za 25 meseci. Da li uopšte shvatate o kako malim iznosima je reč? Posebno ako računate da je ovo samo povećanje od iznosa koji Vlada nudi do iznosa koji nudi amandman. Ubeđen sam da to nije ni dva miliona godišnje, a mnogo znači za građane, psihološki, za građane Srbije, pa valjda to shvatate, iako ste na vlasti, valjda niste izgubili onaj osećaj za psihološku realnost, koji ste imali kada ste bili u opoziciji i kada ste one koji su do vas bili na vlasti, napadali zato što su ova davanja izuzetno niska.
Ako se više niko ne javlja, stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandmane su podneli narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu, da li prihvata, ili ne? (Ne prihvata.) Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Na ovaj član zakona već ste odbili amandmane poslanika SRS, Božidara Vujića i Božidara Vučurovića, koji su tražili da ostane staro zakonsko rešenje, i poslanika Čolića, koji je tražio da to bude 80% od prosečne zarade. Evo, nudim vam kompromis, da to bude 60% od prosečne zarade u Republici, pošto je budžet skoro tri puta veći nego u prethodnoj godini. Ovo je samo dva puta više nego što ste vi predložili. Mislim da je predlog prihvatljiv i da, ukoliko ministar ne prihvati ovo, a nije prihvatio, da Narodna skupština može prihvatiti. Naći će se para za decu.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Pokušaću da vam dam još jedan razlog da glasate za ovaj amandman. Sudeći prema podacima koje možemo da pročitamo, mada su finansijski, ali mogu da se dovoljno prevedu na realnost, u Srbiji se rodi 2.000 dece mesečno, 24.000 novorođenčadi godišnje. Pa evo, ako je 40 miliona godišnja naknada, ako je 2.000 po jednom sada, daj bože neka bude 200.000 dece godišnje u Srbiji, neka bude, računajte, ako im ovim amandmanom, sa 2.000 na 2.600 dinara povećate tu naknadu, to je 600 dinara puta 200.000 dece. Je li to neki iznos za ovako neskroman, za ovako preambiciozan budžet? Mislim da nije i mi više nećemo ni obrazlagati amandmane na ovaj član zakona, zato što smatramo da ste odustali od toga da slušate ono što vam savest nalaže i da želite samo da se ova sednica što pre završi.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 52, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 16, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijailović i amandman povukao. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iz ličnog protesta, iz protesta što Vlada predlaže ovakav Zakon o društvenoj brizi o deci, neću da obrazlažem ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Toma Bušetić podneo je amandman na član 4. Predloga zakona, kojim predlaže izmenu člana 27. Zakona. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženi predsedniče, poštovani narodni poslanici, moj amandman se odnosi na član 4. zakona o izmeni i dopuni Zakona, a vezano za član 27. osnovnog zakona. Po mom amandmanu, pravo na dodatak na decu ostvaruje se ako ukupan mesečni prihod po članu porodice, ostvaren za poslednja tri meseca u prethodnoj godini, iznosi 70%, a ne 50%, kako je predviđeno u Predlogu o izmeni i dopuni Zakona, od prosečne plate ostvarene za poslednja tri meseca u prethodnoj godini po zaposlenom u Republici, a ne u opštini, kao i ako katastarski prihod mesečno po članu porodice u prethodnoj godini ne prelazi iznos od 3% prosečnog katastarskog prihoda po jednom hektaru plodnog zemljišta u prethodnoj godini, ili je ostvaren sa zemljišta do 500 metara kvadratnih, na kome je podignuta stambena zgrada. Šta je suština ovog amandmana? Znači, izmenjen je cenzus sa 50 na 70%. Ovom promenom proširuje se broj korisnika ovog veoma značajnog prava, a izmene su vezane i za ostvarivanje ovog prava na nivou proseka Republike, a ne opština. Zašto? U načelnoj raspravi kad sam govorio, rekao sam da u našoj Republici imamo 17 okruga, gde je prosečna plata ispod republičkog proseka, pa samo šest okruga imaju prosečne plate iznad republičkog proseka. Ili, prevedeno po opštinama, negde 120 opština imaju prosečne plate zaposlenih ispod prosečne republičke plate i ova rešenja su mngo povoljnija za korisnike ovog prava. Smatram da je ovaj amandman dobar i da ga treba prihvatiti.
Gospodin Nikolić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam za to da se prihvati ovaj amandman, zato što sužava prava ili nisam dobro shvatio predlagača. Sada, slušajući obrazloženje, razumem da je on hteo da proširi broj korisnika prava na dečije dodatke. Međutim, ako je uslov prosečna zarada u porodici, ako on taj uslov poveća na 70% od prosečne zarade u opštini i Republici, onda će se samo smanjiti broj onih koji imaju pravo na dečije dodatke. Zato nisam za to da se ovaj amandman prihvati.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 40, protiv 134, uzdržana dva, nije glasalo 12, ukupno je prisutno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno je prisutno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Samo moram, zbog onih koji nas sada eventualno gledaju, da kažem da sam amandmanom predvideo bolje rešenje za korisnike, a da je Vlada odbila da prihvati taj amandman. Ne želim veše ništa dalje da obrazlažem, sve smo rekli povodom ovog predloga zakona.
Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 121, uzdržana četiri, nije glasalo 7, ukupno je prisutno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijailović. Konstatujem da je amandman povučen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 57, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 9, ukupno je prisutno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, već smo pri kraju radnog vremena i smatram da ću pokušati da vam ne oduzimam mnogo vremena. Ovaj amandman sam priložio pre tri nedelje, pre početka ovog zasedanja, po Poslovniku. Da sam ranije čuo obrazloženje gospođe Matković, verovatno da se ne bih javio, jer ona jedino od ministara koji su izlazili za ovu govornicu je govorili po tački dnevnog reda i o temi. Pokušala je takođe da objasni onoliko koliko je bilo moguće da se to objasni, a ne kao prethodni ministar zdravlja, koji umesto da govori o Zakonu o zdravstvenom osiguranju, sve vreme za govornicom se pravda da nije krao gvožđe, da nije uzimao pare pacijentima. Ako je od ministra, mnogo je. Amandman na Zakon o društvenoj brizi o deci podneo sam iz razloga što ovom zakonu treba posvetiti najviše pažnje i treba iskoristiti sve mogućnosti da deci obezbedimo što bolje uslove da bi mogli bolje da se razvijaju i pripreme za uspešno školovanje, a zatim i radno angažovanje. Ovo pitanje treba dobro sagledati i ovom zakonu dati prioritet kod sprovođenja u praksi. Broj stanovnika u Srbiji nas obavezuje da dodaci budu veći i da bi se povećalo stanovništvo u Srbiji, da ne bi Srbi u Srbiji bili manjina. U ovom kontu za društvenu brigu o deci treba obezbediti više para, makar na račun svih drugih korisnika budžeta. Moram da kažem i sledeće, da se planovi o stanovništvu prave za 10, 20 godina, pa i više unapred. Priča se i o tome da su Šiptari pravili plan da stvore nezavisno Kosovo, a došli su do zaključka da treba da nas na Kosovu nadbroje i da svako treba da ima po desetoro dece i kada se to postigne da krenu u akciju odvajanja Kosova od Srbije. To se i desilo. Da i u drugim slučajevima ne bude to tako, predlažem da se prihvati moj predlog, koji ima smisla i opravdanje. Kada su u pitanju deca, njihova nega i školovanje, novca nikada nije dosta. Predložio sam samo u članu 5. i 29. da se procenat 20 zamenjuje, umesto sa 6, procentom 9; da se procenat 25 zamenjuje umesto sa 7,5, procentom 12; da se procenat 30 zamenjuje umesto sa 9, kako se predlaže, procentom 14. To je, kada se sve ukupno sagleda, 50% manje nego što je bilo, a 50% više nego što se predlaže i kakve su nam cene, standard života i ostalo, smatram da bi to bilo orijentaciono dobro. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 124, uzdržan jedan, nije glasalo 7, ukupno je prisutno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci u celini. Za 127, protiv 58, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno je prisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o društvenoj brizi o deci. Pre nego što vam predložim da današnji rad završimo, hteo bih da vas obavestim da je u pauzi održan sastanak predsednika poslaničkih grupa i da smo se dogovorili da, ukoliko se sutra i prekosutra bude radilo jednom normalnom dinamikom, petak bude neradni dan i da od sutra počne sa radom komisija koja će pokušati da pripremi jedan predlog izmene Poslovnika kojim bi se unapredio rad Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe da odrede svoje predstavnike i da ta radna grupa sutra započne rad. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Gospodo narodni poslanici, imam informaciju da je jedan deo grada blokiran zbog trke. Verovatno će to biti razlog što poslanici ne mogu da dođu. Molim da napravimo pauzu od 15 minuta, da vidimo šta se dešava.