Poštovane dame i gospodo narodni poslanici dobar dan, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 142 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miodrag Đidić, Goran Knežević, Sava Urošević, Ksenija Milivojević, Snežana Stojanović-Plavšić, Suzana Grubješić, Ivan Živadinović, Milorad Belić, Milisav Petronijević i Milan Nikolić. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRIJAVLjIVANjU I EVIDENTIRANjU ODUZETE IMOVINE (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da je Narodna skupština prekinula rad u toku pretresa o amandmanu na član 10. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog zakona o evidentiranju imovine, koja treba da se vrati kroz neki od budućih zakona o restituciji ili denacionalizaciji, predstavlja politički marketing ili jedno obično zamajavanje; Srbi sa Kosova imaju jednu lepu rečenicu i kažu: "Zavodite nas za Goleš planinu". Predlog zakona neće proizvesti nikakve efekte, nego je samo produkt predizbornog obećanja da se jednom delu stanovnika, koji je oštećen, izađe u susret. Međutim, treba uvideti da li je danas ta situacija, da li su zreli uslovi da bismo mogli ovakav predlog zakona da stavimo na dnevni red. Naravno da ne, jer postoje mnogi problemi koji su veći i prioritetniji, nego donošenje ovakvog predloga zakona. Umesto da se Vlada Republike Srbije pozabavi sudbinom 250.000 nasilno proteranih Srba i nealbanaca sa Kosova i Metohije, da pokuša da ih vrati na njihova ognjišta i obezbedi im kakav-takav normalan život, mi govorimo da ćemo vraćati neku imovinu koja je oduzeta pre 60 godina, što je trenutno jako loš potez i nema nikakvog efekta, kako za te ljude koji će dobiti tu imovinu, tako i za ove jadnike koji trenutno ne mogu da se vrate na svoja ognjišta. Inače, da vas podsetim da je reč Metohija nastala od reči "metoh", što znači crkveno imanje, dakle, većina tog zemljišta bila je crkveno vlasništvo. Postavlja se pitanje kako ćete vi ovaj zakon i ovaj predlog primenjivati na Kosovu i Metohiji i uspeti da ono što je oduzeto pre 60 godina vratite Srbima i crkvi, a ne možete da se založite i da iskoristite svoju poziciju na vlasti i da kroz pregovore sa međunarodnom zajednicom napravite kakav-takav pomak da bi se Srbima koji su oterani sa svojih ognjišta omogućilo da se vrate na svoja imanja. Ovde je amandman gospodina Milovana Radovanovića, koji traži da se u Predlogu zakona član 10. briše. Vlada je dala obrazloženje da se amandman ne prihvata, jer postoji neka komisija koja je izvršila evidentiranje crkvenih imanja. A, vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediće se nekim posebnim zakonom. Znači, to je jedan neprimeren član i nema potrebe da on stoji u ovom predlogu zakona. Ne mogu se u zakon stavljati članovi koji će neka buduća stanja i budućnost definisati nekim novim zakonom. To je pravno potpuno nemoguće i čini pravnu nebulozu; ovaj član 10. nikoga neće obavezivati, a ne može ni naterati nekoga da u budućem vremenu donese neki zakon u vezi sa tim. Ukoliko ste mislili da nešto uradite, a srpski radikali su protiv takvog načina donošenja, onda je trebalo doneti konkretan zakon o restituciji ili denacionalizaciji i definisati ono što ste u predizbornoj kampanji obećali jednoj grupaciji građana, koji su stvarno oštećeni. To je teško vratiti, jer su to sredstva od oko 60 milijardi dolara, a to trenutno ova država ne može da vrati. Znači, treba obezbediti uslove za rad, život, da građani Srbije mogu da napune taj budžet, a tek onda, nakon toga razgovarati o ovakvim ili sličnim predlozima zakona. Zamolio bih da se prekine ova sednica i mučenje parlamenta i građana Srbije i da Vlada izađe sa predlogom programa kako će se pojedinim srpskim porodicama, koje su unazad pet-šest godina ostale bez krova nad glavom, omogućiti da se vrate na prostor Kosova i Metohije, a ne da govorimo o ovakvim zakonima, po kojima ćemo za izvesno vreme, godinu, pet ili deset, nije bitno kada, nešto da uradimo, što je sasvim suprotno svrsi i samog ovog parlamenta koji ovde radi. Toliko. Hvala.
Zahvaljujem se gospodinu Kragoviću. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov. Izvolite, gospodine Zankov.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, član 10. Predloga zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine je potpuno u skladu i duhu sa celim tekstom ovog zakona, dakle, radi se o jednoj potpunoj besmislici. Jedini način da se to ispravi jeste brisanje ovog člana, kao što je i predloženo u amandmanu Srpske radikalne stranke. Predlagač, odnosno Vlada, u ovom članu kaže da će se vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediti posebnim zakonom. Prva nelogičnost jeste u samom razdvajanju od fizičkih lica i drugih kojima je oduzeta imovina; druga, još veća, u činjenici da u zakonu o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine (koji nije, dakle, zakon o vraćanju imovine) kažete da će se vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediti po posebnom zakonu. Ovde ste mogli jednostavno da kažete da će evidentiranje, prijavljivanje oduzete imovine biti regulisano posebnim zakonom, a nikako vraćanje, jer to nije predmet ovog zakona. Zbog toga mi već praktično peti dan pokušavamo da vas ubedimo da povučete ovakav predlog zakona, ali džabe mi to pričamo kada nema predstavnika Vlade. Očigledno da to nikoga i ne interesuje osim građana Srbije, koji prepoznaju još jednu prevaru Vlade Srbije. Radi se o pokušaju obmane građana Srbije, i to se vidi jasno i u članu 8. ovog zakona gde kaže da podnošenje prijave oduzete imovine u smislu ovog zakona ne predstavlja zahtev za ostvarivanje prava na povraćaj oduzete imovine ili obeštećenje za tu imovinu, već uslov da se takav zahtev podnese u skladu sa nekim posebnim zakonom, a od koga najverovatnije neće ni biti ništa. Vi sada evidentirate imovinu i terate građane da se prijavljuju do 30. juna 2006. godine, ali nigde ne postoji nikakva garancija, niti se obavezujete da ćete zakon o vraćanju imovine predlagati i uopšte donositi. Verovatno ćete tada reći da sredstava u budžetu nema zbog zahteva MMF-a i sličnih, koje moramo da slušamo, jer moramo da idemo, kako kažete, u Evropu, kao da se sada nalazimo u Africi. Verovatnije je da vi za godinu dana nećete biti u prilici da budete u vlasti i da bilo šta predlažete ili usvajate. Koliko ste iskreni u svojim namerama govori datum koji ste stavili u prvi član Predloga zakona, gde kažete da se ovde radi o imovini koja je oduzeta posle 9. marta 1945. godine. Postavljam pitanje – zašto nije 4, 5. ili bilo koji datum pre 7. marta 1945. godine ili zašto niste obuhvatili čuvene agrarne reforme, pošto i njih ovde pominjete, recimo kralja Aleksandra. Nego, da se vratimo na član 10. koji je predmet ove diskusije. Kako bismo nešto uradili, najpre treba da postoji politička volja. Srpska radikalna stranka je pokazala, baš kada je bivši ministar vera bio podnosilac amandmana, a radi se o gospodinu Milovanu Radovanoviću, kako se na jedan pravi način pomaže crkvama i verskim zajednicama. To ćemo raditi i ubuduće, prvom prilikom kada budemo na vlasti. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Zankov. Reč ima narodni poslanik Čolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom amandmana narodnog poslanika Srpske radikalne stranke gospodina Milovana Radovanovića. Ovako kako nas je Vlada udostojila da ima ko narodne poslanike da sasluša i da uvaži ili ne uvaži njihovo izlaganje, takav je odnos prema Predlogu zakona i neka eventualna rešenost Vlade Republike Srbije da ovaj zakon zaista primenjuje u praksi i da se svim onim građanima Srbije kojima je naneta nekakva šteta, nepravda, po bilo kom osnovu, nadoknadi šteta. Mislim da Vlada Republike Srbije i sam Mlađan Dinkić imaju izvesnu dozu drskosti da sa ovakvim neprimenjivim zakonom izađu pred poslanike Narodne skupštine i da na neki način obmanjuju građane, a što su građani i sami primetili. Jer, pored velikog iskustva koje kao poslanik SRS-a imam u mnogim zasedanjima Narodne skupštine, pri izlasku iz zgrade Narodne skupštine video sam nešto što me je obradovalo, a to je da su sami građani primetili obmanu i da ovaj zakon ne valja i nije dostojan pažnje, pa su stubove Narodne skupštine oblepili plakatima sa naslovom – velika prevara, još jedna velika prevara. Znači, stvara se iluzija, uz značajnu dozu drskosti Vlade Republike Srbije i samog Mlađana Dinkića koji u sredstvima javnog informisanja kaže da treba da dobije Nobelovu nagradu za ekonomiju, a meni se čini da bi pre mogao da dobije nekog ″Oskara″ za glumu, jer glumi da radi, kao ministar finansija, nešto u korist građana Srbije. Možda bi gluma mogla i da bude u nekom akcionom trileru, kriminalističkom filmu o upadu u neku banku, pljački banke itd. Ovaj zakon sigurno neće moći da bude primenjiv u praksi, kao ni zakon o sprečavanju nasilja u sportu, koji smo doneli u jednom od saziva Narodne skupštine. Videli smo svi šta se dogodilo na derbiju između Crvene zvezde i Partizana i kako je jedan od zakona koje su poslanici Skupštine Republike Srbije doneli apsolutno neprimenjiv u praksi, nema ga u praksi. To su zakoni koji su besmisleni. Jedan sam od poslanika Srpske radikalne stranke koji su obišli građane Srbije, srpska sela na Kosovu i Metohiji. Nažalost, uverio sam se u svu golgotu i stradanje građana Srbije i našeg naroda koji je imao za nas samo jedno pitanje, a to pitanje se stapa i sliva u samo jednu rečenicu – a šta to radi Vlada Republike Srbije. Oni se uzdaju u državne organe, u državne institucije; nažalost, to je samo glas vapijućeg u pustinji. Imamo ovde član 10 – vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediće se posebnim zakonom, a onda u objašnjenju osnovnih pravnih instituta i pojedinačnih rešenja piše: ″Članom 10. predviđeno je da će se vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediti posebnim zakonom, što se ocenjuje kao celishodnije rešenje.″ U tih par reči – to je celishodnije rešenje – to je tek sad objašnjeno, tek će sada građani Srbije da se u nekog uzdaju. Apsolutno od ove Vlade Republike Srbije nemaju šta da očekuju; ona meni, po ko zna koji put, liči na crvljivu jabuku kojoj ne treba oluja da je sruši, nju će srušiti prvi povetarac. Mi poslanici SRS-a i cela Srpska radikalna stranka sa svim svojim članovima učinićemo sve da na narednim i na svim budućim izborima pobeđuju samo srpski radikali.
Zahvaljujem se, gospodine Čoliću. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska pravoslavna crkva ima veoma dobro i brižljivo evidentiranu imovinu koja je svojevremeno nacionalizovana i oduzeta. Što se tiče restitucije, sa te strane nema nikakvog problema. Međutim, imovina Srpske pravoslavne crkve je bila prvenstveno na udaru tadašnjih komunističkih vlasti iz nekoliko razloga. Jedan od tih razloga je podanički mentalitet tadašnjih srpskih političara, koji su, da bi se dodvorili tom režimu, prvenstveno vršili oduzimanje imovine Srpske pravoslavne crkve. Imovina drugih verskih zajednica manje je bila na udaru, jer su tadašnji srpski političari zazirali od toga da taknu tu imovinu plašeći se da im se ne pripiše i ne zalepi etiketa velikosrpskog nacionalizma, a to je tada bio najveći greh, bar partijski. Plašeći se svega toga, a znajući da i kada se odlepi etiketa srpskog nacionalizma ostaje fleka koja im stavlja tačku na političku, a bogami i na partijsku karijeru, iz tih razloga nisu se doticali eksproprijacije imovine drugih verskih zajednica. Dakle, imovina SPC bila je prvenstveno pod tim udarom. Neki političari tog vremena su gradili svoju političku karijeru na blaćenju ugleda Srpske pravoslavne crkve, odnosno sveštenstva i monaštva. Tako je npr. jedan u to doba obestan komunistički agent, danas visoki funkcioner DS-a, i to samog centra, da bi se dodvorio tadašnjim komunističkim vlastima, negde pedesetih - šezdesetih godina, u Merdarima nekog nesrećnog popa jahao, gotovo dok ga sa dušom nije rastavio. Sada, molim vas, kako je moguće izvršiti tu restituciju? Dakle, nije u pitanju samo oduzeta imovina, već i oduzet autoritet Srpske pravoslavne crkve. Da li postoji način da se i tu izvrši kakva restitucija? To treba svako da se zapita, a svakako i Ministarstvo, kao i na koji način izvršiti restituciju. Sa druge strane, ima li veće ironije nego kada se sada te dase, odnosno jahači sa rodea u Merdarima prodaju za velike, istaknute dušebrižnike SPC, ili za velike demokrate ili borce za ljudska prava i slobode? Ima mnogo takvih slučajeva. Pre neki dan, kada smo mi poslanici Srpske radikalne stranke obilazili srpske škole na Kosovu, iskreno sam se začudio otkuda granica Kosova već kod same Raške. Neko mi je objasnio da je ta granica došla tako što je tadašnji izlapeli srpski političar iz tog vremena, Petar Stambolić, da bi izgradio političku karijeru, a možda i zbog tazbinskih odnosa i veza, otuđio, odnosno pripisao ogromnu srpsku teritoriju, a to je po dubini oko 66 km od Raške pa do Kosovske Mitrovice, i ubacio je u današnje okupacione granice Kosova i Metohije. Dakle, nije u pitanju samo to što je predao srpske manastire, crkvene posede, već i ogromnu srpsku teritoriju. Ima takvih političara. Takve su dodvorice nekada bili političari sa partijske scene, sa partijske pozornice komunističke partije tadašnje Jugoslavije, odnosno Srbije, a danas ih ima i gorih. Dakle, restituciju je potrebno izvršiti ne samo kada su u pitanju crkveni posedi već i druga imovina. Tu pre svega mislim na mnoge eksponate Srpske pravoslavne crkve, koji su iz manastirskih riznica pokupljeni i predati, navodno, nekim muzejima, a nekima se od tada gubi svaki trag. Po svojoj prilici, nalaze se u privatnim kolekcijama nekih pojedinaca. Dakle, potrebno je izvršiti restituciju i tog oblika imovine, odnosno tih eksponata koji su uzeti iz riznica SPC-a.
Reč ima narodni poslanik Živadin Lekić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo već nekoliko dana raspravljamo o ovom zakonu koji nije dobar. Navešću jedan primer iz Mladenovca. Klanica u Mladenovcu ima svog vlasnika, Janka Badžaka. Klanica je oduzeta 1947. godine momentalno, a sada je tu klanicu zakupio Mile Damjanović. On je verovatno napravio ugovor na 99 godina. U situaciji u kakvoj se sada nalazimo, ako donesemo ovaj zakon koji nije dobar, a ugovor je napravljen na 99 godina, onda će donošenjem zakona naslednici klanice u Mladenovcu imati pravo da traže povraćaj imovine, a njima neće moći da se omogući povraćaj imovine zbog toga što je napravljen ugovor na 99 godina sa Milom Damjanovićem. Znači, zakon ne može da se sprovede i nije dobar. Zakon će da ošteti jednu stranu: ili Mila Damjanovića ili korisnike, odnosno naslednike. Znači, neću glasati za ovaj zakon. Imamo sličnih primera i u Vojvodini. Ako uzmemo knjige, kakva je situacija dole, znači, nije dobra. Neću glasati za ovaj zakon, ali za amandmane Srpske radikalne stranke hoću, za sve amandmane.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržavam amandman našeg poslanika na član 10. ovog predloga zakona i smatram da ovaj amandman treba da se prihvati od strane poslaničke većine. Srpska radikalna stranka je istakla svoj stav o ovom zakonu; zalažemo se da se ovaj zakon skine sa dnevnog reda i kao takav ne uđe u proceduru da bude usvojen. Ovo skidanje zakona su istakli i poslanici koji ne pripadaju opozicionoj grupi, tako da smatramo da on nema uporište u vladajućoj većini, već da ima za cilj samo da ispuni tamo neki broj koji od nas verovatno traže ovi što nam odobravaju Studiju o izvodljivosti. Smatramo da ovaj predloženi zakon nije u skladu sa trenutnom političkom situacijom i protiv smo ovakvog i sličnog zakona zbog toga što bi ovaj zakon naneo više štete nego koristi. To smo komentarisali do sada u više navrata. Ovim zakonom se samo mimikrijskim metodama želi da dezavuiše postojeće obećanje DOS-a, odnosno malog DOS-a. Oni su obećali da će vratiti oduzetu imovinu, ali su to obećali onako stidljivo, tako da ovaj zakon koji je sada na dnevnom redu i proističe iz tog obećanja. Zašto do sada nisu vratili, odnosno zašto do sada to nisu učinili kad imaju većinu već više od četiri godine? Mogli su to da urade kad god su hteli, ali oni nisu verovatno našli konsenzus u toj vladajućoj strukturi ni pre ni sada, pa tako ovaj zakon stidljivo i predlažu. Ovim evidentiranjem se samo želi produžetak tog roka koji je po svim pravnim normama istekao ako znamo da nešto po zakonu zastareva posle 20 godina. Evropska unija verovatno nema ništa protiv ovog i sličnih zakona, jer njihov cilj nije na strani građana, većje njihov cilj da stanje u Srbiji bude onakvo kakvo će njima najbolje odgovarati, a to je čekanje nečega čega neće biti. Taj sistem ucena od strane Evropske unije je evidentan; oni nas svakodnevno ucenjuju i upućuju nam onakve poruke kakve njima odgovaraju, a naši građani se samo obmanjuju raznoraznim šarenim lažama. Ovim amandmanom na član 10. predlažemo da se on briše i time da se ovaj zakon ne usvoji. Protiv smo ovog zakona, jer on ništa ne čini, niti će činiti time što će navodno imovina biti evidentirana. Pa, ta imovina je evidentirana i to se nalazi u arhivama naše države. Što bismo ponovo formirali agenciju za ovu oblast, pa da time zaposlimo još 1000 ljudi iz DOS-ovske većine i tako im dozvolimo da oni premoste svoje želje preko ovog mosta koji se zove zakon o evidentiranju oduzete imovine? Ova odredba člana 10. ne omogućava fizičkim licima ništa, pa ni vraćanje imovine. Nema po ovom zakonu ni pravičnosti ni pravde. Navodno se zalažete da oduzeta crkvena dobra vratite posebnim zakonom. Pa, niste bili u stanju, ni vi, ni ona bivša vlast, da to učinite. Iz istorijske čitanke sam primio informaciju, a i od starih ljudi koji su mi pričali, da su nam ustaše 1941-1943. godine u Sremu opljačkale i odnele iz Fruškogorskog manastira preko 40 vagona dragocenosti i imovine (ikone, freske, murali, ikonostasi i sve što je bilo vredno u manastirskim riznicama) u Zagreb. Nikada niste to tražili natrag. A sada jedan primer: u poslednjem ratu jedan Srbin je iz Hrvatske preterao nekoliko kobila lipicanerske rase i te konje ste podigli na najviši nivo međudržavnih razgovora, da se oni vrate u Hrvatsku. Takvih primera ima više, a vezani su i za ovaj predlog zakona. Uvek smo vam davali informacije vezane za Kosovo i Metohiju. Znate kakvo je stanje tamo. Tamo je naš narod u jednom novom vidu grupnih zatvora. Oni su na novom ispitu. Kako će se oni ponašati, tako će Evropska unija u budućnosti moći da vlada sa tim manjim narodima za koje ona ima interes. Nismo vam mogli ovom prilikom istaći oduzetu imovinu naših građana u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i na svim onim mestima gde su naši Srbi napustili svoja ognjišta i svoje gruntove. Tu Evropska unija ništa do sada nije uradila. Pravila je određene pilot sisteme preko nekih nevladinih organizacija, navodno pomažući te građane, ali to nije dovoljno i to nije dosta za ono šta su oni pretrpeli i šta su ostavili kao materijalna dobra na tim našim gruntovnim prostorima.
Reč ima narodni poslanik Miloš Dišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svrha jednog amandmana je da poboljša zakon, ako je to uopšte moguće. Izgleda da ovi amandmani Srpske radikalne stranke ne mogu poboljšati ovaj zakon, pa SRS predlaže da se on povuče iz procedure. Mislimo da je to najbolje rešenje za jedan ovakav zakon. Podržavam amandman narodnog poslanika gospodina Milovana Radovanovića na član 10. On zaista ne valja i pokušava da napravi razliku između vlasnika oduzete imovine, zemljišta. Predlažem da se ovaj amandman prihvati iz razloga što upravo pokušava da popravi ionako loš tekst zakona koji je sada na dnevnom redu. Što se tiče ovog amandmana, Srpska radikalna stranka je već dosta rekla o tome, a što se tiče ovog zakona, takođe, Vlada upravo treba da posluša stav SRS-a i da ne napravi još jednu grešku i da omogući svim vlasnicima oduzete imovine da ravnopravno uzmu učešće u ovome da bi po ovom zakonu moglo da se bilo šta rešava. Vlada se ovim zakonom oglušila o SPC, gde nije predvidela povraćaj oduzete imovine, a znamo da bi situacija na Kosovu i Metohiji daleko bila povoljnija za Srbe, jer je upravo na Kosovu i Metohiji oduzeta imovina Srpske pravoslavne crkve. Ona se danas obrađuje, a banditi iz Albanije, odnosno separatisti sa Kosova i Metohije albanske nacionalnosti rade šta hoće. Samim tim bi u boljem položaju bio sav srpski narod koji se nalazi na Kosovu i Metohiji. Ako znamo da crkva nikada nije išla mimo naroda nego upravo uz svoj narod, kada se slavilo – slavila je, kada se patilo – patila je sa svojim narodom, niste smeli ovim zakonom da dozvolite da pravoslavna crkva bude van zakona, jer nije primereno i nije u redu da sve ovo radite na ovaj način. Nemojte ovim zakonom da pravite razlike među vlasnicima, nemojte da pravite selekciju, već napravite zakon koji će biti primenljiv za sve. Mi smo protiv ovog zakona, to moram da vam istaknem još jednom, sve dok zemlja ne ojača, dok ne bude u stanju da ovo sprovede bez problema. Protiv smo toga da sirotinja puni budžet kojim se bivšim bogatašima vraća imovina. Ovo može da se sprovede samo onda kada zemlja ojača, kada naši radnici budu radili, kada naša deca budu išla mirno u škole i kada budu završila sve i kada budu našla posao. Zahvaljujem vam se i predlažem vam da prihvatite amandman Srpske radikalne stranke.
Reč ima narodni poslanik Srđo Komazec.
Poštovani poslanici, dame i gospodo, kao što je ceo zakon besmislen, tako je isto i član 10. ovog zakona o prijavi i evidentiranju oduzete imovine. Ni drugi zakoni nisu nešto naročito, nisu im prethodili neki zakoni, tako je i ovaj zakon apsolutno nepotreban. Mali broj poslanika skupštinske većine je uzeo učešće u ovoj raspravi, bilo u načelu, bilo o amandmanima; svi su isticali da je potrebno da se zna tačna vrednost oduzete imovine, kao da ta evidencija ne postoji, a zatim da se utvrdi dinamika eventualnog vraćanja imovine ili neke novčane naknade. To je samo lažno ispunjenje predizbornih obećanja. Ako se ima stvarna namera povraćaja imovine, pogotovo crkvi i drugim verskim zajednicama, onda se to može učiniti i bez ovog zakona, kao što je to uradila Srpska radikalna stranka u vreme vršenja vlasti. U pitanju su crkve na Kosovu, mada je stav SRS-a da crkva i građani Srbije dele istu sudbinu i da imovinu treba vraćati po istim uslovima, ali to je sigurno moguće u nekom kasnijem periodu, kada se reše egzistencijalna pitanja građana Srbije. U obrazloženju zakona stoji da se ovo čini zbog otklanjanja revolucionarne nepravde. I, pozivate se na moral, a sve što ste do sada učinili manje-više je nemoralno. Isporuka građana Srbije Haškom tribunalu je toliko nemoralna i ma šta da učinite ne možete otkloniti taj nemoral. Najbolje rešenje jeste da povučete ovaj zakon iz skupštinske procedure. Ne misle tako samo poslanici SRS-a, već i građani Srbije.
Reč ima narodni poslanik Prvoslav Savić. Gospodine Šaroviću, već ste se javljali povodom ovog amandmana, nije moguće dva puta. Ja bih voleo da se vi javite i pet puta, u pet nedelja, ali nije moguće, morate da čitate Poslovnik i da se setite da ste se već javili.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 10. Predloga zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine moj kolega poslanik iz SRS-a Milovan Radovanović pokušao je kako Vladi tako i vašoj poslaničkoj većini da predoči svu moguću pogubnost ovakvog zakona koji u praksi neće građanima Srbije dati ništa opipljivo, osim nadu da će neka nova vladajuća struktura izvršiti možda povraćaj oduzete imovine, jer ova vlast nema hrabrosti da građanima kaže da je povraćaj nemoguć posle tolikog protoka vremena, niti ima mogućnosti da taj povraćaj izvrši. Naravno, u predizbornoj kampanji svi vi iz vladajuće strukture obećavali ste građanima ovaj, po nama, nemogući povraćaj imovine, pa želite ovim predlogom zakona da to prolongirate i da taj vreli krompir koji ste uzeli u ruke ugurate u ruke nekom drugom, pa neka se taj drugi njime opeče. Znate, kao i svi drugi poslanici Srpske radikalne stranke, svestan sam toga da ovo što govorimo o ovom predlogu zakona vas savršeno ne interesuje, ali, gospodo, mi to vama ne govorimo, jer znamo da nas ne slušate, govorimo građanima Srbije koji žele da znaju šta im ovakav predlog zakona nudi, odnosno ne nudi. Kakav je to zakon koji ne nudi rešenje kako da se vrati imovina crkvama i verskim zajednicama, već će to pitanje da uredi neki drugi zakon, kako stoji u ovom članu 10? Zbog svega ovoga ja, kao i ostali poslanici SRS-a, apelujem na Vladu da povuče ovaj predlog zakona iz skupštinske procedure i tim potezom građanima Srbije pokaže da bar delom brine o njihovim interesima.
Reč ima narodni poslanik Lazar Čavić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS gospodin Milovan Radovanović podneo je amandman na član 10. Predloga zakona kojim predviđa brisanje odredbe člana 10. ovog zakona. Iz člana 10. vidi se besmislenost ovog zakona iz više razloga. Član 10. počinje rečima – vraćanje oduzete imovine. Već nekoliko dana raspravljamo, i u načelu i u pojedinostima, o predlogu koji nosi naziv – Predlog zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine. Ni u jednom momentu se ne pominje vraćanje imovine i to ovaj predlog zakona o kojem je reč ne tretira. Ovaj predlog zakona bi trebalo da bude pravni osnov za donošenje nekog drugog zakona o vraćanju imovine fizičkim licima. U članu 10. kaže se: ″Vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama urediće se posebnim zakonom.″ Smatram, kao i svi poslanici SRS koji su govorili o ovoj temi, da je ovo vaša predizborna kampanja, da je ovo vaš pokušaj dobijanja političkih poena. Nadam se da birači neće nasesti na to, jer ste iste metode koristili na prethodnim izborima. Obećali su vraćanje oduzete imovine, ali da bi smanjili nezadovoljstvo birača koji su naseli na njihova obećanja smislili su ovaj promašeni zakon kojim bi samo evidentirali oduzetu imovinu. Da li će biti realno vraćanje imovine crkvama, koja se razlikuje od pitanja koje se tretira i reguliše ovim predlogom zakona o prijavljivanju i evidentiranju imovine kao osnovnim zakonom? Posebno je pitanje kojim crkvama i verskim zajednicama ta imovina može da se vrati. Da li bi bilo realno da se vrati Srpskoj pravoslavnoj crkvi, Rimokatoličkoj ili Slovačkoj crkvi itd. Da li smatrate da nekoj crkvi ili verskoj zajednici treba vratiti oduzetu imovinu? U kom pravnom aktu to piše? Ovim zakonom ne možete to regulisati, dok se osnovnim zakonom o priznavanju crkava i verskih zajednica ne reguliše pitanje postojećih istorijskih i priznatih crkava i verskih zajednica. Postavlja se pitanje kako će se eventualno članom 10. zakona rešiti pitanje vraćanja imovine crkvama i verskim zajednicama.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Vidite, ono što je 1945. godine oduzeto Srpskoj pravoslavnoj crkvi i drugim crkvama koje su legalno delovale u to vreme i može da se reši na neki način. Mi smo dali nekoliko predloga tokom ove rasprave. Pošto Vlada vrši ta imovinska prava nad državnom svojinom, ona je ovlašćena da raspolaže i može da vrati jednom običnom odlukom, kao što je to učinjeno još 1998. godine. Sudeći prema ovim tekstovima, da je Labus bio 1945. godine na vlasti to se ne bi moglo vratiti. Kako koju novinu okrenete, videli ste ovaj deo koalicije koji voli pare, gde su pare tu su Labus i Dinkić, doduše sa familijom. Vidite, član 10. je vrlo specifičan član. Zašto? Onaj ko je imao ideju da predloži ovakav zakon imao je veliki problem kako nešto što realno može da se smesti u tri člana da se napiše tako da izgleda što više, makar 11 članova, i onda je pribegao sistemu da se u četiri-pet članova piše nešto što je pozitivno, što podrazumeva činidbu i neko pravo, pa u šest članova ono što nije, tako da imamo šest članova u kojima se objašnjava šta ovaj zakon nije. Po tome će ova vlada biti zapamćena, jer ovako nešto u pravnoj tehnici se izbegava, izuzetno se stavlja jedan član radi preciznosti, pojašnjavanja, ali ova vlada je imala potrebe da pet, šest članova negativno definiše, odnosno da opiše na šta se ne odnosi ovaj zakon. To bi otprilike bilo kao da menjamo Krivični zakon Republike Srbije, a onda u jednom članu kažemo da se ovaj zakon ne odnosi na šećernu aferu, "Erikson" aferu, Nacionalnu štedionicu, uvoz i izvoz struje, gorivo sa NIS-om. Znači, izuzete su sve moguće afere G17 plus. To u prevodu znači član 10. Ovde je bruka što ste stavili verske zajednice i crkve kao neki izuzetak da biste nadomestili nedostatak odredaba. Znači, poručite predsedniku Vlade da ukoliko njegova vlada ima iskrenu nameru da vrati imovinu crkvama i verskim zajednicama to može vrlo efikasno da uradi preko Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije, gde postoji evidencija. Dovoljno je samo da Vlada donese jednu odluku i da se formalno-pravno izvrši povraćaj te imovine i da se faktički omogući, pre svega našim manastirima koji su imali najviše u posedu te nepokretne imovine, pašnjaka, livada, šuma i drugih nepokretnosti. Znači, to je moguće da se vrati relativno brzo, bez bilo kakve potrebe da se ovim zakonom nešto propisuje ili nekim budućim zakonom. Tu je mnogo jednostavnija procedura, jer je u pitanju tzv. građansko pravno lice. U pitanju je jedna asocijacija, pravno lice i ne postoji mogućnost nekih većih problema i komplikacija. Uostalom, čuli ste, 1998. godine je na Kosovu i Metohiji... I, kada se izađe za ovu govornicu, kada se pominje taj deo naše teritorije svi treba da kažu – Kosovo i Metohija, jer je to pravi naš naziv, a ne samo – Kosovo. Kosmet je komunistička tvorevina, a Kosovo i Metohija je pravi naziv, a pogotovo se potencira Metohija. Vidite i sami da postoji mnogo razloga zbog čega je potrebno da se to čini. Zašto smo predložili brisanje ovog člana? Zato što je ceo zakon besmislen. Nemoguće je besmislen zakon izopštiti tako što bi se tražilo brisanje samo jednog člana. Ne, treba da se obriše sve, da se zaboravi da je nekada neko pokušao na ovaj način da evidentira, prijavljuje i reguliše prijavljivanje i evidentiranje nečega što već postoji, što je već regulisano. Vi imate problem oko političke odluke vezane za restituciju, ali to je vaš problem. Kada dođe vreme za restituciju i za taj vaš budući zakon onda ćete čuti drugu argumentaciju. Pošto je ovaj zakon besmislen, treba ga povući iz procedure, a verske zajednice mogu da računaju na to da će nešto i da se vrati, ali sve zavisi od Vlade, pogotovo što može da se vrati jer Labus tada nije bio na vlasti.
Narodni poslanik Branka Bošnjak, replika.
Kao ovlašćeni predstavnik za ovu tačku dnevnog reda htela bih da repliciram jer su pomenuti pojedini funkcioneri, prevashodno u Vladi Srbije. Htela bih da podsetim narodne poslanike koji diskutuju o ovoj tački van dnevnog reda, da time neće doprineti da ovaj zakon bude valjan. Želela bih da ova skupština ustanovi pravilo da kada diskutujemo o amandmanima, onda zaista o amandmanima i diskutujemo. Takođe bih želela da kada pojedine poslaničke grupe žele da poboljšaju neki zakon to rade na način da zaista to može da rezultira poboljšanjem tog zakona, a to se, radi onih koji to ne znaju u ovoj skupštini, a i radi građana koji bi trebalo da znaju, radi tako što za svoje amandmane dođete kod predstavnika Vlade ili u poslaničke grupe koje će eventualno glasati za to i onda lobirate i obrazlažete. Način da sa ove govornice sejete ponovo nekakve razdore na političkoj sceni i nekakav jezik besa i nezadovoljstva sigurno nije način koji će popraviti ove zakone. U cilju dobijanja što kvalitetnijeg zakona – a zaista želim da ovaj zakon bude takav da pomogne građanima kojima je nepravedno oduzeta imovina silnim zakonima posle Drugog svetskog rata i da svi mi dođemo što pre do pravog zakona o restituciji i denacionalizaciji, a ovo je samo prvi korak ka tome – smatram da bi vaša diskusija bila plodotvorna samo ukoliko bi nas tumačenjem vaših amandmana uverila da oni vode ka nekom poboljšanju zakona, a samim tim i da bismo došli do zaista kvalitetnog zakona.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Član 100. stav 4. Moj prethodnik me nije baš dobro razumeo. Srpska radikalna stranka je podnela veliki broj amandmana; vi to treba da uvažite, ne morate da poštujete. Za nas deluje uvredljivo ako nas terate da kada podnesemo amandman jurimo u poslaničku grupu G17 plus da lobiramo. Mi ne znamo da lobiramo. Vaš predsednik stranke zna da lobira. Evo čitav spisak novinskih članaka kako je on lobirao kao opozicioni političar 2000. godine, izlobirao, pa je ćerka dobila na njegovo ime, navodno, stipendiju, i bio je prisutan prilikom potpisivanja jednog ugovora. Ne tražite od nas da lobiramo. Nemamo potrebe da lobiramo, imamo potrebe da poštujemo Poslovnik. Imamo potrebu da se uključimo u rad, da podnosimo amandmane, da izlažemo naše političke stavove. Nemojte da očekujete da lobiramo tako što bismo otišli sprat više u G17 plus, da ih molimo da se usvoji neki naš amandman. Ne, mi iznosimo argumentaciju zašto su naši amandmani dobri, kvalitetni i objašnjavamo vam zašto je potrebno da se ovaj zakon povuče i da se zaboravi da ga je ikad ova vlada podnela, jer ovaj zakon je uvreda za sve, i za državu, i za građane koji očekuju ili smatraju da imaju neko pravo. Ne možemo mi oko toga da lobiramo sa vama. Vi tražite da se neko popisuje ponovo, imenom, prezimenom i imovinom, a te evidencije postoje kod pet nadležnih državnih organa. Malopre sam povodom amandmana na član 10. vrlo konkretno rekao da Vlada, bukvalno rečeno, jednim potezom pera može verskim zajednicama i crkvama da vrati imovinu koja je oduzeta. Ali, vi nećete, vi hoćete da se lobira. Nećemo mi sa vama da lobiramo. Mi nemamo tog iskustva da po hodnicima lobiramo ili da primamo predstavnike "Danona" kući ili ona "šećerna afera", Nacionalna štedionica, pa i ova afera "Erikson". Nemojte da nas terate da radimo ono što vi radite. Mi upravo obaveštavamo javnost da tako ne treba da se radi. Zato sam na kraju obrazlaganja amandmana koji smo podneli na član 10. rekao da verske zajednice i crkve mogu i da računaju na nešto. Zašto? Pa, Labus 1945. nije bio na vlasti i nije oduzimao. Da su on i Mlađa oduzimali, znate i sami šta bi se desilo.
Nastavljamo po amandmanu na član 10. Za reč se javio narodni poslanik Živan Vladimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da se ne javim povodom amandmana, jer su poslanici SRS-a posle toliko ponavljanja ovde objasnili da je ovaj zakon potpuno neprimenjiv i da treba doneti jedan zakon o povraćaju imovine, pravi zakon, koji će stvarno omogućiti povraćaj imovine oduzete posle 9. marta 1945. godine. Ne znam iz koga razloga ste naveli taj datum. Nisam dovoljno učen da se setim koji je to važan datum bio 9. marta 1945. godine. Ali, javio sam se povodom jednog konkretnog primera iz Toplice. Tačnije, manastiru Ajdanovac, koji se nalazi na Velikom Jastrepcu u opštini Prokuplje, oduzeta je imovina, konak, deo imanja i šume, koji je u međuvremenu privatizovan. Pitanje je sada na koji će način to biti vraćeno, ako uopšte bude vraćeno. Amandmanom koji je podneo Milovan Radovanović predlaže se da se član 10. zakona briše. Nije mi jasno zbog čega se razdvaja imovina i na koji način će se vratiti imovina privatnim vlasnicima, a na koji način crkvama. Zakon ne treba prihvatiti. Treba doneti jedan zakon koji će omogućiti povraćaj imovine svima podjednako, a ne razdvajati imovinu privatnih lica od imovine crkve.
Reč ima poslanik Boban Vojinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Milovan Radovanović, poslanik SRS-a, podneo je amandman na član 10. Predloga zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine. Mi smo u našim amandmanima jasno rekli razloge zašto ovaj zakon nije dobar, kao i mnogo zakona koje ste izglasali, a niste razmišljali koliko su pogubni i šta će proizvesti po građane Srbije. Ovaj zakon nema nikakvog pravnog osnova, nema ni ustavnog osnova. Ovde se ne zna, po sadašnjem Predlogu zakona, ko ostvaruje pravo na evidentiranje oduzete imovine. U zakonu kažete da pravo ostvaruju fizička lica, naslednici, pravni sledbenici, vlasnici itd. Zašto uopšte tretirate lica, odnosno subjekte koji ne ostvaruju takva prava? Ovo što predlagač predlaže – da će se posebnim zakonom regulisati vraćanje imovine oduzete Srpskoj pravoslavnoj crkvi, nije prihvatljivo za SRS. Ako je i bila dobra namera predlagača, onda se ne može vršiti diskriminacija i odlagati povraćaj oduzete imovine SPC. To je, kao što svi znamo, veoma vredna imovina. Građani Srbije znaju da je ovo samo jedno lažno obećanje, da bi se stvorio utisak da aktuelna Vlada ima nameru da vrati imovinu, ali ovde nigde nije rečeno da će se to vratiti i u kom vremenskom roku. Ovde isto ne znamo da li država može da vrati onu imovinu koja je promenila više vlasnika i da li država ima novaca da isplati ono što se ne može vratiti. Srpska radikalna stranka je protiv ovog predloga zakona zato što nam je država siromašna i ovakvim zakonom došli bismo u situaciju da siromašni u Srbiji pune budžet, iz kojeg bi bivšim bogatašima bila vraćena imovina. Sada kada je zemlja u haosu, kada je iz dana u dan sve više nezaposlenih, kada državom hara kriminal, vi hoćete da odvojite deo budžeta i da onima koji su i onda lepo živeli to vratite. Danas treba da se bavimo daleko ozbiljnijim problemima u Srbiji, da nametnemo ozbiljnije zakone, a ne da nas vraćate 60 godina unazad i da pravimo pometnju u narodu. Ovaj zakon je zaista apsolutno besmislen i u to vas ubeđujemo nekoliko dana, a to je i mišljenje velikog broja građana Srbije. Ovde hoćete da jednu nepravdu, koja je učinjena mnogo ranije, zamenite jednom istom takvom nepravdom sada. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Narodni poslanici, podržavam amandman narodnog poslanika Milovana Radovanovića na član 10, gde se kaže da se vraćanje oduzete imovine crkvama i verskim zajednicama uređuje posebnim zakonom, što je očigledna prevara vladajuće strukture. Jer, ako se uzme u obzir podatak da je više od jedne trećine imovine na Kosovu i Metohiji pripadalo crkvi, očigledno je da je u pitanju zadatak koji ste dobili od šefova sa Zapada, da ne smete dirati imovinu na Kosovu i Metohiji, a u Vojvodini je polovina pripadala folksdojčerima pre Drugog svetskog rata, što znači – Vojvodinu cepate, a Kosovo i Metohiju ne smete da dirate. Iz toga se jasno vidi da hoćete, po svaku cenu, da izazovete nemire u našoj pokrajini Vojvodini. Sam ovaj predlog zakona jeste neprihvatljiv, jer želite ovim da zadovoljite jednu grupicu ljudi, a time izazovete veće sukobe u državi. Takođe, trebalo bi imati u vidu da je jedan veći deo imovine otuđen u procesu privatizacije, što još više komplikuje situaciju. Kao pripadnik muslimanske veroispovesti apelujem na sve poslanike, bez obzira na stranačku i versku pripadnost, da se ne vraćamo u prošlost, da ne raspaljujemo ponovo mržnju koja je već zaboravljena. Zato mi poslanici Srpske radikalne stranke nećemo glasati za ovaj predlog zakona.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branko Ranković.
Poštovani poslanici, dame i gospodo, kao što je ceo zakon besmislen, tako je isto i član 10. ovog zakona o prijavi i evidentiranju oduzete imovine besmislen; kao što su i drugi zakoni, prethodni, isto tako nepotrebni. Mali broj poslanika iz skupštinske većine uzeo je učešće u raspravi u načelu i o amandmanima. Isticali su da se zna tačna vrednost oduzete imovine, kao i da evidentiranje ne postoji; zatim, da se utvrdi dinamika eventualnog vraćanja imovine, kao i novčana nadoknada. To je samo laž, ispunjavanje predizbornih obećanja. Ako se namerava povraćaj imovine, pogotovo crkvama i drugim verskim zajednicama, onda se to može učiniti bez ovog zakona, kao što je to uradila Srpska radikalna stranka u vršenju vlasti, pogotovo crkvi na Kosovu. Mada je stav Srpske radikalne stranke da crkva i građani dele istu sudbinu, da imovinu treba vratiti pod istim uslovima, to je sigurno moguće u nekom kasnijem periodu, kada se reši egzistencija i pitanje građana. U obrazloženju zakona stoji da se ovo čini zbog otklanjanja revolucionarnih nepravdi, pozivate se na moral. Sve to što ste do sada učinili manje-više je nemoralno. Isporuka građana Srbije Haškom tribunalu je toliko nemoralna, ma šta da učinite ne možete otkloniti taj nemoral. Najbolje rešenje jeste da povučete ovaj zakon iz skupštinske procedure. Tako misle i građani Srbije, a ne samo poslanici Srpske radikalne stranke. Reći ću vam još nešto po pitanju ovog zakona. Ne mogu da shvatim da poslanička većina predlaže jedan novi zakon, a ni stari nije dovršila. Svima je poznato da je 1990. i 1991. godine donet Zakon o vraćanju imovine koja je oduzeta od 1948. do 1953. godine, a poznato je da pojedinim građanima do danas nije vraćena ta imovina. To znači, ni onaj zakon koji je ušao u proceduru i koji je vraćan nije vraćen, a vi hoćete da vraćate nešto, bukvalno rečeno, a ni ostatak posla niste završili, a hoćete novi posao da započnete. Prema tome, dok se ne završi jedan posao nikada ne treba počinjati drugi posao. Te, tako, Srpska radikalna stranka i ja, kao poslanik SRS-a, nećemo podržati ovaj zakon.
Hvala vam, gospodine Rankoviću. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Hvala. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije, a Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 141. Poslovnika o radu Narodne skupštine, na član 11. Predloga zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine amandman je podneo, u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodni poslanik Momir Marković. Ovim amandmanom predviđeno je da se član 11. Predloga zakona briše. Zašto? Dosta toga je rečeno prethodnih dana u raspravi, kako načelnoj, tako i u raspravi o pojedinostima. Mislim da su svi oni koji su pažljivo slušali šta govore poslanici Srpske radikalne stranke mogli da shvate da se radi o zakonu koji zaista ne zaslužuje da se nađe u pravnom prometu, ne osmog dana po izglasavanju, nego bilo kada. Ovo je zakon o kome ni predstavnici vladajućih stranaka, a ni bilo ko drugi nije mogao da nađe bilo kakvu lepu reč. Ovo je zakon koji neće biti primenjen bilo kada, ovo je zakon koji, ako ikada i bude primenjen, neće doneti bilo kakvo pravo ikome kome je oduzeta imovina po ma kom zakonu koji je donet pre 50 ili 60 godina. Zbog svega toga najbolje bi bilo da se ovaj zakon ne izglasa. Ne mogu zaista da shvatim ovu upornost sa kojom vladajuća koalicija insistira na donošenju ovog zakona, iako su se i oni sami u najgorem mogućem smislu izražavali o ovom zakonu. Posebno je zanimljivo (tražio sam odgovor na to i pre neki dan, ali ga nisam dobio) da smo konačno kroz ovaj dopis Vlade Republike Srbije, kojim su prihvaćena dva amandmana na Predlog ovog zakona, obavešteni da su za predstavnike Vlade određeni i Mlađan Dinkić, koji se nije ni pojavio u ovom parlamentu, i Milan Parivodić, ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, koji je došao, izrekao ovde nekoliko osuda ovog zakona, rekao da se ne slaže sa njim i nakon toga, narednih nekoliko dana za vreme rasprave više se nije ni pojavio. Nema tu nama ko sada da odgovori šta se podrazumeva, a veoma je zanimljiv ovaj amandman na član 5. koji je prihvaćen i koji uvodi obavezu Direkcije za imovinu Republike Srbije da o izvršenom evidentiranju imovine najkasnije u roku od 7 dana od dana podnošenja prijave izda i potvrdu. Da li ste hteli da kažete da će to evidentiranje imati neko konstitutivno dejstvo, da li će se njime stvarati određeno pravo za podnosioca prijave i, naravno, na suprotnoj strani određena obaveza države? Mi zaista ne znamo. Bilo bi veoma dobro da nam kažete, pre nego što dođe do glasanja o ovom zakonu, šta se podrazumeva pod evidentiranjem imovine. Da li će Direkcija za imovinu Republike Srbije imati obavezu da po podnetoj prijavi od strane građana izvrši bilo kakvu proveru, da li će to biti moguće u ovom roku od sedam dana? Svakako mislim da neće, prvo zbog toga što nisu predviđena sredstva veća od tri miliona dinara za sprovođenje ovog zakona. Svakako ćete i vi priznati da je to minimalna suma, ako se uzme u obzir da je imovina koja je oduzeta izuzetne vrednosti i da se nalazi na teritoriji cele Republike Srbije i da će biti izuzetno obiman posao i uopšte prikupiti te prijave, a ne naknadno izvršiti evidentiranje, odnosno izvršiti procenu vrednosti oduzete imovine. Nejasno je kakvu prirodu ima ova izdata potvrda. Da li će se, kao što smo već čuli, na osnovu te potvrde moći uzimati hipoteka, odnosno da li će se ta evidentirana imovina staviti pod hipoteku, ko će imati pravo.Na kraju, može se reći da je ovaj zakon, ovakav kakav je, zakon kojim se samo oduzimaju prava određenim kategorijama stanovništva, odnosno nekim pravnim licima, akcionarskim društvima, verskim zajednicama i crkvama; da ovim zakonom samo pokušavate da ona obećanja koja ste dali 2000. i 2003. godine na neki način pokrijete, ali da se ni suštinski ni sadržinski ovim zakonom ... (Predsednik: Vreme.) ... nikom ne daju neka prava. Iako je ovo, kako ste sami rekli, samo procesni zakon, kojim se uređuje postupak evidentiranja imovine, u njemu se nalaze brojne materijalne odredbe. Vi ovim procesnim i tehničkim zakonom u stvari dajete određena ograničenja i uskraćujete eventualno u nekom budućem zakonu, za koji tvrdite da će biti donet, prava određenim kategorijama stanovništva. Zbog svega toga predlažem, ukoliko je zavladao eventualno razum u vladajućoj koaliciji, da povučete ovaj zakon, a ukoliko ne, da glasate za sve amandmane SRS-a i na kraju protiv donošenja ovog zakona.
Hvala, gospodine Šaroviću. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović koja se javila povodom ovog amandmana. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako je predlagač zakona, koji se u dva navrata menjao, kao i saradnici iz ministarstva, želeo da prati petodnevnu raspravu, što u načelu što u pojedinostima, koja će se očigledno nastaviti i danas celog dana, mogao je da prihvati nešto od argumentacije koju smo izneli i da, na kraju, ukoliko iz rasprave o deset članova zakona, dolaskom do člana 11. nije shvatio, shvati da zakon još uvek može da povuče iz procedure. Ovako, kako god da se koncentrišete ili ne, ili pukim pritiskanjem za ili protiv kod glasanja o amandmanima, kada dođete do člana 11. na koji je amandman podneo gospodin Momir Marković, a to je da se on briše, odnosno da nikada ovaj zakon ne stupi na snagu, učinite to, ako želite da pokažete građanima Srbije – a naročito onima koje ste obmanuli u predizbornoj kampanji obećavajući im da ćete da vratite, i to brzopotezno, oduzetu imovinu – i sebi, a i tim prevarenim biračima, da ovo zapravo i nije bila vaša autentična namera i da je ovo jedan kvazizakonski projekat, jedna vrsta anketiranja koja ništa ne znači. Ako razmislite o članu 6. i o roku do koga se imovina popisuje, odnosno prijavljuje, ako se vratite na član 10. ili na prvi član zakona, vidite da je on sam po sebi kontradiktoran i da uopšte nije usklađen ni sa našim Ustavom ni sa pravnim okvirom koji je važeći u Srbiji. Ovaj zakon ne može ni da bude primenjen. Samim tim, videli ste da sve ono što ste pokušali da nam kažete u prilog tome da je ovaj zakon dobar, a mnogo vas je odustalo od bilo kakvog ubeđivanja, jer niste imali kontraargumente, ne stoji. Promenjeni predlagač, ministar Parivodić, koji je uleteo umesto tada odsutnog Dinkića, i sam je shvatio prilikom obrazlaganja zakona i pokušaja da ga pohvali kao ovlašćeni predstavnik Vlade da on nema nikakvog smisla. Morate da razumete da je u Srbiji danas mnogo važnija situacija koja muči građane srpske nacionalnosti koji žive u južnoj srpskoj pokrajini, da je mnogo važnije što ljudi nemaju posao i što izuzetno teško žive. Meseci prolaze, koristili ste i prošlu i pretprošlu nedelju da građanima šaljete navodno pozitivne poruke zbog tzv. Studije o izvodljivosti i da će to da donese procvat u Srbiju. Kad govorite o evropskim i drugim integracijama koje nam toliko ovde promovišete onda nam recite kako ćete to da sprovedete, jedan ovakav zakon koji nema nikakvo ustavno utemeljenje, a kažete i obećali ste onima koji vam prekrajaju najviši zakonski akt da ćete da poštujete ovaj sada važeći. Obećali ste im da ćete da donesete novi ustav, pa ste videli da to ne ide i da ne može bez srpskih radikala. Ma koliko da se vi sastajete ili da kombinujete ovako ili onako, to jednostavno ne može. Zato je danas jasno da će birači nama – i to nije samo u predizborne i propagandne svrhe, nego je to suština razlike između nas i vas – mnogo više da veruju, jer mi nismo nikada bili skloni tome da šaljemo negativne poruke i da dajemo lažna obećanja. Kao što ja, kao jedan od članova SRS-a, obrazlažući ovaj amandman gospodina Momira Markovića danas kažem građanima Srbije da je teško da će im ikad ta imovina biti vraćena i da im srpski radikali nikada to nisu obećavali iz razloga što je nemoguće da se to do kraja sprovede korektno i da se u jednom trenutku jedna istorijska nepravda ispravi posle 60 godina, tako je jasno da će sve to da dođe na svoje i da u momentu odlučivanja prilikom buduće mogućnosti izbora oni više neće da veruju vama i tim praznim obećanjima. Nije dovoljno da se samo pojavite sa političkim pamfletom ili sa programom koji je nesprovodiv i da pokušate ovako nevešto, kao što je to ovaj kvazizakon, da ga ponudite Narodnoj skupštini, odnosno javnosti i da kažete – eto, mi smo završili posao. (Predsednik: Vreme.) Evo završavam. Nije, zato što posao ne može da bude završen na ovaj način. To su shvatili i ovi iz Lige za zaštitu privatne svojine i iz raznih drugih asocijacija, koje ste svih ovih 15 godina zastupajući ovaj pogrešan stav o ovakvom načinu povraćaja imovine lagali i obmanjivali. Tako se ne radi sa narodom koji želi i očekuje od odgovornih i moralnih političara da drže reč ili da sprovode u delo ono što je zacrtano u njihovim programima. Ovo nikada nije bio deo programa Srpske radikalne stranke. Nikada nismo imali taj udvarački odnos prema onima, ma koliko stotina da ih je bilo, koji su to želeli od onih koji očekuju da dođu na vlast. Jednostavno smo se trudili da im objasnimo, kao i vama, da je nemoguće da se izvrši na ovakav način, odnosno kroz ovakav početni vid anketiranja povraćaj imovine. Zbog toga sam apsolutno sklona tome da verujem da će oni, imajući u vidu takvo razmišljanje i stav SRS-a, oni koji su to od vas očekivali, uz naš ovako otvoren stav... (Predsednik: Šest minuta i 45 sekundi, hvala.) ... evo, završavam, zbog drugih naših programskih ciljeva na sledećim izborima glasati za SRS.
Hvala vam. Izvolite, reč ima narodni poslanik Miroslav Nedeljković, povodom istog amandmana.
Poštovani narodni poslanici, SRS nije za to da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Mi smo za to da uopšte ne stupi na snagu. O razlozima smo proteklih dana opširno govorili, ali je prilika da se povodom ovog poslednjeg člana još jednom obratimo građanima i da razotkrijemo pravu prirodu i pravi razlog podnošenja ovog predloga zakona. O čemu se ovde radi? Današnje vladajuće stranke su onda kada su bile opozicione, kada su imale potrebu da privuku što veći broj pristalica i potencijalnih glasača, obećavale ispravljanje, između ostalog, svih nepravdi, ispravljanje svih "krivih Drina". Sada je došlo vreme da moraju da krenu sa ispunjavanjem, makar formalno, makar na papiru, makar deklarativno, manifestaciono, onoga što se tiče obećanja o povratku imovine oduzete pre 60 godina. Ova vlast je sada pritisnuta probuđenim nadama naslednika onih porodica kojima je zaista u velikom broju nepravedno ta imovina oduzeta. Srpska radikalna stranka se i kada je bila u svom začetku i kada su i njoj trebali novi glasači i pristalice ponašala mudro, državnički dalekosežno i nikada nije obećavala ovako nešto, znajući da nije moguće ispravljati nepravde prema pojedincima, bar u ovom konkretnom slučaju, a da se ne napravi velika šteta državi. Dakle, između interesa pojedinaca i interesa države SRS se opredeljuje za interese države. Pri tom ništa manje od vas ne osećamo i ne mislimo da su nanete zaista teške nepravde mnogim pojedincima, mnogim porodicama u Srbiji u proteklom periodu. Ono što je po mom mišljenju posebno licemerno kod ove vlasti, to je da se sada verbalno zdušno zalažu za ispravljanje nepravdi, za vraćanje oduzete imovine, a istovremeno, pod ovom vlašću, kao i pod onom prethodnom, dešavaju se mnogo, mnogo veće nepravde. Sada se mi zalažemo za to da država vrati imovinu porodici - naslednicima od pre 60 godina, a danas teče intenzivan proces oduzimanja imovine velikoj većini građana Srbije. Oduzete su fabrike, oduzeta je praktično sva društvena imovina; milioni malih akcionara su teško oštećeni. Kako sada objasniti tu sentimentalnost, to saosećanje sa onima kojima je pre 60 godina nešto oduzimano, a sada se potpuno brutalno i bezosećajno otima još veća imovina. To što se sada formalno imovina ne oduzima konkretnim pojedincima suštinski ništa ne menja. I kada se otme fabrika, kada se proda u bescenje, kada se uzimaju provizije, kada se obezvređuju akcije malih akcionara – to je takođe oduzimanje privatne imovine. Dakle, pre 60 godina uzimala je država, koristili su se pojedini privilegovani, novonastali bogataši – političari, a sada tu imovinu uzima jedan mali broj tajkuna i već sada možemo videti, tj. oni koji imaju oči da gledaju, da se preko noći stvorila klasa onih pojedinaca i porodica kod kojih je preseljeno gotovo čitavo društveno bogatstvo. Ova vlada nema apsolutno nikakav legitimitet i moralni kredibilitet da ispravlja istorijske nepravde. Ova vlada je dužna da spreči današnje nepravde. Mi smo apsolutno svesni da to ova vlada ne može učiniti. Neka naredna vlada će biti u obavezi da ispravlja nepravde koje ova vlast čini, a koje su, ponavljam, mnogo veće i obimnije od nepravdi koje su učinjene pre 60 godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom ovog zakona pokušava da se ispravi nepravda koja je učinjena nekim ljudima pre 60 godina. Međutim, veliko je pitanje da li je svima učinjena nepravda. Postoje ljudi kojima je opravdano, putem konfiskacije, imovina oduzeta, koji su bili ratni zločinci, kvislinzi – saradnici okupacionih snaga za vreme Drugog svetskog rata. Postoje i slučajevi gde je oduzimanje vršeno nekritički, putem agrarne reforme, putem eksproprijacije, gde je imovina oduzimana bez naknade ili uz neku simboličnu naknadu. Bilo je i oduzimanja stanova, privatnih preduzeća i slično, putem Zakona o nacionalizaciji. Međutim, protokom vremena od 60 godina učinjena nepravda teško da može da se ispravi. Može da se nanese samo nova nepravda prevaljivanjem tereta te nacionalizacije i povraćaja imovine na neke buduće generacije, koje treba da isplate taj dug koji je napravila neka komunistička, revolucionarna vlast. Sam zakon nije dobro koncipiran. To se vidi iz nemuštih objašnjenja predstavnika predlagača, tj. ministra Parivodića, koji je u obrazloženju Predloga ovog zakona na početku rasprave o ovom zakonu izneo, kao argumente da se usvoji ovaj zakon, između ostalog, i to da ovim zakonom treba da se izvrši konsolidacija prava svojine. Taj termin je, pravo da vam kažem, nepoznat u pravnoj teoriji i nije lako razumljiv. Šta to znači – konsolidacija prava svojine? Pravo svojine ili postoji ili ne postoji, ne može da se konsoliduje. Takođe se osvrnuo i na istorijske razloge koji su doveli do oduzimanja imovine upotrebivši termin – revolucionarna demokratija. Ta dva pojma isključuju jedan drugog; niti revolucija može da bude demokratska, niti se demokratija uspostavlja putem revolucije. Upotrebio je, takođe, termin da će se ovim zakonom izvršiti pomirenje između građana i države. Apsolutno je nejasno kako će to država preko ovog zakona da se pomiri sa građanima i ne znam ko se to posvađao sa ovom državom da bi trebalo da se miri, odnosno da bi građani i država trebalo da se mire. Velika nelogičnost ovog zakona je i u tome što je evidentiranje imovine omogućeno svim fizičkim licima. Znači, nekritički je postavljeno da sva fizička lica apsolutno mogu da evidentiraju svoju imovinu, s tim da će se naknadno doneti posebni zakoni kojima će se utvrditi pravo na povraćaj, pa je, između ostalog, SPC izuzeta. Ostavljena je mogućnost da se posebnim zakonom izvrši povraćaj oduzete crkvene imovine i imovine verskih zajednica. Međutim, u članu 3. Predloga zakona izričito je rečeno da evidenciju podnose samo fizička lica, a verske zajednice i crkva, koliko znam, nisu fizička lica, tako da je potpuno nejasno kako će oni podnositi prijavu o svojoj imovini. Time se ostavlja mogućnost da svi mogu da podnose zahteve za evidenciju, bez obzira da li su ti zahtevi opravdani ili neopravdani. U neposrednom razgovoru sa predstavnikom predlagača došao sam do informacije da su oni to namerno ostavili tako i da računaju da će biti između 200 i 300 hiljada prijava, a da će oni ovim zakonima koji će biti naknadno doneti za povraćaj imovine i fizičkim licima i verskim zajednicama napraviti određena ograničenja, u pogledu državljanstva pre svega. Sada je potpuno nejasno zašto to nije urađeno sada u ovom zakonu i zašto ovim zakonom nisu uvedena ograničenja u pogledu lica koja mogu da podnesu zahtev za evidentiranje. Zakon ima puno nedostataka da bi mogao da bude usvojen i to se vidi po tome što predstavnici predlagača, odnosno predstavnici Vlade ne sede u ovom skupštinskom zdanju, niti je bilo ko od poslanika vladajuće koalicije uzimao reč i učestvovao u ovoj diskusiji da bi branio ovaj predlog zakona. Mislim da su i sami poslanici, a i predlagač uvereni da ovaj zakonski projekat nije dobar i da ga je trebalo doneti u drugačijoj formi nego što je to predloženo. Smatramo da je potrebno da vladajuća koalicija razmisli prilikom glasanja o ovom zakonskom predlogu, a SRS će sigurno glasati protiv ovog zakonskog predloga. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 11. Predloga zakona o prijavljivanju i evidentiranju imovine koji je podneo narodni poslanik Srpske radikalne stranke gospodin Momir Marković je potpuno logičan i sledi sve one amandmane koje su podneli narodni poslanici SRS-a. Mislim da je rasprava, koja traje već pet-šest dana, u potpunosti potvrdila svu besmislenost ovog predloga zakona. Povod za moje mišljenje da je to tako mi daje i činjenica da se već nakon prvog dana rasprave gospodin ministar Parivodić delimično složio sa primedbama poslanika Srpske radikalne stranke, a onda je odmaglio iz ove sale u nepoznatom pravcu i do danas se nije pojavio, da bi njegov primer sledili i ostali poslanici vladajuće većine i nakon toga ih više nije bilo. Dakle, sve argumentovane kritike ovog predloga zakona, iznete od strane poslaničke grupe SRS, poslanici vladajuće većine nisu mogli ili jednostavno nisu želeli da demantuju, niti da brane ovaj predlog zakona, verovatno i sami svesni njegovog besmisla i njegove neprimenjivosti. Pošto smo u finišu, nalazimo se kod poslednjeg člana, možda ne bi bilo loše da rekapituliramo ono što se dešavalo u proteklih šest dana. O čemu se ovde zapravo radi? Radi se o jednom potpuno besmislenom predlogu, o zakonu koji ne može biti primenjiv, zakonu koji je pun kontradiktornosti, paradoksa i pravnih nelogičnosti. Mislim da su poslanici vladajuće većine svesni toga da se ovde radi o jednom političkom pamfletu, da se radi o bacanju prašine u oči građanima Srbije koji su i sami postali svesni da je ovo samo jedna pričica koja treba da zamajava javnost i građane Srbije i da skrene njihovu pažnju sa daleko važnijih pitanja. Građani su toga postali svesni i već nakon drugog dana rasprave grupa građana se okupila ispred Narodne skupštine protestujući protiv jednog ovakvog zakona. Ako se već radi o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine, kao što se govori ovde, onda je potpuno nejasno zašto ste ograničili njegovu primenu samo na fizička lica, zašto ste od evidentiranja imovine (dakle, ne radi se o povraćaju, nego o evidentiranju imovine) izuzeli imovinu verskih zajednica, o čemu je već bilo rasprave povodom prethodnog člana ovog zakona. Taj problem postaje veći, mislim na imovinu Srpske pravoslavne crkve na području Kosova i Metohije, koja je besomučno oduzimana nakon Drugog svetskog rata, parcelisana i data Šiptarima na korišćenje. I, kako mislite da sprovedete jedan ovakav zakon, odnosno zakon kojim predviđate donošenje nekog posebnog zakona o evidentiranju, nekog novog. Ali, puno je još paradoksa, puno je nelogičnosti, a o njegovoj neprimenjivosti nam govori i to da je nemoguće utvrditi legitimitet naslednika, o čemu ste i sami govorili, da je nemoguće utvrditi legitimitet imovine. Dali ste to jednoj državnoj instituciji koja uopšte nema nadležnosti da se bavi evidentiranjem oduzete imovine. Puno je stvari koje nisu logične u ovom zakonu, a da ne govorim o univerzalnom periodu, mislim na 20 godina. Dakle, potpuno je jasno da jedan ovakav predlog zakona niti ima zakonskih niti ustavnih utemeljenja da bi bio donet i upravo se iz tog razloga mi iz poslaničke grupe SRS borimo. Ono što se nama stavlja kao primedba i ono što nas mnogi pitaju jeste – zašto ste vi radikali protiv povraćaja oduzete imovine? Mislim da je to lako objasniti. Potpuno je nemoguće jednu istorijsku nepravdu, koja je evidentna, ispraviti, a da se u isto vreme nepravda ne učini nekom drugom i potpuno je nemoguće obeštetiti sve one koji su oštećeni u tom vremenskom periodu. Vi možete vratiti imovinu, parče zemlje, ako je to oduzeto nekom fizičkom licu, ali kako mislite da obeštetite porodice onih koji su izgubili glavu u tom mračnom komunističkom diktatorskom periodu? Da li je njihova žrtva manja, pa se niste ni trudili, ili se tu radi o nečem drugom? Mislim da se radi o nečem drugom, kao što sam rekao na početku izlaganja, o jednom čisto marketinškom triku vladajuće garniture, o želji vlasti da skrene priču na neke nebitne teme i da nas narodne poslanike već nedelju dana zamajava jednim ovakvim predlogom zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je jasno što Mlađan Dinkić, kao ovlašćeni predstavnik Vlade, nije došao danas, čujem da je otišao na neka Devičanska ostrva, nešto mu sa računom nije u redu. Imam razumevanja i za potpredsednika Labusa, jer čujem da i on sa Eriksonom ima nekakve sastanke, tako da ni on nije mogao da prisustvuje, ali je mogao bar neki zamenik pomoćnika, ili kako se već zvao ovaj koji je do pre dva-tri dana bio ovde, dakle, evo kažu mi, zamenik zamenikovog pomoćnika koji je već tu bio, a sada ga nema. U svakom slučaju, podnoseći ovaj amandman hteo sam da Vladi Srbije pružim častan izlaz iz projekta u koji je brzopleto i apsolutno nepripremljeno uletela donoseći Predlog zakona koji nema ama baš nikakvu svrhu. Hteo sam da usvajanjem ovog amandmana Vlada Srbije na bezbolan i nečujan način odustane od ovoga. Podneo sam amandman na član 11. koji kaže da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Tražio sam da se taj član briše. Očigledno da konsultacije u Vladi (bar onog dela Vlade koji je tu u Srbiji i koji nije u obilasku svojih računa) nisu završene, tako da stava Vlade o ovom mom amandmanu, osim onog stava koji su mi rekli tamo u onom predlogu, nema; dakle, Vlada i dalje insistira na donošenju jednog zakona koji ne znači ama baš ništa. Govorio sam nekoliko puta sa ove govornice – ako su hteli evidenciju oduzete imovine, imaju je u Arhivu Srbije, u arhivama lokalnih samouprava, imaju je bar na 10-15 mesta. Hteli su da unesu zabunu u narod da će se ovim zakonom, tobož, nešto nekome vratiti; mislim da je ta namera pročitana, jer stajali su ovde vlasnici oduzete imovine i ako ste imali prilike da pročitate parole jasno vam je o čemu se radi. Smatram da u danu za glasanje Skupština treba da usvoji ovaj amandman i to će biti najbezbolniji način da se Vlada Republike Srbije izvuče iz ovoga. Mislim da se evidentiranjem te nekada oduzete imovine, a posebno članom 10. gde ste rekli – crkvu ćemo posebno da evidentiramo, pa ćemo onda posebno da razmišljamo, eventualno, ako nekada bude predložen zakon, čini nepravda pre svega Srpskoj pravoslavnoj crkvi. Dame i gospodo narodni poslanici, znate da je Metohija izvedenica iz reči ″metoh″, što znači manastirsko imanje, manastirska zemlja, manastirina itd. To znači da ste vi spremni da dve trećine zemlje na Kosovu i Metohiji koja pripada crkvi bukvalno otpišete i pripišete onima koji je sada koriste, a koji su usput isterali gotovo celokupan srpski živalj sa Kosova i Metohije. Ako ste već hteli da ovakav zakon predložite, zašto onda niste rekli – o evidenciji i povraćaju? Pojedini ljudi sreću narodne poslanike Srpske radikalne stranke i pitaju zašto smo protiv povraćaja. Nije uopšte reč o povraćaju, reč je o tome da od tih ljudi ponovo uzmete debele takse, pa će opet Mlađan Dinkić da se hvali kako su mu budžeti puni, kako više nema manjak sredstava u budžetu koji je imao, sada je pokrio fiskalizacijom, nametima, otimačinom i evo sada će i ovim da pokrije. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem vam da u danu za glasanje usvojite samo ovaj amandman i onda ćemo rešiti sve.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali smo svesni da je manje-više ovaj zakon neprimenjiv i da je uglavnom pisan u promotivne svrhe, te je svejedno da li će pisati da stupa na snagu osmog, petnaestog dana ili možda nikada. Rekao bih, što se tiče zakona, da već odavno ovde na snagu ne stupaju zakoni, već stupa vladajuća koalicija. Oni su svesni da imaju potrebnu većinu, doduše tesnu, ali potrebnu većinu da na takav način donese zakone ne mareći mnogo za amandmane Srpske radikalne stranke, koja pokušava koliko-toliko popraviti putem amandmana ovakve zakone. Ovo, uostalom, ne bi bio jedini zakon koji je praktično neprimenjiv. Takvih zakona ima i odranije, pogotovo donesenih za vreme DOS-a, sijaset. Čudno je jedino zašto se prvo ne pristupi donošenju ustava kao osnove svih zakona, pa tek onda zakonskih projekata i mnogih zakona, tako da mi ovo sve više liči na onu ″Narodnu himnu″ ili ″Juhahahu″ koju je napisao čika Jova Zmaj, a koju smo nekada učili u školi. Jedino se pitam i ne znam do kada ćemo biti poslušni Jututunci.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović.
Poštovani poslanici, amandman narodnog poslanika Momira Markovića je najvažniji amandman, jer kroz sve ove dane, od načelne rasprave do rasprave o amandmanima, jasno je svima, i poslanicima vladajuće većine, a i građanima Srbije, da ovo nije zakon, da je ovo jedno tehničko uputstvo koje je moglo da se izda kroz uredbu Vlade i odgovarajućeg ministarstva Republike Srbije. Ali, pokušaj obmanjivanja građana koji su naslednici ili potomci onih kojima je oduzeta imovina nije uspeo. Ponašanje ministra Dinkića, pa i njegovog zamenika Parivodića jasno govori da nisu smeli da dođu i da brane ovaj zakon. Zakon ovo nije. Čak se ni Albijanić, kao šef poslaničke grupe G17 plus, nije pojavljivao da brani zakon ministra iz svoje stranke. Gospodin Dinkić, kao ministar finansija, trebalo je do sada da predloži da se na dnevnom redu pred poslanicima Skupštine nađe izvršenje budžeta za 2004. godinu. To je mnogo važnije, da se polože računi, šta se događalo u trošenju budžeta u 2004. godini. Isto tako, obećao je rebalans budžeta do kraja marta 2005. godine, hvaleći se da će sa uvođenjem PDV-a biti viška sredstava od planiranog budžeta za 2005. godinu, pa će se sa rebalansom zadovoljiti mnoge primedbe ili zahtevi koji su izneti od strane poslanika, prevashodno SRS, u pogledu agrarnog budžeta i u pogledu sredstava koja treba da se vrate opštinama po Zakonu o povraćaju sredstava opštinama. On je to tvrdo obećao ovde, da će krajem marta biti predložen rebalans budžeta i izmene i dopune Zakona o povraćaju sredstava opštinama i da će narodni poslanici o tome raspravljati. Nemaju ništa građani opštine Kraljevo od mnogih lažnih obećanja ministra za kapitalne investicije. Skoro je bio u Kraljevu i sa čelnicima lokalne vlasti demokratskog bloka u Kraljevu samo je ponudio kapitalnu investiciju, pomoć u finansiranju ″Veselog spusta″ rekom Ibar od Magliča do Kraljeva. Uz to je i velikodušno obećao pomoć Ministarstva za kapitalne investicije, da će se izgraditi jedan WC u Magliču za učesnike "Veselog spusta". Nije ni pomenuo obilaznicu oko Kraljeva, most na Ibru, ali znaju građani Kraljeva i cele opštine koji su problemi saobraćaja u samom gradu i oko grada, a da ne govorimo o problemu vodosnabdevanja koji je već više decenija prisutan za sve žitelje grada i prigradskih naselja. Bilo je tu mnogo prevara i pokušaja, navodno, da se reši taj problem vodosnabdevanja: i preko vodosistema "Gruža", pa čelnici DOS-a koji dođoše posle 5. oktobra sa nekim projektom "Lopatnica", a sada se uključuje Velja Ilić da pokuša da zahvati sredstva iz opštine Kraljevo, ako može i iz Republike Srbije, za sistem "Rzav", koji nije u stanju da se finansira iz opštine Čačak, da se ta sredstva obezbede preko Kraljeva i ovaj teški problem vodosnabdevanja Kraljeva zloupotrebi. I ranije su govorili i pokušavali da obmanjuju građane, postoje mnoge nepravde koje su očigledne, pa ću navesti samo jedan primer: mnogi koji su decenijama izdvajali za stambeni doprinos nisu dobili stanove, niti kredite za izgradnju svojih porodičnih kuća. To je zloupotrebila Liberalna stranka, "crne ovce" Mihajlovića; davao je lažnu nadu tim ljudima koji su decenijama izdvajali da će doći do sredstava, a nije nikada rečeno iz kojih sredstava će moći da se nadoknade ta sredstva koja su ti radnici izdvajali u stambeni fond. Zbog svega što je do sada rečeno očekivao sam da će ipak ministar Dinkić doći ovde i dati završnu reč, kao što je uvek činio kada je u pitanju predlog zakona ispred Ministarstva finansija, ali nema hrabrosti ni snage, ali nadamo se da će jednog dana morati da dođe ovde u Skupštinu, pred narodne poslanike, da se suoči, oči u oči.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovani narodni poslanici, već poprilično dugo raspravljamo o jednom, po nama srpskim radikalima, besmislenom zakonu. Kao što je naš poslanik Momir Marković predložio, smatramo da treba brisati član 11. i na taj način obesmisliti u potpunosti ovaj zakon. Ako bi čovek hteo da neke karakteristike ovog zakona još da, onda bi sigurno to bio jedan zakon koji služi propagandi i koji je demagoški zakon u potpunosti. Mi smo i ranije bili u Skupštini svedoci da se donose zakoni radi zakona. Videli smo da se donose neprimenjivi zakoni. Da vas samo podsetim, jedan od poslanika iz Srpske radikalne stranke vam je rekao da vidite kako je Zakon o sprečavanju sukoba na stadionima neprimenjiv; događaju se vandalizmi i teška povređivanja naših građana na našim sportskim terenima i stadionima. Jedan od takvih zakona je i Zakon o sukobu interesa. Danas u zemlji Srbiji imate toliko kršenja sukoba interesa i ovog zakona da bismo mogli čitav dan o tome ovde da raspravljamo. No, to nikoga ne sekira. Dalje, mi imamo ovde i loše predloge zakona, a samo ću vas podsetiti na Zakon o lekovima i medicinskim sredstvima, koji je donet prošle godine u ovoj skupštini. Samo da vas pitam kakva je situacija danas sa lekovima, da li se na našem tržištu nalaze ilegalni lekovi, koliko je tih lekova na našem tržištu i da li tu vlada ikakav red? Najbolje ćete sami odgovoriti ukoliko pročitate ono što piše naša dnevna štampa. Da kažem samo još to da se načelnik VMA pojavi na televiziji i kaže da mu farmaceutska mafija preti da će mu oduzeti život. Kada se poveže sve ovo, možete i sami da vidite kakvi su to zakoni koje mi ovde donosimo, a hoćemo uvek da kažemo da su to reformski zakoni, da su to odlični zakoni. Dalje, ono što je tipično za sve ove naše zakone, pa i ovaj – ni u jednoj društvenoj oblasti gde su do sada donošeni zakoni vi niste od predlagača dobili prvo analizu stanja vezano za taj problem. Iz te analize stanja bi trebalo da proistekne predlog neke politike za koju će se založiti naša skupština ili vlada, pa nakon toga treba da donose zakone. Mi ovde zakonima hoćemo da reformišemo sve oblasti društvenog života – jedan naopak put, koji ne poznaje Evropa i savremene razvijene zemlje. Dobili smo jedan apsurdan predlog i onda je logično da se vodi apsurdna rasprava. Nije to slučajno. To je namerno bačeno ovde, da se ne bismo bavili ozbiljnim, važnim problemima koji tište ovu državu, ekonomskim problemima, problemima privatizacije, koja ide na način na koji ide, naravno, uz korupciju i kršenje zakona; da se ne bismo bavili Kosovom i Metohijom, što je gorući problem i ubrzano se nameće da bude rešen ove godine ili u narednom periodu. Dalje, da se ne bavimo zdravstvenim problemima na pravi način, a u zdravstvu cveta korupcija. To nam danas kažu stranci, ne samo da nam govore naše novine i da imamo sami lično iskustvo kad odemo kod lekara i kada moramo da zatražimo medicinsku pomoć. Dalje, interesantno je da ovu skupštinu nikada neće zainteresovati, a ni Vladu Srbije, kako se jednom predstavniku naše stranke - gospodinu Vojislavu Šešelju na flagrantan način krše ljudska prava u Hagu. Nikome da padne na pamet da predloži rezoluciju, da ovaj parlament i ova država podignu glas protiv flagrantnih kršenja ljudskih prava koja se sada događaju u Hagu. To je jako interesantno. Šta je još jako interesantno? Interesantan je odnos predlagača, kukavički odnos, da se ne izađe pred parlament i da se ne brani ono što se predlaže. To je manir koji se ovde već danima demonstrira i parlament ćuti i trpi to, jedno takvo ponižavanje od strane predlagača. Mora se u podeli društvene vlasti shvatiti šta je zakonodavna vlast, šta je izvršna vlast, a šta je uloga pravosuđa. Ako gospodin ministar misli da je iznad parlamenta, to je njegov lični stav. Mora i parlament imati svoje mišljenje da li je to u redu. Na samom kraju, ovim zakonom niko nije zadovoljan. Nisu zadovoljni navodno oštećeni ljudi koji demonstriraju pred ovim parlamentom. Sam delegat predlagača kaže da to nisu najsrećnija rešenja. Najbrojnija parlamentarna grupa u ovom parlamentu, Srpska radikalna stranka, takođe ukazuje da ovo ne valja. Vi drugi ćutite. Neka, to ide na vašu savest. Građani to gledaju, građani to procenjuju i cene. Ima jedna zamerka sa kojom ću ja završiti, koja apsolutno ne stoji. Kažete da radikali vrše opstrukciju ovakvom raspravom u Skupštini. Ne, neodgovorna Vlada i neodgovorni ministar vrše opstrukciju istrajavajući dalje na jednom apsurdnom i nepotrebnom zakonu. Upravo je to prava istina. Građanima Srbije ste pripremili ražanj, zeca nigde nema i onda hoćete da mi kažemo da je to u redu i da se mi sa tim složimo i da vam to propustimo. Mi vam to ne propuštamo i građanima Srbije sa ovog mesta govorimo šta vi radite.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik Srpske radikalne stranke Momir Marković podneo je amandman na član 11, kojim traži brisanje ovog člana. Kao što su poslanici Srpske radikalne stranke do sada u svojim diskusijama o svim podnetim amandmanima tražili povlačenje ovog zakona, tako se i ovim amandmanom na član 11. traži brisanje. Nema nikakve svrhe od donošenja ovakvog zakona, koji je, u stvari, obmana i građana i institucija kojima je oduzeta imovina. Ovakav zakon ne treba da postoji u našem zakonodavstvu. Veoma je loš, neprimenljiv i može imati nesagledive posledice po državu. Brisanjem člana 11. Skupština bi se na najefikasniji način ogradila od ovog vladinog predloga, koji nije naišao na podršku ni kod građana kojima je oduzeta imovina i koji su protestovali nekoliko dana ispred Narodne skupštine Republike Srbije. Predlagač zakona, predstavnik Vlade, prvog dana rasprave ni sam nije bio siguran u efikasnost primene ovog zakona. Zato se više nije ni pojavljivao u sali Narodne skupštine, u maniru dosadašnjih predstavnika Vlade Republike Srbije, koji uvek, po prikazivanju svog predloga zakona, ubrzo odu iz skupštinske sale i više ih poslanici od tada ne vide. Skoro niko nije ni pokušao da brani zakon iz redova skupštinske većine; i oni koji su nešto pokušali da pojasne napravili su još veću konfuziju i sebi i svojim političkim partijama. Takođe, ovaj amandman poslanika Mome Markovića na član 11. treba podržati i zbog jedne veoma bitne činjenice. Ovaj zakon je parcijalan. Pravite razliku između oduzete imovine, recimo, imovine crkvenih i verskih zajednica i ostale imovine. Zakon važi za sve podjednako ili ga nema. Još malo pa ćete u pojedine članove vaših budućih zakona stavljati slike objekata i lica na koje se zakon odnosi. Brisanjem ovog člana zaustaviće se, pre svega, maltretiranje građana koji će morati da obijaju pragove mnogih institucija da bi evidentirali nešto što je već evidentirano. Da li će ovaj zakon biti stvarna obaveza za Vladu Republike Srbije ili samo zakon pro forme zbog Evropske unije i Studije o izvodljivosti, ostaje da se vidi. Vlada se bavi ovakvim nemogućim zakonima, umesto da se bavi akterima afera "Erikson", "šećerne afere", afere sa "Fijatovim" vozilima, itd. Zato se podrška Vladi vidi kroz svakodnevne ankete, koje možete da pročitate u novinama. Niti ko može da pretpostavi u Vladi Srbije koliko će Srbiju koštati eventualno sprovođenje ovakvog, po radikalima nesprovodljivog, zakona, niti ko pokušava da sagleda krajnju sumu koja će biti potrebna za namirenje oštećenih građana i institucija. Razmislite, kolege poslanici, o Vojvodini, da se ne desi da se Srbi kolonisti izbacuju iz kuća zbog folksdojčera, kojima ćete velikodušno vratiti imovinu, jer novca u državnoj kasi za to nećete imati. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo, ovaj predlog zakona o prijavljivanju oduzete imovine i član na koji je podneo amandman gospodin Momir Marković, poslanik Srpske radikalne stranke, gde se govori o datumu od kada važi prijavljivanje oduzete imovine, koji kaže da se ovaj član briše, još je jedno upozorenje od mnogih koje smo do sada čuli od strane poslanika Srpske radikalne stranke. Hoću da kažem da je ceo zakon, kao što je većina mojih kolega rekla, besmislen i skandalozan. Hoću da kažem još jedan primer: imao sam priliku pre 15-20 godina da sretnem jednog čoveka iz Koceljeve, koji mi je pokazao zemlju površine možda 200 hektara i rekao mi da je vlasnik cele te zemlje postao jedan čovek, na taj način što je proširivao svoje imanje prisilno oduzimajući od ljudi koji nisu hteli da mu prodaju tu imovinu, fizički ih je prisiljavao i pravio velike štete tim ljudima. Znači, onaj ko se suprotstavljao, morao je biti eliminisan. To je slika iz tih davnih vremena, čime hoću da kažem kakvim sve vi ljudima hoćete da vratite imovinu. Od tog čoveka, vlasnika te velike imovine, pre 15 godina, ostala je samo jedna stara baba, što znači da nema naslednika koji bi mogao da traži povraćaj te zemlje. Na toj površini sada ima, praktično, dva sela. Vidim ovde da nema nijednog predstavnika iz Ministarstva, koji treba da brani ovaj projekat zakona. Gospodin Dinkić je dobio zabranu od svog šefa, gospodina Labusa, jer on ima "kratak fitilj" i dođe vrlo brzo u polemiku sa poslanicima Srpske radikalne stranke, pa onda izazove dodatne probleme i za svoju stranku i za Vladu. Prema tome, on jednostavno ovde ne sme ubuduće da bude u prvim klupama, gde bi trebalo da se nalazi. Kada bismo vršili konfiskaciju zemljišta u ovom savremenom dobu, sadašnjoj situaciji, jasno, gospodinu Kariću, Labusu, Dinkiću i novokomponovanim bogatašima DOS-a svakako bismo imali mnogo štošta sa egzotičnih ostrva da oduzmemo, a i ovde u samom Beogradu i šire u Srbiji. Zato kažem da je ovaj vaš zakon besmislen. To govori i sama reakcija ovog naroda, u javnosti je njihovo mišljenje već poznato, tako da sam projekat ovog vašeg predloga svakako nema smisao, koncepciju i realnost zbog čega bismo morali da vratimo tu oduzetu imovinu. Na sreću, mali broj ljudi je oštećen, onih kojima treba da se vrati zemlja, u odnosu na veliki broj onih kojima bi se sada napravila šteta kada bi seizvršila denacionalizacija i povraćaj zemlje. Zato smo mi, poslanici Srpske radikalne stranke, izričito protiv ovako lošeg predloga. Hvala.
Hvala. Pre nego što budem odredio pauzu, jedno obaveštenje: sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije održaće se u 14,15 časova u sali u prizemlju. Određujem pauzu do 15,00 časova.
Poštovane koleginice i kolege, nastavljamo rad. Molim vas da pre početka popodnevnog dela sednice utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Nastavljamo rad po amandmanu na član 11. koji je podneo narodni poslanik Momir Marković. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Aleksandar Đorđević nije tu. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman na član 11. koji je podneo naš poslanik Momir Marković vam daje do znanja, on vas upućuje i on vas vodi tamo gde vi ne želite. Znamo mi, vaše želje jesu puste i neostvarljive. Ovaj amandman ne dozvoljava da ovaj predlog zakona zaživi za osam dana, mi znamo da on neće zaživeti ni posle 88 dana, odnosno ni posle 888 dana, jer vi ćete već za 100 dana morati da raspišete vanredne izbore. Nećete moći, a nećete ni smeti da date odgovor na pitanje šta dalje sa Kosovom i Metohijom. Biće vam lakše da reagujete u maniru "nismo mi odavde", a da to pitanje reši neko drugi, a to ćemo sigurno rešiti mi srpski radikali. Znamo mi, srpski radikali, kako je ta imovina u prošlosti oduzimana. Znamo da je ondašnja vlast i država načinila istorijsku nepravdu prema našim građanima, ali to vam je i u životu tako; kad jednu biljku sečete više puta u glavu ona biološki oslabi i počinje da se suši. Šta sam hteo reći ovim primerom, vi iz toga izvucite zaključak. Znate li koliko bismo se mi ovim zakonom u budućnosti bavili, znate li koliko je sada tih porodica u progresiji, znate li vi da sadašnja vlast ne može da prati ni elementarne plate državnih službenika? Da li vam je to jasno? Šta će tek biti kad nam pristignu anuiteti MMF-a i banaka kojima smo dužni? To su samo detalji bez kojih Vlada ne može dalje. Tri dana se mi ovde nadmećemo ko će da pogodi u žicu i da žica pukne i da se ovaj zakon nađe negde tamo kao puknuta struna na primu. Ovaj zakon je kvazizakon. Ovaj zakon niko ozbiljno iz Vlade ne podržava, a i ne prati ga već od početka rada ove skupštine. Znaju u Vladi da on nije dobar i da ih je sramota da bilo šta kažu u njegovu odbranu. Govorili smo vam da treba da vratite, a i sada to potenciramo, svu imovinu našoj pravoslavnoj crkvi na Kosovu i Metohiji, ali vi i dalje upotrebljavate vaše krilatice koje vam šalju vaši nalogodavci, tako da od toga nema ništa. Pošto sam poslanik iz Srema znam sve šta je bilo u tom delu Srbije, znam kako je patio naš seljak posle rata, znam da su našim porodicama oduzimali tanjire, viljuške, kašike, konje i fijakere, debele svinje, vinograde i voćnjake; znamo mi da su i glave padale u to vreme, da se mnogi nisu ni vratili sa robije. Svemi to znamo, a znamo da vi sada ovim i sličnim zakonom ne možete nadoknaditi štetu i ublažiti boli za tom oduzetom imovinom. Samo iritirate stare rane, a znajte, kad procure stare rane, one više bole od onih prvih rana. Šta to činite, šta vam sada to treba, zar niste sami svesni da je ovaj zakon obična prevara i laž? Znate da je imovina u Hrvatskoj imovina naših ljudi, pa tu nije vremenska distanca prošla, ćutite, ništa ne preduzimate. Zašto? Znate da je imovina u Bosni imovina naših ljudi, pravite se nevešti i tu ništa ne preduzimate. Zašto? Video sam iz voza krive brazde i nesloženi plug na njivama naših Srba po selima uz prugu na Kosovu i Metohiji. Ko to ore i ko to gazi njihove njive, idite dole na Kosovo i Metohiju i vidite to, i recite ovde u parlamentu da se zalažete i da ćemo se zajedno izboriti za te naše njive na Kosovu i Metohiji. Zar to rudno blago za koje su nam Englezi plaćali koncesije mi sada da damo tamo nekim ljudima koji su se spustili sa albanskih vrleti? Nije to tema ovog zakona, ali on je debelo povezan sa tim. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, navikli smo mi u ovom parlamentu na kojekakve predloge Vlade Republike Srbije, na kojekakve prevode, uglavnom loše, i svaki put kada ste donosili loše zakone mi srpski radikali smo vas upozoravali, skretali pažnju, i u načelnoj raspravi i kroz amandmane, sa zaista iskrenom željom da se donese zakon koji je primenljiv i od koga će koristi imati građani Srbije, jer valjda zbog toga smo i mi ovde, a i Vlada Srbije. Svaki put kada niste prihvatali naše sugestije dešavalo se da nekoliko meseci nakon izglasavanja zakona shvatite i prihvatite da smo bili u pravu i da zakon zaista ne može da se primenjuje. Onda ste uglavnom išli na predloge o izmenama i dopunama tih istih zakona i svaki put u te izmene i dopune ugrađivali ono na šta smo vas mi upozoravali u toku rasprave o nekom zakonu. Kada je u pitanju amandman na član 11, gde je kolega Marković tražio da se briše ovaj član, u obrazloženju Vlade stoji da amandman ne može da se prihvati jer ovaj član, u skladu sa Ustavom, mora da postoji u zakonu. Reći ću vam da je ovo jedini član ovog predloga zakona koji zaista jeste u skladu sa Ustavom. Jeste tačno da zakon kada se donese na Narodnoj skupštini mora da se objavi u "Službenom glasniku", mora da posle određenog broja dana, odnosno osam dana, po Ustavu, stupa na snagu. To ne bi bilo sporno da nisu sporni svi oni prethodni članovi ovog zakona. Iz tog razloga smo predložili da se i ovaj član briše, zato što ovaj zakon ne sme da stupi na snagu. Ne sme da stupi na snagu iz više razloga. Govorite o nekakvom evidentiranju nekada oduzete imovine, a i dan-danas to radite. Da li znate da je Svetotrojičnoj crkvi u Zemunu oduzeta jedna zgrada, da je bez pravnog osnova uknjižena jedna lažna uknjižba i da niko od nadležnih u Ministarstvu ne reaguje? Da li znate da je Nikolajevskoj crkvi u Zemunu takođe oduzet jedan objekat, a govorim šta se dešavalo u ove poslednje četiri godine. Da li znate da je kod crkve u Batajnici izgrađen veliki crkveni dom i da sada gradske vlasti pokušavaju da oduzmu taj dom, jer navodno ne ispunjava neke, njima znane, uslove? Sve su to, između ostalog, razlozi zbog kojih ovaj zakon nikada ne sme da stupi na snagu. Ne sme da stupi na snagu ni zato što je ovaj zakon jedna prevara, obmana građana Srbije. Ne sme da stupi na snagu zato što ovaj zakon ne znači vraćanje oduzete imovine, već samo nekakvo evidentiranje koje u suštini ne znači ništa. I, ovim amandmanom želeli smo da pokažemo principijelni stav Srpske radikalne stranke o pojmu denacionalizacije, odnosno naš negativni stav prema denacionalizaciji. Pitam se šta će vam uopšte ovaj član 11? Šta će vam uopšte zakoni, kada ne primenjujete ni one zakone koji su poodavno na snazi? Da nije tako, da je ovo pravna država i da se primenjuju propisi pravne države, onda je sigurno da bi javni tužilac reagovao, paralelno sa javnim tužiocem Švedske, kada se saznalo za aferu ″Erikson″. Ako do danas nije znao o kome se radi trebalo je da pogleda onaj fotorobot u srpskom "Nacionalu". Mene zaista neodoljivo podseća na Miroljuba Labusa. I, pitam ja vas kakva je to vlada, dame i gospodo, čiji potpredsednik Vlade uzima 13,5 hiljada dolara? I, što je najbitnije, taj novac je uzet u vreme kada je Miroljub Labus bio opozicioni političar. Postavljaju se tu razna pitanja. Kako je on to znao, taj ko mu je dao pare, da će Miroljub Labus biti uskoro u vlasti? Da li su Miroljub Labus ili taj iz ″Eriksona″, koji je već na optuženičkoj klupi, možda vidoviti, ili ih je CIA uredno obaveštavala o tome šta će se dešavati posle tih izbora u Srbiji? Dame i gospodo, vidim da ste se uskomešali na ovo. Imate razloga zaista, vi koji ste u skupštinskoj većini. Neprihvatljivo je da ne reagujete na ovakve stvari, da ne reagujete na potpredsednika Vlade koji se obrukao za 13,5 hiljada dolara. Pitanje je koliko je onda dolara i evra u pitanju u vreme kada je potpredsednik Vlade, kada je vlast, kada je ovo radio još u periodu opozicije.
Dakle, nakon ovog izlaganja pravo na repliku ima Miloljub Albijanić, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, sa nekima ne vredi polemisati, jer toliko prljavo govore da je to van svake mere. Prvo, ništa od rečenog nije tačno. Drugo, ja sam diplomirani matematičar, završio sam Matematički fakultet. Ćerka gospodina Labusa je takođe završila Matematički fakultet sa prosekom 9,62. Takvih studenata na Matematičkom fakultetu ima jedan u generaciji. Stanford, prestižni univerzitet u svetu, imao je tu čast da primi takvog studenta. Dakle, na konkursu koji je raspisao taj prestižni univerzitet ćerka gospodina Labusa je imala 700 bodova od maksimalnih 730. Preskočila je crtu za 70 bodova. Pokazuje se da država Srbija, a to vidite i na takmičenjima iz matematike, fizike i astronomije, ima izuzetne studente. Nije valjda situacija da država Srbija sprečava da izuzetni budu još bolji. Umesto da takve studente država Srbija stipendira, nagrađuje, pospešuje da budu još bolji i da rade ovde, naši studenti su u prilici, i to dobroj prilici, da dobijaju stipendije iz čitavog sveta, zato što su vanserijski. Još jednom ponavljam da Labus sa tim nema nikakve veze, da sve insinuacije nisu tačne. Ali, ja vas ozbiljno pitam, pošto ste u stanju da takve laži izgovarate za skupštinskom govornicom – dokažite vi meni da vi niste ubili Zorana Đinđića. Pa, je l′ treba da se na ovaj način međusobno prozivamo? Je l′ treba ja vas na ovaj način da prozivam? Kako vas nije sramota da takve neistine iznosite za govornicom? Kako vas nije sramota da stalno istinu okrećete? Kako vas nije sramota; pa, u ono vreme u kome ste vladali zemlju ste doveli na rub propasti, a sada nas želite da ovde optužujete da smo krivi za ovu situaciju u državi, koja nije najbolja ali ide sve bolje, pomera se ka Evropskoj uniji. Vidite i sami da je danas stigla potvrda pozitivne ocene Studije izvodljivosti. Vama ne preostaje ništa drugo nego da ovde za skupštinskom govornicom iznosite prazne priče, koještarije i da pokušavate da zamajavate građane. Ali, ja vam kažem – neće vam to uspeti. Neće. Budite uvereni, građani vide i znaju ko ovde radi, a ko pravi cirkus od ove skupštine. Što se tiče G17 plus ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Albijaniću.) Završavam. Što se tiče G17 plus, mi smo ponosni što je Srbija na evropskom putu. Ponosni smo što je za to zaslužna Vlada Republike Srbije i ponosni smo na svoje lidere, koji su časni i pošteni ljudi i vode ovu zemlju u Evropu. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, izvolite. Samo vas molim da kažete član Poslovnika koji reklamirate.
Gospodine Markoviću, dok sedite na tom mestu u obavezi ste da vodite računa o Poslovniku, a bogami i o zdravlju narodnih poslanika, pošto ovom čoveku malopre izgleda zaista nije bilo dobro. Za njegovo dobro trebalo je da ga prekinete. Moglo je svašta da se desi za ovom govornicom. Dakle, povređen je član 100. Poslovnika Narodne skupštine. Nisam govorila ništa prljavo. Iznosila sam podatke koji su već javni u Srbiji, evo kažu (pokazuje naslovnu stranu "Kurira") – krije se iza ćerke, i potvrdi to gospodin koji je pokušao da odbrani Miroljuba Labusa. E, sad zaista ne znam u kom svojstvu. Govorila sam o Miroljubu Labusu, čoveku koji, koliko znam, ovde nema ni portparola ni advokata, a i ako ima, taj nema pravo za ovom govornicom u tom svojstvu da nastupa. Dakle, nisam govorila ništa prljavo, ali je prljavo da potpredsednik Vlade uzme 13,5 hiljada dolara. Prljavo je da potpredsednik Vlade obavlja nekakve tajne razgovore sa predstavnikom "Danona" u pokušaju da uzme neke milione, koji su mu izmakli. Prljavo je da potpredsednik Vlade učestvuje u šećernoj aferi. Mnogo toga, zaista, u državi Srbiji nažalost jeste prljavo. Ali, gospodinu koji je pre mene govorio želim samo da kažem da ja nikoga ne optužujem. Ja iznosim ono o čemu cela Srbija već tri dana bruji. Švedska takođe, hvala koleginice Jovanović, i Švedska o tome bruji. Ali, samo se pitam i ponavljam svoje pitanje – gde je nama javni tužilac? Da je javni tužilac radio svoj posao, da je u ova tri dana od kada se priča o aferi Miroljuba Labusa i 13,5 hiljada dolara reagovao, možda je za ova tri dana mogao da utvrdi činjenicu, pa da danas imamo ili Labusa u zatvoru ili u novinama izvinjenje da on to nije uradio. Ako je gospodin Labus mogao da pozove javnog tužioca, mimo svih mogućih zakona i propisa, na onu, sećate se, fantomsku sednicu Vlade, kada se raspravljalo o akcijama "Knjaza Miloša" – tada je mogao da pozove javnog tužioca, tada je mogao da nagovori javnog tužioca da se oglasi, ničim izazvan – zašto onda do sada nije predsednik Vlade to uradio, valjda i predsedniku Vlade smeta da mu se o potpredsedniku pišu ovakve stvari. Zašto neko ne upozori javnog tužioca, zašto ne kaže neko javnom tužiocu da gleda televiziju, da čita novine, jer je on u obavezi i ako na taj način dođe do nekih podataka da to ispita, jer ovo zaista nije mala stvar. Činjenica je, 13,5 hiljada dolara i nisu pare, ali za potpredsednika vlade u prljavom poslu ne valja, ni za potpredsednika, ni za vladu, a ni za državu Srbiju.
Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, htela bih samo par reči o amandmanu. Da li mogu samo da zamolim baš izrazite dobacivače ponekad da smirite, a ovi koji ponekad dobace, njih ne morate, samo one koji baš stalno dobacuju da malo primirimo, jer nije dobro zbog ugleda parlamenta, misliće neko da smo svi takvi. Znači, htela bih samo da zamolim da se ova govornica stvarno koristi za analizu zakona koji je dosta važan; ovaj zakon bi trebalo da reši problem restitucije i denacionalizacije. Odlično znate koliko se stranka G17 plus zalagala da se ovaj zakon što pre stavi na dnevni red. Kao preduslov donošenja tog zakona mi danas imamo jedan vrlo važan zakon i to sam htela da vam kažem. Dakle, to je zakon koji treba da definiše evidentiranje oduzete imovine. U tom smislu želela bih da kažem da ovaj amandman, koji sam po sebi nema nikakvog smisla, jer kaže da se briše član 11. koji zapravo predstavlja prelazne odredbe, takođe dokazuje da zapravo definisanje ovakvog amandmana najčešće služi da pojedini poslanici izađu i kažu bujicu neistina. Onda bih samo njih pitala – kako bi to izgledalo kada bismo mi danas, da smo dobili dnevni red za sledeći Administrativni odbor, iščitali sve optužbe za sve one narodne poslanike koji su zatražili da im se primeni imunitet. Zamislite šta bi to značilo kada bismo mi sada ili kada bih ja u okviru današnjeg dnevnog reda čitala sve moguće krivične tužbe i sve moguće sudske procese za neke od naših kolega. Ne računajte da će G17 plus tako funkcionisati, od nas računajte samo na jednu profesionalnu i kolegijalnu saradnju. Zato vas molim da ovaj amandman na član 11. ne prihvatite i da podržite ovaj zakon u celosti. Hvala.
Replika, narodni poslanik Momir Marković. Gospodine Markoviću, vi imate reč; ako hoćete, uzmite reč. Gospodin Krasić ne može da dobije reč, jer nije tražio ni po Poslovniku ni repliku, već je tražio da govori o amandmanu. Ako hoćete, uzmite reč, a ako ne, ne morate.
Gospodin Krasić je tražio repliku pre mene i ja bih molio da sada izađe gospodin Krasić, a ja ću posle.
Gospodine Markoviću, kada vi budete vodili sednicu vi ćete odrediti ko će kada govoriti. Ako hoćete da se javite za reč, izvolite, a ako ne, onda ste odustali od replike. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Markoviću, bilo bi dobro da pogledate taj podsetnik, ja sam ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke povodom ove tačke dnevnog reda i javio sam se za repliku odmah posle gospodina Albijanića, jer je izneo niz uvreda na račun SRS-a. Krenuo bih redom, da objasnim o čemu se radi. Sasvim je normalno da kada skupštinska većina blokira raspravu o poverenju vladi, pojedinim ministrima... Znate i sami da ste ovde praktično skinuli sa dnevnog reda ili niste dozvolili da uđe u dnevni red rasprava o Mlađanu Dinkiću, znate i sami da postoje brojni izveštaji anketnih odbora o aferi zvanoj struja, o aferi "Knjaz Miloš" i o drugim aferama. Moram samo da vas podsetim – kako se pomene koja afera, nezaobilazno ime i prezime je Mlađan Dinkić i Miroljub Labus. Hteo sam više da repliciram zbog toga što je gospodin Albijanić neprimereno u svojoj replici na izlaganje gospođe Radete počeo da priča o ćerki gospodina Labusa. Nemojte da mešate rodbinu u nešto što je čisto politički odnos. Postoje novinski članci, postoje izveštaji da se švedska vlast interesuje za tog bivšeg ministra, a sadašnjeg člana Vlade; sudeći po onome što su mediji objavili, svi su se prepoznali. Naravno, čim je krenula prva informacija, čim se pomisli na pare, zna se da su tu Mlađan Dinkić i Miroljub Labus i to nikakvo čudo nije. Ako je sve to tako čisto kao što reče jedan od mojih prethodnika, zašto se izbegava rasprava; dajte raspravu, tu će da se poentira strahovito. Ali, čini mi se da se ovde primenjuju neki čudni aršini. Ta ista stranka je pre godinu i po dana zdušno iznosila stavove o Bodrumu, o Janjuševiću, o Kolesaru i o drugima, pa se na isti način kao mi zalagala za to da se uvrsti to u dnevni red. Budite objektivni kada ste na vlasti i kada ste u opoziciji. Naravno da je javnost šokirana ova dva-tri dana zbog tekstova koji su objavljeni u novinama. Zamislite, neko je kao opozicioni političar garantovao šta će da radi kada bude na vlasti, znači neko ga je projektovao kao buduću vlast. Doduše, to se uklapa u ono što SRS zastupa kao principijelni stav povodom 5. oktobra, paljevine dve zavese itd. Nemojte da izbegavate raspravu, otvorite tu raspravu, raspravili bismo to za dan ili dva, rešili te probleme, krenuli bismo dalje. A, građani Srbije, budite sigurni, sve ovo slušaju, gledaju, pamte, sabiraju, oduzimaju i čekaju dan kada će biti izbori i tada će kazniti ili vas ili nas. Zašto se onda plašite?
Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodni govornik, moj uvaženi kolega, da kažem, reče da je vrstan matematičar, diplomirani matematičar; vidim da matematika svima ide dobro od ruke, već pretpostavljate na šta mislim. Ja sam isto diplomirani, ali nisam matematičar, nego sam završio srpski jezik i književnost, time se ponosim, pa pošto ne znam da računam, imam prazan džep i čistu radikalsku dušu. Počeću svoj govor u stilu svoje struke – ko na brdo ak' i malo stoji, više vidi no onaj pod brdom. Vi ili stojite na brdu pa nećete da vidite da ovaj zakon ne valja ništa, da je ovo samo farsa ili ste stvarno pod brdom, pa ne vidite još ništa. Mislim da je ceo zakon bespotreban, suvišan i ovaj amandman na član 11. normalno da treba prihvatiti; samim tim, čim se ovaj amandman prihvati, zakon pada u vodu. Nemoguće je, gospodo, u ovom zamešateljstvu ispraviti sve. Možda mislite da mi srpski radikali želimo da opstruišemo Skupštinu, ali verujte da se mi studiozno pripremamo za svaku tačku dnevnog reda i zato u ovolikom broju izlazimo da bismo nešto radili u korist građana i da vam sasvim dobronamerno skrenemo pažnju da ovaj zakon nije dobar i da ovaj amandman treba usvojiti. Iz ovog zakona možda bi trebalo izdvojiti član 10, preformulisati ga i bio bi prihvatljiv, da se crkvama vrati imovina. O tome će biti reči kasnije. Da li se sve može vratiti? Moram ovde malo emotivno nastupiti – pitam vas da li se može vratiti moje oduzeto detinjstvo, moje dečaštvo i deo moje mladosti. Ja sam kao dečak od dve godine bio u logoru. Kome da tražim, da prijavim da mi se vrati to što sam izgubio? Kome da prijavim što mi je otac otišao u tom ratu? Čast mi je, sa ponosom ovde govorim da mi je čast što sam ubacio karticu i rehabilitovao svog oca u ovoj skupštini i neka mu je slava.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan.
Dame i gospodo, želim da podsetim sve prisutne da razgovaramo ovde o amandmanu na član 11. ovog zakona. Razgovaramo danima o amandmanima SRS-a, koji su svi isti – član taj i taj briše se. Što se tiče člana 11, on sadrži odredbe koje kažu kada će ovaj zakon stupiti na snagu. Iste ovakve članove imaju svi zakoni koji su usvojeni u ovoj Narodnoj skupštini, pa i oni koji su usvajani u doba kada je SRS bila na vlasti; pisali su iste takve članove, a sada prave amandmane. Želim da kažem sledeće: ovde se radi, to je svima jasno, o opstrukciji. Zašto? Zato što danima raspravljamo o nekim stvarima. Gospođice Jovanović, ne priliči vam da dobacujete mlađim muškarcima za govornicom; molim vas, nemojte. Ovom opstrukcijom sprečava se rasprava o zakonu koji je sledeći na dnevnom redu, kojim se omogućava starijima od 15 godina da se leče u inostranstvu. To neka znaju naši građani, da mi ovde dane gubimo raspravljajući o amandmanima da se član taj i taj briše, dok oni čekaju na zakone i na izmene zakona koji su im i te kako bitni. Ovde se dalje provlače neke laži i čita neka žuta štampa. Ovim lažima se želi reći, izgleda, da nadarena deca funkcionera ne smeju da dobiju stipendije zbog toga što su im roditelji na tim mestima, jer je to odmah sumnjivo. Žalosno je što se zaboravlja da su se upravo takve stvari, ali ne izmišljene nego istinite, dešavale do 2000. godine, da su se dobijali stanovi, školarine i školovala deca na svim mogućim mestima na ovoj kugli zemaljskoj i to nikoga nije zanimalo, a ponajmanje ove dušebrižnike iz "Kurira" i sličnih žutih novina. Molim sve prisutne, one koji bi da raspravljaju o ovom besmislenom amandmanu i ostale, da se vratimo na temu, da zaboravimo više ovaj amandman i da krenemo dalje sa dnevnim redom, da radimo nešto što nam svima priliči u ovoj skupštini, nadam se svima.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvalan sam što gospodin Marković nije opominjao prethodnog govornika i neke druge koji su sa ove govornice pokušali da uvrede poslanike Srpske radikalne stranke. Moj prethodnik je odavde pokušao na najbrutalniji način da uvredi jednu damu, tobož neko će njemu nešto da dobacuje. Možda vam negde dobacuju, ali ne morate te znakove da mi dajete, ja tu gestikulaciju ne razumem. Možda neki drugi razumeju. Sigurni budite da vam takve žene kao što je Nataša Jovanović nikada ne bi dobacivale, mnogo ste daleko od njih i mnogo ste ispod njih i ne biste imali nikakve šanse, ali je sramota da na ovakav način zloupotrebljavate govornicu i sramota je da neko ko bi trebalo da bude džentlmen na taj način vređa žene. Vidim da vam je smešno, lepo se zabavljate. Pokradete celu državu, otmete narodu sve što stignete, pa umirete od smeha. Milina jedna koliko vam je to smešno. Narod razmišlja, hleba nema da jede, ali pošto ste pokrali sve srpske pare rešili ste i švedske pare da kradete. Malo je bilo sa srpskim parama i mislite da je to rešenje, pa se smejete, lepo vam je. Lepo vam je kada kažete – dokažite da niste ubili Zorana Đinđića. Došao sam da vam dokažem. Da jesmo, valjda biste gonili nekog od srpskih radikala za to, pretpostavljam da ne biste prećutali da neko počini tako veliki, težak i strašan zločin. Računam da biste vi kao legalisti i neko ko hoće da godi kriminalce, zločince svakako po službenoj dužnosti gonili nekog od onih koji učestvuju u tom ubistvu. Tamo ne vidim nijednog radikala, a bogami, što se vas tiče, oko srpskih para svuda ste. Sada vidim da ni Švedska nema mira. Namerili ste se na jednu od najmoćnijih kompanija, još i to da opljačkate i onda možete Nobelovu nagradu da dobijete, kao što ste rekli. Kada se ustanovi Nobelova nagrada za pljačku, mislim da ste vi prvi laureat, bez ikakve sumnje. Što se Srpske radikalne stranke tiče, mi ćemo vam dokazati nešto drugo. Mi smo danas u opoziciji i onog trenutka kada dođemo na vlast nadležni državni organi govoriće o onome što ste vi radili. Zato samo budite spokojni, imajte mira, nemojte da pokušavate da vređate dame zato što to nije ni ljudski, ni muški, ni džentlmenski, nego izađite politički na duel, ako možete da ih pobedite, a Nataša Jovanović, Vjerica Radeta, Gordana Pop-Lazić, sve naše dame iz poslaničkog kluba SRS-a u političkom smislu mogu za doručak da vas pojedu. Nemojte da se sekirate, mnogo toga će vam se dešavati ubuduće, a uskoro se spremajte ne da dokazujete, jer će državni organi dokazivati koliko je srpskih, a koliko švedskih para otišlo, vaše će biti da se branite. To će vam biti jedini posao.
Replika, poslanik Miloljub Albijanić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ako se prisetimo ranijih vremena, u prodavnicama su bili prazni rafovi, redovi za mleko i hleb; baš kad dođem na red, a imam malo dete, nema mleka. Ovi danas nas kritikuju, u situaciji kada se zemlja obnavlja, kada se standard koliko-toliko podiže; kritikuju nas oni koji su doveli zemlju na rub propasti, baš ti koji su nas terali da stojimo u redu čekajući hleb i mleko, a da ne stignemo, ili da budemo zadovoljni što smo ga našli. Danas pravite prosek i kažete da se za prosečnu platu može toliko i toliko kupiti, kažete – u ovoj zemlji je katastrofa, ništa ne valja. Ne kažem da je dobro, ali daleko vam lepa kuća, za vas i vaše vreme. Ima ona parola, kada je Milošević bio pred padom – puk′o je. Gospodo radikali, ova vlada je izdejstvovala jedan dokument koji je danas potvrđen u EU, a to je pozitivna ocena Studije o izvodljivosti. Meni je jasna vaša nervoza, jer vodimo zemlju u budućnost, a vi bi, svakako, vašom retorikom i pričom da vratite zemlju u prošlost. Pojavljuje se situacija u kojoj oni koji su upropastili zemlju danas pričaju o promenama i o tome da će današnja vlast da upropasti zemlju. Kako vam nije jasno, gospodo radikali, da posle dobijanja pozitivne ocene Studije o izvodljivosti postoji jasno zacrtan evropski put, a za vas samo jedna jedina poruka posle svega ovoga – pukli ste.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da nisam razumeo ovaj prvi deo izlaganja gospodina Albijanića. Da li je on to govorio o svom koalicionom partneru? Ne verujem da bi se neko usudio da kritikuje svog koalicionog partnera. Vama Vlada zavisi od onih koje ste malopre napadali. Srpska radikalna stranka je dve godine bila sastavni deo Vlade Srbije. U ono vreme koje ste vi napadali, to je deset godina, bili su oni koji danas vas podržavaju. Vi njih kritikujete, kritikujete svoje partnere. Kakva je to vlast u kojoj partneri jedni druge tako javno kritikuju? Vi kritikujete njihovog predsednika i kažete da je puk′o. To je previše. Zanimljivo je da nema nikoga da se pobuni i da kaže jednu jedinu reč. Ja ću da vam kažem. Ne znam ko je puk′o i šta vam to znači, ali izgleda mi kao da ste gotovi. Izgleda mi kao da više niko ne zna šta se zbiva u Vladi, šta se oko nje dešava, jedino narod zna šta mu se u državi događa. Nemam ništa protiv što ste izašli da kažete nešto što ste uradili. Neću da kažem da je sve katastrofa, kao što neću da kažem da je nešto idealno, ako to nije. Sada sasvim ozbiljno da vam odgovorim. Naši građani imaju mnogo problema, mnogo muka, jedva krpe kraj sa krajem. Od tog vašeg papira ili bilo čijeg papira nemaju ništa. Ljudi i dalje svoju decu jedva prehranjuju, penzioneri nemaju svojim unučićima bilo šta da daju. Za to teško da će im pomoći i koalicija sa onima koji su odgovorni za te rafove o kojima govorite, ali ne znam kakve to veze ima sa Srpskom radikalnom strankom. Sa druge strane, moram još nešto da vam kažem, kad već govorite o EU – izgleda da ste rešili baš sve vrednosti Evropske unije da uzmete. Ovo iz Srbije što je do sada moglo, moglo je, ali nije Švedska van EU, Švedska je u EU, Norveška je van EU. Vodite računa, to može krupne posledice na zemlju da ostavi, kad neko otima od članice EU; plašim se da može da nam se dogodi da nam uskoro kažu – ne možete, jednu od najmoćnijih kompanija EU uspeli ste da opljačkate i ona je ostala bez svojih značajnih prihoda i to predstavlja veliki problem. Kad smo već kod toga šta kaže naš narod i toga kolika je, tobož, nekad inflacija bila, baš u vreme kada smo tu vladu rušili, tadašnju socijalističku, pa nekada govorite kako je bilo prazno u vreme ne znam ni ja čega, kad ste imali malo dete. Mnogi od nas imaju malu decu, i pravo da vam kažem, ne mislim time da se služim, da vam govorim šta, kako i na koji način se ko od koga sklanjao i ko je čak i decu morao da sklanja iz ovog grada kad ste vi mislili da zavodite vašu demokratiju. Dabogda se to vreme nikada ne ponovilo. Što se tiče toga "daleko vam lepa kuća", kaže naš narod, naš narod ima jednu bolju poslovicu "ko laže, taj i krade". To bi građani Srbije mogli da primene na mnoge koji izgovaraju različite vrste neistina sa ove govornice i kojima je neistina osnovni princip političkog delovanja. Da ne govorim o onima koji su uzimali novac, a da se ne zna ni kako, ni zašto i da se ne zna, na kraju krajeva, koliko je to sve koštalo ovu zemlju i ove građane. Ovo ne iznosim zbog toga što je bilo kome krivo, što je neko zavidan ili pakostan zbog toga što neko ima. Ne, ovo govorim zbog toga što su građani Srbije i što je Srbija mogla da ima mnogo više da nije bilo vas.
Replika, poslanik Miloljub Albijanić.
Gospodine Vučiću, vi ste valjda jedan od tih predvodnika narandžastih radikala. To je jedna totalitarna grupa. Objasniću vam šta to znači. Totalitarna grupa ima vrlo često potrebu, to radi ovde za govornicom, da izgovara korisnu laž i pokušava što više puta da je ponavlja. Ta poslovica "ko laže, taj i krade" odnosi se na vas. Drugo, da vam malo provetrim sećanje. Niste vi nikada tokom devedesetih godina bili opozicija, već je vas napravila državna bezbednost za potrebe vlasti, dakle, da vas upotrebljavaju kad im je za šta volja. Ne bi bilo logike da samoproklamovani vojvoda pobedi jednog uvaženog srpskog pisca, nego su izbori bili namešteni. Tako ste se vi pojavili na političkoj sceni, u Rakovici. Što se tiče priče o tome kakvo je današnje stanje, zaista se mogu složiti da Vlada i odgovorni ljudi sve rade da to stanje poprave, stanje u koje ste vi doveli ovu državu, zajedno sa drugima. Lepo vi nama pričate demagoške priče, a kada ste se udomili na vlast, udomili ste se u svakom pogledu. Ali, prođe jedno vreme, pa vam je sada teško da plaćate telefonske račune. A, podsetiću narodne poslanike i građane da na Administrativnom odboru vrlo često imamo temu – imunitet. Gle čuda, među tim ljudima najviše je radikala, što je neko nekoga pretukao, što je nešto proneverio, uradio, što ima krivičnih prijava protiv vas, i po službenoj dužnosti traže da se imunitet skine. Manimo se tog dogovora da treba sve poslanike na jednak način štititi, kada se vi lopovlukom i dalje bavite. Kako vas nije sramota da prozivate časne i odgovorne ljude ovde u Skupštini? Kako vas nije sramota, pitam vas. Objasnite vašu poziciju u tom pogledu, u pogledu krivičnih prijava. S druge strane, stalno se pokušava, na određen način, da se relativizuju uspesi ove vlade, koja zemlju vodi u Evropsku uniju. Što god vi radili, što god pokušavali, kako god vi ovu studiju umanjivali, ona ima svoju istorijsku vrednost za državu Srbiju. Vlada Republike Srbije i poslaničke grupe skupštinske većine, zajedno sa G17 plus, zemlju vode u Evropu, a vi ovde kukajte, plačite, razvlačite, radite što god hoćete, ali mi ćemo to uspeti. To je suština.
Replika, poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, lepo je slušati Miloljuba Albijanića, posebno kada povisi ton, rekao bi čovek – evo ga, nešto ojačao, posebno u biračkom telu, milina jedna. Reći ću mu sve što ga interesuje. Što se tiče telefonskih računa, očekujem da mi to plati "Erikson", to je 50.000 puta manje od onoga što je Miroljub Labus pokrao. Dalje, što se tiče krivičnih prijava, imam ih negde oko 55-60, optužnica, krivičnih prijava, ne znam ni ja čega. Nisam video da neko može nešto da mi kaže, a nigde se nisam na imunitet pozvao, bar ne do sada. Tako da vam kažem, ne morate da se sekirate zbog toga. Od raznih vaših i Đelićevih idiotskih prijava o tome kako radnicima delim bonove, koje nisam ni video, a nisam ni potpisao, nego zato što sam bio na čelu Ministarstva odgovaram, zbog toga što me tuži Cane-Žabac, zbog toga što me tuže drugi, treći, peti, deseti, ne brinem ništa, sve ovi vaši finansijeri. Drugo, ne znam ko nas je pravio; majka me je rodila, pretpostavljam da je otac u tome učestvovao, a što se tiče toga ko je vas pravio, to je teško ustanoviti.
Gospodine Vučiću, nemojte spominjati na taj način, rekli smo da nećemo lično da iznosimo.
Kako nemojte, on je o tome govorio, da me je neko pravio. On je govorio da me je pravila državna bezbednost.
Dozvolite, ja kao predsedavajući smatram da ste ...
On je rekao da me je pravila državna bezbednost.
Dozvolite da završim.
Evo, ja kažem, mislim da je to radio Anđelko Vučić...
Gospodine Vučiću, kao predsedavajući, smatram da ste povredili član 100. Molim vas, obratite pažnju na dostojanstvo Narodne skupštine. Kada bude predsedavao neko drugi možda će imati drugačiji kriterijum, najlepše vas molim da nastavite na način koji neće vređati Narodnu skupštinu. Izvolite.
Što sam ja, gospodine Markoviću, povredio, kada je on rekao da je mene pravila državna bezbednost? Samo pitam ko je njih pravio i ništa drugo. Što se tiče državne bezbednosti, pravo da vam kažem, sa njima nikakvog posla nisam imao, niti znam ko su, gde su, šta su. Vidim da ima nekih tu, koji se nešto petljaju, hvale se da imaju sa G17. Nemam blage veze o čemu se tu radi. Ne znam šta ste hteli time da nam kažete. Ako imate bilo šta, izađite pa kažite konkretno, ne morate da mudrujete previše. Još nešto, vi ovde pričate o tome – časne, čestite, poštene ljude; sada vam kažem, hajde ljudi, ako imate, ako želite bilo gde, na bilo koji način, pošto pričate o krivičnim prijavama, to je još iz 2000. godine, još ste u tom svetu, pet miliona, pa svi postupci traju. Čekam za Šljivančanina da me osude za neki dan što sam učestvovao u grupi koja vrši nasilje nad policijom, ili ne znam šta već, ne znam tačno kako se zove krivično delo, nije ni bitno. ... Jeste, zato što sam hvatao takve lopove kao što ste vi. Za to ću posebno da idem u zatvor, baš tako. Na kraju, u okviru ove replike, evo, ja vas čekam, ljudi, na vlasti ste, hapsite, radite sve što možete i sve što hoćete. Ja vama neću da pretim, niti mogu, niti želim. Posebno ne želim vašim porodicama nikada ništa loše. Ali, jednu stvar vam obećavam – za krađu, lopovluk i uništavanje Srbije moraćete da odgovarate, u skladu sa zakonom. Spremite se, taj dan se približio.
Molio bih da nastavimo rad po amandmanima. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Srpska radikalna stranka želi amandmanom na član 11. da spreči štetne posledice ovog zakona. Naime, gospodo, upustili ste se u jednu avanturu, za koju ne znate kakve će rezultate imati. Donosite zakon koji ima za cilj popis imovine. Kako ćete sprečiti potomke folksdojčera u Vojvodini da prijave oduzetu imovinu? Hoćete li reći da su njihovim precima bila uskraćena sva građanska prava, bila oduzeta imovina; pa i ovima koji traže pravo na nasledstvo na isti način je bilo uskraćeno građansko pravo i na isti način nije bila oduzeta imovina. Kako ćete sprečiti neke potomke koji će se javiti da su naslednici begova? Kako ćete sprečiti one koji će tražiti pašaluke? Čitava Srbija je 500 godina bila vlasništvo begova i paša. Gde ćete to vi povući granicu? Koja je to godina granica? Kakvi su to osnovi realne granice? Hoćete li samo da zamažete oči, da kažete – evo, mi smo ti koji popisujemo, evidentiramo one kojima je oduzeta imovina, a na bazi te evidencije nanećete toliko zlo većinskom stanovništvu u Vojvodini da niste svesni toga. Već uveliko potomci folksdojčera ističu svoj zahtev i pred Savetom Evrope da im se vrati imovina, da im se nadoknadi imovina. Vi i vaši politički istomišljenici organizujete autobuse, bukvalno kolone potomaka folksdojčera da obilaze Vojvodinu i da obeležavaju. To su oni naslednici, potomci pripadnika čuvene divizije ″Princ Eugen″, što je ojadila srpske krajine. Postoje šanse da vas sprečimo u donošenju ovog zakona, ako naiđemo na razumevanje većine u ovom parlamentu. Ima nešto što Srpska radikalna stranka sada, u ovom trenutku ne može da spreči, a to je vaš lopovluk i kriminal. Ne može da spreči; kada vam se deca školuju u inostranstvu vi odmah nađete sponzora, pa taman to bio i onaj koji se bavi telekomunikacijama, kao što je "Erikson". Ali vama to nije bitno, vas ne interesuje firma, vas interesuje da vam deca studiraju u inostranstvu, da se tim hvalite, kako su dobri. Naravno da su dobri, kada imaju finansijsku logistiku od svetskih kompanija, kada je to samo za napojnice 13, 14 ili 15.000 dolara dnevno da troši jedno dete. Šta će, mora da je rasipnik na mamu. Ne zameram pojedinim kolegama iz vladajuće većine, koji, braneći ovaj predlog zakona, posežu za argumentima utemeljenim i u ovom predlogu, a i u realnim činjenicama. Ne zameram ni kolegi Albijaniću. On je čovek koji kasni ה/2. To je 180 stepeni. On sada priča o 90. godini. Nije on kriv. Najveći problem kod njega je udaljenost centra za razmišljanje i za reprodukciju. Centar za razmišljanje mu je u donjem delu leđa, a za reprodukciju na ramenu.
Molim vas, kolega, nije duhovito, nemojte, molim vas.
Nije, ali je poučno. Ne mogu da razumem šefa poslaničke grupe ...
Dobro, ovo je bilo duhovito, sveukupno nije dostojanstveno. Molim vas, moram da vodim računa o redu na sednici, budite ljubazni.
...koji izlazi za ovu govornicu i sa tolikom mržnjom govori o Srpskoj radikalnoj stranci. Mržnja vas ne vodi nikuda, dragi moj kolega, ne vodi, trebalo je da naučite od svog predsednika stranke. Njega je Zoran Đinđić izbacio iz svoje vlade kada je video koliki je kriminalac, kada je video kakav je prevrtljivac. Pa, ljudi koji su ostali u toj stranci neka vam potvrde. Evo, gospodin Marković je jednim delom, doduše usmenim predanjem, bio upoznat sa tim. Nemojte plakati, branite ovaj zakon argumentima, iznosite činjenice, a ne kada nemate argumenata, nemate činjenica, vi odmah kažete – radikali su krivi što je ubijen taj i taj. Nisu, gospodo, nemojte unapred da kukuričete, možete da završite u loncu. Još nije istraga završena.
Replika, narodni poslanik Miloljub Albijanić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ne vredi ljudima pričati, ne vredi, ali izgleda da ću ja vas radikale dovesti na meru. Dakle, kao što znate, sva tela u prirodi imaju prirodnu potrebu da se hlade. Svaki sistem, i politički, ima potrebu da ide u haos. Radikali su se devedesetih godina priklonili toj prirodnoj potrebi i zemlju doveli u haos. Kako bismo zemlju popravili i uredili, kao što za tela moramo da ulažemo energiju da bismo im povećali temperaturu, tako isto i za svaki politički sistem i za rad u državi moramo da angažujemo stručne ljude, radne ljude da situaciju popravljaju i da ne dopuste mogućnost da ovakvi kao što su radikali zemlju upropaste i dovedu u haos. Vidite u kakvoj se situaciji nalazimo. Znam da vam je demagogija jača strana. Znam da vam je prazna priča jača strana. Znam da vam je korisna laž najjača strana. Ali vama ne vredi ništa. Građani Srbije treba da znaju da je na delu opstrukcija u Narodnoj skupštini Republike Srbije. U skladu s tim, molim skupštinsku većinu, izgleda da je sazrelo vreme da se skupštinski Poslovnik menja kako bismo ove doveli na meru. To je suština. Građani treba da znaju da vi nemate nikakav cilj. Imate li neki konkretan predlog? Imate li predlog nekog zakona, predlog rešenja nekog problema? Nemate. Najveći broj amandmana glasi – brisati to i to, da nema ništa. Ali i kada je bilo ništa, podsetiću vas na reči vladike Nikolaja Velimirovića, kada su pokušali, a radili su tako da mu stave papir sa temom, a jednog dana papir prazan, a on kaže – sa ove strane ništa, sa ove strane ništa, i bi Bog i stvori nebo i zemlju. A mi smo ovde da radimo, da državu popravimo i da zemlju odvedemo u Evropu.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić. Molim vas, gospodine, molim vas, manje strasti. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, nešto je nervozan gospodin Albijanić; kažu ljudi – Laki je malo nervozan. Izgleda da bi da tuče ljude. Mi nismo za tuču. Vi možete i to. Mi hoćemo pameću, znanjem i obrazovanjem da vas pobeđujemo, naravno. Ali nemojte da brinete, gospodine Albijaniću, nešto nas noge za bežanje ne služe, pa ćemo biti tu, ne brinite, sklanjati se nećemo ni od toga. Što se tiče onoga što ste govorili, moram da vam kažem da vi opet napadate svoje tužne koalicione partnere. Jadni oni ćute, ne odgovaraju ništa, ne znaju ni šta da kažu. Opet ih optužujete, na najstrašniji način svoje koalicione partnere iz SPS-a optužujete, što je stvarno sramota. Moram vama nešto da kažem, opet ste ovde pričali o Nikolaju Velimiroviću i govorili o tome kako nema cilja, ništa s jedne, ništa s druge strane, pa ćete vi da nas dovedete u red i da nas dovedete na meru. Kolika nam je mera? Reći ću vam, sve nas narod dovodi do prave mere. Trenutno nam je mera na negde oko 40%, a vama negde oko 2,4%. To su nam mere. To su jedine koje ja razumem. Drugo, nisam shvatio, pretpostavljam da će gospodin Marković objasniti šta je značilo ono – neki rad, energija i neka toplota i neko čudo, nisam to baš shvatio, temperatura tela i nešto slično, ne znam kakve to veze ima sa narodnim poslanicima i sa bilo kim. Valjda su građani Srbije razumeli. Što se druge stvari tiče, gospodine Albijaniću, građani Srbije znaju jednu stvar, vaš cilj je ovakav ili onakav, politički. Imate pravo da ga ostvarujete, imate pravo da se za njega borite. Ono što nemate pravo, nemate pravo da otimate od građana Srbije. To je ono na šta nemate pravo. Evo, da kažemo da nikada ništa ni po kojoj temi nismo rekli i da sve ove godine, ili ćutimo ili govorimo ne znam ni ja šta ili imenom kojim biste vi to nazvali, ali jedna stvar je apsolutno istinita – narod i građani Srbije bi bili veoma zadovoljni ostvarenjem jednog cilja... Izgleda, koalicioni partner se naljutio. Pita da li krade Labus ili ne krade Labus, a nije pitanje šta su oni nekad radili, gospodine Albijaniću. To je tema: krao Labus; i ja kažem. Dakle, da završim ovu rečenicu: jedan cilj je veoma značajan za građane Srbije, a to je da se oslobode kriminala i korupcije. Zato što je cilj da se oslobode kriminala i korupcije, zato će te mere biti još izraženije. Jedni će ići preko 40%, a neki će ići ispod 2,4%, koliko sada imaju. I, na kraju, pošto ste govorili o totalitarnim, narandžastim ili ne znam kakvim, možda i žuti, zeleni, plavi, crveni, kakvi god hoćete, ali, za razliku od vas, nemamo račune ni na Maršalskim ni na Sejšelskim ostrvima, ne mogu da se setim koja su ono vaša. Što se tiče udomljavanja, ne znam u kom stanu živi Miroljub Labus – u onom petosobnom, od 170 kvadrata što je dobio od Saveza komunista, pardon od SPS-a i Skupštine grada? Da li je od njih dobio? Da li je od njih dobio, i to u centru grada. I dosta je bilo više da vi o tome pričate; pet miliona puta sam nešto čuo i ćutimo o tome. Ćutimo, a vi pokradoste sve što ste stigli, gde god ste stigli, na način na koji ste stigli. I, mala vam je Srbija, koliko kradete, pa ste sada i na Švedsku prešli. Biće za vas mala i Švedska koliki ste vi lopovi. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Miloljub Albijanić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče imovne karte gospodina Labusa, on je i pre stupanja na dužnost potpredsednika Savezne vlade, a i sada, imao istu imovnu kartu kao i danas, za razliku od vašeg stupanja na vlast i danas. To je, dakle, jedna velika razlika. I postoji jedna ogromna razlika, a to je - da je znao da ćete takvi biti, nikada vas ne bi ni pustio da položite ispit. S druge strane, kada pogledamo kakvo je vreme bilo nekada i sada - bezakonje je ključna reč koja se tiče vaše vladavine. Klasično bezakonje. Otimačina - druga ključna reč koja se tiče vaše vladavine. Progon ljudi - ključna reč koja se tiče vaše vladavine. Tukli ste ljude na ulicama -ključna reč koja se tiče vaše vladavine. Dakle, jedno društvo u kome je vladala opšta nesigurnost, u kome je strah bio glavni argument vladavine. A danas, šta danas radimo? Danas čitamo pozitivnu ocenu Studije izvodljivosti, gde se kaže - razvoj demokratskih institucija, zakonodavna aktivnost u Skupštini; gde se kaže - primena zakona; gde se kaže - razvoj, sloboda; gde se kaže - sloboda kretanja ljudi, robe, kapitala i usluga.Šta je od tih sloboda bilo ranija? Ništa. Dakle, sada imamo na jednoj strani normalno funkcionisanje demokratskih institucija, za razliku od vremena kada ste vi pokušavali da žarite i palite, ali isključivo progonom i batinom. Kako vas nije sramota da dođete za ovu skupštinsku govornicu i da govorite, a radili ste zatvaranje novinskih kuća. Sećate se vi toga dobro. Sećate se progona po Srbiji u to vreme. Sećate se tuče prosvetnih radnika, studenata, taksista i svega drugog. A danas berete plodove demokratije, gde se kaže da se poštuju ljudska prava; gde se kaže da imamo unapređen dijalog sa Evropskom unijom itd. Kada pogledate, kada odmerite dve strane medalje, jasno se vidi u kakvom društvu živimo i kakvo društvo želimo da napravimo. A želimo da budemo porodica evropskih naroda. Želimo da i te stvari koje ste vi radili ostavimo za prošlost, da ih zaboravimo, a vi stalno pokušavate na to da nas podsetite. Ali, ne vredi vam. Evropski put je zacrtan.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam znao da bi me gospodin Labus danas oborio. Mislio sam da on pošteno procenjuje, ko zna, ko ne zna. Nekada sam desetku dobio kod njega iz Političke ekonomije, ali izgleda da bi me sada, zbog drugačijeg mišljenja, oborio, kako to kaže gospodin Albijanić, ali šta da radim. Možda bi, ali ne verujem i ne mogu to da kažem [[komentari iz sale se ne čuju]] Da. Gospodin Labus je nekada bio dobar predavač na Pravnom fakultetu i bolje da je ostao na Pravnom fakultetu. Kao što vidite, ne mogu da budem baš kao vi i ne mogu da idem toliko daleko i toliko nisko. Davno je bilo, ne znam tačno kada sam polagao, ali mislim da od tada ima 15 godina. Što se tiče problema u Srbiji koji su bili, žao mi je što opet napadate vaše koalicione partnere iz SPS-a. Žao mi je što oni, tužni, ne odgovaraju na to, ali šta da radimo. Valjda će i dalje da vas podržavaju, iz meni nepoznatog razloga. Samo vi njih napadajte. Samo govorite šta su sve radili, kako su vladali, na koji način, šta se sve zbivalo. Ne mogu sa vama baš da se složim oko toga, ali ako vi to kažete za svoje koalicione partnere, onda tu stvarno neću da se mešam. Pretpostavljam samo da ti koalicioni partneri hoće u jednom trenutku i nešto da kažu, ali izgleda neće. Ali, izgleda da biračima hoće da kažu - stvarno je sve bilo loše, sada smo mi izgleda neki novi, izgleda neki drugačiji, pa je samo izgleda Milošević loš. Ko zna šta je u pitanju. Doneo sam ovde da vam pokažem nešto ozbiljnije, nešto o čemu zaključke nije donosila ni SRS, ni bilo ko drugi, te da ne možete da kažete da je to naš politički obračun sa vama i da mi hoćemo nešto da vam prebacujemo. Ovo je (u rukama drži materijal) izveštaj nekoliko međunarodnih organizacija iz oblasti zdravstva, na francuskom jeziku, u kome se u naslovu kaže, ključna reč, pošto ste pominjali nekoliko ključnih reči, ključna reč u maju 2005. za srpsko zdravstvo, znate koja je – korupcija! Korupcija - to je ključna reč. A 2005. godine, ako se ne varam, nisu srpski radikali na vlasti. Neki drugi su na vlasti. Neki drugi iz Vlade Srbije danas upravljaju, ne samo Ministarstvom zdravlja, nego kompletnom politikom ove zemlje. I još nešto, pošto ovde izgleda svaki put, kako vam se približava kraj izlaganja, počnete da vičete, da bi valjda to dobilo na snazi, što treba da izgovorite, i ovako, prilično nas preplašite, svaki put razmislimo da li ćemo da izađemo iz ove sale, da pobegnemo, da se sklonimo, mnogo ste opasni postali, gospodine Albijaniću, pa računam da to neće dugo da traje, jer biste mogli neke druge mere da počnete da primenjujete, koliko ste žestoki i koliko ste ozbiljni u svemu tome. Te vas molim da obratite pažnju na to, da ne zastrašujete ovde više narodne poslanike, jer zaista to više nema nikakvog smisla. Niko od nas ne može, pobogu, sa vama da se obračunava, toliko ste moćni, snažni. Pa, šta vam je ljudi, mi hoćemo samo na kriminal i korupciju da vam ukažemo, ništa drugo. Nemojte da se brinete zbog toga. I još nešto, gospodine Albijaniću, pošto ne mislim da je smisao u tome da ceo dan potrošimo sa vama u zaludnoj raspravi, a da se neki drugi izvuku iz svega toga i da kažu kako oni nisu mnogo krivi, a da ste samo vi krivi, a oni su mnogo dobri, svi oni sa kojima sedite danas u Vladi jednako su krivi. I istu odgovornost nose. A najviše su krivi što su vas pustili da sve preuzmete pod svoju kontrolu, da sve radite što vam je volja, kako vam je volja i na način na koji vam je volja, i što će uskoro lozinka za ulazak u Vladu Srbije, od onoga - kuc, kuc, nekadašnjeg, ili od zvona na kapiji Vlade, da bude - znate koja, Erikson, umesto - zvec, zvec, biće - Erikson. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak, po Poslovniku?
Javila sam se za reč po Poslovniku, član 99, i zaista bih zamolila da se nekako govori u Skupštini o dnevnom redu. Ne kažem, malo sam inspirisana bila i sama da nešto zapitam. Naime, zašto se baš priča o zdravstvu i da pitam da li pojedini poslanici znaju iz čijih redova je doktor koji je svojevremeno bio suspendovan zbog zlostavljanja, ne smem ni da kažem koga.
Samo sam dužan da dam odgovor. Vi znate, gospođo Bošnjak, a i svi poslanici, da predsedavajući ne može da utiče na sadržinu diskusija, jer kada god je predsedavajući to pokušao uglavnom se izrodilo u mnogo goru situaciju. Dakle, sve ostaje na narodnim poslanicima, i ukoliko oni žele da se pridržavaju dnevnog reda i da svoje diskusije prilagode nekim osnovnim normama pristojnog ponašanja, oni će to uraditi, ukoliko neće - neće, i predsedavajući je tu nemoćan. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada god čujem nekog svog kolegu narodnog poslanika kada prilično promuklim glasom počne da viče i svaka druga rečenica mu je SRS, mogu da zaključim samo dve stvari: ili je kriminalac, ili je bolestan. A konkretan predlog koji je tražio, po meni je za početak, da ide da se leči, a tužilac neka se pobrine za one druge konkretne predloge. Taj isti poslanik reče da je ovaj amandman koji je podneo poslanik SRS besmislen. Kada pročitam zakon vidim da je amandman odličan, glasi - briše se. Takav vam je zakon, nešto što ne može da se primeni, nešto što ste izmislili da lažete ljude, neka predizborna obećanja koja ne možete da ostvarite, pokušavate kroz jedan ovakav zakon da zamažete narodu oči i to je cilj ovog zakona. Sa tim galamite već godinu dana od kada ste na vlasti. Mnogi su počeli da špartaju i da mere tu svoju staru imovinu, pa sada delimo Srbiju ponovo na dva dela, na one koji traže nekakvu imovinu i na one koji su sada već uplašeni i koji imaju tu imovinu u ovoj državi, a nisu ni krivi ni dužni što je imaju, jer su je dobili u takvom vremenu, jer su ostali bez svoje zemlje, neki su ostali bez roditelja, bez porodica. Sada je nekome palo na pamet da navuče 10, 20 ili 30 hiljada glasova da bi imao jedan ili dva poslanika više i da laže narod po Srbiji, i to je cilj ovog zakona. Samo bih da vas podsetim šta ste sve obećavali. Obećavali ste, baš ta stranka za koju mogu slobodno da kažem da je privatno preduzeće, smanjenje nekakvih taksi; da li ste ih smanjili – niste. Obećavali ste smanjenje poreza, a jeste li ga smanjili. Ne samo da niste smanjili, nego ste uveli porez na hleb, na meso, na mleko, na brašno, na vodu, na semensku robu, jeste i na jaja, a to ste verovatno želeli da se osvetite svom starom sponzoru Miodragu Kostiću, odnosno mislim na "Krmivo produkt". Pa je neko pomenuo ovde i hleb i mleko, pa kaže - u vreme kada je bila SRS bili su redovi. Možda su i bili, sada ih nema, ali se zato manje hleba proizvodi, manje se proizvodi mleka. A zašto? Ne prodaje se, nema ko da kupi. Tada je mogla sirotinja da kupi hleb da se prehrani, a sada ste joj i to pravo oduzeli. Sada hleb može da kupi samo onaj ko ima puno para, jer je koštao četiri dinara pre 5. oktobra, a sada je 25 ili 30 dinara. A da li su plate 800 posto veće nego tada – nisu. Ko želi da polemiše neka izađe za govornicu, a ko se plaši neka dovikuje iz klupe. Da li su to rezultati vaše vlasti? Znači, sirotinja je mogla da kupuje. Da li ste svesni da sada sirotinje ima mnogo više i kako vreme odmiče i kako vi vladate biće je sve više i više, tako da je ovaj zakon koji ste predložili samo najobičnije zamazivanje očiju kod izgladnelog i iscrpenog naroda.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladimir Homan.
Reklamiram povredu člana 99, gde se kaže - svaki govornik je dužan da priča o temi koja je na dnevnom redu. A pošto već ne priča, nego priča o nekim obećanjima, da i sam kažem šta ste vi obećavali. Obećavali ste Srbiju na granicama Karlovac, Karlobag, Ogulin, Virovitica. Vama sam rekao nešto za dobacivanje već jednom, ali izgleda da vam to ne koristi. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Magarče jedan.) Osim toga, tražim opomenu za ovog nepristojnog poslanika. Ko je magarac? Magarci ste vi što meni dobacujete.
Izvinjavam se, zaista. Molim vas, i vi što dobacujete i govornika bih zamolio stvarno da ovih 20 minuta izvedemo na odgovarajući način. Ovo se ipak prenosi putem televizije i mislim da šaljemo užasno lošu poruku poslednjih sat vremena ovog zasedanja. Izvolite. Gospodin Homan.
Što se tiče drugih stvari, recimo da je hleb skup i da treba puno para da bi se hleb kupio. Što se tiče skupoće hleba u naše vreme, sada treba para da se kupi hleb, ali ne treba puno vremena da se čeka, ne treba puno mišića da se tučete sa ostalima koji čekaju na to malo hleba što ima da se kupi. Rekli ste malopre da znate koja je naša politika, kakva je, za šta se zalažemo i čemu težimo, i to su vrednosti G17 plus, vrednosti ove vlade, vrednosti koju nam priznaje i EU. Tamo se u toj studiji, pozitivnoj studiji, ukoliko ste je čitali, a pošto je prevedena na srpski verovatno ste mogli da pročitate, govori se o reformama koje počinju posle 2000. godine. Niko ne spominje period pre 2000. godine, kada je vaših veličanstvenih 17 ministara bilo u vlasti, u Vladi Republike Srbije. I šta ste vi tada sa tih 17 velikih ministara uradili za Republiku Srbiju, šta ste uradili za njene građane; uradili ste ono što ste znali i što ste mogli. Bilo bi bolje da niste uradili ništa, ali nažalost svašta ste uradili i posledice toga mi osećamo i danas.
Replika, poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam ništa protiv što vi niste, iako je sa ove govornice, ne meni ili poslanicima, već ako hoćete damama, ovaj čovek rekao da su magarci. Gospodine, ne znam kako se prezivate, ne zato što želim da vas omalovažim, nego zaista ne znam, nemojte da se ljutite zbog toga. Da vam kažem nešto, nikada to niko sa ove govornice ni za koga nije izgovorio. Dakle, svašta dobacujete odande kada sam za govornicom, takođe je tačno da i mi vama kažemo ono što mislimo o vama, ali sa ove govornice to nikada niko nije izgovorio. Da li je to vaš argument za to da ste lopovi da kažete - magarci ste. Ali, šta ćete, možda smo i konji, i zebre, i antilope, i ovakvi i onakvi, ali nismo lopovi kao vi, u tome je razlika između nas i vas. Govorite, pošto vidim da geografiju ne znate, ne znate ni raspored mesta, možda vi mislite da Jasenovac nije srpsko mesto, možda mislite da Gračac ili Udbina nisu srpska mesta. Izvinite, jesu i danas, ali to je vaš problem, ne moj. To je problem Srba, za koje jedan narodni poslanik ne zna ni da postoje, ni da žive. Što se drugih stvari tiče, oko Studije izvodljivosti; voleo bih da se takmičimo i vidimo ko zna i ko govori više stranih jezika, jer mislim da ste hteli da nas omalovažite. Slučajno sam imao sreću ili nesreću čak jedno vreme da živim u inostranstvu, pa eto ne kao mnogo talentovan i ne kao mnogo pametan, pa sam nešto i naučio, a nisam imao stipendiju nikakvu drugu sem stipendije za razvoj naučnog i umetničkog podmlatka Republike Srbije, koju sam dobio još kao srednjoškolac. Nisu mi javljali to mobilnim telefonom, nije bio "Erikson" umešan, niti je trebalo nekome tendere da dajem za to. Što se toga tiče, nadam se da nam Studiju izvodljivosti nisu poslali na švedskom jeziku jer znam da biste to samo vi razumeli, na jednoj od dve varijante, i znam da niko drugi u ovoj zemlji ili bi vrlo teško mogao da zna šta tu piše sem vas. Ono oko "Eriksona" računam da niko drugi ne zna, niti je mogao da bude umešan. Očekujem da uskoro uskočite u priču oko "Nokie". Teško Finskoj ako se vi dočepate tendera za "Nokiu". Teško i drugim zemljama ako se vi dočepate bilo kakvih ponuda i zato bi dobro bilo da dođe do promena, bez obzira na to da li smo mi zebre, kamile, magarci, konji, ovakvi ili onakvi, kako ste to već lepo rekli za poslanike SRS. To što ste rekli za dame govori o vama, govori kakav ste džentlmen, govori kakav ste čovek i kakvog ste kućnog vaspitanja. Kada izgubite živce ne znate šta drugo da radite nego da vređate. Izađete pa vređate, pa govorite - životinje su ili ne znam šta. Ali, moram da vam kažem da sam ponosan na to i veoma srećan što vama ne mogu da kažem da ste životinje. Nažalost, vi ste nešto što jeste sramota za ljudski rod, a to su lopovi i kriminalci. Zato što ste lopovi i kriminalci uskoro vam sleduje politički kraj i zaslužena kazna naroda.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nadica Momirov.
Kolege narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 100. stav 1, koji kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Ovde od strane poslanika SRS ne da se ne poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, nego se vrši tortura nad ostalim poslanicima, a posebno poslanicima G17 plus. Javnost je dužna da zna da mi ovde trpimo torturu, da se na hodnicima psujemo, gde nam se kažu takve ružne reči, gde se provocira neverovatno, dobacuje se najružnije što se može zamisliti. Isto tako to rade na hodnicima, to rade za govornicom javno. Istovremeno, prozivaju određene političke stranke da su lopovi, kriminalci itd. Međutim, svima je poznato da je SRS na vlasti u većini, dosta lokalnih samouprava, a posebno u Vojvodini. Ja sam iz Vojvodine. Vojvodinom su harali i pljačkali godinama. Sada su oni neprijatelji Vojvodini, neprijatelji Srbije, neprijatelji svih građana. Sada imamo SRS u Vojvodini koja je preuzela odgovornost i sada ćemo da vidimo kako će SRS da vlada. Možemo već danas da pitamo građane Vojvodine da li im je bolje, da li je bolje Novom Sadu od kada je SRS na vlasti, da li imaju više para, da li bolje žive, da li imaju bolje puteve, da li su izgrađeni mostovi. Šta ste uradili? Ništa. Opljačkali ste jednom već, opljačkaćete ponovo. Svaki put kada se SRS nađe na vlasti pljačkaće ovu zemlju. To je činjenica i to ne možete nikada da pobijete time što ćete govoriti da su svi drugi lopovi. To nije tačno. Mi imamo konkretne rezultate koji su vidljivi, stoje na papiru i to vidi ko hoće da vidi. Takođe, ko hoće da vidi, videće šta SRS radi u Vojvodini i šta radi u Srbiji, tamo gde je na lokalnoj vlasti.
Imamo dve povrede Poslovnika, narodni poslanik Milka Silajev i narodni poslanik Zoran Anđelković. Zatim replika narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Gospodo poslanici, ovo što se događa je strašno. Svi uzajamno treba da se stidimo pred našim građanima koji su za nas glasali. Mi smo trošak za ovu državu. Kako se ponašamo? Umesto da svakog dana donosimo sve više zakona kao zemlje iz našeg okruženja, mi jednostavno energiju trošimo u međusobnim sukobima. To nije u redu. Hvala na komplimentu i na primedbama. Hoću, smiriću se, u pravu ste. Gospodo, ogromna Bugarska, Rumunija, idu na reorganizaciju i rekonstrukciju svojih javnih preduzeća. Mi smo tek na početku. Ogromni poslovi nas čekaju. Šta mi radimo? Mi amandmane razvlačimo užasno mnogo, vreme trošimo, a ono ide kao pesak kroz ruku. Nije to dobro. Koliko smo vremena proveli na Zakonu o semenu, a koliko provodimo sada? To nije u redu. Zadnja reč o nama i o našem radu biće reč naroda, a vreme je i istorija, pa će sigurno da kažu.Ovo je strašno da nama tabloidi nameću teme. Nama "Kurir" nameće temu, a oni pišu da bi se izdržavali. Zar mi nemamo nivo selekcije? Zar ne umemo da odvojimo šta je dobro za našu diskusiju, šta može da nas vodi napred. Izgleda da ne umemo i to je strašno. Normalno je onda da u takvim uslovima svi mladi počinju da mrze ovu zemlju i svi hoće da idu iz ove zemlje, i treba ih razumeti, kada ne umemo da napravimo zemlju u kojoj bi mogli lepo da žive. Ovo je prelepa zemlja, ali nemamo snage da napravimo da bude još lepša. Mogu da vam kažem da je i moja ćerka otišla i koristila stipendiju. Imala je prosek 9,6 i nije mogla da se zaposli u ovoj zemlji, završila elektrotehnički fakultet. Nije našla posao u ovoj zemlji i šta je mogla da radi? Jednostavno je preko Interneta našla stipendiju. Evropa vapi za pametnom decom. Stvara im uslove da tu studiraju. Tada nisam bila na vlasti i nije mogla da dobije posao, iako je bila super student. To je žalosno. Ima mnogo pametne dece. Mi jesmo narod koji ima izrazite individualističke osobine, ali nažalost nemamo smisao za organizaciju države i to je strašno. Moramo da se opametimo, ovo ovako više ne može. Čeka nas ogroman broj zakona. Kuda nas to vodi? Bugari rade, njihov parlament radi i vikendom, i bezbroj zakona prave, a mi jedan zakon rastežemo strašno mnogo. Neefikasni smo, nije to dobro. Molim vas, uzimimo se u pamet i da budemo efikasni za dobrobit Srbije, ove prelepe zemlje.
Gospođo Silajev, po Poslovniku sam dužan da vam odgovorim, ali samo mogu reći da delim vaše mišljenje i takođe apelujem da pređemo na konstruktivniji rad. Izvolite, gospodine Anđelkoviću.
Dame i gospodo, za ljubav je potrebno dvoje. Ako se ovde dvoje vole, nemojte nas treće da mešate u to. Mi ne volimo u toj grupnoj ljubavi da učestvujemo. Prema tome, kada se raspravljate i svađate se, vi se svađajte među sobom. Ali, ako već raspravljate o hlebu, tačno je, mi smo 1993. godine imali sankcije i mi se toga ne stidimo. Znamo zbog čega smo ih imali. Ne stidimo se ni svega onoga što je bilo 1993. godine. Podsećam vas, mi smo 1993. godine imali 101 poslanika, a u decembru 1993. godine, sa tom inflacijom i sa takvom kupovinom hleba, dobili smo 121 poslanika. Želim vam da vi sa ovakvom ekonomskom politikom dobijete 100 poslanika umesto 30 i koliko imate. Isto tako, tada je narod čekao i kupio je hleb, imao je od čega da kupi. Danas narod, nažalost, nema od čega da kupi hleb. Nije bitan red, nema od čega i ne dolazi u red, ne dolazi pred prodavnicu. Ovde smo slušali ministra za rad, koji je govorio kako se povećao broj zaposlenih za 80 hiljada, od 2000. do 2004. godine. To je laž, to nije tačno. Podaci Nacionalne službe zapošljavanja govore da je 1. januara 2001. godine bilo 717 hiljada nezaposlenih, a sada je 978 hiljada. To je ekonomska politika. Dajte da govorimo o toj ekonomskoj politici, da vidimo šta je za te tri godine stvoreno u ovoj Srbiji, koliko je ljudi nezaposleno, koliko se njih nije ni prijavilo na SIZ. Nemamo organizovanu državu. Imali smo organizovanu državu. Pitajte komuniste kako su napravili dobru državu. DOS je došao i ukinuo sve, upropastio sve. Kada demontirate državu, ne može da se stvori država i da se preorganizuje za par meseci. Nemojte da demontirate sve što funkcioniše, da bi mislili da ćete da napravite nešto bolje, ako ne znate bolje da napravite. Sačuvajte ono što funkcioniše i onda pričajte o tome šta ste danas vi radili. Šta smo mi radili - bili su izbori. Šta smo radili, tako smo prošli. Toliko smo dobili i zadovoljni smo sa tim. Vi konačno rešite ovaj problem. Vratimo se na temu. I sam bih voleo da vidim kako ćete da vratite tu imovinu koju obećavate. Glasaćemo za ovaj zakon zato što on ništa ne znači, nikom ništa ne vraća, ali hoću da vidim taj novi, kad hoćete da vratite nekome, pa da zadužite sa 50-60 milijardi buduće generacije. SPS nikada neće glasati da se zemlja zaduži za novih 50-60 milijardi dolara, kad ne možemo da vratimo sedam milijardi. Ali, o tom-potom. Dajte da rešimo ovo i dajte malo rešite tu ljubav među sobom, možete i u hodnicima, ali dajte da završimo, konačno, posle 10 dana ovaj zakon.
Replika, poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo hoću da ispravim nekoliko stvari što je gospođa iz G17 plus izgovarala sa ove govornice. Nikada vam niko nije rekao nijednu ružnu reč u hodniku, ni vama, niti bilo kojem poslaniku ne vaše stranke, nego bilo koje stranke u ovom parlamentu. Uvek vrlo pristojno i ljubazno razgovaramo. Nemojte da izmišljate, jer to je sramota. Ako hoćete da vam se niko od naših ne javlja, nema te vrste problema. Nećemo ni dobar dan više da vam govorimo, ali nemojte da izmišljate sa ove govornice, da biste oprali onoga ko je ove dame nazvao magarcima. Vi ćete da govorite o toj pristojnosti ili o ne znam čemu! Vi ćete nekome da govorite o tome ko će kako poslanicima da se obraća! Sa druge strane, izgleda da vi ne poznajete političku scenu Srbije. Izgleda da vi ne znate da je na vlasti u Vojvodini trojni pakt koji nema veze sa SRS. Na vlasti je trojni pakt: Tadić - Čanak - Karić. U vojvođanskoj vlasti nema nijednog srpskog radikala. Srpskih radikala ima u nekoliko gradova širom Vojvodine. Kad pominjete asfaltiranje puteva i ulica, da vas obavestim, upravo mi je stigla poruka da sutra kreće mnogo parnih valjaka u Novom Sadu. Sutra u 13,00 časova je zakazan početak asfaltiranja mnogih prigradskih mesta. Da obavestim građane Novog Sada, da znaju da im od sutra kreće akcija asfaltiranja u mnogim prigradskim mestima, sutra tačno u 13,00 sati. Sa druge strane, još pre dva meseca je krenula akcija obračuna sa korupcijom i kriminalom. Ta akcija se nastavlja. Mnogi koji su krali i otimali od građana, ali ne zato što ih mi ne volimo, ne zato što oni drugačije misle, ne zato što pripadaju vašoj ili nekoj drugoj političkoj stranci, već zato što zaista jesu u tome učestvovali. Ne onako kao Đelić, kad mu padne na pamet, pa mi posle toga kaže: dobro, znaš, nije to baš za sve, to je moralo onako. Ne, nego ako ima neki ozbiljan dokaz, ako ima neka ozbiljna stvar, onda će taj da ide pred nadležne državne organe. Takvih, kao što vidim, danas ima mnogo. Kad govorite o toj pljački u prethodnom periodu, ona je baš možda na području Vojvodine bila najizraženija. Zato je veoma značajno da sledeći put na pokrajinskim izborima pobede srpski radikali. Samo zbog sistema nisu dobili apsolutnu većinu, a to je da se u drugom krugu, za onu polovinu koja se bira po većinskom sistemu, svi ujedinite protiv SRS, pa zato posle toga na jedvite jade nakalemite nekako tu većinu. Dakle, sledeći put će ipak biti mnogo drugačije i ljudi će želeti otpor i obračun sa pljačkašima, sa onima koji zemlju uništavaju. Tačno je, sa vama se slažem u jednoj stvari: nema ničeg novog, građani Vojvodine ne žive bolje. Naprotiv, građani Vojvodine, što se toga tiče, nisu skinuli nijedan lanac ni katanac, kako im je obećano. Građanima Vojvodine se ništa nije promenilo, nastavila se ista vlast kakva je bila i ranije, nažalost. To je ono što je tačno. Jedino što nije tačno je da u tom poslu učestvuje SRS. Nažalost, mi smo opoziciona politička stranka u tom parlamentu, iako smo nekima koji danas tvore vlast na pokrajinskom nivou rekli da bismo želeli da vladamo sa njima, da preuzmemo odgovornost, da pokažemo da to može drugačije, da pokažemo da to može bolje. Ali, oni to nisu želeli. Oni su po svaku cenu hteli da uđu sa DS u vlast, da je oni tvore i da mogu na taj način da upravljaju, da oni mogu da rade šta žele. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, vreme.) Hvala vam na ljubaznosti, gospodine Markoviću. Mi poštujemo volju građana Srbije, kao što poštujemo i volju građana Vojvodine i nikada oko toga nećemo da pravimo problem. Nemojte da iznosite neistine ovde, nemojte da govorite ono što zaista nije tačno. Molio bih vas da izađete i da kažete kada vam je bilo ko od nas u hodniku bilo šta ružno rekao, kada vas je bilo ko na bilo koji način pogledao, a ne još ne znam šta učinio. Prosto, to je nešto što pokazuje kako i na koji način pokušavate da vladate, kako i na koji način se služite perfidnim trikovima, a nikada ništa za zemlju i za narod da ne uradite.
Gospodine Vučiću, znam da čekate 18,00 časova, ali nije korektno, već pet minuta govorite. Pustite da govore i drugi do 18,00 časova. Isteklo je vreme.
Sa druge strane, želim samo da se zahvalim gospodinu Anđelkoviću. U pravu je gospodin Anđelković za sve što je rekao. Ne razumem se u ono oko ljubavi što je govorio, ali se razumem u ono oko hleba što je pričao. Što se tiče hleba, to je sve tačno. Upravo zato očekujem da se gospodin Anđelković pridruži zahtevu SRS i da oborimo ovu i ovakvu vladu. Na kraju, molio bih vas, gospodine predsedavajući, izražavam sumnju u kvorum, da utvrdimo imamo li kvoruma ili ne. Hvala vam najlepše.
Očigledno je da nema svrhe utvrđivati kvorum u tri minuta do 18,00 časova. Rad nastavljamo sutra u 10,00 časova.