Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutan 91 narodni poslanik, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Bajram Šehović. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Slobodan Ilić, državni sekretar u Ministarstvu finansija, i Nataša Kovačević, pomoćnik ministra finansija. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: –PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA (nastavak u pojedinostima) Prethodnog radnog dana sednica je zastala raspravom u pojedinostima u 18.00 časova, raspravom po amandmanu na član 17. koji je podneo narodni poslanik Nikola Lazić, a Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili taj amandman, dok Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Za reč se javio narodni poslanik Milan Veselinović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću u svojstvu narodnog poslanika iz Novog Pazara i predsednika Skupštine grada Novog Pazara. Pozivam se na član 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, vama je poznato da se pre dva dana, odnosno za vikend desio jedan težak incident u Novom Pazaru. Postavljam pitanje nadležnima odnosno Vladi Republike Srbije - šta će učiniti kako bi se dalje zaustavili takvi nepoželjni politički incidenti, a pre svega i krvoproliće u Novom Pazaru? Poznato vam je da već duže vreme dve političke opcije, Sulejmana Ugljanina i Rasima Ljajića, imaju svojih neraščišćenih poslova ili političkih sukoba koji se prenose na građane Novog Pazara. Gotovo nijedan izborni proces nije se održao u Novom Pazaru i prostoru stare Raške a dase ne desi neki incident koji se završi ili teškim povredama ili smrću, ili tučama. Mi koji živimo u Novom Pazaru, i Srbi i Muslimani , posle poslednjih izbora, odnosno na lokalnom nivou, napravili smo koaliciju Jedinstvene srpske liste i SDP-Rasim Ljajić za Novi Pazar. Od tog dana pa naovamo ta koalicija gde i Srbi i Muslimani zajedno vladaju, osećalo se na svakom mestu i na svakom prostoru, i na fudbalskim utakmicama, uopšte sportskim terenima, na bilo kojim skupovima, da li kulturnim manifestacijama, svadbama, slavama i u ovih proteklih šest meseci građani su odahnuli u Novom Pazaru. Međutim, ponovo nekom treba da zametne kavgu i da se napravi incident koji je uznemirio građane Novog Pazara, koji je uznemirio građane Srbije. Apelujem sa ovog mesta kao predsednik Skupštine grada Novog Pazara da nadležni, pre svega MUP i pravosuđe, učine sve kako bi se otkrili i razotkrili vinovnici ovih nemilih događaja i inspiratori ovih nemilih događaja, i da jednom zasvagda odahnu građani Novog Pazara i da ti sukobi prestanu. Mi tamo zaključujemo da jednostavno Vlada Srbije, kako u prethodnom sazivu, tako i u ovom sazivu, za sitne političke poene manipuliše građanima Novog Pazara, odnosno sa ove dve partije koje sam pomenuo. Ako se ne uradi nešto po zakonu, normalno da će da se izazovu incidenti i ti incidenti se dalje nastavljaju, i postoji mogućnost da to pređe u mnogo teže incidente, pa i one koje sam pomenuo, sa teškim posledicama u tim sukobima. Još jednom, pozivam nadležne, a i moje sugrađane u Novom Pazaru da sačuvaju mir, a nadležni organi da rade po zakonu i preduzmu sve mere kako bi se stalo na put ovakvim sukobima jednom zasvagda. Hvala.
Da li se još neko javlja od narodnih poslanika za povredu Poslovnika? Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege, hteo sam po članu 225. i 226. Gospodin Milan Veselinović je izneo, prosto uobličio događaj ili situaciju koja se dešava u Novom Pazaru u prethodna dva-tri dana, ali radi stvarne istine, ne osporavam ono što je gospodin Veselinović pomenuo, ali red koraka je veoma bitan da bi ljudi shvatili šta se u Novom Pazaru dešava kad se ovakav scenario na kraju završi. Pre svega, nije sukob SDP-a i SDA. Od pre šest meseci u Novom Pazaru vlast vrše Sandžačka demokratska partija gospodina Rasima Ljajića i Srpska lista sastavljena od pet ili šest partija koje predstavljaju srpski korpus na prostoruNovog Pazara. Svih šest meseci dosad nikakvih problema nije bilo i to je za zadnjih desetak godina prvi period kad su građani osetili da može normalno da se funkcioniše. Znate, do 2000. godine je u Novom Pazaru privreda cvetala, da liona bila zakonita ili ne, u sivoj zoni ili ne, ali je održalo sve one tekstilce i druge privrednike u Novom Pazaru, kakvo je bilo vreme, i to se tolerisalo i ispred državnih organa, i to su ljudi koristili iz cele Srbije i bilo je korisno za sve građane. Od 2000. godine, od dolaska Sulejmana Ugljanina i SDA na vlasti, kompletna privreda u Novom Pazaru i u tom širem regionu se urušila, baš zato što je Sulejman Ugljanin sve vreme, na jedan da kažem nasilnički način pokušavao da održi poziciju svoje vlasti, stalno igrajući na igru - zavadi pa vladaj. Ovo je kulminacija pokušaja da se još jednom preokrene situacija vlasti u Novom Pazaru. Vi znate da je do prije mesec dana Sulejman Ugljanin pokušao i oružjem da brani vlast u Sjenici, iako se formirala u međuvremenu odbornička grupa većinska da preuzme vlast, ljudi su tamo skoro mesec dana oružje držali i čuvali zgradu skupštine. Preuzimali su dokumentaciju iz mesnih zajednica, otimali su to preko noći, ujutru u pet sati, među sobom narod zavađujući. Za ovaj događaj, kao da ljudi gledaju crtane filmove, kao da gledaju kralja Artura - sa merdevinama, sa štanglama, Sulejman Ugljanin je predvodio masu, rulju ljudi koja je totalno demolirala ovu zgradu u kojoj su oni bili i sedište stranke SDA do osvajanja vlasti. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Dat im je i rok da se isele zvanično iz Gradskog veća. Oni su tri dana pre nego što smo mi preuzeli vlast sami sa sobom napravili ugovor, aneks na četiri godine naredne, da drže i kontrolišu te prostorije, i ne samo te prostorije. Opštinska uprava funkcioniše na četiri mesta, na četiri lokacije, zato što nema dovoljno prostora. Na pet-šest lokacija opštinskih institucija, prostora smestili su se kao stranka, a to je opštinska imovina i to koriste. Oni pokušavaju jednostavno na silu da sačuvaju te prostorije. (Predsedavajuća: Više od tri minuta i 30 sekundi. Privedite diskusiju kraju) Izvinjavam se, ako mogu samo još par reči da zaokružim ono što sam hteo da kažem i neću više da govorim. (Predsedavajuća:Molim zaista da poštujete odredbe Poslovnika.) Voleo sam samo vi da znate da nije stvar partijskog sukoba. Radi se da je odluka Gradskog veća, koja postoji još od pre mesec dana, zvanično su obaveštene i institucije MUP-a i upućen zahtev SDA da se isele iz tih prostorija, čak su dva dana pre toga ušli u te prostorije sa policijom i čekali da se po preuzimanju vlasti uz zapisnik izvrši preuzimanje te dokumentacije. Zašto su oni krenuli na silu? Zašto su imali takve rušilačke namere, to neka MUP preispita. (Predsedavajuća: Pet minuta. Narodni poslaniče, molim vas da završite. Odredbe Poslovnika važe za sve poslanike.) Samo još jednu reč. Važi... MUP je odigrao ključnu stvar u smislu zaštite ljudi koji su bili unutra, voleo bih samo to da znaju, jer su unutar spaseni životi, koji su bili bukvalno za odstrel ili pripremljeni za linč. Hvala vam i izvinite.
Reč ima poslanik Milan Avramović. Želi da govori o povredi Poslovnika, pa poslanik Meho Omerović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u obavezi sam da u skladu sa članom 225. i 226. informišem građane Srbije i vas narodne poslanike, moje kolege, kako funkcioniše Misija Euleks na KiM. Ovo sam dao kao prioritet izlaska za ovu govornicu, s obzirom da je ovo dešavanje bilo vezano za vikend, tačnije za 16. i 17. januar. Mi znamo da su lokalni izbori koji su se sprovodili u Srbiji istovremeno sproveli i na Kosovu i Metohiji i da su paralelni tzv. šiptarski organi opstruirali te izbore i da su ovi izabrani predstavnici, legalni predstavnici srpskog naroda na ovim prostorima bili u problemu da funkcionišu, kako od samog početka, tako i do dana današnjeg. Zbog tog problema koji je njima nametnut od strane šiptarskih vlasti, dodatni problem koji je sada nastao jeste problem Misije Euleks, koja dodatno otežava funkcionisanje i rad u svojim opštinama. Dakle, daću konkretan primer i veoma važnu optužbu na rad Euleksa i na rad Ministarstva za KiM. Predsednik opštine Štrpce Zvonko Mihajlović, kada je postao predsednik nakon lokalnih izbora, stavio je rampu ispred vikend naselja Brezovica. Razlog tome bilo je zaustavljanje, tj. sprečavanje divlje i sive gradnje na teritoriji opštine Štrpce, albanskih separatista i terorista. Druga rampa je postavljena ispred Sportskog centra Brezovica, koju je postavio Institut za zaštitu životne sredine i oni naplaćuju parking za sve posetioce turiste koji su tamo, samo za sada šiptarski teroristi nažalost, što je inače bila praksa unazad zadnjih deset godina. Dozvolu za stavljanje rampe je dobio od američko Kfor-a, kada su im pojasnili da na teritorijiNacionalnog parka mogu da se grade samo drvene montažne kućice, a ne kako su to do sada Šiptari radili - vile sa bazenima, fontanama, potocima itd. Takođe, za svaku dozvolu moraju da traže, Šiptari i uopšte građani Srbije dole, od opštine Štrpce koja sada ima i srpski pečat i memorandum, na kome stoji Republika Srbija. Prethodna vlast to nije koristila, koristila je pečat Unmika, da vas podsetim, a pozivala se na zakone nepostojeće države KiM. Od tada, kako je krenulo funkcionisanje sa ovim pečatom i memorandumom, nastaju problemi. Problem je kulminirao 16, a zatim i 17. januara, kada su pripadnici tzv. specijalnih jedinica Kosova, poznatijih po imenu "Rosa", do zuba naoružanih 15 pripadnika posetile prvo jedan, a zatim drugi punkt u kome su Srbi dežurali i čuvali rampu, da se građevinski materijal čvrstog sastava ne prenosi u vikend zonu. Interesovali su se ko je postavio tu rampu, čemu ona služi i koga oni predstavljaju na tuđoj zemlji, tj. u njihovoj državi. Zatim su krenuli sa pretnjama da će ih pobiti i slično. Zamislite, do zuba naoružanih 15 terorista maltretira legalno izabrane organe na KiM. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se, ovo je stvarno važno, još pola minuta ću vam uzeti. Stvarno se izvinjavam, da se ne bih javljao ponovo. Od strane Srba su pozvani pripadnici Euleksa, jer je atmosfera bila napeta. Pripadnici Euleksa su se pojavili i krenuli da video kamerom snime događaj, ali jedan od pripadnika "Rose" prilazi i preti puškom pripadniku Euleksa da ne snima i da se gubi sa tog mesta. Zamislite šta se sada desilo? (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Evo završavam, izvinjavam. Interesantno je da pripadnici Euleksa prihvataju naređenje teroriste, gase kameru, ulaze u kola i odlaze sa mesta, gde se nastavlja zatim maltretiranje Srba na ta dva punkta. Pripadnici "Rose" zatim odlaze do skijaškog centra i istim metodama prete Srbima koji su naplaćivali parking. Posle određenog vremena uspevaju da toliko zastraše Srbe da je usledilo sklanjanje rampe, koja je zakonom stavljena. (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) Evo, završavam, još jedna rečenica. Srbima je stavljeno do znanja na čijoj teritoriji se oni nalaze i da više ne smeju da naplaćuju parking i stavljaju bilo kakve rampe. Isti obilazak od strane pripadnika "Rose" usledio je 17. januara. Ministar Bogdanović je obavešten o ovim incidentima i obećao je da će hitno reagovati, ali od toga za sada nema ništa. Narod u Štrpcu ovih dana živi u velikom strahu. Sada postavljam pitanje u skladu sa članom 225. i 226. (Predsedavajuća: Vreme pet minuta.) Izvinjavam se. Kakve će reakcije biti nadležnih organa na ovo terorističko legalno pojavljivanje, ako naša Vlada i naše ministarstvo na ovo ne budu reagovali? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Zahvaljujem, poštovana predsedavajuća. U skladu sa članovima 225. i 226. postavljam pitanje premijeru Vlade Republike Srbije gospodinu Mirku Cvetkoviću - da li je član njegove Vlade, Sulejman Ugljanin, imao ovlašćenje da upadne u državne institucije sa svojim pristalicama? Da li i ostali članovi Vlade Republike Srbije, ukoliko su recimo nezadovoljni odlukama nekih organa lokalne samouprave, mogu da preuzimaju pravdu u svoje ruke i da budu iznad zakona? Radi informisanosti, pre svega kolega narodnih poslanika, ali i građana Republike Srbije, dozvolite mi da podsetim, da se ovde zaista ne radi o sukobu dve političke organizacije. Nije ovo sukob dve bošnjačke političke partije, kakomnogi zlurado pokušavaju predstaviti građanima Republike Srbije. Ovde se radi o sukobu jednog čoveka sa svima. Naime, jedan jedini čovek, a on se zove Sulejman Ugljanin, on je remetilački faktor poslednjih nekoliko godina u Sandžaku. To je čovek koji je akter, koji je uzročnik i generator svih mogućih kriza i svih incidentnih situacija. Naprosto, posle svega što se dešavalo u poslednjih godinu dana, posle katastrofalne politike koju je on vodio, građani Sandžaka iz svih opština u Sandžaku, pre svega, od Novog Pazara do Prijepolja, Sjenice i Nove Varoši, Priboja, pokazali su šta misle o politici Sulejmana Ugljanina, pokazali su šta misle o tom čoveku i o načinu kako on vrši vlast. On je politički gubitnik, on je doživeo politički fijasko tamo gde se to rešava, a to su samo i jedino izbori. Dakle, vlast se ni po koju cenu ne sme braniti na ovakav način. Postoje mesta gde se mogu tražiti svoja prava, ta mesta se zovu sudovi i mi u SDP želimo samo da se poštuju institucije sistema. Najmanje što želimo i mislim da to najmanje žele građani Republike Srbije da neko, u ovom slučaju ministar bez portfelja, član Vlade pokušava da se stavi iznad zakona. To je nešto što samo dovodi do incidenata, nešto što dovodi do loše situacije u tim opštinama, do ambijenta koji nam nimalo ne služi na čast, koji nikako ne može da privuče nekoga ko bi hteo eventualno da investira i uloži u te delove Srbije. Dakle, još jedanput pozivam nadležne organe i institucije da reaguju i da rade svoj posao, a gospodina Mirka Cvetkovića da svoje ministre, pojedince u Vladi Republike Srbije, dozove pameti da ne rade ono što ne sme niko da radi, a pogotovo ne ministar u Vladi Republike Srbije.
Narodni poslanik Bajram Omeragić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Opet smo svedoci da se zloupotrebljava ova skupštinska govornica za probleme na lokalnom nivou. Kada izađete na izbore i kažete da ćete da zaposlite u Novom Pazaru, kada smenite Sulejmana Ugljanina, za mesec dana 20.000 nezaposlenih. To su predizborna obećanja. Od toga što niste zaposlili 20.000 imate problem još da otpuštate i zavodite strah u Novom Pazaru da ćete sve žive zaposlene da otpustite, a kamoli da dovedete čuvene strane investicije koje ste obećali. Za ovo, gospodo, što je bilo u petak uveče, radi se o sledećem. Bošnjačka lista ima zakupljeni prostor u Domu kulture Novi Pazar, ima zakupljene prostorije i to traje više od osam godina, i to celokupna javnost zna i u Novom Pazaru i u celom Sandžaku. Postoji ugovor i postoji spor na sudu. Ovde smo slušali ljude kako se zalažu za pravnu državu, međutim, oni tamo šalju ljude u crno obučene, koji se ne zovu policajci, nisu predstavnici MUP. Zamislite, otišli su zakon da sprovedu u jedanaest sati uveče u petak. Navodno spava policija, spava tužilac, spavaju svi građani, pa crno obučeni ljudi će da uđu unutra i da sprovedu zakon. Spor stoji na sudu, radi se o ugovoru dva pravna lica. Jedne koalicije, kao pravno lice, i imate Dom kulture. Sačekajmo presudu, ko je u pravu sud će da raskine taj ugovor, kako vi kažete da je štetan za opštinu Novi Pazar, odnosno za Dom kulture, doneće presudu, iseliće se onaj koji je bespravno useljen u taj prostor i gde je problem. Gospodin Ugljanin nije bio na čelu nikakve kolone, već na poziv načelnika MUP u Novom Pazaru, posle okupljanja u subotu su u koaliciji u stranci Demokratske akcije organizovani izbori za nova rukovodstva u ograncima i ljudi su došli da donesu materijal u svoje prostorije, tamo zatekli zatvorena vrata, ljude zatvorene iz naše administracije. Ljudi su zakucali na vrata da vide o čemu se radi. Masa je počela da se okuplja, načelnik MUP-a zove gospodina Ugljanina kao šefa Bošnjačke liste i kaže - pred vratima vaše koalicije se nalaze građani, doći će do sukoba. Gospodin Ugljanin je rekao da će da pozove, kao što je u petak kad je prvo okupljanje bilo, pozvao građane i građani su se razišli. Gospodin Ugljanin je došao, pozvao na mir, građani su se razišli, ali nije mogao da spreči da se građani potuku na stepeništu koalicije i da tamo nastane to što je nastalo. Prema tome, treba da govorimo istinu. I da vas upozorim još jednu stvar. Predstavnici MUP, dva predstavnika MUP-a, nalazili su se u prostorijama Bošnjačke liste i ima zapisnik, ovih dana će ga oni objaviti i sudski organi neka objave ko je bacao stolove i ko je napadao predstavnike Bošnjačke liste.
Narodni poslanik Munir Poturak želi da govori o povredi Poslovnika na osnovu člana 100. stav 1. Molim da navedete član Poslovnika na koji se pozivate, ako se već reč dobija na osnovu člana 100.
Neću zloupotrebljavati govornicu i neću se više javljati, ali neću stvarno da dozvolim da se sad dve istine ovde pričaju. Zamolio bih vas i predsedavajuće, ako je moguće, da se nakon ovog izveštaja MUP-a u Novom Pazaru, sazove Odbor za bezbednost u koji će biti pozvani i predstavnici MUP-a, i ministar policije, i gospodin Sulejman Ugljanin, neka na licu mesta pročitaju izveštaj, jer sam juče bio od jedan do tri u MUP-u, znam tačno šta se izdešavalo i tačno znam red koraka od pre tri dana šta se u tim prostorijama dešavalo. Ceo scenario je bio, ko je taj da sebi dozvoli tu mogućnost da sa povicima ''Alahu ekber'' vodi ljude na rušilački pohod prema tim prostorijama? Gde je tu svest čovek koji vrši ulogu ministra ovde u Vladi?
Narodni poslaniče, ni vi niste naveli član Poslovnika na koji se pozivate da je povređen. Narodni poslanik Bajram Omeragić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Podsećam sve poslanike da smo obavezni da poštujemo proceduru i odredbe Poslovnika koji se odnosi na pravo da se dobije reč da se govori o povredi Poslovnika.
Član 100. Ovde se pokušava narušiti ugled ove Narodne skupštine i ministra u Vladi Republike Srbije. Želim da kažem jednu stvar. Javnost Srbije i pravosudni organi će, nadam se, pravovremeno reagovati i utvrdiće se da li postoji ugovor o zakupu ovih prostorija. Ono što se ovde ne govori - ko se nalazio u tim prostorijama do sada, na osnovu kog ugovora i da li postoji spor na sudu? Pitam celu Narodnu skupštinu i celokupnu javnost - ko može da sprovede zakone u ovoj državi? Asistencija policije, kao što znamo, dolazi uvek nakon konačne presude u nekom procesu. Na osnovu presude se traži asistencija i policija interveniše. Kako možete zakupca da isterate iz prostorije? Ovde, hvala bogu, ima mnogo advokata, zna se kako se vodi spor između dva pravna lica koja imaju ugovor. Zašto gospoda neće da sačekaju sudsku presudu? Šta je sporno? U pravnoj državi sud donese presudu, traži asistenciju ako neko ne želi da sprovede presudu i gde je spor? Prema tome, gospodo, u jednom demokratskom i pravno uređenom društvu i državi moraju da se poštuju zakoni. A zakon kaže - morate da sačekate presudu, kada dobijete presudu, nezadovoljni ste presudom, žalite se na presudu; imate presudu, onaj ko je u tom prostoru, on neće da izađe, traži se asistencija policije na osnovu pravosnažne presude, taj napušta prostor i ne vidim gde je razlog ove nervoze. Razlog nervoze je u tome, gospodo, vi morate da zaposlite dvadeset i nešto hiljada nezaposlenih u Novom Pazaru. Dobili ste vlast da zaposlite i vama sada ovo odgovara jer imate navalicu građana. Svakog dana je stepenište u opštini Novi Pazar puno, jer vas ljudi pitaju - dobili ste vlast, mi hoćemo da se zaposlimo. Od zaposlenja mi sad imamo spor. Pozivam vas, kao koalicioni partner u Vladi Republike Srbije, da poštujemo zakone ove države, da poštujemo pravosudne organe, neka oni donesu, na osnovu spora koji se vodi u sudu, pravosnažnu presudu, neka Eko Duljević, naš advokat koji vodi spor u ime naše koalicije, sa vašim pravobraniocem, neka se nađu na sudu, neka vode spor. Ne vidim čemu tolika nervoza. Za to izvikivanje mislim da nema nikakve potrebe, gospodin Ugljanin nije sklon takvom izvikivanju. Gospodin Ugljanin je došao u prostorije na poziv načelnika MUP-a, pozvao ga je, s obzirom da se radi o prostorijama Bošnjačke liste, da kao šef liste utiče na one koji su se okupili da se raziđu. On je to uradio. Kad je on došao, ljudi su se razišli, MUP je ušao unutra i ništa nije bilo. Nažalost, umesto da sud rešava ovaj problem(Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) i da poštujemo pravnu državu, ne bi došlo do toga da građani tamo stradaju, da se tuku bez ikakve potrebe. Bošnjačka lista nikada nije došla u situaciju da ne ispoštuje konačnu presudu bilo kog suda. Ona će je ispoštovati i u ovom slučaju.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 100. Član 100. definiše primenu davanja reči tokom sednice, a na zahtev narodnog poslanika da govori o povredi procedure. Uvidom u stenogram možete videti da je svaki od narodnih poslanika, koji je tražio reč, reč i dobio, kao i vi. Narodni poslanik Meho Omerović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Povreda Poslovnika, i dostojanstvo, i govor neistinit, i sve što može da se podvede pod nešto što narušava ugled ovog visokog doma. Gospodine Omeragiću, ovde nije reč o tome šta je neko obećavao u predizbornoj kampanji i kakva je bila ta predizborna kampanja, koliko je ko osvojio mandata, ko vrši ili ne vrši vlast. Ovde je reč o nečemu što dosad nije zabeležno. Ovde je reč o zloupotrebi funkcije ministra u Vladi Republike Srbije, o nečemu što je nedopustivo. Kada bilo koji građanin Srbije želi da preuzme zakon u svoje ruke, onda se on stavlja iznad zakona. Nema niko vlasniji od građana Srbije, koji su nas birali u parlament Srbije, da odlučuje o političkoj odgovornosti nekih koje smo izabrali, hteli ili ne hteli, voljom ili nevoljom, sa iskrenošću ili ne, za ministre u Vladi Republike Srbije. Kada taj neko, koji obavlja funkciju ministra u Vladi Republike Srbije, sebi da za pravo da predvodi 200, 300 ili možda samo i pet ljudi u rešenje nečega što se zove državna institucija. Dom kulture u Novom Pazaru, dom kulture u bilo kojoj opštini u državi Srbiji je državna institucija. Dom kulture i prostorije koje su neke koristili u tom istom domu kulture su prostorije koje su dobili odlukama organa vlasti. Organi vlasti su posle isteka ugovornog zakupa te prostorije otkazali onome ko ih je do sada koristio, naložili mu da ih napusti, ovaj to nije hteo to da učini. To jeste pravno-sudski spor koji će da traje. Za razliku od vas, mi zaista želimo da sud presudi, a ne ministar, samo zato što je ministar ili što mu se hoće, ili što misli da može da uzme zakon i silu u svoje ruke. Ne može, taman i da je neki mnogo jači ministar, nego što je to ministar koji ima samo dva poslanika u Skupštini Srbije. Dame i gospodo, građani Srbije, ovde je na delu klasična manipulacija i pokušaj zastrašivanja ljudi u opštini od strane jednog člana u Vladi Republike Srbije. To da li je načelnik policije njega pozivao, zašto baš njega da pozove? Znate li, dame i gospodo poslanici, građani Srbije, ceo dan su trajali razgovori u policiji Novog Pazara koje je vodio gradonačelnik Novog Pazara Mirsad Đerlek, i pet puta su pozivali tog istog čoveka za koga Bajram Omeragić tvrdi da ga je zvao načelnik policije da smiri situaciju. Pet puta su ga pozivali tokom celog dana da sednu, da razgovaraju, da se dogovore, da te prostorije ostanu zaključane od strane policije dok se ne donese konačna odluka suda. Gospodin Ugljanin je to odbijao, a kada se desilo to što se desilo i kada su predstavnici MUP zaista ušli u te prostorije i zaključali ih i ključeve drže kod sebe, onda je gospodin Ugljanin, slavodobitno, u neko doba noći, po nalozima nekih iz Beograda, saopštio kako je on, eto, smirio situaciju i tražio od policajaca da dođu i zaključaju te prostorije. To nije tačno. Član 225. mi daje za pravo da postavim i drugo pitanje od nadležnih institucija. Tražim od direktora Vladine kancelarije za saradnju sa medijima odgovor (Predsedavajuća: tri minuta i 30 sekundi.) tražim odgovor - zašto je u noći, neko iz kancelarije Vlade Republike Srbije za medije, zvao pojedine novinare oko ponoći i tražio od njih da zovu gospodina Ugljanina i hitno da uzimaju izjavu od njega. To je kršenje zakona, to je neprihvatljivo. SDP će istrajati u traženju pravde, istrajaće i u traženju krivaca koji su odgovorni za ovo stanje. Ne želimo da se pitanje Novog Pazara, da se pitanje bilo kog grada u Sandžaku non-stop provlači kao remetilačka tema (Predsedavajuća: Četiri minuta.) kao uznemiravajuća tema, kao tema koja non-stop opterećuje građane i javnost Srbije. Želimo i to smo, nadam se, pokazali svojim političkim delovanjem, ne samo ovde u Skupštini Republike Srbije, nego i naš predsednik partije Rasim Ljajić vršeći najodgovornije funkcije u državi. Ako neko misli da je SDP, samo zato što je tolerantna, samo zato što poštuje zakona, partija koja može da se podrazumeva i da sa njome može da se radi šta god hoće, onda se taj grdno vara, pogotovo oni koji misle da sa dva narodna poslanika mogu da ucenjuju, ne samo Mirka Cvetkovića … (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) … i Vladu Republike Srbije, nego i ovaj parlament i da taoci njihove politike, njihove pogubne politike, budu svi građani Republike Srbije. Hvala vam i izvinjavam se zbog prekoračenja vremena.
Narodni poslaniče, nema kršenja člana 104. Narodni poslanici koji žele da govore o povredi Poslovnika iznose podatke onako kako ih oni znaju, a oni sami odgovaraju za istinitost tih podataka. Narodni poslanik Bajram Omeragić, pravo na repliku na osnovu člana 101. Izvolite.
Zaboravljamo jednu stvar u ovoj diskusiji, a to je, u petak uveče se u Novom Pazaru nije ništa događalo dok ljudi u crnom nisu došli da sprovedu zakon u pola noći, kad svi građani spavaju. Tada počinje ova priča. Da nisu došli ljudi u crnom, ništa ne bi bilo i mi danas ne bi vodili ovu raspravu, nego bi ljudi u sudu u Novom Pazaru doneli presudu i mi bi danas ovde razgovarali, da li neko hoće da sprovede presudu ili neće. Prema tome, da li Koalicija lista za Sandžak ima dva poslanika ili više, to je pitanje i stvar izbora. Imali smo ministre u Vladi kad nisu imali nijednog odbornika i nijednog poslanika nigde u celoj zemlji, pa su bili ministri. Prema tome, da se ne vraćamo u to ko je kada ministar i ko je kada poslanik i ko koliko ima poslanika. Kao poslanik Bošnjačke liste čije su prostorije u petak u 12.00 sati, odnosno od 10,30 do 12.00 napadnute, protivpravno, pozivam građane Novom Pazara da smire strasti, pozivam naše koalicione partnere da završimo ovu diskusiju i pustimo sud da radi svoj posao, da građani Novom Pazara iz svega ovoga izvedu zaključak da nije dobro da slede svakoga ko poziva na sukob, a mogu da prenesem ovom parlamentu i ono što je gospodin Ugljanin medijima rekao da će se uvek odazvati na poziv zvaničnih organa, a to je bio MUP u Novom Pazaru. Kao poslanik mogu još jednu stvar da kažem, gospodin Jasmin Duštinac, zamenika načelnika MUP-a, mene, kao poslanika i člana Odbora za bezbednost, pozvao je u subotu na razgovor povodom svega ovoga. Zamolio sam ga da napravi službenu zabelešku šta sam mu rekao, kao narodni poslanik iz tog rada. Rekao sam sledeće - gospodine Duštinac, imate zvaničan ugovor ko se nalazi u prostorijama, imate ko je ušao u prostorije neovlašćeno i imate spor na sudu. Sačekajte presudu suda, neka sud presudi, neka uđe u prostorije onaj ko je za to ovlašćen i ništa drugo. Pozvao sam i članove koalicije i sve građane da smire strasti i da sud i država preuzmu svoj posao da rade. Bošnjačka lista smatra da nema tog drugog organa u zemlji koji sme da primeni silu, nikakvi ljudi u crnom, u šarenom, u plavom, u roze, ne mogu, Ustavom je regulisano ko može silu da sprovede. Regulisano je zakonima kada sme da sprovede silu. Ne možete vi u pola dvanaest da uđete sa ljudima u crnom. Ko ste vi? Kaža - mi smo neki ljudi iz neke službe o kojoj niko ništa ne zna. Uđu unutra, zarobe prostorije i kažu - sada vi idite na sud da deblokirate prostor. Kažem da nema razloga da o pravnoj državi na ovaj način raspravljamo. Imaju naši advokati, imaju vaši advokati, postoji nadležan sud. Ako država smatra, Ministarstvo pravde, okružni sud, opštinski sud u Novom Pazaru, oni će to da reše i spora neće biti. Time se sve završava. (Predsedavajuća: Vreme.) Pozivam građane na suzdržanost, poslanike, kolege iz koalicije da ovu raspravu civilizovano završimo i da pustimo organe ove države, ako verujemo u demokratiju i pravnu državu, da rade svoj posao.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerovića. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 100 - narodni poslanik je dužan da govori istinu. Gospodine Omeragiću, zamolio bih vas da ovu govornicu ne koristite da plašite građane Republike Srbije nekakvim rečima, nekakvi ljudi u crnom, nešto ceno itd. Da se razumemo, svaka institucija u državi Srbiji, da li je to Dom kulture u Novom Pazaru, da li je to opština u Kosjeriću, da li je to bilo koja institucija koja ima veze sa državom čiji smo mi narodni poslanici ima svoje obezbeđenje. To obezbeđenje je obezbeđenje koje štiti taj objekat i ljude koji su zaposleni od nekih koji bi na ovaj ili onaj način hteli da urade nešto što je protivzakonito. Ti ljudi, kako su obučeni, da li su u crnom, žutom, plavom, zelenom, sasvim nebitno, ali to su ljudi koji su radili svoj posao. To su radnici obezbeđenje u Domu kulture i sprečavali su člana Vlade, Sulejmana Ugljanina, da sa svojim pristalicama putem merdevina uđe u prostorije Doma kulture u Novom Pazaru. To je sva istina dame i gospodo, građani Republike Srbije. Oni su hteli da uđu u te prostorije zato što im je gradska uprava donela rešenje poodavno da nemaju više pravo da koriste zakup tih istih prostorija i da su imali nekoliko meseci rok da se isele iz tih prostorija. Nešto drugo je indikativno, gospodine Omeragiću. Kako to da te noći i tog dana samo vas pozivaju? Kažete da je načelnik policije pozvao Sulejmana Ugljanina, pa kažete da je vas kao poslanika i člana Odbora za bezbednost pozvao neko drugi ili neko treći. Zašto mene, recimo, kao člana Odbora za bezbednost niko nije zvao? Zašto gospodina Milana Veselinovića, predsednika SO Novi Pazar niko nije zvao? Veoma je interesantno. Samo su vas zvali da rešavate problem. Šta mislite zašto? Problem je što onaj ko napravi požar izgleda da se stavlja u prve redove onih koji treba da gase taj požar. To je problem koji ste vi napravili. Vi ste zapalili vatru, a onda ste se javili dobrovoljno, među prvima, da gasite tu istu vatru. Gospodine Omeragiću, ta politika, ta vaša providna filozofija, kako možete da manipulišete i da vladate je davno pročitana i u Sandžaku, i u Beogradu, Republici Srbiji, nadam se. Ne možete vi više da varate taj narod. Ne možete da zamajavate građane Republike Srbije. Molim vas, manite se Sandžačke demokratske partije. Ne radi se ovde o sukobu Sandžačke demokratske partije i Stranke za demokratsku akciju. Ovde je reč o sukobu jednog čoveka, i očigledno jednog ili dva poslanika koji stoje iza njega, i svih ostalih. Što je najgore o sukobu jednog čoveka protiv državnih institucija, da tragedija bude veća, taj čovek je član Vlade Republike Srbije. To je sramota za ovu vladu.
Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslaniče Bajro Omeragiću, pravo na repliku se po Poslovniku dobija tek ako su iscrpljena izlaganja svih drugih narodnih poslanika koji su se javili da govore o povredi Poslovnika, a na osnovu čl. 100. i 101. Izvolite, poslaniče.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika i očigledno je da je neophodno da dobijemo informaciju MUP-a o onome što se dešavalo u Novom Pazaru u subotu uveče. Kao poslanik LDP hoću da podsetim da politički lideri imaju i snose odgovornost za ponašanje svojih pristalica, naročito u situaciji kada postoji mogućnost da dođe do nasilja. Politički lideri, u ovom slučaju stranaka Bošnjaka u Novom Pazaru, moraju sa te strane da snose odgovornost. Nije važno uopšte kome pripadaju kancelarije. Osnovna činjenica je da je jedan čovek ranjen, da je došlo do sukoba i mi tu moramo da osudimo to što se dešava i da kao parlament Republike Srbije pozovemo građane Novog Pazara na uzdržanost. Takođe, obratio bih se poslanicima vladajuće koalicije, prevashodno poslanicima DS-a, predsedniku Borisu Tadiću, da ih upozorim da su i oni odgovorni donekle za ono što se dešava u Novom Pazaru i u Sandžaku, jer nisu ništa učinili da se reše problemi koji su postojali i koji i dalje postoje i u Novom Pazaru i u Sandžaku, a to su bila vaša predizborna obećanja. Naprotiv, ti problemi se samo generišu i iz dana u dan se samo uvećavaju. Ne mogu se problemi ni novog Pazara, ni Sandžaka da reše na taj način što će dva vodeća lidera Bošnjaka da budu zajedno u Vladi Srbije, da u Vladi Srbije korektno sarađuju, da zajedno vladaju Srbijom, a da ne umeju da se ponašaju onako kako treba u Novom Pazaru i u Sandžaku uopšte. Treba da preuzmete odgovornost za ponašanje vaših ministara. Treba da preuzmete odgovornost za sve ono što policija nije učinila očigledno u Novom Pazaru. Ministar Dačić treba konačno da počne da u Novom Pazaru i u Sandžaku rešava probleme, a ne da policiju, odnosno MUP, odnosno funkcije koje mu pripadaju koristi u međustranačkim trgovinama, odnosno zadovoljavanju nekih političkih ambicija. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bajro Omeragić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 225. Kolega je pre toga rekao da ti ljudi da l' su u crnom, šarenom ili u nekoj drugoj boji, po toj logici svaka institucija u Republici Srbiji može da angažuje agenciju, oni imaju neku šarenu boju, i mogu da uđu neovlašćeno. Da li neko ima ugovor o zakupu, da li ima spor, da li ima nešto, uđe unutra, zauzme prostorije i kaže - idi i žali se MUP-u. Što se tiče poziva ministru Ugljaninu i meni, taj poziv je usledio i glasio je ovako, Bogu hvala, telefoni se slušaju, možemo da dobijemo izveštaj od službi, sigurno. Prema tome, videćete da se kaže dolazimo na razgovor, nalazimo se u prostorijama prvog čoveka u gradu Novom Pazaru, gospodina Đerleka. Ako smatrate da nije adekvatno da načelnik MUP-a i zamenik razgovaraju sa gospodinom Đerlekom kao predsednikom opštine Novi Pazar, znate da gospodin Ugljanin i ja nemamo nijednu funkciju u gradu, a da smo lideri Bošnjačke liste, ljudi su smatrali da s nama treba, s jedne strane, da razgovaraju i sa predsednikom, gradonačelnikom grada Novog Pazara, Đerlekom. Obavili su razgovor sa njim. Došli da razgovaraju s nama, da napravimo kompromis, da se u četiri sata napuste prostorije i da se stvar vrati u pređašnje stanje. To je bio dogovor. Taj dogovor je izigran, na taj način što od dogovora koji je glasio - bespravno ste ušli u prostorije koje su zakupljene zvaničnim ugovorom, nećemo da napustimo, a vi kažete da MUP uzme ključeve i da se Koalicija liste za Sandžak zatvori, da jedna politička institucija koja učestvuje u radu Vlade nema više političkog delovanja dok se sudski spor ne reši. Prema tome, to nije jedini poslovni prostor kojim je rukovodio, odnosno bio ovlašćen Dom kulture da sklapa ugovore. Bilo je tu drugih poslovnih prostora koje su oni dali pod zakup. Imate službene zabeleške kod načelnika, kod zamenika načelnika MUP-a u Novom Pazaru i možete od njih zvanično dobiti šta smo mi njima saopštili i da niko od zvaničnika nije otišao pred prostorije Doma kulture, odnosno Bošnjačke liste, dok nije usledio poziv službenika MUP-a, da dođemo, da Ugljanin utiče kao šef liste na građane da se raziđu. Molim vas, radi građana Novog Pazara i radi smirivanja strasti, da jednostavno ovu raspravu pustimo, objasnili smo sve što imamo, neka sud donese to rešenje. Mi ispred Bošnjačke liste ćemo ispoštovati sve što sud bude doneo.
Narodni poslanik Esad Džudžević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Pa narodni poslanik Meho Omerović i narodni poslanik Munir Poturak.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, želim da u skladu sa čl. 225. i 226. poslovnika o radu Narodne skupštine, pod jedan, tražim odgovor od ministra policije da saopšti javnosti ko je odgovoran za incidente i nerede u Novom Pazaru. Druga stvar, odgovor tražim od predsednika Vlade, gospodina Mirka Cvetkovića, da nam objasni da li mi, pripadnici bošnjačke nacionalne zajednice u Republici Srbiji imamo pravo da razvijamo svoje manjinske nacionalne institucije, jer ovde se zapravo radi o napadu na tri ključne manjinske nacionalne institucije bošnjačke nacionalne manjine u Republici Srbiji. To je prije svega sedište Bošnjačke liste, kao manjinske političke organizacije, to je napad na sandžačke novine, list koji finansira Ministarstvo kulture, kao jedini manjinski list bošnjačke manjine i to je napad na bošnjački nacionalni savet. Dakle, radi se o tome, tražim od Vlade Republike Srbije i premijera da zaštiti institucije bošnjačke nacionalne manjine u ovoj Republici. Treće, ključna stvar, tražim od ove države, odnosno od Borisa Tadića, kao predsednika Republike Srbije, da zaštiti pravo pripadnika bošnjačke nacionalne zajednice da razvijaju svoje institucije i svoju posebnost. Samo jedno kratko podsećanje, u pripremi je zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, koji predviđa da su država, lokalna samouprava ili drugi nivoi u vlasti dužni da besplatno obezbijede institucijama određene manjine pravo na prostorije. Mi ovde prisustvujemo obratnom slučaju da određene političke grupacije koje vrše vlast u Novom Pazaru, a to je stranka gospodina Ljajića i SRS, napadaju institucije koje su predmet pravno valjanih ugovora. Prema tome, kratko još jedno da kažem, tražimo informacije od ministra policije da saopšti javnosti ko je odgovoran za incidente u Novom Pazaru, od premijera Vlade Republike Srbije da kaže da li mi Bošnjaci u ovoj zemlji imamo pravo da razvijamo svoje institucije i od predsednika države, Borisa Tadića, odgovor da li mi, pripadnici bošnjačke nacionalne zajednice, imamo pravo i zaštitu ove države. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Naravno da želim da govorim o povredi Poslovnika jer sada je na delu klasična zamena teza. Gospodin Džudžević zakasni 55 minuta na sednicu Skupštine Republike Srbije i onda nam priča o nekakvim ugroženim pravima Bošnjaka u državi Srbiji, priča o institucijama, o nacionalnim savetima Bošnjaka, dakle, pokušava da građane Srbije skrene sa ključne teme. Ključna tema je kako, zašto, zbog čega, po čijem nalogu i da li sa nekim u dogovoru ministar bez portfelja, dakle član Vlade Republike Srbije, predvodi svoje pristalice prilikom upada u državne institucije. To je ključno pitanje, to je ono što uznemirava ljude, to je ono što onespokojava građane Novog Pazara, kako jedan ministar preuzima stvar u svoje ruke, kako jedan ministar pokušava da bude i sila, i vlast, i batina i sve ono što ne treba da radi nijedan čovek, a pogotovo ne ministar u Vladi Republike Srbije. Dakle, nemojte bežati od teme zašto predsednik vaše partije čini krivična dela, zašto zloupotrebljava svoj položaj, nemojte bežati od te teme u dvorište tzv. nacionalnih prava Bošnjaka. Ostavite vi, Bošnjaci, niti bilo ko u ovoj državi Srbiji nema pravo da upada u državne institucije. Pogotovo to nema pravo da radi član Vlade Republike Srbije, ma koliko se to njemu htelo i ma koliko se to njemu prohtelo. Druga stvar, gospodine Omeragiću, zaista ne znam, ono što ste vi izgovorili da li vam je neko rekao kada ste se vratili na sedište šta ste rekli. Gospodine Omeragiću, netačno je što ste rekli da predstavnici državnih institucija ne mogu da angažuju obezbeđenja koja će obezbeđivati te objekte. Tačno je, to mogu da rade u skladu sa zakonom, ukoliko je ta agencija ili firma registrovana, ukoliko ima licencu, sve to mogu da rade i to rade desetine i stotine organizacija, državnih institucija širom Srbije, pa zašto to ne bi radio i Dom kulture. Gospodine Omeragiću, da li ste obavestili narodne poslanike i građane Srbije da u decembru, kada ste vi sa vašim privatnim obezbeđenjem, ne mislim na vas lično, nego na predstavnike vaše partije, zato što ste izgubili vlast u Sjenici, angažovali privatno obezbeđenje da čuva tu zgradu SO Sjenica od toga da predstavnici vlasti ne bi u nju ušli. Odgovorite nam na to pitanje. Da li su ti ljudi u Sjenici bili angažovani u skladu sa zakonom, da li su oni bili, kao što vi kažete, obučeni u crno i šta su oni radili? Ali, gospodine Omeragiću, postoji jedna stvar koju ste vi ovde izgovorili sa ove govornice koja je zaista poražavajuća, uznemiravajuća, jer vi ste rekli, "Bogu hvala, telefoni se prisluškuju". Gospodine Omeragiću, takođe sam član Odbora za bezbednost, kao i vi, i voleo bih da narodnim poslanicima i građanima Republike Srbije objasnite čiji se to telefoni prisluškuju, ko ih prisluškuje, kako ih prisluškuje, zašto ih prisluškuje i po čijem nalogu ih prisluškuje, gospodine Omeragiću. Izgovorili ste nešto što je veoma opasno i mislim da narodni poslanici, pre svega građani Srbije, zaslužuju i vaše obaveštenje za ovu vašu uznemiravajuću informaciju da se mnogi telefoni prisluškuju.
Reč ima narodni poslanik Munir Poturak. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Ne znam po koji put da se izvinjavam zato što sam rekao da više neću da izlazim, ali nenormalno je da se slušaju neistine i iz tog razloga kažem, voleo bih da Odbor za bezbednost ima priliku i poslanici da prisustvuju, pa da vide taj izveštaj i na licu mesta da znaju od ljudi koji su kompletnu situaciju vodili i da su sprečili da ne dođe do ozbiljnijih posledica, u čemu su bili ugroženi životi ljudi koji su bili unutar prostorija, ovlašćeni od Gradskog veća, ljudi sa zvaničnim dokumentom o preuzimanju tih prostorija. Na kraju, da znate, te prostorije nisu kompletne u posedu SDA i Sulejmana Ugljanina. To je bioskopski balkon koji su zatvorili skroz za pristup ljudi i građana. Deo tog balkona, tamo jedna prostorija je zaključana gde drže svoju dokumentaciju. U te prostorije se nije ni ulazilo. Znači, obezbeđenje, ovlašćeno lice nije ni ulazilo u te prostorije gde drže dokumentaciju ljudi SDA. Tako da ovde su sve iskrivljene priče i ne bih voleo ovu bezveze priču, jer prosto mi je žao da se ružna slika o mom gradu prenosi, a to su samo sekvence koje će brzo proći. Daleko više ima vrednijih, i kvalitetnijih i boljih ljudi nego što se to sa stotinak ljudi dešava ponekad u našem gradu. Gospodin Esad Džudžević je rekao ovde za te prostorije da se uzurpiraju bošnjačka prava. Gospodin Džudžević je preuzeo prostorije nacionalnog veća i sada na tim prostorijama piše Centar za bošnjačke studije. To je privatna nevladina organizacija. Ko je to preuzeo? Džudžević je vlasnik te nevladine organizacije. Je l' on uzeo svoje pravo Bošnjaka da ih sad prenosi na Vladu i na neke druge institucije? Da li su ''Sandžačke novine'' bošnjačko informativno glasilo? To je glasilo jedne stranke. To što su napisale "Sandžačke novine" ili što se zovu "Bošnjačka lista", to je zloupotreba manjinskih prava, prava nacionalnih manjina i svih Bošnjaka na tom prostoru, na način kako se oni predstavljaju i na način kako ovde iznose činjenice, odnosno laži.
Narodni poslaniče, predsednica Narodne skupštine može tražiti sazivanje Odbora samo u slučaju da postoje posebne dokazive teškoće oko sazivanja sednice Odbora. Informaciju o tome u ovom trenutku nemamo. Dakle, Odbor za bezbednost može biti sazvan shodno članovima Poslovnika koji propisuju način sazivanja sednice i tek ako, zbog bilo kojih razloga, u šta lično ne verujem, bude teškoća oko sazivanja, tada, shodno opštim ovlašćenjima iz člana 27, predsednica Narodne skupštine može da traži sednicu, a do tada mislim da će narodni poslanici, članovi Odbora, dogovoriti se o tome da li treba sednica, kakav će biti dnevni red i sve ostalo za čega su nadležni. Narodni poslanik Bajram Omeragić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, pa posle njega narodni poslanik Esad Džudžević.
Član 225. To što sam rekao da službe možda imaju snimak našeg razgovora, to ne znači da sigurno imaju. To je prva stvar. U štampi, na sednicama raznih institucija čujemo da je neko krivično delo otkriveno tako što su se mesecima pratili njihovi razgovori. Druga stvar, da li je u Sjenici bilo angažovano obezbeđenje? U Sjednici je bilo angažovano obezbeđenje onog trenutka kada neko nije imao većinu, a hteo je putem obezbeđenja da napravi većinu. Čim je u Sjenici napravljena većina, niti je više postojalo obezbeđenje, niti je postojao razlog. Koalicija Bošnjačka lista i stranke koje su činile tu većinu prepustile su i u Sjenici danas druge stranke vrše vlast. Tu nema nikakvih problema. Zato koristim ovu govornicu da još jednom ukažem da ovakvo ophođenje u Narodnoj skupštini ne služi na čast ni vladajućoj koaliciji. Mi iz Bošnjačke liste, moram da kažem, imamo dosta energije i, ako želite, mi možemo da nastavimo do večeras ovu raspravu. Međutim, ne možete raspravom da promenite nešto, a to je da ste u 22.30 časova ušli u prostorije Bošnjačke liste, bez naloga ijednog državnog organa. Da li mogu državne institucije da angažuju privatne firme, agencije? Mogu. Danas ima hiljade firmi u Srbiji, ali se jasno zna šta one mogu da rade. Ako je tačno to što vi kažete, dajte mi član zakona gde stoji da privatna agencija sprovodi odluke suda. Da li agencija može da sprovede odluku koju nije doneo sud? To je ovde pitanje. Kada sud u Novom Pazaru bude doneo odluku, Bošnjačka lista će da ispoštuje tu odluku. Vi vodite spor na sudu. Ne znam čemu tolika nervoza i toliko nepoverenje u sudske organe. Vi ste se ovde zaklinjali: reforma sudstva, donosimo pravosudne zakone, usvojili smo nove zakone koji će to da urede. Čemu sada tolika sumnja u sudske organe? Da li vi to ne verujete u demokratiju? O čemu se radi? Gospodo, neka sud donese presudu, uđite u prostorije i nije nikakav problem. Molim vas, radi građana Novog Pazara i radi dostojanstva ove skupštine, da prekinemo. Sve što smo imali mi smo rekli. Niti agencija može da uđe bez presude, niti može ko koga da iseli bez presude. Kad bude došla presuda, Bošnjačka lista će se iseliti i nema nikakvih problema. Hvala.
Narodni poslaniče, pitanja niste direktno postavili meni, ali informacija koju iznosite već drugi put tokom izlaganja zahteva da dam informaciju koja će vama verovatno biti od koristi u radu. Prisluškivanje i praćenje uređeno je zakonima koje donosimo mi, narodni poslanici u Narodnoj skupštini, i podzakonski aktima koje donosi Vlada Republike Srbije i nadležna ministarstva, kao i odlukom sudskih institucija koje su neophodne da bi do prisluškivanja ili praćenja građana Srbije došlo. To su stvari koje, mislim, ne zaslužuju pitanja među nama. To je nešto što mi znamo, jer se radi o odredbama i članovima kako iz oblasti ljudskih prava, tako i iz oblasti bezbednosti. Kontrolu nad time kako se primenjuje zakon i podzakonska akta koja se tiču prisluškivanja i praćenja ima i Odbor za bezbednost Skupštine Srbije, pa vas molim da, u korišćenju prava na izricanje povrede Poslovnika, ne dovodimo u zabludu građane Srbije i ne unosimo nesigurnost tamo gde je nema, jer smo mi zaduženi za to da je nema. Narodni poslanik Esad Džudžević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, želim samo četiri stvari vrlo kratko da kažem, s obzirom na diskusije kolege iz DS. Prvo, bio sam jutros kod utvrđivanja, možete proveriti na listingu, ovde u sali Narodne skupštine. Druga stvar, da li neko čini krivično djelo utvrđuje sud. Treća stvar, Centar za bošnjačke studije je jedina izdavačka kuća bošnjačke nacionalne zajednice u ovoj državi, sa sertifikatom Ministarstva prosvete o izdavanju udžbenika, koji afirmišu i promovišu posebnost bošnjačke nacionalne zajednice u ovoj državi i oni dijele prostorije sa Bošnjačkim nacionalnim većem i sa časopisom "Bošnjačka riječ". Četvrta stvar, ''Sandžačke novine'', ponovo kažem, čije su prostorije takođe stvar napada ovih dana grupe naoružanih ljudi, jesu jedini časopis koji finansira ova vlada, odnosno Ministarstvo kulture, koji, u skladu sa Evropskom poveljom o regionalnim i manjinskim jezicima, kao dio međunarodne obaveze naše države, finansira ova vlada, jer ona upravo promoviše pravo Bošnjaka u ovoj zemlji da gaje, u skladu sa Ustavom i zakonom, svoju posebnost, svoj nacionalni identitet i svoju kulturu.
Narodni poslanik Kenan Hajdarević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. Narodni poslanik Esad Džudžević koristio je svoje pravo na repliku.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo se javljam na osnovu članova 225. i 226. Poslovnika i ponavljam svoj zahtev da nam MUP dostavi informaciju o dešavanjima u Novom Pazaru u subotu. Želio bih da napomenem da smo ovde prisustvovali relativno civilizacijskom razgovoru između predstavnika dvije bošnjačke stranke. Umesto da se na ovaj način razgovaralo u četvrtak, u petak, u subotu u Novom Pazaru, mi imamo danas, posle sukoba, posle ranjavanja, to u Beogradu, odnosno u Skupštini Srbije, odnosno imamo u Beogradu, u Vladi Srbije koaliciju, a u Novom Pazaru, u Sandžaku imamo sukobe. Ovo i dalje pokazuje onu tezu koju LDP stalno ponavlja da je u Sandžaku potrebna i neophodna smena generacija političkih lidera u bošnjačkim strankama. Takođe, i jedna i druga stranka učestvuju u vlasti u Vladi Republike Srbije, zajedno u Skupštini Srbije učestvuju u razgradnji svih institucija u opštinama Sandžaka, dok dolje na terenu građane koriste samo kao glasačku mašinu, ne nudeći nikakvu perspektivu za njihov bolji život. Takođe, na djelu je partijska država i posledica te partijske države su upravo stalni i permanentni sukobi na području Sandžaka i Novog Pazara. Još jednom pozivam, prevashodno DS, pozivam predsednika Borisa Tadića, da konačno počnu da rešavaju nagomilane probleme na području Sandžaka. Hvala.
Narodni poslanik Esad Džudžević, povreda Poslovnika, član 100. stav 1.
Poštovana gospođo potpredsednice Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, želim u skladu sa čl. 225. i 226. da zamolim predstavnike države da omoguće rad Bošnjačkoj listi u svojim prostorijama koje su regulisane pravno valjanim ugovorom. Gospodin Ugljanin je ono veče bio u svom kabinetu kao nosilac Bošnjačke liste. Druga stvar, molim državne organe da omoguće ulazak članovima redakcije ''Sandžačkih novina'', koje upravo sada MUP onemogućava da uđu u svoje prostorije, i završe 50. jubilarni broj ''Sandžačkih novina''. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević, rasprava u pojedinostima na član 17, na koji je amandman podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Poslanička grupa SRS na raspolaganju ima sedam minuta.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Drage kolege, iako se predsedavajuća potrudila da nam povrati poverenje u savremene tehnologije koje smo imali prilike više puta da čujemo od strane pozicije i opozicije, da se slušaju i prisluškuju, kao građanin zemlje Srbije sve više i više gubim nadu u te savremene tehnologije. Izgleda po pitanju savremenih tehnologija umesto da nas uvodite u 21. vek, vi nas vraćate u neki srednji vek. No, da se vratim na amandman. SRS apsolutno podržava amandman gospodine Nikole Lazića koji govori o tome ili oduzima pravo Vladi Republike Srbije da oporezuju crkve i tradicionalne verske zajednice. Ova situacija koju izaziva Vlada Republike Srbije svojim apsolutno nesavesnim radom, a ta njena nesavesnost se vidi u tome što preko reda postavlja određene zakone, formira određeni dnevni red i pred Skupštinu donosi zakone, da kažemo pomalo izmešano i pomešano, kako reče gospodin Krasić, naopako. Prvo smo dobili ovde budžet sa 41 danom zakašnjenja, da bismo tih 900 strana materijala proučili za par dana, napisali oko 200-300 amandmana i da bi mogli to da odbranimo za neko vreme. Tada smo stavljeni pred svršen čin. U izlaganjima kolega i opozicije, pa i nekih iz vladajuće koalicije, videli smo kolko je taj zakon, odnosno budžet jedna fontana želja ili bunar želja. Tek posle tog zakona o budžetu došli su prateći zakoni koji bi trebalo da ispune želje određenih ministarstava, a naročito potpredsednika Vlade. Oni su apsolutno suprotno onim svojim najavama u predizbornim kampanjama da će biti socijalno odgovorni, da će povećavati penzije, da će smanjivati dažbine, da će otvarati na hiljade, stotine hiljade radnih mesta, svelo se na to da mi moramo po hitnom postupku da usvajamo zakone koji će na silu bukvalno harački uzimati i ono malo novca i ušteđevine od građana Srbije i pojedinih institucija i puniti taj bunar želja. Ovde se govori o oporezivanju crkava i verskih zajednica. Ne sećam se baš najbolje, ali čini mi se iz istorije da su poslednji put crkve i tradicionalne verske zajednice bile oporezovane u vreme dahija, dahija koje su se odmetnule od vrhovne vlasti u Istambulu i ovde zavodile neke stoje zakone i neke svoje terore. Nama se posle 200 godina dešava nešto slično. Vlada Republike Srbije pravi takav ambijent, ima takvu tendenciju da hoće da se postavi iznad Skupštine Srbije. Vlada Republike Srbije poneta, zaneta silom i moći koju ima sa 126, 127, 128 glasova, pokušava da od najvišeg zakonodavnog tela Republike Srbije, Skupštine, napravi glasačku mašinu. Imali smo slučajeva koji to potvrđuju baš u Zakonu o budžetu, gde su pojedini poslanici vladajuće koalicije glasali čak sami protiv sebe. Zaista to ne mogu da pojmim. Ljudi su mogli makar da sačuvaju svoje dostojanstvo toliko što će povući amandmane koje su podneli. Oni su toliko išli daleko na ruku Vlade, dodvoravajući se pojedinim ministrima, silnicima, moćnicima koji sede tamo u Nemanjinoj i glasali su čak sami protiv sebe. To je zaista zapanjujuće. Ne vidim da predsednica Skupština po više svojih nadležnosti pokušava da pomogne tim ljudima da povrate čvrstinu svog karaktera, da sačuvaju svoje ''ja'' i da reaguju zaista po nekom svom mišljenju i nahođenju, obrazovanju i stručnosti koju imaju, već zarad sitnih, malih političkih interesa pojedinih moćnika, glasaju po njihovoj želji. Kao što rekoh, podržavamo apsolutno ovaj amandman. Kakvi vetrovi duvaju,iz Vlade Srbije i ovde u Skupštini se pojavljuju zaista neke čudne tendencije i stvara se jedan negativan ambijent. Na ovaj način se pokazuje da Vlada nije stručna, da Vlada nije mogla na vreme da predvidi sve prihode i rashode, da je Vlada pomešala redosled donošenja zakona i da sada mi treba da spasavamo državu, a u stvari spasavaćemo Vladu. Oni sa ovim budžetom koji su doneli jedva da će izdržati tamo negde do oktobra, novembra. Biće opet rebalans budžeta. Mi smo apsolutno protiv toga da se vraćamo u neka prošla vremena, pa da se crkvama i tradicionalnim verskim zajednicama nameću novi harači. Podržavam amandman i glasaćemo za amandman kolege iz DSS-a gospodina Nikole Lazića. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe Manjina je 15 minuta.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, Savez vojvođanskih Mađara će podržati amandman gospodina Nikole Lazića i zato sam tražila reč u pojedinostima. Želim samo ukratko da obrazložim zašto ćemo u danu za glasanje glasati za ovaj amandman, zašto smatramo da je on dobar. Najpre, želela bih da vas podsetim da smo otprilike u martu prošle godine, kada je bilo planirano da prethodni saziv Narodne skupštine Republike Srbije raspravlja o istim ovim izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, mi, poslanici SVM, predložili smo isti amandman. Suština ovog amandmana i suština tadašnjeg našeg amandmana je bila da se crkve i tradicionalne verske zajednice izuzmu od plaćanja republičkih administrativnih taksi. Svi znamo šta se tada desilo. Pala je tadašnja Vlada i svi predlozi zakona koji su bili u proceduri su povučeni. Sada kada se posle usvajanja novog budžeta ovi prateći finansijski zakoni, kao i ovaj zakon o kome raspravljamo, nalaze na dnevnom redu, mi nismo predložili isti amandman, zato što smo, nažalost, svesni toga da zbog trenutne finansijske krize i ostalih problema koje ona povlači za sobom i u našoj zemlji Vlada nije u mogućnosti da prihvati ovaj amandman. Međutim, nadamo se da ćemo ipak u bliskoj budućnosti naći rešenje. Još nekoliko argumenata u korist ovog amandmana. U Zakonu o crkvama i verskim zajednicama, u članu 30, spominje se da postoji mogućnost zakonskog regulisanja, izuzimanja crkvi i verskih zajednica od obaveznog plaćanja republičkih administrativnih taksi. Dakle, znači da postoji zakonska mogućnost. S druge strane, takođe bih želela da vas podsetim da su nažalost crkve i verske zajednice bile u problemu i morale su da plate ogromne takse u primeni Zakona o vraćanju crkvene imovine, zato što su one same zapravo primorane da dokazuju da im je oduzeta njihova imovina. Dakle, još jednom želim da zaključim i da naglasim da će zbog svega ovoga, zbog toga što smo mi predložili sličan amandman i što se slažemo i smatramo da je ovaj amandman dobar, poslanici SVM u danu za glasanje podržati ovaj amandman. Ovim putem sam želela da ga podržim i apelujem na sve vas i nadam se da će Vlada Republike Srbije u narednih nekoliko meseci imati sluha za ovaj problem i naći adekvatno rešenje. Hvala na pažnji.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da je konačno dežurni ministar u Vladi Republike Srbije gospođa Dragutinović i verovatno ćemo danas u toku rasprave po ovim amandmanima da se podsetimo i nekih amandmana i nekih pitanja koja smo imali za gospođu Dragutinović, na koje nismo mogli dobiti adekvatne odgovore od ministara koji su ovih prethodnih dana ovde bili samo da bi zadovoljili formu, da ne bismo pravili pitanje po Poslovniku. Zato očekujem da se gospođa Dragutinović aktivno uključi u komunikaciju sa narodnim poslanicima, da bismo što kvalitetnije obavili raspravu u pojedinostima o svim ovim zakonima, koji su zapravo neophodni i nisu samo prateći, nego suštinski zakoni za sprovođenje budžeta Republike Srbije, koji je sa značajnim prekoračenjem roka usvojen krajem prošle godine, 30. decembra. Mi smo i tada govorili i podsećali da samo donošenje budžeta bez ovih zakona, na osnovu kojih se zapravo puni budžet, i nema neke svrhe, osim što je Vlada Republike Srbije mogla da kaže formalno - donet je budžet do kraja godine za narednu godinu. Dosta je amandmana podneto na sve ove zakone, na svih beše sedam zakona, a kada je u pitanju zakon o izmenama i dopunama Zakona o republičkim taksama, poslanici SRS svoj stav o ovom zakonu izneli su tako što smo predložili da se svi članovi ovog predloga zakona brišu, odnosno da je naš stav da ovaj zakon ne treba da se donosi zato što ovaj zakon u suštini znači povećanje administrativnih taksi. Vi klimate glavom da to nije tako. To isto su radile i vaše kolege koji su sedeli tu umesto vas. Ali, znate, dovoljno je biti pismen i pročitati Predlog ovog zakona i postojeći Zakon o administrativnim taksama i onda je očigledno da to jeste suština donošenja ovog zakona. Naš stav je da je nedopustivo da se teret ove ekonomske krize prebaci na građane Srbije. Država mora da bude odgovornija. Vlada Republike Srbije je odavno već trebalo da uradi i predstavi i Narodnoj skupštini i javnosti neki svoj program koji bi nam olakšao prolazak kroz ovu krizu koja je zahvatila ceo svet. Mada su nama i predsednik države i potpredsednik Vlade, Đelić, pre dva-tri meseca govorili da će ta kriza zaobići Srbiju, zapravo da će ova kriza biti podsticajna i da će dovesti strane investitore u Srbiju. Naravno, jasno je i tada bilo da je to potpuno besmisleno. Oni su posle prestali o tome da govore. Podsećam i da je predsednik Vlade, gospodin Cvetković, pre dva meseca dao jednu izjavu da je formiran neki koordinacioni tim, ili kako se već zove, koji bi trebalo da utvrdi neka merila za prevazilaženje, odnosno za neki lakši prolazak kroz krizu i da je rekao da je između ostalih član tog tima i guverner Narodne banke. Istog dana guverner Narodne banke je odgovorio na pitanje novinarima da on niti zna da postoji taj tim, a pogotovo ne zna da je on član toga tima. Sve ovo je radi podsećanja građanima Srbije, a i vama gospođo ministar, da bismo vam skrenuli pažnju da nećemo dozvoliti da svu nesposobnost i neodgovornost Vlade Republike Srbije prebacite na tu ekonomsku krizu. Vi ste tu kao Vlada Republike Srbije da nađete načina da građani Srbije što bezbolnije kroz sve ovo prođu. Umesto toga, vi povećavate administrativne takse. Vi kao resorni ministar pretite povećanjem PDV-a. Vaš saradnik, gospodin Ilić, državni sekretar, takođe je posle vas dao takvu izjavu. Dakle, to je nešto što građani Srbije treba očigledno da očekuju, a to neće biti dobro, jer će to samo potvrditi da vas baš briga za građane Srbije, da vi niste socijalno odgovorna, već socijalno neodgovorna Vlada i da želite da građani Srbije zapravo budu ti koji će da nose teret svih ovih problema koji su nas zadesili. Vi ste, gospođo Dragutinović, ostali dužni narodnim poslanicima, lično sam u ime poslaničke grupe SRS postavila neka vrlo bitna pitanja. Sad ću vas podsetiti. Rekli ste, zapravo to je vaša obaveza, ali ste i obećali krajem prošle godine da ću vrlo brzo dobiti te odgovore. Vaše kolege, a i gospodin Ilić, prošle nedelje su rekli da su ti odgovori pripremljeni i da su upućeni ka Skupštini. Bilo bi dobro da negde od Nemanjine do Kralja Milana pošaljete nekog usput da traži gde su zatureni, gde su ispali, izgubljeni odgovori na poslanička pitanja, odnosno to smo tražili ne kao poslaničko pitanje, nego kao obaveštenje. Jedno se odnosi na budžetsku inspekciju na Aerodromu Beograd. Rekli ste da će taj posao biti završen 31. decembra, a danas je 19. januar. Prošlo je dovoljno dana kada je trebalo narodne poslanike obavestiti o tome koliko smo bili u pravu i u čemu smo bili u pravu, ili eventualno nismo, kada smo govorili o Bojanu Krištu, o čuvenoj plati od 20.000 evra. Ko zna kakvih je još, ako je bilo malverzacija i mahinacija u poslovanju Aerodroma Beograd. Možda nije nikakvih, ali mi smo zato insistirali da tamo ide budžetska inspekcija. Vi ste rekli da je upućena i da će posao završiti, ponavljam, do kraja prošle godine. Molim vas dok traje rasprava o ovim predlozima zakona da dobijemo taj izveštaj da bismo mogli da razgovaramo o tome. Takođe ste rekli da ste na zahtev ministra Šutanovca uputili finansijsku ili budžetsku inspekciju u Ministarstvo odbrane, vojske, pa tražimo izveštaj i o tome s obzirom na izjave koje je svojevremeno davao Ponoš, koji više nije na toj funkciji, da vidimo da li je u Ministarstvu sve rađeno u skladu sa propisima. Ono što nas ovih dana naviše interesuje, potencirali su to narodni poslanici i nakon toga što sam ovo tražila kao poslaničko pitanje - tražimo najhitnije da nam kažete u kojoj stavci budžeta ste predvideli 1,250 miliona evra, milion za nekog cinkaroša koji bi eventualno izdao Ratka Mladića a 250.000, po vašoj proceni, za znatno jeftiniju glavu Gorana Hadžića? Gospodin Rasim Ljajić je u međuvremenu rekao da čak taj neki cinkaroš koji bi se eventualno pojavio da ne treba da brine - da će država čak i da plati porez na taj iznos koji bi taj neko dobio. Pošto je ovde prošao Predlog budžeta i raspravljali smo o njemu i nigde nismo videli da je nešto tako predviđeno u budžetu, želeli bismo da znamo da bismo obavestili građane Srbije na koji način Vlada Srbije troši njihove pare. Dakle, rečno je od strane vaših kolega, mislim da je gospodin Oliver Dulić ili neko drugi od ministara, ne znam pošto su se ređali prepodne i popodne, da je taj odgovor pripremljen i da treba da stigne u Skupštinu, pa vas molim da ubrzate dolazak tog odgovora narodnim poslanicima - da vidimo da li ste zaista te pare negde predvideli ili ćete možda te pare da izdvojite od onih pet miliona dolara koje ćete dobiti za izručenje, eventualno, ne daj Bože, Ratka Mladića od američkih vlasti. Naravno to podrazumeva i pitanje ko je dobio i pare za glavu Slobodana Miloševića i ko je dobio i pare za glavu Radovana Karadžića, jer su i jedan i drugi kao i Mladić na isti način bili ucenjeni. Kada je u pitanju član 18. Predloga zakona na koji je Zoran Krasić podneo amandman, bitno je reći da se taj član 18. odnosi na član 19. osnovnog zakona. Upravo ovaj član je u prilog našoj tvrdnji da ovaj zakon nije menjan iz razloga koji ste vi naveli u obrazloženju, pogotovo kao razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku - da je suština samo povećanje administrativnih taksi. Vi ste u razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku rekli - da bi nedonošenje ovog zakona onemogućilo usaglašavanja predmeta taksene obaveze, sa spisima i radnjama iz nadležnosti republičkih organa i organizacija za čiji se rad plaća taksa, posebno imajući u vidu nadležnosti Republike Srbije, koje su prešle na Republiku Srbiju kao državu sledbenika državne zajednice Srbija i Crna Gora, kao i nadležnosti uređene propisima donetih nakon poslednjih izmena i dopuna zakona, što bi imalo štetne posledice u pogledu postojanja, odnosno visine taksene obaveze za spise i radnje odgovarajuće složenosti, a stoga i na visinu ostvarenih sredstava po osnovu naplate takse. Imajući u vidu da se taksa plaća u cilju podmirenja troškova rada organa prouzrokovanih zahtevima zainteresovanih lica, nedonošenje zakona po hitnom postupku bi moglo da prouzrokuje štetne posledice na rad organa i organizacija. S obzirom da je ovaj zakon, ako je ovo suština što ste napisali kao obrazloženje, odnosno trebao je da bude donet mnogo ranije, odmah nakon raspada državne zajednice Srbije i Crne Gore. Na koji način se do sada u međuvremenu naplaćivala ova taksa, jer su se i ovi poslovi obavljali i u međuvremenu? Ako je nastupila neka šteta za rad organa i organizacija, onda je neophodno da nam kažete koja je to šteta, kolika je šteta i ko je za tu štetu odgovoran. Ako toga nije bilo, onda nema potrebe za donošenje ovog zakona na ovaj način. Član 19. koji je regulisan u Predlogu zakona članom 18., za koji je kolega Krasić tražio da se briše, odnosi se na akta na koja se ne plaća taksa. Nekoliko primera ću sada samo da napomenem, da građani Srbije znaju za šta plaćaju taksu, koliko plaćaju taksu i ne moramo mi odavde da ih ubeđujemo da je ovo povećanje takse ili da nije, jer svi građani znaju da pored ovoga što je predviđeno kao republička administrativna taksa moraju da plate taksu i u lokalnoj samoupravi, što građani razumeju, jer tu taksu plaćaju nekome ko radi neki posao za njih, a republička administrativna taksa se naplaćuje onako, da bi se napunio budžet, jer vi kao republički organ ništa ne radite, nego lokalna samouprava ovo radi kao poveren posao. Kažete, za šta se sve sada ne plaćaju takse - za spise i radnje u postupku za sastavljanje, odnosno ispravljanje biračkih spiskova, kao i spiskova za kandidovanje, ovo se nikada nije plaćalo i ovo je regulisano već drugim zakonom; za spise i radnje za koje je oslobođenje od plaćanja takse posebno propisano tarifom, dakle i ovo se nikada nije plaćalo; za potvrdu o pravosnažnosti ili izvršnosti koja se stavlja na upravni akt, ni ovo se nikada nije plaćalo, ali evo isteklo je 15 minuta. Sve ovo što ste nabrojali u članu 18. već je regulisano nekim drugim propisima i za to se do sada taksa nije plaćala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 19. Predloga zakona o taksama. Povezan je sa drugim amandmanima koje je podnela SRS. Dakle, kako je uvaženi kolega Lidija Dimitrijević istakla, mi smo principijelno protiv ovog zakona koji u trenucima finansijske krize povećava takse za naše građane, jer kao što piše u Predlogu zakona, citiram upravo iz obrazloženja - predlaže se povećanje pojedinih iznosa taksi. Ipak, predlagač odbija naše amandmane na ovaj set budžetskih pratećih zakona, uglavnom sa obrazloženjem - posredno ili neposredno - da bi usvajanje amandmana dovelo do pada budžetskih prihoda. Međutim, takva briga o budžetskim prihodima je blago rečeno neprincipijelna. Kada se gubitak zbog prihvatanja naših amandmana na zakon o taksama ili akcizama uporedi sa onom ogromnom sumom koju proizvodi nerazumna odluka o jednostranoj primeni Prelaznog sporazuma, koja će po priznanju same vlasti proizvesti pad budžetskih prihoda od 260 miliona evra, što je minimalna procena, onda dolazimo do takvog zaključka, upravo suprotno - objašnjenje o padu budžetskih prihoda je bilo potrebno u Predlogu zakona carinskih tarifa ili navođenjem makar u jednom predlogu pratećih budžetskih zakona. Koje će naše firme imati koristi od jednostrane primene ovog štetnog sporazuma sa EU? Mi ne tražimo da nas predlagač ubedi u ono što već znamo. Na primer, da će trgovinski monopoli, kao što je kompanija "Delta", imati koristi od jednostrane primene štetnog sporazuma sa EU. Odgovor znamo - imaće? Korisno bi bilo da predlagač objasni povodom ovih zakona koje će naše industrijske firme, dakle firme u sektoru koji nešto stvara a ne bave se trgovinom i preprodajom, imati koristi od ovakvog štetnog ugovora? Dovoljno je samo pogledati odredbe tog toliko glorifikovanog Prelaznog trgovinskog sporazuma ili aneksa koji prate taj sporazum i biće jasno da naše industrijske firme neće imati koristi od jednostrane primene Prelaznog sporazuma. Na primer, u Aneksu 1a Prelaznog sporazuma se predviđa da će se carinske stope za industrijske proizvode snižavati sledećim redosledom. Danom stupanja na snagu ovog sporazuma carina će se sniziti na 70% osnovne carine. Prvog januara prve godine nakon stupanja na snagu ovog sporazuma carinske stope će se sniziti na 40% osnovne carine. Prvog januara druge godine nakon stupanja na snagu ovog sporazuma carinske stope će se ukinuti. Znači, u roku od dve godine biće ukinute sve carine u industrijskom sektoru. Takođe, do istog zaključka dolazimo i kada se uzme u obzir da industrijska proizvodnja u padu, bez obzira što ona čak ni 2007. godine nije uspela da dostigne nivo iz 1998. godine. Istovremeno, čak i domaći ekonomisti upozoravaju da će realna stopa rasta BDP-a biti oko 0,5%, a ne 3,5%. Ovome treba dodati i da je deficit u trgovini sa Nemačkom, kao glavnom industrijskom, izvoznom i ekonomskom silom u EU, sa kojom ćemo navodno da se takmičimo na našem tržištu nakon jednostrane primene Prelaznog sporazuma, porastom za 20% u prvih deset meseci 2008. godine. Kada govorimo o primeni Prelaznog sporazuma i povećanju taksi i akciza koje u suštini prate ovu nerazumnu odluku, treba obratiti pažnju na sledeću analizu i događaje od pre nekoliko dana. Analitičari američke agencije Stratford, to je inače agencija koja je 2003. godine predvidela tačan datum početka američke agresije na Irak, izneli su početkom novembra 2008. godine procenu da je Srbija, zajedno sa baltičkim državama, kao Bugarskom, Rumunijom i Hrvatskom, na vrhu liste država koje će u 2009. godine biti na udari finansijske krize. Nažalost, pokazalo da je to bila tačna analiza. U glavnom gradu Letonije Rigi 14.1.2009. godine je došlo do velikih socijalnih nereda izazvanih ekonomskom krizom. Na demonstracijama je bilo oko 20.000 ljudi, što je ogroman broj za tako malu zemlju. Demonstranti su se sukobili sa policijom, uhapšeno je preko 100 ljudi, više desetina je povređeno i hospitalizovano. Policija je inače koristila gumene metke i suzavac. Inače, ovi sukobi nisu izazvani gasnom krizom, jer Letonija već duže vreme plaća tržišnu cenu za ruski gas, nije krala gas kao Ukrajina, već činjenicom upravo suprotnom da je letonski spoljni dug već krajem 2007. godine dostigao 33,5 milijardi dolara i da je Letonija bila prinuđena da podigne stope poreza upravo zbog ovde takvog glorifikovanog MMF-a. Slična situacija se ponovila i pre nekoliko dana u Sofiji, ispred bugarskog parlamenta, kada je došlo do velikih sukoba između demonstranata i policije. Spoljni dug Bugarske je već krajem 2007. godine dostigao cifru od 33 milijarde 880 miliona dolara. Obratite pažnju, sve se dešava u glavnim gradovima država koje su članice EU, a spoljni dug je još pre godinu dana bio uporediv sa našim. Socijalni neredi su se dogodili 16. januara ove godine u glavnom gradu Litvanije, uhapšeno je oko 150 ljudi, korišćeni su takođe gumeni meci. Kako navodi gospodin Vladislav Sotirović, protestovalo se upravo u Viljnusu, koji je inače pompezno ove godine proglašen za kulturnu prestonicu Evrope. Razlozi su ponovo bili spoljni dug, koji je već krajem 2007. godine dostigao 27 milijardi dolara, kao i primena programa MMF-a, koji je doveo do povećanja PDV-a, ostalih poreza, mesečne takse za sve automobile u zemlji, akciza na benzin. Dame i gospodo, naravno, ovaj amandman nije predložen ni da bi se Vladi dalo opravdanje da se zaduži u inostranstvu zbog gubitka prihoda od akciza ili taksi. Na primer, kod MMF-a, da bi se pokrio manjak koji je nastupio zbog jednostrane primene Prelaznog sporazuma. Naprotiv, mi smo protiv novog zaduživanja, posebno kod tako kompromitovane institucije kao što je MMF. Mi smo protiv stend-baj aranžmana sa MMF, jer kao što smo čuli i nobelovac Štiglic je prilikom posete našoj zemlji izjavio da nema mnogo koristi od uslova koje nameće MMF prilikom zaključivanje takvih aranžmana. Mi se kritički odnosimo i prema uslovima koje nameće Svetska banka. Sledeći primer potvrđuje opravdanost našeg stava. Upravo je tako glorifikovani kod nas MMF, koji navodno brine o stabilnosti Srbije i naših građana, sugerisao upravi grada Beograda da ukine subvencije za sve komunalne usluge, posebno za vodu, grejanje i prevoz. Niko to nije demantovao do sada, iako je to objavljeno na konferenciji za štampu od 4.12.2008. godine. Dakle, građani treba da znaju da MMF nije nikakva dobronamerna institucija, već najgori mogući poverilac, slabo prikriveni lihvar, koji će uništiti sva njihova socijalna prava, samo zarad otplate duga po svaku cenu i daljeg zaduživanja. To pokazuje upravo primeri baltičkih država. Što se tiče uslova Svetske banke, profesor međunarodne političke ekonomije na Oksfordskom univerzitetu i direktor globalnog programa ekonomskog upravljanja gospodin Vuds smatra da je Svetska banka previše neosetljiva za potrebe siromašnih članica i da troškove kredita zbog postojeće strukture odbora banke snose upravo zemlje dužnici ili u praksi najsiromašnije zemlje. Moram da primetim da takav način rada Svetske banke i MMF neodoljivo podseća na rad naše Vlade. Ona će, kao i Svetska banka, troškove jednostrane primene Prelaznog sporazuma od 260 miliona evra, ponavljam to je minimalna procena, upravo preko povećanja taksi o kojima mi danas raspravljamo i setu budžetskih zakona, prevaliti na leđa najsiromašnijih građana Srbije. Tako naša Vlada u potpunosti primenjuje načelo MMF-a i Svetske banke o borbi protiv socijalnih davanja i subvencija, sve zarad pomaganja bogatih oligarha. Naravno, u tome je podržava i guverner, koji je 16.1. izjavio za jedan dnevni list da nije potpuno zadovoljan budžetom, jer bi bilo bolje da je bilo još smanjivanja plata i penzija. To je prava politika MMF-a, to je ona politika koja je dovela do ekonomskog kraha u Letoniji i Litvaniji. To je ona politika koja je godinama širila propagandu o tzv. baltičkim tigrovima i najbržem rastu BDP-a u EU. Ali, realnost nije nešto tako. Vlada ne treba da sledi pogubne smernice MMF-a, jer upravo su to radile baltičke države. Da ne sledi te pogubne smernice, ona ne bi dozvolila da se ovako loši i neprimereni predlog zakona o taksama nađe u proceduri, slično kao i onaj o akcizama koje smo razmatrali, makar zarad brige o najsiromašnijim slojevima građana i socijalne odgovornosti o kojoj se toliko priča. Dame i gospodo, amandman treba prihvatiti zbog sledećih razloga. Takse su, prema udžbeniku Javne finansije koji se koriste upravo na beogradskom Ekonomskom fakultetu, protivnaknade za učinjene usluge državnih organa. Dakle, nema nikakvih opravdanih ekonomskih razloga za uvođenje većih taksi u ovom trenutku, jer po ekonomskoj teoriji privredne usluge državnih organa ne smeju da budu predmet plaćanja taksi. Jasno je da glavni razlog za povećanje taksi i akciza je u suštini pokrivanje gubitaka koje izaziva nerazumna odluka o jednostranoj primeni Prelaznog sporazuma. Jasno je i da se sve to radi u okviru smernica kompromitovane institucije kao što je MMF, za koje hrabri i dalekovidi političar, kao što je Ugo Čaves, smatra da je treba ukinuti. Znate, ako već nije povučena tako štetna i nerazumna odluka o primeni Prelaznog sporazuma, koji treba da finansiraju naši građani preko većih akciza i taksi, treba je bar malo ublažiti usvajanjem amandmana na zakone koje danas razmatramo, a dodatne budžetske prihode u ovoj teškoj situaciji treba potražiti kod onih koji imaju najviše koristi od ove štetne ekonomske politike, kod domaćih monopolista i kod stranih banaka i stranih preduzeća, koji iznose ogromne profite iz naše zemlje, a ne kod najsiromašnijih građana Srbije.
Da li se još neko javlja reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik, gospodin Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, osnovni tekst člana 22. zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama glasi: U rešenju, ispravi, dokumentu ili pismenom koje se izdaje bez plaćanja takse mora se označiti svrha izdavanja i osnov oslobađanja od plaćanja takse. Dopuna teksta člana 22; U članu 20. Predloga zakona o izmenama Zakona o republičkim administrativnim taksama Vlada je predvidela da rešenje, isprava, dokument ili pismeno iz stava 1. ovog člana mogu se koristiti samo u svrhu za koju je izdato. Amandman koji je podnela poslanička grupa SRS, čiji sam ovlašćeni predstavnik, glasi da se član 20. Predloga zakona briše. Vlada nije prihvatila predloženi amandman SRS, uz obrazloženje da se amandmanom predviđa, kako stoji u obrazloženju o amandmanu i odgovoru Vlade, uvećanje republičke administrativne takse, a da se isprava, rešenje, dokument i pismeno koje se izdaje može koristiti samo u svrhu za koju se izdaje i da ne može da bude korišćeno u neku drugu svrhu, za koje se plaća republička administrativna taksa. Apsolutno je odgovor Vlade smislen i ako se tumači samo podneti amandman, izolovano i nezavisno od drugih amandmana poslaničke grupe SRS, odgovor Vlade i odluka Vlade da ne prihvati amandman bio bi prihvatljiv. Suština amandmana je da se, u principijelnosti sa drugim podnetim amandmanima SRS, izbegne povećanje republičkih administrativnih taksi ovim predlogom zakona. Zašto? Uz obaveznu štednju, osnovni razlog je što mi u SRS smatramo da povećanje poreza i drugih javnih dažbina u stvari nije spas države od nastupajuće finansijske krize, što bi vi, gospođo Dragutinović, trebalo i znam sigurno da to bolje znate, jer je spas u smanjenju poreza i drugih javnih dažbina i uvođenju javnih radova, to znači ublažavanje nastupajuće ekonomske i finansijske krize. Planirani deficit u budžetu je oko 50 milijardi dinara. Šta ako se ne realizuju predviđeni prihodi u budžetu? Uz očekivanu krizu, deficit će biti još veći. Naravno, tu računam - šta ako se ne realizuju i predviđeni javni prihodi od uvećanja republičkih administrativnih taksi, šta ako rashodi budu veći nego što su planirani budžetom? Onda ćemo, uz nadolazeću krizu, imati deficit u budžetu koji će biti izuzetno zabrinjavajući veći. Kako država može, opet podvlačim da vi to bolje znate, da izađe iz ove postojeće krize? Koja je mera države da prevaziđe ovu krizu? Ne da povećava administrativne takse i druge poreze i javne dažbine, već da smanji nepotrebne troškove, npr. za plate određenih lica. Već smo ovde raspravljali o Bojanu Krištu, nismo pominjali, sad pominjem, mesečnu platu Čede Petrovića, generalnog direktora Privredne banke Beograd, u iznosu od 17 hiljada evra i drugih ljudi. Da se smanje ili ukinu troškovi reprezentacije na svim nivoima, pogotovo troškovi reprezentacije koji se prave u restoranima i kafanama. Da se spreči korupcija, finansijska pronevera, pranje para kroz nabavku robe, izvođenje radova, pružanje usluga i drugo. Da se ukine finansiranje mnogih nevladinih organizacija, ne svih ali mnogih. Nedavno je nekoliko nevladinih organizacija, među kojim nevladine organizacije koje predvode Biljana Kovačević-Vučo, Nataša Kandić, Sonja Biserko, predložilo Republičkoj skupštini da Skupština donese odluku i utvrdi datum, 11. juli, kao dan na sećanje genocida koji su izvršili Srbi u Srebrenici. Zamislite, Srbi su izvršili genocid u Srebrenici. Nesporno je da ima ratnog zločina u Srebrenici, da je kako tvrde mnogi ubijeno oko 1.800 i nešto ljudi, civila i drugih, ali genocida svakako da nema. Imamo određeni broj veoma bogatih ljudi u Srbiji. Svaka čast onima koji dođu do para, velikih para u skladu sa zakonom, poštujući propise ove države. Šta je sa onima koji su došli do para na protivzakonit način, recimo korupcijom? U poslednje vreme je veoma aktuelna politička korupcija i politički kriminal. Postoji mafija, tj. sprega, veza između visokih državnih činovnika i funkcionera s jedne strane, a sa druge strane onih ljudi koji upravo dolaze na protivzakonit način do enormno velike količine para. Kako država može da očekuje postojanje balansa između javnih prihoda i javnih rashoda kada nam je privreda u velikoj krizi, kada nema industrijske proizvodnje ili je ona na minimalnom nivou, kada radnici ostaju bez posla, kada je poljoprivreda u velikoj krizi, kada mladi nemaju perspektivu. Da nije to tako, nažalost, ne biste već razmišljali u Vladi Republike Srbije da donosite rebalans budžeta. Naravno da se nalazimo u opštoj krizi, uz jednu maksimalnu štednju. Ni vama u Vladi nije lako, ako razmišljate pošteno ili u korist građana Srbije, ali svakako treba da radite u skladu sa zakonom, bez kriminala i korupcije, racionalno, bez političke mafije i svima će biti lakše. Ovde se radi o principijelnom stavu SRS da za uverenja, potvrde, isprave, prepise, overe za koje je predviđeno plaćanje administrativne takse i njeno uvećanje ovim predlogom zakona, treba potpuno ukinuti plaćanje te takse. Kažete da treba naše zakonodavstvo prilagoditi standardima EU i u ovom pogledu kada je u pitanju ovaj predlog zakona i republičke administrativne takse. Zašto EU, kad već raspolaže određenim sredstvima za pomoć Srbiji, kada je predvidela 200 miliona evra za očuvanje demokratije u Srbiji, pa taj novac izvršnim nalogom Havijer Solana od 23. maja, umesto da usmeri u socijalna davanja, u pomoć građanima, u očuvanje demokratije, koristi za razbijanje SRS i finansijsku pomoć jedne nove stranke, od kojih para u velikoj meri finansiraju rad njihovih lokalnih odbora. Ti ljudi koji vode ovu stranku su sada jedni od bogatijih ljudi, koji su došli do para na nezakonit način, ne radom. Ne treba doći do uvećanja republičkih administrativnih taksi, kako kaže Vlada, ono povećava pravnu sigurnost građana, što je sasvim besmisleno. Zašto? Zato što građani nemaju od čega da plaćaju. O vašoj potrebi donošenja ovog predloga zakona, mnogi poslanici su govorili o trgovinskom sporazumu, da ne ponavljam to. Nadam se da ćete, gospođo ministar, u diskusijama narodnih poslanika SRS, možda ne u celosti kod svake diskusije posebno, ali u pojedinim diskusijama nešto izvući kao korisno, ako ne sada, da prihvatite kako ovaj amandman, tako i neke druge amandmane, onda u narednom periodu da imate u vidu, prilikom podnošenja Predloga zakona o izmenama i dopunama ovog i drugih zakona. U vezi budžeta, u vezi deficita budžeta, u vezi odsustva balansa između javnih prihoda i javnih rashoda, "stend-baj" aranžman ili kredit na poček, termin koji vi u Vladi Srbije izbegavate, čujem i guverner NBS Radovan Jelašić izbegava da pomene, govorite o aranžmanu, a ne o kreditu za period od 15 meseci, da može da se koristi, koji je odobrio Izvršni odbor borda direktora MMF u petak, 16. januara, za održavanje monetarne, fiskalne, finansijske i makroekonomske stabilnosti u državi. To je razlog više, ako već računate na tih 402,5 miliona evra, da onda ne uvodite uvećanje republičkih administrativnih taksi i drugih dažbina. Ne samo to, nove pozajmice od MMF-a, kroz hitan finansijski mehanizam, o kome razmišljate u Vladi, to su koristile i druge zemlje, Mađarska, Ukrajina, Belorusija, Island i smatrate da treba to da koristi i Srbija u ovom trenutku, a od tih para koje već planirate, od 1,4 do 1,5 milijardi evra, treba osloboditi grđane od tih naknadnih dažbina. Ukoliko je tačna informacija da planirate proširenje postojećeg "stend-baj" aranžmana, koliko će Srbija biti opterećena ovim inostranim dugovima? Mi u SRS se protivimo dodatnom zaduživanju, jer građani nemaju sada od čega da vraćaju, a kamoli u budućnosti naši potomci kojima ne ostavljamo blistavu ili jako dobru perspektivu. U Srbiji se jako teško živi. Beograd je skuplji od Londona. Izdaci za stan u Beogradu su veći nego izdaci za stan u Moskvi. Šef jedne vladajuće poslaničke grupe u Skupštini Srbije kaže da novac, 402,5 miliona evra, može da se koristi, ali ne mora. Formula je tačna. Vlada ne bi u sledećem koraku, potezu planirala ili razmišljala o novom aranžmanu od otprilike 1,5 milijardi evra. Na kraju, bilo bi korisno usvojiti ovaj predlog zakona sa amandmanima SRS, odnosno logika je i zaključak da se ne usvoji ovaj predlog zakona, ne zbog toga što državi ne treba para. Državi treba para u ovoj situaciji i nastupajućoj krizi. Ne treba usvojiti ovaj predlog zakona zato što građani nemaju od čega da plaćaju. Spas od krize je u smanjenju poreza i drugih dažbina, a nije u njihovom povećanju, sa javnim radovima, to je možda izlaz iz ove situacije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik, gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Skupštine. Vreme na raspolaganju je tri minuta.
Dovoljno je i dva minuta, gospodine Novakoviću, da navedem primer besmislenosti ove izmene i dopune člana 22. Gospodin poslanik, kolega Milovan Radovanović, sa pravničkog gledišta je to dobro obrazložio, a ja ću iz prakse da vam kažem, gospođo ministar, verovatno zato da biste imali veći broj strana u ovom zakonu o izmeni i dopuni, jer ne znam da li imate to iskustvo, ali sada ću da vam to navedem kroz primer kandidovanja za narodnog poslanika ili za odbornika u skupštini opštine. Ako ste izmenom člana 22. dodali novi stav, koji je potpuno bespotreban, pa zato kolega Radovanović i traži da se briše to što vi predlažete, onda biste morali da znate da na tom dokumentu koji neko, a to je najčešće ovlašćeni predstavnik, recimo kada je u pitanju kandidovanje političke stranke ili grupe građana, ode u službu skupštine opštine da izvadi uverenje o državljanstvu. Uz ovlašćenje koje dobija, ovlašćeno lice te političke stranke vadi za svakog pojedinca, pa sam kao dobra duša, što bi se reklo, imala više puta ulogu kurira Perice, jer je jednog koji se kandidovao za neke funkcije iz grada Kragujevca mrzilo da ide na šalter Skupštine grada. Valjda je to ponižavajuće. Meni nije. Kao fino vaspitana osoba sam za svakoga ko mi zatraži otišla i donela uverenje o državljanstvu, predala, pa neka se kandiduje, ali za sledeće izbore videćemo kako će te kandidature da prođu. Na tom uverenju lepo piše da je to samo u svrhu kandidovanja za predsednika države, za narodnog poslanika, za odbornika i nemoguće je da onda to neko drugi upotrebi u neke druge svrhe. To zna svako od ljudi koji se ikada kandidovao na bilo koju funkciju i da je oslobođeno, jer u protivnom propisana taksa, odnosno iznos koji treba da se plati za takav dokument bio bi manjak u kasi, na šalteru uprave grada ili opštine. Jasno na dokumentu stoji i taj neko vas pita - zašto vi to tražite, ako je to neko ko je ovlašćen, recimo, ispred političke stranke, u tom slučaju je oslobođeno plaćanja takse na taj dokument, onda se to zna. Sasvim je moguće, to se nama u Kragujevcu dešavalo, jer imamo 87 kandidata za odbornike, doduše sad su nam oteli deset odborničkih mandata koje je osvojila naša odbornička lista, ali to je sada na višim sudskim instancama, videćemo, što bi se reklo, teraćemo se još, do kraje će to da ide, ali kada je naš ovlašćeni predstavnik u pitanju, to je obično dugogodišnji predsednik kragujevačkih radikala gospodin Žikić, koji ima to ovlašćenje, neće njega službenik u Skupštini grada, gospođo Sofija da pita - da li si ti taj ili ako on pošalje nekoga od svojih saradnika. On uzima uverenje o državljanstvu i tamo lepo piše da je to u svrhu kandidovanja za odbornika u Skupštini grada. Prema tome, potpuno je bespotrebno da ovo stavljate kao dodatak, odnosno kao drugi stav člana 22. i zbog toga je potrebno da prihvatite amandman, jedino da kažem ako niste želeli da imate veći broj rečenica ili veći broj strana, jer i sam amandman za nekih osamdesetak članova koleginice Radete, o čemu ćemo da govorimo kasnije, upravo govori u prilog tome da niste morali na takav način da ponavljate u izmeni i dopuni zakona i da nabrajate sve ove tarife, jer ste imali drugi cilj, da povećate troškove građana Srbije za ono što je njima najpotrebnije. Pre nekoliko dana iznela sam primer zaposlene dame u Skupštini Srbije, koja radi na poslovima koji nama znače u periodu kada imamo pauzu da popijemo kafu, čaj ili sok, koja je morala za svoju četvoročlanu porodicu, za sebe, supruga i dvoje dece da izdvoji četiri hiljade dinara da bi pribavila neophodna dokumenta, odnosno da plati državi administrativne takse da bi prvi put u životu dobili pasoše. Hvala vam. Izvinite kolega Novakoviću što sam prekoračila vreme.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, gospodin Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 21. ovog zakona, zakona o republičkim administrativnim taksama, koji glasi da se briše. Kao i moje prethodne kolege do sada SRS je pokušala da kroz amandmane ovog zakona popravi ovaj zakon, ali kroz obrazloženje kojim nam je Vlada odgovarala na naše amandmane verovatno da Vlada nema sluha i ne želi da na ovakav način, kao što je SRS zamislila, da popravi ovaj zakon, ne želi da to uradi. Kroz mnoge situacije koje su nam se do sada u prethodnom periodu dešavale, uzrok i posledice čitave situacije i ovog budžeta, koji smo doneli u parlamentu u skorije vreme, smatramo da su uzroci i posledice velike za građane Srbije, što dokazuje i ovaj zakon, da se najlakše Vlada osvrće na finansije koje nedostaju u budžetu. Najlakše je građanima dići akcize i namet poreza. To se pokazalo u mnogim situacijama. Uzrociovakvog budžeta i ovakve situacije u Republici su mnogi. Jedan od uzroka je nepravilna i neregularna privatizacija, koja je urađena u Republici. Svima nam je poznato dau 2009. godini treba da se zaokruži kompletna privatizacija u Republici Srbije. Negde oko 570 firmi je raspisano, otprilike, za prodaju. Treba da se zaokruži privatizacija, gde se već predviđa da će 300 firmi da ode u stečaj. Šta to znači? Trista firmi, koje su do sada pokušali daprodaju na licitacijama tj. na aukcijama i nisu uspeli, one će najverovatnije da odu u stečaj. Posledica tog stečaja tih 300 firmi je još ogroman broj nezaposlenih u državi, tj. veliki broj ljudi i radnika koji će ostati bez posla, tj. poreskih obveznika koji takođe pune budžet, dok sa druge strane država ništa nije uradila što se tiče razvoja, što se tiče zaposlenosti, itd. Kada gledamo i upalimo javni servis i medije, svaki dan kada čitamo novine, zaposlenost u medijima je velika, organizuju se razni treninzi, organizuju se razni sajmovi zapošljenja itd, dok u praksi je to sasvim drukčije. Još imamo jedan razlog, to su privredne komore koje su zalepljene za privredu, samo na takav način gde su privrednici, tj. firme plaćaju članstvo tih komora, dok komore sa druge strane nisu učinile ništa za razvoj privrede, za potencijal naše privrede, za ono što bi trebalo privredne komore da rade. Treći razlog i uzrok ovih posledica su naravno poljoprivreda i agrar. U poljoprivredi i agraru su poslanici SRS pričali puno o tome. Na jednom primeru moje opštine gde se katastrofalno Zakon o poljoprivrednom zemljištu sprovodi. Mogu vam reći da je budžet oštećen, ima argumentovan dokument koji je predsednik opštine i ministar bivši poljoprivrede, Milosavljević, potpisao, a to je dva i po miliona evra je oštećen budžet od republičkog pokrajinskog, pa sve do opštinskog. O tome sam u više navrata pričao, ali očigledno je da se radi o dilu tadašnjeg ministra za poljoprivredu, a sada za trgovinu, gospodina Milosavljevića, jer isti dan je zaključio vansudsko poravnanje o korišćenju 1.244 hektara poljoprivrednog zemljišta PIK "Bečej". Sa druge strane, u drugoj katastarskoj opštini Srbobran, gde lokalna samouprava nije želela da učestvuje u ovakvoj kriminalnoj radnji kao što je urađeno u opštini Bečej, zemlja je izdata za 25.000 dinara, dok je u Bečeju 11.000 hektara, ovo je samo za 1.000 hektara, ako ste pazili i dobro slušali, za 11.000 hektara je vansudsko poravnanje potpisano od strane ministra za 8.000 dinara. Odmah za dva tri dana je iz razloga suše čak cena skinuta na 5.400 dinara. Tako kada uzmete i saberete sve ovo što je urađeno u opštini Bečej, dva i po miliona evra je oštećen budžet Republike, pokrajine i lokalne samouprave. Kada pogledate ovakvu situaciju, što sigurno nije samo u opštini Bečej, već u mnogim opštinama, pa kada saberete svu tu sumu, naš budžet bi sasvim drukčije sad izgledao nego što ga predstavljate i što gospođa ministar je dala predlog budžeta. Razlog ove krize, tj. finansijske krize što će da dođe i što je došla u Republiku Srbiju su sigurno još i učestali izbori. Vrlo dobro se sećamo kada se raspišu izbori, onda vlast, ministri se razlete po Srbiji, putna privreda se obnavlja, grade se infrastrukture itd. Na mnogim mestima se čak samo, što je trošak, dovoze mašine da bi se prikazale i posle odrađenih izbora i kada izbori prođu mašine se voze, a u opštinama ili Republici gde se infrastruktura gradila, gradila se toliko da se nije mogla finansijski pokriti. To je razlog sada upravo, gospođo ministar, što Republika duguje 39 milijardi putarima. Razlog su učestali izbori, nemojte pogrešno da shvatite, SRS nije protiv izbora, ali učestali izbori su veliki trošak i namet državi, Republici, građanima Srbije, koje vi namećete kada su izbori u toku. Hvala lepo.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta. Izvolite, gospodin Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, dobro je da ste vi došli, s obzirom da smo par dana imali ovde leteće ministre, ministre koji nisu mogli jednostavno poslanicima da odgovore na mnoga pitanja, počev od gospodina Šijakovića, ministra vera. On, verujte, jadan čovek, verujem da se još krsti i ne može da shvati šta ga je sve snašlo ovde u Skupštini, jer i sam nije znao šta da odgovori poslanicima, čovek nije bio u materiji, a toliko loši zakoni i pogubni za građane Srbije da je to prosto neverovatno. Vaš zadatak je, gospođo ministre, da ovi zakoni prođu, po nalogu Brisela i Vašingtona, kao što su prošli zakoni koji su posebno zapali za oči pre svega građanima Srbije, kada su u pitanju bila sedišta sudova i tužilaštava u Srbiji. Verujte da i dan-danas građani Srbije najviše o tome govore i da im jednostavno nije jasno, apsolutno su sigurnida i većina poslanika iz vladajuće koalicije nije mislila tako, a i da su jednostavno morali da izglasaju te zakone. Naime, ovi zakoni koji su sada na dnevnom redu, koje morate da usvojite, svi amandmani koje je podnela opozicija, pre svega poslanici SRS, uglavnom se svode na to da se članovi brišu. Pre svega bi trebalo izbrisati ove zakone i da nisu došli ovde u skupštinsku proceduru, a posebno kada je jednostrana primena trgovinskog sporazuma u pitanju. Ta jednostrana primena trgovinskog sporazuma direktno se odražava na našu poljoprivredu, na granu koja na neki način još jedina ima mogućnost da imamo suficit u budžetu, da pomogne državi maksimalno. Gospođo ministre, dobro se sećam, kada je bio rebalans budžeta, kada ste se vi jednog momenta javili za reč i kada ste rekli doslovce ovako: "Niko neće da se odrekne subvencija". Gospođo ministre, i tada, tom prilikom rekao sam vam za govornicom, mislim da je to u najmanju ruku ponižavajuće za našeg poljoprivrednika. Naši poljoprivrednici, gospođo ministre, subvencije po hektaru su dobili sa ogromnim zakašnjenjem, vi to vrlo dobro znate. Do 11. maja su bule sve subvencije redovno isplaćivane. Posle izbora, od 11. maja sa isplatama subvencija je početo drugom polovinom septembra. Bruka i sramota. Tada i sada u poslednjih mesec dana su isplaćene subvencije, ali kada su subvencije za priplodnu junad u pitanju, za krave muzare, za tovnu junad, kada su u pitanju premije za mleko koje kasne, vi to vrlo dobro znate, a posebna priča su subvencije za tovnu junad i za priplodne junice, gde još iz 2007. godine naši poljoprivrednici nisu dobili subvencije. Vidim da me gledate čudno, gospođo Dragutinović, to je istina, to je proverena informacija, isključivo se bavim poljoprivredom i dolazim iz sredine koja se bavi poljoprivrednom. Moja porodica, na kraju krajeva, od 1946. godine bavi se isključivo i samo poljoprivredom. Opština iz koje dolazim, 40% stanovništva se bavi poljoprivredom, a sada, verujte da se sada blizu 80% građana opštine bavi poljoprivredom jer drugih izvora prihoda nema. To su doduše manje parcele, ali su ljudi primorani da na takav način rade i opstaju, jer je u mojoj opštini privatizacija, normalno loša privatizacija, učinila svoje, gde smo na hiljade radnika dobili na birou i jednostavno nemamo rešenje za njih. Bez obzira na izuzetnu korektnost lokalne samouprave prema svojim građanima, gde se maksimalno trudimo da im izađemo u susret, da sve što smo obećali na izborima ispunimo i verujte da smo to u 80% slučajeva svojim građanima i ispunili. To građani opštine Odžaci znaju da cene i to pokazuju nedvosmisleno na svakim sledećim izborima koji dođu. Kada je u pitanju poljoprivreda, gospođo Dragutinović, moram da vam kažem da su poljoprivrednici na neki način obmanuti. Pre svega, tu mislim na kredite koji su podizali preko Fonda za razvoj, gde su ušli u ozbiljne proizvodnje, a sada država prema njima, u najmanju ruku, ima maćehinski odnos. Ljudi su dali svoju zemlju, svoje kuće pod hipoteku, predano ti ljudi rade po 20 sati dnevno, kada su krave muzare u pitanju, kada je to u pitanju, te kredite treba vraćati, a sa cenama koje su do juče bile na našem tržištu nisu mogli da pokriju ni osnovne troškove. S obzirom da nemam još puno vremena, o poljoprivredi možemo da pričamo toliko toga, mi ovde željno očekujemo ministra Dragina i da dođu zakoni o poljoprivredi, imaćemo mnogo toga da mu kažemo. A sam ministar Dragin je pre mesec dana na jednom gostovanju, mislim da je bila u pitanju Sremska Mitrovica, rekao da je odnos prema našoj poljoprivredi "više nego svinjarija". Zamislite kada ministar tako nešto kaže, a očigledno je da i on, iako bi želeo da pomogne poljoprivredi, to ne može da uradi od ove vlade. Ne znam zbog čega, imam utisak da je on bio na neki način najmekši kada ste vi u Vladi u pitanju. Gospođo Dragutinović, da nije to razlog što su ukinute subvencije za poljoprivredu, da ste mogli najlakše i najviše da utičete na ministra Dragina da on popusti? Vi kažete da nisu ukinute, ali biće ukinute mnoge subvencije, jer hoćete da napravite profesionalnog poljoprivrednika. Ovo nije momenat za profesionalnog poljoprivrednika, jer od poljoprivrede žive i mnogi drugi ljudi kojima je to dodatna delatnost, ali na taj način preživljavaju. Odnos ove Vlade prema našim građanima je više nego sraman, a samo ću vam reći kako treba da se odnosi prema građanima Srbije i prema ljudima iz sredine u kojoj živi. Izbori su izbori, gospođo Dragutinović. Mi smo juče imali u mojoj opštini izbore, u jednoj mesnoj zajednici, gde se biralo 11 članova saveta mesne zajednice. SRS je izašla na te izbore. Sa liste SRS je prošlo devet kandidata, jedan kandidat DSS i jedan ispred grupe građana. Tako se radi u svojim sredinama i tako se ponaša prema svojim građanima, i oni to znaju da cene. Inače, tamo je na vlasti srpski radikal Milan Ćuk, ima nedvosmislenu podršku svojih građana i nastaviće tako da radi. Hvala vam.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovani predsedavajući, drage kolege, podneo sam amandman da se član 22. briše, jer smatramo da predloženi zakon ne odgovara predizbornim obećanjima, a naročito zbog svetske ekonomske krize koja nam vrlo ozbiljno kuca na vrata. Oni koji su se predstavljali da su više nego socijalno odgovorna Vlada, pretvorili su se u socijalno neodgovornu Vladu. Samo kabineti potpredsednika Vlade iz budžeta uzimaju, koliko sam pratio, 157 miliona dinara. Dalje, po nekim informacijama, potpredsednik Vlade gospodin Jovan Krkobabić je u svom kabinetu za ovih nekoliko meseci zaposlio preko 40 ljudi, a neke informacije govore da su to pretežno stranačke i rođačke veze. Izgleda da će pola plemena da se zaposli u resorima koje drži PUPS. Šta reći o resorima koje drži G17? Mislim da nema nijednog člana Glavnog odbora G17 koji ne radi u državnoj administraciji. Još malo pa će ova vlada da prestane da se zove Vlada Srbije i postaće plemenski savet. Ubiše nas korupcija, nepotizam, a o organizovanom kriminalu ne smemo ni da govorimo. Ubiste državu ogromnom administracijom. Čak i one svetske organizacije, do kojih mi apsolutno ne marimo, čak vas i one, malo-malo pa upozoravaju da ubiste državu prevelikom administracijom. Svakodnevno se otpuštaju na stotine i stotine radnika. Dešavalo se da u dva-tri dana bude po hiljadu i nešto ljudi otpušteno, čini mi se tokom novembra i decembra. Pored otpuštanja radnika, gasi se privreda, poljoprivreda jedva da je živa, a samo državna administracija cveta. Na sve to Vlada kasni sa 41 danom za budžet. Budžet donosimo kao da je vanredno stanje. U budžetu su pojedini ministri, kao neka nevaspitana ili loše vaspitana deca, toliko ispostavili želja, da je to prosto neverovatno. Zatim ili tek posle budžeta, kao što rekoh malopre, dolaze ovi zakoni koji treba da napune ili da ispune taj spisak želja koji se zove budžet Republike Srbije. Evo i nekoliko primera o kojima sam upravo sada govorio. Neke informacije po medijima, koje su juče i danas u opticaju. Kaže ovako: "Gospodin Mlađan Dinkić (onaj čuveni ekspert) tražio da ekonomske diplomate koje će izabrati Vlada tokom godine budu odgovorne samo njemu". Prosto neverovatno. Zatim, da će već čuveni ekonomski stručnjak Bojan Krišto biti ekonomski ambasador Srbije. Uzgred da vas pitam, šta bi sa izveštajem budžetske inspekcije sa aerodroma? Nismo primetili da ste nam poslali informaciju. Zatim, Vlada Srbije je zauzela 13 zgrada sa preko 150 hiljada kvadratnih metara. Naravno, legitimno je zaključiti i postaviti pitanje: ili vi to imate nameru da širite administraciju ili su vam dosadašnji kapaciteti postali dosta skučeni, pa ste opet rešili da se širite? Te zgrade su u najstrožem centru. Naravno, odradili ste mnogo od ovih stvari u budžetu tako da niste pitali građane, niste pitali druge stručnjake, pitali ste samo sebe koliko vam i šta vam odgovara i upravo te sednice oko budžeta su bile najmučnije u Vladi. Šta se ispostavilo? Ispostavilo se da ste napravili bunar usred pustinje. Iako su vas ljudi, građani, sve zainteresovane grupacije, penzioneri i ostali obaveštavali na razne načine da se ne može od peska praviti voda, vi ste upravo napravili bunar na onom mestu, ne pitajući nikoga od starosedelaca da li se baš na tom mestu skuplja voda, da li su tu najveći vodotokovi, recimo, kada se topi sneg ili kada padaju obilne kiše. Ne, vi ste rešili da usred pustinje napravite bunar, a sada terate nas, Skupštinu Srbije, da vam od peska pravimo vodu i punimo taj bunar, da biste vi mogli da zahvatate koliko vam odgovara. Jedna neodgovorna pozicija, jedan vrlo ružan i tužan ambijent, gde su uvek kolege poslanici iz opozicije krivi za ono što vi želite da nametnete, a vi namećete tako da nam uvek dajete vrlo malo vremena da možemo da pročitamo, da se obavestimo i da reagujemo određenim amandmanima na to što vi radite, da vam pomognemo da zakoni liče na nešto, da ih malo unapredimo, da vam pomognemo da usaglasite te zakone sa nekim pozitivnim evropskim tokovima. Međutim, dobar deo tih saveta vi odbijate i onda nam ne ostavljate ništa drugo nego da mi na ovaj način reagujemo na pojedine vaše zakone, a to je da predlažemo apsolutno brisanje svakog člana vašeg zakona i da o njemu govorimo, a ne možemo da kažemo ništa lepo, jer nam vi svojim delima ne dajete materijal da govorimo pozitivno o vama. Ovaj deo je što se tiče ekonomije, a proteklih par meseci vidimo dosta ružnog ambijenta i u političkom smislu, dozvoljavali ste razne kombinacije, razne egzibicije nekih neodgovornih ljudi. Tako da danas imamo situaciju da malo-malo pa po raznim odborima doživljavamo smene nekih ljudi koji nisu sposobni da vode određene odbore. Hvala bogu, mnogestvari se dovode u red, tako da ćemo mi što se tiče našeg dela posla završiti i dovesti u red ono što nam je dato da radimo, odradićemo najbolje što možemo, najmoralnije, najpozitivnije, bez zaturanja dokumenata, bez gubljenja dokumenta, nego ono što nam je povereno i dato mi ćemo to uraditi. Vama ćemo pomoći koliko možemo, ali morate vi malo da pomognete sebi da biste nam omogućili prostor da i mi pomognemo vama. Tražim da se član 22. briše. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, amandman kolege Slađana Mijaljevića je logičan sled koncepta kojim je poslanička grupa SRS pokušala da ukaže na anomaliju predloženu u izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Mi smo pri tom imali suštinski važnu činjenicu koju predlagač, dakle Vlada, svesno zanemaruje, a to je izuzetno težak socijalni položaj građana Republike Srbije, kao i negativni efekti globalne ekonomske i finansijske krize koji nam tek predstoje. Očito je da je ono o čemu pre svega površni monetaristi, kojima je glavni domet kontrola inflacije, ne govore upravo ono što je od suštinskog značaja. Ono što primarno u privrednom životu nisu ni novci ni derivati, ni kamate inflacije, već samo biće privrednog života, a to su ljudi, proizvodnja života, realni ljudi, realne kompanije u privrednom životu. Kako smo poslednjih godina ostali bez dobrog dela privrednih resursa, bez sopstvene proizvodnje i sposobnosti da bar delom supstituišemo uvoz, čak iako nas glavni finansijski ciklon mimoiđe zbog nerazvijenosti tržišta špekulativnih derivata, očigledno nećemo imati čemu da se nadamo. Bez sopstvene privrede i sopstvenog bankarskog sektora, dakle, bar bez jedne ozbiljne nacionalne banke koja bi mogla finansirati oporavak i razvoj privrednog života, mi jednostavno ne možemo očekivati da u ovom globalnom tumbanju prođemo dobro. Odgovorni za deindustrijalizaciju Srbije, za gubitak šanse za kakav-takav sopstveni privredni razvoj, kao i za to što smo ostali bez sopstvenih banaka, znate vrlo dobro ko je i ko i dalje želi da kontroliše ekonomske tokove zemlje. Stoga, iako po nekim formalnim merilima naš finansijski sektor nije toliko razvijen, pa stoga nije ni toliko osetljiv, ne bismo se složili sa nekim paušalnim ili marketinškim ocenama kako nas ta globalna finansijska kriza može samo da okrzne. Kako u našem bankarskom sistemu nemamo ozbiljne domaće banke koje bi podnele udar krize, a i kako je dominantan nepouzdan tranzicioni kapital, postoji osnovana sumnja da bi on mogao da se povuče iz našeg finansijskog sektora, ako se to već i ne dešava, te da privredu i građane ostavi na cedilu. Nažalost, ovu zabrinutost pojačava i činjenica da su brojne "strane" banke bile samo instrument tuđih finansijskih politika, sredstvo izvlačenja kapitala iz zemlje ili pak plasiranja kredita po zelenaškim kamata sa niskim rizikom, a neretko i kalan za pranje prljavog tranzicionog novca. Stoga mi ne gajimo iluziju o kvalitetu i o ozbiljnosti našeg bankarskog sektora, te shodno tome ni oko njegove sposobnosti da opstane u ovim izuzetno teškim uslovima. Sa takvim bankarima i Vladom koja nema ideju kako da preživi finansijsku zimu, nije ni čudo što se tako brzo prešlo iz faze gubljenja poverenja bankara, privrede i stanovništva u Narodnu banku i Vladu u fazu, rekao bih, otvorene nervoze, netrpeljivosti, pa i nekih paničnih poteza. To nikako nije dobro, jer kada ljudi nemaju poverenja u sistem, a kod nas imaju razloga za to, onda sistem nije otporan za izazove. Stoga, iako nas po formalnim finansijskim parametrima svrstavaju u šestu grupu, u zemlje koje će verovatno pretrpeti manje štete od drugih, mi zbog nepoverenja u institucije i loših performansi naše Vlade i privrede, nismo takvi optimisti. S jedne strane, bankarski sektor se ponaša neodgovorno poput običnih zelenaša, a s druge institucije ne daju povoda da im se ukaže poverenje. Problem je što mi nemamo izgrađene institucije, a sadašnji lideri, jasno je, nisu bili svesni pucanja finansijskog zida. Zbog te njihove nesposobnosti vrlo lako može sve ovo da nam se surva i na glavu. Uzroci sve većih ekonomskih nevolja su primarno u domenu monetarne politike. O tome sam govorio u načelnoj raspravi. Poznato je da su osnovni zadaci centralne banke održavanje cenovne stabilnosti i stabilnosti finansijskog sistema. U ostvarivanju tih ciljeva, međutim, centralna banka ne može ignorisati probleme u vezi sa nezaposlenošću, privrednim rastom, platnim bilansom i spoljnim dugom. Čini se da Narodna banka Srbije ove makropokazatelje zanemaruje, a da pri tome i ne ostvaruje svoj osnovni cilj, stabilnost cena. Ako je borba protiv inflacije jedina mera uspeha, Narodna banka Srbije je najneuspešnija banka u Istočnoj Evropi. Od 2000. do 2007. godine cene su u Srbiji ukupno porasle za oko 300%. Na dalekom drugom mestu je Rumunija sa rastom od 162%. U ostalim istočnim zemljama cene su u istom periodu porasle za manje od 50%. Problem predstavlja svakako taj precenjeni kurs koji, pre svega, podstiče uvoz, destimuliše i kažnjava izvoznike i razara platni bilans. Izvoz jedva da pokriva 46% uvoza, pa se deo tog jaza mokra pokriti prodajom imovine i zaduživanjem u inostranstvu. Katastrofalno stanje platnog bilansa jasno pokazuje svu besmislenost održavanja ovako stabilnog kursa u ambijentu u kome domaća inflacija višestruko premašuje inflaciju u zemljama sa kojima Srbija trguje. Nerealni kurs deformiše i cenovnu strukturu i šalje loše signale investitorima. Iskazano u evrima, a to su već i kolege govorile, u Srbiji je sve skupo, pogotovo je skupa radna snaga, koju Srbiju činu neatraktivnom za ulaganja. Nizak nivo investicija u industrijskim pogonima, a pogotovo u proizvodnju za izvoz, to jasno i pokazuje. Stabilnost valute je uvek poželjna, ali ne može biti zamena za stabilnost cena, a još manje ne može biti cilj monetarne politike po sebi. Inače, ta floskula o jakom dinaru je valuta u čiju vrednost malo ko veruje, jer znate i sami da građani uglavnom štede u devizama, a da bankarskim tržištem dominiraju indeksirani krediti sa valutnom klauzulom. Oko 80% kredita dati građanima je indeksirano. Poređenja radi, u Češkoj je indeksirano svega 15%. Stepen indeksacije kredita u tranzicionim zemljama je merilo nepoverenja u domaću valutu. Kroz sveopštu indeksaciju finansijski sistem gubi fleksibilnost, koja je osnovni razlog postojanja domaće valute. Indeksiranjem kredita banke prevaljuju kursni rizik na neukog dužnika, izlažu ga riziku, koji on ne ume da sagleda i od koga se ne može zaštititi. Zbog toga se i u Srbiji krediti uzimaju lakomislenije nego što bi smelo, a banke ih zaštićene tom valutnom klauzulom odobravaju i tamo gde to ne bi radile kada bi one snosile kursni rizik. Finansijsko tržište je nedopustivo podređeno interesima banaka, a sve to na štetu građana i privrede. Znate da je privatna potrošnja osnovni generator inflacije u Srbiji, tako da je svakako jasno da bi se ta budžetska sredstva mogla trošiti mnogo racionalnije. Prostor za spasonosno smanjivanje javne potrošnje je mnogo manji nego što se sugerira. Na kraju, Srbiji apsolutno nije potrebno podsticanje ekonomske aktivnosti kenzijanskim putem kroz povećanje tražnje fiskalnim metodama. Ovde nije problem manjak tražnje, već upravo ta preterana potrošnja. Treba se držati klasičnih koncepata ekonomije ponude i predlažem da se ovaj amandman prihvati, da razmislite o ovome što ste čuli od kolega poslanika, kako ovaj set budžetskih zakona ne bi bio set badava zakona. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala, gospodine Jeremiću. Na član 23. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, način na koji vi pokušavate da nama poslanicima u ovom domu, a preko nas i građanima Srbije predočite i dokažete kako će se puniti ovaj budžet koji je neposredno usvojen, u pravnoj nauci bi moglo da se okarakteriše jednim nazivom probatio diabolica ili đavolsko dokazivanje. Ovaj termin se koristi i u sudskoj praksi u slučaju kada je nešto zaista teško dokazati, kada dokazivanje nečega predstavlja znatnu teškoću i zbog toga u stvari predstavlja to tzv. đavolsko dokazivanje. Dakle, napuniti budžet od strane budžetskih davalaca u onoj meri koliko je to predviđeno, da na drugoj strani potroše budžetski korisnici, a da to bude usklađeno i bez čestih rebalansa, zaista je prosto nemoguće. Nemoguće je iz više razloga. Zašto? Na jednoj strani imate armiju onih kojima se kroz sve ove zakone povećavaju razna davanja, a oni su u najvećem broju slučajeva bez posla, obespravljeni, gladni, socijalni slučajevi, gubitnici tranzicije. Na drugoj strani su svi oni alavi, koji u svom beščašću, u svojoj pohlepi, u svojoj gramzivosti i alavosti dokazuju i pokazuju da zaista sit gladnom nikad ne veruje. Njima je jednostavno važno da su na izvoru novca i davanja, njima je to najvažnije i zaista oni se ponašaju po onoj narodnoj izreci "vuku je svejedno koliko ima ovaca, samo ako ga postavite za čuvara". Nije u pravu premijer Srbije kada u svom nepodobnom pokušaju da se ozbiljno umeša u ono za šta je po zakonu i Ustavu nadležan i plaćen spočitava opoziciji da je tu mnogo fraza i da treba dati konkretna rešenja. Nije opozicija tu da daje rešenja, već da kritikuje postojeća rešenja, da kritikuje vaša rešenja. Na kraju, opozicija kroz svoje amandmane kako na budžet, tako i sada na ove zakone zaista pokušava da ih na neki način dogradi, ispravi, što je izgleda kod vas nemoguće. Mi smo vam nudili dosta rešenja i u Zakonu o budžetu, nudili smo vam dosta rešenja pogotovo koja su se ticala raznoraznih specijalističkih usluga, rešenja koja su se ticala ugovora o delima, koja su se ticala punjenja budžeta. Međutim, na sve to Vlada je ostala nema, ona tera neku svoju, samo njoj znanu politiku, koja je verovatno predviđena negde vani, nametnuta, ali politiku koja u stvari šteti svima. Ta politika prvenstveno šteti radnicima koji, svedoci smo toga, sve više ostaju bez posla. Ova politika šteti i seljacima koji su, i pored takvog bogatstva u resursima, postali socijalna kategorija. Ta politika šteti i penzionerima, čiji minuli rad i ulaganje u ovu državu već više niko i ne pominje. Ta politika šteti i mladima, studentima i đacima. Mnogi od njih su za poslednjih deset godina, od lažnih obećanja da će im biti bolje, postali takođe socijalna kategorija. Zaista, ovde se potvrđuje ona izreka da je lako zdravima da savetuju bolesne. Nedavno je premijer poručio radnicima da zaista treba da pripaze da se regresi, topli obroci i na kraju plate ne zarađuju na ulicama. Da li je moguće da premijer ne zna da radnici sigurno znaju gde se zarađuju topli obroci. Oni znaju gde se zarađuju i regresi, znaju vrlo dobro gde se zarađuju i plate. Oni upravo to i traže, da im omogućite da zarađuju i regrese, i tople obroke, i plate u svojim fabrikama, u svojim fabričkim halama, u svojim preduzećima. Upravo to ti radnici traže koji izlaze na ulice. Da li vi mislite da su ti radnici operisani od osećaja ili osećanja minus 15 temperature? Da li mislite da su oni siti, obesni? Ne, oni su iz sasvim drugih razloga izašli na ulice, tražeći ono što im je zakinuto i tražeći jednostavno posao. Oni hoće da rade, upravo hoće ono što ste im obećali u vreme izborne kampanje. S druge strane, predsednik apeluje i savetuje da je vrhovni prioritet sačuvati radno mesto. Naravno, ovo važi samo za one koji imaju radno mesto, za one koji tek treba da ga steknu, on ne kaže ništa. Kad će o tome nešto da kaže, ne zna se. Međutim, važno je da je ovo za uvo fino. Takođe bih se setio jedne lepe izreke koja kaže, to je latinska izreka, decies repetita placebit - dopašće se kad se deset puta ponovi. Ponovite deset puta nešto i mislite da će se to dopasti. Neće se to radnicima i ovim obespravljenima dopasti sigurno. Međutim, ovde je simptomatično što nema obrazloženja kako sačuvati ta radna mesta. Kao što u nekoj priči imate uvod, izreku, obrazloženje, ovde je samo dat uvod i izreka, obrazloženja nema. Pretpostavljam da je obrazloženje kako sačuvati radna mesta ostavljeno kao diskreciono pravo ovim radnicima. Da li se ovde njima sa najvišeg nivoa sugeriše baš to da izađu na ulice i da sačuvaju svoja radna mesta? Kako, na koji način? Ili im se sugeriše nešto drugo? Da li im se možda poručuje da ćute, da gledaju svoja posla, da rade, da ne izlaze na ulice, da paze koga će da zaokruže u budućem glasanju? Možda im se to sugeriše sa ovom tezom da sačuvaju svoja radna mesta. Zaista, moje skromno znanje mi ne dozvoljava neku dublju psihoanalizu ovakve izjave. Međutim, znam samo da u zemlji Srbiji ima dosta gladnih usta i znam za onu izreku da između gladnih usta i zalogaja mnogo se toga može dogoditi. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Da li se još neko javlja za reč? Gospođica Marina Raguš. Imate još sedam i po minuta.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, gospođo ministar, naravno podržavam amandman kolege Munjića i naravno specifičan i vrlo originalan način da skrene pažnju na ono što jesu naše dileme i naši strahovi, bez pretenzija da pokušavamo to da koristimo kao političke poene u situaciji kada zaista ne postoji nijedna kategorija društva. Niti je vlasti, niti je opoziciji lako da predoči i da pronađe rešenja u svetlu nastupajuće krize u Srbiji, za koju niko od vlasnih i kvalifikovanih ne može dati precizan odgovor kako će Srbija izgledati zapravo ove godine, kako će izgledati sledeće ili 2011. godine. Mi, dakle. gospođo Dragutinović, znamo i upoznati smo sa tim koje napore ulažete, šta pokušavate da uradite u smislu predikcije nastupajućih kriza, ali isto tako vrlo sam uverena u to da vi nećete zameriti svaki naš pokušaj, nadam se da će biti argumentovan, da jednostavno deo po deo analiziramo, pokušavajući da zajedno obezbedimo što bolje prevazilaženje krize koja će zadesiti Srbiju. Najčešće, kada poslanici SRS izlaze, na osnovu onoga što im je garantovano i što uređuje rad ovog prestižnog doma, a jesu članovi Poslovnika, to se nažalost koristi za jednu opstruiranu i orkestriranu zapravo kampanju u beogradskim i srpskim medijima da je reč o opstrukciji. Evo jednog dokaza da se ne radi o tome. Zapravo, ono što nama Ustav garantuje jeste direktan nadzor od strane parlamenta, od strane zakonodavne vlasti, kao jedne od najviših vlasti u jednom političkom sistemu, nad radom svih ministarstava, odnosno Vlade. Mi smo pred kraj prošle godine postavili konkretno pitanje, koje je istini za volju bilo bazirano samo na pisanju medija, gde je data vrlo ozbiljna predikcija stope nezaposlenosti koja će zapljusnuti Srbiju 2010. godine i u odnosu na skok cena izrazili bojazan u smislu kako će naši sugrađani i narod u Srbiji uspeti da preživi ono što se tada predikovalo u srpskim medijima. S tim u vezi, zaista se radujem da čujem kakvi su vaši utisci vezano za razgovore sa bordom direktora MMF-a i eventualno da li postoji neka novina u smislu predikcija ili eventualnog akcionog plana Vlade Republike Srbije, konkretno i vašeg ministarstva, da bi naprosto imali kvalifikovanu informaciju. Dakle, mi smo postavili to pitanje i gospodin Rasim Ljajić, u saradnji sa ostalim ministarstvima vlasnim da daju precizan odgovor, dao je zvaničan srpski odgovor na temu nezaposlenosti, rasta cena i onoga što nas očekuje u 2009. i 2010. godini. Bojim se da meni vreme neće dozvoliti da predočim ovu informaciju javnosti u Srbiji u kompletu, ali ću to pravo koristiti, koristeći naravno i priliku da govorim po određenim amandmanima, a tiče se zakona za koji mi mislimo da kao varijanta punjenja budžeta će zaista opteretiti naše građane, koji će u perspektivi nažalost da ostanu bez svojih mesečnih prihoda. Dakle, na osnovu ankete koju je izvršio Savez samostalnih sindikata Srbije u cilju utvrđivanja stvarnog stanja u najavama masovnog otpuštanja zaposlenih, kontrole odeljenja, odseka inspekcije rada u Srbiji i u okviru Ministarstva rada i socijalne politike, kao i podataka Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, sa stanovišta finansijskog učešća države u rešavanju viška zaposlenih, može se zaključiti da je otpuštanje zaposlenih u zadnjih nekoliko meseci posledica nekoliko različitih faktora. Prvi, analiza raspoloživih podataka u novembru 2008. godine ukazuje da su evidentirani ili najavljeni otkazi ugovora o radu u većoj meri posledica pre svega utvrđivanja viška zaposlenih u društvenim preduzećima koja su u procesu restruktuiranja i pripreme za privatizaciju, u cilju bržeg oslobađanja viška zaposlenih, kako bi se lakše realizovala privatizacija. Dakle, radi se pre svega o velikim bivšim gigantima, kao što su - "Viskoza" - 100 radnika, "Zlatara Majdanpek" - 80 radnika, "Prahovo", proizvodnja đubriva - 160 radnika, "Iris" Prijepolje - 450 radnika, "TK Raška" - 100 radnika. Takođe, najavljeno je da će narednih dana prestati radni odnos za još jedan broj viškova zaposlenih, i to su: "Zastava" automobili 700 radnika, "Goša" fabrika šinskih vozila 200 radnika, "Šamot" Aranđelovac 300 radnika, "Elektroporcelan" Aranđelovac 259 radnika i "JAT" 850 radnika. Drugo, utvrđivanje viškova zaposlenih u privatizovanim preduzećima u cilju oslobađanja novih viškova zaposlenih. Naime, u momentu kupovine preduzeća, odnosno privatizacije, kupci su se kupoprodajnim ugovorom obavezali da će u narednim godinama investirati u razvojni program, ali da će otpuštati zaposlene u nekom određenom periodu. Za veći broj privatizovanih preduzeća u toku je nova faza sa dodavanjem optimalnog broja zaposlenih i utvrđivanjem viška zaposlenih, pa sada pazite koje su tu cifre - "Zdravlje" Leskovac 194 radnika, "Rubin" Kruševac 63 radnika, "Prima" Pek 200 radnika, "Krajina vino" 270 radnika, "Krajina vino" ide u stečaj i uljara "Sunce" od 70 do 100 radnika. Treći osnov je upućivanje zaposlenih na prinudni odmor, uglavnom u privatnim preduzećima i onim preduzećima gde nema mogućnosti da se radnici proglase viškom, a to su - "Zamber" Vranje 720 radnika, gde je država preko Sijepe dala bespovratna sredstva za grinfild investicije, gde je Nacionalna služba za zapošljavanje dala bespovratna sredstva za obučavanje zaposlenih; "Drekslmajer" iz Zrenjanina oko 400 radnika. Prestanak rada po osnovu otkaza ugovora o radu, na određeno vreme i rada preko omladinske zadruge, to su učinili: "Belijer" iz Kikinde za 130 radnika, "Vik" iz Vršca za 100 radnika, "Vital" Vrbas za 230 radnika, "Ju-es-stil" iz Smedereva za 400 radnika, "Dunavka" iz Gradišta za 125 radnika. (Predsedavajući: Vreme.) Izvinjavam se, samo da završim ovaj podatak, pa ću se javiti po još nekim amandmanima. Mislim da je ovo najvažnije pitanje i pitanje svih pitanja u Srbiji u ovoj i sledećih nekoliko godina. Dakle, sledeći osnov je utvrđivanje viška zaposlenih u namenskoj industriji, prestanak rada dohodovnih institucija u okviru vojske i po tom osnovu utvrđivanje viška zaposlenih i isplata otpremnina, u skladu sa Zakonom o Vojsci, još jedna rečenica i završavam, po ovom osnovu prestao je rad - u "Milan Blagojević" iz Lučana za 170 radnika, "Remontni zavod" iz Čačka za 360 radnika, "Cer" iz Čačka za 150 radnika. Na kraju današnjeg dana mi ćemo kao poslanički klub SRS izaći, nažalost, ne sa preciznom cifrom, ali za sada sa cifrom ljudi koji po bilo kojem od navedenih osnova ostaju bez posla. Mi ovde takođe u ovom odgovoru koji je priredio gospodin Ljajić imamo vrlo opširne odgovore i najave - na koji način država, kroz budžet, donacije, subvencije, pokušava da amortizuje ono što je talas otpuštanja. Ali, i te kako očekujemo, gospođo Dragutinović, od vas da čujemo zaista vrlo objektivan, bez nadamo se državnog optimizma, jer naprosto moramo da znamo sa čime ćemo se, bez obzira što vam je to u okviru opisa posla, susresti, ne bili smo svi zajedno pokušali da amortizujemo ono što će svaku, ali zaista skoro svaku porodicu u Srbiji da zadesi, a jeste egzistencijalni problem. Hvala vam na pažnji.
Dva minuta. Reklamira povredu Poslovnika gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Narodne skupštine. Izvolite.
Pre dva meseca, gospodine Novakoviću, postavila sam pitanje na molbu zaposlenih, odnosno Samostalnog sindikata fabrike "Šamot" Aranđelovac- kada će posle višegodišnjih peripetija biti raspisan javni poziv za prodaju ove čuvene aranđelovačke firme? Sada me je koleginica Raguš podsetila na ovaj problem. Zapravo, dok je ona govorila, javili su mi se telefonom zaposleni iz aranđelovačkog "Šamota", koji traže da vas, gospođo ministar, pitam - da li ste u toku toga šta je Agencija u međuvremenu uradila, kao član Vlade, s obzirom da je bilo mnogo zloupotreba i da su u više navrata sastanci održavani sa gospodinom Ljubić Aleksandrom, direktorom Centra za tendere, koji im je predočavao da ima problema u samom procesu raspisivanja poziva? U međuvremenu, kao što sam i onda govorila, i zaista nikada nisam dobila odgovor od Vlade, Agenciji za privatizaciju, i to na ruke direktora, prijavili su se neki zainteresovani kupci. Moram sada da vam kažem i da vas upozorim, s obzirom na to da je tender raspisan, da 900 zaposlenih radnika u fabrici "Šamot" u Aranđelovcu neće prihvatiti ovo što realno, očigledno, nagoveštava koleginica Raguš - da ostane 250 do 300 radnika bez posla, a oni prethodni koji su u procesu koji je usledio pre toga, podele fabrike na više delova, u proteklih osam godina od dolaska DOS-a na vlast, i te kako oštećeni za zarade koje je trebalo da im budu isplaćene po osnovu socijalnog programa. U proseku im je, gospođo Dragutinović, isplaćeno samo 241 hiljada dinara, a njima je pripadalo mnogo više. Dakle, ova fabrika, sa postojećim radnicima, koji treba svi do jednog da budu angažovani, oni koji su radno sposobni, koji ne ispunjavaju uslove za penziju, i te kako može da proizvodi i to je fabrika koja je uvek imala na domaćem, a naročito na svetskom tržištu poznatog kupca. Vodite računa o tome da ne pravite još jednog privrednog bogalja, jer u slučaju da se to desi, budite sigurni da će radnici aranđelovačkog Šamota biti solidarni i da oni koji se ne nađu na toj, ne daj bože, crnoj listi otpuštanja, o čemu je govorila koleginica Marina Raguš, i te kako će biti solidarni sa onima koji se eventualno na toj listi nađu. Optimalan broj je upravo ovaj broj koji je ostao posle svih socijalnih tzv. programa koje je sprovela Vlada Republike Srbije. Prema tome, danas 19. januara upozoravam vas da se ne šalite sa time, jer podršku zaposlenima i radnicima u aranđelovačkom Šamotu, pored naše poslaničke grupe, daje i opštinsko rukovodstvo, na čelu sa predsednikom opštine, dr Radoslavom Švabićem, koji je izabran sa liste SRS.
Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Srboljub Živanović.
Dame i gospodo poslanici, poštovani građani Srbije, kao što vidite, vreme se od 46. godine obnavlja. Obnavlja se zato što vlast pokušava određenim putem da napuni budžet, da li novcem, ali čini mi se nekada robom, ali sada novcem. Otac mi je nekada pričao kako i na koji način su one inkvizicije posle 46. godine čistile magaze, ali sada čini mi se to se radi dosta perfidnije. Sada vi nećete da čistite ni magaze ni obore, nego naterate seljaka i bilo kog drugog radnika da svoju robu može da proda, da bi mogao da plati akcize ili određene administrativne takse, koje bi vam služile da bi mogli da napunite vašu praznu kasu, odnosno kasu koja je potrebna za vaše preživljavanje. Imao sam jednu veliku čast da 2001. godine jedan od najvećih stručnjaka, jedan od najvećih političara sveta današnjice, jeste prof. dr Vojislav Šešelj, koji je još tada govorio šta će se za deset godina desiti ili šta će dočekati Srbija za 10 godina. Eto, nažalost, kažem, to se obistinilo. Obistinilo se možda brže nego što je prof. dr Vojislav Šešelj još tada govorio, rekavši dobro onu narodnu - ovca se jednom godišnje šiša, ne može više puta, jer ako je ošišate više puta ona mora da crkne. Čini mi se vama to nije bilo bitno. Vi biste hteli na bilo koji način da uništite ovo što je decenijama, vekovima stvarano. Ono što daljem želi reći jeste da ovim administrativnim taksama, kao što je legalizacija, kao što je prenos imovine, kao što je registracija, kod svega je u stvari došlo do povećanja ovih administrativnih taksa. Sada vas pitam, ovaj porez na imovinu, obično prvo koleno ne treba da ga plati, već plati određenu administrativnu taksu, ali sada kad pogledate ovo povećanje i kada sve saberete vi ćete videti da je prenos na imovinu takoreći izjednačen sa veličinom same administrativne takse. Pogledajte, verovatno mnogi od vas ove zakone nisu ni pročitali, jer bitno je samo da to prođe, bitno je da se zadovolji pro forma, ali vi niste ovde izašli da bi preko vaših predstavnika, preko ministra za finansije ili određenih ministarstava, ipak na neki način poboljšali ovo što sa ovim vi hoćete da opljačkate običnog već opljačkanog Srbina, odnosno građanina Republike Srbije. Ono što takođe moram da kažem jeste, kada pogledate, vidite ovde su kolege mnogo pričale o poljoprivredi, zato što je vama spas jedini još ostao u poljoprivredi, ali vi ste ga već u toku prošle godine opljačkali određenim minimalnim otkupnim cenama. Dobro se sećam, jer obično hoću da vam kažem i podatke i primere, a to je kada je seljak štrajkovao u šabačkom ili mačvanskom okrugu, kada je blokirao šabački most. On je blokirao kada je otkupna cena žive stoke, ali svinja, bila 40 dinara. Bio sam s njima, gledajući, jer ne znam ni sam kako bih mogao odgovoriti. Niti da ih tešim, niti da im govorim da nastave dalje, ali u jednoj ruci su držali komad hleba, u drugoj kobasicu koja je verovatno najlošijeg kvaliteta, ali njena cena je bila 150 dinara. Sada vi vidite ko je u stvari skupljao taj kajmak, odnosno ko je pljačkao tog mučenog heroja rada. Dame i gospodo, ono što moram reći, naročito pred izbore vi se setite seljaka. Juče je bio Slobodan Milosavljević, ali verovatno i vaši određeni kandidati za poslanika kreću u jednu veliku hajku na seljaka, da mu obećaju kako će njemu biti lepo ako oni vama daju poverenje, kako će njihov život mnogo biti bolji, odnosno vi mu sve to obećavate. On ne traži za sebe i svoj rad ništa, nego samo da ne posluje u minusu, već da bude na pozitivnoj nuli. Videli ste ove godine, novi ministar Saša Dragin, dobro se prošle godine borio sa požarima, ali mislim da ovaj veliki požar u poljoprivredi u toku ove godine neće moći da ga spase. Znate li šta preti Srbiji, još jedna velika nestašica svega, jer neće niko ništa moći da proizvede. Shvatite, vi ne znate još kako je danas na terenu, kako je po mačvanskim i sremskim selima. Dame i gospodo, u jednom periodu kada je bila jedna velika robna razmena, kada kažem robna razmena, mislilo se kada se određeni deo plaćao, određena robna razmena mogla je robom da se izvrši. Kao što je gas iz Rusije mogao da se plaća određenim poljoprivrednim proizvodima. Kada je to prestalo, dame i gospodo, to je onog momenta ostalo u minusu i to je u stvari doprinelo da dođe do devalviranja samog budžeta, jer time em što niste omogućili seljaku i proizvođaču da može svoju robu da proda po adekvatnim cenama, već ste mu sami sebi stavili omču oko vrata koju danas preživljavate. Ali, nemojte, vi ste ipak u jednoj velikoj pozitivi, zato što suficit u jednoj robnoj razmeni jeste pozitivan, ali u sekundarnim sirovinama. Tu je Srbija danas na prvom mestu u Evropi. Sekundarne sirovina, ona oprema i ona preduzeća, one fabrike koje su nekada radile, danas se ti tehnološki sistemi seku i bacaju se na otpad. Ali zato, dame i gospodo, Evropa svoj otpad i svoje tehnološke sisteme danas doprema u Srbiju i tu niču takve fabrike, čija produktivnost proizvodnje ne može da se meri sa novim tehnološkim sistemima koje danas ima Evropa. To je cilj Evrope, da nam ne dozvoli nikako da se sa svojom robom ili sa bilo kakvom konkurencijom nađemo sa njima u nekakvom dilu, ili bar da budemo u istoj liniji. To je ono što danas hoće Evropa, to je ono što vi ne znate. Šta, u stvari, vi hoćete sa EU? Ne znate gde treba da bude mesto vašeg delovanja. Dame i gospodo, ono što je takođe vrlo bitno jeste taj disparitet cena. Pogledajte koliko je nekada seljak mogao da proizvede svoje robe da bi mogao da kupi nekakvu poljoprivrednu mašinu, koliko mu je danas potrebno i kako i na koji način, a vi mu dajete određene uslove - oslobađamo uvoza carina, možete da uvezete traktore, možete da uvezete polovnu robu ili određene rezervne delova za kombajne, za poljoprivredne mašine. Pitam vas - gde je IMT, gde je Rakovica, gde je Zmaj? Tamo gde smo bili najkurentniji u proizvodnji na svetskom tržištu. To je ono što danas treba da vas pitam i to je osmogodišnji rad vaših vlada koje su vladale u ovih osam godina. Vama je, dame i gospodo, bilo bitno da u predizbornoj kampanji prevarite glasače i da nastavite u istom trendu, tamo gde se u prethodnom periodu stali. Ono što takođe hoću da vam kažem, šta je sa jednim velikim problemom, sa problemom Kosova, sa problemom onih ljudi koji tamo žive. Obično u predizbornoj kampanji posetite te ljude tamo, ministri se svi sjate, obećavaju kako će iz Vlade i kako će pojedini parlament ih držati tamo u tim enklavama. To su najveći logori u 21. veku u Evropi. Je l' se za to bori EU? Gledate televizijske emisije gde građani KiM, Srbi i nealbanski živalj, jedinu želju koju imaju je sloboda. Čak nemaju ni hrane, ni struje, ni grejanja, ali hoće slobodu, slobodu koju ste im vi u predizbornoj kampanji obećavali, ali im niste omogućili. To je ono, dame i gospodo, što ovu vladu i ovu vlast muči osam godina, što na osnovu tih Srba, tog zadnjeg bedema srpstva i srpskih granica na KiM, to je ono zbog čega ste ih vi prevarili u predizbornoj kampanji. Jer vi ih uopšte ne posećujete, mnogi u kontejnerima žive, videli ste prikazane mnoge porodice sa decom. Ti ljudi treba da nam budu ponos, ti ljudi ne treba ništa drugo da rade, jer tamo su svi dobili otkaz u mnogim preduzećima u kojima su radili, zato što se bore za ličnu egzistenciju i opstanak. Dame i gospodo, važno je da vi imovinskom kartom možete pokriti i da se pohvalite. Pogledajte mnogi ministri koliko stanova imaju, koliko kapitala, koliko su opljačkali Srbiju za ovih osam godina. To je ono što treba duboko da se zamislite. Vi se smejuljite, u predizbornoj kampanji glavna floskula vam je borba protiv korupcije i kriminala. Gde je taj kriminal i korupcija nego među vama? Nije to među srpskim radikalima. Nismo mi na vlasti, nego ste vi na vlasti. Vi ste sve to opljačkali. Ne treba da idete daleko da ih tražite, već su oni u vašim redovima. To je ono što vi u svakoj predizbornoj kampanji hoćete, da prevarite, ali nažalost, građani Srbije se zalepe za taj lepak zato što je gladnog najlakše prevariti, zato što mu u datom momentu ponudite novac, a vi ste naučili, preko vaših, da ih nazovemo američkih sponzora i onih nalogodavaca, naučili su kako treba da kupe glasove u Srbiji. Nažalost, novcem se kupuje, ali to je kratkog daha. Na kraju, ono što bih mogao da kažem, jeste, čuli ste, verovatno svaki građanin zna, kada je Mesić napuštao, ili kada se pohvalio da je uništio Jugoslaviju, rekao je - završio sam svoj posao, onaj zadatak koji sam dobio od Amerikanaca. To je, dame i gospodo, u ovoj našoj najnovijoj istoriji, takav zadatak su dobila dva čoveka, a to su Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić. Dobili su takav zadatak, ali nažalost to nisu uradili. Zbog čega? Nisu uradili zato što su, kako su se hvalili, svih 18 godina, ili ovaj drugi 15 godina, bili badavadžije u SRS. Jedini zadatak im je bio kako da napune svoj individualni džep. Na kraju su sa onima koji su ih sponzorisali morali zajedno da odu. Ali, i otići će u istoriju, znate gde odlazi otpad, na reciklažu ili na đubrište... (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Živanoviću, vratite se na temu.) Završavam. To je ono gde je verovatno njima mesto i mesto onima koji su sa njima. Polako, vreme čini svoje. Sa njima su svi oni koji su iz svih drugih političkih stranaka otpad. To se danas nalazi u tim političkim strankama, pa se obično pohvale u novinama kako kod njih dolaze novi članovi. Pita me, na kraju moram pomenuti njegovo ime, Tomislav Nikolić (Predsedavajući: Vreme.) da nisam i ja dobio dva miliona dinara. Nisam, jer sam domaćinsko dete, nisam naučio na takav lopovski način da dobijam, kao što on i Aleksandar Vučić dobijaju novac u svoj džep.
Na član 25. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, konačno dođosmo, gospođo Dragutinović, do člana 25. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, koji je zapravo suština ovog zakona i koji je osnovni razlog zbog čega smo mi predložili brisanje svih prethodnih članova, da bismo predložili brisanje i ovog člana i da bismo našim amandmanima sprečili Vladu Republike Srbije da, povećanjem administrativnih taksi, puni budžet. Vi ste odbili ovaj predlog sa jednim detaljnim obrazloženjem koje je prepisano iz obrazloženja Predloga zakona, pa između ostalog kažete da se amandman ne prihvata jer član 2. Predloga zakona predlaže prestanak važenja zakona o saveznim administrativnim taksama, čime se daje doprinos pravnoj sigurnosti i obezbeđuje transparentnija i jednostavnija primena propisa kojima se uređuju takse. Prošle nedelje sam, kada sam govorili o nekom od amandmana na Predlog ovog zakona, skretala pažnju na ovo poprilično smešno obrazloženje, jer istina je, kada je prestala da postoji državna zajednica Srbija i Crna Gora, već tada je trebalo staviti van snage sve one zakone koji su regulisali i ovu i bilo koju drugu materiju na tom nivou i da je trebalo uskladiti te republičke propise sa novim nadležnostima koje je dobila Republika Srbija. Tek sada ste se setili da ovo uradite, a nisam dobila odgovor šta je bilo u međuvremenu? Šta je to u međuvremenu bilo netransparentno, jerkažete da ovaj zakon doprinosi transparentnosti u naplati administrativne takse? Šta je to davalo pravnu nesigurnost, jer kažete da ovaj zakon obezbeđuje pravnu sigurnost građana Srbije? Ako je tačno i jedno i drugo, i nema razloga da ne bude, ali ostaje pitanje na koje bi trebalo da nam date odgovor, gospođo ministar, šta je bilo u međuvremenu? Kako ste vi kao ministar finansija dozvolili do sada da se administrativne takse naplaćuju na netransparentan način? Kako ste dozvolili da, zbog nepostojanja ovog zakona, živimo u pravno nesigurnoj državi, jer ste vi predlagač ovog zakona i morate da nam odgovorite na ta pitanja. Član 25, rekoh to je suština, to su tarifni brojevi, negde oko 250 ili konkretno 248 tarifnih brojeva koji, svaki pojedinačno, predlaže koliko će za koji akt ili posao biti naplaćena republička administrativna taksa. Prošle nedelje kada smo govorili o ovom zakonu, mislim da je Zoran Krasić, između ostalog, napomenuo, odnosno zapitao se koliko će sada koštati izdavanje novih pasoša. Gospodin Ilić, državni sekretar, vaš saradnik je tada sa mesta pokazao da će koštati nula dinara, i naravno da je slagao, da je obmanuo građane. Nema tog posla koji može građane da košta nula dinara. Pre svega, kada su konkretno u pitanju pasoši, da bi se dobio pasoš neophodno je da se priloži, između ostalog, uverenje o državljanstvu. Uverenje o državljanstvu se plaća. Tu su potrebne fotografije, još neki obrasci i plus opštinska administrativna taksa, koja se plaća u MUP-u, jer je MUP na opštinskom nivou, ali zašto sam pomenula upravo ovaj primer? Zbog uverenja o državljanstvu, zbog kojeg vi niste morali, odnosno uopšte zbog uverenja niste morali da menjate, beše to valjda član 20, bio je to amandman Milovana Radovanovića, gde ste dodali novi stav, da se mora naglasiti dauverenje ne može da se koristi u neku drugu svrhu. Hoću da vas podsetim ili nekoga ko vam je pomagao kao saradnik u izradi ovog predloga zakona da se uverenja izdaju na osnovu Zakona o opštem upravnom postupku. Nekada je to bio član 176, dobro se sećam, i u uverenju uvek stoji da se uverenje izdaje na zahtev tog i tog i da se koristi u svrhu tu i tu. Niste morali da pravite farsu da bismo došli do člana 25. Predložili smo da se ceo član briše. Kasnije ćemo aktivno učestvovati u raspravi kolega koji su tražili da se menjaju pojedini tarifni brojevi, ali mislili smo da nema mesta uopšte da se ovo u ovom momentu na ovaj način reguliše, jer je sve ovo do sada bilo regulisano. Sve takse su se naplaćivale i do sada. Ne možete da nas ubedite da ovaj zakon, između ostalih, ne služi samo da bi Vlada Republike Srbije što lakše prevazišla ekonomsku krizu, koja je prisutna i u Srbiji, kao i u celoj Evropi, i tek će biti. Umesto da budete, kako ste se hvatili, socijalno odgovorna Vlada, pa da vi kao Vlada nađete neka rešenja, neke moduse da građani Srbije, što je moguće lakše, prevaziđu ovaj veoma težak period koji nam sledi. Radi javnosti ću, pre svega, da skrenem pažnju na neke od taksi koje ste predvideli u članu 25, odnosno visinu tih taksi. U tarifnom broju 2. predvideli ste da za zahtev za davanje tumačenja, objašnjenja, odnosno mišljenja o primeni republičkih propisa košta hiljadu dinara. Moje pitanje je najpre, od koga će se tražiti ovo mišljenje? Jedini koji je ovlašćen za autentično tumačenje propisa jeste Skupština Srbije. Ne bi trebalo i ne bi smelo da se za takvo mišljenje Skupštine Srbije naplaćuje bilo kakva taksa. Mi smo narodni predstavnici i mi ne bismosmeli da dođemo u situaciju da za takve usluge naplaćujemo, i to taksu od hiljadu dinara, koja uopšte nije mala. U tarifnom broju 3. predvideli ste da se zahtev za otkup stana, recimo, plaća 900 dinara. Ovome mora da se doda i opštinska administrativna taksa, jer se otkup stanova, u skaldu sa Zakonom o stanovanju, vrši na nivou lokalnih samouprava. Sami znate da je vrlo mali broj stanova koji su neotkupljeni, da više nema mogućnosti da se dobijaju stanovi koji bi mogli da se otkupljuju u skladu sa ovim zakonom, osim nekih koji su još ostali neotkupljeni. Potpuno je besmisleno da na tako malom broju, odnosno u završnici nekog posla, da upotrebim taj izraz, da se naplaćuje taksa od 900 dinara, plus opštinska administrativna taksa. Tarifni broj 5, recimo, kažete zahtev za utvrđivanje ispunjenosti uslova za početak obavljanja delatnosti plaća se taksa od hiljadu dinara. Koliko se tek ovde plaća taksi, to nisam bila u mogućnosti da izračunam, ali znaju građani i podsećam da se ovde ne radi samo o taksi od hiljadu dinara. To je, da kažem, završna republička taksa i tu sledi opštinska administrativna taksa. Ono što prethodi donošenju rešenja ili zaključka o ispunjenosti uslova za obavljanje delatnosti jesu rešenja bar tri inspekcije i zahtev za sve tri inspekcije se plaća, pa onda donošenje rešenja tihinspekcija se takođe plaća. Tako da ovo nije taksa odhiljadu dinara, već bar pet hiljada dinara najmanje. To je moja slobodna procena, neprecizno izračunata. Za žalbu organu, tarifni broj 6, ako ovim zakonom nije drukčije propisano, taksa je 300 dinara. Ovde imate napomenu, ako se u istoj upravnoj stvari podnosi jedna žalba protiv više rešenja taksa iz ovog tarifnog broja plaća se prema broju rešenja koja se osporavaju žalbom. Ovo je već bezobrazluk od strane Vlade Republike Srbije. Podnosi jedna žalba, a plaća se taksa na onoliko rešenja na koliko se žalba odnosi ako eventualno ima više rešenja. Na žalbu protiv rešenja o prekršaju plaća se 900 dinara, za žalbu protiv rešenja carinarnice donete u upravnom postupku plaća se taksa od 1.100 dinara. Da li mislite da su ovo adekvatni iznosi? Mi mislimo da nisu, da je ovo zaista, rekla bih, otimanje para građanima Republike Srbije, kao što ste predvideli da se za vanredni pravni lek, to je tarifni broj 8, plaća taksa od 1.750 dinara. Uopšte mi nije jasno, ako smo već usvojili zakone, da organi za prekršaje postaju sudovi za prekršaje, na koga će se odnositi onda ove takse, ko će plaćati taksu za vanredni pravni lek? To je ono o čemu smo mi govorili godinama unazad, otkad je DOS u raznim oblicima na vlasti, da ste vi uz svaki zakon koji smo ovde donosili uvrstili i prekršaje, i krivična dela, i mi smo stalno insistirali na tome da mora da se izvrši kodifikacija tih propisa, da ne može svaki zakon da ima prekršaj, da ne može svaki zakon da ima krivično delo, nego da sve to bude u jednom, odnosno u dva zakona, jedan je zakon o prekršajima, a drugi je krivični zakonik. Vi to niste prihvatili i ne prihvatate, zato podmećete ovakva kukavičja jaja i ovo je jedan od načina kako vi zapravo zavlačite građanima ruku u džepove. Tarifni broj 10, za rešenje o utvrđivanju opšteg interesa za eksproprijaciju nepokretnosti predvideli ste 17,5 hiljada dinara. Moje pitanje je najpre: ko plaća tu taksu. Da li ste imali u vidu Zakon o eksproprijaciji kada ste predvideli ovu taksu? Da li ste imali u vidu na koji način se, po aktuelnom Zakonu o eksproprijaciji, utvrđuje opšti interes, kako se ulazi u posed eksproprisanog zemljišta i uopšte ovo nije jedini tarifni broj koji se odnosi na ovu materiju, ali nažalost prošlo je 15 minuta, pa kada budemo govorili o amandmanima o ovim tarifnim brojevima čućete još mnogo pitanja.
Na član 25. odeljak A, tarifne brojeve 13, 14. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik, gospodin Milan Lapčević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođa ministarka, izražavam veliko zadovoljstvo što ste prisutni danas ovde da slušate ove primedbe koje iznose poslanici DSS na Predlog zakona o administrativnim taksama, jer prošle nedelje ste bili, koliko znam, sprečeni i niste mogli da prisustvujete zasedanjima. Imali smo puno toga da vam kažemo, predložimo, damo sugestije itd. Na predloženi zakon je podneto više desetina amandmana, oni su uglavnom vrlo smisleni i predstavljaju način da se pokuša da se izmene odredbe novopredloženog zakona u onom smislu koji će biti manje opterećenje za građane Srbije. U obrazloženju Predloga zakona o administrativnim taksama se kaže da razlog za njegovo donošenje je potreba propisivanja republičkih taksi za spise i radnje koji su bili od važnosti državne zajednice Srbije i Crne Gore, pa se sada prebacuju na Srbiju. Drugi od razloga je i da se usaglase predmeti i taksene obaveze sa spisima i radnjama koji su bili u nadležnosti organa za čiji rad se plaća administrativna taksa itd. Uglavnom, ni u jednom od obrazloženja se ne kaže da je osnovni razlog ili verovatno jedan od osnovnih razloga za propisivanje ovakvog zakona,donošenje ovakvog zakona, u stvari nadomešćivanje manjka u budžetu Republike Srbije iz razloga jednostrane primene Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji. U budžetu koji je usvojen krajem godine od republičkih administrativnihtaksi se predviđa ostvarivanje oko 16 milijardi dinara, što je za nekih 30-akposto više nego što je bilo u prethodnom budžetu. U predlogu za izmenu pojedinih tarifa Zakona o administrativnim taksama, na koji sam podneo amandman, pre svega za one stvari koje su od značaja za svakodnevni život građana, to su one najosnovnije stvari koje se tiču raznih overa kod suda, kod opštinskih organa, prepisi, fotokopije, overe potpisa i slično, gde je povećanje taksi negde i do dva puta više nego što je bilo do sada. Recimo, za prepis akta, odnosno overu prepisa se do sada plaćalo 97,5 dinara, a predloženo je u zakonu da bude 260 dinara. Za overu potpisa je takođe bilo 97,5 dinara, a predlaže se 260 dinara. Dakle, dva i po puta više nego što je do sada bilo i to očigledno će najviše pogoditi najširi sloj stanovništva, dakle građani Srbije će plaćati sve ono što nećemo moći da nadomestimo od carina i od akciza na uvozne proizvode, jer je Vlada odlučila da jednostranom primenom SSP ukine ili smanji najveći deo carina za uvozne proizvode, čime će navodno omogućiti da ti proizvodi budu jeftiniji za građane Srbije. Ali, na taj način će pomoći da uvozna roba preplavi domaće tržište, a da domaći proizvodi zbog visokih kamata koje komercijalne banke, naterane od strane Narodne banke, jer ona daje visoku referentnu kamatnu stopu, daju veoma skupe kredite, koji su ugrađeni u cenu domaćih proizvoda i po tom osnovu ne mogu da budu nikako konkurentni stranoj robi, ako i onaj poslednji mehanizam zaštite domaće proizvodnje, a to su carine na uvozne proizvode, budu umanjene. Ovim predlozima zakona o ukidanju ili smanjenju carina se to čini, doći će do znatnog slabljenja domaće privrede, znatnog smanjenja prodaje domaćih proizvoda, jer neće biti konkurentna, neće moći da izdrže tu utakmicu, a to znači da će doći i do smanjenja proizvodnje, odnosno do gubljenja radnih mesta u nekim delatnostima i nekim oblastima domaće privrede, što će sigurno imati višestruke posledice, ne samo po budžet, nego uopšte po život u Srbiji. Ovim amandmanom sam predložio da se te takse znatno smanje, odnosno da budu onoliko više koliko su realni troškovi života bili ovih godina i da otprilike, ako je pre dve godine donet propis da overa propisa bude 97,5 dinara, za dve godine inflacija bi bila negde oko 20%, realno bi bilo da se ta taksa poveća za 20%, pa sam i predložio da umesto 260 dinara, koliko je predloženo u zakonu, overa potpisa bude 120 dinara. Mislim da to nešto što to nije populistička politika, već mogu da se uberu porezi i oni se ubiraju tamo gde je luksuz i gde se najviše troši, ali ono što mora da plati svaki čovek u ovoj zemlji, pa to znači i oni najsiromašniji, oni koji najmanje imaju, on da neka te takse budu najminimalnije, odnosno, povećanje tih taksi neka budu minimalna, onoliko koliko otprilike i jesu realni troškovi života. Mislim da, u tom smislu, ima opravdanja da se ovakav amandman prihvati, jer on neće bogzna koliko uticati na ukupnu strukturu primanja u budžetu po osnovu povećanja administrativnih taksi, a uticaće na standard naših građana, naročito onih najsiromašnijih kojima svaki dinar znači, pa i jedna overa potpisa. Ako bude 120, a ne 260 dinara, značiće onome ko prima 7.000 penziju, pa nije mogao da ostvari mnogo veće povećanje koje mu je bilo obećano nego što je onih 700 dinara, koje su pretplata na telefon i povećanje impulsa odavno pojeli. Ako se uzme u obzir, i vi ste to rekli, a verovatno će završni račun to pokazati, da su primanja u budžetu prošle godine bila za otprilike 25 milijardi manja nego što su predviđena rebalansom budžeta i da će, po osnovu jednostrane primene SSP-a, takođe biti manja primanja za otprilike 250-300 miliona evra, što otprilike opet iznosi 25 milijardi dinara, uz dugove koje odavno ova država duguje, recimo putarima ili nekim drugim kategorijama, dolazimo do opasne cifre zaduženosti države. Prošle nedelje sam ovde govorio o jednom velikom problemu koji se provlačio kroz medije, a tiče se grada Niša. Grad Niš je, po osnovu privatizacije DIN, 2003. godine dobio onih mizernih 5% od ukupne sume, prodajom kapitala "Filipu Morisu". Tih 5% je iznosilo oko 20 miliona evra u tom trenutku. Tadašnji ministar finansija, a današnji potpredsednik Vlade Božidar Đelić, nije istog trenutka kada je legla uplata od "Filipa Morisa" na budžet Republike Srbije prebacio tih 5% lokalnoj samoupravi, već je u nekoliko tranši, posle nekoliko meseci, izvršio zakonsku obavezu prebacivanja novca i po tom osnovu je grad Niš zakinut za 1,3 miliona evra. To nije nikako mala cifra, naročito za Niš, u kome ne radi 35 hiljada ljudi i čiji budžet godinama stagnira, a doživeli smo trenutak da će ove godine, nažalost, taj budžet biti manji i od kragujevačkog, a grad Kragujevac je manji bar za 50 hiljada stanovnika ili možda i više od Niša. Pored toga, po osnovu likvidacije MB "Banke" Niš, koju je izvršila NBS, grad Niš je držao 100 miliona dinara u MB "Banci" Niš, po osnovu likvidacije, presudom Trgovinskog suda NBS je bila u obavezi da vrati tih 100 miliona dinara lokalnoj samoupravi. Ni to nije uradila. Od 2005. do 2008. godine deo sredstava budžeta grada Niša od otprilike milijardu do milijardu i po dinara, zavisi u kom trenutku se radilo, stajalo je na konsolidovanom računu Trezora Narodne banke. Po tom osnovu, po osnovu mizernih kamata koje daje Narodna banka, a to se kreće negde oko 2,5-3%, za te tri godine Narodna banka i država je bila u obavezi da isplati gradu Nišu opet, otprilike, oko 100 miliona dinara. Grad Niš je prošle godine uputio zahtev da se uplate ta sredstva, Narodna banka to nije uradila, niti je prebacila naš gradski novac, koji je bio u MB "Banci", pa je likvidirana, niti je prebacila novac od kamata koji po pravu pripada, jer su držana sredstva na računu trezora. Onda, naravno, u sve naša povike i ono što smo i sa ove govornice više puta iznosili, gradonačelnik Niša je izašao sa izjavom da će tužiti državu i NBS zato što sistematski zakida gradu Nišu čak i ono što su njegove pare. Prošle nedelje sam ovde rekao i pitao vašeg državnog sekretara da mi odgovori gde su naše pare, kome su otišle pare građana Niša i ko je za to odgovoran. Ako vam je grad pozajmio svoje pare da se njima služite, kako one mogu da ispare, da odu drugom korisniku, a da ih ne vratite onome ko vam je pozajmio? Pri tom, kamate ne isplaćujete, ne isplaćujete čak i one pare koje su držane u banci koja je likvidirana, a te pare su se vratile NBS. Da ne pričam o redovnim transferima koji su, takođe, kasnili i nisam siguran da su još uvek isplaćeni za decembar. Nisu bili prošle nedelje, možda su izvršeni, jer ste slali vašeg izaslanika, državnog sekretara ili pomoćnika u Ministarstvu finansija, da se dogovara sa lokalnom samoupravom kako da se to reši u narednim mesecima. Pohvaljujem ovaj potez gradonačelnika, iako je on iz suprotne stranke od moje. Moja stranka, DSS ne učestvuje u vlasti u gradu Nišu, ali pohvaljuje ovaj potez, jer je to, čini mi se, jedini način da se izbori sa ovako fatalnom centralizacijom države i sa kontrolom svih para u državi na jednom mestu, pa onda onaj ko je glasniji i ko je bezobrazniji, on dobije novac, onaj ko ide nekim redovnim putem, na njega se uvek zaboravi. Molim vas da razmislite o ovom problemu, jer će biti jako ružno da se grad tuži sa svojom državom i da zakidate gradu koji je najviše pogođen u tranziciji, u kome je prosek primanja 28 hiljada dinara, naspram republičkih prosečnih 35 hiljada, u kome 35 hiljada ljudi ne radi, od kojih 13 hiljada sa visokom stručnom spremom. Na taj grad ste zaboravili, a on je treći grad u Republici. Šta da kažu oni bednici koji žive u Surdulici, u Bojniku, u Prokuplju, Blacu, Kuršumliji, Zaječaru, Boljevcu i da ne nabrajam gradove jugoistočne Srbije koji su potpuno devastirani, što ekonomskom migracijom i demografskom depopulacijom stanovništva, a bogami najviše zbog nebrige države i zbog ovakvih slučajeva kakav se desio gradu Nišu.
Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče gospođa Radeta, konačno smo stigli do člana 25. zakona kojim se definišu tarife, koje su, u principu, suština i smisao ovog zakona i svakako da će ovde biti dosta prostora da se priča, da se ukazuje na sve propuste koji su uočeni u Predlogu ovog zakona. Što se tiče konkretno amandmana gospodina Lapčevića, mislim da je on bio prihvatljiv. Prihvatljiv je bio iz mnogo razloga, ali tu treba pomenuti svakako da ovo nisu velike takse i smanjenje po ovim taksama koje je gospodin Lapčević predložio mislim da ne bi mnogo "koštale" budžet, odnosno tu prihodnu stranu, s obzirom da su vam na toj lestvici na prihodnoj strani ove republičke administrativne takse ne među prva tri, bar tako mislim da jeste, tako da ste ovaj amandman mogli da prihvatite. S obzirom da niste, pokušaću kroz dva tarifna broja definisana u ovom članu 25. da ukažem nešto, gospođo ministre, u principu što sam u svojim izlaganjima po ovom zakonu u protekloj nedelji pokušao da ukažem predstavnicima Vlade, a to su tarifni brojevi 187 i tarifni broj 190. Pre nego što pređem na to, s obzirom da ste vi adekvatan sagovornik poslanicima kada je ovaj zakon u pitanju, mi smo protekle nedelje, poslanici SRS su pokušali da ukažu na nekoliko problema i nećete mi zameriti zbog ove digresije. Iskoristio bih vaše prisustvo i pokušao da ukažem na činjenicu ukoliko možete da iskoristite svoj autoritet ministra finansija i pokušate da sagledate ljude koji su ovde u svojstvu predstavnika i Robnih kuća Beograd, i Trudbenika iz Beograda i svakako Sintelona iz Bačke Palanke, koji su kroz privatizaciju tih preduzeća doživeli veliku štetu i probleme, dolaze non-stop. Nama nije teško da razgovaramo s njima, ali čini mi se da ste vi odgovorni kao izvršna vlast, kao Vlada Republike Srbije, da uzmete njihove probleme ozbiljno i o njima porazmislite i pomognete im da ih reše. Što se tiče tarifnih brojeva koje sam malopre pomenuo, insistirao sam u protekloj nedelji na neodgovornost Vlade kada je reč o usklađivanju određenih taksi iz ovog zakona. Kada govorimo o usklađivanju, usklađivanje taksi iz ovog zakona ne znači samo menjanje njihovog nominalnog iznosa, povećavanje ili spuštanje cena, da li za stopu inflacije ili za neki drugi ekonomski parametar, kriterijum ili razlog, sasvim je svejedno. Usklađivanje iz ugla SRS podrazumeva i nešto sasvim drugo. O tome ću pokušati kroz ova dva tarifna broja da kažem. Mislim da odgovornost države kada je ova materija u pitanju treba da bude, pre svega, koncentrisana na to da se obezbedi visok standard administrativnih usluga, odnosno postupaka. Kroz ove i ovako definisane takse to svakako ne može da se prepozna. Kada se osvrnete na ovo o čemu hoću da pričam, to su taksene tarife koje se odnose direktno i indirektno na oblast zaštite životne sredine. Ta vaša Evropa, u koju idete i kojoj stremite, insistira na zaštiti životne sredine. Ako hoćete da se bar predstavite ozbiljnom i odgovornom vladom i državom, onda ste taksene tarife u ovoj oblasti morali da rešite na jedan potpuno drugačiji način, ne potpuno, ali odgovorniji i ozbiljniji način, kako bi oni koji vas cene, ocenjuju i procenjuju koliko ste kompatibilni sa Evropom i mogli da vam daju bar prelaznu ocenu. Vi nažalost ni u toj oblasti prolaznu ocenu ne možete da dobije ni od Evropske komisije. Podsetiću vas da Evropska komisija kada za zaštita životne sredine u pitanju dala negativne ocene, između ostalog, ukazali su vam da je loše stanje u oblasti zaštite prirode, upravljanju otpadom, kvaliteta vode i vazduha, genetski modifikovanih organizama, hemikalija i buke, ono što je najbitnije, a tiče se ove dve taksene tarife, gospođo ministre, a to je da je neophodna veća usklađenost i primena analiza procena uticaja na životnu sredinu i strateških procena uticaja na životnu sredinu. Ovaj tarifni broj 187 se upravo odnosi na to. Ako se osvrnete na taj tarifni broj, ovde su vam takse u iznosima od 26.000 do 84.000 za zahtev za davanje saglasnosti na studiju o proceni uticaja i za davanje saglasnosti na studiju o proceni uticaja zatečenog stanja od 23.000 do 73.000 dinara. Ekologija je skupa. Ekologijom se na adekvatan način bave ozbiljne i skupe, odnosno bogate države. Bavljenjem ovom oblašću u Srbiji svakako jeste u povoju. Ali, to vam ne daje za pravo na ovakvu finansijsku bahatost, Vladi. Ovo je mnogo para i mnogo novca i ovo neće delovati stimulativno na sve one koji treba da se bave ovim analizama koji treba usluge državi za ove analize da daju. Nama je prostorno planiranje u povoju i sve ovo čini jedan ambijent, zajedno sa svima onima koji žele i hoće da investiraju u Srbiju. SRS smatra da ako svoj odnos ne definišete kao stimulativan prema svima onima koji hoće da troše novac, da li individualnu gradnju ili za investitore koji hoće da zidaju, da grade i da ulažu novac ovde. Ne možete da očekujete u povratku ništa. Ovo je bio jedan od modela da delujete stimulativno, odnosno da pravite pozitivnu investicionu klimu. Ovako ćete, sa ovim cenama, i oni koji se opredele da terate u oblast ilegalnog, odnosno preko granice da ih iznosite iz okvira legaliteta i legitimiteta. To će se onda preneti na urbanizam, na građevinske dozvole itd. Ponavljam, ne možete ovakvim iznosima taksi da nadoknadite sve ono što u budžetu fali i da se bavite na ozbiljan način zaštitom životne sredine pre svega, a onda i za neke druge stvari koje će vam objektivno u narednoj godini sredstava iz budžeta faliti. Drugi tarifni broj koji svakako hoću da prokomentarišem jeste tarifni broj 190. Pazite, to je taksa za zahtev za izdavanje dozvole i za skupljanje, korišćenje i promet određenih vrsta divlje flore i faune. Ovo definiše dve stvari, kakav je odnos države prema resursima koje imamo. Ovo se odnosi svakako za otkupe faune, šumskih plodova, bilja, nešto što objektivno u ovoj državi je još uvek nedotaknuto i što čini našu komparativnu prednost. Pogledajte ovo, kada definišete takse, vi kroz te takse morate da definišete i koga ćete da štitite sa visokim ili niskim iznosom taksi. Njihov smisao ne može da bude samo punjenje budžeta. To što su neke takse niske u svom nominalnom iznosu ne znači da ćete štititi interes građana. To vam je u ovom slučaju tako. Tu je taksa za dozvolu 2.620 dinara, to košta, da svedemo na ono što se dešava na terenu, 10 kg borovnice. Oni koji dobiju pravo da otkupljuju, samo se smejte, ali to je tako, znam da vam je smešno, ali neko zbog ovoga objektivnu muku muči celo leto. Ne znam koliko sati provede da sakupi bilo koju vrstu šumskog ploda. Neko plati i dobije dozvolu za 2.620 dinara i otkupi hiljade tona u sezoni tog voća ili povrća, ili šumskih plodova, lekovitog bilja. To prodaje u EU po sto puta većim cenama nego što u otkupu plati. Vi ovim niskim stopama, odnosno taksama ne štitite građane. Štitite nakupce koji imaju karakter monopola, da li lokalnog, regionalnog ili nacionalnog, sasvim je svejedno. To je vaš problem. Ovo govori da se niste ozbiljno bavili ovim taksama, niste suštinski nego samo formalno. Naravno, ne stavljam ovo sve vama na teret. Gledam u vas i smatram da ste vi dobar sagovornik. Gospođo ministre, sada je već kasno da neke stvari menjate. Nadam se, još ću da se javljam, postoje još neki tarifni brojevi kojima ste mogli ozbiljnije da se bavite, koji bi na jedan adekvatan način ostavili utisak, kako vi to volite da kažete, političara ili vlade evropske provenijencije. Ovako se u Evropu ne ide. Hvala.
Hvala vama. U smislu člana 85, zahvaljujem se na pre podnevnom radu i određujem pauzu od jedan sat, do 15.05 časova, kada ćemo nastaviti amandmanom na član 25. gospodina Miloša Radulovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Na član 25. Odeljak A, tarifne brojeve 20. i 29, amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović, posle njega narodni poslanik Aleksandar Martinović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo, na osnovu člana 85. stav 5, danas raditi i posle 18,00 časova, a raspravom u pojedinostima o zakonu koji u tom trenutku bude na dnevnom redu.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, mi već nekoliko dana ovde vodimo raspravu o zakonima koji su vrlo bitni i koji su u direktnoj vezi sa Zakonom o budžetu. Stvarno je neprimereno da onog dana kada smo imali početak rasprave o ovim zakonima ovlašćeni predlagač ovog zakona ispred Vlade, gospođa Verica Kalanović, inače ministar za NIP, samo u par rečenica obrazloži opravdanost ovih zakona, gde je samo jednom rečenicom obrazložila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o administrativnim taksama. Ona je tada doslovce samo ovo rekla, što se odnosi na ovaj zakon - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama predviđa ukidanje takse na izdavanje pasoša sa predviđenih 1.000 dinara. Nijednu više rečenicu, nijednu reč o ovom predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o administrativnim taksama. Inače, i sam sastav ovlašćenih ljudi ispred Vlade pokazuje jedan poseban odnos, ali u negativnom smislu, koliko Vlada smatra da su u suštini i ovi zakoni značajni, jer ovde je ispred Vlade sedeo jednog dana ministar za prostorno planiranje, Dulić, i bio je ministar vera, gospodin Šijaković, niko od onih koji su direktno vezani za ekonomiju i ekonomska pitanja, a mi smo stvarno ovde očekivali da nam se obrate i obrazlože ove zakone kompetentni ljudi, koji bi i mogli da obrazlože opravdanost svih ovih izmena. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, neposredno je uzrokovan jednim zakonom i činjenjem Vlade, a to je jednostranom primenom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, odnosno Prelaznog trgovinskog sporazuma. Jer upravo ovi zakoni imaju cilj da nadomeste onaj manjak u budžetu koji nastaje jednostranom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma, koji direktno utiče na ukupan prihod od strane carina, gde ovim budžetom u odnosu na prethodni budžet iz 2008. godine imamo umanjenje za čitavih 20 milijardi. Procena je eminentnih ekonomista i uopšte stručne javnosti da negativan efekat jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma je negde oko 350 miliona evra samo u tom delu, a da ne pričamo o onom delu koji se odnosi na jedno stanje koje će da proizvede nekonkurentnost domaćih proizvoda i ugrožavanje domaće privrede, upravo iz razloga što je Vlada jednostrano pristupila Prelaznom trgovinskom sporazumu, tako da dovodi domaće proizvođače i domaću privredu u jedan nepovoljan položaj. Kako onda Vlada razmišlja da popuni rupe u budžetu, odnosno taj manjak, na taj način što povećava akcize za proizvode? Tu imamo neko povećanje u ukupnom iznosu od 14 milijardi, odnosno preko 14 milijardi, i preko administrativnih taksi, gde imamo na ovaj način povećanje od nekih milijardu i 200 miliona dinara. To nas dovodi u dilemu da li je ova vlada stručna ili nedobronamerna i po čijem nalogu uopšte ona čini ovo što čini i što se odnosi na Prelazni trgovinski sporazum. Uložio sam amandman na tarifni broj 20, gde se za rešenje po zahtevu za upis u Registar zadužbina, fondacija i fondova menja iznos od 8.730 dinara na 3.500 dinara. Smatram da u ovoj situaciji kada je sve manji broj aktivnih zadužbina, fondova i fondacija, u situaciji kada se društvo nalazi u jednoj ekonomskoj krizi, treba olakšati ljudima. I nešto što je nekada bila srpska tradicija, upravo zadužbinarstvo, jer prođemo li bilo kojom ulicom u centru Beograda, kao što kaže Siniša Kovačević, videćemo veliki broj zadužbina, da su nekada ljudi koji su bili pravi domaćini i uspešni privrednici, upravo kroz te zadužbine su se oduživali našem narodu. Sada nažalost toga nema, ili ako ga ima, ima ga u tragovima. Takođe, kriza vuče za sobom potrebu za stvaranjem humanitarnih fondova koji su nam sada preko potrebni. Upravo ovaj amandman je u smislu da se umanje iznosi potrebni za rešenja vezana za humanitarne fondove, zadužbine i fondacije. Drugi deo amandmana se odnosi na tarifni broj 29 - za prevoz nuklearnih sirovina i materijala preko granice, odnosno preko teritorije Republike Srbije, gde sam tražio da se iznos od 9.430 dinara promeni i poveća na 174.580 dinara, iz razloga što je prosto neshvatljivo da za prevoz oružja i eksplozivnih materija je iznos 174.580, a za nuklearne sirovine je iznos 9.430 dinara, jer ako gledamo posledice eventualnog incidenta - mnogo veće posledice mogu da budu od izlivanja, kažem ne daj bože, nuklearnih sirovina, odnosno onih supstanci koje sadrže nuklearne elemente. Takođe, koliko je Vlada pristupila površno i nestručno ovim izmenama administrativnih taksi pokazuje i tarifni broj 198, gde za dozvolu za uvoz i izvoz, odnosno tranzit otpada koji nije opasan kao sekundarne sirovine je 52.730 dinara, a za dozvolu za izvoz, odnosno tranzit opasnog otpada je 45.230 dinara. Uopšte mi nije jasan razlog i motiv koji je doveo do toga da veća taksa bude za uvoz, izvoz, odnosno tranzit otpada koji nije opasan u odnosu na dozvolu za izvoz, odnosno tranzit opasnog otpada. Mislim da Vlada stvarno treba da preduzme mere pre nego što imamo dan za glasanje i da ovo uskladi. Koliko je ova vlada nestručna i koliko nije spremna da se suoči sa svim problemima koji stoje pred nama - to je upravo neblagovremeno reagovanje na sve ove posledice koje polako ekonomska kriza stvara ovde u našoj zemlji. Neke zemlje već imaju drugi krug mera koje preduzimaju za prevazilaženje ekonomske krize i suzbijanje odnosno umanjenje ekonomske krize u svojoj zemlji. U Srbiji mi još ne znamo da li Vlada uopšte ima program i kada ćemo da ga primenimo. Najbolji primer je ovih 50 milijardi koje su opredeljena sredstva za podsticaj proizvodnje i stvaranje lakšeg ambijenta za delovanje privrede u Srbiji. Još se ne zna po kom modelu će, na koji način i kome će da se dodele ta sredstva od 50 milijardi dinara, a da ne pričam o onome o čemu sam više puta pričao ovde, a to je - upravo neblagovremeno i neadekvatno reagovanje na povećanje kamatnih stopa i na preveliku referentnu kamatnu stopu koju Srbija ima. Srbija ima sada referentnu kamatnu stopu od 17,75% i ta kamatna stopa za sobom vuče da mi imamo skupe kredite koji se kreću čak, imali smo podatke pre neki dan, od 25 do 44%. Uopšte je pitanje kako privreda može u tim uslovima da privređuje i kako može da deluje. Gospodin Jelašić je sebi dao za pravo da priča o rebalansu budžeta i o tome da ćemo rebalans budžeta već da imamo najverovatnije krajem februara ili početkom marta, ali gospodin Jelašić pre svega treba da se bavi onim stvarima koje su poslovi Narodne banke. Nije interes Srbije da imamo samo sigurne banke, a nesigurnu privredu. Novac mora da se plasira kod onih, pod jeftinim uslovima, pod povoljnim uslovima, kojima je potreban, a on je sada potreban realnom sektoru, privredi i privreda treba da dobije adekvatne stimulacije koje će da se kreću kroz jeftinu kamatu, da bi sa jeftinijim novcem lakše privređivala. U protivnom imaćemo problem u tom smislu da će da se povećavaju cene, da će privrednici – a čuli smo od velikog broja tih velikih privrednika, odnosno privrednika koji upravljaju sistemima, ukoliko se nešto ne promeni – da budu prinuđeni ili da zaustave proizvodnju ili da otpuste određeni broj radnika, ili da tu skupu cenu novca prelome, odnosno prebace na cene. Mislim da je pravi trenutak da u pogledu ovih predloga izmena, koji se odražavaju kroz amandmane koje su opozicione stranke dale na ove zakone, prihvatite ove amandmane koji će pre svega da utiču na život građana, ti amandmani smanjiće troškove života i stvoriće bolje uslove za život svih tih građana. Vlada, iako znamo da je stvorena pod pritiskom, kako stranih ambasada, tako i uvozničkog lobija, i sve ove mere koje su vezane za jednostranu primenu Prelaznog trgovinskog sporazuma, pre svega treba da radi u interesu građana, a ne u interesu tih uvoznika, tih ljudi, čiji je jedini i isključivi interes profit, a taj profit pre svega prelama se na teret građana. Smatram da je preko potrebno da u danu za glasanje prihvatite ove amandmane koje je uložila DSS. Hvala.
Nema na čemu. Za reč se javio narodni poslanik gospodin Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svrha svih amandmana koje je podnela SRS na ceo ovaj paket tzv. budžetskih zakona, koji treba da omoguće primenu budžeta za 2009. godinu, jeste ukazivanje na vrlo lošu ekonomsku politiku aktuelne vlade, odnosno na činjenicu da ova vlada nije preduzela adekvatne mere ekonomske politike, kako bi s jedne strane pomogla privredi Srbije da prevaziđe posledice teške ekonomske i finansijske krize koja nas očekuje u 2009. godini, a s druge strane nije preduzela dovoljno adekvatne mere zaštite građana od posledica te krize. Gospođo Dragutinović, vaša vlada i naravno vaša celokupna vladajuća koalicija EU uglavnom predstavljaju kao zemlju u kojoj teku med i mleko, u kojoj nema onih problema sa kojima se suočavaju zemlje koje nisu članice EU. Na taj način vi pokušavate kod građana Srbije da stvorite jedno lažno uverenje da će moći bolje da žive samo onda kada Srbija pristupi EU. Razumem da vi ne možete da prihvatite argumente, odnosno da ne želite da prihvatite argumente SRS, ali evo izneću nekoliko činjenica koje vam pokazuju da stanje u EU ni izbliza nije tako sjajno kakvim ga vi predstavljate, a pogotovo nije onako sjajno kakvim ga predstavlja vaš kolega i potpredsednik Vlade Božidar Đelić, koji je za ovom govornicom, ovako frenetično, egzaltirano pozivao i narodne poslanike i građane Srbije da uđu što pre u EU, kao da taj ulazak u EU zavisi samo od Srbije. Dakle, Ginter Ferhojgen, komesar EU za industriju, izjavio je za jedan nemački radio da evropska ekonomija tone u recesiju. Evropske vlade, potpuno svesne te činjenice, na samitu EU u novembru prošle godine dogovorile su plan mera koje treba da preduzme svaka vlada kako bi pomogla domaćim privredama da prevaziđu tešku ekonomsku i finansijsku krizu, čije se posledice očekuju u 2009. godini. Između ostalog, svaka Vlada države članice EU obavezala se da će da neposrednu finansijsku injekciju svojim privredama. Portugal u iznosu od 2,2 milijarde evra, najviše će davati Nemačka 81 milijardu evra. Dogovoreno je na samitu, gospođo Dragutinović, EU u novembru prošle godine da se izdvaja 1,5% bruto društvenog proizvoda Unije i da to bude usmereno u fond za pomoć posrnulim evropskim privredama. Ubeđen sam da su vama ove činjenice poznate. Francuski predsednik Nikolas Sarkozi ovih dana izjavljuje, a to rade i njegove evropske kolege, da je spas za evropsku ekonomiju dve mere koje svaka vlada treba da preduzme. S jedne strane to je smanjivanje poreza, a sa druge strane podsticanje javnih radova. Naravno, vi ste daleko veći ekonomski stručnjak od mene i vi ćete se sigurno složiti sa mnom da ovo nije originalan izum Nikole Sarkozija. Još krajem 20-tih, odnosno početkom 30-tih godina prošlog veka takva politika sprovodila se da bi se prevazišla ona predratna ekonomska kriza od 1929. do 1932. godine i, kao što ste vi sada dobro primetili, to su mere ekonomske politike čuvenog ekonomskog teoretičara Džona Majnarda Kejnza. Sada se ovde postavlja pitanje, ako tako rade vlade EU, a ova vlada barem deklarativno tvrdi da se zalaže za ulazak Srbije u EU, onda se postavlja jedno pitanje: zašto se tako ne ponaša ova vlada? Dakle, potpuno mi je jasno zašto ne želite da prihvatite argumente SRS. Mi smo stranka mračnih 90-tih, učestvovali smo u svim nedaćama i nevoljama srpskog naroda, mi smo krivi što su uvedene sankcije, što je došlo do bombardovanja itd. Vi ste potpuno nevini. Jasno mi je zašto ne želite da prihvatite argumente SRS, ali ne mogu da razumem ako ste zaista takvi Evropejci, kakvima se predstavljate, zašto onda ne uvažite argumente koji dolaze od vaših evropskih kolega. Šta radi vaša vlada? Između ostalog vi povećavate akcize na pivo, benzin i na cigarete. Naravno, jasno mi je zašto to radite. Ona rupa u budžetu od 250 do 300 miliona evra, koja se napravila zbog jednostrane primene prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU, mora nekako da se popuni, pa to mislite da učinite povećavanjem akciza. Evo, ovih dana u Velikoj Britaniji njihovi ministri najavljuju da će se smanjiti porez na dodatu vrednost sa 17,5% na 15%. Vi ste neki dan izjavili da ova vlada namerava da ga poveća. Sada ću vam objasniti da ste rekli, možda vas novinari nisu adekvatno interpretirali, uglavnom vi ste rekli da ova vlada namerava, odnosno da razmišlja o tome da se poveća PDV, što je naravno naišlo na negativna reagovanja, pre svega, u stručnoj javnosti. I onda se vaš državni sekretar, ako se ne varam, gospodin Ilić, mislim da je vaš sekretar, dosetio kako da vas odbrani, pa je rekao da vi jeste pričali o mogućem povećavanju PDV-a, ali da ste to dopuštali samo kao neku teorijsku mogućnost. Dakle, vi ipak dopuštate, razmišljate o tome da se poveća PDV, a vaše britanske kolege razmišljaju ne da se poveća, nego da se smanji. Sada kada pogledate, ova vlada koja je navodno evropska, demokratska, koja vodi zemlju u evroatlantske integracije, radi sve suprotno od onoga što rade vlade države koje su već članice EU, odnosno vlade države koje su osnovale EU. Mi smo ovde neki dan pričali, gospođo Dragutinović, o Zakonu o porezima na imovinu i mi smo vam dokazali za skupštinskom govornicom da te poreske olakšice koje ste vi najavljivali važe samo za bogatije slojeve srpskog društva. Za siromašne, ne da nema poreskih olakšica, nego i ove postojeće ukidate. Dakle, opet se ponašate suprotno kako se ponašaju vaši partneri i vaše kolege u EU. Ova vlada očigledno nema nameru da teret ekonomske krize podjednako rasporedi na sve slojeve društva, pre svega na sebe, ova vlada će ceo teret ekonomske krize ili barem 90% tog tereta da prevali na leđa malog običnog čoveka. Mislim da se, gospođo Dragutinović, u tome potpuno slažemo. Da je to tako vidi se da niko iz ove vlade nije rekao ni na jednom mestu da će biti javnih radova u Srbiji, da će doći do smanjivanja poreza. To najavljuju vaše kolege iz Velike Britanije, Francuske, Nemačke, Španije, Italije, Portugalije. Nijedan ministar u Vladi Srbije nije rekao - ljudi, teška je kriza, nije prvi put u svetskoj ekonomiji, ponašaćemo se onako kako su se ponašali neki drugi ljudi u sličnim situacijama. Dakle, pre svega ćemo se orijentisati na javne radove. A Vojislav Šešelj, da vas samo podsetim gospođo Dragutinović, još početkom 90-tih godina kada je Srbija zapadala u veliku ekonomsku krizu i hiperinflaciju, nudio je jedno od rešenja baš podsticanje javnih radova. Koridor 10, jesu li javni radovi vezani samo za koridor 10? Verovatno nisu. Od tog koridora 10 pitanje da li će nešto biti? Dobro, lično bih voleo da bude i da građani Srbije žive bolje u 2009. godini, ali ovo što sada čini ova vlada ne čini nekim me velikim optimistom. Gospođo Dragutinović, sada da kažem nekoliko rečenica vezano za amandman koji je podneo kolega iz DSS. Mislim da je amandman potpuno umesan i da ga treba prihvatiti. Dakle, amandmanom se u članu 25. predviđa da se na rešenje po zahtevu za upis u registar zadužbina fondacija i fondova plaća administrativna taksa u iznosu, umesto 8.730 dinara, kako ste predložili vi u Vladi, da to iznosi 3.500 dinara. Mislim da je ova cifra od 3.500 dinara daleko primerenija. Mislim da bi Vlada na ovaj način pokazala da joj je stalo da se u srpskom narodu, uopšte kod građana Srbije obnovi duh zadužbinarstva koji je nekada postojao. Vi, gospođo Dragutinović, kao jedna umna žena, kao intelektualac, siguran sam da znate da su mnoge kulturno-umetničke i naučne tekovine srpskog naroda u stvari zadužbine velikih ljudi. Činjenica je i mislim da ćete se složiti sa mnom, da je taj duž zadužbinarstva danas na početku 21. veka dobrim delom zamro. I danas ima bogatih ljudi, ali danas bogati ljudi sve manje ulažu u crkve, manastire, biblioteke, univerzitete, škole, bolnice itd. Danas dobar deo bogatih ljudi u Srbiji, od kojih su neki na sumnjiv način stekli svoj kapital, svoj kapital ulažu u robne kuće, velike markete, kupovinu političkih partija, pravljenje političkih partija itd. Mislim da bi ovakvom merom, smanjivanjem administrativne takse za upis u registar zadužbina, fondacija i fondova, ova vlada na neki način pokazala signal, odnosno poslala poruku građanima Srbije da treba obnoviti duh zadužbinarstva i da Vlada Srbije na tome aktivno radi. Dovoljno je, kao što je rekao i kolega Radulović, prođite samo ulicama Beograda, mnoge zgrade u kojima su danas smeštene važne državne, naučne, umetničke i kulturne institucije, u stvari su zadužbine velikih ljudi, Ilije M. Kolarca, Kapetana Miše itd. Danas, činjenica je, takvih ljudi je sve manje i mislim da bi Vlada prihvatanjem ovog amandmana na neki način pristala na to da se u Srbiji ponovo obnovi taj duh. Da vas podsetim, u vreme kada su bogati Srbi deo svog kapitala ulagali u nauku, u umetnost, u duhovnost, Srbija je napredovala. To je vreme kraja 19. i početka 20. veka, vreme najvećeg procvata srpske države. Otkako su u Srbiji, to moram da kažem kao verujući čovek, otkako je zavladao duh jednog agresivnog materijalizma, bezverja itd, otkako se sve meri novcem i otkako se taj novac ulaže isključivo u materijalne, a ne u duhovne vrednosti, Srbija je počela da propada. Budući da znam da u Vladi Srbije takođe sede ljudi koji otprilike misle kao i mi, mislim da bi bilo dobro i korektno sa vaše strane da prihvatite ovaj amandman. S druge strane, gospođo Dragutinović, nije mi jasno zašto ne prihvatate amandman kolege Radulovića da se na prevoz nuklearnih sirovina i materijala preko granice, odnosno preko teritorije Republike Srbije, umesto ove smešno male takse od 9.430 dinara, plaća iznos koji je predložio kolega Radulović, a to je 174.580 dinara. Vidite, gospođo Dragutinović, zaista paradoksalna rešenja. Da bi neko upisao svoju zadužbinu u registar zadužbina, fondacija i fondova, on mora da plati po vašem predlogu 8.730 dinara, a da bi prevezao, uvezao, tranzitovao ili izvezao nuklearne sirovine i nuklearni materijal preko granice, odnosno preko teritorije Republike Srbije, plaća samo malo veći iznos od 9.430 dinara. Zaista, potpuno neuporedive stvari, na jednoj strani zadužbine, nauka, umetnost, kultura, apsolutno u skladu sa načelima zaštite životne sredine, na drugoj strani jedan prilično opasan i rizičan transport, apsolutno štetan po životnu sredinu, koji nosi u sebi mnogo rizika, vi to taksirate gotovo istovetnim iznosom. Ako ste zaista odani zaštiti životne sredine, ako je zaštita životne sredine jedan od principa na kojim počiva EU, zašto to ne implementirate u naše zakonodavstvo. Znate šta će se desiti, gospođo Dragutinović? Svaki tajkun, svaki mafijaš, svaka kompanija sa zapada kojoj bude palo na pamet da manipuliše nuklearnim otpadom ići će baš preko Srbije. Zašto? Zato što ova vlada stimuliše takav transport. Umesto da ga destimulišete, da odredite izuzetno visoke takse... Ne morate da mi pomažete, još uvek imam dobar glas i mogu sam da se izborim sa grajom. Imam još vremena i završavam za nekoliko sekundi. Dakle, gospođo Dragutinović, vi na ovaj način pomažete transport nuklearnog otpada preko Srbije. Samo da vas podsetim, zahvaljujući činjenici da je NATO, a vi, ne vi lično, nego neki iz vaše partije doživljavaju NATO kao velikog prijatelja Srbije, 1999. godine izvršio agresiju na SRJ, tone i tone nuklearnih projektila bačeno je na Srbiju, sa osiromašenim uranijumom. Sve je veći broj ljudi, žena, dece svih uzrasta, svih dobi, koji boluju od raznih malignih oboljenja. Zar nije normalno, gospođo Dragutinović, da u toj situaciji vi učinite sve što jedna ozbiljna vlada može da učini, da destimulišete transport nuklearnog otpada. Ne, vi ga još podstičete. (Predsedavajući: Minut.) Vi istu taksu ćete da naplaćujete čoveku koji hoće da upiše svoju zadužbinu u registar i nekom ko zna kome belosvetskom mafijašu i kriminalcu koji bi hteo da transportuje nuklearni otpad preko Srbije. Zaista, gospođo Dragutinović, ako je i od ove vlade, mnogo je.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25, odeljak A, tarifni broj 23, amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Dragutinović, izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, u ime Vlade bih prihvatila dva amandmana zajedno, koje je predložio gospodin Nikola Lazić, a odnose se na izuzimanje crkava i verskih objekata od plaćanja taksi. Mislim da su to dva jedina koja je podneo gospodin, radi se o amandmanu na član 17, posle tačke 4, i član 25, odeljak A, koji je praktično usaglašen sa prethodnim amandmanom. Znači, to je član 17 - posle tačke 4. dodaje se nova tačka, znači da se crkve i verske zajednice oslobađaju, a usaglašen sa tim amandmanom jeste amandman Nikole Lazića koji se odnosi na član 25, odeljak A - takse i radnje organa u Republici Srbiji, glava 7, da se briše tarifni broj 23. To su dva amandmana koja su povezana.
Hvala lepo. Na član 25, odeljak A, tarifni broj 25, amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima Aleksandar Pejčić, pa gospodin Jojić, pa gospodin Marić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, poštovana ministre, nadam se da ćete posle ovog mog izlaganja prihvatiti ovaj moj amandman, jer nije puno komplikovan i ne iziskuje puno novaca i sredstava. Takođe nam je drago što ste opet ovde sa nama u parlamentu, izgleda da vam je prijao ovaj put. Nadam se da ćete odgovoriti na sva ona pitanja koja je postavljala opozicija, a to je - da li će se povećati PDV, da li će porasti penzije ili se smanjiti, da li će se zamrznuti plate u javnom sektoru, da li će standard građana pasti, to su sva pitanja koja smo postavljali našim ministrima koji su vas menjali u parlamentu, ali nismo dobili odgovore na pitanja. Već mesec i po dana kako poslanici opozicije postavljaju sva ta pitanja i kako sugerišu, ili verbalno ili preko amandmana, da Vlada nema ekonomsku i socijalnu politiku i da time ugrožava standard građana Srbije, a samim tim i privredu Srbije. Izgleda da jedino Vlada Srbije nema paket mera, a čuli smo da sve zemlje u okruženju i maltene sve zemlje sveta u Evropi su se pripremile za svetsku ekonomsku krizu. Nadam se da će i ova vlada sa određenim paketom izaći pred ovaj parlament i da će i te kako pomoći na taj način i privredi Srbije, a i standardu građana Srbije. S obzirom da čujemo disonantne tonove od strane predstavnike Vlade, predstavnika nekih ustanova, gospodina Jelašića, koji kaže da ne želi da brani više dinar, u prilog govori ova moja diskusija koja stoji iza toga da upravo Vlada nema strategiju, već sve ove stvari radi stihijski, nema planski način kako će ublažiti negativne efekte ove ekonomske krize. Takođe smo govorili da ovaj set zakona, prateći zakoni budžeta, imaju samo jedan jedini cilj, a to je da nadomeste gubitak sredstava koje ćemo izgubiti od jednostrane primene SSP, neki kažu 300 miliona, neki kažu više. Sa tih 300 miliona smo mogli da finansiramo neke kvalitetne projekte, kao što su projekti iz poljoprivrede, zdravstva, da pomognemo najugroženijim socijalnim slojevima. Međutim, Vlada se izuzetno snishodljivo ponaša prema EU i ne mogu da razumem ovu vladu, ne mogu da razumem zemlju Srbiju da ciljno ide u dubiozu, gubi 300 miliona samo da bi se dodvorila nekim predstavnicima EU. Predložio sam amandman na član 25, tarifni broj 25, koji govori o registraciji sportskih društava, organizacija. Želim kroz jedan klasičan primer da vam objasnim da treba da prihvatite ovaj amandman. Ova sredstva za registraciju sportskih društava i klubova za razvijene sredine, kao što je Beograd, i kao što je Vojvodina, nisu velika sredstva. Međutim, za nas sa juga Srbije, iz siromašnih područja, devastiranih područja, ova sredstva su velika. Iako je naša težnja, nas političkih predstavnika dole na jugu Srbije, da zaustavimo iseljavanje, da stvorimo jedan kreativan ambijent, da bi tu ljudi ostali, jer u nekom selu je najbitnije da imate sportski klub, dom zdravlja, dom kulture. Na ovaj način šaljete lošu poruku svim mladim ljudima koji žele na neki način da ostanu na selu, da se bave sportom, rekreacijom, da registracija sportskih klubova košta mnogo, a oni inače nemaju osnovna sredstva za samofunkcionisanje, za samo takmičenje. Inače, iz tog amaterskog sporta, mogu da vam kažem, iz tog kvantiteta dolazi do kvaliteta i ta omladina, ti sportisti se selektiraju za neke veće klubove. I ne bismo imali takvu anomaliju da na ovim Olimpijskim igrama u Pekingu imamo svega tri medalje, nijedno zlatno odličje. Imali smo dve srebrne medalje. Imali smo jednu bronzu, što se tiče vaterpolista. Da bi i dalje imali kvalitetne i dobre sportiste država mora da ulaže u sport, jer država ovu društvenu delatnost nije regulisala, nije zakonski regulisala, što je po meni izuzetno loše. Šaljemo lošu poruku svim našim budućim sportistima koji odlaze na velika svetska takmičenja da država opet i te stvari rešava na jedan stihijski način. Imali smo primer gospodina Čavića, koji se jadao na konferenciji za štampu da mu je država obećala neka sredstva, pa su mu ta sredstva mnogo kasnije dodeljena. U prilog ovome reći ću vam još jednu stvar, da deca prema statističkim podacima imaju preko 70% deformiteta, zatim 50% gojaznost, da ne pričamo o dijabetesu. Kroz ovu zakonsku regulativu preduslov je da se deca i dalje bave sportom. Ne moraju profesionalno, možda kasnije ako su talenti, ali rekreativno bar, kako bi se ispravili svi ti deformiteti. Podsetiću vas da nas čeka i najveća sportska svetska manifestacija ove godine, a to je Univerzijada. Mi smo domaćini te univerzijade. Podsetiću vas da kada je na čelu komiteta svojevremeno, kada smo dobili tu sportsku manifestaciju, bio premijer Vojislav Koštunica, posle je na to mesto predsednika komiteta došao gospodin Božidar Đelić i otkada je došao Božidar Đelić ta manifestacija ima drugačiji izgled. Naime, Vlada je odmah uskratila određena sredstava za finansiranje te manifestacije. Imali smo pronevere kroz ugovore, što se tiče "Varteksa", i sami znate, pošto je deo tog tima i deo Vlade, na izvoru ste informacija i znate o čemu se radi. Iz tih razloga Beograđani će biti uskraćeni posmatranja kolektivnih sportova, jer su kolektivni sportovi izmešteni u Vojvodinu. Pravilo Univerzijade je da može u prečniku od 100 kilometara da se održavaju utakmice, da se održavaju ta sportska dešavanja. S obzirom da smo poslali lošu poruku svetu da nismo spremni za takvu manifestaciju, došli smo u situaciju da ta svetska organizacija izmesti Univerzijadu u Atinu. To se desilo još sedamdesetih godina, kada smo isto imali Univerzijadu, pa je ona izmeštena u Italiju. Postojala je mogućnost da se i sada to desi, da se Univerzijada izmesti u Atinu i da Srbija ostane bez najvećeg svetskog događaja ove godine. Na kraju bih da zaključim, pošto očekujem da prihvatite ovaj amandman, jer nema razloga da ne prihvatite i nadam se da sam vas ubedio ovim argumentima i činjenicama da ipak treba da prihvatite ovaj amandman jer se i država obavezuje članom 94. o ravnomernom regionalnom razvoju, da će ostvariti optimalne uslove da ljudi ostanu na svojim ognjištima. To pričam vrlo često ovde, da sa juga Srbije se godišnje iseli preko 2.200 ljudi. Da bi država napravila jedan takav ambijent ona mora da se odrekne određenih stvari, pa i tih taksi, da bi određeni ljudi ostali na svojim ognjištima. Kao što rekoh, da zaključim, da bi Srbija progledala, pre svega, ova socijalna odgovorna Vlada mora da ode sa vlasti. Druga stvar, građani Srbije će pamtiti i tražiće sa svećom prethodne dve vlade Vojislava Koštunice, kada je BDP rastao iz godine u godinu 6 do 7%, kada su strane investicije bile od tri do pet milijardi. Znate kao ekonomista da je to tako bilo i da je standard građana povećan i te kako. Treća stvar je, nadam se da ćete prihvatiti, jer mnogi entuzijasti žele da oforme sportske klubove, ne iz interesa već da bi pomogli ovoj hendikepiranoj deci. Hvala vam puno.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? Gospodin Dušan Marić, izvolite.
Dame i gospodo, izlišno je objašnjavati značaj sporta, sportskih udruženja i klubova za zdravlje nacije, posebno za zdravlje omladine i za ugled Srbije u svijetu. Iz tih razloga smatram da takse koje se plaćaju za njihovu registraciju zaista treba svesti na minimalan nivo, onoliko koliko je potrebno za pokrivanje administrativnih troškova i manualnih troškova administracije. Iz tih razloga predlažem gospođi Dragutinović da iskoristi svoju dobru volju i argumente koje je izneo gospodin Pejčić i da danas prihvati ovaj amandman. Rasprava koju već pet-šest dana vodimo o setu poreskih zakona je u stvari rasprava o krpljenju budžeta, s jednim ciljem da rupu od nekoliko stotina miliona evra, koja je nastala u budžetu jednostranom primenom SSP, umanjimo i svedemo na neki podnošljiv nivo. Vlada ovim predlogom zakona predlaže da tu rupu zakrpimo novim porezima, povećanjem akciza i administrativnih taksi. To jeste najjednostavnije rešenje, najbrže rešenje. Međutim, to nije dobro rešenje iz prostog razloga što bi najviše pogodilo one koji najmanje imaju, najsiromašnije građane Srbije. Pošto se ovih dana navršava osam godina od konstituisanja prve DOS-ovske vlasti u Srbiji, a pošto smatram da je teška situacija u kojoj se sada nalazimo posledica, između ostalog, i tog događaja i vladavine DOS-ovskih stranaka, smatram da je ovo prava prilika da ukratko podsetim na neka od obećanja koja ste dali građanima Srbije i na rezultate tih obećanja. Iz mora obećanja počeću od najvećeg, koje ste dali pre petog oktobra 2000. godine, onih šest milijardi dolara koje čekaju na granici Srbije, da se ovi kursisti iz Segedina vrate u Srbiju i preuzmu vlast u Beogradu. Drugo obećanje je bilo o ulasku u Evropsku uniju. Prvo najkasnije do 2005, posle toga do 2007, nakon toga 2009, pa 2012. godine. Treće obećanje se odnosilo na poštenu i uspešnu privatizaciju, koja će ozdraviti privredu Srbije. Četvrto obećanje je bilo obračun sa kriminalom i Miloševićevim tajkunima. Peto obećanje je drastično kresanje državne birokratije. Šesto obećanje, govorim samo o suštinskim, fundamentalnim obećanjima, jeste otvaranje novih radnih mesta. Boris Tadić je prvo obećao milion novih radnih mesta. Dvije godine posle toga on i Mlađan Dinkić su obećali otvaranje 500 hiljada radnih mjesta, da bi u aprilu i maju ove godine Boris Tadić obećao da će u naredne četiri godine ova vladajuća koalicija u Srbiji zaposliti novih 200 hiljada radnika. Poslednja dva obećanja koja ću pomenuti jeste obećanje hiljadu evra od podele besplatnih akcija i jedna odgovorna socijalna politika, politika koja će stimulisati borbu za očuvanje, da tako kažem, podnošljivog položaja najsiromašnijih građana Srbije, uključujući i penzionere. Šta je ostalo od tih obećanja? Od obećanih šest milijardi dolara Srbija nije dobila ništa. Od Zapada smo dobili 10 miliona dolara za one sramotne prodaje Slobodana Miloševića i Radovana Karadžića Haškom tribunalu. Nažalost, ni te pare nisu završile u budžetu Republike Srbije, nego su završile u privatnim džepovima. Što se tiče ulaska Srbije u EU, sve ovo što se događa u Srbiji i sve ovo što se događa na evropskoj političkoj sceni ukazuje da će Srbija u EU najverovatnije ući one godine kada turisti na Kopaoniku budu skijali na lanjskom snijegu. Što se tiče poštene i uspešne privatizacije, to je jedna firma, jedno ime za najveću pljačku građana Srbije i imovine države Srbije koja se dogodila u njenoj istoriji. Državna mafija u kojoj je glavnu ulogu imala partijska mafija, partijska mafija vladajućih partija, i za kratak vremenski period, za nekoliko godina, bukvalno opljačkala imovinu Srbije vrednu nekoliko desetina milijardi evra. Podsetiću samo na jedan primer koji je slika i prilika te pljačke, to je prodaje one tri šećerane za tri evra. Značajna činjenica u svemu tome jeste da su te šećerane prodate direktoru DS. Što se tiče obračuna sa Miloševićevim tajkunima, činjenica je da njih više nema, oni su u međuvremenu postali uspešni biznismeni, najugledniji građani ove države, ekonomski lideri ne samo Srbije i Balkana, nego i Jugoistočne Evrope, koji ne samo da formiraju Vladu Srbije, nego kao članovi državne delegacije učestvuju u pregovorima državne delegacije Srbije sa predstavnicima EU. Što se tiče kresanja državne birokratije, 5. oktobra 2000. godine u Vladi i ministarstvima bilo je zaposleno 8.099 ljudi, sada ih ima više od 28.000. Vi ste praktično na grbaču građana Srbije natovarili 20.000 parazita, koji godišnje državu Srbiju koštaju više od 200.000.000 evra. Od otvaranja radnih mesta, od obećanih milion radnih mesta prije dve godine, odnosno 200.000 prije nekoliko meseci, došli smo do prijedloga budžeta, sada već budžetskog zakona za 2009. godinu, u kome stoji da u Srbiji u 2009. godini neće biti zapošljavanja, nego je planirano otpuštanje radnika. Od zagarantovanih 1.000 evra od ovih besplatnih akcija, mi sada imamo nezagarantovanih 40 evra od prodaje NIS-a. Što se tiče socijalne politike, realna vrijednost penzija u Srbiji u ovom trenutku je manja nego prije formiranja ove vlade, a kakva se socijalna politika vodi može se zaključiti iz činjenice da je ovim predlogom budžeta predviđeno izdvajanje manje sredstava za porodilje i za dječije dodatke nego što je to bilo ranije. Iskoristiću ovu priliku da se osvrnem još na nekoliko ovih zakonskih rešenja. Tarifni broj 21, kaže - rešenje po zahtevu za upis političke stranke u registar političkih stranaka. Građani Srbije znaju da u Srbiji ima više od 400 političkih stranaka, i to je objektivno jedan veliki problem i o tome postoji jedan društveni konsenzus. Zašto je to tako? Zasluge svakako snose i loša zakonska rešenja kao što je ovo. Političke stranke su suviše ozbiljna igračka da bi neko mogao da ih dobije za 10.000 dinara. Na istoj stranici tarifni broj 22, imamo isti problem - rešenje po zahtevu za upis predstavništva stranog udruženja u registar stranih udruženja. Ima časnih izuzetaka, ali je skoro nepisano pravilo da stranci, strana udruženja, svoja predstavništva u Srbiji registruju samo iz dva razloga: radi ekonomske pljačke i radi političke destrukcije Srbije. Sledeće, turistička propusnica na graničnom prelazu. Znači, kada stranac hoće da dođe u Srbiju kao turista, on mora da plati 5.240 dinara. Mi smo prošle godine u Beogradu imali organizaciju "Evrovizije", imali smo još nekoliko drugih sportskih međunarodnih, ekonomskih i političkih manifestacija, i uprkos tome zabilježen je pad noćenja stranih turista. Umesto da učinimo sve da privučemo strane turiste, da im olakšamo ulazak u Srbiju, mina ovaj način, odrezujući ovu tarifu od 60 evra, činimo upravo suprotno. Sledeće rešenje koje po meni nije normalno, tarifni broj 47 - za rešenje iz oblasti zaštite od požara, koje se donosi, i to - po zahtevu za odobrenje lokacije objekata, znači svih objekata, 18.330 dinara, po zahtevu za odobrenje, davanje saglasnosti na investiciono-tehničku dokumentaciju za objekte bruto površine još 7.500 dinara. Ukupno 25.830 dinara. Za kuće do 150 metara kvadratnih - 7.500 dinara, znači ukupno 25.830. Vi znate koliko novca treba izdvojiti za pribavljanje sve neophodne dokumentacije za izgradnju jedne kuće, da ne govorim o troškovima radova, o troškovima majstora itd. i pored svega toga čovek treba da odvoji 300 evra samo za zaštitu od požara. Poređenja radi, to je više nego za otvaranje jedne slobodne zone u Srbiji. Sledeće rešenje, tarifni broj 68 - za prodaju proizvoda životinjskog porijekla van poslovnih prostorija, zelene pijace i vašari, to su uglavnom kokoške, pilići, ćurke i jaja. Za to će ovi ljudi morati da plate 15.880 dinara, što je po meni neverovatan harač. Poređenja radi, tarifni broj 66 - za rešenje po zahtjevu za utvrđivanje da izvozna klanica i drugi izvozni objekti ispunjavaju uslove za izvoz pošiljki mesta itd. 6.280 dinara. Tarifni broj 67, za zahtev za utvrđivanje ispunjenosti uslova za proizvodnju ribe, oplođene ikre i mlađi za poribljavanje itd. 2.620 dinara, i za rešenje po zahtevu za utvrđivanje ispunjenosti veterinarsko-sanitarnih uslova u objektima za proizvodnju i držanje živine, farme. Znači, na jednoj strani imamo ljude, sirotinju, koja na pijaci prodaje jaja i za to plaća 15.880 dinara, a na drugoj strani imamo ljude koji se bave organizovanom industrijskom proizvodnjom mesa i sličnih prerađevina, sličnih proizvoda, i oni plaćaju od 2.620 do 6.280 dinara, apsolutno nespojivo i neverovatno. Još je neverovatnije rešenje predloženo iz tarifnog broja 73 - po zahtevu za odobrenje i primenu materijala za reprodukciju koji nije proizveden metodom organske proizvodnje, znači u pitanju su genetski materijali. Smatram da nikome u ovoj sali, ni građanima Srbije ne moramda objašnjavam koje zlo predstavljaju genetski materijali. Da bi neko dobio odobrenje za primenu tih materijala za reprodukciju, on u državi Srbiji, evropskoj Srbiji, treba da plati samo 350 dinara, kao nekoliko kutija žvaka. Tarifni broj 82 - za rešenje po zahtevu za priznavanje novostvorene domaće sorte voćaka, vinove loze i hmelja, 5.620 dinara. Mogu samo da zamislim koliko napora, truda, znanja i novca treba neko da uloži da bi izumio neku novu sortu voćke, vinove loze ili neke žitarice. Najmanje što bi ova država mogla da uradi, ako nije u stanju da pokrije te troškove, jeste da mu omogući da taj svoj proizvod, taj svoj izum registruje besplatno. Neverovatno, u sledećem stavu, to je tarifni broj 83 - za donošenje rešenja po zahtevu za utvrđivanje da lica ispunjavaju uslove za procenu rizika za ograničenu upotrebu, uvođenje u proizvodnju i stavljanje u promet genetski modifikovanih organizama i proizvoda od genetski modifikovanih organizama, 3.650 dinara. Ovo su, što je rekao kolega Martinović, apsolutno neuporedive stvari, stvari koje je stvarno teško objasniti. Na jednoj strani ljudi koji otkrivaju, prave nove sorte voćaka, znači naši domaći građani plaćaju 5.620 dinara, a na drugoj strani ovi koji se bave proizvodnjom, reprodukcijom genetskih materijala, plaćaju za registraciju, za ove administrativne troškove 3.600 dinara. Još ću prokomentarisati samo dva rešenja. Za prijavu za priznanje patenta plaćaće se 5.000 dinara. To je tarifni broj 108. Ovo je slično kao sa ovim rešenjima za sorte voća. Zaista smatram da ljude koji smisle određeni patent, posebno u ovom ekonomskom trenutku, posebno u ovoj sirotinji u kojoj živimo, ne da treba osloboditi plaćanja bilo kojih administrativnih taksi, nego te ljude treba nagraditi. Mi ovde imamo jedno potpuno suprotno rešenje. Još jedno, tarifni broj 137 - za rešenje o odobravanju puštanja u probni rad i upotrebu gasovoda, odnosno naftovoda, odnosno produktovoda za međunarodni ili magistralni transport, pazite, za izgradnju ovih objekata treba najmanje nekoliko desetina, a uglavnom i nekoliko stotina miliona evra. Znači, to rade ljudi, međunarodne kompanije koje raspolažu ogromnim sumama novca. Da bi dobili rešenje da otpočnu rad, oni u državi Srbiji treba da plate samo 26 hiljada dinara, malo više nego što onaj nesrećnik sa početka priče, koji počinje da gradi kuću, treba da plati da bi dobio svu dokumentaciju radi protivpožarne zaštite. Poslednje rešenje na koje ću se osvrnuti jeste tarifni broj 215, rešenje po zahtevu za izdavanje dozvole za promet naoružanja i vojne opreme u Republici Srbiji. Tim ljudima koji se bave prometom naoružanja, da bi se bavili tim poslom treba da plate, zamislite, čitavih 4.000 dinara. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25, odeljak A, tarifne brojeve 29, 31, 32, 34, 35. i 36. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Milan Dimitrijević.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, na član 25, u delu koji se odnosi na unutrašnje poslove, na tarifne brojeve 29, 31, 32, 34, 35. i 36. podneo sam amandmane, gde sam tražio da se u 15-ak stavki ti iznosi povećaju. Dakle, da ste pažljivo čitali ovaj amandman, videli biste da se ovo povećanje odnosi samo na strana fizička i pravna lica. Dakle, ne radi se o našim građanima. Pošto niste to pažljivo pročitali, to vam je skrenulo sa uma i zbog toga verovatno niste taj amandman prihvatili. Dakle, radi se o povećanju takse na oružje. U obrazloženju amandmana sam napisao da su te administrativne takse, kada se odnose na strana pravna i fizička lica, preniske. Još par stvari. Jedna je pomenuta u jednom od prethodnih amandmana mog kolege Miloša Radulovića, kada se radi o transportu opasnog nuklearnog otpada kroz teritoriju Republike Srbije. I to sam isto naveo i tražio sam povećanje tih taksi, ali vi to niste prihvatili i mogu samo da tumačim jednu stvar: ili niste imali snage da to prihvatite ili nemate uopšte snage da se suprotstavite našim prijateljima iz EU. Dakle, mogu da shvatim da postoji doza servilnosti prema EU,ali ovolika doza servilnosti vređa granicu dobrog ukusa. Dakle, da ste pažljivo čitali sve te stavke, videli biste da je traženo povećanje kada se radi o posebnim vrstama oružja. Pošto se malo razumem u to oružje, mogu vam reći o čemu se radi, dakle, oko izdavanja oružanog lista. Osnovna vrsta oružja je ono oružje čija se cena meri desetinama i stotinama hiljada evra. Znate, kada neko ima toliko novca da plati tu vrstu oružja i jedno povećanje od dve-tri hiljade ne znači za njega neku veliku stavku. Kažem, verovatno niste to pažljivo pratili, niste čitali i zato niste prihvatili ovaj amandman. Suština svega ovoga, to sam govorio i kada se radilo o akcizama, nažalost, vi niste bili tada prisutni u Skupštini, tako da je akcize branio, čini mi se, ministar vera, carinske stope ministar ekologije. Vi ste imali nekih prečih poslova u Americi, a o tom potom, kad to dođe na red, i o tome ćemo pričati. Dakle, suština svih ovih stvari je ta da vi gurnete ruku u džep naših građana da biste opravdali neke stvari koje su vezane za ono što smo mi govorili prilikom usvajanja budžeta, a i pre toga, rebalansa budžeta. Dakle, budžet koji ste vi doneli je potpuno nerealan. Nerealan je u svim stavkama i, kada već govorimo o tome, da kažemo kako je taj budžet, da bi građani Srbije to jasno shvatili, podeljen. Ono što je, žanrovski rečeno burazerski, pa jedan kabinet potpredsednika ovoliko, drugi kabinet potpredsednika toliko, pa troškovi za putovanja, pa troškovi za ugovore o delu, suma sumarum, to izađe poprilična stavka, a taj budžet koji ste vi doneli, koji ste vi usvojili, to da pokrije ne može. Tu nije kraj. Onda ste rekli - jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma. Dakle,mi uvozimo bez carine, da malo uništimo našu privredu i našu poljoprivredu, a da izvozimo ništa, pa se pojavi još jedan deficit, a stručnjaci govore da se radi o sumi između 250-300 miliona evra. Kako ćemo da popunimo sad taj manjak? Opet ćemo da zavučemo ruke u džep građana. To je suština svih ovih pratećih zakona vezanih za budžet. Treća stvar, o tome smo vam govorili i prilikom budžeta, a čini mi se i prilikom formiranja Vlade, uvećali ste državni aparat do nezamislivih granica. Ovo je najveća Vlada u Evropi. Tu se više ne zna koliko ima ministara, koliko ima državnih sekretara, koliko ima pomoćnika, koliko ima savetnika, koliko ima ovoga, onoga. Za divno čudo, svi oni putuju, verovatno sklapaju ugovore o delima, a sve to ide iz džepova naših građana. Pošto je to tako, red je da građane Srbije podsetimo šta ste vi to pričali u martu i aprilu, do polovine maja. Rekli ste da će bruto društveni proizvod rasti po stopi od 7%, pa je prošlo neko vreme i to je smanjeno na 3,5%, pa je prošlo neko vreme pa ste rekli 1%. Koliko je sad - 0,5%, 0,1% ili je to palo ispod nule? Rekli ste: podela besplatnih akcija u visini od 1.000 evra. Gde su te pare? Rekli ste: povećanje penzija, koje će iznositi 70% prosečnog ličnog dohotka u Srbiji. Gde smo stigli sa penzijama? Jučerašnji dnevni list, naslovna strana "Novosti": "Biće smanjenja penzija". A šta ste obećali? Došli smo do toga da je potpisano prošireno dejstvo Opšteg kolektivnog ugovora. Šta je predviđalo to prošireno dejstvoOpšteg kolektivnog ugovora? Jednokratna pomoć za dva miliona zaposlenih u Srbiji i 75% prosečnog ličnog dohotka na ime regresa i toplog obroka. Onda ste se odrekli tog potpisanog dogovora. Što ste ga potpisivali? Ko ga je potpisao? Jedan ministar je potpisao, predsednik Vlade rekao puj-pike ne važi, od toga nema ništa. Pa ste rekli: 200 hiljada novih radnih mesta. Poslednjih meseci šta se dešava u državi Srbiji? Prinudni godišnji odmori, otpuštanja, nema povećanja plata, smanjenje penzija, nema nikakvih socijalnih davanja. Dakle, to neko mora da objasni. O čemu se radi? Nije dobro u Srbiji, gospođo ministre, nije dobro stanje. Za to stanje, a vi se vidim slažete da nije dobro stanje, i odgovorna je ova vlada. Vi ste deo te vlade. Da li vi mislite da snosite neku odgovornost? Zašto ste pričali? Šta ste pričali tim ljudima? Gde su ta nova radna mesta? Gde je to povećanje penzija? Gde su te akcije? Šta ćemo sad? Šta ćemo da radimo kada dođe april i mart u Srbiji? Od čega ćete da dajete plate prosveti, zdravstvu, vojsci, policiji? O tome niste razmišljali? Razmišljali ste se da se dodvorite EU i da jednostrano primenite Prelazni trgovinski sporazum. Po kojoj osnovi? Da i ovo malo u Srbiji što onako jedva diše, da i to zatrete, da i to uništite, da ništa živo u Srbiji ne postoji. Ono malo ljudi što radi da izađe na ulicu. Da li je to bio cilj? Kažite jasno, to nam je cilj da Srbija ne postoji, da nema svoju privredu, da nema svoju poljoprivredu, sve ćemo da uvozimo iz EU, nama ne treba ništa. Tako se ne vodi država. Tako se ne razgovara sa narodom. Svaki dan ove vlade je gubitak za Srbiju, svaki minut. Krajnje je vreme da izađe Vlada kolektivno i da kaže, mi smo nesposobna Vlada, zemlju smo doveli u haos, vodimo je putem beznađa. Ne znamo uopšte koji je put kojim mi hoćemo da idemo. Dakle, na kraju, cilj ovih pratećih budžetskih zakona je ono što sam vam rekao, a nemojte to da radite, nemojte više da zavlačite ruke u džepove građana. Nemaju više novca. Ostala je neka sitnina, a i to hoćete da im pokupite. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u toku ovog zasedanja sam u ime SRS postavio više poslaničkih pitanja i tražio bezbroj obaveštenja o veoma značajnim pitanjima koja se tiču naših građana i naše sudbine. Međutim, na ta pitanja Vlada ne odgovara. Kada su u pitanju administrativne takse, gospođo ministre, od vas bih zatražio obaveštenje, a ako vi ne možete da ga date, onda bih molio i tražim od Vlade da Vlada od nadležnog organa da obaveštenje i odgovori mi na poslaničko pitanje sledeće: koliko je putnika na Aerodromu Beograd prošlo u 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007. i 2008. godini? Na ovo pitanje treba dati odgovor zbog građana Republike Srbije. To tražim od Vlade, ako vi niste u mogućnosti da date odgovor, vezano je za takse. Trebalo bi i vas to da interesuje. Evo zašto. Danas je u dnevnom listu "Kurir" objavljeno: JAT Ervejz, po promotivnoj ceni 20.000 karata. Nacionalna aviokompanija JAT Ervejz ponudiće putnicima 20.000 karata po promotivnim cenama na letovima u evrotranzitu i regionalnom saobraćaju od danas do 25. januara. Kupljene karte važiće za sva putovanja koja započnu između 1. i 28. februara ove godine. Na letovima evromediteranskim zemljama promotivna tarifa za povratno putovanje iznosi 59 evra, dok su povratna putovanja u regionu za Podgoricu, Tivat, Skoplje, Sarajevo, Banjaluku, Solun, Trst, Ljubljanu u iznosu od 39 evra. Ovo pitanje je vrlo važno za one koji putuju, za građane Srbije, kolko je putnika prošlo, koja je cena karata avionskih? Kolika je taksa aerodromska? Podsetiću vas, danas sam proveravao, povratna aviokarta od Beograda do Podgorice je 186 evra, a od toga taksa 80 evra, plus osam evra usluga. Znači, taksa aerodromska, prema obaveštenjima koje sam dobio danas, pa to tražim da li je tačno, 88 evra koštaju usluge i takse na beogradskom aerodromu, a karta za promotivni let za ovaj period iznosi, kao što sam rekao, 59, odnosno 39 evra. Promotivna cena u februaru je 39, a taksa aerodromska 88. Koja je cena povratne karte za Minhen: 266 evra, a aerodromska taksa 106 evra, plus 30 evra za usluge. Ako kupite kartu preko interneta, onda je 10 evra. Ta cena je ista i za London, kako sam danas dobio obaveštenje. Kako može da se dogodi da usluge budu skuplje od cene karte? Za Moskvu karta košta 274 evra, taksa 85, plus usluga 30 evra, a što znači da ovde nije nešto u redu. Ovde se radi o nekim zahvatanjima o kojima ne bi trebalo mnogo govoriti od kriminalističke policije. Nije čudo onda zašto je plata direktoru JAT-a i direktoru Aerodroma milion dinara ili milion i po. Kao što vidite, ovde nema logike. Zato postavljam pitanje i tražim odgovor, kolike su bile cene taksi aerodromskih od 2000. do 2008. godine po godinama odvojeno i u kolikom iznosu? Koliko su bile takse za usluge na Aerodromu, da bismo mogli da dođemo do podatka o poslovanju JAT-a i poslovanju Aerodroma Beograd. Dakle, prema ovim saznanjima i proverama, ovo je neprihvatljivo, a onda nije čudo zašto je takvo stanje na Aerodromu. Kad kažete Krišto je ekspert, pa kakav je on ekspert? On je bio ekspert da dođe i da sedne u fotelju i da kaže - podignite takse aerodromske za 200% i eto, pare u budžet ne idu, idu na plate. Ko to plaća? Plaća dijaspora, plaćaju naši građani koji putuju. Ovo je neprihvatljivo. Ovo su enormne cene. Molim vas, hoćemo da saznamo upravo celu istinu kada je u pitanju aerodrom. Drugo, gospođa Vjerica Radeta u prepodnevnom delu je postavila pitanje zašto ne sledi izveštaj o finansijskom poslovanju aerodroma? Šta se čeka? Sledeće pitanje, gospođo ministre, kad će početi da radi Državni revizor? Potpredsednik Narodne skupštine da prenese predsedniku Narodne skupštine, ako nije u mogućnosti da dâ odgovor, kada će Narodna skupština da stavi na dnevni red Poslovnik o radu Državnog revizora, odnosno Državne revizijske kuće? Kada će se naći, s obzirom da je godinu dana kako je Poslovnik stigao u skupštinu, ali se ne stavlja na dnevni red? Državna revizorska kuća treba da proradi. Mislim da je to u interesu svih i zbog toga SRS nastoji da se ovo pitanje rešava i da se reši, da se obezbedi zgrada Državnom revizoru, da se niko ne meša u poslove Državnog revizora, da to bude samostalna i nezavisna institucija koja će da odgovara državi, tj. Vladi, a Vlada i Narodna skupština da kontrolišu. Godine 2005, kao što se zna, donet je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, ali do današnjeg dana Državni revizor ne radi, mi ga nemamo. Ko kaže da ga imamo i da on radi, molim i tražim neka neko donese izveštaj o njegovom poslovanju za ovaj period od kako je donet ovaj zakon o Državnom revizoru. Gospođo ministre, postavio sam pitanje, a vi imate neka saznanja, koliko sam zaključio i shvatio prošli put, o izveštaju i obaveštenju o platama direktora i predsednika izvršnog, odnosno upravnog odbora Privredne banke Pančevo, ne dobijamo ga već mesec i po dana. Gospođo ministre, vama se obraćam i Vladi Republike Srbije i postavljam pitanje, kada će se ovaj kriminalni pravilnik o naknadama i nagradama stečajnih upravnika staviti van snage i doneti nova tarifa za nagrade, tj. za plaćanje rada stečajnih upravnika? Postavio sam pitanje i tražio odgovor da li je tačno da je stečajni upravnik robnih kuća "Beograd" primio četiri miliona evra? Da li je tačno da je Stevan Moldovan u bezbroj stečajeva stečajni upravnik, iz Subotice? Da li je tačno da je trebalo 760.000 evra da primi kao stečajni upravnik u stečajnom postupku "Agroživ" u Pančevu? Ovaj pravilnik, vidite, potpisao ga je ministar, ovo donosi Vlada, ali ovo nema morala, doneti ovakav pravilnik, da se dâ mogućnost stečajnom upravniku da pljačka radnike i one stečajne institucije u kojima učestvuje. Koja mu je ovde tarifa. Ako je samo vrednost dve hiljade nula jedan evro, njemu treba platiti 2.400 evra samo na tu vrednost, a ako mu je preko pet miliona, njemu treba platiti oko 60.000 evra u stečajnom postupku, i više. Dakle, ovaj pravilnik je protivzakonit, protivustavan i ovde nema logike da može da se dâ takva mogućnost stečajnom upravniku da stečajni upravnik pljačka radnike, jer se ovo iz stečajne mase naplaćuje. Zbog toga molim da ovo pitanje postavite Vladi. Predsedniku Vlade postavljam pitanje - ima li predsednik Vlade saznanja o ovakvom pravilniku koji je štetan i koga mora da menja, samo treba doneti tarifu po kojoj on treba da bude plaćen samo za one radnje koje preduzme u toku ovog stečajnog postupka? Postavljao sam i pitanja što se tiče zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta. Silni milioni su u pitanju, gospođo ministre. Vi ste u prilici da pratite onu kožnu torbicu Ministarstva finansija, a ta kožna torbica se na francuskom kaže budžet. Vi pratite izvršenje budžeta. Zašto država, Vlada i Resorno ministarstvo i nadležni organi ne pokrenu postupak za naplatu onih potraživanja koja su dospela po osnovu davanja u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta, jer državno zemljište se daje u bescenje i niko ga ne plaća. Jedan veliki broj ne plaća, a pogotovo ga ne plaćaju tajkuni. Jedan obrađuje 1.000 hektara u Banatskom Brestovcu, tajkun, i neće da zaključi sa Ministarstvom finansija i lokalnom samoupravom ugovor o davanju u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta, ali ne izlazi iz poseda, a Vlada, odnosno Ministarstvo ne preduzima mere da ga deposedira, da ga ukloni sa te površine, a te površine su ogromne. Šta je sa pašnjacima? Zakon o pašnjacima je donet 1992. godine. Međutim, utrine i pašnjake koriste tajkuni, jer su ih u većem delu preorali i prisvojili protivzakonito, uzurpirali. Oni misle da će putem održaja steći pravo svojine ili na ordinaran način. Nemoguće je. Država mora da krene, Vlada i Ministarstvo moraju da pokrenu postupak u opštinama Južnobanatskog okruga, Pančevo, Kovin, Bela Crkva, Vršac, Plandište, Alibunar, Kovačica i Opovo. Tražim kao poslanik iz tog kraja da se vidi koji je status tih zakupaca i ko plaća, a ko ne plaća. Ne bih hteo sad da vas podsećam... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Jojiću.) Zahvaljujem se, gospodine potpredsedniče. Imam podatke o tome ko plaća a ko ne plaća i, čini mi se, moram priznati da ministar Dragin preduzima neke korake, ali u tome treba da Vlada dâ njemu podršku, ako ćemo u Evropu. Voz za Evropu je, što se tiče Srbije, na slepom koloseku. Mole se putnici da zauzmu svoja mesta. Hvala najlepše.
Nema na čemu. Podsećam narodne poslanike da raspravljamo o amandmanima na izmene i dopune Zakona o administrativnim taksama. Drugo, gospodine Jojiću i vi ste jedan od predlagača saziva na kojem će se raspravljati o Poslovniku o radu revizorske komisije, a mislim da je zakazano za 21, to je prekosutra. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 25. odeljak A, tarifni broj 40, amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Donka Banović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospođo ministre, u ime DSS podnela sam amandman na član 25, i to na tarifni broj 40, a to je sadašnji tarifni broj 97 A, dakle, u sadašnjem Zakonu o republičkim administrativnim taksama. U tom tarifnom broju su određeni iznosi za republičke administrativne takse za sve spise i radnje, a u vezi sa državljanstvom Republike Srbije. Zboggrađana pročitaću čitav tarifni broj, to je kratko, zato što narodni poslanici ispred sebe imaju Predlog zakona, ali nemaju građani, pa da bi znali o čemu se radi. Dakle, za rešenja u tom tarifnom broju određeni su tačno iznosi za sve spise i radnje u vezi sa državljanstvom. Za rešenje o prijemu u državljanstvo za izbegla, prognana i raseljena lica je određena administrativna taksa od 480 dinara. Za sve ostale slučajeve prijema u državljanstvo je 11.910 dinara. Zatim, za rešenje o sticanju državljanstva Republike Srbije po međunarodnim ugovorima, iznos takse je 5.950 dinara. Za rešenje o utvrđivanju državljanstva taksa je 480 dinara. Za zahtev za upis u evidenciju državljana taksa je 1.320 dinara i za rešenje o prestanku državljanstva taksa je 21.170 dinara. Moj amandman se u stvari sastoji u tome da predlažem da se ovaj tarifni broj briše, jer smatram da svi spisi i sve radnje u vezi sa državljanstvom Republike Srbije, koje obavljaju određeni organi MUP-a, treba da budu besplatni. Takođe, da pojasnim da ovaj predlog zakona ne povećava već sada postojeće takse. Ima nekih malih izmena, zato što kada smo usvajali prethodni zakon o taksama još uvek je postojala državna zajednica Srbija i Crna Gora. Znači, tu se sastoje izmene i nisu povećane takse. Međutim, bez obzira na to, smatram da sve ovo što sam nabrojala treba da bude besplatno. Parlament Republike Srbije još 2004. godine je usvojio jedan moderan i ambiciozan Zakon o državljanstvu Republike Srbije. Taj zakon, koji je na snazi već četiri-pet godina, predviđa olakšano sticanje državljanstva za određene kategorije ljudi i lica. Čak su i neke kategorije koje pre tog zakona nisu imale nikakvih šansi da steknu državljanstvo Republike Srbije, tim zakonom, odnosno sadašnjim zakonom to mogu da učine. Taj zakon napušta, odnosno napušteno je načelo - jedna država, jedno državljanstvo - što je naročito važno kada je reč o ljudima našeg porekla u svetu, odnosno kada je reč o našoj dijaspori. Mi znamo da Srba izvan Srbije ima preko 2,5 miliona, tako sada pripadnik srpskog naroda ili nekog drugog naroda, koji potiče iz Republike Srbije, a koji nema prebivalište na njenoj teritoriji, može da bude primljeno u državljanstvo ukoliko ispuni neke uslove, a između ostalog potpiše izjavu da Republiku Srbiju smatra svojom državom. Taj proces ne treba da bude praćen republičkom taksom, koja sada iznosi oko 12.000 dinara. To nije jedina komplikacija. U praksi se pokazalo da je procedura i dalje prilično komplikovana, pa ovim putem apelujem pre svega na MUP da verovatno nekim svojim podzakonskim aktima, zato što nije potrebna izmena samog zakona, tu proceduru učini jednostavnijom. Srbija se suočava sa osipanjem stanovništva i od popisa do popisa nas je sve manje, što zbog bele kuge, što zbog iseljavanja, tako da nam je svaki novi građanin i te kako dobrodošao. Na primer, Republika Hrvatska je dala državljanstvo svim Hrvatima koji žive u okolnim zemljama, dakle, svim Hrvatima koji žive u BiH, u Mađarskoj, u Rumuniji i Srbiji, a dali su državljanstvo i Hrvatima koji žive u prekomorskim zemljama. Primenom tog svog zakona Hrvatska je dobila preko 300.000 novih državljana. Mi još nismo u stanju da rešimo pitanje državljanstva sa Republikom Crnom Gorom. Vi svi znate da u Crnoj Gori živi oko 200.000 Srba, koji se ne osećaju dobro u ovom trenutku zato što nisu i državljani Republike Srbije. Verovatno i vas zovu i mole za pomoć prijatelji i rodbina iz Crne Gore. Takođe ovim putem hoću da apelujem na sve one koji su uključeni u ove pregovore koji, čini mi se, sada se više i ne vode, u jednom trenutku je to bilo aktuelno, pa posle je došlo do zastoja, da obnove te pregovore i da se što pre postigne dogovor o prijemu državljana Crne Gore koji se osećaju Srbima i koji žele da budu državljani Srbije. Navela bih jedan primer, meni se čini, drastične zloupotrebe republičkih administrativnih taksi. Rekoh da je aktuelan, a o čemu se radi. Veliki broj građana koji su se prijavili za besplatnu dodelu, odnosno za dodelu čuvenih besplatnih akcija, sećate se te akcije, pet miliona građana je uredno otišlo u poštu, na šalter odnelo ličnu kartu i na taj način se upisali za besplatnu podelu akcija. Neću da ulazim u to da je i to bila još jedna šarena laža koja je naročito bila aktuelna dok je trajala predizborna kampanja i u toku izbora. No, posle te prijave, svaki građanin je otišao u poštu, odneo ličnu kartu i prijavio se za dodelu besplatnih akcija. Šta se sad dešava? Agencija za privatizaciju obaveštava građane da oni moraju da dostave uverenje o državljanstvu, odnosno rešenje o utvrđivanju državljanstva, koje i po sadašnjem zakonu i po ovom predlogu zakona košta 480 dinara. Koliki je to broj građana ne znam, samo znam da se ovo pojavljuje kao dodatni trošak za građanina koji verovatno neće ni dobiti te besplatne akcije. Dakle, prilično je besmisleno. Ako je neko odneo ličnu kartu i na osnovu te lične karte naravno dokazao da je državljanin Srbije, jer ne možete da imate ličnu kartu a da niste državljanin Republike Srbije, pa posle toga se sada traži od tih građana da dostave uverenje o državljanstvu, prvo je to novi trošak, a da vam kažem da to malo liči i na zloupotrebu ovih administrativnih taksi. Ako znamo da se pet miliona građana prijavilo za dodelu, odnosno podelu tih besplatnih akcija, neka svaki peti bude obavešten da ne mogu da ga pronađu u evidenciji državljana, vi onda to pomnožite - milion puta 480 dinara. Tako da ovde jedno pitanje za gospođu Dragutinović, prosto nije pitanje za nju, nego ona će ga proslediti Agenciji za privatizaciju - da obavesti mene i sve narodne poslanike o broju takvih zahteva, dakle, koliko je takvih obaveštenja Agencija za privatizaciju poslala, koliko građana sada treba još da plati i da donese uverenje o državljanstvu i da li je to uopšte po zakonu? Opet ponavljam, ako je neko imao ličnu kartu kada se prijavio za besplatnu dodelu akcija, on je samim tim i dokazao da je državljanin Srbije. Još jedno je pitanje za gospođu Dragutinović. Ovde su poslanici izrazili zadovoljstvo što ste vi danas na ovoj sednici, zato što su u vašem odsustvu bili ministri koji nisu bili naročito kvalifikovani za zakone koji su na dnevnom redu sada. Vi ste bili odsutni, a u međuvremenu smo obavešteni da ste potpisali aranžman sa MMF-om i da je iznos tog aranžmana oko 400 miliona evra, u stvari postoji precizna cifra, a kažem "oko", to je 400 miliona evra ili 530 miliona dolara. Nisam ekonomski stručnjak, ali znam da je to u stvari moguća pozajmica i da je to novac koji će Srbija upotrebiti za ne daj bože. Dakle, to nije nešto što ćemo odmah povlačiti, a novac je namenjen za održavanje makroekonomske stabilnosti. Dakle, ako ministar finansija ili Vlada Republike Srbije proceni da postoji ekonomska nestabilnost, pretpostavljam da se tada taj novac upotrebljava. Moje pitanje je: da li će Srbija iskoristiti tu pozajmicu od MMF-a da sačuva stabilnost, jer će očigledno biti nestabilnosti zbog sulude odluke da se jednostrano primenjuje Prelazni trgovinski sporazum, odnosno ekonomisti tvrde da će Srbija biti ove godine u gubitku. U budžetu će biti manje oko 300 miliona evra, a ova pozajmica je odobrena na 402 miliona evra. Praktično bi tri četvrtine od ove pozajmice išlo na vraćanje stabilnosti koju Srbija samu sebi nameće jednostranom primenom ovog sporazuma.
Na član 25, odeljak A, tarifni broj 66, amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, podnela sam amandman u ime DSS na član 25, odeljak A, tarifni broj 66, i to je tzv. glava 12, spisi i radnje u oblasti poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, i moj amandman se odnosi upravo na onaj deo koji se tiče poljoprivrede. Ono što je moje prvo zapažanje jeste činjenica da, kao i obično, Vlada Srbije nije prepoznala da u ovom slučaju u izvoznim klanicama i izvoznim objektima za izvoz ribe, pernate živine za priplod i jaja za reprodukciju ima partnere i saradnike u izvozu i da to negde na kraju te jednačine stoji visoki standard i viši standard građana ili zapravo to nije bilo mnogo briga Vladu. Tek ono što je činjenica i što ovde vidimo jeste da je Vlada Srbije vrlo efikasno, odmah po budžetu dostavila i predlog kako da poveća administrativne takse i kako će što više da uzme ovim izvoznicima sredstava kojima treba da napuni budžet. Dakle, moj amandman se zapravo odnosi na povećanje administrativnih taksi za rešenja po zahtevu za utvrđivanje uslova za izvoz pošiljki mesa i proizvoda, sirovina i otpadaka životinjskog porekla, odnosno rešenja po stavu 2. ovog člana, po zahtevu da izvozni objekti ispunjavaju uslove za izvoz ribe, pernate živine za priplod i jaja za reprodukciju. Znači, vrlo precizno na ovaj deo se odnosi moj amandman. Dakle, hajde sada da potpuno pojednostavimo. U ovom vremenu kada postoji izuzetno veliki problem, tzv. globalna ekonomska kriza, koju Srbija čeka tek na kolenima, s obzirom da ovo što sada imamo nisu efekti te krize, nego efekti nesposobnosti Vlade, u tom trenutku kada je naša privreda potpuno ugrožena, naročito izvozna privreda, ovde govorimo o klanicama, čitamo makar medije i novine i vidimo da se svaki put pojavljuje priča o tome šta se radi, šta Srbija radi svojim klanicama i opet je posledica to da građani izuzetno skupo plaćaju meso. Dakle, imamo ekonomsku krizu s jedne strane, privredu koja je potpuno ugrožena i Vlada Srbije tog trenutka želi da poveća administrativne takse za usluge koje njene službe treba da rade izvoznicima, koji su i te kako velika šansa Srbije. U ovom trenutku govorim o ovim izvoznicima mesa, mesnih proizvoda, živine za priplod i jaja za reprodukciju, a to su izuzetno velike mogućnosti Srbije u tom delu. To je potpuno apsurdno i sramotno. Ali, s druge strane, to je razumljivo, jer neko mora da plati to što je Srbija, odnosno Vlada Srbije poželela da se dodvori EU tzv. jednostranom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma. Taj prelazni sporazum će i te kako koštati Srbiju i njene građane. U ovom trenutku to možemo da merimo materijalno, ali ćemo vrlo brzo to moći da izmerimo i politički, i moralno i na svaki drugi način. Hajde da sada pogledamo samo nekoliko činjenica i elemenata koji govore u prilog ovome što sam sada malo dotakla. U budžetu koji je bio pred nama, nema ni mesec dana, poljoprivrednicima su subvencije smanjene za 15%. Istovremeno, ta čuvena jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma je otvorila granice Srbije za proizvode poljoprivredne iz EU. Dakle, kada dođe na naše tržište, pošto ne plaćaju carinu, oni će biti mnogo jeftiniji u odnosu na naše proizvode. S druge strane, mi ne možemo da znamo kakva će biti zdravstvena bezbednost i ispravnost tih proizvoda, jer ono što mi znamo jeste da nam ovde dolaze, najbanalniji primer, kinder jaja za zapadno i istočno tržište, nama dolaze ona koja su za istočno tržište. Onda imamo milion sitnica, recimo sojina sačma, genetski modifikovan materijal i ostalo. Šta će da jedu građani Srbije kao prvo pitanje? Drugo pitanje je to što će naš budžet u tom slučaju ostati kraći za 300 miliona evra i to bogami nije mala cifra, s obzirom da ta sredstva na neki način moraju biti u budžetu, to će naravno platiti ponovo naša privreda i posredno građani. Ono što je zanimljivo, stalno slušam da su prioriteti Vlade Srbije građani Srbije i s druge strane privreda, ovih dana smo imali priliku da se predsednik Srbije, premijer i pojedini ministri susretnu sa privrednicima. Ono što su tada dobili kao povratni efekat privrednika i te kako treba diskutovati, i jednom prilikom javiću se samo povodom toga, jer je Vlada tu mogla da dobije vrlo konkretno šta je to što muči te ljude koji treba nešto da urade za građane ove zemlje, kako bi oni sačuvali svoja radna mesta. Ono što je činjenica, niti su građani prioritet, niti je privreda prioritet. Ono što jeste prioritet to jeste EU. Mi smo EU oslobodili carina na robu koju ona dovozi u Srbiju. S druge strane, EU nije Srbiju oslobodila i srpske proizvođače tih, delimično jeste, ovim trgovinskim. Ono što se iz ovog može zaključiti jeste da Vlada Srbije možda zapravo i ne želi da izvozi mesne proizvode, ribu, živinu, na neke druge prostore osim Srbije. To je vrlo moguće, s obzirom da bi moglo da izveze sve ove proizvode bilo gde, u EU ili na neko drugo tržište, sva ova roba mora da ima i te kako jako dobre potvrde o zdravstvenoj ispravnosti, o kvalitetu i o poreklu. Govorila sam i kada je bilo o budžetu o jednom paradoksu koji se zove status veterinarske službe u svemu tome i tada sam komentarisala da su tokom 2008. godine veterinarska služba, terenski radnici praktično zaštitili kompletan stočni fond Srbije od zaraznih bolesti, naravno i građane Srbije, jer ima jako mnogo zoonoza koje se prenose sa životinja na ljude. Naravno, ono što su oni tada radili bila je preventiva, jer u veterini kada neka životinja oboli lečenje često nije moguće kod nekih bolesti, tako da je preventiva to što je izuzetno važno. No, za rad baš tih terenskih službi Srbija i Vlada Srbije duguju toj istoj službi 700 miliona dinara, a za laboratorije, razne preglede mleka i slično duguju još oko 200 miliona dinara. Komentarisala sam i činjenicu koja je tada bila jako očigledna, sada je već nešto što vidimo, a to je da je ove godine u budžetu upravo za ove poslove sprovođenja programa mera zdravstvene zaštite životinja predviđeno 60% sredstava u odnosu na prošlu godinu. Dakle, od 2,5 milijarde, koliko je bilo u 2008. godini, ove godine je predviđeno 816 miliona. Verovatno nećete da vraćate te dugove od 700 miliona, pa ste predvideli da ovo izgleda ovako budžet. Šta se može postići i dogoditi? Prosto, pitanje proizvodnje bezbedne hrane u Srbiji, zatim uklanjanje klaničnog otpada, suzbijanje i iskorenjivanje naročito opasnih zaraznih bolesti životinja, sve će to doći u pitanje i mi možemo da se nadamo da ćemo od komisije EU, koja je ovih dana u Srbiji, mislim baš danas 19, i koja je sastavljena od vrlo visokih profesionalaca koji se bave bezbednošću hrane i koja treba da obiđe nekoliko izvoznika klanica, nećemo dobiti nikakav dobar povratni odgovor, što znači da nećemo moći da izvezemo ni komad mesa u EU, niti bilo gde. Jer oni bez potvrde o sprovođenju programa mera koje država mora da obezbedi, veterinarskih programa mera, oni neće dalje ni da razgovaraju. Ono što je zanimljivo, mogu da očekujem da dobijem odgovor da ste vi zapravo hteli sa ovim povećanjem taksi da veterinarskoj službi neka sredstva upumpate kako bi ona mogla dalje da funkcioniše, ali ono što je moj problem i što je briga svih nas ovde sa ove strane, kad malo proanaliziramo budžet, vidimo da ta sredstva koja možda i postoje u budžetu nikad ne odu na onu stranu gde su potrebna, jer ovog momenta imam informaciju da recimo ministar Dulić treba da ide u Keniju sa 11 svojih saradnika, pa se plašim da se može desiti da ova sredstva odu baš u tom pravcu, jer nije jeftin put sa 12 ljudi do Kenije i nazad. S druge strane, još nešto što je zanimljivo je činjenica da vi želite da ugasite službe koje se brinu o bezbednosti hrane u Srbiji. To je nešto što nam sugerišu mnoge laboratorije koje kontrolišu mleko, jer kažu da postoje favorizovane laboratorije, iz ministarstva stižu uputstva kojim laboratorijama mogu da se dostavljaju uzorci, kako bi njihova rešenja imala prioritet. Još jedna stvar do koje može da dođe vrlo brzo na ovaj način, kada upropastimo sve ono što je nama jako dragoceno i vredno, a sa čim mi zaista možemo u svet, jer nema mnogo zemalja koje stočne proizvode i proizvode biljnih i ratarskih kultura mogu da ponude na ovakav način, da su zdravi, ispravni i genetski nemodifikovani, doći ćemo u situaciju da uvozimo meso i mleko vrlo sumnjivog porekla, što je činjenica, jer mi to već radimo. Imali smo priliku da se uverimo da je jedan veliki trgovinski lanac imao problem sa sumnjivim mesom iz Argentine i Brazila. To sumnjivo meso, bez porekla, bez toga da je jasno istaknuto poreklo, prodavali su po nešto nižim cenama, po nekim tzv. akcijama preko vikenda, ali radilo se o tome da je to prvo bilo zaleđeno meso, da je bilo meso koje nije imalo istaknuto poreklo. Ono što je istina je da je ovih dana postignut dogovor sa MMF-om i da je MMF odobrio sredstva od 402,5 miliona evra, uz komentar MMF-a da je dozvoljeni deficit povećan na 1,75% bruto društvenog proizvoda. Ono što je istina, gospođa Banović je rekla činjenicu, da to nisu sredstva koja mogu trenutno da se troše, nego su to sredstva na stend-baju koja mogu da budu povučena kada budu potrebna, istina je da ta sredstva i te kako trebaju i da ta sredstva moraju da dođu do budžeta koji je ispražnjen vašim nesavesnim radom, jer ste tom jednostranom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma doveli Srbiju u situaciju da 300 miliona baci u vetar. To znači da Vlada nije bila sposobna da obezbedi ekonomsku stabilnost zemlje bez zaduživanja. Vrlo jednostavno. S druge strane, to zaduživanje, imamo priliku da slušamo kako nam naši ministri neprekidno šalju poruke - nemojte se, građani, zaduživati, nećete moći da vratite, neodgovorno je u ovakvim vremenima se zaduživati. Sad dolazimo do situacije da nam se država zadužuje, da ne znamo kako će to država da vrati, a u stvari znamo, neko mora da vrati, to će vratiti građani i privreda, koja je opterećena do kraja i koja teško može da izađe na kraj sa svim ovim dažbinama koje mora da plati državi. Naravno, radi se o pozajmljenim sredstvima MMF-a, ali ona moraju da budu vraćena. Za Srbiju nema boljih dana, sve dok ova neodgovorna vlada koja ne zna da radi svoj posao ne bude otišla sa scene i za Srbiju nema boljih dana. Naročito govorim za poljoprivredu, koja je i te kako ugrožena, koja je godinama grcala i koja je konačno na kolenima. Ne trebaju nam naši proizvodi, dolaze nam proizvodi iz EU, oni su tako lepo upakovani, oni su sa lepim šarenim papirićima i mašnicama, kao i ova vlada. Ona je proevropska zato što je našminkana, doterana, ima izuzetnu propagandu, a iza toga nema ničega. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije pravoslavne veroispovesti, Hristos se javi. Dozvolite mi da u svoje i vaše ime čestitam mnogim učesnicima danas koji su plivali za časni krst, a posebno onima koji su na petnaestak, možda i 20 takmičenja zauzeli prvo mesto. Koristim ovu priliku da iznesem argumente zbog čega bi valjalo prihvatiti amandman koleginice Milice Vojić-Marković, ali bez uvrede, koleginice, samo da vam kažem, od vašeg amandmana je bolji amandman koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, jer ona predlaže brisanje člana 25, pa stoga sve ove obaveze koje je Vlada predvidela ne bi opterećivale građane Srbije. Takođe, amandman koji je podnela koleginica Donka Banović je potpuno prihvatljiv za poslaničku grupu SRS, jer se predviđa brisanje taksi koje su predviđene na izdavanje uverenja o državljanstvu. Možda vama zvuči da cifra od 11.940 dinara nije toliko velika, ali moram da vam kažem ovo što je koleginica Donka Banović govorila da je veliki broj građana Srbije koji su podneli uredno svu dokumentaciju vezanu za prijavljivanje, za dodelu besplatnih akcija. Ona se bavila malo i statistikom, možda svaki peti građanin treba da podnese uverenje o državljanstvu. Mnogi građani odustaju, a ono košta, možda je to različito od mesta do mesta, od 480 do 600 dinara. Lično ne verujem da svi odustaju iz razloga što nemaju 600 dinara da bi uzeli uverenje o državljanstvu i prosledili ga do Agencije za privatizaciju, nego su mnogi izgubili poverenje u taj projekat i čini mi se da iz tog razloga to neće da urade. Amandman koji je podnela koleginica Milica Vojić-Marković se odnosi na takse koje su vezane za tarifni broj 66, na rešenja po zahtevu za izvozne dozvole za klanice i druge objekte koji ispunjavaju uslove za izvoz pošiljki mesa, proizvoda, sirovina i otpadaka životinjskog porekla, kao i za rešenja po zahtevu za utvrđivanje da izvozni objekti ispunjavaju uslove za izvoz ribe, pernate živine, za priplod i jaja za priplod-reprodukcija. Ovde smo više puta čuli da se baratalo sa cifrom od oko 300 miliona evra, koliko će budžet Republike Srbije primiti manje sredstava po osnovu jednostrane primene trgovinskog sporazuma sa zemljama članicama EU. To je jednokratno posmatrano, ali tih 300 miliona, koji će možda biti manji prihod po osnovu carina u 2009. godini, trajnije posmatrano će ostaviti mnogo teže posledice. Naime, mnogi poljoprivredni proizvođači će biti motivisani daljom proizvodnjom ili bavljenjem poljoprivrednom proizvodnjom i izgubiće jednu utakmicu, koju inače neravnopravno vode sa zemljama članicama EU, jer su veće premije u zemljama članicama EU i dotacije za poljoprivrednu proizvodnju nego što je to u Srbiji. Videli smo da se i ove godine najavljuje ukidanje premija za neke poljoprivredne kulture. Čini mi se, gospođo ministar, da zahtev narodnog poslanika Milice Vojić-Marković nije bio za veliko smanjenje već predviđenih taksi. One iznose oko 1.280 dinara, ali ovde nema volje da se izađe u susret narodnim poslanicima iz opozicionih političkih stranaka, ali mi ne tražimo ništa za sebe. Naša je dužnost i obaveza da taj privredni ambijent malo upodobimo i olakšamo građanima Srbije, ali vi izgleda niste voljni za to. Puno nas otuđujete jedne od drugih i nema spremnosti da se u bilo kojem segmentu izađe u susret građanima Srbije. Činjenica je da ste predvideli taksu od 8.730 za zadužbine, a da niste prihvatili amandman narodnog poslanika Miloša Radulovića, koji je predložio da se taj iznos smanji na 3.500, da se poveća iznos za prevoz opasnih materija na 184.580 dinara. Ukazuje da ono što ima u nameri da poboljša uslove životnog standarda, da otvori, možda, ionako mali broj radnih mesta, vi o tome ne vodite ozbiljno računa. Činjenica da niste prihvatili ovaj amandman vezan za smanjenje taksi na zadužbine ukazuje da ne vodite računa o nečemu što bi moglo doprineti razvoju kulture, nauke i mnogo drugih stvari koje bi bile osnova za bolji život u Srbiji. Reč zadužbina je bez sumnje nastala iz skoro zaboravljenog srpskog izraza zadužje, za dušu dato. Zadužbinarstvo u Srbiji se pojavilo na samom početku stvaranja srpske državnosti, u vreme vladavine Stefana Nemanje, oca Svetog Save, i kralja Stefana Prvovenčanog. Čitava istorija Srbije je od kraja 12. veka do danas bila obeležena velikim primerima zadužbinarstva. To je bio, mogli bismo reći, neki oblik dobrovoljnog poreza Bogu i narodu od strane onih koji su imali najviše. Nekada je to bila privilegija kraljeva, kneževa, velikaša, dok je to u poslednje vreme postao plemenit cilj sasvim dostupan i ljudima bez plemićke titule i aristokratskog porekla. Cilj ljudskog života je sticanje i umnožavanje kapitala Duha Svetog, Sveti Stefan Sarovski, to je rekao, trgovci sa dušom. Oni koji su umeli da zarade, ali da ne potroše, da steknu a da ne rasipaju, da uzmu više od svih ostalih, ne mislim od ostalih da uzimaju nego su snalažljiviji, vredniji, više su radili, da bi kasnije sve to što su stekli podelili sa najsiromašnijima i nemoćnima, sa onima kojima je to bilo najpotrebnije. Na njihovom trudu i darežljivosti je u stvari podignuta Srbija. Oni su njeni istinski graditelji i pravi heroji. Zato ćemo se danas, a danas posebno podsetiti nekolicine od njih. Ilija Milosavljević Kolarac, rođen početkom 19. veka u Kolarima, selu nadomak Beograda, sa Tomom Vučićem Perišićem, vidite kakvih je bilo i Toma i Vučića, osnovao je Fond za pomoć onima koji su poginuli za otadžbinu, u početku od 250 dukata, a kasnije se taj fond svakako povećao. Ilija Milosavljević Kolarac je osnovao dva fonda. Prvi je naimenovao za podizanje srpskih univerziteta. Drugi, Književni fond, kojim je nagrađivano pisanjem ćirilicom knjiga po celoj Srbiji, odnosno u svim srpskim oblastima. Postoji i danas jedan čovek i jedna politička stranka koji se izuzetno zalažu za očuvanje interesa svih Srba, ma gde oni živeli. Nije teško prepoznati o kojem čoveku se radi. To je prof. dr. Vojislav Šešelj i to je SRS. U svom testamentu Kolarac je napisao: "Želim da ove moje naredbe ostanu nepromenjene dok je srpstva i Srbije i da ne može ove moje naredbe preinačiti ni zakon, ni vlast države, ni ma ko drugi." Vidite šta je bila njegova poslednja želja, a kakav odnos ima ova vlada prema zadužbinarstvu. Svakako treba pomenuti i Vladimira Lackovića, poznatog beogradskog sudiju i vlasnika ugledne advokatske kancelarije, i Milevu Lacković. To su ucveljeni roditelji, čiji je malodobni sin poginuo, pa su osnovali fond koji je dobio naziv po njihovom sinu, a fond se odnosio na prikupljanje sredstava za odevanje siromašne dece, đaka koji nisu mogli da se školuju, koji su pohađali gimnaziju i realku u Beogradu. Zatim, Jovan Jovanović, seoski lekar u penziji, iz Vlasotinca. Fond je služio napretku nauke i umetnosti, za školovanje lekara i pravnika. Miša Anastasijević, rođen 1803. godine i živeo do 1885, rodom iz Poreča na Dunavu. Pomagao je Društvu za čitalaštvo, Narodnom pozorištu, crkavama, školama i sirotinji. Sima Andrejević-Igumanov, rođen 1804. godine u Prizrenu. Podigao je Bogoslovsku učiteljsku školu u Prizrenu. Nikola Kiki, rođen 1841. godine, podigao je današnju bolnicu u Zvečanskoj. Aleksa i Dimitrije Krsmanović su trgovali kožom i šljivom. Šljivu su preko Trsta izvozili u Ameriku. U kući Krsmanovića 1. decembra 1918. godine, u velikom salonu, proglašeno je ujedinjenje srpskih zemalja u Kraljevinu SHS. Velimir Viljemev, Mihajlo Todorović, pomagao je srpsku vojsku i pozorište. Zadužbina koju je uspostavio nazvao je "Velimirijanumom", a prvi upravnik te zadužbine bio je predsednik Državnog saveta, Nikola Pašić. Milan Kujundžić, Abardar, rođen 14. februara 1842. godine na Dorćolu. Svaku godinu studija je završavao u drugim evropskim gradovima. Bio je biran za potpredsednika Narodne skupštine. Takođeje imao svoju zadužbinu. Nikola Čupić bio je unuk čuvenog Stojana Čupića, Zmaja od Noćaja, rođenog u Šapcu 1836. godine. Poživeo je kratko. Svu imovinu, bila je znatna suma, zaveštao je svojoj zemlji, da je upotrebi za izdavanje moralnih i naučnih knjiga. Šta mi danas radimo? Član sam Odbora za nauku i tehnološki razvoj. Nije tu profesor Šami. Kada smo razmatrali budžet predviđen za to ministarstvo videli smo da stoji za izgradnju objekata za ljude koji se bave naukom, da li na univerzitetima ili na institutima, predviđeno je hiljadu dinara. Tada smo razmišljali šta je sa zadužbinarstvom u Srbiji? Umesto da podstičemo, da dajemo određene olakšice ljudima koji bi bili spremni, ne daje uvek najviše onaj koji ima najviše, nego onaj koji je plemenit i onaj ko želi. Mi od Delte ne očekujemo. Kada bi napravili jednu nadstrešnicu, gde bi građani Beograda ili nekih drugih gradova, dok čekaju autobuse sačuvali se, bili bi zadovoljni. Ne daju uvek oni koji najviše imaju, nego oni koji su dobri i plemeniti, a mi kroz ove takse ne podstičemo, ne iniciramo, ne otvaramo mogućnost takmičenja. Na ovakav način ovo je dobra Vlada, Vlada propasti, ali već sledeći izbori, koji ma kada bili, gde će građani Srbije prepoznati ko najbolje i ko jedino želi da štiti njihove interese, onda ćemo na pravi način i na ovakav način, o čemu mi kroz naše amandmane i u raspravama u načelu govorimo, voditi Srbiju. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po amandmanu gospođe Milice Vojić-Marković, radi pojašnjenja. Što se tiče ove takse o tarifnom broju 66, za rešenje po zahtevu za utvrđivanje da izvozna klanica i drugi izvozni objekti ispunjavaju uslove za izvoz pošiljaka mesa,to se odnosi na pregled koji se vrši pri utvrđivanju ovih uslova. Ukoliko se utvrdi da ovakav objekat ispunjava uslove, taj objekat dobija izvoznu dozvolu i ta taksa se jedanput plaća, kada se utvrđuje ovakvo stanje, činjenično stanje, i ona nije velika, s obzirom da se radi o objektima koji imaju izvozne potencijale, višemilionske. Ne slažem se sa ovim amandmanom da treba umanjiti ovu taksu zato što se time pruža mogućnost da se sa malim novcem steknu uslovi da se izvozi ogromna količina, neograničena količina robe u Evropsku zajednicu odnosno na tržišta za koja dozvole ima. Što se tiče komisije EU o kojoj ste pričali da je danas u Srbiji, da, tačno je, ali je ona u mlekarama Srbije, a klanice koje su dobile u prethodnoj godini pet izvoznih dozvola su taj sertifikat stekle i stekle pravo izvoza bez ograničenja, uz stalni nadzor. Prema tome, takva vrsta dozvole, odnosno rešenja se ne izdaje višekratno, nego isključivo jednokratno, tako da smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti, s obzirom da se njim suštinski i finansijski ništa ne rešava.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25. odeljak A, tarifni broj 78, amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podnela poslanica Radica Jocić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Radica Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, poštovani građani Srbije, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnela sam amandman, u ime poslaničke grupe SRS, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, koji se odnosi na član 26. Predloga ovog zakona. Kao i većina amandmana poslaničke grupe SRS koji se odnose na Predlog ovog zakona, amandman glasi: "Član 26. briše se." Stav je SRS da je neprihvatljivo povećati republičke administrativne takse u uslovima globalne ekonomske krize i teškog socijalnog položaja građana Republike Srbije. U članu 26. Predloga zakona kaže se: "Za taksene obaveze koje su nastale, a nisu plaćene do dana stupanja na snagu ovog zakona, taksa se plaća u skladu za zakonom koji je bio na snazi u vreme nastanka taksene obaveze ako je povoljniji za obveznika". Amandman SRS nije, naravno, prihvaćen. Ovim Vlada naizgled pokazuje dobru volju, jer omogućava obveznicima da izmire taksene obaveze u skladu sa zakonom koji je za njih povoljniji. Kakve li ironije od strane Vlade koja sebe naziva socijalno odgovornom. U obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona, pored usavršavanja načina plaćanja obaveza, na primer elektronskim putem, navodi se i potreba za usaglašavanjem predmeta taksene obaveze sa spisima i radnjama koji su u nadležnosti organa za čiji se rad republička administrativna taksa plaća, bilo da je reč o novim poslovima u okviru nadležnosti organa, izmeni spisa i radnji, odnosno prestanku nadležnosti organa za vršenje pojedinih spisa i radnji za koje je sada propisana taksa. Predlaže se izmena visine taksene obaveze za pojedine spise u cilju usaglašavanja sa složenošću i obimom rada organa u vezi sa njima, kao rezultati inicijativa nadležnih ministarstava i drugih organa za čiji se rad republička administrativna taksa plaća. Pošto je jasno da se radi o taksama za uverenja, rešenja, potvrde, prepise i druge akte koji su svakodnevno neophodni mnogim građanima Srbije, kojima iznosi od 200, 300, 500 ili nekoliko hiljada dinara i nisu tako beznačajni, kako je moguće da Vlada nije prihvatila ovaj amandman kojim bi se odrekla neznatnih sredstava građana Srbije. U isto vreme ta ista Vlada, može se slobodno reći, toleriše, sve u duhu evropskih vrednosti, korupciju, jer je Srbija na 85. mestu u svetu po indeksu percepcije korupcije, zajedno sa Albanijom i Crnom Gorom, i spada u zemlje u kojima je korupcija zastupljena u svakoj društvenoj pori. U duhu istih vrednosti, gospodin Živorad Kovačević ističe: "Protiv korupcije ne može da se vodi borba ako je ne predvodi vlast". Prema istraživanjima čije rezultate iznosi "Transparens internešnel", glavni uzrok korupcije u Jugoistočnoj Evropi je nerazvijenost političkog aparata i nedostatak institucionalne snage državnog sistema. Da li je to isti onaj sistem državnih službenika koji trenutno broji preko 28.000 činovnika? O kom nedostatku institucionalne snage se onda radi? Koliko treba da ih bude da bi imali dovoljno snage za borbu protiv korupcije? Obzirom da isti izvor korupciju definiše kao zloupotrebu autoriteta za ličnu korist, zamislite koliko bi para država uštedela kada bi 28.000 činovnika bilo apsolutno nekorumpirano i još krenulo u borbu protiv korupcije. Koliko još državnih službenika treba zaposliti da bi se našao način da se 20.000 preduzeća prisili da radnicima uplati doprinose na platu, ako u budžetu piše da će naplata poreza biti 100 posto? Koliko stručnjaka treba dodatno angažovati i platiti da bi se srpsko zakonodavstvo rešilo problema tzv. povezanih lica, da ne bi vlasnici preduzeća povlačili radnike u novu firmu, pošto iz prethodne izvuku sav kapital, kako bi izbegli potraživanja zaposlenih, a onda ni država ni radnici ne mogu da naplate dug, jer je novonastala firma posebno pravno lice i ne odgovara za prethodne dugove? Koliko državnih sekretara, trenutno ih je 6, treba da ima u Ministarstvu za ekonomiju i regionalni razvoj da bi baronu Minhauzenu omogućili da namakne pare za gromoglasno obećanih 1.000 evra od besplatnih akcija, od kojih se do kraja ove godine građanima smeši tek dvadesetak? Stručnjaci smatraju da iz Privatizacionog registra neće biti obećanih 50 evra, već upola manje. Branko Pavlović, bivši direktor Agencije za privatizaciju, objašnjava da su isplate iz Privatizacionog registra odložene za drugi kvartal 2009. godine, jer kako se kaže, kupuje se vreme kako bi moglo da se dođe do 25 evra. Prvo su obećali 100, a sada 50, međutim, teorijski maksimum je svega 34. Ako bi slučajno isplata bila u prvom kvartalu ove godine, ne bi mogli da računaju ni na 17 evra, pojasnio je Pavlović. Za razliku od Mlađana Dinkića, koji može ne trepnuvši da obeća šta hoće i šta mu padne na pamet, ozbiljni ljudi, kao što je na primer Danijel Cvetićanin, ekonomista, ne želi ni da komentariše Dinkićeve predizborne izmišljotine. Od 1.000 evra obećanih od akcija, mislim da nećemo dobiti više od 100. Mene sada brinu njegova druga obećanja, kao što su ona sa "Fijatom", rekao je Cvetićanin pre nešto više od dva meseca. Kao što smo videli već u poslednje vreme, jasno je da i od tih obećanja vezanih za Fijat neće biti skoro ništa. Verovatno su to već uočili i svi građani Srbije, pa zbog toga, po poslednjim istraživanjima, G17 i ne bi prešao cenzus kada bi sada bili izbori. Narod možete slagati jednom, pa i dva puta, ali posle toga čak ni svetska ekonomska kriza ne može da vas opravda i nikakva zajednička lista da vas spase. Ko bi, posle svega što je radio i što nije, Mlađu i stavio na listu? Valjda na izbore niko još ne ide da izgubi. Mislim da jedino još on sam umišlja da će neko i posle akcija, i posle Krišta i svih njegovih po javnim preduzećima sa astronomskim platama glasati za njegovu ekspertsku stranku, pardon, još i menadžersku. Ili možda cela Vlada sve to odobrava? Jer, dok se u Vladi još uvek radi na pravilniku i traži se pravo rešenje kako će se ubuduće određivati plate, direktori javnih preduzeća i dalje te iste plate primaju. Pored visine plata, taj pravilnik koji je u pripremi trebalo bi da precizira i visinu i princip isplaćivanja bonusa, upotrebu službenih automobila, korišćenja telefona, kartica i drugog, pa obzirom koliko treba da bude obiman, njegova priprema može da potraje, a za sve to vreme,novac će se iz državne prelivati u stranačke kase vladajućih stranaka i privatne džepove njihovih najbezobzirnijih aktivista. Varate se ako mislite da su aktivisti samo oni što lepe plakate i dele flajere i letke. Ovi su za stranke mnogo važniji. Zato će verovatno priprema ovog pravilnika još prilično potrajati. To što je pre nekoliko dana bord direktora MMF odobrio Srbiji stend-baj aranžman koji je dogovoren još u novembru prošle godine, iako izgleda na prvi pogled povoljno, u stvari znači da od predizbornih obećanja o boljem životu nema ništa, jer ovakve institucije ne pružaju neobavezujuće savetodavne usluge, već je to svakako obavezujući sporazum koji podrazumeva da u ekonomskoj politici naše zemlje za narednu godinu apsolutno ne sme da postoji nikakav prostor za poboljšanje standarda onih koji svoje prinadležnosti primaju iz državne kase. Ko će onda da živi bolje? I pored svih nagoveštaja da će građani živeti u 2009. godini sve teže, Vlada nije prihvatila amandmane poslaničke grupe SRS i time pokušala da građanima smanji izdatke, već, naravno, razmišlja samo o sebi. Sada kada stvarno više nema prostora za nerealna obećanja, jer su birači izgubili poverenje, svetska ekonomska kriza je dobrodošla srpskoj Vladi kao odličan izgovor za sve probleme i greške. Valjda smo zato i stekli utisak da joj se većina ministara obradovala, kao da su zaboravili da pre ili kasnije slede izbori, a pitanje je da li će na njima još jednom uspeti da prevare narod ili ne. Posle svega im neće pomoći ni pare iz državne, ni iz stranačkih kasa. Zamislite samo da je moglo da im padne na pamet i sledeće: ovih dana možete da pratite u štampi predloge za izbor najboljeg preduzetnika u Srbiji u 2008. godini, koji organizuje "Blic", u saradnji sa Bankom Inteza. Kao kriterijume za izbor stručni žiri navodi: profitabilnost, produktivnost, likvidnost, izvozni potencijal, broj novozaposlenih tokom godine, asortiman novoplasiranih proizvoda, uvođenje tehnoloških inovacija, orijentaciju ka zaštiti okoline i doprinos lokalnoj zajednici. Ne želeći da umanjim stručnost navedenog žirija, a ni da obeshrabrim ovogodišnje kandidate, koristim ovu priliku da podsetim da je prošle godine ovu nagradu dobila firma "Obuća Pavle" iz Bele Palanke. Sve bi to bilo normalno da vlasnik "Obuće Pavle", uz nagradu od 30 hiljada evra, nije dobio i obavezu da novac uloži u predizbornu kampanju za predsedničke izbore na početku 2008. godine. Dodeljena direktno iz vrha DS, nagrada je poslužila za podelu paketića i za kupovinu glasova u maloj Beloj Palanci, inače mestu sa najmanjom prosečnom platom u Srbiji. Za "Obuću Pavle" mnoge Palančanke, pominjala sam to ovde i ranije, radile su po garažama, po podrumima i u nemogućim uslovima. Nije im uplaćivano socijalno ni penziono osiguranje, po istoj ceni šiju cipele, sandale i čizmice, mogu da zarade između 10 i 20 hiljada dinara, nemaju radno vreme, a kada je u pitanju rok, rade i danju i noću. Ako pitate zašto, odgovoriću vam vrlo jednostavno - zato što je to jedini način da u ovoj varošici, gde ništa od privrede ne radi, zarade bar nešto da bi školovali i prehranili svoju decu. Od obućarskih firmi, ima ih preko 40 registrovanih, a država je omogućila gazdama da posluju kako hoće i rade šta hoće, sve u korist svoju i onih njihovih na vlasti. Prosto stičem utisak da vlast ništa drugo i ne radi, osim što smišlja načine kako da pare iz državne kase prebaci do svojih ljudi, koji će im omogućiti da ostanu na vlasti dok ne smisle još neku prevaru, kao što su ove napred pomenute. Ali, postoje glasovi koji nikada nisu i neće biti na prodaju. Koliko god da je odbornika osvajala DS u ovoj maloj varošici, nikada nije bila u normalnoj vlasti. Od 2000. godine do danas, pet puta su rušili vlast kupovinom odbornika i uvodili privremene mere. I što bi nešto mogla da uradi lokalna vlast, uvek su tu demokrate da to onemogućavaju, da preko svojih u Beogradu onemogućavaju da bilo koja investicija, na koju mogu da utiču, dođe u ovu malu varošicu. Privremene organe su koristili da rasporede svoje direktore, makar i vršioce dužnosti, koji za par meseci podele rešenja svojim stranačkim aktivistima, pa sledeća vlast neka vidi šta će. Nikada o građanima nisu razmišljali, pustili su da propadnu sve privatizacije, preduzeća koja su nekada hranila Belopalančane. Pustili su da zamre poljoprivreda, da se ugase sela, a oni i dalje razmišljaju kako da onemoguće one koji su voljom građana došli na vlast. Znamo mi da sila Boga ne moli, ali građani su tu da procene. Strašno je samo to što, ako se ovako nastavi, ne znam šta će ostati za tu sledeću vlast i šta će ona uopšte moći da uradi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog ovog zakona i malopre sam u svojoj diskusiji rekao da ću, svakako, kroz narednu diskusiju da se pozabavim sa još jednom ili dve tarife koje se nalaze u ovom zakonu. Ali, pre toga, gospođo ministre, iskoristio bih priliku da još jedanput apelujem na vas da prihvatite amandman gospodina Miloša Radulovića, koji se odnosi na naplaćivanje tog transporta, odnosno prolaska nuklearnih materija kroz Republiku Srbiju. To nije nimalo naivno i neprihvatljivo. Ukoliko se plašite od novca koji biste ubrali po tom osnovu, odnosno kroz predlog koji je gospodin Radulović predvideo kroz ovu taksu, daću vam jedan racionalan način ili predlog da ga potrošite. Naime, u NATO agresiji vaših prijatelja iz EU 99. godine na području Pčinjskog okruga, iz koga dolazim, na samo dve ili tri lokacije ispaljeno je negde oko 3.500 hiljade zrna sa osiromašenim uranijumom. Prevedeno u kilograme ili tone, to je oko 1.500 kilograma ili tona i po osiromašenog uranijuma, za čije razlaganje će trebati negde oko ne znam koliko stotina ili hiljada godina, pa ako bi država pokazala svoju odgovornost, mogla bi kroz određene mere da se pozabavi time, s obzirom da su te činjenice prilično izmenile zdravstveni karton juga Srbije i Pčinjskog okruga, iz koga, ponavljam, dolazim. Što se tiče ovog zakona ovde bih, oslanjajući se na onu priču od malopre, spomenuo još dve taksene tarife, a to su tarife 136 i 188. Činjenica je da nisu baš u vezi sa mojim amandmanom u direktnom kontekstu, ali svakako iz svega ovoga mogu da se izvuku neki zaključci vašeg odnosa, ne vašeg nego Vladinog prema amandmanima i odnosa opozicije prema ovom zakonu. Ovaj tarifni broj 136 odnosi se na spise i radnje u oblasti geologije, rudarstva i energetike. Stvara se jedan privid da je ovaj ceo tarifni broj visok. Ako uzmete i pogledate cifre one se kreću u iznosu otprilike od 3.000 dinara, a najveća je 160.000 dinara. To je za izdavanje licenci za izvođenje rudarskih radova i za vršenje stručnih nadzora nad rudarskim radovima. Činjenica jeste da je ova taksa velika, ali u principu to je samo privid. Ovo su veliki i ozbiljni profitabilni poslovi u kojima oni koji se odlučuju na istraživanje za eksploataciju u ovoj oblasti skoro sve obaveze u tom eksploatacionom, odnosno istraživačkom periodu se svedu na ove takse. Za taj isti period eksploatacije, odnosno istraživanja za pripremu koriste našu infrastrukturu, određenih lokalnih jedinica, odnosno teritorija određenih opština, i amortizuju ih i koriste, i kada opština pokuša na neki način da za to ostvari neke prihode, oni vrlo argumentovano kažu, izvinite ali mi smo svoje obaveze prema ovoj državi izmirili kroz taksu koja je republička administrativna taksa i koja je definisana u jednoj od ovih taksi koje se nalaze u ovom tarifnom broju 136. Te firme nemaju objektivnu nikakvu obavezu prema lokalnoj zajednici sem ove koju država nameće. Međutim, postoje i one koje su ozbiljne i odgovorne. Iskustva su različita. Dolazim iz opštine na čijoj se teritoriji rade neka ovakva istraživanja i ispitivanja i to je jedna australijsko-kanadska korporacija, koja je svakako na našu sreću u prethodnom mandatu lokalne samouprave imala izuzetan odnos sa lokalnim rukovodstvom i koja je pokazala jednu veliku korporativnu i socijalnu odgovornost. Naime, uspeli smo da zajedno sprovedemo mnoge projekte, projektu iz oblasti socijalne priče, prosvete, za osnovne i srednje škole, za obdaništa. Međutim, to je bila njihova dobra volja, svakako ne obaveza nametnuta od države ili opštine, i nažalost takvih je malo. Smatram da je ovde trebalo da malo ozbiljnije, odgovornije i temeljitije da se ponesete, da dobro preispitate nivo, odnosno visinu ovih taksi kako bi zaštitili interes države, odnosno lokalnih sredina kroz interes države. Svakako, tu je ovaj tarifni broj 188, gospođo ministre, koji se odnosi za izdavanje odobrenje za detaljna istraživanja podzemnih voda. Ovde ste mogli i ne biste pogrešili da višestruko podignete nominalne iznose svih taksi. Ti iznosi taksi su od 20.000 do 60.000, u zavisnosti od količine vode, odnosno od vrste vode, da li se radi o običnoj ili o mineralnoj. Ovo su izuzetno profitabilni poslovi i ko se njima bavi njega, daćete mi slobodu da se izrazim, ne treba štedeti. Mislim da kroz jedan rigorozan odnos prema njima svakako štitite interese građana bar na teritoriji opštine gde se ovi resursi izrabljuju, odnosno gde se koriste ili gde oni koji ulaze u proces ispitivanja žele da ih eksploatišu, prodaju i na njima zarađuju. Tu je trebalo da uzmete u obzir, to vam nisu rekli, gospođo ministre, naročito su važne podzemne vode, zato što su one ne znam koliko puta bitnije od površinskih. Površinske kaptaže nestaju, podzemne kaptaže po svojoj strukturi se šire, povećavaju. To je jedan siguran, konstantan ili, kako vi Evropljani volite da kažete, održiv resurs, odnosno izvor prihoda. Nije trebalo da budete skromni kada su ove takse u pitanju, ovde ste mogli dvostruko i trostruko veće takse da definišete, za one koji su bili u obavezi da ih plaćaju to nije bio problem, a svakako da bi oni koji bi od tog novca imali koristi, tu korist i osetili. Ovde se javlja i problem što država nema zakonodavno rešenu materiju kojom će se naplaćivati na ime korišćenja tih resursa sa teritorije lokalne samouprave, ili nema rešenu zakonodavnu materiju ili nema rešenu primenu, pa se onda Vlada odluči na uredbe, a što je loše i pogrešno. Te uredbe, takođe, nemaju utemeljenje u određenim zakonima, pa sredstva koja na osnovu uredbi skupljate i uzimate u budžet, na osnovu zakona koji definišu da se deo tih sredstava vraća u lokalne samouprave, vi naravno ne vraćate. Ne vi lično, nego vaša Vlada ili vlade pre vas, ne vraćate to lokalnim samoupravama, i to u ciframa znate kako izgleda. Recimo, za 2008. godinu transferi sa republičkog nivoa vlasti na lokalni nivo vlasti u opštini Surdulica, iz koje dolazim, bio je 96 miliona. Službe su proračunale, na ime eksploatacije vode kao elektroenergetskog i kao komercijalnog potencijala u fabrici vode, opština Surdulica je od države povratno trebala samo po ta dva osnova da dobije preko 100 miliona dinara. Bez osvrta na sve one ostale prihode koje i od države treba da dobije i sa lokalnog nivoa da ubere. To neka vam budu neki parametri ili reperi da ubuduće, ako ste se sada opredelili da pravite ovakve greške, da ubuduće ne pravite te greške i da date nama koji dolazimo sa periferije šansu da ono što nam pripada i zadržimo, da to stavljamo u funkciju tih lokalnih sredina na jedan racionalan i adekvatan način. Vi kao Vlada štitite ekonomske i nacionalne interese kroz ove spise i kroz ove akte koje ste ovlašćeni da predlažete i da usvajate. S obzirom da priču privodimo kraju, u ime SRS ću da privedem i svoju diskusiju i naše diskusije večeras kraju. Koliko god, gospođo ministre, ovaj zakon izgledao nebitan i banalan, Zakon o republičkim administrativnim taksama, mislim da on to nije. Vlada svojim odnosom prema ovom zakonu i prema ovim tarifama je pokazala svoj izraz banalnog političkog koncepta kojim se vodi i koji je rukovodi. Smatram, takođe, gospođo ministre, da ovako nećemo odgovoriti na sve izazove u 2009. godini. Vi ste na jedan indirektan način dali za pravo svim kritikama koje su na teret ove većine i ovog zakona došli sa strane SRS - dr Vojislav Šešelj.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?(Ne.) Ako ne, onda smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? (Da.) Reč ima ministarka u Vladi Republike Srbije Diana Dragutinović.
Zaista ću biti kratka. Iskoristiću vreme nakon ostalih zakona koji predstavljaju paket poreskih zakona uz budžet. Osvrnuću se samo na ono što mi je negde najviše zasmetalo kao primedba poslanika opozicije. Radimo sve suprotno od onog što radi Evropa, bio je jedan stav poslanika SRS. U Evropi kažu, padaju poreske stope, stimulišu se javni radovi, a mi radimo sve suprotno. Možda ste takođe primetili da nema pravila kada je pad poreske stope u pitanju. Ako Velika Britanija, recimo, smanjuje stopu PDV-a, to ne znači da su sve ostale krenule tim stopama. Za mene je izuzetno interesantno zalaganje pojedinih poslanika da smanjujemo one stope koje su dokazivo niže nego u većini zemalja, a da zadržavamo recimo visoke carinske stope. Dakle, stope PDV jeste niska u Srbiji u odnosu na većinu zemalja Evrope, ne EU nego Evrope, stopa poreza na zarade, stopa poreza na dobit. S druge strane, carinske stope, pretežne carinske stope između 20% i 30%. Da li biste se možda zapitali, šta smo postigli dugogodišnjim održavanjem visokih carinskih stopa? Koga li smo to zaštitili? Kakvu li smo industriju stvorili visokim carinskim stopama? Uopšte, empirijsko iskustvo je pokazalo da upravo one grane i ona preduzeća koja su najviše bila štićena nisu opravdala svoja ulaganja. Pitam vas, koja bi carinska stopa, na primer, koji devizni kurs od naše "Zastave" napravio dobar proizvod? Slažete se da je na to pitanje dosta teško odgovoriti. Ne znam taj kurs koji bi od Fijata, naše "Zastave" zapravo napravio dobar izvozni proizvod. Dakle, carinske stope u Srbiji jesu visoke, bolje smanjiti ono što jeste visoko nego smanjivati ono što je relativno nisko. Takođe, mada su to drugi zakoni u pitanju, ne bih rekla da mi nešto, postoje još neke poreske stope koje smo ovim paketom zakona ili ukinuli ili smanjili, ali za građane Srbije, zato što su već porezi na zarade niski relativno u odnosu na okruženje. Prava mera jeste da uporedite poresko opterećenje 2009. godine u odnosu na, recimo, 2008. i 2007. godinu, ono je smanjeno za jedan procentni poen. Dakle, definitivno, poreske stope jesu smanjene. Takođe, postoji još jedna tendencija u svetu. Ne volim, takođe, Zakon o republičkim taksama zato što njega ne kontroliše Ministarstvo finansija. Različita ministarstva imaju svoje ideje koje takse treba povećati, koje treba smanjiti, vezane su za troškove pružanja usluge itd. Činjenica je u svetu da se u suštini poreska opterećenja smanjuju, a raste neporesko opterećenje. Kod nas je učešće tih taksi u društvenom proizvodu ispod proseka. Npr, treba da bude 7% bruto društvenog proizvoda, ako hoćemo da bude prosek, kod nas je negde oko 5%. Dakle, tu ima prostora, moguće su i neke greške, izmene, ali tu definitivno ima prostora za povećanje. Neko je rekao da su ukinute subvencije. To nema direktne veze sa zakonom o republičkim taksama, ali ipak bih se osvrnula na par brojeva. Kolike su zaista subvencije Zakonom o budžetu predviđene? Čiste subvencije, ono što se zove subvencija, jeste 40 milijardi dinara. Postoje i drugi oblici subvencija, kroz tzv. meke ili soft kredite, koje iznose negde 10 milijardi, 7 milijardi tranzicioni fond, a sve zajedno subvencije u različitim svojim vidovima, 58 milijardi ili preko 2% društvenog proizvoda. To definitivno jeste visoko u odnosu na bilo koju drugu zemlju u regionu. To možete proveriti. Šta se subvencioniše? Samo tri stvari: poljoprivreda, železnice i istraživanje i razvoj. Kod nas, nažalost, subvencionisanje istraživanja i razvoja nema. Subvencije u poljoprivredi i železnici jesu, da tako kažem, najveće. Priznajem ove godine, ali to kažem privremeno, subvencije u poljoprivredi su nešto smanjene. Inače, opet teorijski da kažem, subvencije nisu dobra rešenja, jer one prave distorzije u privredi. Uzgred htela bih da pomenem da će pred ovim parlamentom biti uskoro mislim zaista dobar zakon o državnoj pomoći i tada ćemo moći mnogo više da diskutujemo o oblicima državne pomoći. Vidim da je Štiglic ovde najomiljenije štivo. Da kažem jednu istinu o dotičnom nobelovcu. Znate, on je zaradio penziju u MMF-u. Meni se čini da baš nije lepo onda kada odete i zaradite prilično dobru penziju kritikovati tu instituciju. Još nešto hoću da kažem. Nije Štiglic jedini nobelovac. Postoji dosta nobelovaca, a vi uvek citirate samo njega. Dakle, Štiglic nije sveto pismo, pod jedan, ima još tako dobrih. Činjenica, tržište nije idealno, a nije idealna ni država. Dakle, istina je negde u sredini. Iskoristila bih takođe ovu priliku da pružim nekoliko odgovora, u stvari to su više informacije. Često me prozivate za kontrolu u Javnom preduzeću "Aerodrom" Beograd. Dakle, kontrola je završena onda kada sam to rekla, 31. 12. 2008. godine. Nakon kontrole, molila bih da kažem, ni ja nisam baš vična kad je procedura u pitanju, mora da se napiše zapisnik. Zapisnik je napisan i on je bio gotov, prema rečima moje službe, 13. januara 2009. godine. Onda opet postoji procedura gde se taj zapisnik šalje javnom preduzeću da eventualno na neka pitanja odgovori, moguće da nešto od tih argumenata prihvatimo. Sve u svemu, budite još malo strpljivi. Zapisnik je gotov, to je zapisnik o kontroli budžetske inspekcije u javnom preduzeću. Dakle, to je još najviše sedam do 10 dana. Nakon toga, pred parlamentom neće biti zapisnik nego informacija o izvršenoj kontroli. U vezi sa kontrolom izdataka u Ministarstvu odbrane, revizorski tim je u Ministarstvo odbrane ušao 12. januara, to su informacije, analiziraće se period od oktobra 2007. godine. Pominjan je i program MMF-a. To zaista ne znam. Uzeću stenografske beleške pa ću da pogledam šta ste pitali, pa ću pružiti informacije, imaću prilike, družićemo se još, ali to zaista ne znam, nisam planirala te izdatke, a da sam bila svesna, to moram da priznam. Program MMF-a, to je kredit koji zapravo ne uzima država ili Ministarstvo finansija, znači, Vlada, budžet Republike Srbije, to je specijalni tip programa. Praktično se zadužuje Narodna banka Srbije. Ne koristi se za popunjavanje budžetske rupe, nego za održavanje makroekonomske stabilnosti, što u našim uslovima znači podršku deviznim rezervama da bi se stabilizovao kurs. Jer u razgovoru sa privrednicima, otprilike su svi privrednici bili nezadovoljni velikim fluktuacijama deviznog kursa. Dakle, ovaj kredit je strogo namenski, MMF ne odobrava kredite za popunjavanje bilo kakvih budžetskih rupa. To je kredit koji je u suštini podrška deviznim rezervama da bi se u suštini devizni kurs stabilizovao. Za sada toliko i hvala vam na pažnji.
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospođo ministar, ako se sećate, i prošli put sam nakon vaše završne reči kada ste bili u ovom parlamentu, izašla za ovu govornicu nakon što ste se vi obratili narodnim poslanicima sa jednim, da tako kažem, mišljenjem i stavom, ili savetom, kako mi doživljavamo vaš nastup ovde u parlamentu. Dakle, ono što bi ministar trebalo da uradi jeste da konkretno odgovori na pitanja koja su narodni poslanici postavili u toku rasprave, ili da kaže - mogli smo da prihvatimo toliko i toliko amandmana, ove nismo mogli da prihvatimo iz tih i tih razloga itd. Vi nama neprestano držite predavanja. Možda ste vi predavač negde na nekom privatnom fakultetu, ne znam? Niste. Možete da budete. Verujte mi, bili biste odličan profesor, ali nije primereno da vi narodnim poslanicima držite predavanja. Drugo, morate da znate šta je zapisnik budžetske inspekcije, to je vaš posao. U tom zapisniku, pored toga što se konstatuje stanje i sve ono što je pronađeno taksativno, daje se mišljenje i daje se nalog šta mora u kom roku da se uradi. To stoji i nema više ništa da se pošalje budžetskom korisniku da on odgovori nešto. Ono što je ovde vi trebalo nama da odgovorite konkretno jeste ono pitanje koje smo mi vama postavili, a koje vas ne interesuje - otkud Rasimu Ljajiću novac, njegovom ministarstvu, da obeća nagradu za hapšenje Mladića i Hadžića? Na to pitanje vi ne možete da nam odgovorite. Izađite sad za ovu govornicu kao ministar finansija pa nam to kažite, to je ono što mi od vas očekujemo, a ne da nam držite predavanja iz koje literature se mi edukujemo, koje sajtove posećujemo, da li je Štiglic jedini nobelovac ili nije. Izvinite, ovde su ljudi koji su, bar polovina njih, obrazovani barem koliko i vi. Nije lepo da ih na takav način ponižavate. Ako hoćete neku debatu, tu debatu možemo da obavimo negde drugde, ali ne sa ovog mesta, bez ciničnog osmeha, sa uvažavanjem prema narodnim poslanicima, jer oni su baš pokazali veliko uvažavanje prema vama. Ovo u ime kolega, i mislim da sam podelila njihovo mišljenje vezano za vaš nastup ovde u parlamentu, najdobronamernije, tražim konkretne odgovore ubuduće narodnim poslanicima, a ako budemo želeli od vas da saznamo nešto više, mi možemo i da se najavimo kod vas u Ministarstvu. Verujem da ćete nas primiti i da možemo da porazgovaramo o svakom problemu koji nas interesuje. Hvala vam.
Narodna poslanice, niste naveli član Poslovnika koji je povređen. S obzirom da sam pažljivo slušala i vas i ministarku Dianu Dragutinović, pitanje za koje ste zamerili da nije odgovorila, uvidom u stenogram videćete da je odgovorila - da ona ne zna odgovor na to pitanje i da nije odobrila, sasvim sigurno nije svesno odobrila, i da će odgovor na nekoliko puta postavljeno pitanje biti dostavljen. Što se tiče procedure za revizorsku, odnosno budžetsku inspekciju, zapisnik se šalje budžetskom korisniku nakon što je urađen, a nakon toga sledi procedura o kojoj ste vi govorili. Dakle,malo pažljivije da slušamo jedni druge - svima dobro. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Za danas završavamo rad i nastavljamo rad u sredu 21. januara 2009. godine u 10.00 časova - nastavkom u radu pretresa u pojedinostima po preostalim tačkama dnevnog reda sednice koja je u toku. Hvala vam.