Dame i gospodo, juče popodne smo dobili na klupama jedan papir koji je uputila Skupština AP Vojvodine. Treći stav na prvoj strani glasi: "Usled kratkog vremenskog roka predlagač, odnosno AP Vojvodine, nije u mogućnosti da utvrdi i dostavi svoje mišljenje o podnetim amandmanima". Na drugoj strani stoji da su prihvatili neke amandmane, a, ostale amandmane Vlade Srbije i poslanika predlagač ne prihvata. Sve je to nelogično trebalo bi da prostudiraju, da prouče svoje mišljenje, da kažu koje ne prihvataju a koje ne. Zato predlažem da se rasprava o ovom zakonu u pojedinostima odloži dok Skupština Vojvodine ne prouči amandmane i da svoje mišljenje, a da mi pređemo na 3.tačkuMolim vas da se o ovom izjasnimo.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Velimira Simonovića da se odloži rasprava u pojedinostima o ovoj tački dnevnog reda. Za 57, protiv 115, uzdržana četiri, nije glasalo pet, od ukupno 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Velimira Simonovića. Pošto Vlada Republike Srbije nije dostavila mišljenje o podnetim amandmanima na Predlog zakona, podsećam vas da, prema članu 136. stav 5. Poslovnika, Narodna skupština može odlučiti da se predlog zakona razmatra i bez njega, ili utvrditi novi rok u kome je dužna da to učini. Predlažem da Narodna skupština odluči da se Predlog zakona razmatra bez mišljenja Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 96, protiv 55, uzdržan31, nije glasalo 8, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je doneta odluka da se radi bez mišljenja Vlade, ali imam informaciju da je Vlada dostavila izveštaj. Evo, ministar pravde i lokalne samouprave gospodin Vladan Batić želi reč, izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Pokreta "Otpor" i uvaženi predstavnici Udruženja porodica nestalih i otetih lica sa Kosova i Metohije, Vlada je dostavila mišljenje o predloženim amandmanima i verovatno, u ovoj tehnologiji slanja i ekspedicije, narodni poslanici to nisu dobili, ali u principu mogu da kažem da Vlada praktično ne prihvata nijedan od predloženih amandmana.
Zahvaljujem gospodinu Batiću. Mi smo doneli odluku, znači, da radimo bez izveštaja, ali verujem da će nam služba vrlo brzo dostaviti izveštaj. Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Nismo mi doneli odluku da radimo bez stava, odnosno mišljenja Vlade o amandmanima zato što nas ne interesuje mišljenje Vlade, nego zato što smo bili pogrešno informisani da nam Vlada nije dostavila mišljenje o amandmanima. Pošto je Vlada dostavila mišljenje o amandmanima, mi nemamo pravo da ignorišemo mišljenje Vlade i sednica se ne može nastaviti dok svi poslanici ne dobiju fotokopiran izveštaj sa vladinim mišljenjem o svakom amandmanu.
Ne slažem se sa vama, pošto smo već doneli odluku da možemo da radimo i bez mišljenja, onda svakako možemo raditi i sa mišljenjem kada nam ga dostave, ne vidim u čemu je problem. Hoćete da stavim na glasanje povredu Poslovnika? Niste istakli član, tako da ne moram uopšte; vi ste morali da istaknete član koji je povređen, ali niste. Ali, staviću na glasanje. Stavljam na glasanje primedbu koju je izneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Za 59, protiv 96, uzdržanih33, nije glasalo 7, od 195 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da nije povređen Poslovnik. Narodna poslanica Gordana Pop - Lazić podnela je amandman kojim predlaže izmenu naziva Predloga zakona. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovu Narodnu skupštinu, navikli smo već, Vlada Srbije ignoriše, a sada i Skupština AP Vojvodine, kao predlagač ovog zakona, takođe ignoriše poslanike i amandmane poslanika koji su podneti na ovaj zakon. Iako nas je predsednik Zakonodavnog odbora uveravao da postoji administracija koja je sposobna da preuzme sve ove poslove, već na prvom koraku vidimo da sama Skupština AP Vojvodine nije sposobna čak ni da da mišljenje na amandmane narodnih poslanika. Amandman koji je poslanička grupa SRS podnela, a koji ću ja obrazložiti, odnosi se na sam naziv zakona. Dakle, naziv zakona - Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti AP - jednostavno je neprihvatljiv, jer nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Zakon bi, eventualno, mogao da ima naslov - zakon o poveravanju vršenja pojedinih poslova autonomnoj pokrajini. Začuđuje, naravno, što u nazivu nema - Vojvodini, jer je očigledno da je predlagač mislio samo na AP Vojvodinu, i to vidimo iz obrazloženja zakona. Ja ću još jednom da ponovim ono što smo u načelnoj raspravi već rekli, pozivajući se na član 109. Ustava, na koji se, doduše, i predlagač poziva, ali ga tumači na svoj način, ne zato što ne zna da ga pravilno tumači, nego zato što želi da ostvari određene ciljeve, a ti ciljevi su dati u obrazloženju zakona, gde predlagač jasno stavlja do znanja da zakon treba da obezbedi prelazna rešenja, do usvajanja novog ustava Republike Srbije kojim bi status autonomne pokrajine bio uređen na adekvatan način. Molim vas, još jednom pokušavate da prenebregnete činjenicu da ne znamo da li će i do kakvih ustavnih promena doći.Hoćete da stvorite jednu platformu, jedno stanje koje će egzistirati u autonomnoj pokrajini sa ovim nadležnostima koje joj sada dajemo, a onda će, jednostavno, kada bude došlo vreme da se novi ustav donosi, s obzirom da znamo i kakav je projekat novog ustava, to zatečeno stanje samo biti preneto u taj novi ustav. Član 109. stav 1. tač. 3. i 4. na koji se predlagač poziva, govori o tome da autonomna pokrajina preko svojih organa donosi odluke i opšte akte, u skladu sa Ustavom i zakonom, kojima uređuje pojedina pitanja od interesa za građane u autonomnoj pokrajini,pa nabraja sve ove oblasti, ne svih 24, koliko ih ima u ovom predlogu zakona, i u drugim oblastima utvrđenim zakonom. Kad kaže - zakonom, ovde se ne misli na jedan ovakav ledž specialis, nego se misli na posebne zakone koji regulišu sve ove oblasti -dakle, Zakon o socijalnom osiguranju, Zakon o društvenoj brizi o deci, i tome sl. Nemamo pravo da to regulišemo ovakvim jednim pojedinačnim zakonom, ako hoćemo da poštujemo Ustav Srbije, mada znamo da ga ovaj skupštinski dom nije u više navrata poštovao; imamo čak izjavu i ministra pravde, i predsednika Vlade, da Ustav nije Sveto pismo. Za nekog nije, za mene, eto, jeste. Sveto pismo držim kod kuće, a Ustav nosim kad dođem u Skupštinu, i moram, kao narodni poslanik, da se njega držim, ma koliko mi se neke stvari ne sviđale, sve dok on kao takav postoji. Dakle, Ustav se ne može menjati zakonom. Statut je najviši pravni akt autonomne pokrajine koji na osnovu Ustava utvrđuje nadležnosti autonomne pokrajine. Ja vas pozivam, gospodo poslanici, da usvajanjem ovog amandmana otklonite veliku istorijsku grešku koju ste juče načinili usvajajući ovaj zakon u načelu, jer usvajanjem ovog amandmana praktično biste anulirali svoju odluku sa jučerašnje sednice i sa sebe skinuli odgovornost koju morate da nosite, zbog svih posledica koje će država Srbija imati nakon donošenja i stupanja na snagu ovog zakona. Hvala.
Dajem reč ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću.
Mišljenje Vlade je da ovaj amandman ne treba prihvatiti, jer ideja amandmana je da se izmeni naziv zakona i da se zove - zakon o poveravanju vršenja pojedinih poslova autonomnoj pokrajini. Amandman ne treba prihvatiti iz razloga što se Predlogom zakona utvrđuju određena pitanja, koja su u izvornoj nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine, a ne samo poveravanje Pokrajini poslova iz okvira prava i dužnosti Republike.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene iznenađuje da Vlada Republike Srbije nema baš nijednog pravnog stručnjaka, koji bi neke elementarne stvari mogao da joj razjasni. Prvo, nadležnosti autonomne pokrajine mogu da se odrede samo Ustavom, a ostvarivanje tih nadležnosti može se regulisati samo statutom autonomne pokrajine, a ne zakonom koji će doneti Republička skupština. Postoji pet osnovnih institucija političkog sistema, to su - država, federalna jedinica, autonomija, region i lokalna samouprava. Samo nadležnosti lokalne samouprave mogu se određivati zakonom. Sve ostale nadležnosti mogu se odrediti isključivo Ustavom. Ako neko po Ustavu dobije određene nadležnosti, onda ih on sam uređuje u okviru onoga što mu je Ustav dao. Ne sme postojati neki viši organ državne vlasti ili viša državna institucija koja će umesto njega tu oblast uređivati. To jeste smisao autonomije - dao mi je nešto Ustav, i ono što mi je Ustav dao ne dam nikome, i niko ne može da mi osporava, do promena Ustava. To je suština, da vam ovako malo više to pojasnim, ako vas uopšte interesuje, vidim da vas ne interesuje. Dakle, zakonom se ne mogu utvrđivati nadležnosti autonomne pokrajine, zakonom se ne može ni osnivati autonomna pokrajina. Samo Ustav može da odredi da u Srbiji postoje autonomne pokrajine. I ne samo što je Ustav utvrdio da u Srbiji postoje autonomne pokrajine, nego je jasno, poimenično naveo koje su to autonomne pokrajine: AP Vojvodina i AP Kosovo i Metohija, i niko drugi sada ne može u to da se meša, niti sada može Skupštini, Vladi ili bilo kojoj drugoj državnoj instituciji pasti na pamet da osniva npr. nove autonomne pokrajine ili da menja nadležnosti već postojećih. Već postojeće autonomne pokrajine imaju samo one nadležnosti koje su striktno Ustavom predviđene. Vi ovim vašim tzv. omnibusom, omnibus zakonom, zadirete u dve stvari - zadirete u Ustav, jer proširujete nadležnosti autonomnih pokrajina, ali zadirete i u prava autonomnih pokrajina koja im je Ustav već direktno dao. Vi ih uređujete. Ne možete da ih uređujete. Ono što je Ustav dao autonomnim pokrajinama može da uređuje samo autonomna pokrajina svojim statutom i pravnim aktima koji su ispod statuta, a vi možete da pazite da ona ne prekorači te svoje nadležnosti, ili da ih ne ostvaruje na način koji je protivan Ustavu, i ništa više. I ovde se postavlja kao osnovni problem to što u Srbiji ne funkcioniše Ustavni sud već skoro godinu dana. Umesto da pokušavate na sve načine da dopunite sastav Ustavnog suda, da obezbedite da funkcioniše jedna od najvažnijih državnih institucija, bez koje ne bi nijedna druga smela uopšte nešto da radi, (jer sve je sumnjivo što rade druge državne institucije, dok se ne formira Ustavni sud i dok ne bude moguće opšte pravne akte bilo koje državne institucije proveravati pred Ustavnim sudom), vi namerno sprečavate obnovu Ustavnog suda, vi namerno sprečavate funkcionisanje Ustavnog suda, da biste usvajali ovakve neustavne zakone.
Gospodine Šešelj, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Da li mi je vreme isteklo?
Nije vreme, nego tema.
Pa, što se tiče teme, ja više nemam načina da vama objasnim i da vas ubedim da govorim o suštini problema, da govorim povodom ovog amandmana. Znate, ovo je čisto pravno pitanje. Ne govorim ni o vašim aferama, ne govorim ni ...
Vaš amandman je da se naziv zakona menja i da glasi - zakon o poveravanju vršenja pojedinih poslova Autonomnoj Pokrajini Vojvodini, molim vas da to obrazložite.
Govorim o nadležnostima Autonomne Pokrajine Vojvodine, o kojima ovaj zakon pokušava neke stvari da reguliše na protivustavan način. Znate, kada je reč o čisto pravničkom pitanju, vi očigledno pokazujete nesposobnost da se sa mnom po tom pitanju nosite. I ja bih bio nesposoban kada bismo se vi i ja takmičili ko može pre gajbu piva da popije. Ali, ovo nije ispijanje gajbe piva. Ovo je ozbiljna rasprava o suštinskim, pravnim pitanjima.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu. Reč ima gospodin Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, socijalisti će podržati amandman Srpske radikalne stranke, upravo iz onih razloga koji su u obrazloženju tog amandmana i navedeni. Jednostavno, ova skupština ne može da utvrđuje nadležnosti mimo Ustava Republike Srbije i Statuta Autonomne Pokrajine Vojvodine. Upravo zbog toga, želim da se zna da je pokušano zakazivanje sednice Odbora za ustavna pitanja, ali da ta sednica, zbog volje većine u ovoj Skupštini, nije održana. Onome ko razmišlja jasno je zašto ta sednica Odbora za ustavna pitanja nije održana. Zato što se ovde razgovaralo o utvrđivanju nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine, koje su van domena mogućih nadležnosti i poslova definisanih Ustavom Republike Srbije i StatutomAutonomne Pokrajine Vojvodine. Činjenica da je umesto osam oblasti reč o 24 oblasti, činjenica da i mnoga druga pitanja zadiru u savezne nadležnosti, o čemu ćemo kasnije govoriti, govori o tome da je u suštini, direktno kršeći ustavna rešenja, jedna mala većina od svega dva glasasinoć izglasala ovaj zakon u načelu. Vrlo je važno da se izmeni naslov ovog zakona, jer smo mi građanima pokušali da objasnimo da se govori o poveravanju poslova, a u suštini radi se o utvrđivanju nadležnosti i gubljenju funkcija Republike na delu njene teritorije.
Dajem reč narodnom poslaniku Zeldžu Huriću, predstavniku poslaničke grupe DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo potpredsednici, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Narodnog pokreta "Otpor" i predstavnici otetih i nestalih sa Kosova i Metohije, ministar je rekao suštinu zbog koje ne treba prihvatiti ovaj amandman, jer se zaista radi o pravima koja su suštinska nadležnost Autonomne Pokrajine Vojvodine, dakle ne radi se ni o kakvim državničkim funkcijama koje se prenose na Autonomnu Pokrajinu Vojvodinu. U suštini, ovo što je predviđeno ovim predlogom zakona predstavlja korekciju onoga što ste vi u prethodnom režimu radili kako ne treba. Zato ovaj amandman ne treba prihvatiti.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 59, protiv 102, uzdržan 31, nije glasalo 10, od 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Zoran Bošković podneo je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže dopunu u nazivu Predloga zakona. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Uvažena predsednice, poštovane poslanice, gospodo poslanici, danima ovde pričamo o prenošenju nadležnosti Autonomnoj Pokrajini i mi ovde u Skupštini i novinari u medijima, i svi to zovu vraćanje nadležnosti Vojvodini. U samom Predlogu zakona nigde ne piše da je reč o Vojvodini, nego samo o vraćanju nadležnosti autonomnoj pokrajini. Ovde imamo mali pravni nesporazum. Pravni je nesporazum iz jednostavnog razloga nastao zbog toga što, imajući u vidu red procedura koji međunarodna zajednica donosi na Kosovu i Metohiji, a da vas podsetim, u saglasnosti sa federacijom i sa Srbijom, ovakav zakon ne može da se odnosi i na Kosovo i Metohiju, jer bi se uneo pravni haos. Iza naslova ovog zakona treba da stoji reč "Vojvodina", da bi se znalo o čemu se radi. Postoji li još uvek problem kao pre deset godina i prošlih godina, kada je reč Vojvodina bila tabu tema, kada niko nije smeo da priča o Vojvodini, da li se to u Srbiji ponavlja danas? I sam ministar Batić je rekao ovde danas da se zakon zove - Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine. Već smo ga tako i krstili i moramo da znamo na šta se ovaj zakon odnosi. U samom Ustavu, takođe, piše da postoje dve autonomne Pokrajine, to su Vojvodina i Kosovo i Metohija. Hajde onda da u naslovu tog zakona stavimo i tu reč "Vojvodina". Neki govornici pre mene su govorili da mi nećemo uređivati Vojvodinu, ali mi znamo kako su oni uređivali Vojvodinu, to smo videli na primeru Hrtkovaca. Ne daj Bože više nikad da nam oni uređuju Vojvodinu na takav način. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi se baš ne možemo pohvaliti da je naročito dobro uređeno stanje u našoj zemlji. Problemi postoje na svim stranama i dosta je neorganizovanosti unutar političkog sistema, unutar društvene strukture uopšte, ali ako se može govoriti o onom delu Vojvodine koji je najbolje uređen i najbolje organizovan, onda su to Hrtkovci. Upravo Hrtkovci treba da budu primer i drugim mestima u Srbiji kako treba dobro organizovati društvene strukture, institucije sistema i kako to sve dobro funkcioniše. A što se tiče ovog konkretnog amandmana, on pokazuje prave namere podnosioca zakonskog projekta. Ono što podnosilac zakonskog projekta nije izrazio kroz sam projekat, izrazio je kroz jednu od poslaničkih grupa koja je vodeći politički faktor koji je ovo sačinio i koji vodi glavnu reč u Vojvodini, ne na osnovu broja osvojenih glasova na izborima nego na osnovu činjenice da su mu ostale dosovske partije to poverile, predale. Vi ste već nekom predali nešto što mu nije sledovalo i što narod nikako nije želeo da dođe u njegove ruke. Sami ste kašu zakuvali, sad je sami hladite, sami je i pojedite, nemam ništa protiv, ali vodite računa - istorija se ne završava ni sa ovim zakonom, niti se istorija završava vašim političkim stavovima po određenim pitanjima.
Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada je mišljenja da ne treba prihvatiti ovaj amandman, upravo iz razloga koji postoje u Ustavu u članu 108. i u poglavlju VI - Teritorijalna organizacija, gde se govori o Autonomnoj Pokrajini Vojvodini i Autonomnoj Pokrajini Kosovo i Metohija. Dakle, rešenja su identična. Mi se ne odričemo Kosova i Metohije, bez obzira na trenutnu situaciju i trenutno stanje, što se tiče Kosova i Metohije. A, što se tiče izlaganja uvaženog poslanika gospodina Šešelja, moram da ga podsetim da "racionalna rekonstrukcija jugoslovenskog federalizma podrazumeva svođenje federalnih jedinica na broj jugoslovenskih naroda, dakle na tri - Srbiju, Hrvatsku i Sloveniju, i da bi se pod tim uslovima moglo reafirmisati pravo svakog jugoslovenskog naroda na samoopredeljenje, uključujući i pravo na otcepljenje. Pri tome je nužno i odustajanje od insistiranja na izmišljenim nacijama, kao što su crnogorska ili muslimanska. Jugoslovenska federacija bi se sastojala od tri republike, odnosno države, a unutrašnja stvar svake federalne jedinice onda bi bilo eventualno postojanje različitih stepena i oblika regionalne autonomije i lokalne samouprave u njima samima. Jugoslavija bi mogla zadržati konfederalni oblik, ali bitno drugačiji od onoga koji je propisao Ustav iz 1974. godine." Ovo je izlaganje gospodina Vojislava Šešelja na tribini Filozofskog fakulteta. Još nešto, gospodin Šešelj je napisao, u njegovom stilu jedno, pisanije, koje se zove Pledoaje za demokratski ustav;on je u tom navodnom pledoajeu napravio reviziju Ustava Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca iz 1921. godine, reviziju Ustava SFRJ iz 1974. godine i Ustava Srbije iz 1974. godine. U tim revizijama nema ni "a" od autonomije.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Ja se iskreno zahvaljujem ministru pravde Vladanu Batiću na velikim pohvalama koje je saopštio sa skupštinske govornice. Osvežio mi je sećanje na radove na koje sam ponosan u vreme kada on nije smeo ni pisnuti protiv komunizma, a ja sam prekrajao granice komunističke države i, naravno, zahvalan sam mu što je podsetio naciju da sam uvek bio protiv ikakve autonomije, i danas sam. Kada srpski radikali ovde budu raspolagali dvotrećinskom većinom ukinućemo sve autonomije. Jedna od naših glavnih kritika Socijalističke partije Srbije je bila što su u Ustavu 1990. godine uopšte zadržali pojam autonomne pokrajine, a što se tiče izmišljenih nacija, tu se potpuno sa mnom slaže i Vladan Batić, naravno da su Crnogorci i Muslimani izmišljene nacije. To nigde u svetu ne postoji, pa ne postoji ni ovde. To su komunisti stvorili i sa komunistima to odlazi na đubrište istorije, ali izmišljene nacije, a ne ljudi koje su oni veštački podvodili pod taj termin. Ti ljudi ostaju da žive, naša braća Srbi, Srbi iz Crne Gore, Srbi muslimanske veroispovesti, kao što imamo i braću katoličke veroispovesti, Bunjevce i Šokce itd.
Za reč se javio gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da ovaj istorijski čas vratim našem poslu. Mi smo sada, i nekoliko puta će se ponoviti slična situacija, u poziciji da praktično ona poslanička većina koja je u načelu izglasala ovaj zakon sada dolazi u neku vrstu političkog konflikta po pitanju pojedinih amandmana koji su predmet naše rasprave. Zapravo je ovim amandmanom na najbolji načindemantovana ona vrsta kritike sa kojom smo se mi suočavali prethodnih nekoliko dana kada se navodno ona podrška koja je proistekla iz izbornog obećanja i naše jasne namere da transformišemo društvo, pa samim tim i Vojvodinu, vezivala isključilo za taj prostor naše zemlje. Ne možemo prihvatiti ovaj amandman jer je jasno da na osnovu postojećeg Ustava i na osnovu naših jasnih političkih ambicija mi Srbiju danas posmatramo kao teritoriju koju čine dve autonomne pokrajine, AP Kosovo i Metohija i AP Vojvodina. Činjenica je da je ovaj zakon predložila Skupština AP Vojvodine, ali je takođe činjenica da zakone mogu predlagati birači, njih 15.000, Vlada, narodni poslanik, i mi smatramo da na osnovu veće slobode koja se u konkretnom slučaju u ovom trenutku može afirmisati i primeniti kroz prava data ovim zakonom na prostoru Vojvodine ne treba da dovodimo u pitanje onu vrstu političkih stavova koji se dovode fiksiranjem termina Vojvodine za ovaj zakon ili, na takav način, guranjem u stranu svega onoga što u ovom trenutku jeste veoma važan deo naše političke stvarnosti, a tiče se prostora Kosova i Metohije. Dakle, u nepristajanju na ovakvu vrstu amandmana ničim ne možemo osporiti onu vrstu političkih stavova koje smo iznosili braneći pozicije koje prepoznajemo u ovom zakonu. Što se tiče dobrog uređenja, neki su, znate, uređivali Hrtkovce, drugi su to gledali, pa su posle toga uređivali Knin, Prizren, Prištinu. Mislim da će se te stvari vremenom menjati, kako oni koji su se na takav način bavili urbanizmom budu postajali politička prošlost.
Pravo na repliku, gospodin Ivković, na izlaganje Vojislava Šešelja.
Dame i gospodo poslanici, poslanici Socijalističke partije Srbije su i te kako ponosni na ustavna rešenja iz 1990. godine i na statut AP Vojvodine izveden na bazi tog ustavnog rešenja. Upravo ona partija koju su drugi optuživali za nacionalizam je unela temeljnu rečenicu u taj Ustav - da je država Srbija država njenih građana - i time pokazala maksimalno razumevanje i poimanje prostora i naroda koji žive na prostorima Republike Srbije, u jednoj multinacionalnoj i multikonfesionalnoj sredini. Tim Ustavom je prekinuta tragedija uspostavljena 1974. godine, tragedija koja je Srbiju dovela u jedan nemoguć položaj da ona sredina koja je imala termin "užas", užasna, znači uža Srbija, konačno može normalno da funkcioniše sama svojoj teritoriji. Tim Ustavom je sprečeno ono ka čemu se sada ide. Tim Ustavom je sprečeno da pokrajina Vojvodina može da radi šta hoće, da Kosovo i Metohija može da radi šta hoće, a da Republika Srbija ne može ništa da radi bez saglasnosti skupština obe pokrajine. Prema tome, taj Ustav je i te kako stvorio vrednosti normalnog življenja u normalnoj republici, ravnopravno, kao i u ostalim republikama bivše Jugoslavije. Međutim, kada se govori o autonomiji Vojvodine, Socijalistička partija Srbije je imala i ima i danas apsolutno razumevanje za tradiciju tog prostora, za sve one specifičnosti koje taj prostor nosi. Upravo mi jesmo za autonomiju Vojvodine, ali za autonomiju Vojvodine u okviru celovite Srbije, autonomiju Vojvodine koja neće nositi separatizam, da se ne dogodi ono ka čemu koračamo, da se stvara autonomija Srba od Srba.
Za reč se javio narodni poslanik Zeldžo Hurić, predstavnik poslaničke grupe DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Pošto je bilo reči ovde o nekim izmišljenim nacijama, ja, kao pripadnik te "izmišljene nacije", mogu da kažem da znam samo da sam izmišljen kao čovek od strane Boga i voleo bih da me ljudi prvenstveno tako posmatraju. Što se tiče toga da li je "musliman" izmišljeno ili nije, možda jeste u jedno vreme sasvim pogrešno, ali, hvala Bogu, to je sada korigovano. Sve u svemu, ako i jesam izmišljen, ne bih želeo da zbog te svoje izmišljenosti i dalje doživljavam tragedije. Ja sam izmišljen da bih bio na opšte dobro svima, ljudima u državi u kojoj živim, pa i šire.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 27,protiv 131, uzdržan 31, nije glasalo 6, od 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Miloš Lukić inarodni poslanik Žarko Obradović. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gosti, član 1. ovog zakona ima dva stava. Prvi stav praktično je kršenje Ustava Republike Srbije, jer se kaže da se ovim zakonom određuju nadležnosti autonomne pokrajine, naročito u oblastima u kojima Republika uređuje sistem. Zna se da je to čisto ustavno pitanje i mislim da nema nimalo razloga da se na ovaj način prenose ustavna ovlašćenja i da se na taj način direktno krši Ustav. Međutim, mi smo svedoci da je praktično u načelu, juče, Ustav prekršen i da je izmenjen i, normalno, putem sredstava javnog informisanja dobili smo i prve čestitke i pretnje za one koji nisu glasali onako kako je bilo po volji predlagača. Stav 2. je praktično kršenje mnogobrojnih zakona koji uređuju pojedine oblasti. Ukoliko se želelo, možda je i moglo da se, izmenom pojedinih propisa, ova materija uredi na drugi način. Utisak sa jučerašnjeg i prekjučerašnjeg zasedanja je da i oni poslanici i predstavnici Vlade koji su praktično branili ovaj predlog nisu bili dovoljno ubedljivi i mislim da su više argumenata izneli protiv usvajanja ovog zakona u celini i protiv toga da on bude na ovaj način primenjen. Imamo, praktično, više pitanja koja se otvaraju donošenjem ovog zakona, a to je - kako će ovaj zakon delovati na one ljude koji žive van teritorije AP Vojvodine, kako će se ovi propisi primenjivati?Praktično, imamo situaciju da će AP Vojvodina moći da izmeni ove propise tako da građani u ostalom delu Srbije ostaju u neravnopravnom položaju. Postavlja se još jedno pitanje - šta će se desiti onog momenta kada savezni organi preko svojih inspekcijskih službi, policije i slično, pokušaju da neke ingerencije i neka ovlašćenja, koja savezna država i Republika Srbija imaju, sprovedu na terenu - tako ćemo dobiti sigurno reakcije u smislu da su ugrožena ljudska prava i slobode. Zatim, to će biti vrlo lako preneto i na teren ugroženosti nacionalnih manjina, tražiće se internacionalizacija problema itd. Iz ovih razloga predlažem da se član 1. briše. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, podnosilac amandmana na član 1.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, gospodine ministre, poštovani predstavnici Udruženja za kidnapovana i nestala lica na Kosovu i Metohiji, poslanička grupa SPS-a je predložila da se ovaj član zakona briše, jer je nadležnost autonomne pokrajine utvrđena Ustavom i ne može se menjati zakonom. Da podsetim neke koji to ne znaju ili ne žele da znaju - Ustav Republike Srbije u članu 109. govori o nadležnostima pokrajine. Ja ću ovde citirati samo stav 3. člana 109, u kome se kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, donosi odluke i opšte akte, u skladu sa Ustavom i zakonom, kojima uređuje pojedina pitanja od interesa za građane u autonomnoj pokrajini u oblastima: kulture; obrazovanja; službene upotrebe jezika i pisma narodnosti; javnog obaveštavanja; zdravstvene i socijalne zaštite; društvene brige o deci; zaštite i unapređenja životne sredine; urbanizma, i u drugim oblastima utvrđenim zakonom". Još važniji za ovaj amandman jeste član 110. koji kaže:"Statut je najviši pravni akt autonomne pokrajine kojim se, na osnovu Ustava, utvrđuju nadležnosti autonomne pokrajine, izbor, organizacija i rad njenih organa i druga pitanja od interesa za autonomnu pokrajinu. Statut autonomne pokrajine donosi njena skupština, uz prethodnu saglasnost Narodne skupštine." Poštovane kolege poslanici, ovo je statut autonomne pokrajine. Trebalo je da dobijemo ovaj statut sa nadležnostima koje je skupština autonomne pokrajine usvojila. Trebalo je da donesemo odluku, kao što je učinjeno 1991. godine, o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta Autonomne Pokrajine Vojvodine, a potom je Skupština Vojvodine trebalo taj statut da usvoji, kao što je i učinjeno. Tek posle toga trebalo je da se pojedinačnim republičkim zakonima, kojima se uređuju pojedine oblasti, kao što je kultura,obrazovanje, društvena briga o deci, izvrši i poveravanje poslova iz zakonodavne nadležnosti. Ja sam u članu 109. Ustava Republike Srbije pročitao osam nadležnosti. U ovom zakonu, koji smo mi dobili i o kome razgovaramo, ima 24 nadležnosti, što samo po sebi dovoljno govori koliko je to u skladu sa Ustavom. Poslanička grupa je iz svih ovih razloga predložila da se ovaj član briše, jer nadležnost autonomne pokrajine je utvrđena Ustavom i ne može se menjati zakonom, pogotovo ovakvim zakonom, zakonom svaštarom. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo poslanici, poslanik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, gospodin Žarko Obradović je predložio da se briše član 1. Možda bi bilo zanimljivo da se ovde naglas pročita stav 1.člana 1. koji kaže: "Ovim zakonom bliže se određuju nadležnosti autonomne pokrajine, naročito u oblastima u kojima Republika uređuje sistem". Koje su to oblasti u kojima Republika na celoj svojoj teritoriji ne uređuje sistem? Valjda republika jedino i jeste republika zato što sama na svojoj teritoriji uređuje sistem. Sveti Petar treba da uredi sistem? Ko? Prema tome, samo zbog ovog stava koji kaže "naročito u oblastima u kojima Republika uređuje sistem", naravno da će Republika da uređuje sistem na celoj svojoj teritoriji. Druga je stvar što će za pojedine delove tog sistema nadležnost prenositi na niže nivoe upravljanja. Autonomna pokrajina ne može biti ravnopravan nivo upravljanja, nego niži nivo upravljanja. Tu je suština zahteva da se briše član 1. Molim vas, uređivanje autonomije na teritoriji Republike zaista je jedan dinamičan sistem. Taj dinamičan sistem tokom vremena verovatno ide i ka različitim rešenjima. Jasno je da se na kraju tih različitih rešenja nalaze ekstremi - unitarizam ili separatizam. Koliko se približava jednom ili drugom ekstremu, direktno zavisi od nosilaca političke moći u tom trenutku dinamičkog razvoja položaja autonomne pokrajine na teritoriji jedne države. O tome koliko je remetilački faktor, u političkom smislu, danas pokrajinska skupština, najbolje govori njen predsednik, koji je ovde sedeo juče, a danas proglašava pola ove sale fašistima. Po tom predsedniku, gospodinu Čanku, 117 poslanika u ovoj sali su fašisti. Evo njegove izjave danas u novinama. Znači, 119 su dobri, a 117 su fašisti. Šta je on? Zašto nosi onaj šal? Šta mu taj predstavlja? Čovek njegovu snagu oseća taman pola metra od njega. Prema tome, mi smo ovde u obavezi, u interesu svih građana Srbije, a naročito u interesu građana Vojvodine, da nas razumeju, da mi razumemo tradiciju tog prostora, njihove specifičnosti, da sigurno Vojvodina treba da ima autonomiju, ali autonomiju koja je deo sistema, a sistem je Republika. Republika uređuje sistem na celoj svojoj teritoriji, a prenosi i daje prava i nadležnosti koja ne remete sistem. Ako se dogodi ono što se događa ovde, da se nadzor i kontrola nad primenom republičkih zakona prenose na Vojvodinu, onda ste joj dali suverenitet. Mislim da nosimo jednu ogromnu odgovornost prema svim građanima Srbije i da svako od nas dobro treba da razmisli o stranačkoj poslušnosti, kao što su novopečeni autonomaši iz Čačka imali podelu juče između sebe. Hvala lepo.
Reč ima gospodin Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je napravljena jedna veštačka dilema. Članom 108. stav 2. Ustava Republike Srbije i članom 1. stav 2. Statuta AP Vojvodine propisano je da građani u autonomnoj pokrajini samostalno ostvaruju prava i ispunjavaju dužnosti utvrđene Ustavom i zakonom. U daljoj razradi ove odredbe, u Ustavu u članu 109. nabrajaju se poslovi od naročitog interesa za građane u AP Vojvodini, koje ona vrši preko svojih organa. Konkretizovanje nadležnosti nabrojanih u članu 109. Ustava, odnosno u poglavlju Statuta koji se bavi pitanjem nadležnosti AP Vojvodine, prepušteno je republičkim zakonima. Tako je to bilo. Međutim, u većini zakona donetih od vremena stupanja na snagu Ustava iz 1990. godine, to konkretizovanje ili uopšte nije učinjeno ili je učinjeno krajnje restriktivno, tako da su te nadležnosti formulisane do neke mere koja je manje-više simbolična. Time je upravo status AP Vojvodine i uopšte autonomne pokrajine sveden na puku proklamaciju. To se upravo ovim predlogom zakona ispravlja.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS će podržati amandman da se briše prvi član ovog zakonskog projekta. Moram ovde da istaknem da odbacujemo apsolutno obrazloženje koje je podneo Branislav Ivković, jer takvo obrazloženje može podneti samo onaj koji nema pojma o političkoj teoriji. Ovde je Branislav Ivković rekao da su unitarizam i separatizam dva ekstrema. On bi već pao na ispitu na prvoj godini svakog fakulteta društvenih nauka. Svi veliki demokratski projekti baziraju se na supstratu unitarne države. Potpuni demokratski projekat može da se ostvari samo u unitarnoj državi, jer samo unitarna država do kraja sprovodi princip jedan čovek jedan glas. Sve drugo je redukovanje demokratije u prilog nekim drugim ciljevima. Tamo gde se uspostavljaju kolektivna prava određenih društvenih grupa redukuje se osnovni demokratski koncept. Dolazimo u situaciju koju danas imamo u Saveznoj Republici Jugoslaviji - da jedan državljanin Crne Gore vredi kao 17 državljana Republike Srbije. Ako neko tvrdi da je to demokratija, on nema pojma šta je demokratija. Federalizam u ovom slučaju redukuje demokratiju, da bi neke druge interese realizovao. U ovom slučaju, kada se uvode autonomije, redukuje se demokratija, jer postoje neki drugi politički interesi o kojima razmišlja i kojima pokušava da udovolji onaj ko piše ustavni tekst. Prema tome, unitarizam nikakve veze nema, ni kao antipod, sa separatizmom. Unitarizam jača državu, na njemu se izgrađuje demokratija u potpunom konceptu. Separatizam rastura državu, a onaj ko rastura državu rastura i demokratiju, jer je demokratija moguća samo u okviru države. Demokratije nema van države. Što je država čvršća, tu postoji šansa da je u njoj demokratija potpunija. Tamo gde se bilo kakvo odstupanje pravi od principa jedan čovek jedan glas, tamo se redukuje demokratija, ali treba sesti, nešto pročitati, nešto naučiti, ali ne lupetati ono što čoveku padne na pamet.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branislav Ivković.
Zanimljivo je uvek slušati ljude jakih reči i moćnog glasa i stasa. Verovatno, ne uvek baš i dalekih dometa. Želim da kažem da me uopšte ne pogađa činjenica da nisam dobar iz društvenih predmeta, zato i jesam završio Tehnički fakultet i mnogo sam na tom tehničkom fakultetu bio sretan kada sam se otarasio takvih stvari kao što su sociologija, politički sistem, a bavio se onim što se realno stvara. Međutim, moram da kažem sledeće: na tom tehničkom fakultetu mnogo sam se bavio teorijom sistema informacija, upravljanjem projektima u građevinarstvu. Prva stvar koju pričam svojim studentima je - najveća opasnost jednog sistema je višak informacija. Svaka informacija mora biti pravovremena, mora biti dovoljna i mora biti razumljiva. Da bi neko upravljao sistemom, on mora da ima pravovremene informacije, dovoljne za njegov nivo upravljanja i razumljive njemu samom. U prevelikoj centralizaciji toga nema. U prevelikoj centralizaciji javlja se najveća opasnost za dobar "desižn mejking" (decision making), dobar proces donošenja odluke, a to je dovoljno informacija, pravovremenih i razumljivih. Javlja se višak informacija. Upravo zato, prevelika centralizacija, unitarizam u suštini koji ide ka totalnoj centralizaciji i odlučivanju na jednom mestu, nije dobra. Taj sistem se raspada. Zato treba uvek da se zalažemo za razvoj odgovarajućih podsistema i davanje i prenošenje nadležnosti i vlasti na određene podsisteme, ali u okviru unapred utvrđenog koordinacionog sistema. Naravno, društvenjaci te stvari ne razumeju, teže je sa njima govoriti. Samo da kažem iz te oblasti, građanska država, čista građanska država je u suprotnosti sa autonomijom, jer teritorijalna autonomija u suštini iskazuje opredeljenje za davanje većih prava pojedinim grupama građana koji žive u okviru te teritorijalne autonomije. Mi, socijalisti, upravo zbog poštovanja specifičnosti tradicija prostora Vojvodine opredeljujemo se za teritorijalnu autonomiju, svesni toga da određena grupa građana teritorije Republike Srbije dobija određena veća prava i da to nije onaj princip čiste građanske države. Mi se zato opredeljujemo sa ograničenjem, a to je da uvek dominantno bude rešenje za Republiku Srbiju, optimalno rešenje, a u okviru njega da se traži ravnomeran razvoj tih njenih delova. Hvala lepo. (Poslanik Šešelj, s mesta: Replika.)
Ne možete, vi ste izazvali repliku. Žao mi je. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 62, protiv 87, uzdržano 18, nije glasalo 20, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, još nisu sanirane posledice razbijanja SRJ, a isto tako razbijanja Republike Srbije. Iz samog predloga možete videti od čega polazi predlagač, od kojih to navodno sitnica i malih nadležnosti želi da preuzme vlast od Republike Srbije. Ne treba zaboraviti izjave čelnika novih autonomaša koji su nedavno rekli da hoće da Vojvodina bude republika. Oni su nedavno govorili da im treba zakonodavna, sudska i izvršna vlast. Da nisu takve izjave davali, da se nisu zalagali za državu u državi, mogao bi im neko eventualno nešto i poverovati. Zamislite od čega polaze, kažu - dajte nam, poverite nam sada poslove biranja i imenovanja sudskih tumača. Šta vam to znači? Sutra ćete nam reći - dajte nam pravo, donećemo zakon po kome ćemo da biramo i sudije. Zašto bi Vojvodina trebalo da bude izuzetak u odnosu na ostale krajeve? Ovde se, dame i gospodo narodni poslanici, radi o čistom prikrivenom, i po Srbiju veoma opasnom, separatizmu. U nizu aktivnosti koje je predložila i pokrenula Liga socijaldemokrata Vojvodine sa svojim predsednikom Nenadom Čankom, koji je istovremeno i predsednik Skupštine Vojvodine, ovaj predlog zakona ima čisto separatistički značaj. Naime, ovde se u predlogu zakona proširuje navodno samouprava, koja vodi otcepljenju, a postoji i nedavna izjava Nenada Čanka koji je rekao da bi sedam velikih vojvođanskih opština: Kikinda, Zrenjanin, Subotica, Sombor, Sremska Mitrovica, Vršac i Pančevo trebalo da dobiju status gradova koji bi im omogućio da postanu samostalne i bogate oblasti. Dame i gospodo, ko je u ovoj državi Srbiji dao pravo nekome da oduzme pravo na mišljenje da bude bogato i Užice, Valjevo, Čačak, Surdulica, Niš i drugi krajevi, ko je dao to pravo nekome da zabrani da građani Srbije i misle o tome. Sećamo se mi dobro onih autonomaša koji su bili država u državi. Zamislite samo, da vam spomenem jedan primer, kada je ubijen turski ambasador u Beogradu, bez pokrajinskog sekretara za unutrašnje poslove, republički sekretar za unutrašnje poslove nije mogao da pošalje inspektora da vodi istragu da bi se nepoznati izvršilac otkrio. Kada kažu - gde su i čije su to pare, gde su to i čiji su naši novci, bolje je da budu novci beogradski nego novosadski. Zamislite, južni Banat - moraće 200 km da se odlazi do Novog Sada iz Bele Crkve; zamislite da je za vreme vladavine po Ustavu iz 1974. godine, učenik koji je završio gimnaziju u Pančevu morao da polaže pet diferencijalnih ispita jer je takav bio sistem školstva u Vojvodini, a da oni iz Valjeva, iz Požarevca, iz Jagodine te probleme nisu imali. Pet difrencijalnih ispita je učenik gimnazije iz Pančeva morao da polaže na Fakultetu političkih nauka, a onaj iz Splita polagao je samo jedan diferencijalni ispit. Čemu ovo vodi? Građani Vojvodine, a posebno bih želeo da se osvrnem na građane iz južnog Banata, više žele doći u pozorište beogradsko, nego novosadsko. Više vole doći na koncert u Sava centar, nego da idu u Spens. Ne daj bože da idu u bolnicu, bolje da idu u Klinički centar i na klinike u Beogradu, nego da idu 100 km, u Novi Sad. Čemu ovo vodi. Igra je veoma opasna. Ja se sećam da su separatisti iz Hrvatske i Slovenije dolazili na tajna mesta i sastajali se na Fruškoj gori sa bivšim autonomašima... (Predsednik: Vreme, vreme.) ... kako treba razbiti Republiku Srbiju i kako treba razbiti SRJ. Nema nijednog opravdanog razloga da bi se ovi veoma važni državni poslovi poverili nekome. To bi vam značilo kao da detetu date žilet, ništa drugo, ili da mu date litar benzina i šibicu. Znači, to je rizik. A juče sam gledao moje Užičane kako glasaju za otcepljenje Vojvodine. Ne znam kako će ovo prihvatiti Užičani, a bilo je poslanika koji su glasali da se Vojvodina otcepi od Republike Srbije. Mišljenja sam da je ovo očigledna prevara i jedan način kako da se na prikriven put izađe i dođe do države.
Gospodine Jojiću, sedmi minut. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika Petra Jojića, koji nastupa ispred SRS, treba prihvatiti već u startu da bi se izbeglo suprotstavljanje ovog zakonskog projekta aktuelnom Ustavu Srbije. U članu 72. Ustava Republike Srbije precizirane su osnovne nadležnosti Republike Srbije, šta Republika Srbija preko svojih organa i institucija uređuje i obezbeđuje. U članu 109. Ustava Srbije precizirano je koje su nadležnosti autonomnih pokrajina, koje autonomne pokrajine realizuju preko svojih organa. Nigde ovde u članu 109. Ustava nema mogućnosti za izmene člana 72. i za davanje nadležnosti autonomnoj pokrajini. Međutim, u članu 109. u pretposlednjem stavu se kaže da Republika Srbija može zakonom poveriti autonomnoj pokrajini vršenje pojedinih poslova iz okvira svojih prava i dužnosti i preneti joj sredstva za te poslove. Dakle, bilo je moguće doneti zakon kojim bi Republika Srbija poverila autonomnoj pokrajini sasvim konkretne poslove, ne nadležnosti, nadležnosti ostaju u Republici Srbiji, ali poslove iz tih nadležnosti, da ne bi Republika Srbija duplirala svoju birokratiju ili ako bi procenila da se to preko pokrajinskih organa lakše može obaviti, pa da se ti poslovi povere pokrajinskim organima. To je suština ustavne odredbe. Vi ovde direktno donosite nešto što je protivustavno. I na kraju, za one koji su možda suviše ozbiljno shvatili Branislava Ivkovića: znate, može čovek nešto da ne zna, ali kada ne zna, onda treba da sedne, a ne da se hvali kako nije želeo da čita knjige iz te oblasti. Ne da se hvali svojim znanjem.
Molim vas, gospodine Šešelj, to nije tema...
Kada neko za ovom govornicom kaže da su isto unitarizam i centralizam, to je identično kao kada bi vas neko ubeđivao da su auspuh i akumulator ista stvar. Tako vam je isto kada Branislav Ivković kaže da su centralizam i unitarizam ista stvar. Ja nemam vremena i strpljenja da vam svaki dan držim politička predavanja, sami nešto naučite. Ko ne nauči, kako sme da se javi za reč i da izađe za govornicu?
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 87, uzdržanih 16, nije glasalo 22, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Teodora Vlahović i Kermeci Karolj. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Molim predstavnika predlagača, ako želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje amandman. Za 27, protiv 108, uzdržanih 15, nije glasalo 27, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Novica Đurašković. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Novica Đurašković.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 1. stav 2. Predloga zakona stoji da se ovim zakonom uređuju i određena pitanja koja se odnose na osnivanje, organizaciju i rad organizacionih jedinica republičkih fondova i zavoda na teritoriji autonomne pokrajine. Ako autonomna pokrajina ima pravo da osniva, onda treba i precizirati šta to osniva, i ja predlažem da se u članu 1. stav 2. iza reči: "organizaciju i rad", dodaju reči: "pokrajinskih fondova i zavoda", a ostaju i dalje oni kao organizacione jedinice republičkih zavoda i fondova. Ništa se ne menja, to je čisto jedna tehnička ispravka. Ukazao bih samo na jedno - ako se pokrajini poverava osnivanje, onda, po meni, treba precizirati i šta to osniva pokrajina. Ukazao bih samo na još jednu činjenicu - u novogodišnjem obraćanju predsednik SRJ Vojislav Koštunica je rekao da Vojvodini želi da bude onoliko bogata koliko je priroda dala. Zaboravio je, izgleda, da u Vojvodini žive ljudi, da u Vojvodini žive Vojvođani, i da sama priroda nije dovoljna i da prirodni resursi nisu dovoljni, ako se njima ne upravlja i ako njima ne upravljaju ljudi koji su direktno zainteresovani za one mogućnosti koje im ta priroda pruža. Mislim da bismo ovakvom jednom ispravkom stavili do znanja svim građanima da su i građani Vojvodine sposobni da osnuju, da upravljaju i organizuju rad svojih zavoda, svojih fondova, kao organizacionih jedinica republičkih zavoda i fondova. Poslednjih dana slušao sam puno o tome kako sam autonomaš i separatista - samim ovim amandmanom mislim da to demantujem, jer hoću da pokrajinski fondovi, pokrajinski zavodi budu organizacione jedinice republičkih zavoda i fondova, a ne posebne države, nego samo jedne autonomne pokrajine, u okviru Republike Srbije. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 20, protiv 116, uzdržanih 17, nije glasalo 30, od ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miloš Lukić.
Amandmanom na član 2. predloženog zakona predložio sam brisanje ovog člana. Ovo sam učinio iz dva razloga - prvi razlog je što ovaj član sam po sebi ne govori ništa. Zapravo, to je jedna prostoproširena rečenica, koja kaže da se ovim zakonom uređuju određena pitanja koja se odnose na osnivanje, organizaciju i rad organizacionih jedinica republičkih fondova, zavoda itd, odnosno da autonomna pokrajina, u skladu sa statutom, propisima uređuje pojedina pitanja od interesa za njene građane, kao i način njihovog ostvarivanja, a posebno nadležnosti organa i obrazovanje organizacija i ustanova i obezbeđivanje njihovog funkcionisanja, u skladu sa Ustavom i zakonom. Sve to što je napisano zapravo ništa ne znači, s obzirom da Statut Vojvodine nije promenjen, da propisi o kojima je reč nisu promenjeni. Znači, ova rečenica je sa tog jezičkog i sa čisto formalno-pravnog stanovišta suvišna. Međutim, suština je izgleda u nečemu drugome - suština je u tome da se ipak ovim članom, kao i celim zakonom, želi da se građanima Vojvodine u ovom momentu daju neka prava, koja ostali građani Srbije nemaju. Postavlja se logično pitanje - zašto nismo sačekali da se prvo donese Ustav i da se ovo pitanje kroz decentralizaciju republičke vlasti uredi, tako da bi istovremeno i ostale oblasti u državi Srbiji mogle ova svoja prava da uređuju, na način kako je to sada dozvoljeno građanima Vojvodine. Postavljam jedno logično pitanje - šta će se desiti ako u postupku donošenja Ustava dođemo do nekih rešenja koja neće biti u skladu sa ovim sadašnjim rešenjem? Tada ćemo imati mnogo problema da ubedimo organe i građane Vojvodine da se tada odreknu nekih, makar minimalnih, prava i da se ta prava ravnomerno podele svim građanima, bez obzira iz koje oblasti dolaze i bez obzira na koju oblast se to bude odnosilo. Moramo svi biti svesni da to u tom momentu neće biti moguće i da će to biti izvor vrlo velikih i vrlo oštrih sukoba. Predsednik Vlade je, braneći ovo zakonsko rešenje, rekao sledeće - treba ići oprezno i postupno, jer ovo je vrlo osetljiva materija. Mi se sigurno slažemo sa tim da treba ići postupno i treba ići oprezno, i da jeste ovo osetljiva materija, međutim, ipak bi to značilo zapravo da se ide postupno, da se prvo izmeni Ustav, da se izmene određeni sistemski zakoni, da se tek na toj osnovi, na jednoj zdravoj osnovi, krene u realizaciju jednog ovakvog poduhvata. Još jednom napominjem da smo juče bili svedoci toga da je ovde usvojen jedan zakon, koji sigurno već izaziva u javnosti određene komentare, i sigurno da ova skupština nije dobila na popularnosti, a naročito onaj deo koji je glasao za ovaj zakon. Po mom mišljenju, ovo ipak liči na stvaranje države u državi, malo pomalo, prenošenjem nadležnosti države. Mislim da se nikada nije desilo, a vi ćete me ispraviti ako nisam u pravu, da ste neka prava kojih ste se odrekli sutradan uspeli da povratite. Ovde se stvarno neprestano prepliću ta pitanja - šta je autonomija i šta je decentralizacija. U ovom konkretnom slučaju radi se o tipičnom primeru za decentralizaciju, za prenošenje onih ovlašćenja koja su državna i koja se odnose na rad određenih službi i organa. Znači, ta dva termina smo pomešali. Često se upoređujemo sa zapadnim zemljama, kažemo da kod njih postoje oblasti koje su autonomne itd., međutim, moramo stalno biti svesni i imati na umu to u kojim mi okolnostima živimo, koji je standard naših građana, kako rade firme u pojedinim oblastima naše države i da li imamo tu materijalnu osnovu za sprovođenje jedne ovakve decentralizacije. Što se tiče onih koji ne znaju Poslovnik, izvinjavam se, ali u okviru ovih pet minuta toliko. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu. Izvolite, ima reč Zeldžo Hurić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je prvi amandman iz čitavog seta amandmana poslanika Stranke srpskog jedinstva. Svi su u istovetnom tekstu. Dakle, stoji samo - na član, i - briše se. Što se tiče poslaničke grupe Reformista Vojvodine i Sandžačke demokratske partije, svi ti amandmani su neozbiljni, a u neku ruku i besmisleni, i mi ćemo protiv svih tih amandmana glasati. Dakle, ovaj moj nastup znači i intervenciju na sve ostale amandmane koji budu došli od strane ovih poslanika.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Borislav Pelević.
Poštovani građani Srbije, uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici nevladinih organizacija prisutnih u ovoj dvorani, niste me nimalo pogodili, gospodine poslaniče, vašom izjavom. Nisam od vas ni očekivao da ćete glasati za bilo koji amandman Stranke srpskog jedinstva. To je vaše pravo i to vaše pravo nas uopšte ne može poremetiti ni zbuniti. Mi smo podneli 32 amandmana. Većinom tih amandmana predlažemo brisanje pojedinih članova. Mi smo u načelnoj raspravi govorili da želimo da se izbriše čitav ovaj zakon o vraćanju nadležnosti Pokrajini Vojvodini, jer to nije zakon o vraćanju nadležnosti, već je to, u stvari, kamen temeljac za osnivanje nezavisne republike Vojvodine. Vi reformisti i vi iz Sandžaka, kako ga vi zovete, a mi ga zovemo Raška oblast, pošto je tamo nastala prva srpska država (a, kao što znate, sandžak je turski termin za tursku vojnu oblast; pošto ta oblast više nije pod turskom okupacijom, hvala Bogu, mi tu oblast zovemo Raška oblast; vi je zovite kako god hoćete i niko vam ne brani da je zovete kako hoćete i da živite tamo), živite tamo i budite lojalni građani Srbije i nikakvih problema nema. Ali, nemojte toliko da uzurpirate svoja prava, vi i vaše kolege, ne vi lično, ali vaše kolege iz one stranke SDA, ili kako se zove, koju vodi Suljo Ugljanin. Mnogi Srbi u Raškoj oblasti prodaju svoje stanove i kuće, jer više ne mogu da trpe zulum vašeg omiljenog političaraSulejmana Ugljanina. Pustite nas da se mi u Skupštini ponašamo onako kako to od nas zahtevaju naši birači, da glasamo protiv usvajanja ovog zakona, jer smatramo da on vodi ka zlu. Juče sam govorio,a evo i danas govorim da jednostavno predstavnici predlagača nisu tu. U stvari, tu je jedan, gospodin Kasa je tu, ali on sve ovo vreme samo rešava ukrštene reči, čita novine. Nije našao za shodno nijednom da izađe za govornicu i da pojasni ovaj zakon. Kako da mu verujemo kada on nastoji da se u Srbiji, na severu Bačke, ustanovi jedna mađarska regionalna samouprava. Ne smeta meni nikakva regionalna samouprava, ali nemojte da je zovemo etničkim imenima. Zašto - mađarska, zašto - muslimanska? Neka to bude regionalna samouprava svih građana koji tu žive, jer je sam naziv vrlo diskutabilan i vrlo indikativan, i sam naziv unosi strepnju u većinski srpski narod koji živi u Vojvodini i u Srbiji. Prema tome, ponavljamo svoj stav iz načelne rasprave - nećemo ovaj zakon podržati. Smatramo da on nije zakon koji vraća autonomiju Vojvodini, već da je to zakon koji vodi ka raspirivanju mržnje u Vojvodini među 26 etničkih zajednica i većinskim srpskim narodom, i smatramo da ne može doprineti smirivanju tenzija, da ne može doprineti uvođenju ravnopravnosti za sve građane i tolerancije među svim građanima koji žive na teritoriji Vojvodine. Zahvaljujem na pažnji.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 86, uzdržanih 17, nije glasalo 30, od 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uopšte uzevši ovaj zakon, kako je nazvan - omnibus, toliko je tendenciozan i perfidan da su poslanici SRS morali pročitati zaista pažljivo ovaj zakon i obratiti pažnju, ne samo na svaku rečenicu nego i na interpunkciju i svako slovo, jer na jedan vrlo perfidan način predlagač želi da kroz ovaj zakon preuzme nadležnosti koje pripadaju Republici Srbiji. Imajući u vidu moralne vrline predlagača, imali smo obavezu da zakon zaista dobro pretresemo. Parole koje je predlagač imao u predizbornoj kampanji 1997. godine, a i ranije, pa posle toga, takođe, govorile su u prilog ovome što sam do sada govorio, dakle o jednoj prevrtljivosti i perfidnosti. Naime, "čije su naše pare" i "čiji su naši buđelari" bile su samo reči koje je trebalo da obmanu građane Srbije, odnosno građane Vojvodine, koji bi, eventualno, želeći da žive bolje, dali poverenje takvim političkim partijama koje isključivo imaju lični interes i interes da se poluge vlasti presele iz Beograda u Vojvodinu. Od toga nikakve koristi ne bi imali građani ni u jednom gradu, dakle lokalna samouprava u prvom redu ne bi imala nikakve koristi, nego bi, pre svega, predlagač, zahvaljujući dobijenim glasovima, mogao da sprovodi titoističku politiku, jer se poziva i na Ustav iz 1974. godine, što potvrđuje i njegove krajnje namere. Dakle, u članu 2. se takođe pokušalo, sa ubacivanjem reči "nadležnost organa", da se preuzmu nadležnosti koje ne pripadaju Autonomnoj Pokrajini Vojvodini, niti joj mogu pripadati, jer tu nadležnost reguliše Ustav Republike Srbije u članu 110. stav 1, u kome govori da je Statut najviši pravni akt Autonomne Pokrajine Vojvodine kojim se, na osnovu Ustava, utvrđuje nadležnost autonomne pokrajine, izbor, organizacija i rad njenih organa. Ovde, u članu 2, govori se da nadležnost organa preuzima Autonomna Pokrajina Vojvodina, što će reći da jednom ovakvom rečenicom predlagač želi da preuzme nadležnosti koje ne pripadaju autonomnoj pokrajini, a što je i u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Ovo pitanje reguliše statut pokrajine i zbog toga se ovim zakonom ne može utvrđivati nadležnost, nego se mogu samo, odnosno isključivo, poveriti određeni poslovi koji su statutom predviđeni u autonomnoj pokrajini. Zbog toga predlažem da se u članu 2. reči "nadležnost organa" brišu i da se na taj način koliko - toliko, i ovim članom, a i ostalim članovima na koje poslanici Srpske radikalne stranke imaju amandmane, onemoguće separatističke težnje predlagača.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SRS, zamenika predsednika.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela 58 amandmana na ovaj predlog zakona. Najpre bih želeo da istaknem ovde jednu stalnu primedbu koju imamo na Zakonodavni odbor a to je da se Zakonodavni odbor upušta u ono što mu nije posao određen Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije. Zašto Zakonodavni odbor svaki put, izjašnjavajući se o amandmanima Srpske radikalne stranke, napiše u izveštaju da nije prihvatio amandmane SRS zato što se ne slažu sa koncepcijom zakona? Zar nije posao Zakonodavnog odbora da utvrdi da li su predlog zakona ili amandman u skladu sa Ustavom i sa pravnim sistemom? Zašto Zakonodavni odbor nije za onih 13 amandmana Vlade Republike Srbije, koje nije prihvatio predlagač zakona, zašto za njih nije rekao da nisu u skladu sa koncepcijom zakona i da ih ne prihvata? Ako je Skupština AP Vojvodine prihvatila 17 amandmana Vlade, znači 13 amandmana nisu u skladu sa koncepcijom zakona, otkud onda pravo Zakonodavnom odboru da za naše amandmane kaže da ih ne prihvata jer nisu u skladu sa koncepcijom zakona, a za amandmane Vlade ne kaže, iako je očigledno da nisu u skladu sa koncepcijom zakona, pošto se sa njima nije složio predlagač zakona. Zašto uvek diskriminacija prema amandmanima Srpske radikalne stranke? Šta bi bilo da je u Narodnu skupštinu Republike Srbije došao predlog zakona kojim Republika Srbija uređuje neka pitanja iz nadležnosti AP Vojvodine? Odmah bi sva pravnička javnost, a posebno Skupština Vojvodine, reagovala i rekla da su to nadležnosti autonomne pokrajine i da ne smemo da smanjujemo nadležnosti autonomne pokrajine koje su joj poverene Ustavom. Sada ćutite i čak većina glasa za predlog zakona kojim se, mimo utvrđenih nadležnosti autonomne pokrajine, utvrđuju nekakve nove nadležnosti. Na Ustav Republike Srbije je predsednik Vlade prvog dana ovde izvršio strašan napad (pročitajte stenografske beleške); jadna je država u kojoj predsednik Vlade izjavi da Ustav ne vredi i da ga ne treba poštovati. Onda, da bi se ta greška ispravila, posle dva dana jedan od njegovih predstavnika u ovoj skupštini izađe i kaže da Ustav moramo da poštujemo, kakav je da je. Takav jedan Ustav je jasno razgraničio nadležnosti. Ustavom su određene nadležnosti AP Vojvodine i za te nadležnosti ona donosi Statut koji ima prethodnu saglasnost Skupštine Srbije i koji mora da bude u skladu sa Ustavom. To proverava Ustavni sud Srbije, koga vi, naravno, ne želite da konstituišete. Zakon nema pravo da utvrdi nadležnost autonomne pokrajine, pa makar ga donela ovde jednoglasno Narodna skupština sa 250 poslanika. Ne može ni Narodna skupština Republike Srbije da povređuje Ustav Republike Srbije. Ne može da ga menja i ne može da ga ignoriše, ne može da ga ne poštuje. Naziv ovog zakona ne poštuje Ustav Republike Srbije. U Statutu Vojvodine može da piše - ovim statutom utvrđuju se nadležnosti autonomne pokrajine, i to je pravo autonomne pokrajine, a onda će neko ceniti da li je to u skladu sa Ustavom Srbije ili ne, ali u jednom zakonu koji donosi Skupština Srbije ne sme da se kaže da mi ovde utvrđujemo nadležnosti autonomne pokrajine. Mi uzurpiramo njihova prava. Onda poslušajte nas i ukinite autonomiju. Onda ćemo zakonima da određujemo šta sve u Vojvodini može da se radi, a šta ne može. Ne možete da pogazite Ustav zato što to vama odgovara i da ćutite. Jednog dana neko će da pogazi Ustav i vama to neće odgovarati, pa će da vam kaže - što si ćutao prošli put kada ti je odgovaralo. Mora da postoji neki princip po kome će narodni poslanici u Narodnoj skupštini da se ponašaju i da glasaju. Naš osnovni pricip, naša zakletva je Ustav Republike Srbije. Ne valja Ustav? Mi smo vam predlagali prošle godine da ga menjate. Imali ste tada dvotrećinsku većinu u ovoj skupštini da promenite Ustav i imali ste možda raspoloženje građana za jedan dobar referendum na kome biste promenili Ustav. Danas su se stvari promenile. Ustav se ne menja pojedinačno, parcijalnim predlozima koji će u Narodnoj skupštini Republike Srbije da budu donošeni trgovinom. I, odlučite jednom konačno da li je DOS pobedio u Vojvodini zato što je Čanak bio u DOS-u ili je Čanak pobedio u Vojvodini zato što je bio u DOS-u. Da li su u Vojvodini građani Srbije glasali za Čanka ili za DOS?
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 87, udržanih 15, nije glasalo 28, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Predloženo rešenje u članu 3. ovog zakona nije dobro i ono nije dobro iz najmanje dva razloga. Prvi je taj što se predloženim rešenjem jednostavno dupliraju organi koji se finansiraju iz budžeta. Potpuno je svejedno narodu u Sremu, Banatu i Bačkoj da li mu je na grbači državna adminstracija iz Beograda ili mu je na grbači neka autonomaška administracija iz Novog Sada. Šta je najgore u ovom rešenju? To što praktično mi tovarimo dve administracije na grbaču tog naroda. Ovim zakonskim rešenjem se dupliraju organi koje taj narod finansira iz budžeta i to je sasvim očito. Čak i u Deklaraciji koju je 7. marta 2001. godine donela vojvođanska skupština, jasno se kaže da će Vojvodina uvesti svoje takse itd. Ne mislite valjda da će Đelić da se odrekne svojih taksi, svojih fiskalnih prihoda? Drugi razlog zašto ovaj član treba menjati (a još bi bilo bolje kada budemo glasali o zakonu u celini da uopšte i ne izglasamo ovaj zakon) pre svega ima nacionalno-istorijsku dimenziju. Prihvatanjem ovog zakona mi bismo praktično udarili temelje za početak, napominjem, autonomije, zatim nove republike, a u drugoj fazi potpuno samostalne države na delu sadašnje državne teritorije. To nam je otvoreno rekao pre dva dana narodni poslanik, član Čankove Lige. Čovek je otvoreno sa ove skupštinske govornice rekao - nama je politički cilj republika Vojvodina, u prvoj fazi. Pitam se, zar nam istorijsko iskustvo iz bliske prošlosti, sve ovo što nam se dešavalo zadnjih 10 ili 12 godina, nije dovoljno da znamo da će do toga doći u Vojvodini, sasvim izvesno? Sada želim da postavim pitanje vama, poslanicima DOS-a, koji ste podržali ovaj zakon juče, da li ste svesni istorijske odgovornosti ukoliko svojim glasovima omogućite usvajanje ovakvog jednog zakona? Kada kažem "istorijska odgovornost", tu ne mislim na neku vašu kolektivnu odgovornost, već pre svega mislim apsolutno na vašu ličnu odgovornost. Vi nećete, sasvim sigurno, moći da se amnestirate, kada dođe do onoga što će sasvim izvesno doći, time što ćete reći - to je bio partijski stav, nismo znali da će to eskalirati u tom pravcu, bili smo u zabludi itd. Ne, poštovane kolege i poštovani narodni poslanici, vaša odgovornost je lična. Ja vas na to upozoravam. U ovom domu i treba da se razlikujemo u mišljenjima po mnogim pitanjima. Zato i postoji parlamentarna debata. Na kraju krajeva, i programi naših partija se razlikuju. Mi možemo ovde da se razlikujemo po tome kako treba urediti fiskalnu sferu, kako treba urediti socijalno zakonodavstvo, pa čak možemo da se razlikujemo i po tome šta mislimo o zakonu o brakovima homoseksualaca itd. I treba da se razlikujemo, svađamo i debatujemo. To je valjda neosporno. Međutim, vas iz DOS-a, koji ste podržali ovaj zakon, konkretno pitam dve stvari - da li treba da se razlikujemo kada je nacionalno - državni interes u pitanju i da li zarad sitnih političkih interesa, tipa, na primer, podrške 18 autonomaških poslaničkih glasova Vladi Republike Srbije, treba da poništimo, otprilike, 200 godina srpske istorije? Nenad Čanak je otvoreno rekao - mi smo Zoranu Đinđiću i Vladi obećali da ćemo im dati podršku kada se bude usvajao Zakon o radu, a zato je on nama obećao da će nam podariti ovaj zakon. Svi ste bili svedoci juče onog jadnog "batrganja" jedne od političkih opcija u Skupštini Republike Srbije, i to političke opcije na čijem čelu je četnički pukovnik. Zamislite, četnički pukovnik svojim glasovima, glasovima svojih poslanika, podržao je Čanka, Isakova, Kasu itd. Što je najgore, podržao je ustavno rešenje Josipa Broza Tita iz 1974. godine. Četnički pukovnik. Samo ne znam šta će narod Čačka i okoline reći na sve to. Hteo bih da vas zamolim još o nečemu da razmislite. Poštovani narodni poslanici DOS-a, trebalo bi da se setite ipak da ste potomci onih heroja iz Prvog i Drugog srpskog ustanka, Hercegovačkog ustanka, potomci ste onih heroja iz balkanskih i Prvog svetskog rata, koji su cementirali zajedničku srpsku državu. Pustite Čanka, Veselinova i Josipa Broza Tita, o ovome treba da razmislite. Zahvaljujem se.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka u ovom članu reaguje na grubu povredu Ustava Republike Srbije zato što se u ovom članu zakona kaže da će u ostvarivanju nadležnosti utvrđenih ovim zakonom autonomna pokrajina raditi to i to. Podsetio bih vas na član 110. stav 1. Ustava Republike Srbije koji kaže: "Statut je najviši pravni akt autonomne pokrajine kojim se, na osnovu Ustava, utvrđuju nadležnosti autonomne pokrajine ..." Ne treba vam ništa dalje govoriti. Kako možete da kažete da će ovim zakonom biti utvrđene nadležnosti autonomne pokrajine kada Ustav Republike Srbije kaže da je statut najviši pravni akt autonomne pokrajine i da se njime utvrđuju nadležnosti autonomne pokrajine. Narodna skupština Republike Srbije ne može da menja Ustav Republike Srbije. Nema to pravo, čak ni dvotrećinskom većinom. To je samo osnov za raspisivanje referenduma. Narodna skupština Republike Srbije nema prava da menja Statut Autonomne Pokrajine Vojvodine ili Autonomne Pokrajine Kosova i Metohije. To je pravo preneto Ustavom autonomnoj pokrajini, da sama donese statut, da statutom utvrdi svoje nadležnosti i da menja statut na osnovu pravila koja donese u Skupštini AP Vojvodine. Gde ćete širu autonomiju? Zašto predlagači ovog zakona nisu pristupili izmenama Statuta AP Vojvodine? Zašto nisu usvojili nov statut? Ionako nema Ustavnog suda Srbije i sada možete da pišete šta god hoćete. Srbija nema zaštitu više od pisara raznih predloga zakona od kojih nijedan nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Zašto da ponižavate narodne poslanike, recimo iz Požarevca ili iz Čačka, da svojim glasom odluče hoće li jednog dana, kada se Vojvodina otcepi, da im neko kaže - je li, bre, što si ti iz Čačka bio za to da se Vojvodina otcepi ili što si ti iz Požarevca bio za to ili što si ti iz Kragujevca bio za to? Zašto prebacujete istorijski greh na Narodnu skupštinu Republike Srbije? Ovo nije mesto gde se o tome rešava. Kada je Ustavom zamišljena autonomija Vojvodine, zamišljena je tako široko da AP Vojvodina ima direktnu ustavnu zaštitu. Ne može Skupština Srbije da je napadne, niti odlučuje o tome koja su njena prava. O tome koja su prava Autonomne Pokrajine odlučuju Ustav i Statut AP Vojvodine. Niko više, ni predsednik Vlade, ni Narodna skupština Republike Srbije. To je autonomija, ogromna, najšira moguća. Sami pišete statut. Što da vam mi pišemo ovde šta ćete vi da radite po Vojvodini. Što da mi odlučujemo da li ćete da pecate ribe samo na jednoj strani Dunava ili na obe, a Ävatate nas ovde na neko bućkalo, gde i nema mamca, nego se samo lupa po vodi i somovi se Ävataju na durdubak, što bi rekli ribolovci? Kakav je to odnos prema Narodnoj skupštini Republike Srbije? Nije ovo prćija. Ovo je najviši zakonodavni organ. Ne treba ga sazivati da se ponižava i ne treba ga sazivati da povređuje Ustav Republike Srbije. Bar je ovo mesto na kome Ustav Srbije ne treba povređivati, nego vi koji hoćete otcepljenje, vi koji hoćete republiku, pa otcepljenje, vi koji pišete ustav Vojvodine, sedite i napišite ga i pokušajte da ga sprovedete u život, vi koji hoćete sami da uređujete život u Vojvodini, vi što pitate gde su vaši novci - idite kod Kase Jožefa pa ga pitajte. On najbolje zna gde su vaši novci. On se napljačkao tih novaca.
Gospodine Nikoliću, izričem vam opomenu na osnovu člana 103. zato što ste se uvredljivo izrazili.
Meni je toliko drago što mogu da kažem istinu svakome u oči, da me vaše opomene uopšte ne plaše. Sve dok iza mene stoje dokazi, snaga argumenata i dok iza mene stoji ljubav i prema Vojvodini i prema Pirotu, ja ću za ovom govornicom govoriti ono što mi leži na srcu, a vi razmišljajte, gospođo, zašto me sprečavate uvek kada konkretno prozovem nekoga ko odlučuje o našoj sudbini?
Zato što isključivo poštujem Poslovnik, a po njemu je zabranjeno iznositi uvredljive izraze i činjenice iz privatnog života. Vi to znate i uvek to kršite. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima predsednik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva, narodni poslanik Borislav Pelević.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je sasvim jasno zbog čega predlagači nisu pristupili reviziji Statuta AP Vojvodine. Nisu pristupili reviziji Statuta upravo zato što pripremaju nacrt ustava republike Vojvodine, jer 14 stranaka i nevladinih organizacija iz Vojvodine već rade na pripremi nacrta ustava Vojvodine. Ustav je osnovni akt republike, a ne pokrajine. Statut je osnovni akt pokrajine. Tako pada u vodu sva priča predlagača da se ovde radi isključivo o vraćanju nadležnosti AP Vojvodini. Prisutan je potpredsednik Vlade Srbije, gospodin Jožef Kasa, u ulozi jednog od predlagača pa neka izađe za govornicu i nek objasni zbog čega i njegova stranka priprema nacrt ustava Vojvodine i da li je za republiku Vojvodinu ili je za AP Vojvodinu. Zahvaljujem na pažnji.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 87, uzdržanih 20, nije glasalo 29, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li je podnosilac amandmana prisutan u sali? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 88, uzdržanih 18, nije glasalo 32, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Janković. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Da.) Narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, naš kolega Janković u ime poslaničke grupe SPS podneo je amandman, zato što smatramo da je potrebno na taj način otkloniti bilo kakvu mogućnost da se u tumačenju i sprovođenju ovog zakona pokrajinski organi tretiraju kao republički tj. državni organi. Naime, u ovom članu zakona je potpuno ostavljeno prazno i neuređeno pitanje međusobnog odnosa - u kakvom se odnosu nalaze republički organi i organi teritorijalne autonomije, organi lokalne samouprave, da li je reč o nadređenosti, podređenosti, supremaciji jednog u odnosu na drugog. Ovo govorim iz prostog razloga što smo mi socijalisti, govoreći juče o ovom zakonu u načelu, dokazali da su brojne odredbe ovog zakona u suprotnosti sa postojećim zakonom Republike Srbije, da nisu u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije, da ima i članova u kojima autonomna pokrajina daje saglasnost na poslove koji se nalaze u nadležnosti Republike, da nažalost ima i članova u kojima autonomna pokrajina apsolutno izlazi iz okvira svojih prava. Ne samo da preuzima ingerencije republičkih organa, nego i oblasti koje su u nadležnosti savezne države. Takođe smo juče rekli da zakon sadrži brojne članove kojima autonomna pokrajina preuzima nadležnosti koje nikako ne mogu njoj pripasti, kao što je pitanje upravnog nadzora i uopšte nadzora nad primenom republičkih zakona koji su obuhvaćeni ovim predlogom zakona. Naime, tada smo rekli da ovo pitanje upravnog nadzora pripada samo Republici, a nikako autonomnoj pokrajini. Takođe smo rekli da u ovom predlogu zakona ima članova kojima se ustanovljavaju novi organi koje Ustav ne poznaje, a pogotovo ne poznaje u delu nadležnosti autonomne pokrajine, jer on utvrđuje nadležnosti, kao i da je autonomna pokrajina utvrdila sebi kroz ovaj predlog zakona nadležnosti koje može da obavlja samo država, kao što su pojedina pitanja iz oblasti pravosudnog sistema. Iz svih ovih razloga, i drugih koje su naše kolege poslanici juče pomenuli, smatramo smo se da ovaj amandman treba usvojiti, jer on apsolutno uređuje i utvrđuje taj odnos između organa teritorijalne autonomije i državnih organa. Ne bismo želeli da pomislimo da je ovo namerno urađeno, ali možda, na osnovu onoga što smo čuli juče i danas od strane ljudi koji su govorili pozitivno o ovom zakonu, možda to i nije slučajno - da se namerno izostavljeno nekakvo određenje, da bi se u stvari u praksi sprovela, kao ono što smo mi socijalisti juče govorili, da se apsolutno želi ostvariti supremacija organa teritorijalne autonomije u odnosu na republičke organe. Iz tog razloga smatram da ovaj amandman treba usvojiti. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
SRS je protiv autonomije i ovom tvrdnjom demantujem tvrdnju predsednika Vlade koji je je rekao da ni jedna ozbiljna politička stranka nije protiv autonomije. Upućujem ga na to da se ozbiljnost političke stranke meri brojem glasova osvojenim na izborima, kao i da bi svaka parlamentarna politička stranka morala da bude od strane državnih organa nazivana ozbiljnom političkom strankom. To je jedan osnov kojim se rukovodimo kada diskutujemo o Predlogu zakona. Ovo je jedini član, koliko se sećam, za koji smo mi predlagali brisanje. Nismo hteli da brisanjem svih članova ukažemo na to da nema mogućnosti u Ustavu Republike Srbije da se još dodatno pojedini poslovi povere AP Vojvodini. Zbog toga smo pokušali amandmanima da popravimo čitav Predlog zakona, tako da bude u skladu sa Ustavom i maksimum, maksimalni kapacitet autonomije koji po važećem Ustavu Republike Srbije i sada, može da dobije autonomna pokrajina (i Vojvodina i Kosovo i Metohija) bože zdravlja jednog dana da dobiju, pa čak i ovim predlogom zakona. Zašto smo baš za brisanje člana 4. Predloga zakona? Moram zbog javnosti da pročitam kako on glasi: "U ostvarivanju nadležnosti utvrđenih ovim zakonom pokrajinski organi ostvaruju saradnju sa republičkim organima i organima lokalne samouprave". Sada ću da vam pročitam član 71. stav 2. Ustava Republike Srbije: "Drugim organima i organizacijama u Republici Srbiji može se poveriti izvršavanje zakona i ostalih propisa i opštih akata iz okvira prava i dužnosti Republike Srbije, s tim što su republički organi odgovorni za njihovo izvršavanje". Za izvršavanje poverenih poslova nema saradnje između organa autonomne pokrajine, lokalne samouprave i Republike Srbije. Tu postoji hijerarhija. Republika Srbija je odgovorna, zbog toga će ona da vrši kontrolu i nadzor. Znate, saradnja podrazumeva dva ravnopravna partnera. Ako neko radi vaš posao koji ste mu poverili, pa vi ćete valjda da kontrolišete kako on to radi, a ne da sarađujete sa njim. Ovo je jedna od tih podvala. Pa valjda ste čuli kako je reagovao sinoć Nenad Čanak, alfa i omega DOS-a u Vojvodini, kada su ga pitali da prokomentariše to što je sa jednim glasom prednosti prošao zakon u načelu. Rekao je - mi pišemo ustav. Nemojte da nas za ovom govornicom obmanjujete, mada sam ubeđen da više niko neće izađi da pohvali ili da govori pozitivno o Predlogu zakona. Taj posao, taj teški posao ste juče obavili. Nemojte više da nas ubeđujete da ljudi koji ovo predlažu i koji iza ovoga stojezaslužuju naše poverenje, poverenje u smislu da će nam država ostati jedinstvena ako se oni budu pitali. Ako se oni koji su predložili ovaj zakon budu pitali, Srbija više neće izgledati kao danas. Ako oni budu insistirali na tome da ako mi ne donesemo ovaj zakon da će se drugim metodama rešavati, očekujte Solanu u Novom Sadu. A onda me interesuje ko će to od vas iz DOS-a da ide na te razgovore, ili da kažem - na te pregovore. Kako će to DOS sam sa sobom da pregovara. S jedne strane sedeće DOS - Čanak, Isakov, Kasa. S druge strane sedeće DOS - Koštunica, Đinđić, jer kada sa jednom državom razgovarate, ići će verovatno najviši državni organi. Molim vas da ozbiljno shvatite ovaj predlog zakona. Nije igračka, imaće strašne posledice, čak i za bezbednost građana u Republici Srbiji. Pretnja koju je Čanak izrekao može da ne bude shvaćena ozbiljno samo kod ljudi koji ovaj naš desetogodišnji, trnoviti put nisu prešli u Srbiji ili su bili maloletni. Za one koji su bili punoletni 1990. godine i koji su danas još uvek živi ovo je ponavljanje svega već viđenog, a onda je bolje da se učite na tuđim greškama, nego na svojim, to mnogo boli.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo Milan Janković. Za 55, protiv 100, uzdržana 24, nije glasalo 10, od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan iz niza amandmana koji je podnela poslanička grupa SSJ, kojim predlaže brisanje pojedinih članova. Da pojasnim jednom uvaženom kolegi poslaniku, koji je ovde izlazio i govorio da je to besmisleno i tako dalje, da nismo mogli kao poslanička grupa da popravljamo tekst zakona amandmanima ako se u načelu ne slažemo sa njim i ako je taj zakon protivustavan i nije u saglasnosti sa mnogim republičkim zakonima, kao što se ovde čulo, sa 24 republička zakona koji regulišu razne oblasti društvenog života u Republici Srbiji. Jedan od tih amandmana jeste i moj amandman na član 5. kojim sam predložio da se isti član briše, a radi se o zaštiti kulturnih dobara na teritoriji Republike Srbije, pa prema tome i na teritoriji Pokrajine Vojvodine. Kulturna dobra su od opšteg interesa za sve građane Srbije i mislim da mora na podjednak način biti regulisana njihova zaštita, bez obzira na kom delu teritorije Republike Srbije se nalaze. Takođe, postoji republički Zakon o zaštiti kulturnih dobara i on reguliše način, metod, osnivanje, inspekcije, nadzor nad zaštitom kulturnih dobara na teritoriji Republike Srbije. Međutim, mislim da je poenta u ovom zakonu i ovom članu sledeća - u ovom članu apostrofirao bih tačku 8) koja kaže da autonomnoj pokrajini treba da budu povereni poslovi da izdaje dozvole stranim državljanima za korišćenje arhivske građe i filmovane arhivske građe. Molim vas, gde to i u kojoj državi republika spušta nivo izdavanja dozvole za korišćenje arhivske i filmovane građe na niže organe? Ko će kontrolisati da se ta građa ne upotrebi u ne znam koje svrhe? Takođe, traži se da se imenuju članovi upravnih odbora, nadzornih i tako dalje, a posebno u tački 13. da se izdaju dozvole za premeštanje nepokretnog kulturnog dobra na teritoriji autonomne pokrajine na novu lokaciju. Ne daj bože da bude usvojen ustav republike Vojvodine, ko zna gde bi bila premeštana pojedina kulturna dobra od istorijskog značaja za srpski narod. Iz ovih i mnogih drugih razloga predlažem vam da ovaj amandman usvojite.
Reč ima narodni poslanik ... Osnov za repliku? [[Narodni poslanik Zeldžo Hurić sa mesta traži repliku.]] Možete da dobijete reč kao predsednik poslaničke grupe u okviru rasprave o amandmanima, ne postoji osnov za repliku. Hoćete reč kao predsednik poslaničke grupe? (Ne.) Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 48, protiv 98, uzdržana 24, nije glasalo 18, od ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a, podnela sam amandman na član 5. tačka 1) da se briše: "Pokrajinski zavod za zaštitu spomenika kulture u Novom Sadu, Arhiva Vojvodine u Novom Sadu, Biblioteke Matice srpske u Novom Sadu, Muzeja Vojvodine u Novom Sadu" i sve ostalo od tačke 2) do tačke 18) što bi bilo usklađeno sa predloženim promenama. U obrazloženju stoji da su navedene ustanove i u postojećem Zakonu o kulturi Republike Srbije izdvojene jer imaju veliki značaj za celu Republiku. Kroz njih se ostvaruju i zadovoljavaju interesi svih građana Srbije. One imaju multikulturni značaj na celokupnom kulturnom prostoru Republike Srbije. Ovde moram da kažem da sam prijatno bila iznenađena kada smo dobili izveštaj da je praktično i Vlada Republike Srbije podnela amandman delimično identičan mom gde predlaže da se iz ovoga izuzme samo Zavod za zaštitu spomenika kulture. Smatram da je Vlada Republike Srbije vrlo svesna da je ovaj amandman celishodan i da ga je trebalo upravo ovako predložiti kako sam ja to učinila, ali prosto, radi neke šminke, učinjeno je to samo delimično. Ja bih pokušala još malo sa više argumenata da vas ubedim da glasate za ovaj amandman. S obzirom da će za Pokrajinski zavod verovatno biti usvojeno, pošto je to amandman Vlade, htela bih da kažem da je status Arhive Vojvodine državno i nacionalno pitanje. On čuva građu iz istorije i kulture svih nacionalnih zajednica na svim jezicima koji su u službenoj upotrebi, ali i onim koji se u svakodnevnom životu upražnjavaju. Prikuplja i novu građu po najmodernijoj metodologiji rada koja ima značaj za sve nacionalne zajednice i građane na teritoriji Republike Srbije. Drugo, Biblioteka Matice srpske u Novom Sadu spada među najstarije i najstručnije kulturne institucije srpskog naroda i ona je, zajedno sa Maticom srpskom o kojoj postoji poseban zakon, oduvek izvršavala poslove iz oblasti bibliotekarstva i matične službe za ceo srpski narod, ali i za čuvanje knjiga svih nacionalnih zajednica u Vojvodini. To je dovoljan razlog da ona ima republički značaj, jer u protivnom bi samo parcijalno ostvarivala interese jednog regiona kakav je Vojvodina, na uštrb celog državnog kulturnog interesa. I poslednje, Muzej Vojvodine u Novom Sadu osnovan je 1847. godine; osnovao ga je Teodor Pavlović pod imenom "Srpska narodna zbirka". Dakle, očigledno da je Matica osnovala Vojvodinu, a ne obrnuto. U muzeju se čuva građa od praistorije do danas. On je ogledalo zajedničkog života svih naroda. Bilo bi veoma nelogično da on ima samo pokrajinski značaj, jer su tu eksponati najvećim delom vezani za život srpskog naroda i jednim delom vezani za život Mađara, Slovaka, Rumuna i Rusina. Mislim da bi bilo mnogo celishodnije da je predloženo da se i Muzej i Biblioteka vrate Matici. Ovo tek toliko, zbog svih onih koji se smatraju pozvanim da govore o kulturi u Vojvodini. Apelujem još jednom na sve poslanike da bar glasanjem za ovaj amandman korigujemo ono što bi bilo vrlo značajno za kulturu Republike Srbije. Hvala lepo.
Hvala lepo. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne želi.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 95, uzdržan 21, nije glasalo 16, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog koji se ogleda u članu 5. je nešto što je već odranije viđeno i nešto što je poznato, pogotovu nama koji živimo u Vojvodini. Ovaj član 5. je prepisan iz Statuta i Ustava koji je važio od 1974. godine u Vojvodini. U oblasti kulture identičan je sa onim što se dešavalo i što je pisalo 1974. godine u Statutu i u Ustavu Srbije. Zbog čega je i kakva je opasnost od usvajanja ovakvog člana, kako je predložio predlagač, Skupština Vojvodine - opasnost u oblasti kulture - svakom iole pametnom i pismenom ne treba mnogo objašnjavati. Priče i fraze, da unutar jednog naroda postoje različitosti u kulturi, da bi one bile osnov za stvaranje novog entiteta, to su priče koje su bazirane na Marksu, Engelsu, i koje je sprovodio Josip Broz, a njegovi pitomci sada nam serviraju tu priču. Postoji, gospodo, jedna integralna, nacionalna kultura jednoga naroda. Nijanse, razlike koje postoje samo omogućuju i obogaćuju kulturu tog naroda. Takva priča se pričala i kada se stvarala veštačka nacija, crnogorska, i kada se stvarao veštački narod, makedonski. Takva ista priča je pričana. Takva priča se pričala u Vojvodini 70-tih godina. Zanimljivo je da su tada na udaru bile kulturne institucije, koje su fundament postojanja i opstanka srpskog naroda u Vojvodini: Matica srpska, Srpsko narodno pozorište i Srpska čitaonica. Sada, sa ovim predlogom zakona, izvornim predlogom, želi se postići isti efekat. Šta se to želi - želi se u ime neke internacionalizacije izbrisati sve ono što je karakteristično i za srpsku, i za mađarsku, i za slovačku, i sve druge kulture svih onih naroda i narodnosti koji žive u Vojvodini. Nema mađarske parcijalne kulture u Vojvodini. Ona se ne razlikuje od kulture mađarskog naroda koji živi u matici. Ona je samo obogaćena nekim nijansama, i ništa drugo. Gospodo, ako ste pokazivali, kao predlagači, veliku brigu ne samo za većinski srpski narod, nego, kako vi tvrdite, za pripadnike nacionalnih manjina, što niste stavili u svoju nadležnost mađarsko pozorište u Novom Sadu, zašto niste stavili da njemu materijalno pomažete, da budete osnivači pozorišta, kako bi se razvijala kultura pripadnika tog mađarskog naroda koji živi u Vojvodini, što ne staviste da ste osnivači i materijalno podržavate biblioteke i čitaonice slovačke nacionalne manjine, rusinske nacionalne manjine, rumunske nacionalne manjine? Ne, cilj vam je srpski nacionalni interes da ugrozite, i nemojte da se krijete. Zašto sumnjam u to? Opravdano sumnjam zato što je sadašnji sastav Skupštine Vojvodine samo za nijansu različit od onog sastava koji je bio 1942. godine u Vojvodini - i tada je par Srba gurnuto u tu skupštinu, da bi imali masku da ona bude višenacionalna, kako bi tadašnji fašisti imali maskukako su oni demokrate. To je isto sadašnji sastav, i daje nam za pravo da sumnjamo u vaše dobre namere. Gospodo, s druge strane, nisu u većem broju prisutni oni koji su 1974. sprovodili Ustav, ali tu su njihovi potomci, njihovi naslednici, tu su im sinovi, zetovi. A, što se tiče obrazovne strukture - e, tu se ništa nije promenilo. Nepismeniju vladu i vlast u Vojvodini nismo imali od ove,na čelu Izvršnog veća Vojvodine, nije bio nepismeniji čovek i sa manje škole nego što je sada, čak ni posle 1945. godine. Zamislite kakva tragedija - čak nije pismeniji ni od onih što su završavali čuvene partizanske gimnazije. I tom čoveku, tim ljudima poveriti ovakva zakonska ovlašćenja, to niko ko iole zna i vodi računa o svima nama koji živimo u Vojvodini, neće dozvoliti. S druge strane, uporno se priča priča oko podele ljubavi prema Vojvodini. Ljubav svih koji žive u Srbiji je jednaka i ista prema Vojvodini. Nemojte vi da je prisvajate, pogotovu vi, pojedinci, koji imate i porodičnu tradiciju i znate jako dobro šta znači u ovakvim odlučujućim trenucima napraviti pogrešan potez. To vi jako dobro znate i nemojte se ugledati, vi pojedinci, na ostale. Oni su do juče bili ispod Titovog komunističkog šinjela.
Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe.
Komadanje srpskog nacionalnog prostora, naravno, započeto je još pre Drugog svetskog rata, za vreme kada je nad nama bila monarhija. Nastavili su ga komunisti 1945. godine, tragično dodeljujući Hrvatskoj srpske nacionalne prostore i razbijajući srpski nacionalni korpus na nove izmišljene narode, a onda su 1974. godine i ono što nisu mogli da razdvoje Berlinskim zidom delili davanjem ogromnih ovlašćenja pojedinim srpskim teritorijama, da bi se lokalne age i begovi osetili kao neko ko može da učini više nego što može matica. I sada zamislite tu tragediju srpskog naroda, da nam ovakva rešenja, kao ovo koje je sadržano u članu 5, pišu isti oni ljudi koji su 1974. godine pisali jedan ustav koji nas je, izgleda, bar u nekim delovima, potpuno i definitivno podelio. Što bi rekli kod mene u Šumadiji - umesto da je onaj Živan Berisavljević lepo potegao pa umro, on piše opet ustav, 30 godina posle jednog ustava koji nas je razbio. Nemojte da se ponašate kao da je član 5. regulisanje masne jednice pri otkupu mleka. Nemojte da se ponašate kao da je ovo zakon o gajenju ribica u akvarijumu. Ovo su preduslovi, odnosno stvaranje preduslova da nas kroz nekoliko meseci Skupština AP Vojvodine sačeka sa ustavom i da onda kaže - "je l, pišete novi ustav Srbije? Ovo vam je polazište za Ustav Republike Srbije. Mi ispod ovoga nećemo ići. Možemo da razgovaramo samo o tome šta još može da se uzme. A, ovaj zakon, kada bude razrađen u ustav Vojvodine, nadajte se - republike Vojvodine, ja znam da će biti ustav države. Republike na teritoriji Srbije ne mogu da budu osnovane. To vam garantujem. Možete da pokušate da osnivate države, pa zavisi od naroda. Ako narod hoće da izvrši još jedno samoubistvo kao 2002. godine, ako je još ostalo živih posle onog potopa, neka izvrši još jedno. Ali, vi ovde nabrojaste sve ono što znate da je prst u oko srpskom narodu - njegovu istoriju na jednoj teritoriji, a isključivo se razlikujemo u tome što je to preko Save i Dunava. Ma, nikakve druge razlike nema. Nema ni u poreklu. Možda smo svi iz deset sela naselili sve ove prostore. A šta nas to sad podeli? Osim komunizma i monarhije, ko nas je to još delio? Što vam se to toliko sviđa komunistički Ustav iz 1974. godine? Doći ćemo i na mesne zajednice. Što vam se taj Kardelj toliko sviđa - pa umro je, ljudi. Nema ga, sahranjen je, ima i spomenik u Ljubljani. Nemojte da se igrate. Gledao sam kako Nenad Čanak nosi neka umetnička dela u Vukovar. Ako su zaista iz Vukovara, Srbija je trebalo da ih vrati, ali Srbija, država Srbija. Koji je republički organ doneo odluku da Nenad Čanak odnese neka umetnička dela u Vukovar i da ih preda hrvatskoj državi? Koliko je umetničkih dela predao, a koliko prodao? Ko mu je pretresao gepek kada je izlazio iz Srbije i išao prema Vukovaru. Koja ga je carina pregledala, i koji je zakon nosio u ruci kada je nosio ta umetnička dela? Kada budu počeli da skidaju kamen po kamen sa kulturnih dobara, koja se slučajno nalaze na teritoriji Vojvodine, i kada budu počeli da ih raznose i vetrovi, nemojte da se sećate da ste u svemu ovome učestvovali, jer će onda biti zaista kasno.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 96, uzdržanih 25, nije glasalo 15, od 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, aZakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ovlašćeni učesnici u raspravi žele reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi za predlagača korisnije da je prihvatio ovaj amandman, jer nas ne bi doveo u poziciju da, kao parlament, raspravljamo o tome da li je potrebno poštovati zakon ili ne. Ovako predloženim rešenjem dovodi se u pitanje Zakon o kulturnim dobrima, jer se zapravo matičnost kulturne institucije ne određuje onako kako je to propisano ovim predlogom, već na osnovu pokretnog, odnosno nepokretnog kulturnog dobra. Ako je kulturno dobro nepokretno, onda je samim tim utvrđena i njegova matičnost. Dakle, ovaj amandman je zapravo proistekao iz potrebe izbegavanja izvesnih problema koji bi mogli pratiti primenu ovog zakona u konkretnim situacijama, a ne iz potrebe da se suspenduju neka prava na kojima baš mi insistiramo i koja ćemo braniti uprkos kritikama opozicije. Dakle, bilo bi dobro da poslanička većina razume stav poslaničke grupe DOS i u potpunosti ga ispoštuje.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 99, protiv 41, uzdržanih 26, nije glasalo 15, od 181 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, poštovani slušaoci, mi smo podneli amandman na član 6. predloženog zakona, koji na prvi pogled izgleda kao neko tehničko rešenje, kao ne baš tako važan. O čemu se tu radi? Radi se o inspekciji u kinematografiji. Mi smatramo da je ovaj predlog zakona donet u skladu sa opštom politikom podnosioca predloga zakona da se autonomnoj pokrajini iščupa što više nadležnosti i da se postavi neka razdelna linija između Pokrajine i Republike. Juče je u ovoj skupštini izvršen svojevrsni udar na Ustav, a rekao bih i antiustavni puč, jer je ceo ovaj predlog zakona protivustavan, nelegalan; nelegalna je i Skupština AP Vojvodine, jer ona ne predstavlja etnički sastav Pokrajine. Zato smo predložili da se ovaj član briše, jer ne možemo dozvoliti da se Ustav Srbije gazi na ovako brutalan način, iako je predsednik Vlade rekao da postoji Ustav, ali da postoji i život, a on uređuje život, što bi drugim rečima značilo "zakon, to sam ja". Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 41, protiv 90, uzdržanih 17, nije glasalo 17, od 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe.
Ja ću da iskoristim priliku da na članu 6. pokažem stav Srpske radikalne stranke povodom mnogih članova ovog predloga zakona u kojima je kao dodatni stav dopisano da se neki poslovi u okviru tog člana vrše kao povereni; tobož u ovom zakonu mogu da se utvrde i poslovi koji su izvorni, koji su nadležnost AP Vojvodine; a neki kao nisu - iako je zakon veoma jasan, bar za onog koji je predložio i kaže - Predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti, neustavan, ali kada je već tako zašto su u njega ušli i poslovi koji su povereni? Zašto nije još na neki drugi način regulisano koji su poslovi povereni? U okviru člana 6, na kraju krajeva, radi se o kinematografiji. Taj član ima četiri stava. Četvrti stav kaže da je posao iz stava 1. (a to znači - autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje kinematografija vrši inspekcijski nadzor) poveren od strane Republike Srbije; to znači, kada čitate ovaj zakon, sve ono na šta vam predlagač nije ukazao, povereni posao, sve to od sutra, od dana kada ovaj zakon stupi na snagu, smatrajte poslom autonomne pokrajine koji više nikada ne može da bude posao Republike Srbije koji bi u skladu sa Ustavom bio poveren. Naravno, ovaj zakon nema to pravo da utvrdi jednom zauvek nadležnost autonomne pokrajine ni u kojoj oblasti, pa ni u oblasti kinematografije, ali je Srpska radikalna stranka amandmanom pokazala da ovaj posao iz člana 6, oblast kinematografije, može da se poveri Autonomnoj Pokrajini Vojvodini ili autonomnoj pokrajini, ponavljam, daj Bože jednog dana Kosovu i Metohiji. Ovako, kada nam samo izdvajate određene tačke i definišete kao poverene poslove ostajete, znači, i dalje na stanovištu da svi ostali poslovi odlaze iz nadležnosti Republike Srbije zauvek. Onda nećete imati osnova ni da se bunite kada AP Vojvodina donese ustav u kome će se ove poslove, koje joj sada vi utvrđujete kao nadležnost, da definiše kao svoje poslove. Nemojte da nas sazivate na vanredno zasedanje i na hitnu sednicu koja će doneti stav povodom predloga ustava AP Vojvodine. Vezujem to za stav povodom ustava Hansa Hekerupa za Kosovo i Metohiju, gde smo se ovde izjasnili da ne prihvatamo taj ustav, a vi ste posle toga pozvali Srbe da se potpišu kao birači i da izađu na izbore po tom ustavu i pogazili volju Narodne skupštine, jednoglasno izraženu. Nemojte da nas sazivate, pa da osudimo donošenje ustava AP Vojvodine. Stavom prema ovom zakonu vi ih upućujete da ubrzaju rad na izradi tog ustava. Dakle, ili ste protiv toga da zakonom utvrdite nadležnosti AP Vojvodine ili im dajte sve te nadležnosti, jer kada ode june slobodno, ne odvezujte ono uže kojim je ono bilo vezano oko vrata. Kada ode june neka ide i uže.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 93, udržanih 13, nije glasalo 19, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se član 7. briše, s obzirom da AP Vojvodina može vršiti poslove iz člana 7. jedino u oblastima gde se javlja kao osnivač i gde ima osnivačka prava. Najveći deo ovog člana je u suprotnosti sa postojećim Zakonom o kulturi Republike Srbije. Ja ću navesti deo poslova koji se predviđaju ovim članom 7. Dakle, kaže se da autonomna pokrajina vrši osnivačka prava u pogledu imenovanja direktora i članova upravnog i nadzornog odbora ustanova čiji se rad, održavanje i programi finansiraju u celosti ili većim delom iz budžeta autonomne pokrajine. Drugi stav je vrlo bitan - obezbeđuje u celini sredstva za rad, investiciono i tekuće održavanje Pokrajinskog zavoda za zaštitu spomenika kulture i mreže ustanova zaštite kulturnih dobara na teritoriji autonomne pokrajine, Arhiva Vojvodine u Novom Sadu, Muzeja Vojvodine u Novom Sadu, Srpskog narodnog pozorišta, Muzeja savremene i likovne umetnosti itd. Socijalisti pre svega smatraju da su ove ustanove od velike važnosti za nacionalnu kulturu i da prevazilaze omeđenost teritorijalnom autonomijom. Takođe, ono što je trend i karakteristika ovog predloga zakona je to da se ovim zakonom krši i praktično menja Ustav, što u pravnoj teoriji i praksi nikada nije bilo moguće, ali izgleda da je jedino moguće pod ovom DOS-ovskom vlašću.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 39, protiv 91, uzdržanih 14, nije glasalo 18, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo poslanici, Srpska radikalna stranka tokom čitave ove rasprave pokušava da ubedi skupštinsku većinu da Predlog ovog zakona nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Kada već ne možemo u to da vas ubedimo pokušaćemo da kroz svoje amandmane taj predloženi zakon, što je god moguće više, uskladimo sa Ustavom. Amandman na član 7 - Autonomna pokrajina, preko svojih organa, (tačka 1), vrši osnivačka prava u pogledu imenovanja direktora i članova upravnog i nadzornog odbora ustanova čiji se rad, održavanje i programi finansiraju u celosti (takav predlog je možda i u redu, međutim sporan je nastavak, tačka 1) - ili većim delom iz budžeta autonomne pokrajine. Ovim amandmanom predloženo je da se to briše. Zašto? Prvo: "ili većim delom", jer nije jasno koji je to deo veći. Veći deo može da bude 40%, jer možda ima više učesnika u finansiranju takve ustanove upravnog ili nadzornog odbora. Njih mogu da finansiraju Republička vlada, može SRJ, mogu organi lokalne samouprave. Ta tačka 1), kako ste je vi predložili, nije dovoljno jasna. Zbog svega toga, Srpska radikalna stranka i ja smo predložili da se taj deo: "ili većim delom iz budžeta", briše; predložio sam novu tačku 1a: "vrši osnivačka prava u pogledu imenovanja direktora i članova upravnog i nadzornog odbora ustanova, srazmerno učešću u finansiranju njihovog rada, održavanja i programa". Znači, član zakona koji je bio nejasan, nedorečen, sada, prihvatanjem ovog amandmana i njegovog prvog i drugog dela, postaje sasvim jasan - ko će i kako da učestvuje u formiranju upravnih i nadzornih odbora. Znači, srazmerno onoliko koliko učestvuje u njihovom finansiranju. Ne znam zašto su pojedini odbori u svom obrazloženju za ovaj amandman napisali da nije u skladu sa duhom predloženog zakona. On samo zakon poboljšava, dovodi ga u red i precizira tako da mogućnosti više tumačenja ne postoje. Kao što rekoh na početku, Srpska radikalna stranka će pokušati da ovaj zakon ispravi koliko god je to moguće, sa ovim amandmanom a i sa sledećim. Apelovao bih na skupštinsku većinu da prihvati amandmane Srpske radikalne stranke, da ne bi bilo, kao što su pojedina gospoda iz nevladinih organizacija koja sede ovde davala izjave po novinama da je Šešelj ipak u pravu i da ne bude sutra, ako ne prihvatite naše amandmane, da kažete - srpski radikali su, nažalost, bili u pravu. Na žalost svakog pravog Srbina.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe SRS-a.
Srpska radikalna stranka je ovim amandmanom pokušala da ustanovi princip po kome bi i država i privreda i ekonomija trebalo da regulišu svoje odnose. Mi se potpuno slažemo za ustanove čiji rad, programe finansira u celosti, neka autonomna pokrajina ima pravo da vrši osnivačka prava, da osniva upravne i nadzorne odbore. Ali, neka to pravo autonomne pokrajine uvek bude u skladu sa procentom kojim finansira određene organe. Ako autonomna pokrajina finansira neku ustanovu sa 60%, neka odredi 60% članova upravnog i nadzornog odbora. To vam je akcionarsko društvo. Onaj ko finansira sa 40%, neka ima 40% svojih članova u upravnim i nadzornim odborima. Šta to znači ako neko drugi da 49%? Zamislite situaciju, razni akcionari imaju 70% akcija, svi manje od 30, autonomna pokrajina ima jedina 30 i sada ona ima prava da osnuje i upravni i nadzorni odbor.Valjda će prava da se zasnivaju na tome koliko ko u to ulaže. Onaj ko ulaže najviše, neka ima najviše. Onaj ko ulaže sve, neka upravlja celokupno, ali nikako da onaj ko ulaže najviše, a pitanje je šta je najviše, da upravlja celokupnim. Toga nema nigde u svetu. Niko se svog učešća ne odriče za račun onoga ko ima najviše. Kako bi poslovala svetska ekonomija kada bi onaj ko ima 51% akcija imao sve, a drugi da baš nikakva prava nemaju, nemaju članove upravnog i nadzornog odbora, da nemaju u bordu direktora nikoga - gde bi to odvelo ceo svet? Zašto da ne prihvatite i ovaj amandman kojim se samo razgraničava, dodaje tačka 1a kojom se samo dodatno definiše. U redu je, autonomna pokrajina sve finansira, ima sva prava, finansira 60%, ima 60% pravo. Niko vam ne daje pravo da se, ako budžet Republike Srbije finansira sa 20%, odreknete upravljačkih i osnivačkih prava na tih 20%, odnosno da bacite novac u bunar. Ima li još jedne grane delatnosti, ima li još negde takvog sistema da Republika jednostavno finansira i da više nema pojma o tome šta se tamo radi i da više ne želi ni na koji način da utiče na to kako se tamo radi, pa makar i glasovima koji su u manjini.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 38, protiv 92, uzdržanih 18, nije glasalo 13, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da smo praktično u istoj situaciji, kao i po pitanju prvog vladinog amandmana. Naime, reč je o finansiranju spomenika kulture ili, u konkretnom slučaju, o obezbeđenju sredstava za zaštitu spomenika kulture. Predlogom pokrajinskog parlamenta nisu precizno utvrđene obaveze i ne zna se ko taj posao radi. S obzirom da je ovo zakon koji ima privremeni karakter, mislimo da je potrebno jasno utvrditi obaveze i odgovornosti onoga ko obezbeđuje sredstva za finansiranje. Dakle, amandmanom je predviđeno da to čini Republika. Mislim da to ne bi trebalo da bude sporno za poslanike, s obzirom da ovakvim nedorečenostima ostavljamo mogućnost za probleme koji, sasvim sigurno, nama ne trebaju i koji realno nisu ni bili namera predlagača, niti nas koji ovaj predlog podržavamo.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman Vlade Republike Srbije. Za 86, protiv 38, uzdržanih 27, nije glasalo 13, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog amandmana. Dajem pauzu do 15,00 časova i nadam se da ćemo biti svi na vreme tu. Hvala vam.
Molim vas da radi utvrđivanje kvoruma ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum, pa možemo nastaviti rad. Pre nego što nastavimo raspravu u pojedinostima, obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom Poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije - Savez vojvođanskih Mađara, koju sačinjava šest narodnih poslanika. Za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Anton Biači, a za njegovog zamenika narodni poslanik dr Laslo Torde. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, u Predlogz zakona trgovačke koalicije DOS predložio sam da se u članu 8. stav 2. briše, sa argumentacijom da se izmena predlaže zato što se radi o poslovima koji ne mogu da se povere Autonomnoj Pokrajini Vojvodini zbog svog značaja. Što se tiče amandmana, dobio sam izveštaj samo Zakonodavnog odbora, koji kaže da Odbor nije prihvatio amandman usled nesaglasnosti sa koncepcijom Predloga zakona. Moram da podsetim Zakonodavni odbor da je njegova obaveza da konstatuje da li je amandman pravno moguć ili ne, a nikako da li je amandman u saglasnosti sa koncepcijom Predloga zakona, jer ja sam ga napisao po svom nahođenju, a nisam konsultovao Skupštinu Vojvodine. Oni su verovatno mislili na to. Ovde se čulo od autonomaša - zašto Srbiji smeta reč Vojvodina. Ja mogu slobodno da kažem da nama ne smeta reč Vojvodina, nego verovatno autonomašima smeta reč Srbija, pa zato žele da stvore republiku Vojvodinu. Inače, dolazim sa Kosova i Metohije gde je jedan ustav za kojim žale autonomaši, a to je Ustav iz 1974. godine, bio toliko poguban i katastrofalan, kako za Srbe na Kosovu i Metohiji, tako i za celu Srbiju, jer je rezultat tog Ustava poznat svima danas u Srbiji. Sa jednom nostalgijom razbijanja Srbije i srpskog bića, srpske države, danas imamo ovde u Skupštini Srbije Predlog ovog zakona, koji je jedan temelj za novu Vojvodinu. Čuje se, i videli smo, da se piše ustav Vojvodine, verovatno kopirajući ustavne okvire Hansa Hekerupa. Međutim, moram da napomenem da je na Kosovu trenutno okupacija i da su to okupatori. Ne misle valjda Čanak i njegova družina da se isto ponašaju u svojoj rođenoj zemlji. Znači, da budu gori nego što su okupatori na Kosovu i Metohiji. Ono što je bitno, a treba da se pomene u predlogu ovog zakona, to je ona jučerašnja sednica i pristanak političke grupacije Nova Srbija da glasa za ovaj predlog zakona. Ja sam u ubeđenju da je ta usluga učinjena samo zbog fabrike cigareta, fabrike Velje Ilića u Čačku i pretpostavljam da će ... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu. Znači, amandman na član 8. koji ste podneli. Međutim, Velja Ilić nije upoznat da je Čanak sebe zaštitio i tu reč "Vojvodina" u članu 50. ovog predloga zakona, tako da mu verovatno neće uspeti da tu cigaretu koju planira da plasira na tržište Srbije, nazove "Vojvodina", verovatno iz zahvalnosti, jer je ovo predlog zakona koji njemu omogućuje njegove trgovačke transakcije. Ovaj predlog omnibus zakona kojim se utvrđuju određene nadležnosti je, kao što je više puta rečeno do sada, u suprotnosti sa Ustavom Srbije. Kao takav, nije smeo ni da se nađe u proceduri. Pošto je ipak došao, mi, srpski radikali, pokušavamo da na određeni način kroz amandmane ublažimo ovu formu koja se priprema za jedan novi čin, a to je za stvaranje republike Vojvodine. Sve ove transakcije koje su predviđene ovim članovima su u direktnoj suprotnosti sa 25 pozitivnih zakona koje je ova Narodna skupština donela i najverovatnije sledi posle toga još jedan posao; znači, dupliranje zakona koji će važiti samo na jednom delu, na teritoriji AP Vojvodine,što dovodi do toga da se duplira aparat, da se dupliraju centri moći. Nikako neće biti u funkciji građana, njihovog boljitka u životu i radu, samo radi ličnih interesa i stvaranja nekih svojih pašaluka, kao da ... (Predsednik: Vreme.) ... je vreme DOS-manlija mislite večito. Međutim, ovo je samo jedan privremeni predlog zakona i nadam se da će se nakon sledećih izbora koji će verovatno vrlo brzo biti, ova slika promeniti i srpski radikali će ovakav zakon ukinuti. Hvala.
Da li se još neko prijavio za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 102, uzdržan 31, nije glasalo četiri, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Rade Bajić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 99, uzdržanih 28, nije glasalo 13, od ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 9. Izmena se predlaže zato što se radi o poslovima koji ne mogu da se povere autonomnoj pokrajini zbog svog značaja. Član 9. stav 2. Predloga zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, potvrđuje svu apsurdnost i neracionalnost predloženog zakona. Autonomna pokrajina preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje bibliotečka delatnost: 1) utvrđuje mrežu biblioteka na teritoriji pokrajine; 2) osniva biblioteke kojima se na teritoriji autonomne pokrajine utvrđuju matične funkcije; 3) utvrđuje bliže uslove za rad biblioteka; 4) utvrđuje ispunjenost uslova za početak rada i obavljanje delatnosti biblioteka; 5) utvrđuje sastav upravnih i nadzornih odbora u bibliotekama koje obavljaju, matičnu funkciju i imenuje članove tih organa; 6) imenuje direktore biblioteka; 8) vrši upravni nadzor. Svi ovi navedeni poslovi ne mogu biti ostavljeni autonomnoj pokrajini pa predlažem da se stav 2. u članu 9. briše, poslovi iz stava 1. tačke 1, 2. i 4. do 8. ne mogu biti povereni zbog svog izuzetnog značaja. Sukobi interesa političke oligarhije u Beogradu i Novom Sadu, politička trgovina Zorana Đinđića i Nenada Čanka dovodi do apsurda i kulturnu baštinu, deli biblioteke i knjige na srpske i vojvođanske. Prenošenje nadležnosti i poveravanje poslova od izuzetnog značaja znači da je vlast nesposobna da obavlja tu funkciju, a uz to još krši Ustav Republike Srbije; ko još za Ustav mari, sve je dozvoljeno, Ustavnog suda nema. Mi srpski radikali, smatramo da je izdaja srpskih nacionalnih interesa u punom jeku, zahvaljujući vama, gospodo iz DOS-a. Lepa je i plemenita srpska Vojvodina. Lepa i bogata žitom. Svako žito ima u sebi kukolj, kukolj u Vojvodini je Nenad Čanak a u Srbiji DOS. Efikasno sredstvo za suzbijanje političkog kukolja su srpski radikali i vlast srpskih radikala koji će uskoro stvari dovesti u red, na radost i sreću vaskolikog srpstva.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je ovaj zakon usvojen u načelu, nama je jedino preostalo, tokom rasprave o amandmanima, da pokušamo da pojasnimo i razjasnimo i sami sebi i građanima Srbije dokle ide ta opasnost, podela koja je vrlo moguća usvajanjem ovog potpuno neustavnog zakona. Hajde kada je u pitanju vodoprivreda, kada su u pitanju šume, pa da čovek razume zašto je tolikatežnja trenutne, aktuelne, legalne, ali nelegitimne vlasti u Novom Sadu da sve stavi pod svoju kapu. Lepo je jedan poslanik socijalista rekao juče - za mene je u Beočinu svejedno da li se tučem sa Beogradom ili Novim Sadom, ja hoću da osetim autonomiju ovde u Beočinu. Kada je biblioteka u pitanju, zarad toga da bi oligarhija u Novom Sadu koja je potpuno nelegitimna i tako izabrana, u ovim zahodnim vremenima od 8. oktobra imala vlast i postavljala svoje direktore, (i to biblioteka), mi idemo ka tome da raskinemo jedan sistem koji je u svakoj zemlji jedinstven. Ovde, u ovoj zemlji, u Republici Srbiji ministarstva prosvete, nauke i tehnologije su u mirnom vremenu uložila ogromne pare da u Narodnoj biblioteci Republike Srbije razviju jedinstven sistem, naš domaći softver, koji omogućuje da se 28 baza podataka od ... pa nadalje, od botanike, geologije, tehnike, vojne odbrane ako hoćete, da se vrti i da sto korisnika može putem Interneta iz instituta i fakulteta da pristupa toj bazi podataka i da je koristi. Cilj svake zemlje je upravo da što više poboljša razmenu informacija iz oblasti bibliotekarske delatnosti. Šta se događa ovim predlogom zakona, a sprečava predloženim amandmanom? Događa se da se pravi separatizam u razvoju bibliotekarske delatnosti, da se kidaju veze, potrebno ili nepotrebno, samo da bi oligarhija u Novom Sadu mogla da određuje ko će da rukovodi bibliotekama i mrežama biblioteka. Molim vas, svaki čovek intelektualac koji je završio školu i koji se oda bilo kom naučno-istraživačkom i stručnom radu zna vrednost biblioteke, zna vrednost ključne reči, ključnog imena, da preko njega pretraživanjem, koristeći više biblioteka istovremeno, dođe do neophodne literature i da razvija svoje znanje. Šta se događa predlogom zakona? Pravi se taraba na Drini, na Dunavu i Savi i razvija se bibliotekarska mreža u Vojvodini nezavisna bibliotekarska mreža od Republike Srbije. To je nezamislivo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Za 46, protiv 99, uzdržana 33, nije glasalo pet, od 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Živojinović. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Poštovani poslanici, konačno da vas vidim i sa ove strane. Izašao sam da vas zamolim da slučajno ne glasate za moj amandman, kada već predlagač nije prihvatio, ja vas molim, nemojte ni vi. Ali, kada sam već izašao, ponoviću, kao i svi moji prethodnici, da narodu koji nas gleda ipak kažemo čemu ovo vodi. Ja ću biti kratak: vodi tome, da ćemo za koju godinu verovatno ići u Vojvodinu sa pasošem. Ponovio sam, pa je li postoje već duple lične karte, je li postoje? Postoje. Ja mislim da je ovo trenutak i oni koji prihvataju ovaj zakon i koji će prihvatiti.Mislim da je ovo trenutak da se pod hitno pozove gospodin Nebojša Čovićda se mane Kosova i da pređe u Vojvodinu. Znate, jedan naš srpski prorok je rekao - jednog dana će biti toliko Srba da će svi da stanu ispod jedne kruške.
Gospodine Živojinoviću, molim vas da se vratite na temu, to je amandman na član 10.
Šljiva ili kruška, svejedno. Molim vas, ja nisam rekao koji je to prorok, ali sam pogrešio, nije kruška nego šljiva. Prema tome, ako ćemo svi da stanemo ispod jedne kruške, bolje da idemo sada i da sadimo kruške nego što sedimo ovde. Sada je vreme da se Srbija potpuno razbije i neka vam je na čast.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo poslanici, ja sam vrlo ubeđen da poslanik socijalista Bata Živojinović nije pogrešio kada je rekao - kruške, naš narod zna jako dobro na šta se misli kada se kaže za nekoga da je pao sa kruške. Doduše, neki će biti ispod šljive, ali očigledno je da, kada se radi o ovom amandmanu na član 10.treba razgovarati o sledećem: ovde se poverava pravo nadzora nad primenom republičkog zakona. Pravnici treba da odgovore, i predsednik Vlade, šta znači kada se u oblasti samostalnog obavljanja umetničke i druge delatnosti u oblasti kulture pravo nadzora nad primenom republičkog zakona izmešta na teritoriju Vojvodine, u Novi Sad. I šta znači kada se nadzor i kontrola nad sprovođenjem republičkog zakona vrši mimo Republike Srbije. Odgovor na to verovatno će i vas uveriti da je u pitanju kruška, a da su mnogi ispod šljive.
Da li ima još prijava za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Velimir Živojinović. Za 55, protiv 95, uzdržana 33, nije glasalo 11, od 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 10. koji je podnela SRS, a koji ja obrazlažem, tražimo da se u članu 10. Predloga zakona stav 2. briše. U članu 10. stoji: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast samostalnog obavljanja umetničke i druge delatnosti u oblasti kulture vrši nadzor nad primenom zakona kojim se uređuje ova oblast." I stav 2, čije brisanje tražimo, kaže: "Posao iz stava 1. ovog člana vrši se kao poveren." Mi smatramo da se radi o poslovima koji ne mogu da se povere autonomnoj pokrajini zbog svog značaja i tražimo brisanje stava 2. I, kad god tražimo brisanje nekog člana zakona, ili pojedinog stava ovog zakona, vi kažete - pa, to je mala nadležnost koja se predaje pokrajini, nemojte oko toga da pravite veliko pitanje. Međutim, malo pomalo, i onda sve poslove koje je vršila Republika ili poveravamo pokrajini, ili to postaju izvorni poslovi autonomne pokrajine. I tako ćemo, bojim se, doći do onoga što se desilo i na Kosovu i Metohiji. Dugo se popuštalo teroristima, separatistima. Ustavom iz 1974. godine povereni su mnogi poslovi, i ono što je smelo i ono što nije smelo, a onda su oni tražili sve više i više i došli smo do toga da danas grupa građana Kosova i Metohije sedi na galeriji, ne znajući gde su njihovi rođaci, nisu u svojim kućama, nisu u Gnjilanu, nisu u Prištini i drugim gradovima Kosova i Metohije, već se ovde spotucaju po tuđim kućama. Vreme je da sprečimo dalji raspad Srbije, da sve učinimo da ostane jedinstvena, da ne bude više Srba koji su u ovoj autonomiji, Srba u nekoj drugoj autonomiji, a da u stvari više i ne bude Srba. Još jednom pozivam sve narodne poslanike da konačno prestanemo da dajemo pokrajini nadležnosti, koje joj ne pripadaju, i tako i dalje rasparčavamo Srbiju i srpski narod.
Za reč se javio narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo, povodom ovog amandmana skrenuo bih pažnju na još jedan problem koji se pojavljuje u ovom DOS-ovskom omnibus zakonu. Amandmanom narodnog poslanika Dragoljuba Stamenkovića traži se brisanje stava 2. Ja bih izneo jedan dodatni argument. Taj dodatni argument bazira se na očiglednoj koliziji. Protivrečnost pravnih normi iste pravne snage, tzv. kolizija, najčešće se javlja kad je reč o odnosu između dva posebna zakona. U jednom zakonu postoji jedna odredba, u drugom druga, po istom pitanju, međusobno se njih dve isključuju - ili može da se primeni jedna, ili druga. To je kolizija. Kolizija može da se desi i unutar istog zakona. Član 7. reguliše na jedan način određeno pitanje, u članu 37. to isto na neki drugi način, koji isključuje onaj prethodni. To je moguće tamo gde su pisci zakonskog teksta pravno nepismeni, nesposobni, ne vode računa o elementarnim pravilima pravnog normiranja. Međutim, u ovom zakonskom projektu kolizija se javlja u jednom članu između dva stava. Prvim stavom određuje se nadležnost autonomne pokrajine. Kaže se: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast samostalnog obavljanja umetničke i druge delatnosti u oblasti kulture vrši nadzor nad primenom zakona kojim se uređuje ova oblast." U prvom stavu govori se o nadležnosti pokrajine, a drugim stavom kaže se: "Posao iz stava 1. ovog člana vrši se kao poveren." Ja nešto besmislenije odavno nisam video, iako sam se za ovih godinu dana zaista navikao na mnoge nonsense u zakonskim projektima koji su izlazili pred ovu skupštinu. Šta je ovde bilo logično - autonomnoj pokrajini se poverava vršenje tog i tog posla, a ne - autonomna pokrajina to i to vrši, to i to obavlja, a onda sledećim stavom - taj posao ona obavlja kao povereni posao, ili ga vrši kao povereni posao. Ovo teško da se može desiti studentu koji na prvoj godini piše seminarski rad na pravnom fakultetu, a kamoli nekome ko pokušava da se predstavi kao pravni stručnjak. E sada, zašto posebno ovaj problem potenciram i zašto sam posebno došao da ga ovde obrazlažem, kada stigne taj amandman na raspravu. Zato što se i po ovom članu zakona vidi sva neozbiljnost sa kojom ste pristupili celom poslu. Niti ko šta čita, niti ko o čemu razmišlja. Zakukao Čanak iz Novoga Sada, ucenjuje da će odreći podršku Vladi Srbije. I, da se smiri Čanak, prihvata se sve što Čanak napiše. Šta Čanak može u svojoj glavi da smisli, to tri traktora ne mogu da povuku, ljudi. A vi ste ovde da izglasavate ono što vam Čanak napiše, bez čitanja. A s druge strane, svesni ste kakve sve protivustavne stvari radite, i zbog toga sprečavate funkcionisanje Ustavnog suda. Zbog toga godinu dana Srbija nema Ustavni sud.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za diskusiju? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković na član 10. Za 54, protiv 95, uzdržanih 36, nije glasalo 12, od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Živodarka Dacin.
Gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podnela sam amandman na član 11. sa predlogom da se u celosti briše. U obrazloženju stoji: "Pojam publikacija je veoma širok. U ovom slučaju nije definisan i ima toliko široko značenje, da se pod njega može podvesti skoro sve što se napiše". Ovde se verovatno namerno ispuštaju reči: "kapitalna publikacija". Kapitalne publikacije od republičkog interesa odobrava nadležno Ministarstvo kulture Republike Srbije. To se isto odnosi i na izdavače i na sve druge organizacije koje izdaju publikacije. AP Vojvodina bi trebalo da utvrdi celovito pokrajinski interes u oblasti kulture, imajući u vidu pre svega njene kulturne specifičnosti i osobenosti, kao što su: multikulturalnost, etnojezička demokratija, bilingvalnost, prožimanje i dijalog različitih kultura. Treba reći i to da momentalno postoji zastoj u multikulturalnim istraživanjima, a posebno je zanemarena oblast istraživanja kulturnih veza između srpskog naroda i drugih etničkih zajednica. Još više su u zastoju istraživanja kulturnih veza Mađari - Slovaci, Rumuni - Rusini, i drugih. Moglo se očekivati, bar na osnovu dosadašnjeg načina ostvarivanja, čuvanja i negovanja jezičkog, kulturnog i verskog identiteta, što i predviđaju međunarodne norme i standardi, uklopljeni u naše postojeće zakonodavstvo, da će se učiniti novi iskorak u oblasti kulture i kulturnog života, što ovde nije predloženo. Očekivalo se da će se pomak učiniti od multikulturalnosti ka interkulturalnosti. Odredbe koje su date u odeljku o kulturi to, nažalost, ne omogućuju, već su više usmerene ka cepanju jedinstvenog multikulturalnog prostora Republike Srbije, a time i Vojvodine, kao njenog integralnog dela. Bez jačanja multikulturalnih i interkulturalnih veza, a to je imperativ vremena u kome živimo, ovim zakonom se samo podstiče već jednim delom prisutna pojava zatvaranja kulture etničkih zajednica, a to se drugim rečima zove etnocentrizam. Zbog svega iznetog, pozivam poslanike da glasaju za amandman poslaničke grupe SPS. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Vladan Batić.
Gospodo narodni poslanici, Vlada je mišljenja da predloženi amandman ne treba prihvatiti, zbog toga što je pojam publikacije definisan, i to vrlo precizno, Zakonom o izdavanju publikacija, koji je objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije" pod brojem 37 iz 1991. godine, pa je analogno tome primedba narodnog poslanika da je pojam publikacija preširoko obuhvaćen i nedovoljno definisan jednostavno neosnovana.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova odredba zakonskog projekta ne samo da je besmislena, nego je i veoma opasna, ukoliko ovakva kakva je uđe u pravni promet. Ovde se zbrda-zdola ređaju raznorazne nadležnosti koje se protivustavno pripisuju AP Vojvodini. Jedna od tih nadležnosti je nadležnost kontrole poslovanja izdavačkih i drugih organizacija koje se bave štampanjem i izdavanjem publikacija. Isprobana je u praksi do 1988. godine. Da iz toga izvučemo neke pouke. I pod komunističkim sistemom nisu svi delovi prethodne Jugoslavije bili u istoj meri totalitarizovani - smatralo se da je Slovenija relativno slobodnija od ostalih sredina tadašnje Jugoslavije, da je u Srbiji ostvaren neki pomak u oslobađanju javne misli, govora, izdavačke delatnosti itd. Nije bilo slobode štampe, ali su knjige bile prilično slobodne, osim što su nama, nekolicini, redovno zabranjivali ono što štampamo. Međutim, u Vojvodini je režim po ovom pitanju bio isti kao u Bosni i Hercegovini pod Brankom Mikulićem. U vreme Boška Krunića, čak je jedan profesor Novosadskog univerziteta, zbog članka u "Književnim novinama", objavljenog u Beogradu, osuđen na dva meseca zatvora. Zašto je taj tekst objavljivao u Beogradu? Zato što nije imao gde takav tekst da objavi u celoj Vojvodini. Režim Boška Krunića i Živana Berisavljevića je bio isti kao režim Dizdarevića, Mikulića, Pozderaca u Bosni i Hercegovini. Mi se, izgleda, ovim zakonom vraćamo na tu situaciju. Jedan će kriterijum biti primenjivan u ostatku Srbije u ovoj oblasti, a drugi kriterijum u Vojvodini. Ili će intelektualci iz Beograda bežati u Vojvodinu da štampaju svoja dela, moguća je i takva situacija. Ne znam unapred ko će biti liberalniji, Čanak ili Đinđić. To se nikada ne zna. I jedan i drugi imaju veoma izražene autokratske sklonosti. Ili će intelektualci iz Vojvodine bežati u Beograd da objavljuju svoja dela, da ne bi dolazili pod udar ovakve zakonske odredbe kao sredstva u rukama ljudi koji su spremni po svaku cenu da sprovode svoju volju i nauštrb gašenja slobode misli i intelektualnog stvaralaštva. Naravno, postoji takav zakon. Taj zakon je donet na nivou cele Srbije, da bi intelektualno stvaralaštvo bilo zaštićeno i obezbeđeno u svim delovima Srbije. Na svu sreću, u proteklih deset godina, koliko me sećanje služi, mi nemamo nijedne zabranjene knjige. Zabranjivane su novine u dva-tri sporadična slučaja. A i to protivzakonito. [[Žagor.]] Samo dva-tri sporadična slučaja. Zabranjivane su novine, nego vi ne znate šta znači zabrana novina. Vi mislite da je finansijsko kažnjavanje vlasnika i urednika zabrana novina. Nije. Zabranu novina izriče okružni sud u krivičnom postupku. U krivičnom postupku! U skraćenoj varijanti krivičnog postupka. Dobro bi bilo da čovek dođe do situacije da i to jednom u životu iskusi. Bar bi onda imao dokaz da je nešto u životu stvarao, pa mu je to neko zabranjivao, zato što je bilo vredno, jer ne pamtim nijedan slučaj da je pod komunističkim režimom zabranjena bezvredna knjiga. Samo su vredne knjige zabranjivane, a bezvredne su štampane u desetinama hiljada primeraka. Mnogi od onih koji su sada vaši zakleti privrženici ili istaknuti članovi su učestvovali u tome. Zato... [[žagor]] Možete da dobacujete do mile volje. Ovo ne govorim zbog vas. Ovo govorim zbog šire javnosti. Meni je svejedno šta vi o tome mislite ili šta ćete vi dobacivati. Širu javnost alarmiram i po ovom pitanju, da se ovde stvaraju različiti uslovi intelektualnog stvaralaštva, pre svega publikovanja onoga što je rezultat intelektualnog stvaralaštva. Zašto jedna vrsta kontrole u Vojvodini, a druga vrsta kontrole u ostatku Srbije, i to baš po pitanju izdavanja publikacija? Zašto ovde neko od vas ne izađe da to objasni? Koji je to razlog koji sada treba jednom malom feudu i njegovom vlastelinu... (Predsednik: Vreme) ... da stavi u ruke bič nad intelektualnim stvaralaštvom.
Za reč se javio Branislav Ivković, šef poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 11. zakona je možda pravi trenutak da razmislimo čemu član 9. koji govori o tome da Novi Sad preuzme potpunu kontrolu nad bibliotekama i mrežom biblioteka, član 10. koji govori da Novi Sad i oligarhija u Novom Sadu preuzimaju pravo nadzora i kontrole nad primenom republičkog zakona u oblasti samostalnog obavljanja umetničke i druge delatnosti, član 11. koji govori o vršenju nadzora nad zakonitošću rada izdavača i drugih organizacija koje izdaju publikacije. Možda je ovo pravi trenutak da pogledamo član 12. gde je u pitanju osnovno i srednje obrazovanje, i član 13. gde je u pitanju visoko obrazovanje, da se setimo kako je sve ovo krenulo. Jedan lider (koji je na krilima neke druge priče isplivao, nikad sam ne bi smeo na izbore da izađe) je ovde juče izašao za govornicu i zapretio da mora da se usvoji zakon, onakav kakav jeste, i to bez ijednog amandmana, jer ako bude amandmana - šta će biti? Šta će biti? On će nešto uraditi. On će možda narod dići na bunu. Po čemu, i ko je taj lider. Taj lider je, u stvari, na čelu tela koje izaziva danas najveću političku nestabilnost u Srbiji, a to je pokrajinska skupština, koja svojim sastavom nema veze sa političkim uticajem pojedinih partija u Vojvodini. Taj lider je sebi dozvolio da mu se jutros u novinama objavi izjava da117 poslanika pripadaju fašističkoj grupaciji zato što su glasali protiv ovakvog zakona. Šta je on zavapio? Zavapio je - di su naši novci? Kakve veze ima novac sa bibliotekama, sa umetnicima, sa osnovnim obrazovanjem, sa srednjim obrazovanjem, i šta se onda iza toga krije? Kada je u pitanju novac, njegova priča da je autonomna pokrajina imala samo 80 miliona je notorna laž. Jesu organi autonomne pokrajine imali 80 miliona u budžetu da bi mogli da funkcionišu, ali zato su resorna ministarstva Vlade Republike Srbije ranije, i sada, ogroman novac izdvajala za funkcionisanje institucija koje izdržavaju. Samo jedno skromno ministarstvo po sredstvima, izdvojilo je 110 miliona 2000. godine za funkcionisanje instituta, fakulteta i nabavku opreme. Šta je sada finale? Finale je da mi sada nailazimo na to da neko, za razliku od celog sveta, koji se ujedinjuje u informacionom smislu, u bibliotekama razvija pristupe putem Interneta, jednoobrazan sistem ključnih reči itd, hoće to da razbije. Zbog čega? Zašto se država, ova skupština, odriče prava nadzora nad primenom republičkih zakona? Gde to ima? Kada se Nemačka odrekla saveza država, nadzora nad primenom nekog nemačkog zakona u Bavarskoj i dala to Bavarskoj da radi? Nađite primer i odgovorite, vi pravnici koji sve znate. Nema. Zašto se članom 11. daje pravo nadzora nad primenom republičkog zakona u izdavanju publikacija? Da to nije stavljanje mača u ruku onima koji žele da vitlaju mačem protiv navodnih fašista, 117 u ovoj skupštini?
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 11. podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Za 55, protiv 84, uzdržanih 19, nije glasalo 29, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Molim predsedavajućeg da najpre ovde obezbedi čašu vode. Umalo juče nismo ostali bez ministra i bez takvog kadra, umalo se udavi za ovom govornicom kada se zakašljao. Da se i meni to ne bi desilo, čašu vode najpre ovde. Ta čaša vode ne može da naškodi i da polijete ovaj prvi red, jer njih ne može ni Dunav da opere. Zato mi dajte čašu vode.
Gospodine Janjiću, dobili ste reč da pričate o svom amandmanu. Vreme vam ide, dobili ste reč.
Vreme da vratite, a čašu vode mi dajte. Obezbedite mi čašu vode. Ako mi se nešto desi, Nataša će snositi odgovornost. Počeću svoje izlaganje citiranjem gospodina ministra Batića. Ovo je stenogram sa njegovog jučerašnjeg izlaganja. "Nekada su u Evropi po stepenu autonomije bile poznate tri zemlje, i to: nekadašnji Sovjetski Savez, a sada Ruska Federacija, Italija i Jugoslavija". I to onaj truli Sovjetski Savez od koga vi toliko bežite. Niste naveli primer iz Amerike. Recimo, u Americi, kada je pokrenuta u Teksasu Liga za Teksas, 32 čelna čoveka Lige za Teksas je FBI streljao za jedan dan kada su pokušali da rasturaju državu. Kod nas to državna bezbednost nije mogla da radi, jer su čelnici DOS-a evidentirani kao doušnici DB i to sva štampa sada piše. Mi tu službu sada nemamo. Šta još kaže gospodin Batić? "Nije reč o povratku na autonomiju iz 1974. godine. Ona je deo jedne pravne istorije kao što su to odluke AVNOJ-a i zasedanja u Jajcu. To su akti iz nekog drugog vremena, potpuno drugačijeg društvenog, kao i političkog sistema". Mnogo ste informisani o zasedanju u Jajcu. Jeste li tamo lično učestvovali ili vas je neko nosio tamo? Mislim da smo mi juče mogli ovo sve lepo da rešimo kada su ovde bila sva tri čelna čoveka iz Vojvodine. Bio je gospodin Veselinov, gospodin Čanak i gospodin Kasa. Lepo ste mogli staviti Veselinova u Čanka, Čanka u Kasu, pa sve to u Tisu.
Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Oni ne bi mogli da se udave i da propadnu, jer imaju velike plovke. Još nešto, u vezi sa prenosom ove skupštine: javljali su mi se građani iz Pčinjskog okruga da je juče za vreme izlaganja gospodina premijera podrhtavala slika na ekranu. Navodno su bile neke smetnje, a ja im kažem - to premijer igra za govornicom, trese glavom, jer nema šta da kaže građanima Srbije, jer ih je prevario.
Gospodine Janjiću, već sam vas upozorila da se vratite na temu dnevnog reda.
Gospodo iz DOS-a, izabraće srpski narod vrlo brzo. (Milena Milošević: Koji amandman? O čemu pričaš?) Ovo je amandman. Vi ne razumete. Izabraće srpski narod dovoljno srpskih patriota koji će činiti ubedljivu većinu u ovom parlamentu, pa ćemo za tili čas stvoriti jedinstvenu srpsku državu.
Dva puta sam vas upozoravala da se vratite na temu dnevnog reda i zato vam izričem opomenu na osnovu člana 102. i 103.
Objedinjujemo srpski prostor gde će svi građani biti zaštićeni. Tada se neće dešavati da se deo srpske teritorije po drugi put prodaje za istu fabriku cigareta, istu onu fabriku kojom ste izglasali Zakon o radu. A sada još nešto za ministra Batića.
Gospodine Janjiću, ponovo vas upozoravam da uopšte ne govorite o temi dnevnog reda. To je vaš amandman koji ste podneli na član 11. Ovo nije rasprava u načelu i treba da govorite o vašem amandmanu.
To je suština mog amandmana i kada čujete kraj priče shvatićete da je sve to povezano.
Kraj je priče, već je prošlo pet minuta. Prema tome, kraj je priče. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 86, uzdržan 21, nije glasalo 33, od 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Predrag Čanović i narodni poslanik Vladimir Garčević. Predsednik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović.
Poštovani narodni poslanici, član 12. postojećeg Predloga zakona govori o nadležnostima autonomne pokrajine u oblasti obrazovanja. Konkretno, ovaj član se odnosi na osnovno obrazovanje, mada na neki način predstavlja matricu i za ostale vidove obrazovanja. Stav Stranke srpskog jedinstva je da ovaj član 12. treba u celosti izbrisati, jer se pitanje osnovnog, srednjeg i višeg i visokog obrazovanja, pitanje osnivanja škola i fakulteta, a pogotovo donošenje nastavnih planova i programa, mora regulisati na jedinstven način, dakle na nivou celokupne teritorije Republike Srbije. Setimo se, to nije bilo tako davno, da je i embrion separatizma na Kosovu i Metohiji začet upravo pokušajem donošenja drugačijih nastavnih planova i programa, koji su bili u direktnoj suprotnosti sa nastavnim planovima i programima Republike Srbije. Sigurno je da oblast obrazovanja predstavlja izuzetno pogodno tle za razvoj separatističkog procesa. Prema tome, po našem mišljenju oblast obrazovanja se mora regulisati i uređivati sistemski, na nivou Republike. U protivnom, plašim se da će se i obrazovanje, koje je jedan izuzetno važan segment društvenog života, jednostavno utopiti u separatistički milje.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Da li se podnosilac amandmana javlja za reč? Reč ima Vladimir Garčević.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, ja sam podneo amandman na član 12. - da se briše. Od 1974. pa sve do 1988. godine bila je velika borba prosvetnog kadra na teritoriji Vojvodine da se spreči katastrofa koja je zavladala u obrazovanju, a odnosila se na planove i programe, na zatvaranje Vojvodine, na zatvaranje omladine Vojvodine, i da se omogući njihovo školovanje i u Beogradu i u Srbiji. Mladi ljudi ne poznaju granice. Da li sadašnja vlada to želi sa ovim vraćanjem obrazovanja, i pitam se u čije ime se ovo planira i donosi? Ako kažete - u ime prosvetnih radnika, ja sam prosvetni radnik i reći ću vam sledeće, a duže sam bio i u Fondu Pokrajine, ako se radi o parama - gospodo, vratite pare opštinama, gospodo, ne nosite pare za Beograd nego dole; a kada se radi o planovima i o programima, kad se radi o zakonu - ne zatvarajte granice omladini, da nema prohodnost u celokupnoj Srbiji. Imajući u vidu da se na čelu ovih snaga nalaze isti ljudi koji su od 1974. godine vodili ovakve akcije i protiv kojih smo bili, ne vezujući se za stranke, jer obrazovanje je sada politizovano a tada nije bilo - hteli smo da živimo u obrazovanju svi, da imamo iste uslove, iste plate, da budemo solidarni međusobno,to su bila kretanja. Mislim da je i danas obrazovanje isto tako jedinstveno, ali su mu podmetnuli da bi bolje živeli ako se odvojimo iz Srbije. To je teza u Vojvodini, drugovi. Teza je dole u Čačku, pošto napreduje da se Velja odvoji - neće li Velja možda sa pokrajinom da stvori neku dunavsku banovinu, pa ćemo se izdeliti. Hoću da se moja deca slobodno kreću i školuju na teritoriji Srbije. S druge strane, kažuda hoće da vrše reformu. Da li to znači da će reformu vršiti Vojvodina odvojeno od Srbije? Moram upozoriti na nešto i oko te reforme. Puno se priča. Opterećenje dece u srednjim i osnovnim školama biće znatno veće nego što je danas. Neka izađu drugovi koji misle da to mogu da demantuju. U Austriji, u tehničkim školama, opterećenje je 37 do 40 sati nedeljno, a mi imamo najviše 32 sata. Broj nastavnih dana će se povećati i odmori učenika će se smanjiti. To je ono što se nudi, a iscepkaćemo Srbiju, pa naša deca neće moći slobodno da se kreću i neće imati prava upisa u druge škole. Ne zatvarajte nam granice, ostavite nam obrazovanje, a ekonomski deo rešavajte na nivou države i opštine. Prema tome, predlažem da se ovaj zakon... jer je vezana i mreža škola, nadzor, inspekcija, vezano je sve u zakonu gde se ide sa odvajanjem Vojvodine potpuno. Ako odvojimo obrazovanje, odvojimo zdravstvo, odvojimo sutra sudstvo, uništimo vojsku, onda - zdravo, Srbijo, a mi nismo i većina Vojvođana nije za to.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi kolega Garčeviću, uvažavam i poštujem vaš angažman u ovoj oblasti, posebno u radu Odbora za prosvetu i na ovaj način, ali ipak moram da reagujem na neka vaša viđenja. Da ste kojim slučajem predvideli korekciju nekih od tačaka predviđenih u ovom članu, ja bih mogao i da razumem, ali, ako predviđate da se kompletan član briše, onda mi zaista tu neke stvari nisu jasne. Šta bi onda ostalo u nadležnosti, u smislu zasebnosti i posebnosti, AP Vojvodine da uređuje u toj oblasti? To bi značilo da tamo ne postoji baš ništa što je posebno u odnosu na ostale delove Republike Srbije. Ne razumem odakle vam shvatanje da se stvaraju granice, da naša deca iz bilo kog drugog dela Republike ne mogu upisivati škole u Vojvodini, da će im biti potrebni neki pasoši - nemam takav utisak i ne vidim da će se u tom pogledu išta suziti, dakle u pogledu prava učenika i njihovih roditelja. Stoga ovaj amandman u ovom obliku zaista ne treba prihvatiti i pozivam sve narodne poslanike da glasaju protiv.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, replika.
Dajmo malo realnosti, kolege. Govorim iz životnog iskustva koje smo iskusili u proganjanju od strane autonomaša, Srba od strane Srba, ne Srba od strane Mađara nego Srba od strane Srba. I sada imamo to isto. Ali, da se vratim i da odgovorim na ovo. Što se tiče za nacionalnih manjina - uvek će biti, i u SPS-u i svim partijama, da treba da imaju uslove razvoja i rada, i ravnopravnosti, kao svaki građanin Srbije. Što se tiče ovog dela - odakle bojazan - nijedan đak iz Sremske Mitrovice koja je daleko 70 kilometara, gde je auto-put, nije mogao nastaviti školovanje jer je morao polagati razliku predmeta. Poučen takvim iskustvom, poštujem Novi Sad kao svoj grad, poštujem i Beograd kao svoju prestonicu. Veliki broj srednjoškolaca je upućen, zbog blizine, zbog auto-puta, ekonomski, i zbog velikog grada (jer mladim ljudima je izazov Beograd) na školovanje u Beogradu. Ove promene koje se traže, i predizborne i izborne aktivnosti i znam da isti ljudi koji vode ovo u Vojvodini, što daje mi za pravo kao čoveku, pre svega, i prosvetnom radniku, da ćemo se isto zatvoriti i nećemo omogućiti omladini, naravno, da se ravnopravno školuje. Ja nisam za to, vi to dobro, gospodo, znate - iz Pančeva nije mogao da dođe u Beograd. To je 25 kilometara iz Pančeva je trebalo ići preko Zrenjanina da se stigne do Novog Sada. Hoću jedinstven sistem školstva i osnovno zakonodavstvo, i ono što pripada opštini treba vratiti na opštinu. U tom delu nema nikakve dileme kod mene.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, oblast obrazovanja je veoma ozbiljna i ona je sa naše strane predmet tretmana i kroz paket zakona kojima će se reformisati, koji je pred nama; između ostalog, i kroz ovaj zakon kojim se obezbeđuju izvesne, Ustavom definisane, slobode i prava koje su bile suspendovane, a iz razloga o kojima nema potrebe ovde govoriti. Ne može se samo na svakom amandmanu promovisati neki strah. Možemo bar u jednom da se složimo, da je između predstavnika današnje vlasti i predstavnika nekadašnje vlasti velika razlika. Ako je nekada put do Novog Sada iz Pančeva bio bliži od puta do Beograda, to danas nije tako. Verujte da razlike o kojima vi pričate nisu razlike koje će u vremenu koje je pred nama postojati. Baš naprotiv. Nemojte zaista ... ako može da razgovaramo o ovim amandmanima ozbiljno, ali bez takve vrste eufemizma i neodgovornosti koja je neverovatna, s obzirom da je pred nama mesec dana razgovora.
Zahvaljujem. Za reč se javio i narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo priliku gospodina predsednika Skupštine AP Vojvodine da čujemo ovde kada kaže da njegovih 120 poslanika vredi kao jedan poslanik u ovom parlamentu. Naravno, on je zaboravio da kaže da samo u poslaničkoj grupi SPS od 37 poslanika osam je iz Vojvodine, a u DOS-u verovatno 30 je iz Vojvodine. Hoću da kažem, Vojvodina je pošteno prema broju stanovnika, i te kako predstavljena u ovoj skupštini. Sve vas iz Vojvodine pitam šta je to bilo suspendovano u oblasti obrazovanja u Vojvodini. Da li nacionalne manjine nisu mogle da idu u škole na svom maternjem jeziku, da li je bilo zabranjeno izdavanje udžbenika, novina, programa i ekonomskih medija na jezicima nacionalnih manjina? Dajte da čujem, da li je bilo. Ne. Nema nikakvih problema po tom pitanju Vojvodine. Nema u Evropi primera odnosa prema nacionalnim manjinama i nacionalnim zajednicama, kakav je zagarantovan Ustavom iz 1990. godine.To niko ne može da porekne. Neka izađe za ovu govornicu i neka to porekne. Radi se o sledećem, da smo sa priče - di su moji novci, došli na priču - hoću svoju biblioteku, hoću ja da kontrolišem umetnike, hoću ja u Novom Sadu da držim publikacije, hoću ja da pravim programe u Vojvodini. Šta je onda to? Da li je to Republika Srbija ili republika Vojvodina, kao što je Čanak zacrtao u svom programu? Mi predlažemo da se briše ovaj član. Osnovno obrazovanje je najdelikatnija kategorija za temeljenje normalnog života u jednoj jedinstvenoj državi. Mi smo iskusili šta znači kada Tirana počne da štampa udžbenike za osnovnu školu. Da li je tako bilo na Kosovu i Metohiji? Pred nama je sada ministar Knežević i pripremio je nacrt zakona o osnovnom obrazovanju, nacrt zakona o srednjem obrazovanju i nacrt zakona o visokom obrazovanju. Zašto mi ne bismo radili kako Bog kaže? Zašto ne bi ovde došao zakon o osnovnom obrazovanju i zašto, razmatrajući zakon o osnovnom obrazovanju, ne bismo precizirali koje nadležnosti lepo predlažemo da pređu u ingerenciju AP Vojvodine. Naravno, pre svega one nadležnosti vezane za položaj nacionalnih manjina, koje garantuju jednu potpunu ravnopravnost u sistemu obrazovanja svih nacionalnih zajednica na našim prostorima. To jeste smisao ovog predloga gospodina Garčevića, narodnog poslanika SPS-a - da se briše ovaj član zakona i da se sačekaju zakoni iz osnovnog, srednjeg i visokog obrazovanja i da lepo razmatrajući u celini jedan zakonski projekat odredimo zajednički svi, pred građanima Srbije, koje to nadležnosti u skladu sa Ustavom i statutom prelaze na Vojvodinu.
Reč ima Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada smatra da ne treba prihvatiti predloženi amandman. Čini mi se da se nedovoljno pažljivo čita tekst zakona. U članu 12. stavu 1. kaže se - u skladu sa zakonom. Dakle, ne mimo zakona, nego u skladu sa zakonom. Drugo, neprestana personifikacija zakonskog predloga sa Nenadom Čankom znači ignorisanje Skupštine AP Vojvodine. Gospodo, ona ima 120 poslanika. Ti ljudi se moraju respektovati. To što je tamo 118 poslanika DOS-a, to je problem opozicije, ali šta da radimo. To je volja građana AP Vojvodine. Kako ste brinuli o mladima, zaista je licemerno danas o tome govoriti. Zato ih je prepuna i Kanbera i Johanesburg i mesta širom dalekih meridijana. Tamo su naši mladi.
Narodni poslanik Jožef Kasa, replika. Prvo narodni poslanik Jožef Kasa, replika, pa onda vi. Pomenut je u izlaganju.
Mislim da gospodin Ivković nije toliko neobavešten, kao član glavnog odbora SPS-a, da ne zna koliko je razreda, naročito u Banatu, na mađarskom jeziku zatvarano proteklih 10-tak godina. Ali, ako ste neobavešteni možete pogledati u svim izveštajima, i vaše partije i Ministarstva prosvete. Sigurno ste obavešteni i o tome kako su birani direktori u školama sa većinskim mađarskim učenicima. Sigurno ste obavešteni o tome kako su imenovani načelnici odeljenja u Vojvodini koji su nadzirali rad škola. Sigurno ste obavešteni o tome kako je formiran nastavni plan, ili nastavni planovi, na jezicima nacionalnih manjina i kakva je struktura tih predmeta. Ako to nemate, gospodine Ivkoviću, ja vas molim da pogledate u izveštajima vaše partije.
Narodni poslanik Branislav Ivković, pravo na repliku. Narodni poslanik je završio diskusiju. Molim narodnog poslanika ...
Samo toliko da kažem, da ne idem u Mađarsku, jer je Srbija moja domovina i ostajem tu, na vašu žalost. [[Aplauz.]]
Molim narodnog poslanika da prepusti govornicu. Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković. Replika na izlaganje ministra Vladana Batića, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, imao sam priliku, kao profesor Građevinskog fakulteta, da predajem u Subotici na Građevinskom fakultetu dve godine kao gostujući profesor; nikada ni od jednog svog kolege niti studenta mađarske nacionalnosti nisam čuo ni jednu primedbu na onaj sistem koji je postojao i na veliki ponos srpskog naroda koji danas živi u Vojvodini. U okrilju srpskog čoveka svaki pripadnik bilo koje nacionalne zajednice uvek je bio miran i zaštićen. Moram da kažem da sam i kao ministar više puta imao priliku da posetim gospodina Kasu bivšeg gradonačelnika Subotice, da budem njegov gost, i u našoj razmeni mišljenja, i od gospodina Ivre Biroa, nisam imao nikada priliku da čujem ništa loše da se događa. Što se tiče eventualnog (ja nemam tu informaciju) zatvaranja škola, to više pripada problematici nataliteta koja i te kako muči Vojvodinu, ali moram da kažem da je mađarska nacionalna zajednica, ne samo opstala, nego se i razvija na teritoriji Vojvodine, dok je srpska nacionalna zajednica u suštini nestala na teritoriji Republike Mađarske. Nikada Republici Srbiji i Saveznoj Republici Jugoslaviji nije palo na pamet da deli legitimacije Srbima u Mađarskoj da bi imali privilegije, kao što Republika Mađarska to danas radi u Srbiji. Rumunija je dobila pravo da ona izdaje te legitimacije, a to što naš ministar inostranih poslova nema ideju i usput glasa protiv osiromašenog uranijuma, u suštini za upotrebu, to je neka druga priča van ovog parlamenta. Što se tiče odlaska mladih, samo želim da vam kažem da podaci kojima raspolažem, a koji su sveži desetak dana, ukazuju da je daleko veći odlazak mladih, gospodine Batiću, u prošloj godini nego u ranijim godinama.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Molim narodne poslanike da se izjasne o amandmanu na član 12. poslanika Predraga Čanovića i Vladimira Garčevića. Za 54, protiv 86, uzdržanih 17, nije glasalo 28, od ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, na razočarenje gospodina Ivkovića, ja ću se složiti sa gospodinom Kasom, a verujem i on sa mnom, samo što nije bio do kraja jasan. Zbilja je jedan određeni broj škola, možda čak i veliki, pred zatvaranjem - učenici su tu slušali nastavu na mađarskom jeziku i rezultat je to da su ta deca silom odvedena, od strane svojih roditelja koji su se selili u sedam opština severne Bačke tj. severne Srbije; time se stvarala homogenizacija mađarskog etnikuma na prostoru severne Srbije. To je jedino izostavio gospodin Kasa, inače je bio u pravu. Da li će to biti znak za nešto kasnije, što sada radi, videćemo. Što se tiče samog amandmana na član 12, pokušao sam u amandmanu da vam objasnim sav besmisao i svu opširnost ovog člana 12. time što sam predložio da se 12 tačaka u stavu 1, od 20 predviđenih, briše, i to onih koje Vojvodina i krade i dobija od Srbije, i uzima od Srbije kao svoju utvrđenu i određenu nadležnost. Taksativno ću navesti te članove, samo sam želeo da vam kažem da svojim amandmanom želim da pokažem da se Srbija ovim članom i celokupnim zakonom krade na jedan neustavan način, od strane vojvođanskih silnika. Ono što mi radimo jeste da podležemo tim uticajima. Ako mi dozvolite, navešću grupaciju, da vam ne čitam, da vas ne zamaram svim članovima. Zna se da je školstvo, kompletno obrazovanje, bilo ono osnovno, visoko, srednje, više obrazovanje, jedinstveno na teritoriji cele Srbije (jedinstveno, zato što je Srbija i bila do sada jedinstvena) i na jednak način dostupno pod istim uslovima svim građanima. Sada Vojvodina hoće da pravi svoje posebno obrazovanje. Gospodin Čeda Jovanović kaže da je Vlada dostavila zakonske projekte o osnovnom i srednjem obrazovanju i univerzitetu i da ćemo mi to uskoro imati na skupštinskoj raspravi. Ako ne zbog vas, ono baš zbog gospodina Jovanovića, ja ga pozivam da sam pročita te zakone, da pročita ovaj zakon kojim Vojvodinakrade mnoge nadležnosti u Srbiji i otima na neustavan način, i da pročita platformu o ostvarivanju ustavnih nadležnosti autonomije, AP Vojvodine, sa načelima za buduće ustavno ustrojstvo pokrajine. Ko to sebi daje za pravo u pokrajini da pravi ustavno ustrojstvo, znači za stvaranje novog ustava pokrajinskog? Da li to znači secesiju i separatizam, ono što smo govorili? To samo to može da znači. Ako vi to ne razumete, gospodo iz DOS-a, ja pozivam vašeg čelnika, predsednika poslaničke grupe, da to pročita, pa će onda i on to shvatiti. Što se tiče ovih 12 tačaka, zar je moguće, ako je po ovom članu osnovno obrazovanje, jedinstveno u celoj Srbiji, da će sada Vojvodina posebno da pravi i donosi za nacionalne manjine program, za jezike nacionalnih manjina, da odobrava udžbenike za te jezike nacionalnih manjina, da sporazumno sa ministrom nadležnim za poslove prosvete donosi nastavne planove? To će da radi Vojvodina? Da li to znači da će sutra Sandžak praviti svoje, da li to znači da će drugih četiri, pet regija (koliko predviđate kada donesete onaj ustav o cepanju Srbije), da će svako praviti svoje? Gde je tu jedinstvenost obrazovanja, gde je to što vi kažete da će neko iz Čačka moći da dođe u Alibunar, da će neko iz Vranja moći da dođe u Užice, podelićete se na šest obrazovanja. Zato niste došli na vlast i zato će vas narod skinuti. Kaže se dalje da donosi i školski kalendar. Da li to znači da će đaci u Vojvodini, bez obzira na nacionalnu, rasnu ili versku, ili polnu pripadnost, ići u školu jedan dan, a preko Save, u Šapcu, nekog drugog dana. Svako će imati, izgleda, svoje obrazovanje. Svako će imati svoje kalendare. Takođe, Vojvodina će samostalno, kada vi u celini donesete ovaj zakon, kada ukrade nadležnost i određene nadležnosti koje se njoj utvrde, moći da vrši i nadzor nad zakonitošću rada i akata koje oni donose i da vrši inspekcijski nadzor? Gospodin Veselinov je rekao da ostaje jedinstvena inspekcija, šta je sada ovo? To je taj separatizam i za to ćete vi da glasate. To je ono što se kosi sa Ustavom, to je ono što je apsurdno i što je besmisleno. Uzmite, gospodo iz DOS-a, platformu kojom Vojvođani kreću u secesiju, sada će dobiti autonomiju, sutra kreću u republiku, a šta je treće? Zasebna država, a vi glasate da Vojvodina izađe iz Srbije. Neka vam je alal.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Srpska radikalna stranka je uložila amandman na čl. 12, 13, 14. i 16. zato što je u pitanju sistem školstva i zato što su u pitanju naša deca. Kada kažem - naša deca, mislim na decu Srbije i ne razdvajam ih ni na koji način i nadam se da vam neće padati na pamet da ih razdvajate na bilo koji način. Član 12. govori o osnovnom obrazovanju i vaspitanju. Čitajući ga pažljivo i čitajući šta to Vojvodina traži kao nadležnost, a šta prihvata kao povereni posao, dolazimo do zaključka da trenutna oligarhija u Vojvodini kaže da prihvata da joj se poveri utvrđivanje mreže osnovnih škola i utvrđivanje ispunjenosti uslova za njihov rad, ali zato traži da da mišljenje o postupku donošenja svih nastavnih planova i programa, da donese program za jezike nacionalnih manjina, da odobri udžbenike za jezike nacionalnih manjina, da, nešto što mi je neshvatljivo, tač. 6. i 7. - sporazumno sa ministrom nadležnim za poslove prosvete donosi nastavne planove i programe iz pojedinih predmeta, ili odobrava udžbenike i nastavna sredstva za pojedine predmete od interesa za nacionalne manjine. Moram da vas pitam - kako to izgleda sporazumno donošenje, ili odobravanje, između autonomne pokrajine i ministra nadležnog za prosvetu? Kako li će to izgledati i šta ako nema sporazuma? Hoće li te godine deca ostati bez nastavnog plana i programa, hoće li ostati bez udžbenika? I, zašto uopšte AP Vojvodina (ovde se radi o zahtevu AP Vojvodine) toliko želi da se umeša u sve one poslove, u svaku poricu, u svaki delić života nacionalnih manjina? Pa zar to ne treba da se reguliše na teritoriji Republike Srbije? Zar okvirnom konvencijom nije regulisano na celoj zemljinoj kugli, ima li jednog od uslova iz okvirne konvencije o pravima manjina koji Srbija nije, ne samo propisala, nego ispunila? Pa zar nismo otišli dalje? Imaju li igde u Evropi i igde u svetu nacionalne manjine prava da studiraju na fakultetima na svom jeziku? Okvirna konvencija kaže - ukoliko se time ne ugrožavaju prava studenata koji studiraju na jeziku većine. A kada je to Srbija uslovljavala studiranje, kada je uslovljavala osnovno i srednje obrazovanje pripadnicima manjina, na jeziku kojim govore? U Srbiji ima 118 osnovnih škola na mađarskom jeziku, 27 srednjih škola na mađarskom jeziku. Istina je da je za 10 godina broj osnovnih škola sa 123 opao na 118, ali je depopulacija među pripadnicima mađarske manjine strašna; njihov broj je opao za poslednjih 80 godina za 60 i nešto procenata, sa nešto više od 2% pao je na nešto više od 1% ukupnog broja stanovnika u Srbiji. U 29 opština u Srbiji mađarski jezik je zvanični jezik, od opštine u kojoj je procenat mađarskog stanovništva 2,8% do procenta od 88 (mislim da je to u Kanjiži). Pa i ja bih, da sam Kasa Jožef, izjavio da ću zauvek da ostanem u Srbiji. On je povezao Srbiju i Mađarsku svojom privatnom imovinom, kupljenom budzašto. Iz Mađarske ulazite prvo u "kasovinu", pa posle ulazite u Srbiju, u SRJ, u Vojvodinu. Ili možda nisam u pravu, ili ja možda lažem? Spreman sam da odmerimo snagu argumenata. Ovde smo, za ovom govornicom, iznosili podatke, kada je bio miljenik SPS-a, u vreme kad smo i mi bili u Vladi Srbije.
Gospodine Nikoliću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Pa molim vas, jeste li pitali Kasu Jožefa što je govorio o tome? Šta vi to sada hoćete? Kada neko i izađe, iznosi može da kaže šta god hoće, a kada mu treba odgovoriti - nije u temi.
Pa, niste dobili pravo replike, gospodine Nikoliću.
A šta je dobio Kasa Jožef?
Repliku.
A drugi put kad je izašao za govornicu?
Repliku.
Pa niste bili tu, šta pričate? Nemate pojma o čemu se radi.
U svakom slučaju, vi nemate pravo da govorite mimo tačke dnevnog reda.
U svakom slučaju, ja sam o Kasi ovde sve rekao i dovoljno rekao, i nemojte da mu aplaudirate. Nemojte najbogatijem čoveku u Srbiji, koji se obogatio zahvaljujući otimanju srpske zemlje, nemojte da mu aplaudirate. Neka vam pokaže mađarsku ličnu kartu, pa mu onda aplaudirajte.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovakva vrsta tumačenja predloženog zakona zapravo nije posledica našeg nedostatka, mi ne treba da tražimo takvu vrstu primera u svetu. Veće slobode i prava nisu naše anomalije, nego naša prednost. I, bilo je puno primera u našoj zajedničkoj kolektivnoj prošlosti da smo mi išli korak napred u nekim segmentima društvenog života, i ako u ovom trenutku nešto tako činimo, mislim da zbog toga ne treba da se osećamo frustriranim ili da sumnjamo u sopstveni kredibilitet. Pitanje obrazovanja je veoma kompleksno, ozbiljno, i mislim da ipak mi, kao društvo, moramo pitanje obrazovanja i odgovornosti prema obrazovanju spustiti na onaj nivo na kome se ono i stiče. Neka ljudi sami procenjuju da li će se školovati na maternjem jeziku, ukoliko su predstavnici neke nacionalne manjinske zajednice, ili, ako govorimo o Srbiji, na srpskom jeziku; da li će se školovati na engleskom ili francuskom. Danas živimo u gradu u kome se ljudi školuju na stranim jezicima. Naša želja je da se Srbija za godinu-dve, tri, četiri, kvalifikuje u onu ligu u kojoj ne postoje granice i ne postoje ni obrazovne barijere. Mislim da ovakva vrsta kritike nije kritika koja može imati podršku Demokratske opozicije Srbije, a ona vrsta anomalije koja je bila uočena u prethodnom režimu nije nešto što može biti argument u našem slučaju, jer su i suviše velike razlike. Ja se sećam, kao srednjoškolac, odlazaka na reku i pecanja i razlike u kvalitetu dozvole za ribarenje sa jedne i sa druge strane reke, ali ako je to bilo u vremenu komunistički uređene Srbije, ne mislim da će biti u vremenu u kome mi danas živimo; i, sasvim sigurno, mi kao poslanička većina, a ni oni koji su predlagali ovaj zakon nisu nečemu takvom težili, već naprotiv, zaštiti autentičnih prava, očuvanju osobenosti, afirmaciji prednosti i otklanjanju mana i nedostataka. Tačno je da u Srbiji postoje škole u kojima se obrazovni programi sprovode na jeziku manjina, ali je isto tako tačno da je broj tih škola sveden, ne zbog toga što se neko selio, težeći nekoj nacionalnoj hegemoniji, već iz praktičnog razloga koji je proistekao iz primene propisa koji su karakteristični za preostali deo Srbije. Školski razred ne možete formirati ako nemate u ovom slučaju, mislim, minimalno 28 učenika. Nisam siguran, ali je onda broj promenjen zbog problema koji su proistekli u onim sredinama u kojima školski razredi nisu mogli imati toliki broj učenika, zbog populacione politike. Dakle, kada pričamo o obrazovanju, ostavimo političke kontekste u drugi plan, jer oni mogu biti predmet našeg interesovanja tek ukoliko postanu predmet samog obrazovanja, dakle, zajedničko tumačenje istorije i definicija budućnosti postojećeg stanja. Onda o tome možemo razgovarati u političkom kontekstu, ali kada stvaramo okvire, ti okviri nisu nacionalni i ne smeju biti politički, jer tako nešto zapravo nije put do stabilne države u kojoj mi svi živimo. Nesreća ne priznaje etničku granicu;oni koji su mislili da će u tome uspeti pretrpeli su poraz, i mi zajedno sa njima, kao društvo. Zbog toga te barijere rušimo, one su psihološki teške, ali mislim da je jasno da ono što predstavlja suštinu ovog zakona zapravo jeste saniranje problema, koji su sami po sebi frustrirajući i koji nisu doneli mnogo dobrog našem društvu u celini.
Zahvaljujem. (Narodni poslanik Tomislav Nikolić sa mesta traži pravo replike.) Ne dozvoljavam traženu repliku, nema osnova. Uopšte niste spomenuti, niti ste pogrešno protumačeni. Uopšte niste spomenuti, niti ste pogrešno protumačeni. (Poslanik Tomislav Nikolić, sa mesta: Ne moram ni da budem pomenut, nego je pogrešno protumačeno...) Niste ni pogrešno protumačeni. Odluku o korišćenju replike donosim ja. Ako niste zadovoljni, mogu da stavim na glasanje. Za reč se javio narodni poslanik Zeldžo Hurić, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Poštovani narodni poslanici, jeste da je ovo polje moga rada, ali zaista bih želeo da priču svedem u neke konvencionalne okvire. Izgleda da je to nemoguće. To je baš u ovoj sferi najpotrebnije učiniti. S druge strane, malo smo ušli u jednu priču koja se odnosi na sam Zakon o obrazovanju. Zbog toga bih zamolio damalo redukujemo i da ostavimo deo priče za vreme kada dođe na dnevni red zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju. Ipak bih sada odgovorio samo na neke opaske koje se ovde iznose - mogu biti dobre, a i nisu dobre. Oni koji kažu da su manjinske zajednice imale sva prava u oblasti obrazovanja formalno-pravno su u pravu, jer je zaista tako i stajalo u dosadašnjem zakonu. Međutim, u praksi se zaista predstavnici manjinskih zajednica nisu konsultovali po pitanju njihovih prava u ovoj sferi. Mi nismo mogli učestvovati ni u donošenju nastavnih planova i programa, udžbenika, organizacijimreže škola itd. Dakle, stvari su takve, tako stoje, a ovo je sada jedan nov zakon u kome se zaista predviđa da se sve što se tiče prava manjinskih zajednica donosi na jedan dogovoran način, a ne da se nameće, kao što je do sada bila praksa. Dakle, razlika je bila u tome. Uostalom, samo bih vas na nešto upozorio: zamislite da smo ovakav predlog zakona dobili, ne samo u ovoj sferi, nego uopšte, sa Kosova i Metohije. Da li bismo bili protiv toga? Zahvaljujem.
Za reč se javio narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Socijalisti podržavaju amandman narodnog poslanika, gospodina Vujića iz Srpske radikalne stranke, a posebno ga podržavaju zbog tačke 16. u članu 12, gde se daje pravo vršenja nadzora nad zakonitošću rada i akata škola. Pazite, daje se pravo vršenja nadzora nad zakonitošću rada i akata škola. Škole pokriva ne samo Zakon o osnovnom obrazovanju, nego i Zakon o radu, Zakon o sanitarnoj inspekciji, Zakon o ... jedno 20-30 zakona je isprepletano u funkciji života i rada jedne osnovne škole. Znači, vi sada, ukoliko izglasate ovaj član, poveravate, dajete pravo da pokrajinski organi vrše nadzor i kontrolu nad primenom republičkih zakonskih akata. Inženjer sam, ali sam slušao pravnike kako o tome razgovaraju i kažu otprilike kao da je neko poverio deo suvereniteta. Ovaj zakon ovde prejudicira zakone koje je pripremilo Ministarstvo prosvete i sporta. Ako već imamo pripremljen zakon o osnovnoj školi, zakon o srednjoj školi, zakon o univerzitetu, zašto prejudiciramo ovim zakonom zakonske projekte koji će za mesec ili dva biti u ovoj skupštini. Zašto tada, kada budemo raspravljali o zakonu o osnovnoj školi, ne donesemo jedinstvenu odluku da zbog tradicije, specifičnosti prostora Vojvodine, poverimo one bitne funkcije koje će zadovoljiti interes, pre svega, nacionalnih zajednica u kreiranju onih delova programa koji su bitni za njih, za njihovu istoriju, kulturu, tradiciju ijezik. Ne možemo dopustiti da kompletne programe kreira neko van sistema Republike Srbije, da ih neko usmerava ka nekoj drugoj državi, istoriji, kulturi i tradiciji te države, a ne državi u kojoj žive. Meni je izuzetno drago što sam od prethodnog govornika za ovom govornicom čuo da su ovde ostvarene vrednosti koje su izvan dometa Evrope, i to je tačno. Nama jedino preostaje da se pitamo zašto jedan dobar deo Evrope nije išao našim putem kada je u pitanju ravnopravnost građana položaj nacionalnih manjina. Takođe nam ostaje i pitanje nije li težnja jednog dela separatističkog krila u Vojvodini internacionalizacija ovog problema.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 12. narodnog poslanika Božidara Vujića. Za 46, protiv 83, uzdržanih 16, nije glasalo 28, od 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanikPredrag Čanović i narodni poslanik Vladimir Garčević. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Narodni poslanik Predrag Čanović odustaje. Narodni poslanik Vladimir Garčević želi reč. Izvolite.
Šteta je što su ova dva zakona jedan za drugim, ali šta da radimo, tako je to u životu. Rekao bih samo nekoliko stvari, naročito ako je Kasa tu. Na području Kelebije imali smo 15 Srba. Nismo mogli otvoriti srpsko odeljenje, jer zakon kaže da je potrebno 30. Ali, garancija je sigurna - gde god je bilo 15 učenika, što je po zakonu i nadam se da je to uvek poštovano, bilo da je reč o osnovnoj ili rednjoj školi, otvarala su se odeljenja za nacionalne manjine, bez obzira da li su to Mađari, Slovaci, Rumuni ili neke druge nacionalne manjine. To govori o ravnopravnosti nacionalnih manjina. Znači, reč je o ispunjenosti uslova u pogledu školovanja i na tome bi mogle da nam pozavide sve zemlje u okruženju, ali i u Evropi. Sada bih nešto rekao o Zakonu o srednjoj školi. (Negodovanje.) Molim vas, radi građana Srbije, odnosno u vezi sa članom 13. pročitaću građanima da vide šta to prelazi u Vojvodinu. Neka procene da li su to interesi Srbije ili nisu. Kaže se - utvrđuje mrežu srednjih škola. Utvrđivanje mreže srednjih škola - po mom mišljenju racionalno je da se utvrdi na nivou Republike. Dalje, kaže se - osniva srednje škole, utvrđuje ispunjenost uslova za rad i funkciju srednjih škola. Koja će to pokrajinska služba da izvršiutvrđivanje uslova za rad škola? Zašto to pitam? Pitam iz sledećih razloga: ona služba koja treba da utvrdi da li škola poseduje uslove - od zgrade, nastavna učila, nastavnu opremu, sve ono što je potrebno za nastavu, i tek tada ovo. A, u ovom zakonu se ne predviđa da nadzornička služba pređe u ingerenciju pokrajine. Prema tome, besmisleno je da se takva nadležnost daje pokrajini, a da nadzornička služba ostaje u sklopu Republike. Kaže dalje - utvrđuje broj učenika za upis u srednju školu. To nije bio toliki problem, da se broj učenika i sagledavanje ukupnih potreba u Srbiji ne može uraditi. Dalje - daje mišljenje u postupku donošenja nastavnih planova i programa. Mislim da će ova vlast obrazovati stručne timove na nivou zemlje Srbije, koji će osnove nastavnih planova i programa utvrditi, pa me čudi, da li to znači da će u Beogradu izostaviti sve stručnjake iz Vojvodinekoji mogu dati doprinos, ili to znači da će Vojvodina donositi posebno planove za sebe. Ako je to tako, onda se Srbija razdvaja. Odobrava udžbenike, zatim vrši nostrifikaciju dokumenata, odnosno svedočanstava itd. Ne znam, ministre, možda to treba da radi neko drugi i da se radi parcijalno, a ja mislim da to treba da radi jedna služba, gde bi bila jedinstvena nostrifikacija dokumenata i priznavanje na nivou Srbije, gde ne bi zavisilo od tumačenja pojedinačno, nego jedinstveno. Nadam se da nećete taj deo premestiti tamo. Vrši nadzor nad zakonitošću - ne znam, ako zakone donosi Republika Srbija valjda zakonitost treba da kontroliše Republika Srbija. Ako će, po onome što smo juče čuli, Vojvodina donositi zakone i ustav onda je u tom slučaju tako. Ali, naći ćemo rešenja, ukoliko ovo ide dalje, da i mi tražimo možda drugi koncept, a da se lepo Srem i Mačva ujedine u jednu teritoriju, stvore jednu autonomiju, pa će se možda deo Užica priključiti tamo. Onda još gore, nema Srbije. Gospodo koja ste na vlasti, razgrađujte Srbiju, ali nećete stići da je razgradite. Pozitivne snage će nadvladati, doći će do izbora i nećete biti na sceni.
Da li se još neko prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 88, uzdržanih 16, nije glasalo 18, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman na član 13. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik predlagača i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, da vidimo prvo ko su predlagači. Ako vidimo gospodina Jožefa Kasu, moramo da znamo da na zemljišnoj površini koju je oteo Jožef Kasa u Subotici može da napravi sopstvenu državu bar veličine Lihenštajna.
Gospodine Cvetanoviću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Pošto je sam predlagač predsednik Skupštine, gospodin Nenad Čanak, traži akt dobre volje. Verovatno mu je to ostala navika od zadnje posete kod Milutinovića, kada je ponizno tražio amnestiju zbog ponašanja u kome je ispoljio mržnju prema Srbima.
Gospodine Cvetanoviću, drugi put vas upozoravam da se vratite na temu dnevnog reda.
Zbog toga pitam narodne poslanike -da li smatrate da je potrebno dati ingerencije AP Vojvodini u oblasti srednjeg obrazovanja i vaspitanja? Na taj način Republika Srbija gubi deo suvereniteta i teritorijalnog integriteta, jer ako se ne usvoji amandman SRS onda republički organi više ne uređuju i ne obezbeđuju oblast srednjeg obrazovanja i vaspitanja, a samim tim ne postoji nadzor republičkih organa nad ovom oblašću u Vojvodini. Po ko zna koji put DOS predlaže članove zakona koji su protivni Ustavu Republike Srbije, ali to rade sve vreme, jer Ustavni sud ne postoji. Zato se predlaže ovaj zakon koji nije ni legalan ni legitiman. U samom članu 13. pre svega postoje tačke koje mogu da ostanu, kao što je, recimo tačka 1, gde se utvrđuje mreža srednjih škola, ali amandmanom SRS na tačku 2, gde se govori o osnivanju srednjih škola, je predloženo da se briše. Tačke 4, 5 i 6 - kaže se da se daje saglasnost na obavljanje delatnosti van sedišta i saglasnost na ostvarivanje nastavnog plana i programa na jezicima nacionalnih manjina. Pitam vas, kako je moguće da niži organ višem organu daje saglasnost, i zbog toga je u amandmanu SRS predloženo da umesto reči "saglasnost" bude "mišljenje", što je apsolutno adekvatno, da niži organ daje višem organu samo svoje mišljenje, a da viši organ onda na osnovu toga procenjuje i utvrđuje. Tačka 7. - utvrđuje broj učenika za upis u srednju školu i daje saglasnost na broj učenika za sticanje stručne osposobljenosti - i te kako treba da se briše. Tačka 8. - daje mišljenje u postupku donošenja nastavnih planova i programa za srednju školu - treba da ostane, pošto oni najbolje znaju program u tom delu; dok tačke 9, 10. i 11. treba i te kako da se brišu. Tačka 12. treba da se briše. Tačka 13, - vodi postupak po zahtevu za zaštitu prava učenika - treba da ostane. Daje se potvrda da je arhivska građa uništena ili nestala - znači tačke 16, 17 i 18, gde se predlaže da članovi školskog odbora mogu da ostanu u nadležnosti, znači pod ingerencijom pokrajine. Ono što sigurno zabrinjava Srpsku radikalnu stranku, to su tačke 19, 20, 21, 22 i 23. U svakom slučaju, ne može biti pod ingerencijom Vojvodine da ona vrši nostrifikaciju i korekciju isprava stečenih u inostranstvu, kao i poništavanje javnih isprava, da vrši nadzor nad zakonitošću rada i akata škola, kao i da vrši inspekcijski nadzor nad školama u opštini, odnosno gradu, koji nisu organizovali ovaj nadzor. Tačka 23. sigurno treba da se briše, jer u tački 23. piše da rešava po žalbi na rešenje opštinske, odnosno gradske uprave doneto u vršenju inspekcijskog nadzora. Na kraju, i sam stav 2. treba da se briše. Znači, zna se šta je ingerencija Republike Srbije, odnosno Ministarstva prosvete na čitavoj teritoriji, a šta je ingerencija pokrajine.
Reč ima Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član zakonskog projekta, omnibusa, kako ga vi nazivate, pokazuje da dosovska vlast apsolutno ne mari za ono što je obećala u svom predizbornom programu. Vi ovde uvodite, reafirmišete, obnavljate jedan kruti, etatistički i birokratski koncept školstva. Vi ovde nagoveštavate da će autonomna pokrajina utvrđivati mrežu srednjih škola, umesto da idete u reformu već postojećeg Zakona o srednjem obrazovanju i omogućite institucionalno uvođenje i privatnih srednjih škola, pored državnih, i slobodu formiranja srednjih škola pod određenim uslovima. Vi se držite mreže i ne date ništa van mreže. To je birokratski koncept. Dalje, ovde se kaže da će pokrajina sama osnivati srednje škole i određivati njihovu mrežu. Znači, na taj način izlazi iz srpskog sistema. Ako će za ostatak Srbije postojati jedna mreža, jedan sistem, a za pokrajinu druga mreža i drugi sistem, koji će faktor to ujednačavati? Taj faktor ne postoji. Dalje, ovde glumite da popravljate položaj pripadnika nacionalnih manjina u sferi obrazovanja. Ništa im ne popravljate. Ono što je bila nadležnost republičkog ministra sada će biti nadležnost pokrajinskog, i ništa više. Sada će taj pokrajinski da donosi programe za jezike nacionalnih manjina. Zašto? Zašto ne dozvolite da to rade organi lokalne samouprave, na osnovu opštih okvira koje odredi Republika? Zašto bi položaj nacionalnih manjina u Vojvodini bio drugačiji od položaja nacionalnih manjina u ostatku Srbije? Zašto bi položaj Mađara u Vojvodini, ili Rumuna, Rusina, Slovaka i drugih, bio različit od položaja Bugara u ostatku Srbije, na primer? Valjda se i po ovom pitanju status nacionalnih manjina mora izjednačiti. Ako ćemo da utvrđujemo jednak status svih nacionalnih manjina u Srbiji, onda to mora jedinstveno da se reguliše na nivou Srbije, a ne od konkretnog režima u Srbiji da zavisi u ostatku Srbije kakva će biti situacija, od konkretnog režima u Vojvodini kakva će biti u Vojvodini. U tački 12, za koju naš narodni poslanik Cvetanović traži da se izbriše, kažete da će pokrajina sporazumno sa ministrom nadležnim za poslove prosvete odobravati udžbenike i nastavna sredstva za pojedine predmete od interesa za nacionalne manjine. Vi ovde nagoveštavate sporazum. Ovo kao da je Žika Berisavljević pisao. Ovo je iz vremena samoupravnih sporazuma i društvenih dogovora. Vi predviđate zakonom sporazum, a zamislite sada: republički ministar prosvete je iz Srpske radikalne stranke, a pokrajinski ministar je iz Čankove stranke - glavu na panj stavljam da nikada neće biti moguć sporazum. Zakon kaže - sporazum, a oni neće da se sporazumeju. Šta onda? Što niste o tome razmišljali? Ne možete vi zakonom normirati nešto što je u praksi nemoguće provesti. Oni se možda mogu sporazumeti po određenim pitanjima, ali ih ne može zakon naterati da se sporazumeju ako neće. Ovo su vrlo ozbiljna pitanja. Ja znam da je najlakše ne razmišljati, ne čitati, dizati ruku, ubacivati karticu, pritiskati taster i gotovo. To je najlakše, a posle će se uz gusle pevati tragična sudbina srpskog naroda i vaša uloga u promovisanju te tragične sudbine. Dalje, ovde se govori čak i o školskom kalendaru. Jedan školski kalendar će da postoji za Pokrajinu Vojvodinu, a drugi za ostatak Srbije. Šta to znači? Znači, kada bude raspust za srednje škole u Srbiji, neće biti raspust u Vojvodini ili obratno. Šta još znači taj kalendar? Možda ćete u Vojvodini uvesti da se ide u školu i subotom i nedeljom, a u ostatku Srbije toga neće biti itd. Čitav niz neverovatnih situacija se može desiti u praksi ako se ovakav zakon usvoji.
Da li se još neko javlja za reč po ovom pitanju? Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Poštovane dame i gospodo, ovim amandmanom se na jedan vešt način pokušava čitav član izbrisati u celosti. One tačke koje su predviđene da ostanu u okviru ovog člana bukvalno i ne predstavljaju nikakvu suštinu ovog člana. Stoga amandman ne treba prihvatiti i predlažem da se glasa protiv.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 53, protiv 85, uzdržano 22, nije glasalo 15, od 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Srboljub Živanović i narodni poslanik Bora Stanimirović. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, podnosilac amandmana na član 14.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 14. koji glasi: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje više obrazovanje: 1) osniva više škole; 2) utvrđuje ispunjenost uslova za početak rada i obavljanje delatnosti viših škola; 3) utvrđuje broj studenata za upis na više škole; 4) imenuje direktora više škole, 5) imenuje deo članova organa upravljanja kao predstavnika osnivača na višim školama, 6) vrši upravni nadzor." Ovaj član 14. treba brisati. Obrazovanje u Republici Srbiji je jedinstveno i pod istim uslovima dostupno svim građanima. Danas u Srbiji nijedan univerzitet ni fakultet ne može kadrovski samostalno funkcionisati bez kadrovske pomoći sa strane. Programi i planovi rada, a tako i osnivanje drugih institucija, treba da su pod rukovodstvom Republičkog ministarstva za prosvetu i sport. Imali smo slučaj, gospodo, sa Univerzitetom u Prištini da je posle 80-tih godina Pokrajinsko ministarstvo za prosvetu Kosova i Metohije preuzelo te ingerencije, a rezultati su nam poznati jer od tada Univerzitet u Prištini postaje rasadnik separatizma i tu je početak secesije Kosova i Metohije. Dame i gospodo, teritorijalna autonomija je uvek, u većoj ili manjoj meri, opasnost po očuvanje celovitosti države. U normalnim okolnostima ta opasnost ne mora da bude jasno izražena, ali u kriznim prostorima, kao što je kod nas, postoje naboji i pobude dezintegracije procesa. U dosadašnjoj istoriji nijedan oblik teritorijalne autonomije nije bio imun na separatističke tendencije. Redovno je nastojao da se postavi kao politički konkurent centralne vlasti. Pošto centralna vlast ima mnogo veću moć od autonomije, ona je njen glavni garant, a motivi garantovanja su sadržani u želji da se sačuva politička ravnoteža i izbegne nezadovoljstvo autonomne grupe, koja bi mogla da uzdrma stabilnost političkog sistema. Gospodo, danas, kada Srbijom vladaju ponovo stari oprobani Titovi pionirski kadrovi, javljaju se želje za deljenjem ionako izdeljene Srbije. Tako svaki božiji dan slušamo od lidera i liderčića u tom nesrećnom DOS-u kako bi trebalo Srbiju podeliti na četiri, pet ili deset regija. Odavno je poznata želja Nenada Čanka (koji svojom šarenom maramom želi da imitira ugroženog Palestinca) da podeli Vojvodinu na Srem, Banat i Bačku i da dobije dvodomi parlament, sopstvenu zakonodavnu i većim delom izvršnu vlast, kao i potpunu samostalnost. Navodno, on nije za odvajanje, ali je samo za ove ustupke koje traži. Gospodo, zbog gaženja table RTS-a Nenad Čanak bi trebalo, u svakoj pravnoj državi, da bude zatvoren i odgovara za svoje postupke.
Gospodine Živanoviću, pošto se i posle mog upozorenja ne vraćate na temu dnevnog reda, izričem vam opomenu na osnovu člana 102. i člana 103. Poslovnika Narodne skupštine.
Slične zahteve ima i Mile Isakov, i njegovim separatističkim težnjama nesebično se priključuje gospodin Jožef Kasa, koji bi samo za sebe odvojio Severnobački okrug. Danas smo suočeni sa tim da ovaj gospodin za svoju nacionalnu manjinu uzima nekakva vojna dokumenta koja se mogu podići u Mađarskoj.
Gospodine Živanoviću, izričem vam drugu opomenu, na osnovu člana 102. i 103.
Srpski radikali su principijelno za unitarnu državu, sa izrazito nacionalnim predznakom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Obzirom da se radi o vrlo važnoj materiji, o obrazovanju, i s obzirom na dijametralno suprotne stavove, a jučerašnja diskusija je pokazala pa i samo glasanje je to potvrdilo (to danas samo ponavljamo), SPS predlaže da se ovaj član 14. briše, ne zbog toga što smo za neka manja autonomna prava Vojvodine, već zbog toga što je već ušao u skupštinsku proceduru jedan set zakona o osnovnoj, srednjoj i visokoj školi, odnosno univerzitetu. Tim zakonima, naročito zakonom o univerzitetu, predviđeno je tačno koja su prava autonomne pokrajine. Prema tome, ne vidimo razloga da se neke stvari ponavljaju. To je naša argumentacija zbog čega pod brojem jedan tražimo da se ovaj član briše. Utoliko pre, što je ovaj materijal došao 17.12.2001. godine, a vi se sećate kada smo usvojili 1998. godine Zakon o univerzitetu, odnosno zakone o višim i visokim školama, da je bilo mnogo kritika upravo zbog nekih stavova koji se javljaju u ovom zakonu koji se predlaže danas. Mi smo najviše kritikovali izbor direktora i dekana fakulteta, odnosno viših škola od strane predstavnika Vlade odnosno ministra prosvete. Ovde se sada predlaže, u članu 14, da imenovanje direktora vrši praktično Skupština AP Vojvodine. Šta je sada u pitanju? Radi se o nekim praktičnim stavovima koji u velikoj meri odudaraju od onoga što želimo. Drugo, ono što sam malopre pomenuo: predlažemo da se i ovaj sledeći član upravo iz tih razloga briše, jer se u ovim zakonima koji se predlažu predviđaju mnogo veća prava autonomije Vojvodine nego što se to vidi iz ovog zakona. Recimo, predviđa se da autonomna pokrajina donosi nastavni plan. Zna se ko donosi, ako se zna da u AP Vojvodini ima oko šest viših škola za obrazovanje vaspitača, u Srbiji ukupno 12, da one praktično imaju skoro istovetne nastavne planove, jer pripremaju decuuzrasta do šest godina. Koje su to razlike da pokrajina ima posebna prava, recimo, da donosi nastavne planove ili da li ćemo učitelje obrazovati u Somboru po jednom nastavnom planu, da li isto u Jagodini ili u nekom drugom gradu po nekom trećem. To je naša argumentacija zbog čega smo predložili da se član 14. briše; utoliko pre, što je u toku i zakon o lokalnoj samoupravi koji još više daje veća prava i autonomiji i svim gradovima. Drugo, mi se istovremeno zalažemo za decentralizaciju, ali dozvolite da ta decentralizacija ne ide samo do Novog Sada - ide i do Sombora, do Vršca, do Subotice, do svih gradova Vojvodine i Srbije, praktično. Upravo to je i predviđeno članovima koji se predlažu u novom zakonu o visokoj školi.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro bi bilo da nam ministar pravde i lokalne samouprave objasni šta znači ovo u tački 6) stava 1. člana 14. gde se predviđa da će autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje više obrazovanje, vršiti upravni nadzor nad višim školama. U ovoj organizovanoj i sistematskoj proizvodnji haosa, tvorci ovog zakonskog projekta potpuno su ostavili po strani mnoge organske zakone koji se načelno ne dovode u pitanje ovim omnibus zakonom. Među njima je i Zakon o državnoj upravi, kako se već zove. Kako može pokrajina da vrši upravni nadzor, a Republika ne može da vrši upravni nadzor nad organima pokrajine u ovom slučaju. Ovde je pokrajinski nadležni organ najviši organ za vršenje upravnog nadzora. Posle toga može se samo voditi upravni spor. Ovde nema takve mogućnosti, da stranka nezadovoljna kroz vršenje upravnog nadzora pokuša ostvariti svoje pravo preko Republike Srbije, niti Republika Srbija ima ikakve ingerencije u vršenju pravnog nadzora. Šta to znači? Ovde vi pokazujete da vam je namera da autonomnoj pokrajini date suverenitet. Onaj ko vrši upravni nadzor već stiče jedan element suvereniteta. Upravni nadzor je državni nadzor, a ovde je najviša instanca tog upravnog državnog nadzora pokrajina. Smešno je to, samo se vi smejte. Smejali su se i neki pre vas, pa im se osmeh davno zaledio. Ja insistiram da nam ministar ovo pitanje objasni ovde. Kako to da se predviđa pokrajini vršenje upravnog nadzora u višim školama, nad delatnošću viših škola, a odmah zatim i na fakultetima. Posle fakulteta imamo i ustanove učeničkog i studentskog standarda.
Reč ima ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Vladan Batić. Izvolite.
Ovo se uči na trećoj godini Pravnog fakulteta. Ja nisam toliko dokon da dajem lekcije iz upravnog prava sa treće godine Pravnog fakulteta. Ipak sam doktor prava, nisam doktor predvojničke obuke, šta da radimo. Neki su ljudi hendikepirani svojim neznanjem. Ovde su potegnuta neka druga pitanja; između ostalog objašnjava se da se davanjem nadležnosti AP Vojvodini u određenim oblastima, kako izvornih nadležnosti tako i prenetih nadležnosti, što postoji i što je potpuno usaglašeno sa Ustavom Republike Srbije, navodno gubi suverenitet nad jednim delom državne teritorije. To je, naravno, nonsens, to znaju oni koji prolaze pored Pravnog fakulteta. Zar nije tako? To znaju i prolaznici pored Pravnog fakulteta. Za to tek nemam vremena. Licemerno je da oni koji su izgubili suverenitet na srpskoj svetinji, na Kosovu i Metohiji, sada pričaju da će se davanjem nadležnosti (u celom svetu regioni, pokrajine, autonomne pokrajine imaju ovlašćenja) tobože izgubiti suverenitet. Tih priča smo se naslušali. Kao i priča o školstvu i brizi o školstvu. Kakve smo zatekli škole? Na šta nam liče škole? Na šta liče školska dvorišta? Na šta liče školska igrališta? Školske kuhinje? Kakvo je vršena selekcija kadrova? Kako su birani direktori? Kakvo je bilo gradivo? Kakvi su bili udžbenici? Kakve su bile plate zaposlenih u prosveti? Jad i beda, mizerija. To je nasleđe prošlosti. Ne brinite se, vratićemo mi školstvo do onog sjaja koji ono treba da ima i koji je nekada imalo u Srbiji, kao što ćemo vratiti izgubljeni suverenitet na Kosovu i Metohiji.
Zahvaljujem. Ovim završavamo današnji rad i nastavljamo u ponedeljak, 28. januara. Imamo još jednog prijavljenog za reč, a to je gospodin Zeldžo Hurić; nismo završili raspravu o ovom amandmanu, ali 18,00 je časova i zbog toga završavamo današnji rad. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 178 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Meho Omerović, Zaharije Trnavčević, Petar Mišić, Zoran Bošković, Bojana Aleksić, Momčilo Trajković, Jelena Milenković, Kermeci Karolj, Neda Arnerić, Vladimir Dobrosavljević, Dragan Jočić, Biači Anton, Ratimir Svirčević, Srđan Sikimić i (pre podne) Zoran Novaković, Vasilije Pavićević i Teodora Vlahović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije; sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo; Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, a čije je razmatranje u toku. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", kao i predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih na Kosovu i Metohiji. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU ODREĐENIH NADLEŽNOSTI AUTONOMNE POKRAJINE (pojedinosti) Podsećam vas da smo raspravu o Predlogu zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine u pojedinostima prekinuli u toku pretresa o amandmanu na član 14, koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Srboljub Živanović i Bora Stanimirović. Takođe, podsećavam vas, u pretresu o ovom amandmanu, pored podnosilaca amandmana, učestvovali su narodni poslanik dr Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke i dr Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave, kao i da je za učešće u raspravi još bio prijavljen narodni poslanik Zeldžo Hurić, u svojstvu zamenika predsednika poslaničke grupe DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija. Da li narodni poslanik Zeldžo Hurić želi reč?