Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 135 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 106 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju, pored predstavnika predlagača Snežane Malović, ministra pravde, koju posebno pozdravljam, i Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, i Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde, takođe pozdravljam prisutne. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam ovu sednicu sazvala za utorak, 30. decembar 2008. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika i mimo vremena utvrđenog u članu 85. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predlog zakona iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu Vlade. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Šestog vanrednog zaseda Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, koje je sazvano na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 66. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Šesto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, određen je D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, koji je podnela Vlada (broj 713-3684/08 od 29. decembra 2008. godine). Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONIKA O KRIVIČNOM POSTUPKU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, devet minuta i 36 sekundi; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da je poslanička grupa SRS ovlastila da je po ovoj tački dnevnog reda predstavlja Zoran Krasić . Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospođa Snežana Malović, ministar pravde, želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Malović.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, kao što znate, danas je na dnevnom redu rasprava o Predlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku. Povodom ovog teksta ističem sledeće: kao što sam već naglasila u svojoj uvodnoj reči od 24. decembra, Ministarstvo pravde je ranije pripremilo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku. Navedeni predlog zakona je sadržavao obimnije izmene ZKP i predstavljao je usaglašavanje tog zakonika sa odredbama Ustava Republike Srbije, Krivičnim zakonikom i ratifikovanim međunarodnim konvencijama i ugovorima koji se odnose na krivični postupak. Podsećam vas da je prelaznim odredbama navedenog predloga zakona bilo predviđeno da se ZKP, koji je usvojen 2006. godine, stavi van snage, iz razloga što su u Predlogu zakona preuzete odredbe koje se odnose na zaštitu svedoka, odlaganje i prekid glavnog pretresa, kao i odredbe koje se odnose na tzv. posebne dokazne radnje. Radnu verziju tog zakonskog teksta pripremila je radna grupa sastavljena iz reda predstavnika naučnih institucija, sudija, javnih tužilaca i advokature. Predsednik radne grupe bio je prof. Grubač. Međutim, imajući u vidu preopterećenost Narodne skupštine, Vlada Republike Srbije je povukla iz skupštinske procedure navedeni predlog zakona i uputila Narodnoj skupštini zakon o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, koji je usvojen 2006. godine. Ovim zakonom se primena Zakonika o krivičnom postupku iz 2006. godine, a koji je trebalo da stupi 31.12.2008. godine, odlaže do 31. decembra 2010. godine. Budući da ovaj zakonik predviđa uvođenje tužilačke istrage, za njegovo sprovođenje, kao što znate, potrebno je stvoriti dodatne neophodne, materijalne i tehničke uslove. Kako ovi uslovi nisu obezbeđeni, predlaže se da se primena zakonika odloži, imajući u vidu da je zakonima koji uređuju organizaciju pravosudnih organa predviđeno da nova mreža pravosudnih organa počne rad 1. januara 2010. godine, dok bi se u periodu od jedne godine nakon toga stvorili neophodni uslovi za početak primene zakonika. Pored toga, napominjem da su u tekst ovog predloga zakona, koji je sada pred vama, ugrađeni amandmani koji su ranije podneli narodni poslanici, a odnose se na datum do koga se primena ZKP odlaže, kao i dan stupanja na snagu zakona. Posebno bih istakla da je u tekst Predloga zakona ugrađeno rešenje iz amandmana na prethodnu verziju Predloga zakona koji je podneo ispred poslaničke grupe Nova Srbija narodni poslanik Srđan Spasojević. Ponovila bih i da bi se po predloženim rešenjima ovog zakona i nadalje primenjivao ZKP iz 2001. godine, sa pojedinim odredbama zakonika iz 2006. godine koji se već primenjuju. Podsetila bih vas da je obrazovana nova radna grupa, čiji je zadatak da pripremi novi tekst predloga ovog zakonika, koji će istovremeno predstavljati i neophodno usaglašavanje sa Ustavom i drugim propisima, ali i propisivanje najboljih zakonskih rešenja koja odgovaraju potrebama Republike Srbije i njenih građana. Takav tekst će stvoriti uslove za efikasnu i celishodnu primenu Zakonika u praksi, odnosno brži i efikasniji krivični postupak, uz maksimalne garancije za ostvarivanje i zaštitu ljudskih prava u krivičnom postupku. Toliko sam imala da izjavim i samo da vam se zahvalim na svemu.
Zahvaljujem gospođi ministar. Da li neko želi reč? Gospodin Zoran Krasić, kao predstavnik poslaničke grupe SRS. Izvolite, imate reč, a zatim gospodin Aligrudić.
Na početku ću da ukažem na nekoliko, što se tiče SRS, važnih detalja povodom ovog predloga zakona. Zakon jeste kratak, ima samo dva člana i ministar Malović je objasnila zašto je neophodno da se usvoji, pogotovo zašto je to neophodno da se to usvoji danas, imajući u vidu ove rokove propisane zakonom. Moram na početku da kažem da, ako je to tačno, da je formirana radna grupa koja treba da radi na izradi novog zakonika o krivičnom postupku, onda je to svakako dobra vest. Ali, ukoliko ta nova radna grupa treba da radi na zakoniku o krivičnom postupku koji treba da razradi koncept tužilačke istrage, onda verujte, radi se pogrešan posao. Na to smo ukazivali i pre nekoliko godina. Samo da podsetim i javnost i ove poslanike koji su više godina u Narodnoj skupštini, pa i predstavnike Vlade koji su ovde prisutni, mi smo vas 2006. godine upozoravali da će se baš ovo desiti, što se danas manifestuje potrebom da se premosti ova situacija, a ona znači da tužilaštva nisu spremna, nisu osposobljena da preuzmu istrage. To je jedna vrsta problema i siguran sam da je Ministarstvo pravde za proteklih pet-šest meseci moralo da ima jednu kvalitetnu procenu ovog stanja i sa ovim zakonom je moralo da požuri, pre nekoliko meseci da podnese ovaj zakon i da se odloži primena novog zakona, jer je nemoguće da se taj zakon primenjuje u praksi. Po dobroj staroj tradiciji u pet do dvanaest, tako je i ovaj predlog zakona došao. Koliko je ova situacija ozbiljna skrenuo bih pažnju na sledeće. Ukoliko bi se istraga prepustila tužilaštvu nastupio bi haos u pravosudnom sistemu Republike Srbije. Kako to izgleda kada tužilaštvo vrši istrage imate najbolji primer u radu Haškog tribunala. Ako ste pratili prenose ovih suđenja, naravno, prati se prenos kada je u pitanju ona faza postupka u Hagu koja se zove pretres, sa podfazom izvođenja dokaza tužilaštva, pa podfaza dokazi odbrane i da ne ređam dalje, ali postoji i ona faza predpretresna, gde istragu vodi tužilaštvo. Imali ste prilike u direktnom prenosu da vidite da se čita izjava nekog svedoka koju je dao istražiteljima tužilaštva u istrazi i da svedok na pretresu kaže da on to nikada nije rekao tužiocu, da on tako nešto nije mogao ni da pretpostavi da će istražitelj tužilaštva da ubaci u papir. Još jedan primer te očigledne greške, nezakonitosti i nečega što će biti loše za sav krivični postupak, to je što imate situaciju da odbrana u pretresu ne raspolaže materijalima koje je obezbedilo tužilaštvo tokom istrage i onda se sudije pretresnog veća hvataju za glavu i kažu, čekajte, da li je vama obelodanjen taj materijal, da li ste dobili neophodna obaveštenja za dalji tok krivičnog postupka, pa se konstatuje da obrana nema te papire i te dokaze. Imali ste prilike u direktnom prenosu iz Haga da čujete kako sudije pretresnog veća kažu, ako su iz Italije, Francuske itd - u našem pravnom sistemu nacionalnom takva situacije ne bi mogla da se desi, ali pošto je u Hagu zastupljen taj anglosaksonski koncept, gde stvarno istraga pripada tužiocu, onda su takve stvari gotovo redovna pojava. Nije garancija poštovanja ljudskih prava ako istragu vodi tužilac, a o pritvoru odlučuje sud, i samo o pritvoru odlučuje sud. Naravno, ne želim da branim ni postojeći koncept sa gledišta prakse, i jedan i drugi koncept sa gledišta prakse imaju i svoje pozitivne i svoje negativne strane. Negativne strane pre svega zavise od pojedinaca koji su uključeni u postupak, da li je u pitanju sudija, da li je u pitanju tužilac, i u jednoj i u drugoj varijanti. Zato se i trudim da na što objektivniji način prikažem i pozitivne i negativne strane i jednog i drugog koncepta. Smatram da kod nas ne treba menjati koncept gde je istraga. Istragu treba prepustiti da bude pod kontrolom istražnog sudije. Naravno, stranke imaju svoju procesnu aktivnost, ali nad tim celim postupkom u toku istrage stoji istražni sudija, kao garancija poštovanja prava osumnjičenih, okrivljenih, pa u jednom trenutku i optuženih lica. U našim uslovima ako se istraga prebaci tužilaštvu, onda ćemo imati neravnopravne strane u samom pretresu. Tužilac je strana u postupku. Strane u postupku moraju da budu ravnopravne, treba da se koriste jednakim oružjem. To su sve neki međunarodni principi, da ne idem dalje u standarde, da ne idem pogotovo u načela dokaznog postupka i druga načela, jer svrha skupštinske govornice i ove rasprave nije ta, nego da se da politički ocena jednog ili drugog koncepta. Izražavam stav SRS da ukoliko ste napravili radnu grupu, ukoliko treba da radi, treba pročešljati Zakonik o krivičnom postupku iz 2001. godine, onaj koji je i dan-danas važeći, videti neka rešenja koja treba da se promene, ali istraga mora da se zadrži pod patronatom istražnog sudije, znači suda, da on bude kapa iznad svega toga, da on kontroliše kako se sprovode istražne radnje, uz onemogućavanje strana u postupku da prikažu svoju aktivnost i tokom istrage. Zbog tog nedovršenog posla danas u praksi imamo potpuno različitu situaciju od istrage do istrage. Vodi se istraga, okrivljeni i ne zna da se vodi istraga, samo ga iznenade optužnicom. Mislim da smo na ovaj način završili sa ovim našim stavom povodom ovog predloga zakona. Naravno, mi smo opozicija, vi ste vlast, obezbedićete potrebnu većinu, neću da ulazim u druge detalje zašto je hitnost za vlast i za pravosuđe u ovom trenutku značajna i interesantna. Iskoristio bih ovo vreme u nastavku da ukažem na neke stvari koje se tiču Ministarstva pravde. Smatram zbog onog našeg jučerašnjeg rada u Narodnoj skupštini, pogotovo zbog jutrošnjih informacija u novinama i na televiziji, gde se optužuje SRS i parlamentarna većina da ste navodno vi obezbedili neka sredstva za jučerašnji rad SRS. Smatramo da je to napad, pre svega, na organe države, da je to napad na Borisa Tadića kao predsednika Republike, da je to napad na DS, da je to napad na Vladu Republike Srbije, da je napad i na poslaničku grupu ZES. Jeste, ako se ujutru probudite i pročitate vest - SRS dobila pare zato što je juče prošao budžet. Smatram da ste vi dužni da se oglasite i da kažete istinu. Vrlo prosto i jednostavno da kažete istinu i tu je tačka. Zašto je potrebna istina? Nećemo valjda da dozvolimo da sad svako širi nekakve vesti. SRS ima legitimni zahtev da dobije mesto predsednika u nekom odboru koji joj pripada. Sada ispada po tim rasturačima tih lažnih vesti da smo mi napravili dogovor da vi nama vratite mesto, pa smo još dobili i pare zato što nam vraćate mesto. To je suludo. O takvoj vrsti razmišljanja tih pojedinaca koji plasiraju te vesti ne želim da komentarišem, ali mislim da oni gađaju vas, vas prozivaju, i Borisa Tadića, i Mirka Cvetkovića, i rukovodstvo DS, i ljude iz ZES-a, poslaničke grupe ovde, da ste vi nešto navodno em vratili po propisima što pripada SRS, pa ste još častili SRS. Vi ste dužni, po meni, da se oglasite i da kažete šta je tačno, šta nije tačno, da li je neko iz ZES-a platio SRS-u. Oni vas prozivaju. Proziva se onaj koji ima, a ne onaj koji nema. Vrlo prosto i jednostavno. Mogu da shvatim da je neko ljut, mogu da shvatim da je neko nervozan, ali svoju ljutinu i nervozu ne treba da leči širenjem lažnih vesti. Mislim da to svima škodi. Ako izostane adekvatan odgovor, to svima škodi i onda ispada da je ovde pijaca - sukob ponude i tražnje. Naša tražnja jeste mesto predsednika Odbora za finansije. Zašto? To nam pripada kao najvećoj opozicionoj političkoj stranci zastupljenoj u Narodnoj skupštini. Treća stvar koju bih hteo da iskoristim, a pogotovo da iskoristim zato što je tu prisutna gospođa Malović kao ministar. Gospođo Malović, ovde imam dva predmeta. Moram da vam kažem da oni nisu u direktnoj vezi sa Zakonikom o krivičnom postupku. Nisu u direktnoj vezi, neka veza postoji. Ne želim zbog javnosti da govorim imena. Zašto ne želim da govorim imena? Jer se radi o dvema pritužbama. Odmah ću da vam objasnim, bez ikakvog ustezanja. Pritužba građanina koji godinama ne može da završi posao zato što je pri donošenju presude napravljena tehnička greška - pogrešno označena lokacija, katastarski pogrešno označena lokacija. Da bi čovek ispravio tu grešku, on je pokrenuo nekoliko postupaka. Međutim, neće ni da razgovaraju u sudu s njim. Mogao bih ovo da nazovem malom greškom i malom povredom koja se dešava u sudu, a ovde bih vam dostavio, i to moram da kažem, zahvaljujući pre svega Odboru za pravosuđe, to je materijal Odbora za pravosuđe, i ovaj materijal isto, gde je jedan građanin zbog jednog postupka koji postoji u Trgovinskomsudu u Beogradu bio prinuđen da koristi pravna sredstva do Višeg trgovinskog suda itd, ali i da pokreće krivične postupke i protiv advokata suprotne strane i protiv sudije jednog suda, drugog suda, trećeg suda i protiv advokata koji je nekada bio sudija trgovinskog suda, pa je otvorio advokatsku kancelariju. Neću imena, nemojte da se sekirate. Postavljam pitanje sa ovim materijalom - ako postoji takva dokumentacija protiv nekog sudije, neka bude najobičnija, da je samo podneta krivična prijava ili pet krivičnih prijava, moj Batić neće da se naljuti ako njega uzmem kao primer, on je i poslanik i advokat, i dođe u situaciju da u nekom njegovom profesionalnom predmetu taj sudija treba da sudi. Šta da radi gospodin Batić? Koja je njemu garancija da će to suđenje da bude fer, pravično, na Ustavu zasnovano, sa primenom zakona, ako gospodin Batić, gospodin Krasić, gospodin Todorović i gospođa Nada zna da protiv tog sudije postoji toliko krivičnih prijava, sa vezama koje pokazuju na organizovani kriminal između suda, sudije, jedne advokatske kancelarije i još nekog advokata? Ako bi Batić podneo zahtev za izuzeće tog sudije, šta da se odluči? Da li je on imao osnova da sumnja da ova krivična prijava pokazuje sklonosti tog sudije? Ne koristim imena. Vi ćete sve da pročitate ovde. To ima u Odboru za pravosuđe. Mislim da ova dva primera otvaraju jednu vrlo značajnu temu, i za građane Republike Srbije, i za sve narodne poslanike, a posebno za vašu radnu grupu koja bude radila na Zakoniku o krivičnom postupku, i ukoliko idete i dalje sa onim konceptom koji ste izgurali prošlog meseca, znate osnovni, viši, jedno veće, drugo veće, savet itd. Moram da vam skrenem pažnju, mi imamo danas veliki broj sudija koji imaju krivične prijave, imamo i veliki broj poslanika koji imaju krivične prijave, imamo veliki broj advokata koji su dobili krivične prijave, veliki broj tužilaca koji su dobili krivične prijave. Zar je moguće da građanin štiti svoja elementarna prava u sistemu pravosuđa tako što je prinuđen da piše krivične prijave protiv onih koji treba da mu dodele pravdu? Kako da izađemo iz tog začaranog kruga? Ovom vašom reizbornošću siguran sam da nećete moći da rešite ovaj problem. Znate zbog čega nećete moći? Ne krivim vas, odmah da vam kažem. Ovde se kod nas formirao koncept u društvu. Svakoga možete da oblatite, svakoga možete da uništite, svakoga možete da srozate, bilo čime, novinskim tekstom itd. Ali, teško možete nekoga da promovišete zahvaljujući tome što u njemu postoji neka vrednost u nekoj oblasti. Zar je moguće da su u našoj zemlji zabranjene vrednosti, a da je popularno krv, meso, napis - divljak, napis - zaklao, ubio, zapalio, podnete krivične prijave, goni ga, steži ga, davi ga, uništavaj ga? Ako mi tu društvenu klimu ne izmenimo i nešto što je vrednost bude objektivno za sve vrednost, onda možemo da idemo dalje. Ništa nismo dobili ako izaberemo nove sudije i posle 15 dana počnu krivične prijave protiv tih sudija. Niti ti tom čoveku možeš da zabraniš da podnosi krivične prijave, niti možeš da baciš te krivične prijave, jer verovatno neka sumnja postoji. Znate, džabe mi menjamo zakone, džabe mi donosimo zakone, ako se društvena klima nije promenila i prilagodila za nešto novo, za jedan novi sistem vrednosti. Te vas molim da u tom smislu shvatite sve ovo što sam danas pričao, jer ukoliko ne napravimo rez, ne podvučemo crtu i krenemo na principijelan način da rešavamo sve ove probleme, onda, ljudi, mi džabe radimo ovaj posao, onda je ovo sve "trla baba lan". Mi moramo kao ljudi, kao pojedinci da se dogovorim šta je vrednost i to što je vrednost moramo svi kao pojedinci da štitimo, a ne na svakom koraku, zbog nekih malih, uskih i nedozvoljenih interesa, da uništavamo, i novinskim tekstom, i u ophođenju, i u famama, i u glasinama i na drugi način. To je poenta onoga za šta se mi iz SRS-a borimo i zalažemo. Možda smo nekima dosadni što češće izlazimo i to pričamo, ali nalazimo se u danima kada treba jedni drugima da čestitamo i poželimo mnogo sreće, a verovatno će nam biti potrebno mnogo sreće u 2009. godini.
Zahvaljujem. Vama je podeljen izveštaj Odbora za pravosuđe i Zakonodavnog odbora, tako da izvestioci nisu imali potrebu ništa dodatno da obrazlože, a predsednik poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica, izvolite gospodine Aligrudiću, imate reč.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, na samom početku bih hteo svim građanima Srbije i svim svojim kolegama da čestitam predstojeće novogodišnje praznike, jer ne verujem da ćemo se pre nove godine u ovom sastavu ponovo videti, kao i božićne praznike svima onima koji slave po Julijanskom kalendaru. Predlog zakona koji je pred nama bio je na prethodnoj sednici. Morao je biti povučen, jer se ne bi stiglo sa njegovim raspravljanjem i usvajanjem. To je mali zakon od dva člana. Za razliku od velike nesposobnosti i neodgovornosti vladajuće koalicije, interesantno je da i ovaj zakon je još jedan dokaz, jedna paradigma nesposobnosti Vlade. Jedan kratak zakon, koji je bilo neophodno usvojiti zbog isticanja rokova i zbog prenošenja roka stupanja na snagu odredaba tog zakona za jedan kasniji trenutak zbog svega onoga što se u međuvremenu dogodilo, odnosno nije dogodilo da bi se ostvarili uslovi za funkcionisanje tog zakona, razlog su njegovog donošenja, a danas je 30. decembar. To može da nas podseti na još jednu stvar. Nije se teško setiti, sinoć se desila, a u pitanju je bilo usvajanje budžeta Republike Srbije, za koji je Mirko Cvetković, premijer, rekao - da će biti ekonomičan, socijalan i razvojni, a koji je u stvari, nerealan, inflatoran i koji udara na socijalnu sigurnost građana. Kako to on čini? Budžet je to učinio to na sledeći način. On je nerealan, jer nije ni štedljiv, a nije štedljiv, jer vi kada štedite, to znači da imate 50.000 dinara nekih prihoda, pa odvojite nekih 10.000 ili 15.000 dinara radi neke uštede, a taj budžet predviđa prihode koje ne može da inkasira, koje ne može da realizuje, a sve ono što bude realizovao potrošiće, sa plus uračunatim deficitom. Prema tome, taj budžet nije ekonomičan, nije štedljiv. Razvojni nije, jer ne podrazumeva nikakve investicije, a inflatoran je zbog toga što prateći zakoni, koji treba da sprovedu taj budžet, da realizuju jednostranu primenu SSP, prevaljuju teret finansiranja države direktno na džepove građana, i to za one proizvode koji se, nažalost, moraju kupiti, uključujući i naftne derivate. Sada je trezor prazan, a lokalne samouprave nisu ništa dobile od transfera sredstava. Međutim, ono što je najgore u celoj ovoj priči jeste da je budžet, taj isti takav budžet, odraz nesposobnosti jedne vlasti, kasnio 40 dana da dođe u Narodnu skupštinu Republike Srbije da bi se raspravio, bez ikakvog razloga. Izbori su bili u maju, tako da se na njih vladajuća koalicija pozvati ne može, kao opravdanje, a da je opravdanje bilo da je Vlada radila neke druge stvari, zbog kojih nije stigla da pripremi predlog budžeta, kao što je recimo usvajanje niza zakona koje duguje građanima Srbije, koji su obaveza i po Ustavu Republike Srbije i koji su važni za pridruživanje EU, u koju se vladajuća koalicija tako kune, a koja ih je tako izdala, onda bi tu još moglo biti opravdanja. Međutim, tog opravdanja nema. Sinoć ste usvojili budžet sat i po vremena pre ponoći, i to tako što ga zapravo niste ni usvojili. To je ono što danas mora da se kaže građanima Srbije da bi znali šta se sinoć dogodilo. Prema članu 15. Zakona o budžetskom sistemu, u tom članu se definiše kako izgleda predlog budžeta Republike Srbije, on se sastoji od predloga budžetskog teksta u užem smislu, ali je neophodno da Narodnoj skupštini Republike Srbije budu dostavljeni: memorandum o budžetu, plan prodaje republičke nefinansijske imovine i osnovnih sredstava za budžetsku godinu, finansijski planovi organizacija, posebno socijalnog osiguranja, i predlozi zakona za izvršenje budžeta. Podrazumeva se da usvajanje budžeta pretpostavlja usvajanje i svih ovih akata. Vi neke niste dostavili, a neke koje ste dostavili ste sinoć povukli zbog taj cajtnota.Šta ste sinoć postigli, ništa? Usvojili ste budžet Republike Srbije koji se ne može primeniti. Primeniće se onda kada se budu ovi prateći zakoni za izvršenje budžeta usvojili, ko zna kada tokom januara, a za to vreme nemate ni privremeno finansiranje, koje biste imali - da niste budžet ni usvojili. To je situacija u kojoj se vi nalazite. Eto tu, paradoksalno, ali male sreće za pojedine građane, ne za pojedine, nego za mnoge građane, jer ono što ste planirali, a to je da zamrznete penzije, one trenutno nisu zamrznute. Što ste planirali da opteretite džepove građana, kako bi punili fiskal i nadoknadili 300 miliona evra gubitka zbog jednostrane primene SSP-a - građani Srbije će ostati prišteđeni, makar privremeno, za plaćanje velike cene ove vaše usluge njima. Vi ste, znači, odlučili da donesete odluku o budžetu, a da srušite prateće zakone, i tako ste odlučili i da srušite i samu Srbiju i da građanima Srbije podarite ono što ste već pokazali, a sledeće godine će se to u punom svetlu odraziti - godinu potpune ekonomske nestabilnosti, a kada je reč o državnoj nestabilnosti, o tome da i ne govorimo. Nažalost, uz moju čestitku ili ono što sam poželeo građanima za sledeću novu godinu ide nešto u prolog svemu tome, kao jedan prilog, kao jedan dodatak - to ste vi, vaša vlast, za koju jedino mogu da poželim da je se što pre oslobode i da dođu ljudi koji znaju trezveno i normalno ekonomski da razmišljaju, koji znaju trezveno gde se Srbija nalazi i na koji način može da komunicira sa svetom, i da zaštiti svoje teritorijalne i druge interese, pa i one interese, kada je reč o saradnji sa značajnima međunarodnim organizacijama, kakva je EU. Vi ništa od toga niste u stanju. Ne znam kako će sve ovo da se završi. Loše je počelo, ako se po jutru dan poznaje, a ovo jutro je dosta dugo i trajalo, od maja do danas, bojim se da će smiraj ovog dana biti katastrofa za sve nas i za sve građane Srbije, pa i za vas narodne poslanike, jer ste i vi građani Srbije, samo što mnogi od vas još uvek ne znaju u kakvom se vozu voze. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku podneli narodni poslanici poslaničkih grupa DSS i Radikalna stranka. Dajem reč narodnom poslaniku Milici Radović iz poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica, a sledeći je Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo već drugi put u samo nekoliko dana imamo priliku da raspravljamo o ovom zakoniku o krivičnom postupku. Poslanici DSS su ko zna koliko puta do sada ukazivali na potrebu da Zakonik o krivičnom postupku treba da se promeni, odnosno da se odloži njegova primena, da je to nužno. Stvarno nemamo razumevanje za to da se to čini u ovom trenutku, faktički u pet do 12, kada znamo da smo imali priliku da o ovom zakoniku raspravljamo u trenutku kada smo raspravljali o setu pravosudnih zakona. Tada je bilo vreme o njemu da se raspravlja, posebno ukoliko takođe imamo u vidu činjenicu da svi zakoni iz seta pravosudnih zakona stupaju na snagu odmah, ali se primenjuju u julu 2010. godine, a znamo da rok za primenu ovog zakonika faktički ističe sutra. Znači, vi ste nas svojom neozbiljnošću doveli u situaciju da danas raspravljamo o odlaganju primene ovog zakonika, čija je primena trebala da bude odložena mnogo ranije. Naravno, očigledno da za to nije bilo ni volje, ni znanja. Naravno, ovde jeVlada po ko zna koji put demonstrirala svoju neozbiljnost. To ste uradili i juče, kada niste bili u mogućnosti da izglasate sam budžet bez dobre volje opozicije. Da poslanici DSS nisu odustali od svojih diskusija po pitanju budžeta, vi ne biste bili u mogućnosti da izglasate ni taj najvažniji zakon koji Skupština mora da usvoji. Naravno da je neophodno da se primena Zakonika o krivičnom postupku odloži zbog toga što nisu obezbeđeni ni materijalni, a ni tehnički uslovi za njegovu primenu. Znamo da istražni postupak iz nadležnosti sudstva prelazi u nadležnost tužilaštva i, da bi to bilo moguće, neophodno je da tužioci budu dovoljno kadrovski osposobljeni za tkao nešto. Znamo da se procesni položaj policije menja i da je za sve to bilo neophodno obezbediti nužne uslove. Kao što sam rekla, nisu obezbeđeni ni materijalni, ni tehnički uslov. Oni se prvenstveno odnose na obezbeđivanje prostorija u kojima bi se sprovodila istraga u skladu sa Zakonikom o krivičnom postupku, na obezbeđivanje nužne tehnike za tajni i optički nadzor osumnjičenih, za obezbeđivanje kamera i za ispitivanje lica koje se obavlja u samoj policiji. Nije obezbeđen, takođe, ni niz drugih uslova, kada su u pitanju naknade veštaka i drugih finansijskih preduslova. Naravno da sve to ukazuje na potrebu da se primena Zakonika o krivičnom postupku odloži, ali ne možemo da imamo razumevanje za činjenicu da se to čini sada i da faktički svojim ponašanjem vi dovodite u jednu konfuziju i nesigurnost sve one koji treba da postupaju u skladu sa Zakonikom o krivičnom postupku, jer će biti potpuno sluđeni kada u noći između 31. decembra i 1. januara ne budu u prilici da znaju koji će zakonik da se primenjuje, ukoliko vi danas ili sutra, najkasnije, ne izglasate ovaj zakon. Više puta smo ukazivali na činjenicu da vlast ima obavezu da do 31. decembra 2008. godine, do sutra, uskladi sve zakone sa Ustavom, to je njena zakonska i ustavna obaveza, to proizilazi iz Ustavnog zakona, tih zakona ima oko 50. Vlada nije nijedan od tih zakona uputila u skupštinsku proceduru, niti je bilo koji od tih zakona stavljen na dnevni red. Kao što je opozicija juče bila vrlo konstruktivna kada se izglasavao budžet, mislim da ne bi bilo nikakvih problema da su i ovi zakoni stavljeni na dnevni red i da su do sutra faktički svi usvojeni. Time bi opozicija pokazala još jednom svoju konstruktivnost, a vladajuća većina i vlast svoju ozbiljnost. Ali, o ovome ne vredi više govoriti, o Vladi govore njeni potezi i sve ono što čini od samog njenog formiranja i na samoj opoziciji je da na to ukaže i nemamo potrebu da se preterano trudimo kada govorimo o tome koliko Vlada ne radi dobro svoj posao.
Zahvaljujem, gospođo Radović. Narodni poslanik Sreto Perić ima reč, a posle toga gospodin Zoran Šami.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, da mi je neko na početku ove godine rekao da ću s vama dočekati Novu godinu ne bih verovao. Ne protivim se, nego da ćemo imati obavezu da se nađemo ovde, ne bih mogao da poverujem. Međutim, u poslednje vreme sve više sugestija od predsednika Skupštine prešla je na mene i optimista sam u pogledu usvajanja ovog zakona, pošto je gospođa predsednik nekoliko dana slala pozitivne signale, da je optimista po pitanju usvajanja budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Naravno da su i poslanici SRS imali istu nameru, ali su iznosili uglavnom u raspravi po tom pitanju svoje zamerke koje su imali. Da se vratimo na raspravu po ovom zakonu - šta nama u poslaničkoj grupi SRS smeta? Smeta što Vlada Republike Srbije nema adekvatan tretman po pitanju pravosuđa, jer ne treba ispustiti iz vida da Ustav Republike Srbije sistem pravosuđa tretira sa 11 članova, Visoki savet sudstva tri i tužilaštvo još sa dva člana, posvećuje jednu veoma ozbiljnu pažnju, a Vlada Republike Srbije, možda i Ministarstvo pravosuđa, ima jedan sasvim drugi tretman. Dovoljno je ukazati na činjenicu da se sada primenjuju dva zakonika o krivičnom postupku i da će posle današnjeg dana biti još jedan, to je znači tri zakonika o krivičnom postupku. Prvi je donet 2001. godine, drugi je doneti 2006. godine i danas ili sutra još jedan. Dakle, imaćemo tri zakonika o krivičnom postupku, koji će se paralelno primenjivati, a za ovaj koji treba danas ili sutra da usvojimo rekao bih da se radi o zakoniku u pokušaju iz tri puta. Prvi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku Vlada je uputila u proceduru Narodnoj skupštini 8. decembra, drugi 17. decembra i treći juče, 29. decembra, sa samo dva člana, gde se u jednom članu predlaže da se menjaju odredbe člana 555. Zakonika o krivičnom postupku iz 2006. godine, reči "31. decembar 2008. godine" zamenjuju rečima "31. decembar 2010. godine". Razlog za ovo je što nisu izvršene materijalne, tehničke, a dodao bih i stručne pripreme tužilaštva za sprovođenje istrage, zbog čega se to odlaže. Ali, ima nešto što me donekle raduje, ministar Malović je u obrazloženju rekla da je prihvatila amandman jednog narodnog poslanika, pa rok koji je bio predviđen u Predlogu zakona od 17. decembra, sa 31. jula 2010. godine pomeren na 31. decembar 2010. godine. Mislim da bi Vlada radila efikasnije kada bi prihvatila veliki broj amandmana koje podnose poslanici SRS i poslanici drugih poslaničkih grupa. Setimo se samo kada je bilo na dnevnom redu usvajanje zakona o teritorijalnoj organizaciji pravosuđa i tužilaštva, da su bili amandmani ispred svih poslaničkih grupa i da su bili prihvaćeni, imali bismo daleko efikasniju teritorijalnu organizaciju sudstva, što ne znači da do 31. decembra 2009. godine neće neko ko bude ministar pravde u tom periodu izaći sa novim predlogom da se taj rok produži ili da se taj zakon menja. Smatramo da ne bi trebalo gubiti mnogo vremena, nego da bi u startu trebalo predlagati poslanicima zakone koji se mogu primenjivati, zakone od kojih će građani Republike Srbije imati koristi. Uzalud je i Nacionalna strategija o reformi pravosuđa, koja je usvojena 25. maja 2006. godine ovde u Narodnoj skupštini. Uzalud je i Akcioni plan od 6. jula 2006. godine, koji je Vlada usvojila na svojoj sednici, a 22. juna 2006. godine formirana je Komisija za sprovođenje Nacionalne strategije, ako mi danas, 30. decembra 2008. godine, razmatramo zakon koji je trebalo da stupi 1. januara 2009. godine. U Nacionalnoj strategiji za reformu pravosuđa poseban akcenat se bacio na četiri načela koja bi trebalo imati u vidu prilikom reforme pravosuđa, to je načelo nezavisnosti, transparentnosti, odgovornosti i efikasnosti, iz kojih dalje proizilazi 12 principa koje treba koristiti prilikom reforme pravosuđa. Ali, kako da kažemo da postoji nezavisnost kad znamo kako i na koji način se biraju sudije i javni tužioci, i tek kako će biti kada u narednom periodu se budu birali, kad to bude radio Visoki savet sudstva, koliki uticaj političkih stranaka će biti u tom periodu. Nije nam poznato da je do sada postojala odgovornost. Sumnjamo i u narednom periodu sa ovom vladom da će biti odgovornost nesavesnih sudija i tužilaca, a tek o efikasnosti u sistemu pravosuđa ne možemo uopšte govoriti. Da vas podsetim da imamo slučajeva da se 20 godina vodi spor. To su, pretpostavljam, ekstremni i izuzetni slučajevi, ali ih ima od pet ili šest godina. Veliku zamerku građani Srbije imaju upravo na dužinu trajanja tog postupka. Šta je predviđeno u Nacionalnoj strategiji za reformu pravosuđa kada je u pitanju baš provođenje Zakonika o krivičnom postupku. I tada je rečeno da će Komisija za sprovođenje Nacionalne strategije za reformu pravosuđa, koja je održala svoju sednicu 2. oktobra 2006. godine i donela odluku o formiranju komisije za primenu Zakonika o krivičnom postupku, dakle, onog iz 2006. godine. Zadatak komisije je da organizuje i koordinira aktivnosti i pruži podršku procesu za početak primene odredabanovog zakonika o krivičnom postupku. To je onaj zakonik čiju mi primeni danas odlažemo do 31. decembra 2010. godine. Po tom pitanju, gospođo ministra, bez obzira što ste vi rekli da su u radnu grupu imenovani najstručniji ljudi, ona nije uradila dovoljno. Pristup SRS po pitanju koncepta provođenja istrage obrazložio je narodni poslanik Zoran Krasić u ime SRS i tu se postavlja dilema koji je koncept prihvatljiviji, koji je bolji. Mi znamo da ništa ne postoji apsolutno savršeno, ali najveća odgovornost biće na onim licima koja budu trebalo da provode postupak istrage. Vi ste uveli ovim neodgovorno ponašanje pre svega Vlade. Vi ste korektno rekli da je Vlada povukla, zato što je Narodna skupština bila zauzeta, predlog koji je stigao u Narodnu skupštinu 8. decembra. Naravno, Vlada je znala da postoje neki drugi prioriteti, da postoji budžet, da postoje neki drugi zakoni. Ne možete reći da je nešto prioritet ako stigne 30. decembra u Narodnu skupštinu i tek tada o tome treba da raspravljamo. Ne mogu da krivim lično vas. Vaša odgovornost ili doprinos tome je mala, ali DS snosi veliku odgovornost. Od 2006. godine ministar pravde je iz DS-a i za kašnjenje sa primenom ovog zakona možemo reći da je direktno odgovorna DS. Koristim ovu priliku, s obzirom da je Zakonik o krivičnom postupku na dnevnom redu, da pozovem predsednika Republike, da pozovem ministra, gospođu Dianu Dragutinović, Nadu Kolundžiju, koja nije trenutno u sali, kao šefa poslaničke grupe ZES, da daju odgovor na pitanje pojedinih građana koji kažu da je SRS ili neko u ime SRS-a primio neki novac za ono što je obavezna DS ili skupštinska većina da vrati. Moram da kažem i vama i građanima Srbije da SRS vredi mnogo više. SRS se ne bavi trgovinom. To nije preduzeće. Moram da vam kažem da je jedan moj prijatelj, član DS-a, iz Ljubovije, kaže - mi nismo preduzeće, mi smo kompanija, ali mi se ne bavimo trgovinom, naš uticaj je mnogo veći i mnogo značajniji. Naš smisao bavljenja politikom i postojanja na političkoj sceni jeste borba za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije, za obezbeđenje boljeg standarda građana, za ukupnu ljubav i donos i bolji standard, i to nema materijalnu cenu. Ovom prilikom želim svim građanima Republike Srbije da čestitam božićne i novogodišnje praznike, svima nama da u narednoj godini radimo više i efikasnije. Vi da jednoga dana postanete mnogo aktivniji, da ponekada postavljate pitanja Vladi, vi gospođo predsedniče, zašto se kasni sa nekim predlozima. Juče sam rekao, doduše vi niste predsedavali, da li ste jednom za 47 dana kašnjenja predloga budžeta u Narodnu skupštinu postavili pitanje Vladi zbog čega se kasni. Vama, gospođo Malović, želim sve najbolje u 2009. godini. Ono stanje u kome se vi sada nalazite, Srbiji toga treba, a da bi građani znali, oni to ne vide možda, vi ste blagosloveni, u drugom stanju. Želimo da takvih novosti u Srbiji bude što više. Zahvaljujem.
Gospodin Zoran Šami ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, gospođa Milica Radović je i na prošloj sednici, a i danas vrlo kompetentno govorila o ovom zakonu i iznela naše stavove u vezi sa tim zakonom. Lično nemam potrebe da tu bilo šta dodam ili oduzmem. Javio sam se samo da bih konstatovao nekoliko činjenica, koje jesu povezane sa ovim zakonom. Vi se svakako sećate da smo na pretprošloj ili na sednici pre te raspravljali o setu pravosudnih zakona i tada smo zbog velke tvrdoglavosti Vlade, da ne kažem arogancije Vlade, 20 dana raspravljali o jednom veoma lošem zakonu, koji je na kraju, da tako kažem, na silu usvojen sa 123 glasa za, uz sve ostale prateće igre. Reč o je zakonu o teritorijalnoj raspodeljenosti sudova po zemlji Srbiji i zakonu koji treba da stupi na snagu tek 2010. godine. Istovremeno, zakon koji je tehnički zakon, kakav je ovaj zakon pred nama, koji je trebalo svakako usvojiti do 31. decembra, usvajamo danas, 30. decembra. Moram da priznam da ne mogu da dokučim tu veliku strategiju Vlade, ne mogu da dokučim tu veliku pamet Vlade, da 20 dana raspravljamo o jednom zakonu, da zbog toga budžet, koji je u ovu skupštinu stigao 7. decembra, dođe na red tek 22. decembra, a i ono 7. decembra je bilo kašnjenje od 37 dana, pa smo ga onda sinoć usvojili na način kako smo ga usvojili, a to je građanima sve jasno. Dakle, raspravljamo o zakonu koji će da stupi na snagu 2010. godine, o zakonu koji je veoma loš, na koji su čak vladajuće stranke podnele otprilike 1/4 ili 1/3 amandmana, da bi ga na silu usvajali, a onda danas, brže-bolje, treba da raspravljamo ponovo o jednom tehničkom zakonu, koji je mogao biti donesen, bilo je potpuno jasno, u septembru, da se neće steći uslovi za primenu ovog zakona. Ovo govorim prosto zato da ostane zapamćeno, da ostane negde zabeleženo u kojoj meri imamo posla, izvinite, sa jednom jako, jako lošom Vladom, sa jedno nepametnom Vladom. To povremeno svakom iole razumnom prosto vređa inteligenciju. Mogu da budem politički suprotstavljen nekoj vlasti, ali nemam želju ni potrebu da ta vlast bude loša. Zarad ove zemlje ta vlast treba da bude dobra, ali ova ovlast je u mnogo čemu, nažalost, loša. Na kraju, dozvolite mi da u svoje ime i u ime DSS svim našim građanima i ovde kolegama u sali čestitam i poželim im srećnu Novu godinu. Sreća će nam trebati kada pameti nemamo. Takođe, svim našim građanima i kolegama u salu, koji će za koji dan da slave Božić, želim da ga provedu u miru, u sreći, u krugu svoje porodice, kako je to i red. Hvala.
Gospodin Srđan Spasojević ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, evo samo u par rečenica da kažem da kada imamo neke ovakve hitne zakone, od kojih mnogo toga u državi zavisi, u ovom konkretnom slučaju pravosuđe, mora se ranije reagovati, ne treba čekati cajtnot, finiš, kada može da se desi da nešto ovako ne možemo da stignemo da usvojimo, pa da su onda potrebne inicijative ka Ustavnom sudu itd, da bi se neka primena zakona odložila. Mislim da ovo nije jedini slučaj kada se to dešava. Uopšte, loš manir ove vlade jeste da zakone, kao što su zakoni o putnim ispravama, o osiguranju depozita, ne treba zatrpavati u tačke dnevnog reda, na primer, kao što smo uradili kroz set pravosudnih zakona, pa neka 13, 14, 15. tačka i te tačke koje život znače budu uslovljene praktično nečim što treba u jednoj mirnoj atmosferi da se radi, jer set pravosudnih zakona je nešto što je izuzetno bitno i onda se pravi jedna velika nervoza u Skupštini, jedna presija, pa ne može adekvatno da se radi. Mislim da treba da povedete računa kada bude stupio na snagu set pravosudnih zakona, dakle 2010. godine, mnogo toga u Srbiji će u sistemu pravosuđa da se promeni, nova teritorijalna, praktično, podeljenost sudova, tužilaštava, traže jedan veliki posao. Pravosuđe će da uđe u jednu funkciju gde se sudije, tužioci i advokati neće baš najbolje snaći. Meni je jako drago da ste vi prihvatili onu sugestiju da pomerite primenu zakona na 31. decembar 2010. godine i da je potreban jedan period kada će primena Zakona o krivičnom postupku da se odvoji od tih silnih izbora i svega onoga što će se dešavati. U principu, zakone treba donositi one koji žive, koji su živi, koji mogu da se primene, koji jednostavno dišu sa građanima, a nikako one zakone koji će ostati mrtvo slovo na papiru. I ovoga puta moram da vam kažem da po svaku cenu ne treba donositi zakone pod jednim izgovorom - želimo u EU, i onda čitav set zakona iz bilo koje oblasti života donosimo i onda stalno ulazimo u situaciju da moramo njihovu primenu da pomeramo zato što oni ne mogu da zažive. Mislim da je to neozbiljno prema građanima Srbije, neozbiljno prema državi i zaista apelujem da ubuduće tako nešto, kada je bilo koji zakon u pitanju, ne činite. Još jedanput, drago mi je da ste prepoznali ono što je htela Nova Srbija, pre nego što smo povukli, pa smo vratili ovaj zakon u proceduru, prepoznali zaista dobru želju da se zakon popravi i mislim da je sasvim logično da njegova primena počne 31. decembra 2010. godine, jer znamo da su u pravosuđu, u svim sudovima su godišnji rasporedi, da se mnogo toga početkom godine dešava i mislim da je to potpuno logično što ste uradili. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Nenad Prokić, LDP.
Poštovana predsednice, drage kolege, neću govoriti o ZKP jer je ionako poslednji dan i nema to nekog velikog smisla, ali sam video danas neku atmosferu ovde u kojoj nalazim neki smisao. Danas u govorima svih vas provejava neka solidarnost, tolerancija, ljubav i prijateljstvo i voleo bih da tako ne bude samo u danima pred Novu godinu, da to kroz celu našu sledeću godinu provejava u ovim skupštinskim redovima, mislim da će to mnogo značiti i za čitavu državu i za naše društvo, ukoliko budemo uspeli da osvojimo takve modele ponašanja i takve odnose među nama. U ime Čedomira Jovanovića i LDP želim vam srećnu Novu godinu i srećne božićne praznike. Slava Bogu na visini, a na zemlji mir ljudima dobre volje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, zatim gospodin Petar Jojić.
Dame i gospodo, gospođo ministre, reći ću malo nešto o ZKP. Evo, u maju 2006. godine donet je Zakon o krivičnom postupku. U članu 555. tog zakona predviđeno je da se primenjuje od 1. juna 2007. godine. Nakon toga donet je Zakon o izmenama i dopunama tog zakona, gde je rok produžen na 31. decembar 2008. godine, da bi potom, u Predlogu zakona o izmeni tog ZKP, u članu 555, reči "31. decembar 2008." zamenjuje se rečima "1. jul 2010. godine". Sada se Predlogom zakona o izmenama Zakona o krivičnom postupku predlaže promena tako što se reči "31. decembar 2008." zamenjuju rečima "31. decembar 2010. godine". Mislim da postoji jedna lepa izreka koja kaže Et post malam segetem serendum ili ''I posle loše žetve treba sejati", i posle loših rešenja koja nam Vlada nudi u jednom kontinuitetu treba nastaviti dalje, raditi, kritikovati ono što nije dobro, pohvaljivati ono što je dobro. Mnogo je stvari koje smo u poslednje vreme kritikovali koje zaista nisu bile dobre kao zakonski predlozi. Jedna od tih stvari koja zaista će biti predmet radne grupe, kao što ministar reče, koja će raditi na izradi Zakona o krivičnom postupku, jeste i ovaj zakon. Dakle, na toj radnoj grupi, verujem, svaliće se veliko breme odgovornosti i rada, osnovni koncept, kako smo čuli, jeste da u stvari tužilaštvo vrši istragu. Smatramo da je ovo apsolutno pogrešan koncept. Smatramo da ovaj koncept teško da će moći da zaživi u praksi u smislu pravde i pravičnosti, mada se postavlja pitanje da li se uopšte i želi ovde da se vršenje istrage i vrši na pravi način. Naime, istragu će vršiti tužilac, a pritvor će određivati sud, to je po ovom konceptu predviđeno. Postavljamo pitanje: kakva će biti koordinacija između tužioca i suda, da ona možda ne bude na štetu osumnjičenog? Po nama, istraga treba da bude pod kontrolom istražnog sudije. On je taj koji je u najboljem i neposrednom kontaktu sa osumnjičenim, on najbolje može da sagleda i rasvetli sve činjenice vezane za osumnjičenog, kako za osumnjičenog, tako i za krivično delo koje mu se stavlja na teret. Grupa za izradu ZKP-a susreće se još sa nekim vrlo značajnim pitanjima i problemima. Jedan od tih problema jeste, kako čujemo, da se pred Vrhovnim kasacionim sudom više neće voditi postupak u prisustvu sudija porotnika. Ranije se hvalilo prisustvo sudija porotnika kao nešto što predstavlja na neki način i svojevrsnu kontrolu rada, međutim, sada odjednom te sudije porotnici nekom smetaju. Zašto? Mislim da tu objašnjenja nema. Objašnjenje koje daje predlagač da su sudije porotnici u stvari necelishodni u postupku pred Vrhovnim kasacionim sudom, mislim da je krajnje neozbiljno. Još jedna novina koja se predlaže jeste i novina da se branilac može dopisivati sa pritvorenikom. Pored toga što može biti u telefonskom kontaktu, bez prisluškivanja, može se dopisivati sa pritvorenikom, bez posebnog nadzora, bez posebne kontrole. Objašnjava se da je to po međunarodnim normama. Smatram da to apsolutno nije tačno i nije po međunarodnim normama. Imamo tu dosta primera kod Međunarodnog tribunala u Hagu. Rekao bih još nešto aktuelno a to je, gospođo predsednice, svojevremeno sam postavio jedno pitanje koje nije bilo hipotetičko pitanje, nego čisto pravno pitanje. Na njega još nisam dobio odgovor, a ono je glasilo - šta će se desiti ukoliko nekome od ove nove poslaničke grupe prestane, odnosno nastupi neki od zakonom predviđenih uslova da ne mogu više da vrše funkciju poslanika? Na to pitanje nisam dobio odgovor. Mislim da sam dobio odgovor od nadležnih institucija da se ne bi dešavalo ovo zamešateljstvo koje se dešava. Međutim, nadam se da će nova godina doneti odgovor na ovo pitanje. Po ovom pitanju vezanom za aktuelna događanja, a to je da je SRS primila od nekoga dva miliona, ili neku drugu cifru, za neke dogovori koji su nastupili, zaista smatram da treba da se oglasi i javni tužilac. To je pitanje koje, na kraju, mora da se reši. To je pitanje koje treba uputiti i najvišim državnim organima. To je pitanje koje treba uputiti Vladi Srbije, jer jedna takva izjava zadire u sve pore društvenog života. Ukoliko je neko primio neki novac, molim da se to obznani, da se javno kaže kome je dato, za šta je dato, a ako nije, molim vas da se to, takođe, javno kaže, jer vaše ćutanje po ovome može neko sasvim pogrešno i drugačije da protumači. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Petar Jojić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, gospođo ministre pravde, vezano za Predlog ovog zakona koji se odnosi na produženje roka primene Zakonika o krivičnom postupku, koji je ova skupština usvojila, nije niko drugi kriv, nego Vlada Republike Srbije što se kasni sa ovim predlogom zakona i donošenjem odgovarajućeg novog sistemskog zakonika. Naime, Ustavom Republike Srbije normirano je u članu 15 - opšti rok za usklađivanje zakona sa Ustavom; gospodine Boško, obraćam se ovde poslanicima, a ujedno i ministar treba da sasluša ono o čemu ću govoriti, a odnosi se na bitne stvari, vezane za krivično zakonodavstvo. Naime, opšti rok za usklađivanje zakona sa Ustavom, do 31. decembra 2008. godine uskladiće se svi ostali zakoni koji nisu u skladu sa Ustavom. Ovo je veliki problem u našoj pravnoj regulativi i u pravnom poretku. Zašto? Veliki broj sistemskih zakona je u pitanju - oko 50 zakona, među kojima je i Zakonik o krivičnom postupku. Usklađivanje ostalih republičkih propisa normirano je u članu 16. Ustava Republike Srbije, koji propisuje da republički propisi doneti za izvršenje zakona, koji će se usklađivati sa odredbama Ustava, uskladiće se najkasnije u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Dakle, Ustav nije ispoštovan. S druge strane, kada je u pitanju Zakonik o krivičnom postupku, vi ste se sami uverili, gospođo ministre, da je izgubljeno grdno vreme i uzaludan posao bio onih koji su prethodno pripremali izmene, a u stvari novi zakonik o krivičnom postupku, koji je trebalo da stupi na snagu ovih dana. To je uzaludno potrošeno vreme i mislim da je krajnje vreme da se ovom poslu pristupi daleko ozbiljnije; drugo, da se mora ostaviti vreme za donošenje jednog kvalitetnog i stabilnog zakonika o krivičnom postupku. S obzirom na činjenicu da smo došli u ovakvu situaciju, da se novim zakonikom o krivičnom postupku propisuje tužilačka istraga, imate jednu predistragu, ta predistraga se odnosi samo kada su u pitanju osnovane sumnje da je neko počinio krivično delo, ali sa nepoznatim izvršiocem. Tada tu predistragu vode organi unutrašnjih poslova sa javnim tužiocem, ali veliki deo procesnih radnji tada preduzimaju pripadnici policije, odnosno organa unutrašnjih poslova po zahtevu javnog tužioca. Ali, kada je u pitanju traganje za nepoznatim učiniocima, onda je to u nadležnosti, u velikom delu, pripadnika organa unutrašnjih poslova, da po službenoj dužnosti obavljaju poslove otkrivanja i rasvetljavanja krivičnih dela i pronalaženja njihovih izvršilaca i privođenje nadležnom sudu. Ono što je trebalo uraditi, godinu dana pripremana je ova izmena i dopuna, to jeste usklađivanje sa Ustavom, tu ima dobrih rešenja. Zašto? Neki procesni postupci su promenjeni i okolnosti su se promenile. U postojećem Zakoniku o krivičnom postupku definiše se i SRJ, Srbija i Crna Gora i nije jasno kako taj zakonik treba da bude u praksi primenjen. Otežana je njegova primena. Mnoge definicije i formulacije mora da budu usklađene sa Ustavom. Pošto je to bilo urgentno vreme, smatram da treba uraditi sledeće: da se ostavi rok i da se ide na izmene i dopune postojećeg Zakonika o krivičnom postupku. Te izmene i dopune mogu da se vrše samo radi usklađivanja Zakonika o krivičnom postupku sa novim Ustavom. Koji su ciljevi? Prvi cilj jeste da se usklade sa Ustavom, i to posebno koje se neposredno odnose, one procesne radnje, na materijalno pravo. Drugo, usklađivanje toga zakonika sa međunarodnim aktima koje je ratifikovala naša država. Treće, ugrađivanje novih rešenja na koje je praksa i dosadašnja jugoslovenska, sada srpska, krivično-pravna nauka, ukazala u toku dosadašnje primene ovog zakona. Četvrto, usklađivanje teksta Zakonika sa izmenama društveno-ekonomskih i političkih prilika u zemlji. Peto, terminološko i redakcijsko usklađivanje zakonika sa terminologijom novog Ustava i pozitivnog zakonodavstva, sa kojim je Zakonik o krivičnom postupku u komplementarnom odnosu, kao i unapređivanje sistematike samog zakonika. Dakle, to su razlozi zbog čega treba ozbiljnije pristupiti izradi novog zakonika o krivičnom postupku. Ali, u narednom periodu treba u što kraćem vremenu da se izvrše pripreme i ovih 125 članova novoga predloga o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku. Treba što pre izaći pred parlament da on bude usvojen. Kada bude usvojen ovaj predlog o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, a što znači usklađivanje sa novim Ustavom, usklađivanje sa međunarodnim pravnim aktima i konvencijama koje su ratifikovane od strane naše države, te će nove promenjene okolnosti u terminologiji SRJ, SCG, znači Savezna Republika Jugoslavija ili Srbija i Crna Gora. To je ključno pitanje, gospođo ministre. Jeste. Vi imate pravo, a imate i obavezu da pristupite izradi novog, sasvim novog zakonika o krivičnom postupku. Ali to se ne može uraditi za godinu dana. Ne. Ja ću podsetiti, tu je dr Batić, ugledni advokat i pravnik i ministar pravde Republike Srbije, kome su dobro poznate određene činjenice i u uporednom pravu i u domaćem pravu, da se na brzinu ovakav sistemski zakon ne može doneti za godinu dana, nego mora da bude donet i u produženom roku do deset godina. Stručni tim koji je radio u onom mom mandatu, u kome sam angažovao najbolje stručnjake, drugo, sada u pripremi i nacrtu vidim da je učestvovao i prof. dr Momčilo Grubač i da je on uključen u ovu materiju, kao poznavalac procesnog i krivičnog prava. Dobroje što treba da se uključe ljudi koji poznaju pravo, koji imaju iskustvo i koji imaju stručnost. Još da napomenem samo, dame i gospodo, gospođo ministre, ne može tužilaštvo da preuzme vođenje istrage. To bi bila katastrofa u ovom trenutku. Treba više godina javnom tužiocu da bi on mogao da bude u situaciji da vodi istragu, jer je to izuzetno složen posao. To kažu i sami javni tužioci. Nisu spremni da preuzmu ovoliku odgovornost, a građani smatraju da u ovom trenutku najbolji zaštitnik njihovih sloboda i prava jeste sud, a ne upravni organ. Kao što se zna, upravni organ, tužilaštvo. Prema tome, sudu treba više verovati, a pripremati javne tužioce, menjati okolnosti i vršiti pripreme po svim osnovama da bismo mi mogli, ako uporedimo našu državu sa drugim državama kontinentalnog i anglosaksonskog prava, i bili u situaciji da pokažemo da smo spremni da se i kod nas preuzme tužilačka istraga. Dame i gospodo, gospođo ministre, gospođo predsedniče, u javnosti je došlo do informacije da je SRS, navodno, primila dva miliona evra zato što se trudila da poboljša zakon o budžetu Republike Srbije. Kada je SRS procenila da su građanski interesi viši od drugih interesa i da je bilo nužno omogućiti da se donese novi budžet za 2009. godinu, vi ste videli da je SRS odustala od diskusije po pitanju daljih amandmana kojih je bilo još oko stotinak. Prema tome, tražim od vas, gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, tražim od Republičkog javnog tužioca, okružnog tužioca, opštinskog tužioca, Ubpoka, policije i svih državnih organa, da se uključe, jer je ovo izuzetno opasna stvar i uznemiravanje javnosti, da je neko primio dva miliona evra zato što se borio za donošenje novog budžeta, što predstavlja nešto što nije zabeleženo u istoriji ovog parlamenta. Nema ovde trgovine sa srpskim radikalima. Srpski radikali su nezamenljivi, srpski radikali su postojani i zbog toga ćemo se časno i pošteno boriti za svaki zakon, da bude donet u skladu sa Ustavom Republike Srbije.
Gospodin Momo Čolaković ima reč.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa PUPS će podržati ovaj zakon i u danu za glasanje će se pozitivno izjasniti. U ime PUPS želim da svim građanima čestitam božićne i novogodišnje praznike. Posebno želim da sve božićne i novogodišnje praznike penzioneri dočekaju u zdravlju i veselju. Vama, predsednice, i svim narodnim poslanicima želimo puno sreće i zdravlja, a vama, gospođo ministarka, da najsrećniji dan u životu doživite na najlepši mogući način.
Zahvaljujem, gospodine Čolakoviću. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a zatim Dušan Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sreća je što ovaj predlog zakona ima samo dva člana, pa ćemo moći večeras do 24.00 časova da ga usvojimo. Ne daj bože da ima onoliko članova koliko ima ministara, koliko ima državnih sekretara, pomoćnika, direktora, agencija, do sv. Ilije ga ne bismo završili. Dobro je, gospođo Malović, da je formirana radna grupa koja će raditi temeljno i studiozno na krivičnom zakoniku. Ne valja samo što je u toj radnoj grupi jedan čovek koji je apsolutno dokazao svoje antisrpstvo, a to je gospodin Grubač. Na prethodnim suđenjima pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu je to nedvosmisleno pokazao, pored onog Stojanovića,tako se čini mi se zvaše onaj pijani. Dobro je da imate nameru da u tim koji će raditi taj predlog zakona uključite eminentne stručnjake, da uključite vrh naše pravne nauke i pravne misli, da uključite tužioce, da uključite osvedočene sudije, sudije koji imaju iza sebe rezultate, da uključite advokate od imena i renomea, jer samo tako može ispasti jedan dobar zakon, zakon o kome ćemo mi raspravljati ovde i usvojiti ga. Ovaj zakon o krivičnom postupku je usvojen 2006. godine, čini mi se, i odložena mu je primena godinu i po dana. Sada se drugi put odlaže primena. Naravno, gospođo Malović, vi niste krivi za to, ali je kriva Vlada, u krajnjoj liniji, jer je predložila onaj zakon koji je tražio određene pripreme, određen vremenski period i određena sredstva da bi se mogao primeniti. Kada kompletnu istragu prebacujete u segment koji se zove tužilaštvo, onda morate i materijalno, i kadrovski i prostorno da pripremite službu da bi mogla taj posao da radi i zakon da primenjuje. U ovom slučaju, kada ovaj zakon budemo konačno primenjivali, tužilac kao šef tima koji će voditi od krivične prijave preko istrage, preko utuženja, preko procesa, do presude, čitav taj proces on mora da ima kancelariju, odnosno da ima prostor u kome će samo on sedeti i primati stranke, gde će dolaziti i ti okrivljeni, gde će dolaziti policija koja će mu pomagati u pripremi i skupljati dokumentaciju, podatke itd. S druge strane, istražne sudije će verovatno biti prebačeni ili u krivicu, ili u parnicu, ili u neko drugo odeljenje. Ukoliko ne bismo doveli opet državu u situaciju da u minut do dvanaest raspravljamo, sinoć smo do deset sati raspravljali o budžetu i da ga nismo usvojili krenulo bi se na privremeno finansiranje. Međutim, ako ovaj predlog zakona ne bismo usvojili, već od nove godine bismo došli u situaciju da pravda u državi Srbiji ne može uopšte da funkcioniše. Vi znate da policija kada uhapsi ima pravo da drži 48 sati, tako da će osvedočeni kriminalci koji su uhvaćeni na delu, ubice čak bi morale da budu puštane posle 48 sati. Stvarno dovodite parlament u situaciju da mora da usvaja nešto uvek u minut do dvanaest. Nije ovo prvi zakon. Nije ni zakon o budžetu bio prvi zakon. Pre toga smo imali Zakon o putnim ispravama, gde smo doveli ljude koji su otišli, recimo, vraćaju se posle Nove godine i da dođu u situaciju da ne mogu da se vrate u zemlju, ili oni koji su za Novu godinu trebalo da putuju, da dođu u situaciju da ne mogu da otputuju. Opet se preko parlamenta lomi nerad, nesposobnost i neorganizovanost Vlade. Parlament bi bio u ovom slučaju kriv zašto nije donet Zakon o putnim ispravama, zašto nije donet Zakon o budžetu, zašto u ovom slučaju ne bi ovaj zakon bio donet. Predlog onog zakona o krivičnom postupku je relativno dobar, možda bi se mogao ispraviti sa još nekoliko stvari i iz prakse i sa amandmanima poslanika SRS. On je sada neprimenljiv. Shvatam da morate da pripremite kompletan set zakona iz oblasti pravosuđa da bismo ušli u Evropu kada nas Dinkić i ovi povedu tamo, ali moramo da upodobimo naše zakone sa zakonima EU. Nemojte više dovoditi državu u ovakvu situaciju da mora u minut do dvanaest Narodna skupština da vadi kestenje iz vatre.
Gospodin Dragan Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Pretpostavljam da i vi znate, ali ukoliko ne znate, predsednik Tadić je, u skladu sa svojim ovlašćenjima, smenio načelnika Generalštaba Zdravka Ponoša i na taj način potpuno uvažio zaključak Odbora za odbranu i bezbednost, koji je jasno stavio do znanja da je istupanje načelnika Generalštaba dovelo u opasnost civilnu kontrolu, što prevedeno znači, mogućnost da vojska na neki način interveniše. Ovo je samo prvi deo posla koji treba da se uradi. Načelnik Generalštaba nije ni u kom slučaju smeo na ovakav način da istupa u javnost i on je snosio posledice tog svog čina. Sada očekujemo onaj drugi deo koji je, takođe, izuzetno važan, a to su razlozi koje je izneo načelnik Generalštaba Zdravko Ponoš vezano za Ministarstvo odbrane i posebno vezano za ministra odbrane. Lično mislim da sve ono što ste imali prilike da čujete i u sredstvima javnog informisanja, a i na Odboru za odbranu i bezbednost, svima jasno stavlja do znanja da je situacija u Ministarstvu odbrane katastrofalna po svim elementima. Sva dokumenta koja su do sada trebalo da budu doneta nisu doneta. Sve što se radi u Ministarstvu radi se naopako i praktično je Ministarstvo podređeno jednom čoveku i služi za njegovu promociju. Takođe, načelnik Generalštaba je optužio ministra odbrane, Dragana Šutanovca, da praktično pravi partijsku vojsku, optužio ga je za veliki broj pukovnika, generala i drugih pripadnika vojske koji ulaze u Ministarstvo odbrane, što navodi na zaključak da se stvara partijska vojska DS. Ono što je najteže u svemu ovome, gospodin Zdravko Ponoš nedvosmisleno navodi neke činjenice vezano za zloupotrebe od strane Ministarstva odbrane i ministra, kada su u pitanju tenderi, kada je u pitanju prodaja imovine vojske. On je to vrlo precizno definisao. Ono što je 200 godina stvarano i čime vojska raspolaže sada se privatizuje, a da se apsolutno ne zna način kako se to vrši. Ono što je posebno tragično, baš zbog nedostataka svih ovih dokumenata koji su važni, možemo da dođemo u situaciju da će se ta sredstva, koja bi da ta dokumenta postoje bila upotrebljena da se vojska razvija ili dostigne onaj stepen ili nivo koji nam je potreban, potrošiti i da mi više nikada nećemo biti u situaciji da obnovimo vojsku. Ovo su toliko teške optužbe, kada bi ih izrekao i neko na mnogo, mnogo beznačajnijem mestu, zavređuju pažnju da se detaljno stvari ispitaju i da se problemi reše. Očito da je da Dragan Šutanovac jedno od najnesrećnijih rešenja kada su u pitanju ministri Vlade Republike Srbije, što je general Zdravko Ponoš i definisao ... (Predsednik: Vreme.) evo, završavam, ...i iskreno senadam i verujem u to da Boris Tadić, kao predsednik DS, kao predsednik Republike, kao predsednik Saveta za nacionalnu bezbednost, ne sme ostati samo na pola puta, da se mora završiti stvar do kraja i da se na čelu Ministarstva odbrane nađe čovek koji za to ima ne samo stručne sposobnosti, nego i ljudske i sve one druge koje bi trebalo da krase svakog ministra, a posebno kada je u pitanju ministar odbrane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u poslednjih nekoliko godina skoro da nema dana da građani Srbije nisu bukvalno bombardovani porukama kako im od usvajanja nekog zakona zavisi bolji život i budućnost. Narodski rečeno, građanima Srbije stalno neki zakon visi nad glavom. Prvo je to bio Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, pa imate SSP, Trgovinski sporazum sa EU i raznorazni drugi zakoni. U pitanju je zamena teza. Izuzetno je važno da jedna zemlja ima potrebne zakone, da ti zakoni budu kvalitetni. Međutim, da li će građani Srbije živeti bolje i da li će, što je u ovom slučaju najvažnije, Srbija biti pravna država, ne zavisi od broja zakona, nego zavisi od toga kakvi su ti zakoni i kako se sprovode. Činjenica je da se ne sprovode kako treba. Navešću samo nekoliko primera. Već nekoliko dana u javnosti se dosta priča o slučaju Rašeta. Po Zakoniku o krivičnom postupku, čini mi se da se zove Strahinja Rašeta, prije dvije noći morao je da bude u novosadskom zatvoru, međutim, on je za to vreme umesto u zatvoru podmetao bombe po Beogradu. Kao što znate, čovek je nedavno osuđen na višegodišnju kaznu zatvora. Policija ga je sprovela do zatvora, međutim na volšeban način, sat vremena posle privođenja, posle dovođenja u zatvor, čovek je pušten na slobodu. U malo daljoj prošlosti imamo slučaj Bagzi. Čovek je optužen da je pokušao atentat na premijera Srbije. Dan ili dva kasnije pušten uz obrazloženje da je neophodno, neodložno da ide kući da nahrani svinje. Tako je prekinuta karika koja je možda mogla da spreči ubistvo premijera. U raspravi o setu pravosudnih zakona ovde je pominjano da je u Srbiji zastarelo više od 4.500 predmeta, sudskih postupaka. Ti predmeti u svakom slučaju nisu zastareli zato što su zakoni bili loši, nego zato što sudije nisu radile svoj posao. Sledeći slučaj na kojem se može videti kakvo nam je pravosuđe, kako se poštuju postojeći zakoni, jeste slučaj narkomanije. Narkomanija je u ovoj državi odavno označena kao veliko društveno zlo i oko toga se svi slažu. Postoji kvalitetna zakonska regulativa, međutim, postoji praksa da čak i najveći dileri droge na suđenjima prolaze uglavnom sa uslovnim kaznama ili sa simboličnim vremenskim kaznama zatvora. Sledeći slučaj koji je vrlo indikativan jeste privatizacija. Kroz proces privatizacije opljačkana je država. Pokradene su vjerovatno desetine milijardi evra. Skoro da nema privatizacije o kojoj nije vođen bar neki sudski postupak, bilo od strane radnika, bilo od zainteresovanih strana koje su učestvovale u procesu privatizacije, pa ih nije zapalo da one dobiju određeno preduzeće. Međutim, skoro da nema osuđujućih presuda. Navešću jedan konkretan slučaj. U Velikoj Plani je izvršena privatizacija ugostiteljsko-turističkog preduzeća Šumadija, da bi vam bilo jasnije, u sastavu tog preduzeća se nalazi poznati motel Stari hrast na autoputu Beograd-Niš. To preduzeće ima poslovni prostor površine negde oko 3.900 kvadratnih metara. Prodato je za otprilike vrijednost 100.000 evra. Znate šta se na kraju ispostavilo? Postoje dokumenti koje je potpisao javni tužilac, postoje sudski postupci, nažalost nijedan nije završen osuđujućom presudom, postoji nesporna dokumentacija, jednom sam je donosio ovde u Skupštinu, prilikom prodaje preduzeća u papirima Agencije za privatizaciju od strane direktora preduzeća prikazano da je ukupna površina svih objekata koje ima preduzeće negde oko 1.500 kvadratnih metara. Više od 2.000 kvadratnih metara preduzeća je prikriveno kao nepostojeće, međutim posle je uknjiženo novom vlasniku. Pominjao sam ovde da na licitaciji u procesu privatizacije nije bilo čak ni upravne zgrade preduzeća. Nestao je kompletno jedan restoran, nestao je kompletan magacinski prostor itd. Radnici su podneli nekoliko desetina tužbi, međutim, nijedan proces nije završen osuđujućom presudom, u stvari procesi još uvek nisu završeni, stoje u određenim fiokama. Nema građana Srbije koji u proteklih nekoliko godina nije slušao o policijskoj bijeloj knjizi. Tamo kada uzmete tu knjigu, fino pročitate ko je izvršio koliko ubistava, ko je izvršio koliko silovanja, ko je diler droge, ko je terorista. Međutim, kada završite čitanje te knjige, ili čitanje novina ili gledanje televizije gde se ti likovi pojavljuju kao glavni junaci koji bi trebalo da budu uzor našoj djeci, vi imate priliku da te ljude sretate kako slobodno šetaju gradom i, kao što sam rekao, pojavljuju se kao javne ličnosti u novinama, na televiziji. Policija obavještava građane Srbije da se među njima nalaze lopovi, kriminalci, ubice, dileri droge i ti isti ljudi slobodno šetaju Srbijom. Poslednji primer, mi već pet-šest godina stalno smo pod vanrednim stanjem kada je u pitanju otkrivanje nekih afera, nekih mafija, pa imamo stečajnu mafiju, drumsku mafiju, građevinsku mafiju, trgovinsku mafiju, prosvetnu mafiju i desetine drugih stvarnih i izmišljenih mafija. Po pitanju svih tih mafija, svih krivičnih dela koja su oni počinili započeti su sudski procesi, međutim ne znam da li ima neki slučaj osuđujućih presuda. Nisu ti ljudi oslobođeni zato što nisu krivi, nisu oslobođeni zato što ne postoje dokazi, nego zato što su očigledno uživali određenu političku zaštitu ili su preko korupcije potplatili sudije i članove sudskog veća. Možemo svakog dana usvajati nove zakone, možete ubeđivati građane Srbije kako je to od suštinskog značaja za naš bolji život, za naš brži ulazak u Evropu, međutim, to nije tačno, kako će se u Srbiji živeti, da li će Srbija biti pravna država, zavisi od toga da li će i kako tužioci i sudije raditi svoj posao. Hvala.
Gospođa Vjerica Radeta, imate još 20 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Boško Ristiću, kažete da pametan čovek može sve da kaže u tri minuta. Hajde probajte jednom izađite, pa makar i minut, da vidimo i da čujemo koliko ste pametni. Sinoć kasno završeno je jesenje redovno zasedanje ovog parlamenta i da je bilo razuma i odgovornosti u Vladi Republike Srbije to bi svakako bilo na drugi način završeno, donošenjem nekih drugih zakona, budžet bi bio donet onda kada mu je vreme, odnosno kada je obaveza parlamenta da ga donese, a to je 15. decembar. Međutim, Vlada je ovakva kakva je i zaista je neophodno da danas, na neuobičajenom vanrednom zasedanju, odmah dan nakon završenog redovnog zasedanja sinoć, neophodno je da se u najkraćem malo osvrnemo na to šta smo to radili u toku tog redovnog zasedanja i šta je Srbija od toga dobila, šta su građani Srbije dobili od rada ovog parlamenta. Želim da podsetim javnost Srbije, pre svega, vi kolege poslanici naravno to znate, da je na dnevnom redu, između ostalih, bio zakon o izmenama Zakona o putnim ispravama, da smo zbog neodgovornosti Vlade Republike Srbije skoro bili u situaciji da građani Srbije neće moći da putuju van zemlje zato što na vreme nismo dobili predlog o produženju Zakona o putnim ispravama. Poslanici SRS, kao i uvek kad je u pitanju interes građana Srbije, pokazali su punu odgovornost i prekinuli smo da govorimo o nekim amandmanima da bi Narodna skupština u danu za glasanje mogla da izglasa Zakon o produženju Zakona o putnim ispravama i želim da građani Srbije znaju da mogu da putuju, naravno ukoliko im predstavnici vlasti već nisu podelili otkaze, ukoliko imaju neki dinar. Što se tiče putnih isprava, zahvaljujući državotvornosti SRS, omogućili smo da se izglasa taj zakon i građani mogu da putuju gde god to žele. Naravno, nažalost teško da će neki veći broj građana, čak i ako želi, moći negde da otputuje, s obzirom da evo i danas je osvanula vest u novinama, kažu sindikati koliko se priprema otkaza zbog nezavršenih privatizacija, opet kasnite sa zakonom, ali to je manir ove vlade. Penzije su realno smanjene, plate takođe, inflacija je, građani to dobro znaju kad uđu u prodavnicu, mnogo veća od one o kojoj se priča. Juče smo govorili o Zakonu, sinoć smo završili raspravu o zakonu o budžetu. Sinoć sam gledala reprizu jučerašnje jedne prepodnevne emisije kada je jedan od ''analitičara'' iz DS-a pričao građanima Srbije koje će ih zlo zadesiti od poslanika SRS-a zato što neće biti donet budžet, zato što poslanici SRS-a nemaju razumevanje za probleme građana. Mi smo takođe sinoć pokazali da smo ozbiljna i odgovorna stranka. Odustali smo od rasprave o jednom broju amandmana. Ponudili smo ministru, gospođi Dragutinović, da glasa za te amandmane da bi budžet bio bolji. Doneli ste, usvojili ste budžet dobrom voljom opozicije. Sami, kao vladajuća koalicija i kao Vlada Republike Srbije, to ne biste mogli da uradite i to građani treba da znaju. Ali, građani Srbije treba da znaju još nešto. Neke kolege su govorile da je Zakon o budžetu veoma loš. Tačno je, Zakon o budžetu je veoma loš, ali građani Srbije treba da znate da je Vlada Srbije narodnim poslanicima i parlamentu opet podmetnula taj Zakon o budžetu i sada imamo usvojen zakon, ali nemamo prateće zakone i nema mogućnosti da se u skladu sa tim zakonima budžet puni. Dakle, džabe budžet kad u budžetu neće biti para. Opet, da je bilo odgovornosti i ozbiljnosti u Vladi, mi bismo, pa makar i pre budžeta, ako je bilo utvrđeno, odnosno izvesno da ne mogu sva akta da se usvoje do kraja redovnog zasedanja, onda je bilo neophodnije da se usvoje oni prateći zakoni, između ostalih zakon o carinskim stopama, administrativnim taksama itd, da bi budžet mogao da se puni u skladu sa predlogom, odnosno sada već usvojenim budžetom odnosno u skladu sa projekcijom, kako to vi iz vlasti volite da kažete, budžeta Republike Srbije. Dakle, ukazali smo i u jučerašnjoj raspravi na sve nedostatke budžeta, zakona o budžetu, ali smo i pokazali da nam je interes građana ispred svih drugih interesa. Uvek ćemo se tako ponašati, za razliku od onih koji su isterani iz SRS-a, koje predvodi Tomislav Nikolić, koji je sinoć dobio u terminima televizija sa nacionalnom frekvencijom mesto za vest koju je on lažno plasirao u javnost, a to je da je SRS, da biste vi mogli da glasate, za budžet pravila neke kombinacije i između ostalog dobila dva miliona evra. To je jutros objavljeno i u ovom Đilas-Vučićevom biltenu i u nekim dnevnim novinama. To je širenje lažnih vesti. Mi srpski radikali, a i građani Srbije, ubeđeni smo da znaju da mi nikada na taj način ne bismo postupali i da to nismo uradili ni sada, ali da se ne bi stvarala uznemirenost u javnosti i da se te lažne vesti ne bi dalje širile, mi tražimo i insistiramo da se izjasne Boris Tadić, Dušan Petrović, Ivica Dačić, Diana Dragutinović, premijer Cvetković, da kažu javnosti Srbije da li su dali srpskim radikalima dva miliona evra da biste vi glasali o Zakonu o budžetu. Mi tvrdimo da su to lažne vesti, da su to glasine i da onaj ko je to proturio misli da, ako je on uzeo pare i ako je on spreman da se proda, da su spremni svi. Mi srpski radikali nikada na tako nešto nismo bili spremni i nećemo. U ovom prethodnom periodu govorili smo, pokrenuli smo i uspešno mi srpski radikali, do jednog nivoa uspešno završili aferu Krišto, aferu sa javnim preduzećima. Takođe, želim da podsetim građane Srbije da je zahvaljujući nama iz SRS-a utvrđeno ono što su neke novine pisale, da je Bojan Krišto za samo jedan mesec na ime zarade sam sebi isplatio negde oko 11.000 evra, da je to pokrenulo lavinu priča i u ovom parlamentu i da je to zapravo nateralo Vladu Republike Srbije da kaže i da donese uredbu da se primanja predsednicima i članovima upravnih odbora u javnim preduzećima svede od nekih 300, 400, 500, 600.000 dinara na nivo prosečne zarade. To je, dakle, isključiva zasluga SRS-a, ali Vlada nije završila tu ceo svoj posao. Gospođa Diana Dragutinović nam je rekla, i sada podsećam javno, odmah kad krenemo da nastavimo rad u 2009. godini, naravno da ćemo odmah to da tražimo, dakle gospođa Dragutinović je rekla da je na Aerodrom Beograd zbog eventualnih malverzacija, odnosno da se utvrdi, ništa ne prejudiciramo, pravo poslovanje, da je upućena budžetska i finansijska inspekcija i da će ta inspekcija završiti svoj rad 31. decembra. To je sutra, pa očekujemo odmah prvog radnog dana u narednoj godini da narodni poslanici dobiju taj izveštaj, da bismo mogli dalje da raspravljamo o tome. Gospodin Todorović je malopre obavestio Narodnu skupštinu da se pojavila agencijska vest da je Boris Tadić, u skladu sa svojim ustavnim ovlašćenjima, smenio generala Ponoša, da je, sada naglašavam, velika zasluga zašto je uopšte došlo i do razrešavanja te afere, upravo na poslanicima SRS-a, na Odboru za odbranu i bezbednost, koji je doneo zaključak i taj zaključak je poštovao u jednom delu, odnosno zasad predsednik države Boris Tadić. Sada pitam gospođu Nadu Kolundžiju da se izjasni da li je i sad, posle odluke Borisa Tadića, spremna da tvrdi da je Odbor za bezbednost bio cirkus koji je organizovao Dragan Todorović? Mi smo i tada tvrdili da je to bila ozbiljna sednica, sa ozbiljnim dnevnim redom. Posledica zaključka tog odbora je upravo to da je Boris Tadić smenio Ponoša. Ali, ostaje još jedan nezavršen posao. Takođe smo dobili informaciju od Diane Dragutinović, ministra finansija, da je tačno ono što je Šutanovac rekao za medije, da je on tražio i da je u Ministarstvu odbrane upućena finansijska inspekcija. Čekamo i taj izveštaj. Videćemo šta će taj izveštaj da nam kaže. Gospođice draga, ako ste vi spremni da me opominjete na vreme sa mesta, vi slobodno izađite, izašlo je više od pola poslanika DS-a. Vi ste ovde došli samo da glasate. Šetali ste ceo dan, šetajte slobodno. (Predsednik: Imate još sedam minuta, gospođo Radeta.) Gospođo Đukić-Dejanović, pošto vi niste hteli da čujete da me je koleginica opomenula na vreme, moram sama da se branim, kada vi nećete da branite integritet narodnog poslanika. Dakle, današnja sednica i Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku takođe govori o neodgovornosti i nesposobnosti Vlade Republike Srbije. Današnja sednica i konstruktivan prilaz srpskih radikala radu na ovoj sednici govori takođe o tome da smo mi državotvorna stranka i da mi i danas na ovaj način radimo zbog interesa građana Srbije. Kada je ovaj zakon već bio na dnevnom redu, a bio je na onoj prethodnoj sednici, mi smo vas upozoravali, govorili smo o Predlogu zakona - upozoravali smo vas da ste napravili strašnu grešku, gospođo Malović. Zašto ste poslanicima dali onaj set vrlo, vrlo loših zakona o pravosuđu, iz oblasti pravosuđa, najgori od tih zakona, za koji većina narodnih poslanika misli da su najgori, čak i iz vladajuće koalicije. To su pokazali i tako što su onomad podnosili amandmane na taj predlog zakona. Dakle, vi ste dozvolili da se usvoji najgori mogući zakon iz oblasti pravosuđa - to je Zakon o teritorijalnoj organizaciji pravosudnih organa, to je ukidanje preko 100 sudova u Srbiji. Verujte, da će vam to biti vrlo ružna mrlja u karijeri. Mi smo i dalje ubeđeni da taj zakon neće biti primenjen, da vi nećete stvoriti uslove za njegovu primenu, kao što niste stvorili uslove za primenu Zakonika o krivičnom postupku. Trebalo je, dakle, ovaj zakon još tada da bude na dnevnom redu i da bude umesto onih loših zakona i da bez ikakve presije tužilaštvo, odnosno istražne sudije mogu da nastave svoj posao onako kako su ga do sada radili dok se zakon ne promeni, ako se ne promeni. Vi ste nama, gospođo Malović, moram da podsetim, dali predlog izmena i dopuna Zakonika o krivičnom postupku, onaj veliki, ovako debeli tekst. (Poslanik pokazuje rukom.) Jeste, to ste povukli i nekoliko dana nakon što ste ga pustili u skupštinsku proceduru, onda je Vlada povukla taj predlog sa vašim, odavde, obrazloženjem - da je to toliko loš predlog, da ima toliko propusta, da ima toliko tehničkih grešaka, da je neprimenjiv. Rekli ste sve ono što smo mi govorili svojevremeno kada je donošen taj zakon. Sada je logično pitanje - što ste nam puštali u proceduru taj zakon pre nego što ste ga pročitali, pa kad ste ga pročitali ili vam je neko skrenuo pažnju, onda ste rekli da je mnogo loš i da ste sada formirali neku drugu radnu grupu, koja će da utvrdi, odnosno da Vladi predloži nacrt nekog novog teksta zakonika o krivičnom postupku. To je legitimno pravo i taj zakon zaista treba da se menja, i tu nema ničeg spornog što se tiče tog dela, nemate razloga da se mrštite, nego govorim o lošim potezima Vlade, kao što je loš potez Vlade i ovaj predlog koji mora da se izglasa u Skupštini, jer otkad ste vi iz DOS-a na vlasti, da mi srpski radikali i danas nismo pokazali razumevanje i da nismo prihvatili da se raspravlja samo načelno o ovom zakonu, samo da podsetim da ovaj zakon ima dva člana, pa smo mi mogli da podnesemo dva amandmana i da se ova rasprava završi evo sada u dva, pola tri. Ta dva amandmana bi morala da se raspravljaju tek sutra, od momenta kada se ova sednica završi. Mogli smo da radimo danas i do ponoći, da bismo sutra uveče, sutra u ponoć krenuli sa novom sednicom i opet doveli u kolaps pravosudne organe. Mi to nismo hteli da uradimo zato što smo mi narodni poslanici i radimo u interesu svog naroda, za razliku od vas iz vladajuće većine i razliku od vas iz Vlade Republike Srbije. Vi ste u onom prvom, pošto ste ovo već povlačili sa dnevnog reda, i ovaj kratki zakon, vi ste tada predložili da on treba da se produži, sa 31. decembra 2008. godine, primena ovog zakona, na 31, čini mi se, jul 2009. godine, pa ste se onda setili da je to nemoguće, nego da to bude 31. decembar 2010. godine, s obzirom da vam na snagu stupaju neki pravosudni zakoni iz onog seta zakona tek 1. januara 2010. godine. Evo, zapamtite gospođo Malović i neka zapamte građani Srbije, opet ćemo imati produženje roka i za ovaj zakon, kao i za one neke druge zakone iz seta pravosudnih zakona, zato što ste vi iz vladajuće većine nesposobni da stvorite, izvinjavam se, odnosno vi iz Vlade Republike Srbije, nesposobni da stvorite uslove za primenu zakona koje nam ovde dostavljate navrat-nanos, u nevreme. Radili smo i subotom i nedeljom, i danju i noću. Naravno, nama srpskim radikalima nije problem što mi radimo kao narodni poslanici, nego se mi uvek principijelno borimo za primenu Poslovnika i da radimo u skladu sa Poslovnikom. U onom prethodnom predlogu zakona, gospođo Malović, rekli ste - da ovaj zakon stupa na snagu 30. decembra. Rekla sam vam da je to nemoguće. Vi ste mi tada klimali glavom - moguće je, moguće. Evo vidite - nemoguće je. Danas ste napisali da stupa na snagu... (Predsednik: Vreme.) danom objavljivanja. Završavam, hvala. Dakle, prihvatili smo mi srpski radikali da se na ovaj način raspravlja o Zakoniku o krivičnom postupku, da bi gospodo iz pravosuđa, da bi građani Srbije mogli normalno da funkcionišu, da pravosuđe može normalno da funkcioniše, da ne dođe do trećeg po redu kolapsa, samo zato što su ovi iz DOS-ove vlasti nesposobni.
Zahvaljujem, gospođo Radeta. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim načelni pretres pitam da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika želi reč? Samo da zaključim načelni pretres, pa ću vam dati reč. Zaključujem načelni pretres. Po Poslovniku se javilo dvoje kolega. Najpre ima reč gospođa Elena Božić-Talijan. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, članovi 225, 226. i 104, na kraju ću uputiti pitanje nadležnim organima. Mislila sam da je moralni i politički pad Tomislava Nikolića došao do kraja, ali on nam svakodnevno, ubedljivo demonstrira da može da padne još niže. Gospodin Tomislav Nikolić je sam potvrdio da više ne vlada sobom, kada je priznao da se ponaša onako kako njegov organizam zahteva, odnosno kako zahtevaju njegovi nagoni. Videli smo da je do sada njegov organizam od njega svašta zahtevao. Njegov organizam je od njega zahtevao da po svaku cenu uništi prijatelja i kuma Vojislava Šešelja. Njegov organizam je od njega zahtevao da po svaku cenu uništi stranku u kojoj je proveo 18 godina. Njegov organizam je od njega zahtevao da bestidno laže, da krade stranačku dokumentaciju. Njegov organizam je od njega zahtevao da pogazi zakletvu koju je dao u crkvi. Njegov organizam je od njega zahtevao da čupa poslanike za kosu. Njegov organizam je od njega zahtevao i da juče da skandaloznu izjavu, da izgovori neverovatne laži, a to je - da je zahtev SRS da odustane od rasprave po amandmanima bio da dobije dva miliona evra. Sve ostalo što je on naveo, a što se dakle odnosi na mandate SRS i na mesto predsednika Administrativnog odbora, to su legitimni zahtevi SRS koji su od početka poznati javnosti. Međutim, mi iz pouzdanih izvora saznajemo da njegov prijatelj, dakle Nikolićev prijatelj gospodin američki ambasador Manter, vrši pritisak na DS da se SRS ne vrate mandati koji joj pripadaju. Gospodin Nikolić koji, po sopstvenom priznanju, više ne vlada sobom, trebalo bi da zna da je ono što ljude razlikuje od životinja upravo to da ljudima ne upravljaju sirovi nagoni. Gospodin Nikolić je svojom izjavom priznao da se on ne rukovodi moralnim principima, nego nagonima i može da bude potpuno razumljivo da čovek, koji je sa neverovatnom lakoćom zgazio ono što je 18 godina govorio i mislio, još lakše može da gazi po drugima. Međutim, SRS neće preći preko skandalozne izjave Tomislava Nikolića i zahteva da se hitno izjasne Boris Tadić, premijer Cvetković i ministar Dačić o ovoj izmišljotini Nikolića. Hvala.
Gospodine Jojiću, povreda Poslovnika, izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, a javljam se po odredbama članova 225. i 226. Po deseti put obraćam se Vladi Republike Srbije da se izjasni da li ima nameru da preduzme neke mere da se reši pitanje, agonija i beda 1.500 radnika Azotare u Pančevu. Javnosti je poznato, a i vama, da je Fabrika azotnog đubriva u Pančevu zatvorena otkako su je novi vlasnici kupili. U toj fabrici od 1963. godine proizvodilo se đubrivo za celu SFRJ i ta fabrika je dragoceno pomagala poljoprivrednim proizvođačima i građanima Srbije. Ono što je katastrofalno, to je najveća pljačka koja je izvršena u ovoj fabrici u Srbiji, jer je nova fabrika "Karbamid 2", koja je trebalo da bude puštena u pogon, knjigovodstvene vrednosti 45 miliona evra, da su je novi vlasnici demontirali, utovarili u vozove, odvezli u inostranstvo i prodali za 32 miliona evra. Međutim, Agencija za privatizaciju zaključila je aneks ugovora, veoma štetan i kriminalan, na štetu radnika, tako da je ostalo na ulici 1.500 radnika. Pošto danas zaseda Gradska skupština u Pančevu i danas su odbornici Gradske skupštine u Pančevu o ovom pitanju govorili i tražili da se preduzmu mere od strane Vlade Republike Srbije kako bi se zaštitili interesi građana Pančevo, odnosno radnika koji su zaposleni, akoji izdržavaju svoje velike porodice, oko četiri hiljade duša živi od te fabrike. Tražim odgovor, s obzirom da sutra ističe rok za raskid ugovora i pozvani su kupci da reše pitanje zaposlenih. Država mora da preduzme određene mere, da preuzme fabriku, kako bi ta fabrika mogla da proizvodi poljoprivredno đubrivo, a ona ne proizvodi poljoprivredno đubrivo za naše poljoprivrednike od momenta kada je prodata ova fabrika privatnicima. Odbornici Gradske skupštine danas su o tome raspravljali. Tražim odgovor na pitanje - šta će biti 31. decembra 2008. godine i koje će mere preduzimati Vlada Republike Srbije? Ovo je najveća pljačka poslednjih godina u Srbiji, jer se radi o vrednosti od 45 miliona evra, kolika je knjigovodstvena vrednost te fabrike. Konkretno molim, gospođo predsedniče, da prosledite ovo pitanje predsedniku Vlade i Vladi Republike Srbije, da se konačno izjasni koje će mere preduzeti i hoće li uzeti u zaštitu onu sirotinju koja se nalazi danas na ulici, a njih je veliki broj? Hvala vam.
Zahvaljujem. Biće upućeno pitanje. Poštovani narodni poslanici, pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština je time završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice. Polazeći od toga, a saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 30.12.2008. godine, sa početkom u 15.20 časova, kao dan za glasanje o jedinoj tački dnevnog reda sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. [[Posle pauze – 15.25]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, u načelu. Za 132, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona potvrđeno da zakon stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga zakona Vlada je navela naročito opravdane razloge da zakon stupi na snagu pre osmog dana od dana objavljivanja, a koji se sastoje u potrebi da se blagovremeno odloži početak primene Zakonika o krivičnom postupku ("Službeni glasnik Republike Srbije", br. 46/06 i 49/07), koji treba da počne da se primenjuje 31. decembra 2008. godine, budući da ovaj zakonik predviđa uvođenje tužilačke istrage, a za to u ovom trenutku nisu obezbeđeni materijalni i tehnički uslovi, tako da primena ovog zakonika nije moguća. Bez odlaganja početka primene ovog zakonika nastupile bi štetne posledice po pravosudni sistem Republike Srbije i prava građana. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osam dana od dana objavljivanja. Za 131, nije glasao jedan,od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, u celini. Za 132, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštine usvojila Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Dozvolite da u svoje i vaše ime građanima Srbije poželim srećnu novu 2009. godinu, da svima nama i građanima Srbije ta godina bude godina zdravlja, ljubavi, ličnog, porodičnog prosperiteta, da se lepo slažemo i da radimo na korist građana Srbije u ovom parlamentu. Sve najlepše.