Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 102 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Bojan Zirić, dr Dragana Barišić, Žika Gojković i Srđan Dragojević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Saša Varinac, predsednik Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki i Filip Vladisavljević, sekretar Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Saglasno odluci da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz dnevnog reda po tačkama 4. i 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. i članu 239. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Izveštaju o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, sa Informacijom o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. septembra 2013. godine i sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine i Izveštaju o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. jula do 31. decembra 2013. godine, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine. Da li želi reč predstavnik podnosioca izveštaja, Saša Varinac? (Da) Izvolite.
Hvala najlepše. Poštovani gospodine potpredsedniče, uvažene dame i gospodo poslanici, mogu da kažem da mi je čast i zadovoljstvo što prisustvujem ovoj sednici i što imam priliku da predstavim prva dva izveštaja Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u ovom sazivu. Republička komisija za zaštitu prava u ovom sazivu radi od 1. aprila 2013. godine i stupila je na dužnost na osnovu sprovedenog konkursa i izbora od strane Narodne skupštine po novom Zakonu o javnim nabavkama. Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki je nezavistan državni organ koji ima više nadležnosti koje su određene Zakonom o javnim nabavkama. Te nadležnosti su propisane članom 139. Zakona i možemo ih podeliti u dve grupe. Prva i osnovna grupa nadležnosti se odnosi na rešavanja o podnetim zahtevima za zaštitu prava nezadovoljnih učesnika u postupcima javnih nabavki. Druga grupa nadležnosti su tzv. posebna ovlašćenja koja je Republička komisija dobila novim Zakonom o javnim nabavkama. Ta ovlašćenja su da sprovodi prvostepeni prekršajni postupak iz oblasti javnih nabavki, da vrši kontrolu izvršenja odluka Republičke komisije kod naručilaca, da novčano kažnjavanja naručioce zbog procesne nediscipline u procesima zaštite prava, da poništava zaključene ugovore o javnim nabavkama i da sankcioniše zloupotrebe zahteva za zaštitu prava. Po prvi put u novom Zakonu o javnim nabavkama je definisana sadržina izveštaja koji Republička komisija dostavlja Narodnoj skupštini, odnosno nadležnom odboru, a to je Odbor za finansije. Ta sadržina je definisana u 15 tačaka, 15 grupa podataka, ako možemo tako da kažemo. Izveštaj se dostavlja dva puta godišnje, i to zaključno sa 30. septembrom i 31. martom. Pred vama su dva izveštaja koji se odnose na rad Republičke komisije u prethodnoj godini. Prvi izveštaj je za period od 1. aprila do 30 juna 2013. godine. Ovaj izveštaj je kraći od šestomesečnog, kakav je propisan zakonom, iz jednostavnog razloga što je Republička komisija u ovom sazivu počela sa radom od 1. aprila i praktično je tada počela primena novog zakona i nastala je obaveza da se sastavljaju i dostavljaju Narodnoj skupštini ovakvi izveštaji. Drugi izveštaj se odnosi na period od 1. jula do 31. decembra 2013. godine. Što se tičesadržine izveštaja koje Republička komisija dostavlja Narodnoj skupštini, kao što sam rekao, predviđeno je 15 tačaka i 15 grupa podataka o kojima Republička komisija informiše Narodnu skupštinu. Ti podaci su: postupci koji su delimično ili u celini poništeni, misli se na postupke javnih nabavki, zatim, postupci u kojima je Republička komisija donela odluku da podneti zahtev za zaštitu prava ne zadržava dalje aktivnosti naručioca, zatim, podaci o naručiocima koji nisu dostavili traženu dokumentaciju, izveštaje i kontrole koje je Republička komisija izvršila kod naručioca, podaci o naručiocima koji nisu poštovali uputstva Republičke komisije i nisu otklonili nepravilnosti koje su utvrđene u odlukama Republičke komisije, podaci o nepravilnostima koje su česte u postupcima javnih nabavki i aktivnosti koje je Republička komisija preduzela da bi otklonila te nepravilnosti, zatim, podaci o ugovorima koji su poništeni, podaci o naručiocima i odgovornim licima kojima je izrečena novčana kazna, zatim, prekršajni postupci koje je sprovodila Republička komisija, takođe i rešenja koja su u tom smislu doneta, odluke Upravnog suda, kao i Vrhovnog prekršajnog suda u vezi sa odlukama Republičke komisije, druge aktivnosti koje Republička komisija pored ovih ovlašćenja koje ima preduzima radi zaštite prava učesnika u postupcima javnih nabavki, postupci u kojima Republička komisija nije postupala u rokovima, statistika koja je od značaja za praćenje pojava u postupku zaštite prava i, na kraju, kao 15. tačka - problemi na koje nailazi Republička komisija u svom radu. Svi podaci koje sam naveo su svakako sadržani u oba izveštaja koja su dostavljena Narodnoj skupštini. Ovom prilikom bih se, u okviru predstavljanja izveštaja o radu za prethodnu godinu, zadržao na četiri tačke iz ove obavezne sadržine Izveštaja o radu Republičke komisije. Pre svega, prva tačka Izveštaja su postupci javnih nabavki koji su delimično ili u celini poništeni od strane Republičke komisije. U okviru ove tačke su predstavljeni svi predmeti u kojima je Republička komisija donela takve odluke, odluke da poništi postupke javnih nabavki u kojima je utvrdila da postoje određene nepravilnosti, i svaki od tih predmeta je predstavljen tako da je naveden broj odluke, datum odluke, naziv naručioca, naziv podnosioca zahteva, predmet nabavke, procenjena vrednost, kao odluka Republičke komisije. Posebno su predstavljene odluke koje su donete po starom Zakonu o javnim nabavkama i odluke koje su donete po novom Zakonu o javnim nabavkama. U tom pogledu mogu da istaknem da smo u toku cele prošle godine imali i predmete koji su se odnosili na postupke javnih nabavki koji su pokrenuti po odredbama starog zakona, ali takođe i predmete koji su pokrenuti, odnosno postupke javnih nabavki pokrenutih po odredbama novog zakona i zbog toga je napravljena ova razlika i razdvojene su odluke koje su donete po jednom ili drugom zakonu. Takođe, iako to nije obaveza koja je definisana Zakonom o javnim nabavkama, predstavljene su i ostale odluke koje je donela Republička komisija. Dakle, i odluke o odbijanju i procesne odluke koje smo donosili. Ono što bih hteo posebno da istaknem, jeste da su sve odluke koje su predstavljene u ovom Izveštaju o radu objavljene na internet stranici Republičke komisije, u integralnoj verziji. Tako da, ukoliko postoji interesovanje i potreba da se provere obrazloženja i razlozi za donošenje odluka, to se svakako može videti posetom naše internet stranice, pronalaskom odluke koja je doneta. Svakako da ukoliko postoje pitanja i potreba da se razjasni odlučivanje o bilo kom od tih predmeta, dostavićemo sve potrebne podatke i izjasniti se o svakoj od odluka. Budući da su ovo dva izveštaja koja se odnose na prethodnu godinu, mogu da kažem da u prvom izveštajnom periodu, počev od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, Republička komisija je imala 72 sednice i doneto je ukupno 382 odluke, a od toga se 307 odluka odnosilo na podnete zahteve za zaštitu prava nezadovoljnih učesnika u postupcima javnih nabavki. Od tog broja, u 99 slučajeva Republička komisija je donela odluku o poništenju postupka javne nabavke u celini, a u 93 predmeta je delimično poništen postupak javne nabavke. Dakle, možete videti da je od 307 predmeta, koji su se odnosili na zahteve za zaštitu prava nezadovoljnih učesnika u postupcima javnih nabavki, u 192 predmeta doneta odluka o poništenju postupka javne nabavke. S druge strane, u izveštajnom periodu od 1. jula do 31. decembra 2013. godine održano je ukupno 290 sednica Republičke komisije za zaštitu prava. Inače, prema odredbama novog zakona, Republička komisija radi u većima od po tri člana i to nam je dosta ubrzalo rad, jer možemo u istom trenutku da održavamo dve sednice i da na taj način svakako budemo ažurniji i više predmeta da obradimo. Na tih 290 sednica u ovom drugom izveštajnom periodu doneto je ukupno 1211 odluka, a od tih 1211 odluka 951 odluka se odnosila na podnete zahteve za zaštitu prava. Od tog broja, u 199 predmeta postupak javne nabavke je poništen u celini, a u 361 predmetu postupak javne nabavke je poništen delimično. Dakle, od ukupnog broja 951 predmeta koji se odnose na zahteve za zaštitu prava u ovom periodu, u 560 predmeta je doneta odluka o poništenju postupka javne nabavke. Sada bih prešao na šestu tačku u okviru ovog Izveštaja Republičke komisije, koja se odnosi na najčešće nepravilnosti koje je Republička komisija uočila u postupanju po predmetima, posebno odlučujući o zahtevima za zaštitu prava, i koje su svakako bile razlog za poništenje postupaka javnih nabavki. Prvo što možemo da istaknemo u okviru ovih nepravilnosti jeste da je primećeno ne samo nepoštovanje odredbi samog Zakona o javnim nabavkama, nego i odredbi podzakonskih akata, koji su doneti. Jedan od najvažnijih podzakonskih akata je svakako Pravilnik o obaveznim elementima konkursne dokumentacije. Utvrdili smo da u nizu slučajeva naručioci kao da zanemaruju da imaju podzakonske akte, gledajući i primenjujući samo Zakon o javnim nabavkama. Podzakonski akti su jako važni, jer oni preciziraju odredbe zakona i nikako se ne smeju zanemariti niti prilikom sastavljanja konkursne dokumentacije niti u samom postupku javne nabavke. Sledeća nepravilnost koju bismo mogli da istaknemo jeste često nejasna i neprecizna sadržina konkursne dokumentacije koja onemogućava ili otežava ponuđačima da sastave prihvatljivu ponudu koja će biti konkurentna i koja će ući u postupak stručne ocene ponude i rangiranja. Dešava se da u okviru konkursne dokumentacije se navode tehničke specifikacije, uslovi i kriterijumi za dodelu ugovora koji nisu u logičkoj vezi sa predmetom javne nabavke. Sam nedostatak te logičke veze često nas dovodi do zaključka da postoji određena diskriminacija i ograničenje konkurencije. Svakako da su to slučajevi u kojima Republička komisija donosi odluke o poništenju sprovedenih postupaka javnih nabavki. Takođe, jedna od nepravilnosti koja je uočena i koja je razlog za poništenje postupaka javnih nabavki jeste neopravdano sprovođenje pregovaračkih postupaka. Pregovarački postupci su najnetransparentniji postupci javnih nabavki, da bi naručilac imao pravo da sprovede pregovarački postupak mora da utvrdi ispunjenost uslova i dokaže ispunjenost uslova koji su propisani Zakonom za sprovođenje pregovaračkog postupka. Republička komisija ima i obavezu da po službenoj dužnosti, bez obzira što to nije navedeno u podnetom zahtevu za zaštitu prava da obrati pažnju na to da li su ispunjeni uslovi za primenu određene vrste postupka, podrazumeva se osim ukoliko nisu otvoreni ili restriktivni postupak koji prema odredbama novog zakona predstavljaju pravilo u javnim nabavkama. Često u predmetima u kojima je doneta odluka o poništenju postupaka javnih nabavki smo utvrdili nepravilno i neobrazloženo sprovedenu stručnu ocenu ponuda. U odluci o dodeli ugovora ne postoje razlozi zbog čega je neka ponuda odbijena, zašto je neko dobio više ili manje bodova prilikom rangiranja tzv. pondera, kako se i nazivaju u samom Zakonu o javnim nabavkama ili jednostavno ne možemo zaključiti koliko je bilo ponuda, na koji način su primenjene formule za dodelu bodova. Kao poslednje što bih istakao kao nepravilnost jeste da naručioci koji u postupcima zaštite prava postupaju u prvom stepenu, Republička komisija postupa u drugom stepenu i donosi konačnu odluku, ne utvrđuju postojanje procesnih pretpostavki za postupanje po podnetim zahtevima za zaštitu prava, ne utvrđuju da li je uplaćena republička administrativna taksa koja je određena zakonom. Zatim da li su blagovremeni zahtevi za zaštitu prava, da li su izjavljeni od strane lica koji za to imaju aktivnu legitimaciju, da li su uredni zahtevi za zaštitu prava. Onda je na Republičkoj komisiji u drugom stepenu da sve to utvrđuje, što svakako dovodi do jednog utroška vremena i rokova koji su kratki. Rok za postupanje Republičke komisije je 20 dana od dana prijema urednog zahteva. Tako da ukoliko bi naručioci u prvom stepenu to uspeli da odrade i da utvrde postojanje procesnih pretpostavki, što im je na kraju i obaveza prema odredbama Zakona o javnim nabavkama, svakako da bismo imali jedan efikasniji i ekonomičniji postupak javne nabavke. Sada bih prešao na druge aktivnosti koje je Republička komisija preduzimala radi zaštite prava u postupcima javnih nabavki. Spomenuo sam na početku predstavljanja ovih izveštaja o radu, da je Republička komisija dobila određena posebna ovlašćenja. Mogu da vam kažem da je u toku prethodne godine Republička komisija, pre svega bila fokusirana na rešavanja podnetih zahteva zaštitu prava iz jednog jednostavnog razloga zato što, prema odredbama zakona podneti zahtev za zaštitu prava zadržava sve dalje aktivnosti naručioca. Onda je i obaveza Republičke komisije da u najvećoj mogućoj meri poštuje rokove koji su određeni zakonom i da se što pre omogući nastavak aktivnosti naručioca, kako bi pribavio dobre usluge i radove koji su neophodni za obavljanje delatnosti koje su mu nadležnosti. U tom smislu, istakao bih da posebno ovlašćenja koja je dobila Republička komisija, ne zahtevaju postupanje u kratkim rokovima. Tako da sve to će biti više sprovođeno i Republička komisija će doneti odluke u narednom periodu i biće predstavljeno u narednim izveštajima koje će dostavljati Narodnoj skupštini. Takođe, moram da istaknem da u toku cele prethodne godine Republička komisija je nastojala da obezbedi niz i tehničkih i organizacionih potreba kako bi mogla da obavlja sva ovlašćenja koja je dobila. U tom pogledu važno je reći da dva od novih ovlašćenja koja je dobila Republička komisija su praktično sudska ovlašćenja. To je sprovođenje prvostepenog prekršajnog postupka i poništenje ugovora o javnim nabavkama. Tako da smo imali obavezu da jedna državni organ koji bi mogli da navedemo kao neku vrstu organa uprave ustrojimo tako da postupa kao sud u tim predmetima. To je svakako zahtevalo izmenu Poslovnika o radu, izmenu akta o sistematizaciji radnih mesta, formirana su posebna odeljenja, odnosno organizacione jedinice koje će vršiti sva ova ovlašćenja i takođe doneto je niz internih odluka koje omogućavaju da se odvijaju rešavanja po ovim predmetima. Ono što bih takođe istakao jeste da je Republička komisija novim Zakonom o javnim nabavkama dobila ovlašćenje da usvaja načelne pravne stavove. Načelni pravni stavovi se donose na opštim sednicama Republičke komisije na kojima prisustvuju predsednik i svi članovi Republičke komisije. Načelni pravni stavovi su stavovi o nekim najznačajnijim pitanjima u vezi sa tumačenjem važnih odredbi Zakona o javnim nabavkama. Cilj načelnih pravnih stavova jeste da pre svega uskladi rad u većima unutar Republičke komisije, ali takođe da ukaže svim učesnicima u postupcima javnih nabavki na koji način odlučuje Republička komisija i da se tako uvede veliki stepen izvesnosti u postupanju ovog državnog organa. U ova dva izveštajna perioda je doneto, odnosno usvojeno ukupno deset načelnih pravnih stavova i kao i sve odluke Republičke komisije i ovi načelni pravni stavovi su objavljeni na internet stranici Republičke komisije. U pogledu odluka koje su objavljene na internet stranici, dugujem još jedno razjašnjenje. Sve odluke koje su donete po novom Zakonu o javnim nabavkama su objavljene i na portalu javnih nabavki, tako da praktično imamo objavljivanje odluka i na internet stranici Republičke komisije i na portalu javnih nabavki. Odluke se objavljuju tek nakon što stranke u postupku budu upoznate sa njihovom sadržinom, znači nakon dostavljanja strankama u postupku, pa ćete primetiti i na našoj internet stranici na portalu da postoji određeni vremenski razmak od poslednje objavljene odluke, ali to je posledica te naše obaveze da prvo uručimo strankama u postupku, pa tek nakon toga i objavimo odluke koje donosimo. Svakako, ono što se može istaći za ovaj izveštajni period, odnosno ova dva izveštajna perioda, jeste jedan kontinuirani rad na saradnji i koordinaciji sa drugim državnim organima koji su nadležni u oblasti javnih nabavki, pre svega, sa Upravom za javne nabavke i DRI, ali takođe i sa budžetskom inspekcijom, tužilaštvima, prekršajnim sudovima. Naši zaposleni su u prethodnom periodu, prošli niz obuka o prekršajnom postupku. Posebno je značajna saradnja koju imamo sa Pravosudnom akademijom u tom smislu i mislim da će to doprineti uspešnom vršenju posebnih ovlašćenja koja smo dobili novim zakonom. Ono što je jako važno i što smo nastojali u prethodnoj godini da ostvarimo jeste da omogućimo efikasnu i jednostavnu pretragu odluka koje donosimo i u tom smislu počeli smo rad i na izradi jedne posebne aplikacije koja će to omogućiti. Takođe, nastojaćemo da napravimo jednu jedinstvenu mejling listu svih učesnika u postupcima javnih nabavki, kako bismo mogli da im dostavljamo sve relevantne informacije, podatke o odlukama koje donosimo, podatke o načelnim pravnim stavovima, jer nam je cilj ne samo da sankcionišemo, nego i da podučimo i edukujemo učesnike u postupcima javnih nabavki. Poslednja tačka ovog izveštaja se odnosi na probleme u radu Republičke komisije. Republička komisija je 2013. godine, pored ova dva izveštaja, Narodnoj skupštini, odnosno Odboru za finansije, dostavila i jednu posebnu informaciju o tome da je povećan broj predmeta, povećan je broj podnetih zahteva za zaštitu prava. Preko 30% je to povećanje u odnosu na prethodnu godinu i zaista je teško postupati u rokovima koji su propisani zakonom, a u situaciji kada morate da se pripremite i za vršenje svih onih ovlašćenja koja ste dobili novim Zakonom o javnim nabavkama. Bilo je određenih kašnjenja u donošenju odluka. Informaciju o tome smo dostavili Narodnoj skupštini, ali istovremeno donete su odluke o preduzimanju određenih mera za poboljšanje ažurnosti u radu Republičke komisije, koje podrazumevaju i prekovremeni rad zaposlenih i radne subote. Smatram da smo uspeli u toku prethodne godine da postignemo određeni zadovoljavajući nivo ažurnosti. U okviru problema, kao poslednje tačke ovih izveštaja o radu Republičke komisije, Republička komisija se osvrnula i na pojedine odredbe Zakona o javnim nabavkama, analizirajući ih i ukazujući da u slučaju eventualnih izmena se moraju te odredbe posebno analizirati i predložiti određena rešenja, zbog eventualnog unapređenja sistema javnih nabavki. Ja bih toliko u ovom delu predstavljanja izveštaja. Svakako da sam spreman da odgovorim na sva vaša pitanja. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Poštovani narodni poslanici, primili ste ostavku narodnog poslanika Sanje Tucaković na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatsko-imunitetska pitanja Narodne skupštine, povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačke 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. st. 3. i 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. U skladu sa tim, a saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatsko-imunitetska pitanja Narodne skupštine, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabrana narodnom poslaniku Sanji Tucaković danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Reč ima predstavnik predlagača Veroljub Arsić, predsednik Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava.
Dame i gospodo narodni poslanici, od usvajanja, odnosno donošenja Zakona o javnim nabavkama, ovo je prvi put da Narodna skupština po novom zakonu može da raspravlja o radu jednog nezavisnog državnog organa, koga imenuje Narodna skupština na predlog Odbora za finansije i koji u svojim nadležnostima jeste da postupa po žalbama kada je u pitanju Zakon o javnim nabavkama. Mogu da kažem da je po prvi put od početka uvođenja javnih nabavki na teritoriji Republike Srbije, bio sproveden jedan pravi javni konkurs na kome su birani članovi Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Nije bilo kao ranije, da su one stranke koje su vršile vlast, došli sa spiskovima članova komisije, predložile Odboru za finansije, zahvaljujući većini koju su imale, izglasale to kao predlog na Odboru za finansije i uputile Narodnoj skupštini. Tako je to bilo ranije. Sada je sproveden pravi konkurs koji se sastoji iz dva dela. Prvi deo je vezan za pismeni ispit članova komisije, koji je pripreman od strane raznih organizacija koje su učestvovale u postupku donošenja Zakona o javnim nabavkama, da je neposredno desetak minuta pre početka tog pismenog ispita, su određena koja će to pitanja da budu i u tome su učestvovali i članovi odbora koji su sprovodili konkurs, svako je stavljao svoje pitanje i oni koji su podržavali Vladu Republike Srbije i oni koji su bili opozicija. Niko od nas koji smo učestvovali u tom postupku nije znao koja će pitanja da budu na pismenom testu. Oni koji su ispunili uslove predviđene pismenim testom, posle toga su imali jedan vid intervjua sa članovima odbora koji su sprovodili taj konkurs. Tu smo videli u stvari kako ne treba da se radi i kako ne treba da radi komisija koja pruža zaštitu u primeni Zakona o javnim nabavkama. Komisija pre ove, radila je tako što je predsednik komisije uvek bio izvestilac o svakom predmetu koji se vodio, a savetnici su pripremali izveštaje, bez potpisivanja i upućivali komisiji na odlučivanje. Nije postojao ni audio zapis, ni video, ni zapisnik u formi stenografskih beleški, niti su ostali članovi komisije imali priliku da vide predmet pre same sednice o kojoj su odlučivali o tom predmetu. Tada bi stavili gomilu papira pred njih, predložili zaključke i rekli – ako nekoga interesuje, može da se uveri šta piše u predmetu. Voleo bih da vidim te članove komisije, osim da su supermeni, da u roku od pet minuta mogu da se upoznaju šta piše u predmetu i da se izjasne po zaključcima koje je predložio neki savetnik koji radi u Komisiji za javne nabavke. Zato smo imali kao posledicu pravnu nedoslednost u primeni Zakona o javnim nabavkama, gde se dešavalo da o istoj pravnoj stvari po istim osnovama ista Komisija dva puta različiti odlučuje ili više puta različito odlučuje. Takvo je stanje bilo kada je bio na snazi prethodni Zakon o javnim nabavkama. O rokovima ne bih želeo ni da govorim u kojima je Komisija postupala. Zbog lenjosti članova Komisije, potpune nekontrole od strane i nadležnog odbora i Narodne skupštine Republike Srbije, znači, potpuno odsustvo kontrole, često se tražilo da se više puta jedan papir dostavi Komisiji koji je više puta već bio dostavljen, da bi se dobilo odlaganje o donošenju odluke još 30 dana. Postojali su oni koji su primenjivali Zakon o javnim nabavkama u dogovorima, znači, i naručioci i ponuđači, da dokle god ne dobije određen ponuđač posao ta javna nabavka mora da bude obarana. Imali smo situacije da je jedan postupak javne nabavke trajao po dve i tri godine. Možda neko kaže – to nije tema rada ove komisije. Jeste, zato što je ova komisija nasledila jedan veliki broj takvih predmeta po kojima je morala da postupa po starom Zakonu o javnim nabavkama. Znam da će sada mnoge kolege poslanici koji ne podržavaju ovaj zakon da mu nađu milion razloga da ne valja, a ja ću da vam kažem samo jedan jedini koji ne valja, ali njima ne valja, onima koji su se bogatili, nezakonito sticali novaca, ne valja kriminalcima koji su učestvovali u postupcima javnih nabavki, koji su zgrtali ogromna sredstva od građana Srbije. To je najveći problem u primeni Zakona o javnim nabavkama. Sve možete da pričate, i o složenim procedurama, a šta ima transparentnije nego da svako ko želi da učestvuje u postupku javne nabavke zna koji naručilac iz svog plana, kakve nabavke ima i da li su neke od tih nabavki predmet njegove delatnosti? Da ne bude sve baš sjajno, Komisija smatram da je imala i u svom početnom delu određenih problema. Na prvom mestu je jedan veliki broj predmeta koje su nasledili od prethodne Komisije za zaštitu javnih nabavki. Zbog toga se u početku i nije mogao postići onaj rok od 30 dana za postupanje Komisije, kada je u pitanju odlučivanje. Znam da su mnogi članovi Komisije radili i van radnog vremena da bi nadoknadili rokove koje je prethodna Komisija napravila i kada su čuli da neće da budu izabrani, namerno opstruisali donošenje odluka, da bi pokazali novu Komisiju kao neefikasnu. Za to vreme su primali i te kako fine plate. Ima sada i među ovim članovima Komisija onih koji su bili u prethodnoj, ali se u toj prethodnoj nisu obrukali i zaslužili su i dosadašnjim radom na osnovu ovih izveštaja da budu i ubuduće članovi Komisije. Prvi put je uveden institut u Zakon o javnim nabavkama da nadležni Odbor za poslove finansija može da za svaki pojedinačni predmet koji se vodi u Komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki pozove člana Komisije koji postupa po tom predmetu, da bude obrazloženo zašto ne postupa, kakve probleme ima u predmetu i da se proveri zakonitost odluka koje se predlažu Komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. U daljem radu Komisija treba da se izbori i sa tim da što je god moguće više skrati, odnosno uvede u zakonske okvire taj rok po postupanju, ali mislim da u jednom delu Komisija treba da koristi sve instrumente koji su im dati pravom zakona, da ne bismo morali da zbog jednog, ne mogu da kažem nedostatka, nego zbog jednog prava na zloupotrebu zakona, a to je neopravdano podnošenje žalbe da bi se zaustavio postupak javne nabavke i da se ta žalba podnosi nebrojeno puta, iako je postupak bio u skladu sa zakonom, da bi se svi ostali ponuđači oterali i ostao onaj koji treba da dobije posao. Mislim da Komisija treba da koristi mehanizam zabrane zloupotrebe zahteva za zaštitu prava. Ako Komisija nađe za shodno da ne može, postoje drugi načini da se zaštiti postupak javnih nabavki od takozvanih dežurnih rušilaca tendera. Nažalost, zakon je kod svih naišao na otpor, i kod onih koji su naručioci i kod onih koji daju ponude za javne nabavke, što nam ukazuje da i te kako dobra sprega postoji između te dve delatnosti, veza koja nije smela da postoji, veza koja se zasnivala na prijateljstvu, dogovoru i novcu. Nekako je taj novac koji je sve njih povezivao i pravio ta prijateljstva. Još uvek zakon nije u potpunoj primeni zato što neki naručioci žele da nastave po starom. Žele i dalje, na primer, da određuju diskriminatorske faktore u ponudi. Oni koji su dozvoljeni, dozvoljeni su samo zakonom i ne može nikako drugačije. Nažalost, veliki broj ponuđača u takvim postupcima neće da obavesti Komisiju za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki baš zbog toga što se nada da će u budućnosti i on da dobije neke privilegije jednom takvom diskriminatorskom ponudom. Ja ću samo jedan primer da navedem, najbliži sa kojim sam upoznat. Bolnica u Požarevcu raspisuje oglas o javnoj nabavi za nabavku hrane i pranja posteljine i veša. Uslov da biste učestvovali u postupku javne nabavke jeste da onaj koji daje ponudu mora da radi za najmanje dve bolnice. To nije diskriminatorska ponuda koja je dozvoljena zakonom? Da stvar bude još gora, niko nije uputio zahtev, odnosno žalbu Komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. To može da bude jedan od načina bodovanja o kvalitetu ponude, ali ne može da bude uslov da date ponudu u javnoj nabavi. To je samo jedan mali primer. Neki državni organi takođe su želeli da izbegnu primenu Zakona o javnim nabavkama. Setite se samo čuvene afere oko nabavke lekova u apotekarskim ustanovama u prošloj godini, gde se krivio fond, a javnu nabavku je trebalo da sprovede Apotekarska ustanova Beograd. Krivio se zakon, pa se krivio ministar, pa se krivio i predsednik Vlade i cela Vlada i političke stranke. Kad smo rekli – hajde, u redu, sprovedite javnu nabavku u pregovaračkom postupku, da bismo zaštitili zdravlje građana Republike Srbije, ali da znate da ćemo da proverimo pod kojima uslovima i kako ste nabavili medicinsku opremu i lekove i da uporedimo cene i uslove sa onima koje je postigao Republički fond za zdravstvenu zaštitu, e, tad su ućutali, tad više nema problema. Pa - hajde da vidimo koje su cene bile u 2012, pa da vidimo koje su cene bile primenom novog zakona u 2013. godini, još više su ućutali. Zakon o javnim nabavkama nema složenih procedura, nema procedura koje ne mogu da se postignu. Njegova najveća prednost jeste što je najveći deo postupka javne nabavke dostupan javnosti. Izgleda mi da je nekima u Srbiji, koji kritikuju ovaj zakon, to najveća mana zakona i baš nas briga što to kritikuju. Ovaj zakon može da doživi samo promene da bude još bolji, ali će i oni koji učestvuju u postupcima javnih nabavki, kako od naručilaca, tako i od ponuđača, morati da prihvate pravila igre koje je država donela da bi zaštitila svoj interes i interes građana, na štetu izgleda mi pojedinačnog, ali ja tu ne mogu da im pomognem, niti imam želju. Posao ove komisije za zaštitu prava u postupcima prava javnih nabavki jeste da i ona svoj doprinos da u sprovođenju jednog zakona. Zato je i birana, zato je Odbor za finansije doneo odluku da da zaključak kojim se prihvata izveštaj, zato što opisuje većinu problema i one rezultate koji su stvarno postojali u radu te komisije i uvek smo spremni da razgovaramo i o izmenama zakona, dopunama, ali nikako sa interesnim lobijima, nikako sa onima koji bi hteli da se zakon ublaži, da bi mogli da nastave svoje prljave poslove, nego isključivo u interesu da zakon bude još bolji i da njegova primena bude još kompletnija. Zato je Odbor za finansije i doneo zaključak kojim se preporučuje Narodnoj skupštini da usvoji izveštaj o radu Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po Poslovniku.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. stavovi 1. i 2. Dopustili ste gospodinu Arsiću da izrekne neke stvari koje je niti on sam sebi smeo dopustiti, niti treba da budu izgovorene u ovoj Skupštini. On je rekao da su protiv prethodnog Zakona o javnim nabavkama bili kriminalci, ljudi koji pokušavaju da steknu neku protivpravnu korist zaobilazeći zakone. Protiv tog zakona su bili narodni poslanici koji su izabrani glasovima građana Republike Srbije, a ne nekakvi kriminalci, i to oni narodni poslanici koji su još tada znali da je laž da će zahvaljujući novom zakonu biti ušteđeno od 700 miliona do milijardu evra, ne znam dokle je ta cifra u najavama zakona išla i isti oni narodni poslanici koji su nekoliko puta nakon toga pitali gde se dela ta ušteda od zakona. To je jedna stvar.
Molim vas, reklamirali ste povredu Poslovnika. Dajte o tom problemu. Jasan je prvi deo, a drugi deo vašeg izlaganja je replika. Molim vas da ne zloupotrebljavate Poslovnik.
Neću više to činiti ukoliko vi ne budete dopuštali i narodnim poslanicima SNS da u svojim govorima izriču optužbe na račun drugih narodnih poslanika, vređaju ih i time vređaju i dostojanstvo ove Skupštine. Hvala.
Dužan sam da vam odgovorim. Nisam tako doživeo. Smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Vaše je pravo da tražite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika. Da li to želite? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Članovi 102. i 103. Ne želim da mi se ono što nisam rekao gura u usta, pogotovo prilikom reklamiranja Poslovnika. Upravo sam odao priznanje i narodnim poslanicima koji nisu podržavali prethodnu Vladu i koji su učestvovali u postupku izbora članova Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Ne znam zašto se neko stalno identifikuje da je kriminalac kad mu ni jednu jedinu reč nismo rekli o tome.
Gospodine Arsiću, molim vas, toliko imate mogućnosti da to što ste sada rekli kažete, pre svega zato što ste i ovlašćeni predstavnik. Molim vas da onda ne zloupotrebljavate povredu Poslovnika, jer to nije povreda Poslovnika, bar ja ne vidim. Da li želite da se o tome izjašnjavamo u danu za glasanje? (Veroljub Arsić, s mesta: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, gospodin Arsić je reklamirao član 102. Poslovnika. Član 102. glasi – kada se obavi razmatranje svih tačaka dnevnog reda i odlučivanje o njima, predsednik Narodne skupštine zaključuje sednicu Narodne skupštine. Gospodine Arsiću, molim vas malo koncentracije. Nemojte da se na ovakav način vodi rasprava. Obesmišljava se naš razgovor time. S obzirom na to da niste u stanju da citirate član Poslovnika za koji smatrate da je povređen… [[isključen mikrofon]]
Neću dozvoliti takav odnos. Zloupotrebu Poslovnika neću dozvoliti. Nemojte se direktno obraćati narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 103. Narodni poslanik je dužan da ukaže na koji član prilikom povrede Poslovnika misli. Malopređašnji govornik nije to uradila i red je bio da je opomenete kada već drži slovo i soli pamet nekom drugom. Red je bio da ona, kada se poziva na Poslovnik, da zaista tako postupi i da se pozove na član. Hvala.
Gospodine Đukanoviću, smatram da sam na vreme reagovao. Tu ste u pravu, možda nisam insistirao na koji član se pozvala. Imate pravo da kažete da li želite da se izjasnimo o ovome u danu za glasanje. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Hvala. Prelazimo na raspravu od strane ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Prva reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala. Uvaženi predstavnici Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, dame i gospodo narodni poslanici, meni je šteta što na neki način ometamo ovu zanimljivu raspravu kako replika, tako i povrede Poslovnika, ali mislim da ću se baviti onim što je danas na dnevnom redu, a to su dva izveštajna perioda, odnosno dva izveštaja o radu upravo pomenute Republičke komisije za zaštitu prava. Izveštaji kao izveštaji, kako za prvi izveštajni period, tako i za drugi izveštajni period jesu sveobuhvatniji, brojniji, napisani na velikom broju strana i sadrže veliki broj informacija. Kada kažem veliki broj informacija, jasno je da se taksativno mogu videti sve sprovedene javne nabavke, svi naručioci u postupcima javnih nabavki, podnosioci zahteva, predmeti procenjene vrednosti, kao i odluke, odnosno zakonom sve sadržane relevantne podatke o načinu na koji je odlučivala Republička komisija upravo o zaštiti prava. Ono što je nesumnjivo jeste da se oba ova izveštaja ne mogu posmatrati mimo postojećeg, trenutno važećeg, Zakona o javnim nabavkama pa, kao što ste i sami pomenuli, tako ću se i ja truditi da upravo ova dva izveštaja i ono što se u njima nalazi analiziram upravo u kontekstu važećeg Zakona o javnim nabavkama. Naime, ova Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki jeste državni ogran koji štiti prava ponuđača, koji štiti prava podnosioca zahteva, ali isto tako to je i državni organ koji štiti interese da se zaključi konkretan ugovor o javnoj nabavci za sve one koji smatraju da su im iz nekih razloga ta prava ugrožena, upravo u spomenutim postupcima. Pored toga što inicijalno štiti prava ponuđača, Republička komisija, kao što sam napomenula, štiti interes države. Dakle, štiti interes same države, tako da pravo na podnošenje zahteva upravo za zaštitu prava ima i Državna revizorska institucija, ima i Uprava za javne nabavke, ima i građanski nadzornik, što se takođe u ovim izveštajima i napominje. Naravno, trenutno, odnosno novim Zakonom o javnim nabavkama, koji je danas na pravnoj snazi, znatno su proširene upravo nadležnosti Komisije, pre svega u osam novih postupaka, a po značaju, bar lično meni koja dolazim iz sfere nekoga ko se bavi, ko primenom pripada pravosuđu, posebno se izdvajaju poslovi koji su dodeljeni, da tako kažem, kao nove nadležnosti, kao proširene nadležnosti Komisije. To je upravo vođenje prvostepenog prekršajnog postupka, poništavanje ugovora o javnim nabavkama, podnošenje tužbi za utvrđivanje ništavosti ugovora i izricanje novčane kazne. Naravno, tu su i drugi poslovi koji su novim zakonom dodeljeni u rad Komisiji, kao nove nadležnosti, što govori samo u prilog činjenici da je taj zakon o nabavkama, o kojem je ova Narodna skupština raspravljala i na kraju ga usvojila i za njega glasala, značajno i u velikom obimu, kako pojačao liste, tako i konkretizovao već postojeće nadležnosti koje izvorno i primarno vrši Republička komisija. Ono što je posebno značajno jeste, pre svega, činjenica što su poslovi koji su bili u nadležnosti sudova opšte nadležnosti, ali isto tako koji su bili u nadležnosti prekršajnih sudova, sada zapravo predstavljaju izvorne nadležnosti Republičke komisije. Tu pre svega mislim na poslove poništavanja ugovora o javnim nabavkama i vođenja prvostepenog prekršajnog postupka. Takođe, pomenutim novim Zakonom o javnim nabavkama regulisan je način rada Republičke komisije. Ono što zasigurno predstavlja novinu u odnosu na prethodni važeći Zakon o javnim nabavkama jeste, ono što ste i vi u svom izlaganju spomenuli, to što se odluke upravo donose u većima za razliku rešenja koje je predviđao prethodni Zakon o javnim nabavkama, a po kome su se odluke upravo donosile većinom glasova na sednicama na kojima je prisustvovala većina članova Republičke komisije. Smatram da je važno na ovom mestu napomenuti da je upravo Republička komisija za zaštitu prava za svoj rad odgovorna Narodnoj skupštini. Mislim da je to jako dobro, na taj način se ojačava i kontrolni mehanizam Narodne skupštine. Mislim da tako i treba da bude i da to jačanje mehanizma nadzora Narodne skupštine upravo nad radom Republičke komisije, možda u nekom budućem periodu, čak treba da bude ostvareno i u većoj meri, naravno, kroz, recimo, izmene i dopune zakona, ali o tome ću nešto kasnije pričati. Naravno da mi je drago što je ovo prvi put što se raspravlja o izveštajima, bez obzira što se radi o izveštajnim periodima govoriću izveštaj Republičke komisije po prvi put od donošenja novog, odnosno važećeg Zakona o javnim nabavkama. Ono što je iz oba ova šestomesečna izveštaja Republičke komisije proizilazi jeste što se može videti, kroz ovako taksativno i decidno nabrajanje, da su postupci javnih nabavki u najvećoj mogućoj meri poništavani, delimično ili u celini, ako se pažljivo pročitaju oba izveštaja, dok su u manjem broju oni obustavljeni ili još u manjem broju, koliko se da primetiti, da su zahtevi za zaštitu prava ponuđača odbijeni. Važećim Zakonom o javnim nabavkama, kao što sam već napomenula, uspostavljena je ta parlamentarna kontrola nad radom Republičke komisije. Izveštaj pred nama sadrži obiman broj podataka, ali i oni sami pružaju svakom od narodnih poslanika uvid u informacije, koji su sve to postupci javnih nabavki sprovedeni, na koji način, da ne nabrajam sve ono što sam prethodno spomenula. U cilju dalje realizacije te parlamentarne kontrole, resorni skupštinski odbor Narodne skupštine ima ovlašćenje da pozove svakog člana Veća Republičke komisije, a koje je odlučivalo u konkretnom predmetu, da usmeno obrazloži stav komisije o konkretnom predmetu i donetoj odluci, što svakako ukazuje na jednu veću transparentnost u radu Republičke komisije, jer smatram da se transparentnost Republičke komisije ogleda kroz nove mogućnosti koje su joj pružene prilikom učešća u resornim odborima Narodne skupštine, s tim što ne treba zanemariti ono što je već rečeno, a to je da se objavljivanje odluke Republičke komisije vrše na internet stranici, na portalu javnih nabavki. Ono što takođe smatram da treba ovom prilikom ukazati, a radi se o izveštajima i samoj Republičkoj komisiji, a u skladu je i vezano je za važeći Zakon o javnim nabavkama, jeste ta bitna novina što se važećim zakonom taj zahtev za zaštitu prava ponuđača podnosi Republičkoj komisiji, a predaje naručiocu, jer za razliku od prethodnog, po kome se taj zahtev za zaštitu prava podnosio naručiocu, a postupak se nastavlja pred Republičkom komisijom samo na osnovu izjašnjavanja podnosioca zahteva o nastavku postupka. Smatram da je takvo rešenje bilo loše, da je takvo rešenje moralo biti menjano ovim postojećim zakonom zato što je naručilac kao prvi stepen odlučivanja izgubio ovlašćenja koja je do sada imao. Na primer, ukoliko je neko podneo zahtev za zaštitu prava, recimo, Agenciji za javne nabavke ili ukoliko je taj isti zahtev podneo Gradskoj upravi grada Beograda, sada za razliku od rešenja koji je predviđao prethodni zakon ne može da bude odbijen ukoliko ga smatra neosnovanim tim zahtevom se obraća i celokupnu dokumentaciju dostavlja Republičkoj komisiji na dalje odlučivanje i naručilac je ovakvim jednim zakonom ovlašćen da ispita postojanje procesnih pretpostavki i da eventualno usvoji zahtev. Naravno, iz ovih izveštaja, koji su pred nama, u oba ova izveštajna perioda, video se i tabelarni prikaz načina rešavanja, odnosno koliko je usvojenih predloga za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Da su nepravilnosti kada se govori o postupcima javnih nabavki… Mogu reći da su do skora te nepravilnosti u postupcima bile, sinonim za javne nabavke, učestale, a to se vidi po tome što kroz najčešće nepoštovanje odredaba podzakonskih akata i ono što je najbitnije nepoštovanje tih odredaba podzakonskih akata prilikom izrade konkursne dokumentacije, jako loše pripremljena konkursna dokumentacija koja pravi problem ponuđačima prilikom primene ispravne ponude. Ono što se ne sme smetnuti sa uma jeste jedna velika rasprostranjena diskriminacija, kao jedna opšta tendencija koja je bila prisutna, a pre svega kada je bilo učestalo, a vodilo se do toga da se neko favorizuje ili da se neko marginalizuje uslovima, odnosno kriterijumima kada se radilo o tehničkim specifikacijama. Često je zapravo cilj bio da se smanji broj potencijalnih ponuđača ili ciljano navođenje ponuđača da sačine neispravno, odnosno njihovo jednostavno dovođenje u stvarnu zabludu da sačine jednu neispravnu, odnosno prihvatljivu ponudu. Jedan od najvećih problema u praksi, a konkretno se tiče sprovođenja javnih nabavki, bilo je i neprimereno, neodgovorno, neprikladno, ne znam koji izraz da upotrebim, neopravdano sprovođenje pregovaračkog postupka koji je ostavljao najveći mogući prostor za mahinacije, ako hoćete i za zloupotrebe koje su u krajnjoj instanci uvek pogodno tle za dalji razvoj korupcije i za vršenje nekih od krivičnih dela koje spadaju u glavu koruptivnih krivičnih dela, pa samim tim sve ono što sam napred pomenula je čest problem, a bio je i sam dignitet ljudi koji su učestvovali u sprovođenju javnih nabavki, u tim postupcima, što je naravno rezultiralo nepravilno sprovedenim postupcima javnih nabavki i to najblaže rečeno. Nepokretanjem prekršajnih postupaka uzrokovana je činjenica, što ste to dobro i objasnili u ovim izveštajima, a to je da je u izveštajnom periodu Narodna skupština bila ta koja je donela Zakon o prekršajima, a koji je stupio na pravnu snagu 1. marta 2014. godine. Dotle ste bili u nemogućnosti, odnosno nalazili ste se u svojevrsnom interregnumu i niste mogli da pokrenete prekršajne postupke jer bi bilo besmisleno da to činite po odredbama prethodnog zakona za koji smo znali da će prestati da važi, a novi Zakon o prekršajima je bio u proceduri. Ono što me zanima i to je neko moje konkretno pitanje čitajući ova dva izveštaja ili izveštajna perioda, kako god želite, zanima me kolika je novčana ušteda bila, ako mogu da kažem, ako je uopšte ima i to na nivou države a od početka primene novog Zakona o javnim nabavkama? Dalje, znam da ste na samom početku prilikom svog rada bili onemogućeni i tehnički i organizaciono i kadrovski da radite u punom obimu sve ono što vam je u nadležnost stavljeno. Novim zakonom imate poprilično velike nadležnosti, pa me zanima, to je moje drugo pitanje, pa bih volela da dobijem odgovor, šta je do sada Komisija učinila u pogledu jačanja kadrovskih kapaciteta i ne samo kadrovskih nego i organizacionih? Kada pominjete probleme u izveštajima na koje vi nailazite u toku svog rada, kažete u jednom od izveštaja da je aktivna legitimacija za podnošenje zahteva za zaštitu prava preširoko postavljena, te da kao takva upravo iz razloga što je preširoko postavljena ona za posledicu može imati neopravdano pokretanje velikog broja postupaka zaštite prava, kao i zastoj u sprovođenju postupka javnih nabavki, pa me isto zanima po tom pitanju – da li ćete nešto vi samo preuzeti i kada ste govorili o svim onim razlozima koji donekle opravdaju možda donošenje novih izmena i dopuna Zakona o javnim nabavkama, da li ste konkretno po ovom pitanju i u tom smislu imali nekakve zakonske izmene kako bi mogli da nesmetano obavite svoj posao? Moje pitanje jeste kada govorite o problemima pribavljanja dodatne dokumentacije i o svemu navedenom, kao i o postavljenim rokovima, nemogućnosti da postupate u rokovima koji se vezuju za podnosioce zahteva za zaštitu prava i žalbe na zaključak naručioca, bez obzira da li je dokumentacija o osporenom postupku javne nabavke kompletna ili nekompletna, jeste – da li već to imate formiran stav da su u nekom skorijem roku potpuno neophodne izmene i dopune važećeg Zakona o javnim nabavkama? Kada govorimo o međunarodnoj saradnji, iz oba izveštaja vidimo da ste ostvarili međunarodnu saradnju kao što je recimo OEBS, JNDP, iskoristiću ovu priliku i reći da se nadam da ćete ostvariti saradnju i sa Nacionalnim ogrankom GOPAK-a koji jeste neparlamentarno telo, ali je formirano u prošlom sazivu i koji je dosta toga učinio u cilju sprečavanja i u borbi protiv korupcije, a budući da smo sa drugim nezavisnim regulatornim telima imali zajedničke radionice, nadam se da ćemo u nekoj budućnosti imati radionice i sa vama. Značilo bi nam vaše mišljenje i da nam date neke konkretne odgovore na naša konkretna pitanja. Kada pogledamo statistiku, kada pogledamo iz ovih izveštaja detaljan pregled primljenih predmeta, rešenih predmeta onda se uočava da je daleko veći broj postupaka iniciran zahtevom za zaštitu prava, pa onda sledi žalba na zaključak naručioca, dok je procenat rešenih veći od broja primljenih predmeta i to primenom Zakona o javnim nabavkama koji je trenutno na snazi. Budući da imam još malo vremena, što se tiče ovog prvog izveštaja u periodu od 1. aprila do 30. juna 2014. godine, pored detalja koji su samim izveštajem sadržani, veoma je bitan podatak i njega treba javno izgovoriti, a koji se odnosi na odluke Upravnog suda i Višeg prekršajnog suda u vezi sa odlukama Republičke komisije i ovde je navedeno da je od 26 odluka donetih u upravnim sporovima, pokrenutim po tužbi odluka Republičke komisije, sud odbio 20 tužbi, dve tužbe su odbačene, tri uvažene, jedan postupak obustavljen i smatram da je ovo zadovoljavajući podatak, pre svega imajući u vidu količinu predmeta kojima se Komisija bavi. Budući da mi vreme ističe, u drugom izveštajnom periodu od 1.7. do 31.12, u periodu koji se nadovezuje stoji da je Komisija u skladu sa zakonom uvela novu organizacionu strukturu i to je ono što je započeto u periodu. Čini mi se da se polako privodi kraju. Tako su i formirane te nove organizacione jedinice. Pre svega mislim na Sektor za realizaciju posebnih ovlašćenja Odeljenja za poslove vođenja prekršajnog postupka, Odeljenja za analitiku, odnose sa javnošću, saradnjom sa državnim organima i drugim institucijama, Grupa za poslove u postupku izricanja novčane kazne itd. Najzad ono što na kraju želim da kažem i time ću završiti ovo izlaganje, jeste da se vidi, budući da ova Komisija ima u svojim izvornim nadležnostima jako obiman i jako velik krug poslova, ali isto tako vidi se i napor Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima za zaštitu prava, da na najbolji mogući način sprovede nužne promene koje joj je nametnuo važeći Zakon o javnim nabavkama za koji lično mislim da se u određenim delovima mora menjati, a za koje i vi napominjete. Na žalost, kao i u svakoj tranziciji, mislim da je i ovde, kao što je navedeno, bilo malo kašnjenja u radu. Niste krivi vi, ali svakako verujem da će kroz protok vremena i kroz bolju praksu da se problemi u radu svedu na neku najmanju moguću meru i za sam kraj, naravno da će mehanizmi kontrole nad radom Republičke komisije dobiti na značaju, posebno kada se radi o pravu te iste Komisije da zauzima načelne pravne stavove. Budući da sam probila vreme, hvala vam puno.
Zahvaljujem se gospođice Batić. Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS mr Dejan Radenković.
Hvala, potpredsedniče. Uvažene kolege i koleginice, uvaženi predsedniče Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, malo mi je žao što se čuje žamor kroz salu, možda bi moglo nešto lepo i korisno da se čuje i da se nauči, ali, dobro. Svako ima pravo da radi onako kako misli. Ali dajte bar da se saslušamo i da čujemo i koleginicu i predsednika komisije i ovlašćenog predlagača, tj. izvestioca. Što se tiče poslaničke grupe SPS, moram da kažem da sa ponosom ističemo da smo učestvovali u donošenju novog Zakona o javnim nabavkama, da smo bili aktivni i kada je bio predložen nacrt i da je 90% naših primedbi tada prihvaćeno. U raspravi smo aktivno učestvovali i nekim smo amandmanima dodatno popravili Zakon o javnim nabavkama, kao i kasnije, u radnoj grupi koja je sprovela konkurs i izbor pitanja. Mogu samo da kažem da bih želeo da se ovako nastavi i u budućnosti i da taj model koji smo mi primenili, kada je bio izbor i konkurs za izbor članova Komisije, da se nastavi sa svim nezavisnim regulatornim telima. Jer, tu nema favorizovanja bilo koga, takav je bio princip. Ali, da nije bilo tako, mi bismo danas imali niz primedbi na izbor članova Komisije. Ono što moram da kažem, a i na Odboru sam rekao, mi kao poslanička grupa dajemo punu podršku u radu Republičkoj komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki i mislim da moramo svi da joj pomognemo da ona postane kredibilno i nezavisno telo. Nije lako, nov je zakon. Bilo je ogromnih pritisaka. Bilo je pokušaja da se prikaže javnosti da je zakon loš, neprimenjiv, izazivane su veštačke nestašice lekova i mnogih drugih stvari, itd. Ali, na tom polju treba izdržati. Iz svih ovih razloga, neophodno je obezbediti odgovarajuće uslove i za Republičku komisiju i za Upravu za javne nabavke i za DRI. Oni moraju da imaju svoj prostor, ne smeju da budu razuđeni. Oni su osuđeni jedni na druge i moraju da koordiniraju u svojim aktivnostima. To se često nameće na svim okruglim stolovima na kojima učestvujemo a koje organizuje OEBS. Republička komisija kao nezavisno regulatorno telo ima veliku kontrolnu ulogu u postupku javnih nabavki. Njene aktivnosti, ono što građane pre svega interesuje, su usmerene na uštedu sredstava svih poreskih obveznika. Iz tog razloga, opet ponavljam da mi svi moramo da im pomognemo da oni imaju kredibilitet. Ona je u ovom sastavu, kao što smo već čuli a mogli smo da vidimo iz Izveštaja, formirana 1. aprila 2013. godine. Izveštaji koji su dostavljeni se odnose na periode, kao što je i predsednik Komisije rekao, od 1. 07. do 31. 12, a pre toga se odlučivalo po starom zakonu. Ono što su glavne novine, neko zna a neko ne zna, jeste: povećanje broja članova i rad u većima. Ali, predsedniče, mene interesuje kako se konkretno održava na svakodnevni rad Komisije i uspešnost u rešavanju predmeta, jer se to vidi iz izveštaja, konstantno povećanje broja predmeta? Pogotovo zato što su veća, pa da ne dođe do različitih odluka. Kako to uopšte kanališete da ne bi došlo do nekih dvostrukih aršina, kako je bilo u prošlosti? Nisam rekao da to ima, ali, nije lako. Pored ovoga, proširena je i nadležnost Republičke komisije. Što se tiče svih ovih posebnih ovlašćenja – vođenje prekršajnog postupka u prvom stepenu za prekršaje iz oblasti javnih nabavki, poništenje ugovora o javnoj nabavci i podnošenje tužbe za utvrđivanje ništavosti. Izriče se i novčana kazna u Zakonom propisanim slučajevima. Kad je bio Zakon o javnim nabavkama, bilo je polemike i predloga pojedinih poslaničkih grupa da su to prevelike nadležnosti. Hajde da pustimo da vreme pokaže da li je bilo preambiciozno dati ovolika ovlašćenja jednom ovakvom telu. Ali, ja verujem da će oni dobijeno poverenje opravdati. Jer, na njima je velika odgovornost. U izveštaju ste naveli da je u toku 2013. godine predato 1.595 zahteva za zaštitu prava. To je samo jedan od inicijalnih akata koji mogu da se predaju Komisiji. Mogu da konstatujem da je to najveći broj zahteva za zaštitu prava primljenih u toku jedne kalendarske godine. Ali, ako posmatramo kako ste vi rekli, to je ozbiljan porast od 38,66% u odnosu na isti period 2012. godine. Postoji i ona tabela u Izveštaju, koju mislim da nema potrebe da sada nešto posebno pokazujemo. Ono što mene posebno interesuje, predsedniče, vi ste u svom izveštaju, što je za svako poštovanje, priznali da niste postupili u zakonskim rokovima: „U periodu od 1. 07. do 31. 12. Komisija nije postupala u zakonom predviđenom roku u 295 predmeta formiranih po zahtevima za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, 30 predmeta formiranih po žalbama na zaključak naručioca, tri predmeta formirana po izjašnjenju o nastavku postupka, u sedam predmeta formiranih po zahtevu za naknadu troškova, u tri predmeta formirana po predlogu za povraćaj u prethodno stanje, kao i u tri predmeta formirana radi postupanja po odluci Upravnog suda.“ Šta činite po tom pitanju i kakva je trenutna situacija? Moram na ovo da se nadovežem, vi ćete to reći najbolje, ali ja moram da konstatujem da znaju ljudi da je ovo ipak jedna početna faza u primeni zakona i da je u tom smislu ovo jedan specifičan period i te odluke imaju poseban značaj, jer se stvara neka potpuno nova praksa u primeni novog Zakona o javnim nabavkama, pri čemu mi moramo da idemo ka tome da se dosledno primenjuju novi propisi i jednako je postupanje Republičke komisije veoma važno. Nastaviću još sa nekoliko pitanja. Kao što sam već pitao, ovo što se tiče veća, kako se kontroliše to što npr. različita veća ne donose različite odluke? To sam već rekao. Takođe, pitanje koje je vrlo bitno, a to interesuje i građane, glasi - koliko odluka je osporavano pred Upravnim sudom? Mada, ja ću reći koliko, jer se vidi iz izveštaja, ali je suština da mi kažete na koje greške Republičke komisije se tu ukazalo, ono što je Upravni sud vratio. Ja mogu da vas pohvalim, jer od ukupno 112 pokrenutih pred Upravnim sudom 98 su potvrđene odluke Komisije, a uvažene tužbe su u 14 slučajeva. Čisto me interesuje koje su te greške Komisije. Možda se ne odnosi to na vas, možda nešto nije u redu sa zakonom, ali o tome ću kasnije, da ne bude nejasnoća. Rekli ste da objavljujete odluke redovno na portalu javnih nabavku i na sajtu Republičke komisije. Rekli ste da se to ažurno radi i to je za svaku pohvalu. Nadam se da Uprava, s obzirom na kapacitete koje poseduje, može da ispoštuje sav ovaj teret koji smo i njoj nametnuli novim zakonom. Ali, mene sada interesuje da li se naručioci ponuđači pozivaju na te odluke koje vi objavljujete? U Izveštaju ste naveli nepravilnosti koje su najčešće, a i ovde ste nam izneli neke koje ste primetili u svom dosadašnjem radu. Vrlo ću kratko, možda i ponoviti što ste vi rekli, ali bitno je da bi došli do suštine zbog čega i ovo navodim. Jedna od nepravilnosti je nepoštovanje odredbi podzakonskih akata prilikom izrade konkursne dokumentacije. Onda, nejasna i neprecizna sadržina konkursne dokumentacije koja onemogućava ponuđačima da pripreme ispravnu, prihvatljivu ponudu, odnosno onemogućava da bude izbegnuta subjektivnost. Definisana je tehnička specifikacija u postupcima javnih nabavki na način koji je… Ovo je sve iz izveštaja, ali navodim da bi došao do suštine, do onoga što me interesuje i da vidimo kako ćemo dalje, da ovu raspravu vodimo u tom smeru. Neopravdano je sprovođenje javnih nabavki u pregovaračkom postupku koji predstavljaju najtransparentniju vrstu postupka javnih nabavki i nepravilno je sprovedena i neobrazložena stručna ocena ponude. Molio bih da mi objasnite šta je uzrok tim greškama? Vi ste rekli nepoštovanje pozdakonskih akata. To su izgleda isključivo radnje kojima pribegava naručilac, naravno pravdajući se tim nejasnoćama iz podzakonskih akata. Mislim da to dovodi do jedne konfuzije i mislim da zbog toga imate povećan broj predmeta. Upravo ovde imam spisak koji ste vi isto objavili, a to su naručioci koji nisu dostavili traženu dokumentaciju i izveštaje. Prosto je to nedopustivo. Vi ste to tražili od njih. Kako ste postupili u takvim slučajevima, neću da čitam o kome se radi, da ne bi ispalo da, ima njih devet na ovom spisku. Nepojmljivo je za mene da bilo ko može tako da se ogluši o zahtev Republičke komisije, i tu rekao sam, imate punu podršku i nas kao poslaničke grupe SPS a i Odbora za finansije koji je vaš resorni odbor. Česte primedbe koje mi možemo da čujemo u javnosti, a i u ovoj oblasti odnose se na profesionalne obarače tendera. To je neki put za neke možda i novina, ali i takvi postoje. Oni koriste zakonsko pravo da podnesu žalbu i onda kada su svesni da neće uspeti u tom postupku zaštite, ali oni utiču na proces trajanja javne nabavke. Na taj način oni često „trguju“ i uslovljavaju druge učesnike u postupcima javnih nabavki i mislim da pokušavaju da se dogovaraju sa njima, i to je jedan ozbiljnih problema. Mislim da su u javnosti poznate te firme koje se bave isključivo podnošenjem zahteva za zaštitu prava i od toga praktično žive, a to je onaj deo gde, a ja sam to ostavio za kraj kao problem, ali ću se nadovezati na ovo, mislim da se ovde postavlja pitanje aktivne legitimacije. Da li neko, pekar iz Beograda, ili iz nekog grada, može da, naravno po zakonu može, ali kakve on veze ima sa javnom nabavkom koju je sprovela konkursnu dokumentaciju npr. za remont „Hidrocentrale Đerdap“. Da li je to logično i da li u narednom periodu treba izvršiti korekciju na ovom polju. U poslednjem delu izveštaja ste predložili uvođenje obaveze ponuđača da od naručioca prethodno traži pojašnjenje konkursne dokumentacije kao zakonski preduslov za podnošenje zahteva za zaštitu prava u fazi pre isteka roka za podnošenje ponuda, uz dodatno ograničenje da se sa zahtevom za zaštitu prava može prijaviti samo onaj koji je to već osporavao konkursnu dokumentaciju. Mislimda je svačije pravo, ne ovaj primer pekara, da može to da radi, nego naravno onog ko je učesnik, da i nakon postupka uloži zahtev za zaštitu, ali mislim da bi to mogli možda da rešimo povećanjem taksi. To nije loše. Zašto to kažem? Zato što se iz izveštaja vidi da se preko polovine podnetih zahteva usvaja, što znači da su ponuđači u pravu kada podnose zahteve za zaštitu prava i da su oni opravdano ukazivali da je prekršen zakon. Tako da, kada bi povećali taksu, boga mi, debelo bi se zamislili ovi koji prave konkursnu dokumentaciju koja je da tako kažem, subjektivna. Poseban napredak je prema rečima ponuđača, napravljen na polju javnih nabavki male vrednosti. To mora da istaknemo kao vrlo bitnu stvar iz Zakona o javnim nabavkama. Tim zakonom smo omogućiliučešće u postupcima širem krugu ponuđača. Da na portalu kada se objavi mala nabavka, može da učestvuje svako ko prati portal javnih nabavki. Ranije je to bila praksa, znate sve tri ponude, a uvek jedan dobije, i teraj, što bi reko naš narod, dok ti je volja. Troši budžetska sredstva, narodne pare, a ovamo ćemo da primenjujemo onu najnepopularniju meru, da smanjujemo plate. Znači, suština je jačati Zakon o javnim nabavkama. Suština je jačati nezavisno regulatorno telo. Suština je uvesti red u javnim nabavkama. Tu ćemo obezbediti ogromne uštede. Mi smo tada tražili, nije tada prihvaćeno, pa na okruglim stolovima se vrlo često, čak u Evropskoj komisiji se vodila polemika sada kada je bila naša delegacija na skriningu, upravo plan javnih nabavki. Mi smo tada predložili amandman, kao poslanička grupa, da se svi planovi javnih nabavki objavljuju na portalu javnih nabavki. To nije prihvaćeno,a sada se na svim okruglim stolovima nameće to kao pitanje – zbog čega to nije tako. S ponosom ističem, mislim da ćete doći na naše vrlo brzo, da ćemo kada menjamo, kažem, zakon trebamo menjati samo u pozitivnim, slažem se i sa predsednikom odbora, da mi treba da ga menjamo samo posle nekih tehničkih prepreka, da ga poboljšamo, da se njegova primena olakša, a ne da se liberalizuje, znači, da sada neko ovde zastupa neke centre moći, da im ponovo omogućimo da rade ono što su radili. Ne, znam da se to mnogima to ne sviđa, pa čak sada kada bih imao priliku, kada bi imali priliku, mi bi dodali da se odluke i ugovori, izvinite odluke se objavljuju, ali ugovori o javnim nabavkama objavljuju, pa da svi vidimo kome je dodeljen posao, zašto bi to krili, nema nikakvih razloga, kao ni plan koji donosite na početku godine, zbog čega bi ga krili. Znači, neko je favorizovan ko ima priliku da dobije plan javnih nabavki, čak i oni koji su u obavezi u svojim informatorima da objavljuju planove oni to ne čine. Imamo čak i mišljenje Poverenika za dostupnost informacijama. Znači, ovo što se tiče aktivne legitimacije, to sam već rekao. Ono što bih na samom kraju istakao da u ovih godinu, godinu i po dana, ostvaren je napredak u oblasti javnih nabavki i naravno da tu ne treba stati i da se unapređuje ovaj sistem. Poboljšati uslove rada kako Republičke komisije tako i ostalih nezavisnih regulatornih tela. Takođe je potrebno izvršiti analizu stanja i dosadašnjih efekata primene zakona uz organizovanje, a to sam i na odboru, a mislim da smo se i svi složili, jednog javnog slušanja na kome bi se pojavili naručioci, ponuđači, regulatorna tela i sve zainteresovane strane i da malo razmeni mišljenja i da vidimo šta će tu da se iskristališe. Kaže jedan kolega, otvorićemo pandorinu kutiju, nema potrebe za pandorinom kutijom. Kakva pandorina kutija, mislim nema razloga da se plašimo kada smo tada izneli taj zakon pored svih pritisaka kojih je bilo, naravno da ćemo moći da uradimo i njegove izmene i dopune u onom smeru koji će samo ojačati. Ono što bih rekao da istaknem kao posebno, a evo šta stoji u Izveštaju Evropske komisije o napretku u oblasti javnih nabavki – Republička komisija treba da izgradi svoj kredibilitet i solidan učinak u izvršenju time što će se postarati da njene odluke budu sprovedene. Zaključak, ostvaren je dobar napredak u oblasti javnih nabavke, novi Zakon o javnim nabavkama dodatno usaglašava zakonske propise sa komunitarnim pravom i unapređuje postupke javnih nabavki. Potrebno je da se obezbedi efikasna koordinacija rada između glavnih interesnih strana. Sve u svemu kod usaglašavanja u oblasti javnih nabavki ostvaren je umeren napredak. Nadam se da će se takav trend nastaviti i u budućnosti kroz podršku svih institucija poslovnog parlamenta i resornog odbora. Mi ipak iz SPS smatramo da je to interes pre svega svih građana Srbije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se gospodine Radenkoviću. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski, ovlašćeni predstavnik NS. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Kolege i koleginice narodni poslanici, imamo priliku danas da razgovaramo o izveštaju Komisije za javne nabavke po primeni novog zakona koji je prethodni saziv parlamenta doneo 1. aprila 2013. godine. Vi u ovom izveštaj navodite predmet konkretnih pregleda i situacija u kojima je Komisija postupila u periodu od početka primene novog Zakona o javnim nabavkama, pa zaključno sa krajem prošle godine. Ovaj izveštaj je nadzorni odbor Narodne skupštine Republike Srbije za finansije, i usvojio i apsolutno smatram da u svojstvu jačanja kontrolne uloge Narodne skupštine Republike Srbije, u obavezi smo da razmatramo ovaj izveštaj, da analiziramo preporuke koje ste nam dali, sa jednim jedinim ciljem da u praksi smanjimo razloge za neadekvatno, odnosno, pre svega bih rekla, otežanu primenu ovog zakona koji se u određenim situacijama pojavljuje. Pripremajući se za raspravu o izveštaju Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, došla sam do podataka koje je izneo direktor Uprave za javne nabavke Predrag Jovanović, i koji je izneo krajem 2013. godine, istakavši da se vrednost javnih nabavki u prvih devet meseci 2013. godine, dakle od 1. aprila do 31. decembra 2013. godine iznosi 178 milijardi dinara, što je za 25,6 milijardi manje, nego u istom periodu 2012. godine. To znači da je oko 220 miliona evra manje potrošeno u javnim nabavkama od kada se primenjuje novi Zakon o javnim nabavkama. Takođe, prema njegovim rečima, od početka primene novog zakona, učešće u pregovarački postupcima je 10%, a 2012. godine je bilo, recimo, 28%, što znači da je tri puta smanjen ovaj netransparentan i nekonkurentan postupak, a istovremeno otvoreni postupak kao najpoželjnije povećan sa 56 na 79%. Svakako da ovi podaci ohrabruju i pokazuju da je novi Zakon o javnim nabavkama već u prvih devet meseci svoje primene dao određene rezultate, ali vi takođe, u svom izveštaju uočavate i ističete nam i brojne nepravilnosti koje se pojavljuju u primeni ovog zakona. Izneli ste ih nekoliko, pre svega, nepoštovanje odredbi podzakonskih akata prilikom izrade konkursne dokumentacije, zatim nepreciznu i nejasnu konkursnu dokumentaciju u primeni postupka javne nabavke, zatim definisanje tehničkih specifikacija u postupcima javnih nabavki na način koji je diskriminatornog karaktera, sužavanje konkurencije među ponuđačima određivanjem dodatnih uslova i ipak, forsiranje pregovaračkog postupka. Moje pitanje za vas je, kako pooštriti primenu zakona i kako po vašem mišljenju eliminisati ove nepravilnosti koje ste izneli? Sve navedene primedbe komisije zapravo pokazuju da se loše navike teško iskorenjuju, da se postojeći dugogodišnji odnosi između tradicionalnih naručilaca i ponuđača zasnivaju na već ustaljenim šemama, i da mi i dalje imamo probleme u primeni zakona koje zajedno sa vama i drugim organima nadležnim u narednom periodu moramo rešiti. Ja podržavam kadrovsko jačanje komisije u svim sektorima i nadam se da ćete sa stručnim i kvalitetnim ljudima, novim ljudima u komisiji upravo efikasnije i lakše rešavati probleme koje sam navela. Kada pominjem adekvatnu primenu zakona, smatram da je komisija u pravu kada konstatuje da je ujednačena primena propisa kojima se reguliše oblast javnih nabavki, osnova stabilnog i efikasnog sistema javnih nabavki. Smatram da je potpuno u redu i slažem se sa ova četiri načelna pravna stava koja ste vi zauzeli u skladu sa tumačenjem i primenom članova 75, 78, 85. i 153. Zakona o javnim nabavkama. Svakako da veća transparentnost u primeni javnih nabavki je značajna i treba nastojati da se ona u narednom periodu još poveća. Dobro je što je ustanovljena praksa kontinuiranog komuniciranja na relaciji Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, Uprava za javne nabavke i DRI, na taj način je sigurno da vi postižete međusobnu koordinaciju koja je u pitanju zauzimanja jedinstvenih pravnih stavova po određenim pitanjima veoma važna. Mislim da je veoma bitna i edukativna funkcija Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki i da je ona od neprocenjivog značaja. Nerealno je i očekivati da primena zakona od samog početka teče bez poteškoća, ali ja mislim da ovi podaci koje je izneo direktor Uprave za javne nabavke ohrabruju, da ćemo ih u narednom periodu zajedno otkloniti i naravno. Kao član Gopaka očekujem da ćemo u narednom periodu uspostaviti saradnju i da ćemo zajedno raditi na otklanjanju ovih teškoća. Mislim da imate podatke, da ste upoznati sa činjenicom da je Nacionalni ogranak Gopaka u Srbiji osnovan pre godinu dana i da je sastavljen od članova svih političkih stranaka i poslaničkih klubova u Narodnoj skupštini Srbije i da je naš prevashodni cilj uspostavljanje nadzora nad trošenjem javnih finansija. Takođe, želim da vas obavestim da će poslanička NS u danu za glasanje podržati ovaj izveštaj.
Zahvaljujem gospođice. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, danas je pred nama Predlog izveštaja Komisije za zaštitu prava u postupku javnih nabavki. Demokratska stranka podržava i podstiče jačanje nezavisnih institucija u Republici Srbiji i to smo pokazali kroz glasanje u izveštajima i Zaštitnika građana i poverenika za zaštitu ravnopravnosti, poverenika za informaciju od javnog značaja, Agenciju za borbu protiv korupcije. Znam da u ovoj instituciji rade stručni ljudi, ali mislim da je vrlo važno reći to da često u ovoj sali mnogima od nas zasmeta, kada se govori o tome da ove institucije počinju sa radom od danas, od juče, da sve počinje od nas, mislim da je važno pomenuti kada su počele da se grade, prave nezavisne institucije i usvajaju ovi zakoni i pomenu i neki značajni ljudi, koji su insistirali upravo na podsticaju razvoja i podizanju kapaciteta nezavisnih institucija u Republici Srbiji. Dozvolićete da pročitam jednu rečenicu koju je izrekao doktor Zoran Đinđić 1998. godine, još pre nekih 16 godina, kada je govorio o prioritetima Srbije, dakle - pomirenje u regionu, reforma pravosuđa i nezavisne institucije, obrazovanje itd. Dakle, u samom vrhu prioriteta još 1998. godine, a onda podsećamo se da je DS kod učešća u Vladama posle 2000. godine usvojili prvi Zakon o javnim nabavkama 2002. godine i mnogi su to zaboravili. Naravno da je to bio početak rada i podsticaja razvoja ovih nezavisnih institucija koje treba u sistemskom smislu da spreče problem koji postoji ne samo u našoj državi, nego u svim državama sveta, a to je problem korupcije i uspostaviti sistem kojim ćemo se efikasno boriti protiv korupcije. Ovde je pomenut, i čini mi se da postoji velika osetljivost na tu temu i eventualnu kritiku novog zakona o javnim nabavkama. Dakle, prvi zakon je donet 2002. godine. Nije bio savršen. Unapređen je kroz formiranje nezavisnih institucija kakva je i ova o kojoj danas govorimo, ali i kroz eksterne institucije koje nisam pomenuo ovde, a to je DRI, kroz eksternu kontrolu sistema javnih nabavki, pre svega u velikim javnim sistemima, ali i drugim institucijama države Republike Srbije. Mislim da treba govoriti o nesavršenosti i ovog zakona i mislim da je to preduslov da unapredimo i ovaj zakon i probamo da dođemo do novih rešenja. Dokaz za to će biti verovatno neki naredni period, kada će i biti predloga za izmenu ili dopunu ovog aktuelnog zakona. Ključna predizborna poruka ili ponuda 2012. godine sadašnje koalicijeje bila u ekonomskom smislu donošenje novog zakona o javnim nabavkama, kojim će se obezbediti ušteda od nekih 700 miliona evra i Kancelarija za brze odgovore. Kancelarije nema, ali imamo novi Zakon o javnim nabavkama, evo, posle dve godine. Ako se procenjuje, a vi ćete me ispraviti pošto imate mnogo preciznije podatke i mislim da bi bilo važno da svi mi poslanici čujemo taj precizan podatak, mislim da se u Srbiji kroz proces javnih nabavki realizuje oko tri milijarde evra u nabavkama, bar proteklih godina. Ne znam kako to izgleda za 2013. godinu. Kada analiziramo eventualne uštede kroz novi zakon o javnim nabavkama i realizaciju po novom zakonu o javnim nabavkama, važan je podatak procenat realizacije planiranih nabavki. Ako je planirano tri milijarde evra nabavki na godišnjem nivou u 2013. godini, a to podrazumeva nabavke i ministarstava, nabavke javnih sistema, nabavke škola, lokalnih samouprava, javnih preduzeća na lokalnom i centralnom nivou i ako imamo ukupnu realizaciju, a mi možemo da, pošto dolazimo iz različitih institucija, vidimo kolika je realizacija planiranih nabavki, ako je to ukupno tri milijarde i ako imamo realizaciju od 70%, znači da 30% nije realizovano, znači da je to jedna milijarda evra planiranih sredstava kroz sistem javnih nabavki manje u tokovima privrede, u tokovima uslužnih delatnosti i mislim da to otvara upravo ključno pitanje za sve nas. Tačno je, treba uspostaviti po principu dvostepene kontrole po sistemu Zakona o javnim nabavkama, kroz zaštitu prava ponuđača i sprečavanje korupcije unutar sistema koji sprovode Zakon o javnim nabavkama, pooštravanjem sprečiti moguće zloupotrebe i korupciju, ali sa druge strane i analizirati šta to znači u realnom životu. Mislim da ovaj izveštaj upravo daje nama priliku i uveren sam da su ljudi iz komisije, zajedno sa nadležnim ministarstvima, analizirali upravo tu situaciju na koji način izbeći probleme sa kojima se sreće svako ko radi i po prethodnom Zakonu o javnim nabavkama, ali i po ovom novom Zakonu o javnim nabavkama i mislim da se to jasno vidi iz ovog izveštaja. Evo, da govorimo o konkretnim podacima koje smo dobili u izveštaju. Meni je bio najzanimljiviji deo i u izveštaju o realizaciji po starom zakonu, ali i po novom. Evo, možete da pratite, ukoliko nekoga to interesuje, na 236. strani – naručioci koji nisu poštovali uputstva Republičke komisije i nisu otklonili nepravilnosti. Znači, to je spisak onih institucija koje nisu reagovale na nalaze i primedbe ove institucije, za koju se svi slažemo da je treba podržati i treba jačati njen kapacitet. Meni je nepojmljivo da ljudi na čelu tih institucija ne poštuju takav zakon. Oni zaslužuju da budu ovde navedeni: „Torlak“, Beograd, neću čitati o kojoj se nabavci radi, RFZO, jednom, RFZO, drugi put, RFZO, treći put, Ministarstvo kulture i informisanja. Neke od tih nabavki su materijal za hemodijalizu, materijal za dijalizu - Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, pa Ministarstva kulture i informisanja - kreiranje i realizacije informativno-reklamne kampanje i scenske produkcije „Milanski edikt“. Ovo su primeri koji mogu sve nas da upozore na jedan vrlo ozbiljan i širok način. Na koji način smo mi reagovali, na koji način je reagovala Vlada, na koji način je reagovala aktuelna politička koalicija na to da ljudi u tim institucijama, koji su birani upravo od ovog aktuelnog saziva, ne reaguju i ne daju odgovore na ovakav zahtev jedne važne institucije, a svi se zalažemo i ponosimo novim Zakonom o javnim nabavkama? Dakle, nisu očigledno ispoštovali sve tačke novog Zakona o javnim nabavkama, pa čak nisu ni reagovali na zahtev Komisije za zaštitu prava. Da li to onda znači da priznajemo da ovaj zakon nije savršen i da treba progledati kroz oči onima koji su možda morali da donesu takve odluke, a to i jeste pitanje za analizu? Pošto se vrlo često pominje upravo Republički fond za zdravstveno osiguranje i pominjemo materijal za hemodijalizu i materijal za dijalizu, mnogi od vas su lekari, rade u kliničkim centrima i znaju kakav problem imaju ljudi koji vode te kliničke centre. Mi sada možemo da govorimo ili da žmurimo na te probleme i izazove, ali ukoliko ti ljudi ne uspeju da realizuju javnu nabavku koja je raspisana u roku od šest meseci ili godinu dana posle razrađenog sistema u kome neko svesno može da obara te javne nabavke, suočiće se sa jednom ozbiljnom dilemom, a to je da li nabaviti neophodne lekove da bi ljudi preživeli, oni koji dolaze u kliničke centre da se leče i traže spas za sebe ili svoje najbliže ili prosto postupiti da po Zakonu o javnim nabavkama, držati se svakog člana i reći da je Zakon o javnim nabavkama pao. Mi nemamo osnovna sredstva za lečenje ljudi u Srbiji i ja ne želim da rizikujem u nabavci nečega što je neophodno i tu je svako od njih u jednoj ogromnoj ljudskoj dilemi, a to je pitanje da li je spreman da danas, sutra ili prekosutra odgovara zbog toga štonije poštovao Zakon o javnim nabavkama, a evo ovde spiska i svako od nas može da vidi taj spisak ili će postupili po onome što nalaže njegova lekarska i ljudska etika, a to je da proba da uradi sa sopstvenim rizikom, nabavi potreban materijal i proba da smanji te redove koje često kritikujemo. Kažemo, zakazuju se pregledi i liste čekanja za 2020.ili 2021. godinu jer nema materijala. Kako ćemo skratiti te redove i čekanja ukoliko nemamo dovoljnomaterijala da obavimo sav taj posao? To je realni život i toga moramo da budemo svesni svi mi, svesni pre svega toga da prateći to što se dešava u realnom životu shvatimo da ni ovaj zakon nije idealan i da imamo pravo da govorimo i kritički o nekom rešenjima u tom zakonu na jedan pravi i dobronameran način. To je jedan od primera u ovom delu u Izveštaju. Zaslužuju ovi naručioci koji nisu poštovali Uputstvo Republičke komisije i nisu otklonili nepravilnosti, gde se pominje „Naša radost, Smederevo“, pa se ponovo pominje Republički fond Zdravstvenog osiguranja najčešće. Pominje se Direkcija za izgradnju, urbanizam i građevinsko zemljište Smederevo drugi put, pa onda Direkcija za izgradnju, urbanizam i građevinsko zemljište Smederevo treći put, redovno održavanje lokalnih puteva, juče smo govorili o tome. Možda je manji problem iščitati sve one koji su dobili primedbe Komisije za zaštitu prava. Mnogo je veći problem onih koji su dobili primedbe, ali na te primedbe nisu želeli da odgovore. To su te institucije na koje možete uticati, jer znate i sami ko vodi opštinu Smederevo i ko vodi Republički fond i ko vodi Klinički centar u Beogradu. Deo kulture, ne samo u zdravstvu i ne samo u lokalnim samoupravama, nego i ova zanimljiva tema Ministarstva kulture i informisanja, u vreme ministra Petkovića, da budemo jasni, obeležavanje godišnjice Milanskog edikta u Nišu, kreiranje i realizacija informativno-reklamne kampanje i scenske produkcije Milanskog edikta. Znate i sami da je bilo puno govora o načinu na koji su se pribavljale te usluge, o količini para koja je potrošena za tu vrstu potreba, znate ko je učestvovao u čitavom tom procesu. To je bilo potrebno i svakako važno i za grad Niš i za čitavu Srbiju, ali je ovo poražavajuće, da nema nikakvog odgovora na primedbu i zahtev Komisije. Ovo je prilika da pozovemo sve te institucije da daju odgovore na ta pitanja, a ja ću na kraju ovog prvog dela mog izlaganja ponoviti pitanje gospodinu Varincu – da li ima precizne informacije o procentu realizacije planiranih nabavki u Republici Srbiji za 2013. godinu, u odnosu na plan i procenat realizacije, jer će nam to reći preciznije o tom podatku, da li smo nešto uštedeli kroz realizaciju po novom Zakonu javnim nabavkama, ili nismo uspeli da nabavimo potrebne robe, materijale za neophodno lečenje, pa smo time spustili kvalitet i tu vrstu usluga? Mislim da je to važno za sve nas, da bismo kao odgovorni ljudi pogledali toj istini u oči, realnom životu i olakšali svim ljudima koji se bore na svoj način da održe institucije koje vode i, pre svega, bore se za zdravlje građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Ćiriću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani predstavnici Komisije, uvaženi kolega Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo pred sobom veoma važne izveštaje koji se tiču realizacije javnih nabavki u prethodnom periodu. Na neki način, iz njih se vide efekti donetog Zakona o javnim nabavkama. Cilj predlagača ovog zakona, tada poslanika Srpske napredne stranke, bio je, kako su rekli, povećanje efikasnosti i smanjenje troškova javnih nabavki. Danas, godinu i po dana ili nešto više od donošenja ovog zakona, nažalost, vidimo da tih obećanih ušteda nije bilo, a pokazaću iz primera da je efikasnost javnih nabavki ozbiljno ugrožena. Kolega Ćirić je govorio o javnim nabavkama u zdravstvu. To jeste najklasičniji i najdrastičniji primer neefikasnosti javnih nabavki, jer od realizacije tih javnih nabavki zavise životi građana Srbije, često i dece. Ministarki prof. Slavici Đukić Dejanović, koja danas ovde sedi kao narodni poslanik, sam ukazivao na probleme sa javnim nabavkama u prethodnom periodu, koji se odnose na zdravstvo. Razgovarali smo o tome, ali nikad, naravno, nije bilo odgovora za to, jer nadležno za to bilo Ministarstvo finansija, a ne njeno ministarstvo, odnosno nadležna je bila Komisija i Uprava za javne nabavke. Naime, postavljao sam pitanje – zbog čega popravka uređaja u dečijim bolnicama, magnetnih rezonanci i nekih drugih aparata čeka četiri-pet meseci? Navodio sam primer dečije bolnice u Novom Sadu, odnosno Instituta za zaštitu dece i omladine u Novom Sadu. Naime, na žalbu jednog od ponuđača, prigovor je otišao Komisiji za javne nabavke i tamo je on čekao red sa svim drugim zahtevima, dakle, i manje bitnim i više bitnim, a deca u Novom Sadu su čekala da se taj aparat popravi. Slična situacija je i u drugim zdravstvenim ustanovama u Vojvodini i u Srbiji. Dakle, ovaj zakon je stvorio uslove za usko grlo koje je onemogućilo okončanje postupka javnih nabavki. Da se razumemo, u postupku javnih nabavki imamo dve vrste zloupotreba. Jedna vrsta zloupotreba se odnosi na koruptivnost onih koji nabavljaju i druga vrsta koruptivnosti potencijalne potiče od onih koji su potencijalni ponuđači. Svi mi dobro znamo da postoje takozvani profesionalni ponuđači, kojima je jedini posao da se javljaju na javne pozive i da druge ponuđače ucenjuju sa žalbama, odnosno prigovorima kod Komisije za javne nabavke ukoliko ne ostvare određeni profit, da će oni pokrenuti postupak koji će, naravno, teći u nedogled zbog neefikasnosti Komisije o kojoj sam ukazivao i o kojoj smo ukazivali kada je bila javna rasprava, odnosno kada smo govorili o Zakonu o javnim nabavkama. Rekli smo da Komisija neće moći da reši sve te slučajeve i mi danas nemamo u ovim izveštajima tačne podatke koliko dugo traju postupci po prigovorima, koliko je postupaka koji su trenutno u toku i koliko meseci oni traju i u stvari ne znamo prave efekte ovog Zakona o javnim nabavkama u smislu efikasnosti, a iskreno da kažem, nisam ni očekivao da ćemo ga imati u smislu nekih značajnijih ušteda koje će biti jasne. Ovde je danas govorio gospodin Veroljub Arsić, moj uvaženi kolega iz SNS. Imam ovde njegovo izlaganje od 24. decembra 2012. godine, sa sve slikom, nasmešen gospodin Arsić i nesporno je da je ovo vaš govor od pre godinu i šest meseci. Govorili ste tada kao ovlašćeni predstavnik SNS, kao predlagač ovog zakona. Reći ću vam šta ste vi tada rekli i šta je na sve ovo što ste vi tada govorili rekla, da ne bude da smo mi neobjektivni, „Transparentnost Srbije“ u svom izveštaju od 2012. godine. Vi ste tada rekli, kada ste govorili o potrebi donošenja ovog zakona – do sada smo imali iskustvo da zbog loše kontrole jedan deo trošenja budžetskih sredstava uopšte ne bude tretiran kroz javne nabavke; ako se zakon ne poštuje, imamo i one elemente koji mogu biti koruptivne prirode i mogu da kažem, čak i kriminalne prirode. U tom smislu, „Transparentnost Srbije“ u svom izveštaju kaže – Uprava za javne nabavke ima ograničene kapacitete, s tim što se navodi da je na regulatornom planu ispunila zadatak, dakle, donela je neke podzakonske akte, ali da je u nadzornom pogledu nedovoljno urađeno, a ovo je trebalo da bude, prema onome što ste vi, gospodine Arsiću, rekli, glavni efekat novog Zakona o javnim nabavkama, dakle, nadzor nad sprovođenjem postupka javnih nabavki. Rekli ste tada da postoje tzv. poverljive nabavke, i to najčešće iz oblasti odbrane i bezbednosti i kazali ste tada: „do sada smo imali situaciju, i tu je bilo dosta zloupotreba, da osim naoružanja i vojne oprema predmet javne nabavke mogu da budu čak i toalet papir i krem banane“. Vidite, gospodine Arsiću, u međuvremenu se ništa nije promenilo u toj oblasti. Kada je u pitanju nabavka iz ove sfere odbrane i bezbednosti, u Izveštaju Transparentnosti Srbije, iz januara meseca, se kaže: „još uvek nije usvojena ni uredba Vlade kojom bi trebalo bliže urediti sprovođenje javnih nabavki u oblasti odbrane i bezbednosti“. Dakle, i dalje se bananice mogu nabavljati kao sredstvo naoružanja. Dalje, kaže se „da imenovanje građanskog nadzornika, koje se vrši na osnovu plana javnih nabavki, nije postojalo da naručilac te planove dostavi upravi, pa nije bilo načina da se predvidi u kojim će slučajevima postojati obaveza imenovanja nadzornika“. Dakle, nadzorna funkcija se i ovde pokazuje kao veoma, veoma diskutabilna, odnosno ona je sporna. Podsetiću vas, gospodine Arsiću, rekli ste tada: „Naručioci su obavezni da donesu akt kojim će bliže urediti postupak javne nabavke unutar njih samih, a naročito način planiranja javnih nabavki, kriterijama, pravilan način određivanja predmeta javne nabavke i procenjene vrednosti“. Dakle, govorili ste o planovima javnih nabavki koji su prema ovom Zakonu o javnim nabavkama bili predviđeni kao jasno precizirani, koji neće moći izlaziti iz tih okvira i koji će biti poštovani. Evo, šta se kaže u Izveštaju: „Predimenzionirani držani sistem javne uprave“, to valjda nikome nije sporno, „i odsustvo ozbiljnih analiza i podataka o broju i nadležnostima agencija i drugih tela, pored toga ne postoji spisak naručilaca“, još uvek spisak naručilaca nije napravljen, „onda nije moguće ispratiti da li su svi oni koji su imali obavezu dostavili planove javnih nabavki, što otežava kontrolu“. Dakle, gospodine Arsiću, anulirana je ova vaša želja da postoje jasni planovi javnih nabavki. Kažem, čak nemamo do sada još uvek ni spisak naručilaca. Pomenuti institut građanskog nadzornika, govorili ste o činjenici da će nabavke veće od 700 miliona dinara nadzirati građanski nadzornik. Da li je tako? U jednom slučaju 700 miliona, a u drugom slučaju milijardu dinara. Novi institut građanskog nadzornika, kaže se u Izveštaju, koje nadgleda nabavke veće od milijardu dinara, je primenjen samo kod nekoliko javnih nabavki, ali što je bitno njihovi izveštaji još uvek nisu raspravljani u nadležnim skupštinskim odborima. Dakle, ti izveštaji koji su napravljeni nisu ugledali svetlo dana, s druge strane, građanski nadzornik je imao u vidu samo nekoliko javnih nabavki preko ovog iznosa. O problemu nadzornika govori se u ovom izveštaju, gde se kaže: „Problem nadzornika je i to što nema dovoljno organizacija, niti osoba koje ispunjavaju kriterijume, tako da je zakon pisan za drugo društvo i samim tim već u startu nije mogao biti primenjen“. Gospodine Arsiću, možda ste vi lično imali i dobru nameru, ne sumnjam u tu dobru nameru. Međutim, činjenica je da je ovaj zakon, to je juče čak primetila i ministarka, odnosno potpredsednica Vlade, koja je govorila o zaduživanju Srbije, i rekla je da postoje određeni problemi u primeni Zakona o javnim nabavkama i da to ponekad koči realizaciju javnih nabavki u oblasti infrastrukture, i to nikome nije sporno. Međutim, mi još nismo dobili u proceduru predlog izmena i dopuna Zakona o javnim nabavkama kojim bi se ta uska grla rešila, odnosno otklonili se problemi sa tim uskim grlima. Pitam vas sve zajedno, naravno, pre svega predstavnike Komisije, koliki je prosečan rok trajanja u odlučivanju po zahtevima ponuđača za postupak, za ocenu, koji se pokreće pred vašom agencijom? Zbog čega iz tog postupka nisu izuzeta medicinska sredstva, da li ne postoji zakonska mogućnost, pa idete po nekom redosledu koji je unapred dat, datumiran? Da li imate dovoljno kapaciteta da se uklopite u zakonske rokove radi rešavanja ovih postupaka koji dolaze kod vas? Da li ste imali predlog inicijativa za izmenu Zakona o javnim nabavkama ili ste imali inicijativa da vam se pomogne, u smislu proširenja kadrovskih i svakih drugih kapaciteta, da bi te predmete rešavali brže? Činjenica je da efekti uštede po ovom Zakonu o javnim nabavkama se mogu meriti vidljivo samo po činjenici da se neke javne nabavke ne završavaju i da se one u određenoj godini, kalendarskoj godini, prebacuju za narednu godinu i da se na taj način može reći – ove godine, tog i tog, sredstva nabavljena toliko i toliko manje, potrošeno je toliko i toliko manje para, ali ne kaže se nigde da je to zbog toga što postupak javnih nabavki nije završen. Dakle, to imamo i u oblasti zdravstva gde je najkritičnije. Imamo i u oblasti građevinarstva, gde se postupci ni u opštinama, ni u gradovima, ni na pokrajinskom, ni na republičkom nivou, ne završavaju zbog toga što pojedini ponuđači podnose prigovore i to traje mesecima. Mnogi infrastrukturni objekti važni za funkcionisanje i opština i gradova i pokrajina i Republike stoje baš zbog toga. Moje pitanje je za gospodina Arsića – da li ćete uskoro, kao što ste podneli inicijativu za donošenje ovoga zakona, podneti inicijativu za njegovu izmenu, pritisnuti činjenicom da su neke odredbe bile loše, i da li ćete priznati da ste pogrešili i da ste napravili određenu štetu zbog svega ovoga o čemu sam govorio? To znači da neki postupci nisu okončani, da se kasnilo sa okončanjem tih postupaka. Samo molim vas nemojte se vraćati u vreme koje je bilo pre donošenja tog zakona. Vi ste taj zakon doneli da bi on otklonio sve probleme koji su postojali u prethodnom zakonu. U tom smislu nismo imali nikakvu primedbu kada je zakon donošen. Dakle, mi smo samo ukazivali na sporne odredbe tog zakona koje su neprimenljive. Neprimenljive, jer je Komisija usko grlo. Ta komisija mora imati više kapaciteta da bi mogla da rešava predmete u zakonskom roku, da bi postupci javnih nabavki bili završeni u predviđenim rokovima i kako oni ne bi trajali mesecima. U tom smislu očekujemo vaše odgovore i na neki način priznavanje krivice, u ovom smislu, jer mi smo uvek spremni da priznamo krivicu, nadam ste i vi, gospodine Arsiću, i da ćemo u narednom periodu, ovih letnjih dana, pošto nemamo u proceduri nikakvih zakona, da li je tako, Vlada nešto sporo donosi zakone, nema one najavljene gužve u Skupštini, gde se spava, kupa…
Gospodine Veselinoviću, obraćajte se meni kao predsedavajućem. Veroljub Arsić jeste ovlašćeni predstavnik predlagača, ali je takođe i narodni poslanik i nemate pravo da mu se obraćate direktno, nego se meni obraćajte.
Gospodinu Arsiću sam se obraćao kao ovlašćenom predstavniku, ali hvala, predsedavajući. Privodim kraju svoju diskusiju. Ovaj izveštaj jeste delimičan prikaz realnosti posle donošenja Zakona o javnim nabavkama, ali bih molio da čujem odgovore kojih u ovim izveštajima nema.
Zahvaljujem se gospodinu Veselinoviću. Reč ima predstavnik predlagača Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da neko pokušava da ne shvati ili ne želi da shvati šta je osnovni cilj Zakona o javnim nabavkama. Osnovni cilj Zakona o javnim nabavkama je da ona dobra i usluge koje se pružaju državnim i drugim organima budu plaćena onoliko koliko zaista koštaju na tržištu. Ni dinar više. Ni dinar manje. To je cilj jednog takvog zakona. Da ne bih rekao da je zakon neprimenljiv, zato što je neko od kolega ovde rekao pre nekoliko dana kada donosimo jedan zakon potrebna je politička volja, a često i konsenzus. Ali, u sprovođenju zakona nema ni političke volje ni konsenzusa, zakon se sprovodi. Ko god da je kršio Zakon o javnim nabavkama, i ovaj sadašnji i onaj prethodni, treba da odgovora. Toga se uopšte mi iz SNS ni ne brinemo, ni ne stidimo. Kada su u pitanju Uprava za javne nabavke, želeo bih samo da obavestim Narodnu skupštinu, da je Narodna skupština razmatrala Izveštaj Uprave za javne nabavke. Odbor za finansije je to na prethodnoj sednici uradio. Samo bih još hteo da vam kažem, pošto je ovde bilo mnogo priča oko toga kako se sadašnji Zakon o javnim nabavkama ne primenjuje, pa čak i ovde u Skupštini. Sedma sednica Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava je održana 16. juna 2014. godine. Dnevni red sa te sednice bio je sledeći: Razmatranje Izveštaja o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, raspravljamo sad o tome; Razmatranje Izveštaja o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki od 1. jula do 31. decembra 2013. godine. Jedini državni organ koji dva puta godišnje podnosi izveštaj nadležnom odboru i Narodnoj skupštini jeste Komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Po odredbama Zakona o javnim nabavkama i zahvaljujući tim odredbama danas možemo o tome da diskutujemo i svako da kritikuje, pohvali, osporava, navodi primere. Ne mogu ničim da opravdam bilo koga iz bilo koje stranke ako je kršio zakon i ako nije postupao u skladu sa rešenjima nadležnih državnih organa. Što se mene tiče, dalje mogu da nastupaju drugi državni organi koji su za to zaduženi. Treća tačka dnevnog reda je Razmatranje Izveštaja Uprave za javne nabavke o sprovedenom nadzoru nad primenom Zakona o javnim nabavkama. Četvrta tačka – Razmatranje Izveštaja Građanskog nadzornika o izvršenom postupku o nadgledanju javne nabavke, pružanja zdravstvenih usluga hiperbarične oksegione terapije usled popunjenosti kapaciteta zdravstvenih ustanova itd. Radili smo mi i Građanskog nadzornika. Dalje, nabavke u vezi odbrane. Peta tačka – Razmatranje Izveštaja o sprovedenim nabavkama u oblasti odbrane i bezbednosti Kancelarije za evropske integracije 2013. godine koji je dostavio Generalni sekretarijat Vlade. Kao što vidite, o svemu ovome je raspravljao Odbor za finansije i pozivam predstavnike političkih stranaka koje su prisutne u ovom parlamentu da zarad njihove obaveštenosti i njihovi predstavnici učestvuju u radu skupštinskih odbora.Na koliko sednica su bili predstavnici drugih stranaka koje ne podržavaju Vladu RS? Zato što ne dolazite, ne učestvujete u radu i ne znate šta se dešava na tim našim sednicama. Svaki narodni poslanik može da dođe. Član odbora bi trebao jer ima obavezu. Zato ga je i birala Narodna skupština da bude član tog odbora. Ne dolaze ni članovi ni zamenici. Nešto važnije vam je na pameti. I onda hajde da kritikujemo. Znači, rešili smo pitanje Građanskog nadzornika i javnih nabavki u oblasti odbrane i Uprave za javne nabavke. Da se vratimo i na tu priču oko sprovođenja zakona. Nažalost, ne kažem da prethodni zakoni nisu bili pomak u nečemu što je regulisalo kako se troše državna sredstva. Najveći problem je bio to što se zakon nije sprovodio, što su za neke interesne grupe odredbe tih zakona napisane i što niko nije snosio nikakvu posledicu zato što nije primenjivao Zakon o javnim nabavkama, osim što mu je državni revizor napisao prekršajnu prijavu, pa smo morali da uvedemo institut novog krivičnog dela – zloupotreba u postupcima javnih nabavki. Toga do sada nije bilo u zakonodavstvu. Da je bilo, ne bismo imali ovu oblast u tako lošem stanju. Zbog nepostupanja i loših zakonskih rešenja došlo je do jedne pojave u običajnom pravu da se zakon ne poštuje i to su u velikom broju slučajeva radili i naručioci i ponuđači. Mislim da ćemo u narednom periodu zajedno sa upravom i Komisijom, ali nažalost i sa nadležnim tužiocima i sa nadležnim sudovima da naučimo neke da se zakon poštuje. Isto tako, zamoliću gospodina predsednika Komisije, gospodina Varinca da kaže koji su rokovi bili u postupanju Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki do 30.06., period kada su nasledili i stare predmete, koji su rokovi bili do 31.12. 1013. godine, a mislim da imate podatak i za ovu godinu, barem za prvi kvartal, pa da vidite koliko je Komisija skratila rokove od kada je osnovana. Pošto mi je neko rekao da ne pričam o starom zakonu, ne želim da pričam o tome da je velika i bitna razlika između onog prvog papira koji uđe i onog koji se zvanično zavodi kao datim kada neki predmet po prethodnom zakonu uđe na razmatranje Komisije koja je regulisala zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Ne bih otome zato što znam da je Komisija da bi opravdala svoju neažurnost i lenjost tražila po više puta jedan isti papir da bi sa svakim dobijanjem toga papira dobila još 30 dana za odlučivanje. To je izvrgavanje zakona. Što se tiče dežurnih rušilaca tendera, pitao sam i predstavnika Komisije da li se koristi mehanizam zabrane zloupotrebe zahteva za zaštitu prava? Ako se ne koristi u dovoljnoj meri, onda sam spreman da razgovaram o dopuni zakona, da dežurne obarače tendera eliminišemo iz postupka javne nabavke.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Marković.
Gospodine predsedavajući, želeo bih da ukažem na povredu člana 106. Poslovnika, koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Gospodin Veselinović je ovde malo pre govorio o tome kako nema gužve u Skupštini, kako ima osećaj da nema rada u parlamentu, kako Vlada ne šalje zakone i nešto slično. Gospodine Veselinović, ako vi ili poslanici vaše poslaničke grupe imate osećaj da nema rada u ovom parlamentu zato što vas ne interesuje ova tačka i ostale tačke, to ne znači da Skupština ne radi, to ne znači da Skupština neće raditi u punom kapacitetu i tokom letnje pauze i to ne znači da Skupština neće raditi u najboljem interesu za građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik dr Janko Veselinović. Po kom osnovu? (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Replika na čije izlaganje? (Janko Veselinović, s mesta: Gospodina Arsića.) Ne možete dobiti repliku na izlaganje gospodina Arsića. U izlaganju ovlašćenog predstavnika nisam video ništa što bi moglo da vam omogući da replicirate.
Rekao je da ne učestvujem u radu odbora.
Možete samo da se javite na izlaganje prethodnog govornika koji je pomenuo vaše ime.
Dobro, predsedavajući, prekršili ste Poslovnik, pošto nemam pravo da dobijem reč povodom ukazivanja na povredu Poslovnika, ali prihvatiću, trebaju mi samo dve minute, ovako ili onako. U svakom slučaju, smatram da mladi kolega nije dobro razumeo ono o čemu sam ja govorio. Rekao sam da u ovoj Skupštini nema zakona sistemskih koji su nam obećani iz oblasti privrede, finansija itd. U ovoj Skupštini nema nijedan zakon koji nije stavljen u proceduru. Dakle, Vlada nije donela nijedan zakon i predala ga Skupštini na rad. Nadamo se da će narednih dana tih zakona biti. Kada je u pitanju ono što je gospodin Arsić rekao, tu na neke stvari, naravno, nismo dobili odgovor. Želim da ukažem samo na činjenicu da poslanici Nove demokratske stranke – Boris Tadić, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije redovno učestvuju na odborima i, koliko znam, nije se nikada desilo da član ili zamenik člana nisu bili na nekom od odbora. U tom smislu ne stoji ta konstatacija, makar kada je naša poslanička grupa u pitanju. S druge strane, nismo dobili odgovore na činjenicu kako se, recimo, pojedini učesnici u postupku, dobavljači oglušuju o naloge Komisije, kao što je recimo RFZO, koji raspolaže sa dve milijarde evra godišnje i koji raspolaže sa ozbiljnim sredstvima, a čiji je vlasnik ili osnivač država.
Zahvaljujem se. Izvinjavam se što sam želeo da vam kao predstavniku opozicije dam reč. Sada prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Izveštaj koji smo dobili je naprosto jedan istorijski spisak redosleda svega onoga što je Komisija radila i tu nemam nikakvih primedbi, to je deo njihovog rada i tu nema šta da se doda. Mislim da je mnogo važnije za srpsku javnost to šta je sa tim javnim nabavkama i da li su one starim zakonom, novim zakonom, izmenjenim zakonom, pa i radom ove Komisije uspele da postanu zakonite, da li su uspele da budu takve da najveći broj građana Srbije nema primedbi na delovanje pravnih subjekata koji učestvuju u ovom procesu javnih nabavki, bilo sa strane nabavljača, bilo sa strane onog ko nudi. Mislim da je očigledno da to nije rešeno. To što su smanjene javne nabavke u periodu koji se ovde pominje ne može nikako da bude dobra stvar. Dobro je ako su smanjene zloupotrebe, ali da se smanji ukupan broj javnih nabavki kao posledica komplikovanog procesa javnih nabavki, to vam nije dobro. To nije dobro iz više razloga. Prvo, ako su te nabavke imale smisla, a trebalo bi da jesu, onda su njihovim ne ispunjavanjem korisnici usluga tih državnih, javnih preduzeća ostali uskraćeni za te usluge. To znači da je ponuda onoga što radi državna uprava, onoga što rade javna preduzeća koja su osnovana da bi činila nešto dobro građanima Srbije, da je ta ponuda slaba i da time država ne radi svoj posao na valjan način. Mislim da je previše komplikovano ovaj proces javnih nabavki rešavati na način kako je on rešen i starim i novim zakonom. Prihvatam potpuno da je bilo katastrofalnih primera skoro svakodnevno u poslednjih deset godina iz ove oblasti, bez obzira ko je tada bio na vlasti, tako da tu mora da se uradi nešto novo, nešto što bi potpuno promenilo atmosferu javnih nabavki u Srbiji. Mislim da to može da se uradi tako što će se ponovo promeniti zakon, što će javne nabavke biti potpuno otvorene, što će svi oni koji žele da izvrše javnu nabavku na jednom sajtu, čija izrada može da košta nekoliko hiljada evra, vrlo jeftino, da postoji jedan državni sajt koji će se zvati – javnenabavke.rs, na kome će apsolutno, znam da postoji takav sajt, ali on još uvek ne radi na način koji je dobar, jedan sličan sajt, svi koji vrše javne nabavke morati da okače svoj zahtev, svoju molbu, svoj tender ili kako se već sve to zove. Znači, samo oni koji se preko tog sajta jave, koji ostave svoje podatke, koji javno pokažu svoju ponudu, a većina ponuda za javne nabavke moraju biti javne, jer se inače ne bi zvale javne, sa jasnim kriterijumima kako se dobija posao u konkretnom zahtevu za javnu nabavku i da onda to bude potpuno dostupno svim građanima Srbije, i onima koji vrše nabavke, i onima koji nude nabavke, i onima koji su pobedili na nekom tenderu, ali i onima koji su izgubili, tako da sledeći put mogu da ponude bolje uslove nego što su ponudili ovog puta. Naravno da ta kontrola mora da postojii naravno da i pored takvog sajta, koji bi bio potpuno otvoren, mora da postoji ova Komisija, mora da postoji i nadležno skupštinsko telo koje bi se bavilo tom oblašću. Onda nam se ne bi desilo ono što nam se desilo na početku ove godine, a što ste i vi kao Komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki primetili, jer ste doneli dva rešenja. Jedno je doneto 16. januara, a drugo 1. aprila ove godine, gde se očigledno ukazuje na to da je „Elektroprivreda Srbije“ obaranjem ponude za svoj tender za osiguranje svoje opreme, instalacija i svega onoga što imaju, ugrozila državne interese time što su oborili taj tender, tako da je „Elektroprivreda Srbije“ ostala neosigurana za ovu godinu, na način kako je to bilo neophodno, i od poplava. Zato sve štete koje danas imamo na objektima „Elektroprivrede Srbije“ će biti bez adekvatne nadoknade od osiguravajućih društava. Meni je predsednik Vlade, kada smo postavljali pitanja, rekao da je za to kriv neki demokrata iz 2012. godine. Ja sam bio sklon da poverujem u to, ali to očigledno nije tačno. Za to je kriva vlast koja je postavila to rukovodstvo „Elektroprivrede Srbije“.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, potpuno se slažem da najbolja zaštita kada je u pitanju javna nabavka jeste javnost, učešće javnosti u postupku javne nabavke. To sam i više puta rekao kada je donošen zakon, kada je postupak donošenja zakona bio u toku. Po sadašnjem zakonu, svaki naručilac javnih radova dužan je da napravi plan javne nabavke, da ga dostavi Upravi za javne nabavke, na čijem će sajtu da bude objavljen plan javne nabavke. Takođe mora da se napravi u zakonu katalog ponuđača za javne nabavke. Znači, svaka javna nabavka, po novom zakonu, mora da se nalazi na tom jedinstvenu državnom sajtu. Bilo je sporenja samo u jednom delu – da li treba i datume da stavljamo kada će da bude raspisan oglas ili ne? Došli smo do zaključka da ne treba stavljati datume zato što je Srbija malo tržište. Verovatno će vrlo brzo da se dogovore da jedan ponuđač radi posao u termoelektranama u Kostolcu, drugi ponuđač da radi u termoelektranama u Obrenovcu, pa smo rešili, da ne bi mogli da se dogovaraju i da nemaju toliko poverenje jedni u druge nego da daju kvalitetne ponude, da datum kada će biti raspisan oglas ne bude u postupku. Zbog toga je i u Zakonu doneta odredba da Odbor za finansije i kontrolu trošenja budžetskih sredstava u svakom trenutku može da pozove čitavu Komisiju, pojedinog člana Komisije, da im se dostavi izveštaj o odlukama i rešenjima koje je donela Komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki ili da se dostavlja izveštaj o postupku koji Komisija vodi. Ne znam više šta može da bude transparentnije u postupku javnih nabavki? Naš najveći problem u primeni zakona jeste ta sprega koja postoji između ponuđača, između naručioca i, da ne poverujete, između ponuđača i ponuđača. To u nekom brzom periodu nijedan zakon ne može da reši, ali verujem da kako bude primena ovog zakona išla u budućem vremenu, da će ovakvih primera da bude sve manje i manje. Slažem se da je možda u nekom delu Zakon o javnim nabavkama zloupotrebljavan. Više puta sam rekao, i sada ću da ponovim, zloupotrebljavan je od strane dežurnih rušilaca tendera. Ne mogu više ni da budu dežurni rušioci tendera, jer, ako je ispravna tenderska dokumentacija, ne može da bude javna nabavka poništena od strane komisije, nego jednostavno zatrpavaju komisiju nepotrebnim žalbama da bi sprečili ili odložili početak javnih radova. Ako baš bude bilo potrebno, napravićemo za taj deo izmene i dopune Zakona. Postoji način da se i tome stane na put, pa da vidimo da li će neko čisto reda radi da piše žalbe ili će da izvadi iz džepa dosta dobar svežanj novca da bi platio taksu kad mu žalba padne. Postoje i drugi načini. Hvala lepo.
Zahvaljujem se gospodinu Arsiću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Neka se pripremi narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, želim da istaknem da je donošenjem novog Zakona o javnim nabavkama ova tema postala manje zanimljiva nego ranije. To pokazuje da je obim mogućih zloupotreba u javnim nabavkama daleko manji nego što je to bio u prethodnom periodu. Iz tog razloga, naravno da ću podržati ove izveštaje, izveštaj za prvu polovinu 2013. godine i izveštaj za drugu polovinu 2013. godine. Nadam se da su iza nas vremena kada su funkcioneri svoje položaje i funkcije, odnosno javne nabavke, koristili ne u opšte svrhe i ne u opšte dobro, nego u sopstveno dobro, kad su im javna ovlašćenja i javne nabavke služile kao polazna tačka u lov na proviziju, na debele honorare i plave koverte. Mislim da je to vreme iza nas. Takođe mislim da i dalje ima zloupotreba, ali da su one smanjene za desetak puta. Naravno da ću da podržim ovaj izveštaj iz više razloga, ali ću iskoristiti priliku i da podsetim na neke javne konkurse za neke javne nabavke i neka javna nadmetanja koja više ne smeju da nam se ponove, a što se dešavalo 2000. godine i koje su odnele ogroman novac građana Srbije, koji je zloupotrebljen, što na državnom nivou, što na nivou Republike, što na nivou pokrajine, što na nivou grada, što na nivou lokalnih samouprava. Neko je u to vreme imao viziju, ali, otprilike funkcioneri koje sam naveo su imali proviziju. Nije bila tajna da su se neki funkcioneri čak nazivalo „mister 10 odsto, mister 15 odsto, mister pet odsto“, a ja ću podsetiti samo na neke od neslavnih javnih nabavki, javnih nadmetanja ili javnih tendera. Više puta sam ovde govorio o javnom konkursu koji je objavljen za zgradu „Ušće“. Gotovo je neverovatno da neko ko je bio Savezna vlada, ko je bio najodgovorniji funkcioner, dozvoli da se javno nadmetanje na konkursu izvrši u 30 dana, bez konkursne komisije. Dakle, objavite konkurs i objavite da će konkursna komisija sprovoditi taj konkurs - a konkursne komisije nema. Ona se imenuje 45 dana posle početka konkursa, odnosno 15 dana posle zatvaranja konkursa se obrazuje konkursna komisija. Kakva su to onda bila javna nadmetanja? Kakvi su to javni konkursi bili? Kakve su to bile javne nabavke? Na istom primeru smo mogli da vidimo da zbog nedostatka konkursne komisije, da zbog slabog konkursa jedan ugovor stigne u pravobranilaštvo savezno na saglasnost, a sasvim drugi ugovor se potpiše. Dakle, oni koji su trebali da štite javno pravobranilaštvo i imovinu građana, imovinu države, imali su jedan ugovor pred sobom, a Savezna vlada koja je imenovala konkursnu komisiju sa zakašnjenjem od 45 dana posle konkursa je jednostavno dozvolila da se potpiše drugi ugovor. Na tom primeru imamo treću neverovatnu stvar – da se ugovor potpiše u decembru, pet, šest meseci posle konkursa, a da se potpiše ugovor sa firmom koja uopšte nije učestvovala na konkursu. Da se to potpiše recimo, 20. decembra za javno nadmetanje, za javni konkurs koji je bio u junu mesecu sa firmom koja je osnovana tek 17. decembra, tri dana pre potpisivanja ugovora, a pet meseci posle sprovedenog konkursa. Gotovo je neverovatno potpisati ugovor koji nije bio u pravobranilaštvu, koji nije odobren u pravobranilaštvu, sa firmom koja nije bila ni osnovana niti postojala dok je konkurs sprovođen. Danas ti isti koji su to dozvolili imaju zamerke na ovaj zakon koji nije u potpunosti uklonio nepravilnosti, ali ih je najmanje za deset puta smanjio. Za toliko se manje odlilo novca iz džepa, odnosno iz budžeta Republike Srbije, iz lokalnih budžeta, iz pokrajinskih budžeta, iz džepova građana. Daleko se manje odliva novca za iste javne nabavke u odnosu na onaj novac koji se izdvajao ranije. Šta govoriti o javnom nadmetanju za „Sartid“? Kakva li je to tek vrsta javnog nadmetanja bila? Hajde da govorimo o javnom nadmetanju koje je vršeno za „Beopetrol“ sa svim nepravilnostima koje su se tamo desile. Hajde da pričamo kakvo je to javno nadmetanje i da li u javne nabavke spada izdavanje državnog poljoprivrednog zemljišta u zakup na određeni broj godina od jedne, tri, pet, pa do 20 godina. Dakle, da vidimo kako je moguće da na takvoj vrsti javnih nadmetanja, na takvim javnim konkursima dve suprotstavljene firme za istu parcelu zastupa jedna osoba. Kakva je to licitacija i kakvo je to javno nadmetanje ako dopustite da dva pravna lica, međusobno suprotstavljena oko iste parcele zastupa isti čovek. Morate da ga pitate da li vi dajete veću ponudu koju ste dali kao firma A, sada dajete veću ponudu kao firma B. Dakle, gotovo je nemoguće sprovesti transparentne, pravne, nekorumpirane, nekriminalne javne nabavke na takav način. To se desilo u Inđiji. Naravno da izvršioci nisu sankcionisani. Naravno da su na zemljištu koje je izdato napet godina za poljoprivredu zasadili vinograd koji traje do 20, 30 godina. Ta parcela je bila predmet denacionalizacije. Sada ćemo pravnim sledbenicima tu parcelu morati da platimo. Kakve su to javne nabavke bile kada je neko dozvolio da bez saglasnosti države neko zasadi vinograd na parceli koja je bila državna i koja bez saglasnosti, ne sme da promeni namenu, a saglasnost treba da izda Ministarstvo poljoprivrede, koje je istu tu parcelu izdalo u zakup. Da bude još gore, za to bezakonje to isto ministarstvo, dodelilo je subvenciju od 41 milion dinara, što iznosi 525 hiljada eura. Dakle, isto ministarstvo je nagradilo kršenje zakona, od strane bivšeg premijera. Dakle, gotovo je nemoguće nabrojati sve velike zloupotrebe u procesu javnih nabavki, javnih konkursa koja je država vršila na štetu građana, a na dobrobit onog uskog broja ljudi. Ti ljudi koji su trebali da državi služe i narodu da služe, u javnim nabavkama, javnom nadmetanju su grabili za sebe i državom i narodom su se služili, umesto da njemu služe. Danas moramo da slušamo moralna predavanja iz ste oblasti. Zato pitam kako je moguće izdati poljoprivredno zemljište u zakup u novembru mesecu 2007. godine, a premiju za sadnju vinove loze dobiti za prolećnu sadnju 2007. godine? Kako je moguće da država prihvati da je proleće u novembru? Dakle,gotovo neverovatne stvari se događale, i da takav postupak nagradi sa525 hiljada eura. Kako je moguće da posle tri godine, ta parcela koja je na takav način izdata u zakup, netransparentno, na takav način izvršene sve zloupotrebe, na parceli koja je oteta nacionalizacijom, i koja je trebala biti predmet denacionalizacije, pa nećemo izgubiti samo tih 525 hiljada eura koje smo već izgubili, jer je parcela otuđena posle tri godine. Onaj ko je dobio 525 hiljada evra, je preko firme koja je dobila tu subvenciju prodao taj vinograd. Dakle dobije 525 hiljada evra i prodao taj vinograd, najverovatnije dobije neki novac, a pravni sledbenici koji očekuju denacionalizaciju nisu obeštećeni. Po zakonu sada kada te parcele više nema, zato što je ne znam na koji način prodata i otuđena, iskorišćena subvencija, sada tu parcelu moraju građani da plate. Dakle, pošto je fizički nema, ne može da sevrati pravnim sledbenicima, pošto više nije poljoprivredno zemljište, pošto je promenila namenu, pošto je promenila sada i vlasnika, tu parcelu sada ponovo treba platiti iz budžeta. Znači neko je dva puta iskoristio državu u privatne svrhe, a sada država dva puta će morati da plati, jednom je platila za subvenciju, a sada će morati pravnim sledbenicima te nacionalizovane imovine da plati zemljište koje je na takav način otuđeno. Zato mi nije jasno, da li ćemo mi otvoriti procese ispitivanja porekla imovine raznih funkcionera koji su vladali od 2000-2012. godine, a možda i onih iz 1990. do 2000. godine, koji su prijatelji ovima drugima. Da otvorimo pitanje tih majstora tranzicije, jer u ovoj državi jednom treba da se uvede red. Bivši režim je želeo da uvede red tako što je uvek tražio da se nešto uradi preko reda, i preko veze, a preko veze i preko reda, nema reda. Mislim na kraju da kao predsednik Narodne seljačke stranke se založim da se po pitanju izdavanja u zakup poljoprivrednog zemljišta, a već sam naveo kako se to ranije radilo, a sada se pojavljuje i pojava da se zemljište izdaje u zakup fiktivno, pa da se daje u podzakup itd, tako da se promeni zakon o poljoprivrednom zemljištu i da ubuduće javni konkursi za zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini budu transparentniji i da budu shvaćeni kao javne nabavke, da bi se zloupotrebe koje se dešavaju na terenu zemljoradnici koji nisu u ovoj sali, ima nas samo dvojica, i te kako znaju koje su zloupotrebe moguće.Mislim na kraju još da kažem svima onima koji su se okoristili na ovakav način kroz javne nabavke i razne druge netransparentne načine u ovoj tranziciji, da dobro paze šta rade, jer Bog ne gleda na pune, već na čiste ruke.
Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Replika?) Nemate pravo na repliku, ja u izlaganju prethodnog govornika nisam prepoznao ništa što bih mogao da dam vama kao repliku. Izvinjavam se, nastavljamo, reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Gospodine predsedavajući, naša poslanička grupa, ove izveštaje posmatra u svetlu rezultata primene zakona koji smo izglasali nedavno i u kontekstu svih problema sa kojima se susreće u praktičnoj primeni, Zakon o javnim nabavkama. Mi smo se uvek trudili da u našim diskusijama po ovako važnim temama, prvo damo ocenu stanja, zatim da ukažemo na dobre strane u primeni zakonskih rešenja, da ukažemo na probleme i ponudimo rešenja, pa će takou tom kontekstu danas biti i moja diskusija. Ne treba zaboraviti da smo mi od skora zakonodavno uredili ovu oblast. Godine 1990. su bile mračno doba u našoj istoriji, u svemu, pa i što se tiče javnih nabavki. Jednostavno, zakon o javnim nabavkama nije postojao i važila je ona narodna, kod svih vrsta poslova koje tretiraju javne nabavke, „Pola pije, pola Šarcu daje“. Tek u duhu sa Deklaracijom UN u borbi protiv korupcije i podmićivanja i u međunarodnim transakcijama i brojnim preporukama Saveta Evrope, septembra 2001. godine, tadašnja SRJ donela je zakon o sprečavanju pranja novca, a 2002. godine su izmene Krivičnog zakona Srbije, gde je uvedeno devet novih krivičnih dela iz oblasti korupcije, a 2002. godine Vlada Srbije je formirala Saveta za borbu protiv korupcije koji ima savetodavno telo, a tek 2004. godine usvojen je prvi Zakon o javnim nabavkama i nekoliko antikorupcijskih zakona, gde je nacionalna strategija za borbu protiv korupcije od 2005. godine predlagala formiranje Agencije za borbu protiv korupcije, a koja jeste kasnije formirana, a donet je i zakon o oduzimanju imovinske koristi stečene krivičnim delom itd. To pokazuje želju države da se izbori sa korupcijom. Međutim, mi smo apsolutno svedoci toga da korupcija i dalje jeste prisutna u našem društvu u velikoj meri. Šta je doneo novi Zakon o javnim nabavkama? On je, u svakom slučaju, korak napred u odnosu na sva prethodna rešenja. Mislimo da je zaštitio u velikoj meri interese države i javne interese, ne samo interese naručioca i ponuđača. Mislim da je dobro što je prekršajni postupak sada u prvom stepenu pred komisijom, dobro je što su prekršajna rešenja komisije najčešće potvrđena u drugom stepenu, dobro je što Narodna skupština raspravlja o ovim izveštajima i ukazuje na probleme. Dobro je što su svi prigovori oko javnih nabavki bili osnovani, što su po tim prigovorima, poništavane javne nabavke, što je uvedeno novo krivično delo zloupotrebe u postupcima javnih nabavki. Postoje i određeni problemi. Komisija ukazuje na nešto sa čime se mi slažemo, da rokovi treba da teku od dana kompletiranja dokumentacije. Pregovarački postupak koji je bio izvor najvećih zloupotreba, jeste smanjen, ali očigledno je da on i dalje postoji i da je najpogodnija osnova za korupciju. Mislimo da i zloupotrebu instituta žalbi treba eliminisati na taj način što će se povećati takse na žalbu. Ono na šta su neke kolege ukazale, na profesionalne ponuđače, to je nešto sa čim je teško se boriti. U svakom slučaju, nama se čini da je neophodna izmena i dopuna ovog zakona, da pokušamo da sve ove probleme, koji postoje, svedemo na što manju meru. Neki od izveštaja govore da je ušteda od primene ovog zakona oko 220 miliona evra, što nije mala ušteda. Ono čega smo mi svesni to je da postoje kadrovski organizacioni potencijali u radu Komisije i mislim da nadležni odbor treba u tom delu da izađe u susret Komisiji, jer bez kadrova i bez ostalih neophodnih tehničkih potencijala sigurno ne možemo i od Komisije da očekujemo rezultate kakve svi želimo da vidimo. Dobro je što smo prvi put na ovaj način izabrali članove komisije. Ja sam zamenik nadležnog odbora i prisustvovao sam prilikom intervjua sa svim kandidatima i mislim da je to po prvi put da se na jedan zaista transparentan način biraju članovi komisije. Ono što su takođe problemi to je da nemamo taj spisak naručilaca, da nemamo ujednačenu primenu zakona i podzakonskih akata, da su dodatni uslovi kod ponuđača često izvor velikih zloupotreba, da i dalje postoji forsiranje pregovaračkih postupaka, da je teško iskoreniti postojeće navike i već uhodane šeme, da je građanski nadzornik angažovan samo u nekoliko slučajeva, da postoje očigledno problemi sa velikim infrastrukturnim projektom zbog primene Zakona o javnim nabavkama što se tiče njihovih rokova, da postoje problemi kod nabavke lekova i medicinskog materijala i da su možda neke procedure komplikovanije nego što je potrebno. Zbog toga mislimo da je potrebno doneti izmene i dopune zakona, a zatim je apsolutno potrebna sveopšta edukacija i još ofanzivnije medijsko izveštavanje o ovoj vrsti borbe protiv korupcije. Mislimo da je zaista neophodno ujednačiti praksu kod primene zakona i podzakonskih akata, jer primećujemo da ona pokazuje određene neujednačenosti. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Čikiriz. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedavajući, ova oblast javnih nabavke je od prvorazredne važnosti za daljnje funkcionisanje našeg društva. Zašto? Upravo zato što su javne nabavke veoma važne u našoj akciji borbe protiv korupcije. Korupcija nam razara zemlju. Dame i gospodo, nema modernizacije Srbije bez slamanja korupcije. Da je ova oblast javnih nabavki od prvorazredne važnosti govori i činjenica da je predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić u svom ekspozeu prilikom izbora nove Vlade Republike Srbije, u aprilu 2014. godine, već na strani sedam, od ukupno 52 gusto kucane strane ekspozea, naglasio da je jedan od najznačajnijih koraka nove Vlade Republike Srbije borba protiv korupcije, Zakon o javnim nabavkama, koji je SNS predložila još u kampanji za izbore 2012. godine, a ovaj visoki dom usvojio 29.12.2013. godine, a njegova primena je započela od 1. aprila 2013. godine. Kako vidite, SNS po sistemu: rečeno – urađeno. Sada se radi o tome da se vide velike uštede ovog zakona, po meni, o javnim nabavkama, kako i premijer u ekspozeu reče, do tada 100 miliona evra, a radi se zaista o većim uštedama. Gospodo narodni poslanici, dozvolite da kažem šta je dobro u Republičkoj komisiji. Prvo, dobro je što su narodni poslanici Narodne skupštine Republike Srbije prvi put imali priliku da dobiju Izveštaj Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki za devet meseci 2013. godine. Drugo, dobro je što se izveštaj Republičke komisije razmatra u ovom visokom domu. Treće, dobro je što je Republička komisija uočila određene probleme u postupku svoga rada. Četvrto, dobro je što je Republička komisija svesna svih problema uočenih u postupku primene Zakona o javnim nabavkama. Peto, dobro je što je Republička komisija predložila mere za poboljšanje kako svoga rada Komisije, tako i funkcionisanja Zakona o javnim nabavkama u celini. Dame i gospodo narodni poslanici, posebno naglašavam da je osnovni cilj Republičke komisije pravilno i zakonito donošenje odluka u predmetima. Zato je jako važno da Republička komisija pažljivo postupa prilikom odlučivanja. Pošto je Zakon o javnim nabavkama uneo određene novine u odnosu na prethodni zakon, Republička komisija je bila u delikatnoj situaciji jer je stvorila potpuno novu praksu u primeni kako materijalnog, tako i procesnog prava. Zato je dosledna primena novih propisa jednako postupanje Republičke komisije u istovetnim situacijama od prvorazredne važnosti za jačanje sigurnosti u oblasti javnih nabavki, poštovane dame i gospodo. Posebno je dobro, poštovane dame i gospodo, što je Komisija u svom radu imala dobru saradnju sa pravosudnim organima, posebno sa Pravosudnom akademijom. Kako ste videli u Izveštaju, do 01. marta predata su četiri zahteva za prekršajni postupak. Ukupno ih je bilo 40, a jedan je pokrenut. Na kraju da kažem da iz Izveštaja proizlazi, pored onog što su gospoda izneli, da su najčešće nepravilnosti u radu da se javljaju na sledećim elementima -netransparentnost postupka, nepotpune konkursne dokumentacije i favorizovanje ponuđača. Zaista je Komisija u svom radu imala samo jedan pritisak i to je strašan pritisak, a to je pritisak da radi odgovorno, kao što je i sama navela. U tom smislu narodni poslanici treba da daju podršku ovoj komisiji da i dalje u svom radu rade odgovorno i valjano. Pozivam vas sve, gospodo narodni poslanici, da podržimo ova dva izveštaja Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki za devet meseci za 2013. godinu, sa Predlogom zaključaka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kojitako revnosno vodi gospodin Arsić, naš potpredsednik Skupštine. Time ćemo bar malo dati svoj doprinos u modernizaciji Srbije za koju se zdušno zalažu kako predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić i Vlada u celini, tako i predsednik države gospodin Tomislav Nikolić. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovana gospodo iz Republičke komisije, kada dođu izveštaji nezavisnih tela, ja sam lično po malo rezervisan, jer kada se kaže nezavisna tela, vi niste nezavisni od same Skupštine koja vas je ipak birala i podnosite nama izveštaj, pa ja kao neko ko zaista decidno i detaljno čita sve izveštaje, naravno, uvek volim da ukažem na određenu kritiku nečega, odnosno prosto da se neke stvari malo pojasne. Ali, pre nego što krenem na to, moram i da vas pohvalim da ste zaista nešto radili. Glasaću za ovaj izveštaj jer, do sada kako je bilo vezano za javne nabavke, mi sada zaista imamo neku situaciju da je neko nešto i radio, pa čak 298, koliko sam razumeo, postupaka ste na neki način obustavili, čini mi se, odnosno da je došlo do njihovog prekida, tj. do razmatranja svih nepravilnosti, što do sada nije bio slučaj. Verujem da je samim tim već učinjena prilično velika ušteda za samu državu. Šta se zaista odvijalo u javnim nabavkama dok novi zakon nije donet? Pre svega, ko god je ušao u neko javno preduzeće ili bilo koje državno preduzeće, ne mora da bude javno i kada je video kako su se nabavke obavljale, mogao je samo da se zgrane. To je suštinski bilo jedno ispumpavanje novca iz državnih preduzeća na račune ko zna čije, neretko i u inostranstvu su se ti računi otvarali, gde se taj novac odlivao. Najčešće se to odvijalo kroz zloupotrebu člana 24, 26. starog Zakona o javnim nabavkama, govorim o pregovaračnom postupku bez objavljivanja javnog poziva. To je zaista bilo skandalozno, gde ste zapravo vi nekom svom prijatelju ili drugaru ili kom god hoćete, rođaku, nameštali posao tako što kažete - e, to je baš ta jedina firma koja može taj posao da obavi, ne može ni jedna druga. Onda to podvedete, recimo, posebno u marketingu, to je zaista bilo skandalozno šta se u toj oblasti dešavalo, pa kažete – ta firma je jedina koja može na osnovu nekog kulturnog ili na osnovu nekog kreativnog rešenja da ponudi zaista najbolje usluge, a kada pogledate, recimo, bilanse te firme kojoj je dat takav posao, vidite da ona ima jednog zaposlenog, da je možda čak nekada u minusu, da je možda tek osnovana samo da bi se obavio taj posao. Onda zaista vidite da je to bilo jedno najgore nameštanje posla i jasno je kao dan da je to bila čista korupcija. Takođe su strašne zloupotrebe bile kada, recimo, nećete nekome da date nabavku velike vrednosti, jer se onda ide na tender, pa onda tu nabavku velike vrednosti podelite na tri ili četiri nabavke manje vrednosti, izmislite bukvalno posao za neko preduzeće i onda to podelite na nabavke male vrednosti i opet u pregovaračkom postupku, bez objavljivanja javnog poziva, suštinski jednoj firmi date četiri posla kroz nabavke male vrednosti. To su bile baš grozne zloupotrebe, posebno u sektoru marketinga i tako su zapravo ispumpavane pare iz državnog ili nekog javnog preduzeća. Meni je drago da je to prekinuto dobrim delom novim Zakonom o javnim nabavkama. Država je tu značajno uštedela. Mnoga preduzeća su tu značajno uštedela. Ono što ja moram da vas pitam, kao Republičku komisiju koja je, opet kažem, nešto radila, kada čitam vaš izveštaj, one nepravilnosti koje ste uočeili u onom prvom tromesečnom izveštaju, suštinski ste samo kopirali za ovaj drugi izveštaj, šestomesečni i dodali još nešto. Interesuje me da li ste nekom postavili pitanje – zašto se to ne ispravlja? Ako ste već ukazali, a zaista su ovo neverovatni primeri šta se dešava u našim javnim nabavkama, od toga da neko ne razume kako treba da napravi dokumentaciju, do toga kako da je popuni, do raznih drugih segmenata i to ste već poslali u prvom izveštaju. Verovatno ste nekog izvestili. Kako je moguće da baš niko nije reagovao da se tako nešto popravi? Čak ste dodali neke nove zamerke koje imate, što je nešto što je meni ovako zasmetalo. Takođe, ne bih voleo u budućem, da kada dobijamo vaš izveštaj, da nam se kaže da niste u mnogo čemu preduzeli određene mere koje inače možete da preduzmete, posebno po pitanju nadzora i onda da nam se kaže npr. da Republička komisija nije obavljala kontrole kod naručilaca, kao jedan od zakonom predviđenih mehanizama ili, recimo, samo ste imali četiri prekršajna postupka. Voleo bih da upotrebite što god možete više tih vaših ingerencija koje imate, kako bi bila strožija i rigidnija primena samog zakona i jača kontrola u samim nabavkama. Za kraj, želeo bih da vas pitam, pošto ste ovde naveli koliko ste sve postupaka sproveli, rekli ste da 35 postupaka, da ste vi zapravo odbili da se izjasnite o njima i da se nisu vodili. Interesuje me zbog čega, šta je najčešće bio razlog da odbijete da se izjasnite kao komisija ukoliko neko da određenu primedbu? Razumem sve gde, recimo, imate proceduralne greške ili gde je eklatantan primer kršenja zakona, pa u redu, odbijete, ali tu se svakako onda izjasnite. Odbijete određeni predmet, ali zbog čega ste ovde uopšte odbijali da se izjasnite? Koji su to predmeti, ukoliko možete da nam kažete, ako imate ispred sebe, da nam kažete u kojim se predmetima to radi? U svakom slučaju, dobro je da je neko počeo da radi, da štiti državu, jer kroz javne nabavke su se odlivale pare iz državnih i javnih preduzeća i institucija na ko zna čije račune, ne bi me čudilo na nekim egzotičnim ostrvima i nekim poreskim rajevima itd. Razne firme su ko zna gde to otvarale. Nameštali su se poslovi, tenderi. Ova država je dobrano opljačkana preko javnih nabavki. Dobro je da je ovaj zakon uveden, da je donet i da je krenuo ovako da se primenjuje. Verujem da ima prostora da se on još uvek i značajno popravi, ali vi kao Republička komisija verujem da ćete u nekom narednom periodu kroz ove primedbe, koje dajete, učiniti i da sam zakon dobije svoju neku bolju formu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Gospodine predsedavajući, poštovani predstavnici Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da naše drage kolege iz poslaničkih klupa iz redova opozicije ne interesuje ova današnja rasprava, sudeći po tome što su prazne klupe, ali Bože moj, to govori o njima. Danas je veoma važna tačka dnevnog reda. U pitanju je izveštaj o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Želeo bih da se zahvalim predstavnicima ove institucije na iscrpnom izveštaju koji su nam dostavili, ali bih voleo da istaknem i važnost da Skupština usvoji ovaj današnji dokument. Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki je samostalan i nezavistan organ Republike Srbije, koji obezbeđuje zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Dobro je što imamo jedan ovakav organ. Dobro je što imamo ovako nezavisnu i kontrolnu instituciju, koja svojim delovanjem direktno doprinosi smanjenju korupcije i doprinosi podizanju antikorupcijske svesti u Srbiji. Podsetiću da je decembra 2012. godine usvojen novi Zakon o javnim nabavkama, koji je počeo sa primenom aprila 2013. godine, a efekti su već danas vidljivi i ogledaju se u uštedama u državnom budžetu, ali i u drastičnom smanjenju zloupotreba u odnosu na stari zakon. Jasno se vidi da je zakon doneo značajne promene u oblasti javnih nabavki i jasan je pravac razvoja jedinstvenog sistema javnih nabavki u Republici Srbiji, ekonomično raspolaganje javnim sredstvima i zaštite javnih interesa, povećanje efikasnosti sistema javnih nabavki, sprečavanje korupcije i sukoba interesa, kao i dodatno usaglašavanje sa pravnim tekovinama EU. Nas kao državu, vezano za javne nabavke i primenu zakona, očekuje veliki posao znatno pre pristupanja EU. Kao što je potreba za usvajanjem ključnih dokumenata kojima se obezbeđuje sistemski pristup, a to su strategija razvoja sistema javnih nabavki i akcionog plana za njeno sprovođenje. Taj akcioni plan bi morao da obuhvati sve neophodne reforme u pogledu zakonodavnog usklađivanja i izgradnje institucionalnih kapaciteta po preporukama Evropske komisije. U skladu sa strategijom i akcionim planom, Srbija mora da se predstavi kroz konkretne rezultate i da preuzme ili preduzme odgovarajuće mere za sprovođenje nacionalnog zakonodavstva na svim nivoima, kako na republičkom, tako i na pokrajinskom i na lokalnom nivou. Opšti zaključak o efektima primene ovog Zakona o javnim nabavkama je da su ostvareni značajni pozitivni efekti, kao što su jačanje transparentnosti i konkurencije kroz suzbijanje netransparentnosti i nekonkurentnog postupka, bez objavljivanja javnog poziva. Zbog važnosti ove teme, a ne moram da podsećam da je za SNS ova tema od prvorazrednog značaja i da od dana osnivanja stranke ukazujemo na važnost potrebe da proces javnih nabavki bude uređen na sistematičan, precizan i transparentan način, poslanici SNS daju punu podršku daljem uređenju ove oblasti, kao i radu nezavisne kontrole. Zato smatramo prihvatljivim ovaj izveštaj. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Stevanović.
Uvaženi predsedavajući, poštovani predsedniče Komisije, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je ključni zakon za funkcionisanje našeg društva i zbog toga je bilo toliko raznih komentara u toku njegovog uvođenja. Ova priča oko ovog zakona me podseća na legendarnu priču o policajcima i kriminalcima. Taman policajci nađu način kako da nešto preseku, kriminalci nađu neki novi način. Svaki pomak u uvođenju implementacije ovog zakona je veliki korak za naše društvo. Naravno, kada donosite jedan takav zahtev, veliki, sa takvim očekivanjima i sa očekivanjima ogromne uštede, onda je veoma teško to izmeriti. Naravno, da je zakonodavac usporio malo proceduru javne nabavke iz jednog jedinog razloga, da bi mogao lakše da je kontroliše, ali su tada oni, s druge strane, to koristili da tu usporenu proceduru i, na neki način, komplikaciju koriste za svoje interese. U nadzornom sam odboru jednog velikog javnog preduzeća i znam da postoje ogromni problemi u javnim nabavkama. Na primer, desi se da jedan veoma bitan deo kod koga funkcioniše taj sistem, pokvari se, a mi nismo predvideli u budžetu da on može da se pokvari. Veoma teško možemo zvanično i legalno da ga nabavimo, ali je zakonodavac imao dobru nameru i svaki korak po tom pitanju je veoma dobar. Ono što je važno jeste da smo u toku implementacije ovog zakona shvatili gde su problemi i da sada očekujemo da se to promeni. Suština ovog zakona je da se smanji koruptivna osnova, ali naša pozicija i zadatak je bio veoma težak. U zadnjih deset godina korupcija je dostigla takav nivo da su svi ti kanali toliko dobro prorađeni da ne možete jednostavno da pronađete ko s kim tu kad i kako radi. Ovo je proces. Najvažnije je da smo na dobrom putu i najvažnije je da se smanjuje koruptivna osnova i da je povećana transparentnost. Zbog čega se smanjila ponuda? Smanjila se ponuda i smanjen je nivo javnih nabavki. To može da se shvati na dva načina. Jedan je da je neefikasan zakon, ali s druge strane, da oni koji su mislili da će veoma lako da urade javne nabavke sa onim što im nije potrebno su odustali od toga. U svakom slučaju, mislim da je ovaj izveštaj dobar i da smo na dobrom putu da veliki problem našeg društva rešimo. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Stevanoviću. Pošto gospodin Pavićević nije u sali, reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred nama dva izveštaja Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Jedan se odnosi na period od 1. aprila 2013. do 30. juna 2013. godine, odnosno od primene ovog zakona, novog Zakona o javnim nabavkama, pa do šestomesečnog perioda za koji se obično radi izveštaj, a drugi je za drugi šestomesečni period u 2013. godini, od 1. jula do 31. decembra. Takođe imamo i Izveštaj o sprovedenom nadzoru nad primenom Zakona o javnim nabavkama u prethodnom periodu, koji je podnela Uprava za javne nabavke. Što se tiče ova prva dva navedena izveštaja, mogu da konstatujem da su oni vrlo iscrpni i vrlo detaljni i što je nama omogućilo da lakše analiziramo i same izveštaje i primenu zakona, to je što su rađeni po istoj metodologiji i imaju iste podnaslove i ista pitanja su istim redom regulisana. Ne bih se zadržavala na ovim prvim podacima, gde su navedeni postupci javnih nabavki u kojima je intervenisala Komisija. Ono što mi je privuklo pažnju i što mislim da zaslužuje pažnju svih nas jeste pod tačkom 6. u Izveštaju, koja glasi – nepravilnosti koje su česte u postupcima javnih nabavki i aktivnosti koje je Republička komisija preduzela, da se uočene nepravilnosti otklone. Kroz postupanje Republičke komisije u postupcima zaštite prava, kao najčešće uočene nepravilnosti konstatovano je sledeće, pa kao prvo kaže – nepoštovanje odredbi podzakonskih akata prilikom izrade konkursne dokumentacije. Ovo je veoma važno, jer znamo da podzakonski akti preciziraju zakonske odredbe i zato je važno da se primenjuju. Pod dva kaže – nejasna i neprecizna sadržina konkursne dokumentacije koja ne omogućava ponuđačima da primene ispravnu i prihvatljivu ponudu, odnosno ne omogućava da bude isključena subjektivnost i proizvoljnost u postupanju naručioca prilikom sprovođenja stručne ocene ponuda. Sledeća primedba je definisanje tehničkih specifikacija u postupcima javnih nabavki na način koji je diskriminatornog karaktera i svodi konkurenciju na ograničeni krug potencijalnih ponuđača ili na nedovoljno jasan i precizan način koji bi omogućio potencijalnim ponuđačima da sačine odgovarajuće ponude. Zatim, sužavanje konkurencije među ponuđačima, tako što se određuju dodatni uslovi za učešće, koji po prirodi i obimu nisu prilagođeni predmetu javne nabavke ili nemaju logičku vezu sa istim. Zatim, neophodno sprovođenje javnih nabavki u pregovaračkom postupku neopravdano svesti na što manju meru. Zatim, nepravilno sprovedena i ne obrazložena stručna ocena ponuda, izostanak provere postojanja procesnih pretpostavki za postupanje po podnetom zahtevu u fazi prvostepenog postupka koji sprovodi naručilac. Mislim da je vrlo pohvalno što je Komisija navela sve ove nedostatke koji su bili u postupku sprovođenja javnih nabavki u ovom periodu, jer moramo da budemo svesni činjenice da se zakon nije sprovodio u punom kapacitetu. Jedna od novina koju je uveo ovaj zakon jeste i prekršajni postupak, koji bi trebalo da vodi Komisija. U prvom periodu od aprila do juna nije bilo ni jednog prekršajnog postupka. U narednom periodu do kraja godine je bilo pokrenuto četiri prekršajna postupka, što po prijavama pravnih i fizičkih lica koja imaju aktivnu legitimaciju, što po službenoj dužnosti. To jeste mali napredak, ali je ipak neki napredak da zaživi i ta institucija vođenja prekršajnog postupka, kako bi se kažnjavali oni učinioci prekršaja, jer nije slučajno što je to zakonom i predviđeno kao tako. Ono što bih izdvojila iz ovog izveštaja o sprovedenom nadzoru nad primenom Zakona o javnim nabavkama za prethodnu godinu, koji je dostavila Uprava za javne nabavke, jeste pod tačkom 2. – normativni okviri, gde kaže koji su normativni, odnosno podzakonski akti doneti, ali isto tako i konstatujem da, s druge strane, još uvek nisu doneti svi podzakonski akti predviđeni Zakonom o javnim nabavkama, iako je rok za to prošao. Potrebno je doneti sledeća podzakonska akta - kao prvo, spisak naručioca. Znamo da je veoma važno da on postoji i da bude objavljen javno kako bi postupak javnih nabavki bio transparentniji. On se na predlog Ministarstva finansija i Uprave za javne nabavke donosi i donosi ga Vlada Republike Srbije za budžetsku godinu. Mislim da je bilo uslova da se na početku ove godine, da je bilo dovoljno vremena od donošenja zakona da se za ovu godinu pripremi i donese spisak naručioca i to je zaista jedan veliki nedostatak što nije urađeno. Dalje, spisak naručilaca koji primenjuju izuzetak iz člana 7. stav 1. tačka 1. i da ne nabrajam dalje, koji takođe donosi Vlada. To je izuzetak od naručilaca iz prethodnog stava. Zatim, Pravilnik o načinu i programu stručnog osposobljavanja i načina polaganja stručnog ispita za službenike za javne nabavke koji donosi Uprava za javne nabavke. Pod četiri, plan za borbu protiv korupcije u javnim nabavkama koji donosi Vlada, a koji su u skladu sa članom 21. zakona pripremili Uprava za javne nabavke i Agenciju za borbu protiv korupcije i dostavili Vladi. Jedan od osnovnih razloga kada je donošen Zakon o javnim nabavkama jeste da je tada važeći zakon bio vrlo koruptivan, da je nosio visok rizik od korupcije i da je taj rizik i zloupotrebljavan i da je postojao veliki stepen korupcije i da će se novim zakonom to regulisati. Vlada, iako je dobila ovaj plan za borbu protiv korupcije, još uvek nije našla vremena da ga i usvoji, da zaživi i da donese svoje rezultate, naravno, čim je predviđeno da bude donet. Zatim, Uredba o javnim nabavkama u oblasti odbrane i bezbednosti koju donosi Vlada u čijoj primeni je u proteklom periodu učestvovala Uprava za javne nabavke i Uredbu kojom se utvrđuju opšti rečnik nabavki koji donosi Vlada u skladu sa članom 56. koji je pripremila Uprava za javne nabavke, pribavila potrebna mišljenja nadležnih organa i uputila u dalju proceduru radi donošenja. Uprava za javne nabavke očigledno je ispunila svoje zadatke ovde, ali je Vlada zakazala i mislim da bi morala da se angažuje i u što hitnijem roku donese ova podzakonska akta. Sastavni deo ovog izveštaja jesu i zaključci i preporuke koje, mislim da, zaslužuju istu posebnu pažnju i malo ko se danas osvrtao na njih. Osnovni zaključak je da je neophodno raditi na jačanju transparentnosti i konkurencije bez suzbijanja netransparentnog i nekonkurentnog pregovaračkog postupka, bez objavljivanja javnog poziva, što je sasvim prihvatljivo da bude tendencija u narednom periodu. Ne znam koji su rezultati? Pitam koji su rezultati postignuti na ovom planu od primene novog zakona? Drugi, važan instrument za jačanje transparentnosti i konkurentnosti u javnim nabavkama jeste suzbijanje neopravdanog izuzimanja od primene Zakona o javnim nabavkama i zaista treba voditi računa da se to izuzimanje svede na najmanju moguću meru samo u neophodnim slučajevima. Sledeće važno zapažanje je da je potrebno nastaviti sa preduzimanjem mera kako bi se povećalo učešće ponuđača u postupcima javnih nabavki i time poboljšao pokazatelj intenzivne konkurencije i naravno da je razvoj zdrave konkurencije jedan od prioriteta razvoja uopšte naše privrede. Takođe, je važno identifikovati preporuke za veće učešće malih i srednjih preduzeća u postupcima nabavki imajući u vidu da se ova preduzeća najranjivije kategorije ponuđača, posebno sa aspekta centralizacije javnih nabavki čiji se razvoj očekuje u predstojećem periodu. Naravno, to smo govorili da je osnov za razvoj naše privrede, podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća, a da bi mogli neometano da rade, mora da im se obezbedi da mogu ravnopravno da učestvuju u postupcima javnih nabavki, da nude svoju robu i svoje usluge. Sledeće zapažanje Uprave za javne nabavke u vezi primene novog zakona jeste – uvođenjem boljeg nadzora nad primenom zakona obezbeđeno je da naručioci koji su sebe neosnovano izuzeli od primene zakona, kao što su apoteke, ustanove, npr. počnu da primenjuju zakon. Da li je i u kojoj meri zaista to realizovano? Da li su ove ustanove zaista počele da primenjuju zakon i kako su to one same sebe do sada izuzimale? Zakonom je bila predviđena mogućnost izuzimanja. U daljim zaključcima i preporukama poziva se i na preporuke EU i tu opet spominje – da izuzeća od primene zakona bude svedeno na što manju meru, da naručioci prevashodno se okrenu sprovođenju otvorenog postupka, da se prati izvršenje ugovora, što je takođe veoma važno, posle ću reći zašto, i navodi se da postoje slabosti u organizaciji i sprovođenju centralnih nabavki koje mogu da izazovu i razne praktične promene u funkcionisanju zdravstvenih ustanova. Pored navedenog, one su prinuđene da pokreću pregovaračke postupke po hitnosti ukoliko postupak koje pokrene centralno telo ne uspe. To smo već govorili ranije, da je zaista, pogotovo kada je zdravstvo u pitanju neophodno da se zakon što bolje primenjuje i da se što bolje pripreme javne nabavke. U jednom segmentu konstatuje – efekti početnih slabosti u primerni centralizovanih nabavki za državne organe i organizacije slično kao i kod zdravstva mogu biti teškoće u redovnom snabdevanju naručilaca, kao i povećan broj zahteva za pokretanje pregovaračkog postupka po hitnosti od strane onih organa kako bi se eventualne nestašice i posledice vanrednih situacija prevazišle. Opet upućuje na dogovore, na pravljenje planova za javne nabavke, što znači da u tom delu zakon nije profunkcionisao u meri u kojoj je trebalo. (Predsedavajući: Vreme.) Još bih samo ukazala na to da treba uložiti veliki napor u javnim nabavkama u pravljenju planova i dogovaranju za razne segmente pojedinačno. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Imate dva minuta.
Hvala predsedavajući. Nismo čuli odgovore na neka pitanja, a to je pre svega – koliko dugo traju postupci po zahtevima za ocenu kada se pojedini ponuđači žale Komisiji? Sa druge strane, poslanici NDS su jasno ukazali na probleme koji prate primenu ovog zakona. Na neke od tih pitanja su ukazali i poslanici pozicije, na činjenicu da postoje tzv. profesionalni ponuđači koji se gotovo isključivo bave tim poslom i poslom rušenja tendera. Ukazali smo na problem javnih nabavki u zdravstvu koji sprečava da se otklone kvarovi na važnim aparatima koji služe u zdravstvu i da se nabave novi. U tom smislu smatramo da je potrebno ići ka nekim izmenama zakona. Generalno, mi u Novoj demokratskoj stranci smatramo da je prošlo dovoljno vremena i da su se identifikovali problemi u primeni ovog zakona, neki su dati u vašem izveštaju, a neki nisu dati, čuli smo ih danas u raspravi, i da bi bilo vreme da se ti loši segmenti koji su u zakonu poprave, da se donesu nove izmene i dopune ovog zakona, kako ne bi, recimo, jučerašnji kredit za rehabilitaciju puteva, o kome smo raspravljali, bio ugrožen zbog toga što će javne nabavke u nekim segmentima realizacije tog kredita biti usporene i koje će dovesti te radove u jesen i na zimu, kada neće moći da se realizuju. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću. Reč dajem Saši Varincu, predsedniku Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, ja sam namerio da sačekam kraj vaših izlaganja i postavljenih pitanja i da onda odgovorim na sva ta pitanja. Sigurno nije bila namera da ostane bilo koje vaše pitanje bez odgovora. Mogu da vam se zahvalim jer smo ovde čuli dosta konstatacija. Te konstatacije su bile i u obliku primedbi, a i u obliku pohvala. I jedne i druge nam jako znače u našem radu. I jedne i druge ćemo ozbiljno shvatiti i nastojati da ih uvažimo i nastojati da postupamo u skladu sa njima, jer nama je ovo važno. Smatramo da smo na ovaj način dobili priliku, ne samo da se obratimo vama kao narodnim poslanicima, nego i građanima ove zemlje koje predstavljate, da ukažemo na rezultate svoga rada, ali svakako i na stanje u sistemu javnih nabavki, kako ga mi vidimo, a takođe i da predložimo neke mere koje bi pomogle da se stanje u tom sistemu i sam sistem unaprede u budućem periodu. Krenuo bih sa odgovorima na postavljena pitanja. Uvažena narodna poslanica Olgica Babić je postavila pitanje u vezi sa novčanim uštedama koje su ostvarene ovim zakonom. Bilo je još takvih pitanja. Bilo je i pitanja da se izjasnim o tome koliko je planirano za javne nabavke, a koliko je potrošeno u prethodnoj godini, da uporedimo te iznose i da dođemo do zaključka koliko je zaista realizovano, odnosno koliko nabavki nije realizovano. Ono što mogu da vam kažem jeste da podatke o tome ima pre svega Uprava za javne nabavke, na osnovu izveštaja koji pribavljaju i koje su naručioci u obavezi da im dostave o svakom sprovedenom postupku javne nabavke. Te analize radi, priprema i objavljuje Uprava za javne nabavke. Mislim da su takvi izveštaji i objavljeni na njihovoj internet stranici i na portalu. Tako da, teško sa stanovišta prakse Republičke komisije možemo da govorimo o tome koliko je zaista ostvareno ušteda, a koliko je nabavki sprovedeno ili nije sprovedeno. Jedino čime mi možemo da se bavimo u ovom izveštaju i ono što mi radimo, to je odlučivanje o podnetim zahtevima za zaštitu prava i o pokrenutim ostalim postupcima, kroz koje vršimo naša ovlašćenja, naročito ova posebna ovlašćenja koja su u nekoliko navrata i pomenuta. Takođe, pitanje poslanice Olgice Babić je bilo da li je bilo…
Izvinjavam se, narodna poslanica Olgica Batić.
Izvinite molim vas. Izvinjavam se i narodnoj poslanici, a i vama se izvinjavam. Pitanje je bilo u pogledu jačanja kadrovskih kapaciteta – da li je bilo podrške od strane Narodne skupštine? Mogu da kažem da smo imali punu podršku Administrativnog odbora, da smo u dva navrata tražili da ojačamo svoje kadrovske kapacitete i da povećamo broj zaposlenih. Na osnovu toga i na osnovu saglasnosti koju smo dobili, od 1. aprila prošle godine do danas smo zaposlili 17 novih savetnika koji rade na predmetima zaštite prava. Ono što smatramo da je naš zadatak bio do sada, a i od sada će biti, jeste da realno sagledamo kakve su potrebe i u tehničkom i u kadrovskom smislu, da bismo mogli zaista da vršimo sva ovlašćenja koja smo dobili i sve one poslove koji su nam dati u nadležnost. Tako da, mogu da kažem da ćemo se i u narednom periodu, u zavisnosti od potrebe koju utvrdimo, u tom smislu obraćati Administrativnom odboru i uopšte Narodnoj skupštini i ukazati šta je to nama potrebno da bismo mogli da vršimo ova ovlašćenja. Svakako da je zadatak u narednom periodu i da utvrdimo, a to je već i pomenuto, u kojoj meri su realna ovlašćenja, da li je potrebno nešto korigovati u zakonskim odredbama kako bismo time unapredili sistem i omogućili ostvarenje onog osnovnog načela javnih nabavki, a to je ekonomičnost i efikasnost javnih sredstava, odnosno potrošnje javnih sredstava. Takođe je postavljeno pitanje od strane poslanice Olgice Batić u pogledu aktivne legitimacije – da li imamo nekih sugestija, da li je potrebno izmeniti aktivnu legitimaciju? Aktivna legitimacija je ovlašćenje za podnošenje zahteva za zaštitu prava koje je dato određenom broju lica. Čak i pojedine državne institucije, kao što su Uprava za javne nabavke i DRI, imaju to ovlašćenje. Moguće je, to smo i naveli, analizirati i moguće je da u toj početnoj fazi svakog postupka javne nabavke, a to je objavljivanje konkursne dokumentacije, pre toga objavljivanje poziva za podnošenje ponuda, sve do isteka roka za podnošenje ponuda imamo preširoko određenu aktivnu legitimaciju. Praktično, svako zainteresovano lice koje može da dokaže na neki način interes da zaključi ugovor bi moglo da podnese zahtev za zaštitu prava, kada imate u vidu da Zakon o privrednim društvima dozvoljava svakom privrednom subjektu da obavlja sve delatnosti, osim onih za koje se traži posebna dozvola, pa nema tu posebnu dozvolu. U nekim zakonima u uporednom pravu je donekle sužena ta aktivna legitimacija, ali nigde se nije toliko suzila da se baš značajno smanji broj podnetih zahteva za zaštitu prava. Bilo je reči i o povećanju iznosa takse. Mislim da se pre svega to odnosi na taksu za zahteve za zaštitu prava kojima se osporava baš ta faza postupka i konkursna dokumentacija, jer sada imamo rešenje da je to uvek fiksni iznos – 40.000 ili 80.000, u zavisnosti od toga da li se radi o postupku javne nabavke male vrednosti ili o tzv. velikoj nabavci. Mi u kasnijoj fazi postupka javne nabavke imamo rešenje da se taksa za zahtev za zaštitu prava vezuje za procenat, 0,1%, i to bilo od procenjene vrednosti ili od iznosa koji je ponuđen u ponudi izabranog ponuđača. Tako da, može se postaviti pitanje da li korigovati odredbu koja reguliše iznos takse na zahtev koji se podnosi protiv konkursne dokumentacije? Zašto bi u tom slučaju bio neki fiksni iznos, nezavisno od toga kolika je vrednost javne nabavke? Kada pričamo, a pomenuto je to, jedan termin koji lično ne bih koristio previše u izlaganju „profesionalni obarači tendera“, rekao bih zloupotreba prava na podnošenje zahteva za zaštitu prava. Postoji odredba koja nas ovlašćuje da sankcionišemo takve slučajeve, međutim, kao i kod svake zloupotrebe i kod takvih slučajeva moramo utvrditi nameru. To što je nečiji zahtev odbijen tri puta u šest meseci kako je navedeno u odredbi i dalje ne znači da je neko imao nameru da zloupotrebljava svoje pravo i da namerno opstruiše jedan postupak javne nabavke. Mi sprovodimo određene provere. U nekoliko situacija u kojima smo posumnjali da postoje ovakve zloupotrebe i tu ćemo zaista sankcionisati te zloupotrebe ukoliko utvrdimo da ih je i bilo. Upravo možda nekakva korekcija odredbi u budućem periodu koja će dovesti do toga da bud možda veći iznos taksi ili da bude realniji, bolje rečeno iznos takse za zahteve koji se podnose u toj početnoj fazi, kao i jedan mehanizam koji smo predložili, kao neku našu ideju, a to je da se prvo podnosioci zahteva, odnosno oni koji smatraju da su oštećeni radnjama naručioca obrate naručiocu da mu ukažu na greške, da se pokuša neko mirno rešenje tog spora koji je nastao, pa tek onda da se pokreće čitav mehanizam zaštite prava i da se uplaćuje taksa. Smatramo da bi na taj način sve možda bilo efikasnije i da bi se smanjio broj tih zahteva koji su, hajde da kažem, zlonamerni. Uvaženi narodni poslanik Dejan Radenković je postavio pitanje u vezi sa usklađivanjem u radu veća Republičke komisije. Rekao sam na početku u predstavljanju izveštaja da Republička komisija po odredbama novog zakona odlučuje u većima od po tri člana. To nam omogućava da u isto vreme postupamo po više predmeta, radeći u dva veća. Republička komisija ima šest članova i predsednika, tako da nam to omogućava da u isto vreme odlučujemo o više podnetih zahteva za zaštitu prava i naravno o drugim pitanjima iz naše nadležnosti. Ono što mogu da vam kažem jeste da su pre svega načelni pravni stavovi su ti koji usklađuju rad veća i zbog toga kad god prepoznamo da postoji neko pitanje koje će se često pojavljivati i može da stvori neke dileme kod onih koji primenjuju zakon, samim tim će stvoriti dileme i kod članova Republičke komisije. Onda sa tim izlazimo na sednicu, na opštu sednicu kojoj prisustvuju svi članovi i predsednik Republičke komisije. Usvaja se načelni pravni stav i taj načelni stav svakako obavezuje sve članove, a i predsednika Republičke komisije. Takođe, ustaljeno je već jedno pravilo da kad god članovi Komisije i članovi tih veća koji postupaju po predmetima zaštite uoče da postoji problem, da postoji neka tema koja zahteva da i ostali članovi i predsednik čuju u čemu se sastoji problem, šta je osporeno od strane podnosioca zahteva, da se obaveštavam ja kao predsednik, da me obaveštavaju kao predsednika. Tada sazivam kolegijum, jednu vrstu zajedničkog okupljanja, sednice, sastanka na kome razmatramo to pitanje pre nego što se odluči u veću. Imamo takođe i neke razrađene mehanizme kontrole odluka koje se ekspeduju, koje izlaze iz Republičke komisije i na taj način je ustaljena neka vrsta kao sudske prakse koju imamo u sudovima. Drugo vaše pitanje se odnosilo na ažurnost u postupanju Republičke komisije i da li je nešto preduzeto u tom smislu da bi se zaista postigli ovi rokovi koji su propisani novim Zakonom o javnim nabavkama. Mogu da vam kažem da smo u ovom izveštajnom periodu, drugom izveštajnom periodu imali posebne mere koje su ustanovljene odlukom predsednika Republičke komisije. Te mere su se ogledale da smo u toku novembra i decembra radili duže, produženo je radno vreme. Jesu to bila dva dana u radnoj nedelji, ali i to je pokazalo efekta. Takođe smo radili i jednu radnu subotu u svakom od tih meseca i to je dalo određene efekte. Ono što mogu da vam kažem o trenutnom stanju i trenutnim merama, da su opet uvedene te mere i da praktično od 26. maja do kraja avgusta radimo svaki dan sat vremena duže. Ne želim da se reklamiramo na ovaj način nego pokušavam da odgovorim na vaše pitanje. Zaista, nastojimo da postignemo ono što se od nas očekuje. Ponavljam, rokovi su jako važni zato što svaki podneti zahtev za zaštitu prava zadržava sve dalje aktivnosti naručioca i očekuju naručioci od nas da dobiju tu odluku i da nastave sa svojim svakodnevnim aktivnostima u vezi sa kojima je i nabavka koju sprovode. Sledeće pitanje su bile odluke Upravnog suda, odnosno koji su razlozi zbog kojih je Upravni sud u nekoliko slučajeva poništavao odluke Republičke komisije. Takvi slučajevi su bili u situacijama kada recimo, Upravni sud je smatrao da nije dovoljno obrazložen neki razlog za donošenje odluke ili je smatrao eventualno da nije bila kompletna dokumentacija o kojoj se odlučivalo itd. Ono što moram u tom pogledu da istaknem jeste da ove odluke Upravnog suda koje supredstavljene za ova dva izveštajna perioda se u suštini u najvećem broju odnose na odluke Republičke komisije iz prethodnog saziva zato što jednostavno sudovi imaju malo sporiji tempo u odlučivanju i dostavljanju odluka, tako da tek očekujemo, a ima i prvih odluka Republičke komisije. Očekujemo u nekim narednim izveštajima da ćemo i te odluke predstaviti. Što se tiče pozivanja ponuđača na odluke Republičke komisije, mogu da kažem da se sve više pozivaju i ponuđači i naručioci, a to je posledica ovog objavljivanja svih odluka kako na internet stranici Republičke komisije, tako i na portalu javnih nabavki. Nama je drago što je tako, jer jednostavno na taj način nam olakšavaju da usklađujemo i da pratimo svoj rad i da se zaista mi podsetimo kakve smo odluke donosili. Mnogo je odluka i nije lako naravno sve to zapamtiti, sve slučajeve koji su se pojavljivali u praksi. Što se tiče nepravilnosti koje su utvrđene i koje su navedene u ovom izveštaju i šta je to Republička komisija preduzela da bi otklonila te nepravilnosti, mogu da vam kažem, da kroz svaku odluku kojom odlučimo o ovim nepravilnostima, a ako smo utvrdili nepravilnosti, to je sigurno poništenje postupka javne nabavke, mi naložimo na koji način da se otklone te nepravilnosti. Znači, nije cilj samo istaći u odluci da je naručilac pogrešio zbog toga i toga, nego mu se mora izdati nalog i to je naša obaveza na osnovu zakona, da mu ukažemo na koji način da otkloni nepravilnost. Posle toga sledi praćenje izvršenja svih odluka koje smo doneli iako nemamo takvu obavezu predviđenu zakonom, mi pratimo izvršenje svih odluka koje su donete i potrebna je određena dinamika, ne možemo sve odjednom da ispratimo, da obuhvatimo sve i dosta odluka odjednom. Naime, mi u tom praćenju izvršenja odluka praktično ponavljamo odlučivanje, jer tražimo dokumentaciju i utvrđujemo da li je naručilac zaista postupio na osnovu dokumentacije i svog izjašnjenja. Samim tim, mogu da kažem da u ova dva izveštajna perioda uglavnom smo u najvećem broju slučajeva vršili proveru odluka koje su donete po starom zakonu i u prethodnom sazivu, a koje nisu prošle proveru. Po starom zakonu, Republička komisija je bila u obavezi da obavesti Narodnu skupštinu, Vladu Republike Srbije, DRI, budžetsku inspekciju o svim utvrđenim nepravilnostima i o ovim slučajevima kada nam dokumentacija o postupanju po našoj odluci nije dostavljena, ili kada utvrdimo da zaista nije postupljeno po našoj odluci. Tako smo u svakom od tih slučajeva i postupili. Što se tiče predmeta koji se sprovode po novom Zakonu o javnim nabavkama, naša obaveza je da izreknemo novčanu kaznu i u šest slučajeva je pokrenut postupak za izricanje novčane kazne. Možemo da izreknemo novčanu kaznu naručiocu kao pravnom licu, a takođe i odgovornom licu naručioca, tako da u narednom periodu očekujemo okončanje tih postupaka i donošenje prvih odluka o tome. To je jedna procedura koja zahteva da se utvrde još neke činjenice, a ne samo da li je postupljeno po našoj odluci, da se odmere sve okolnosti kako biste mogli da utvrdite i visinu novčane kazne. To svakako očekujemo u narednom periodu. Postavili ste jedno pitanje, a možda i više kao konstataciju, u pogledu povećanja takse. Rekao sam malo pre da smatram da bi bilo bolje rešenje da u ovoj početnoj fazi postupka javne nabavke, kad se zahtevi podnose na konkursnu dokumentaciju, zaista dobijemo, rekao bih, realniji iznos te takse. Ne radi se ovde o ograničavanju prava na osporavanje postupaka javnih nabavki, nego samo da pokušamo da budemo realni u toj zaštiti prava i da ne dozvolimo zloupotrebe. Teško ih je sankcionisati kada je postupak već osporen, kada je doneta odluka, jer onda moramo da utvrđujemo nameru onoga koji je podneo zahtev, da li je zaista hteo da omete jedan postupak javne nabavke. Mislim da je mnogo bolji pristup da uozbiljimo u tom smislu zaštitu prava, ne kažem da ona sada nije ozbiljna, ali da onaj ko osporava postupak i time ga zaustavlja u toj početnoj fazi, zaista uloži neki svoj interes i da može taj interes da izgubi u slučaju ukoliko je negativno odlučeno u odnosu na njegov zahtev. Taj interes - mislim pre svega na taksu na podneti zahtev. Sledeće pitanje je postavila poštovana poslanica Dubravka Filipovski. Ono što je postavljeno kao pitanje – kako pooštriti primenu zakona i kako sankcionisati nepravilnosti, ne bih da se ponavljam, istakao bih isto ono što sam odgovorio već do sada na neka postavljena pitanja. Naime, Republička komisija nastoji da nalozima u svojim odlukama ukaže naručiocima kako da otklone nepravilnosti, pratimo izvršenje tih odluka. Sankcionisaćemo one slučajeve u kojima utvrdimo da nije poštovana naša odluka, a svakako imamo saradnju i sa drugim državnim organima, tužilaštvom, što je gotovo svakodnevna saradnja u pogledu nekih postupaka koji se pokreću pred tužilaštvima i u tom smislu ćemo mi pomoći da se razreše neke situacije koje stvaraju sumnju u zloupotrebe. Uvaženi gospodin narodni poslanik Goran Ćirić je ukazao na spisak naručilaca koji nisu poštovali odluke Republičke komisije koji je naveden u ovim našim izveštajima. Ja bih samo rekao da moramo da budemo potpuno oprezni u tome da ono što smo mi ispitivali u smislu izvršenja naših odluka se odnosi i na odluke koje su donete i pre 1. aprila 2013. godine i u tom smislu treba obratiti pažnju, ima tu nabavki koje su sprovođene i u tom periodu pre 1. aprila prošle godine, odnosno pre početka primene novog Zakona o javnim nabavkama. U pogledu realizacije javnih nabavki, odnosno procenta realizacije sam dao odgovor. Smatram da je Uprava za javne nabavke pre svega institucija koja može da da odgovor na takva pitanja. Poštovani gospodin narodni poslanik Janko Veselinović je postavio pitanje u vezi sa trajanjem postupaka pred Republičkom komisijom, koliko traju ti postupci. Čini mi se da je ukazano da podaci o tome nisu navedeni u izveštaju. Rekao bih samo da smo naveli podatke. Podatke možete videti u prvom izveštaju na 110. strani, a u drugom izveštaju na 265. strani. Ja ću vam reći i pročitati te podatke: Što se tiče prvog izveštajnog perioda, ukupno trajanje procedure od formiranja predmeta je 27 dana, a vreme odlučivanja od prijema kompletne dokumentacije je 15,58. Što se tiče drugog izveštajnog perioda, ukupno trajanje procedure od formiranja predmeta je bilo 42 dana, a vreme odlučivanja, ono efektivno, od kompletiranja dokumentacije je bilo 23,61. U prvom izveštaju, na strani 110. su ti podaci, a u drugom izveštaju, za drugi izveštajni period, na 265. strani. Ono što takođe hoću da kažem i da preciziram je da se tu mešaju rokovi za postupanje i po starom i po novom zakonu. Teško je razdvojiti te postupke i rokove za odlučivanje u smislu dobijanja nekog procenta za odlučivanje. Bilo je postupaka u kojima su probijeni rokovi. Od toga ne bežimo i to smo saopštili Narodnoj skupštini. Dostavili smo i posebnu informaciju. Jednostavno, niti želimo, niti možemo nešto tako da sakrijemo ali moramo da ukažemo na to da u ovoj fazi primene novog zakona zaista su posebne okolnosti u kojima postupa Republička komisija. Naime, uvećan je broj podnetih zahteva za zaštitu prava. Takođe, imamo jednu novu obavezu, a to je da po službenoj dužnosti pazimo na neke povrede iako nije ukazano na njih u samim zahtevima za zaštitu prava, a i sam novi zakon stvara obavezu da dobro razmislite, zastanete u postupanju u nekim predmetima, jer morate da utvrdite novu praksu. Neka praksa o tome do tada nije postojala, ali, sada je vi stvarate i morate ozbiljno da pristupite tome. Sledeće što mogu da kažem jeste da je bilo određenih primedbi, bilo je i u medijima, možda, tekstova o tome, o kašnjenju u donošenju odluke od strane Republičke komisije, ali, ja bih vas molio samo da obratimo pažnju, a mi ćemo posebnu pažnju obratiti, kako su naručioci postupali u tim slučajevima. Imali smo neke situacije u kojima se ukazivalo na kašnjenje u donošenju odluka Republičke komisije, a sam naručilac je dugo čekao i da pokrene nabavku, i da sačini konkursnu dokumentaciju, a kasnije i da sprovodi postupak javne nabavke. Ali, svakako stoji konstatacija da moramo poštovati rokove i da je bilo prekoračenja tih rokova. Mi ćemo nastojati u narednom periodu zaista da postignemo ono što se od nas očekuje, tj. da budemo ažurni. Sledeće pitanje je da li imamo dovoljno kapaciteta? Rekao bih da trenutno imamo. Pratićemo to i u narednom periodu i nastojati da zaista obezbedimo one kapacitete koji su nam neophodni. Poštovani narodni poslanik Zoran Živković je postavio pitanje o pristupačnijem sajtu, odnosno konstataciju da je potrebno obezbediti prisutupačniji sajt za sprovođenje postupaka javnih nabavki, da to teče elektronskim putem. Mogu da istaknem da Uprava za javne nabavke radi na tome i pravi se jedna posebna aplikacija. Uvaženi poslanik Vladimir Đukanović je postavio pitanje zašto ima malo aktivnosti u primeni posebnih ovlašćenja, a pre svega nije bilo kontrole kod naručioca i zašto je samo četiri prekršajna postupka pokrenuto. Pre svega, moram da kažem da kontrole kod naručioca još uvek nije bilo zato što naručioci još uvek i dalje dostavljaju kompletnu dokumentaciju sa svojim izjašnjenjima Republičkoj komisiji i bilo nam je potpuno jasno o tome šta se dešava sa tim postupcima nakon donošenja naših odluka i bilo nam je jasno u kom slučajevima nisu postupili i to je bilo jasno na osnovu same dokumentacije koju smo dobili. Što se tiče prekršajnih postupaka, moram da istaknem da Republička komisija sprovodi prekršajne postupke na osnovu zahteva za pokretanje prekršajnih postupaka ovlašćenih institucija, pre svega Uprave za javne nabavke. Sada trenutno imamo 41 zahtev za pokretanje prekršajnog postupka. Donete su prve odluke To su procesne odluke i u jednom slučaju je doneto i rešenje o pokretanju postupka i biće prvog saslušanja tog okrivljenog koji je obuhvaćen zahtevom. Postavljeno je i pitanje zašto smo se u određenim slučajevima izjasnili da odbijamo da, tako je rečeno, odlučujemo. Ne znamkoji su to slučajevi, ali mogu da vam kažem. Ne znam na šta je narodni poslanik mislio, ali pretpostavljam da su to situacije u kojima odbacujemo zahteve za zaštitu prava. Tako postupamo onda kada utvrdimo da nismo nadležni, a nismo nadležni kada se postupci ne sprovode po odredbama Zakona o javnim nabavkama, već se primenjuje neki od izuzetaka iz člana 7. Zakona o javnim nabavkama, recimo, kada se postupak sprovodi prema pravilima neke međunarodne finansijske institucije, kao što je Evropska banka za obnovu i razvoj. Takođeodbacujemo zahtev za zaštitu prava u onim situacijama kada ne postoje procesne pretpostavke, kada nije plaćena taksa i pored urednog poziva da se uplati taksa ili kada je neblagovremeno podnet zahtev za zaštitu prava. Uvažena narodna poslanica Biljana Hasnović Korać je postavila pitanje za nabavke apoteka i uopšte bilo je ovde priče o nabavkama u zdravstvenim ustanovama. Mogao bih da vam kažem da se ništa u novom zakonu nije izmenilo u odnosu na prethodni zakon u smislu obaveze da se sprovodi Zakon o javnim nabavkama i u ovim slučajevima. Mi odlučujemo o podnetim zahtevima za zaštitu prava. To su potencijalno jako kompleksni i jako vredni predmeti, odnosno postupci javnih nabavki. Često prelazi preko milijardu dinara i sa posebnom pažnjom prilazimo rešavanju takvih predmeta. Toliko u odgovorima na vaša postavljena pitanja. Želim na kraju opet da vam se zahvalim i hvala vam na pažnji.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Varinac, ja ću vam se prvo zahvaliti. Zahvaliću vam se na poslu koji veoma odgovorno radite vi i vaši saradnici u Komisiji za zaštitu javnih HHHHHnabavki. Zahvaliću vam se i na vremenu koje ste danas izdvojili i na vrlo icrpnom izveštaju. Zahvaliću vam se i na iskrenosti koja je tako potrebna da je jedna dobra saradnja između Komisije i Narodne skupštine Republike Srbije, odnosno Administrativnog odbora, koji je nadležan za jačanje kapaciteta nezavisnih regulatornih tela, između ostalog i Komisije. Nadam se, to govorim u ime svih kolega članova Administrativnog odbora, ali i u ime Narodne skupštine, da ta saradnja će i u narednom periodu biti u pravcu i u smislu jačanja kadrovskog i svog drugog jačanja same Komisije. Mnogo više se danas pričalo o Zakonu o javnim nabavkama. Svaki zakon koji se donese i usvoji u Narodnoj skupštini Republike Srbije, po mom mišljenju, je kao dete. Nije dovoljno samo ga roditi i pustiti. Neophodno je taj zakon, to dete vaspitavati, pratiti, ukazivati na neke loše stvari, dorađivati, praviti boljim. Mislim da je jedan ovakav vaš iscrpan izveštaj baš način kako možemo neke izazove da rešimo na kvalitetniji i bolji način. Zakon o javnim nabavkama je ponos SNS zato što smo na probleme u postupcima javnih nabavki govorili i u vreme kada je moja stranka bila u opoziciji. I tada smo, 2010. godine, predlagali i u skupštinsku proceduru upućivali Zakon o javnim nabavkama, ali nailazili smo na jedan zid, na zid ćutanja, na zid odbijanja, na zid nerazumevanja, na zid gledanja u stranu i dozvoljavanja da zbog lošeg Zakona o javnim nabavkama milioni evra sredstava građana Republike Srbije se odlivaju u ko zna kojem pravcu, za finansiranje ko zna koga, a vidim da od nekih postupaka u javnim nabavkama sada se vode krivični i drugi postupci. Čuo sam kolegu koji je dobacio – i mi drugi. Da, iza ovog Zakona o javnim nabavkama stoji potpis 138 narodnih poslanika kao predlagača. Ja bih se zahvalio koalicionim partnerima iz prošle Vlade Republike Srbije zato što su prihvatili vrednosti i zato što smo zdušno u ovoj Narodnoj skupštini usvojili i krenuli sa primenom ovog Zakona o javnim nabavkama. Sam način donošenja i usvajanja Zakona o javnim nabavkama je etalon, način, postupak, etalon za sve sistemske zakone. Nacrt zakona o javnim nabavkama je poslat na desetine, da ne kažem i stotine adresa i domaćih, ali i međunarodnih institucija i udruženja. Oko svake zamerke, oko svake sugestije smo se zamislili. Svaku dobru volju, svaku dobru sugestiju smo implementirali u ovaj Zakon o javnim nabavkama i zbog toga je podrška koju imamo izbog toga se ovakav zakon pokazao dobrim u primeni od 01. aprila 2013. godine. Smatram da je ovaj Zakon o javnim nabavkama doneo tri bitne vrednosti u našem društvu. Prva vrednost je transparentnost. Druga vrednost je finansijski efekat. Treća ne mala vrednost je evropska perspektiva. Podsetiću narodne poslanike, nisam čuo da se danas neko dotakao i te teme da Poglavlje V u pregovaračkom postupku sa EU su javne nabavke. Pozvaću se i na reči gospođe Miščević da se u tom Poglavlju V ne očekuju neki veći izazovi i da sve ono što je do sada urađeno, ukazuje da ćemo kroz to Poglavlje V proći možda i najbrže i najlakše. Istina, ono što je neophodno da se uradi, i mislim da su neki rokovi i dati da se uradi strategija i akcioni plan, tako da pozivam i vas, ali i Upravu za javne nabavke, koja je veći nosilac tog poslan, da ovaj deo posla i oko strategije, ali i oko akcionog plana završe u maksimalno brzom roku kako bar zbog jednog poglavlja kao država ne bi imali glavobolju. Finansijski efekat, da, u najavi ovog zakona bilo je predviđanja da će doneti velike finansijske uštede, prvenstveno. Po podacima Uprave za javne nabavke, mislim jedine i merodavne za takvu vrstu ne procene, već egzaktnog izlaska sa podacima kolika je ušteda izvršena, za devet meseci primene Zakona o javnim nabavkama u 2013. godini ušteda je 355 miliona evra. Onda će neko reći - a zašto nije više? Što je najgore, taj ko kaže – zašto nije više, je godinama trpeo neki stari zakon po kojem je i tih 355 miliona za devet meseci, što je negde oko 450 miliona godišnje, se odlivalo ko zna gde i ko zna kome. Podsetiću građane Srbije, podsetiću sve vas, drage kolege, 450 miliona evra je jedna trećina deficita budžeta Republike Srbije. Jednu trećinu budžeta Republike Srbije smo mi do 2012. godine davali ko zna kome, po ko zna kakvim uslovima, zato što smo zatvarali oči pred problemima u postupcima javnih nabavki, zato što je bivša vlast i bivši režim i bivša Vlada toliko bahato zatvarala vrata, gradila zidove prema pruženoj ruci SNS i prema Zakonu o javnim nabavkama. Kamo sreće da je ovaj zakon ušao u skupštinsku proceduru 2010. godine i da je usvojen 2010. godine. Imali bi i 2011. i 2012. godinu sa ušteđenih 450 miliona evra. Samo za dve godine ćutanja bivšeg režima, onog istog koji se sada brine zašto je samo 450 a nije 600, bi uštedeli skoro milijardu evra, gotovo jednogodišnji deficit budžeta Republike Srbije. Treća vrednost je transparentnost. Pozvaću se na reči mog prijatelja i uvaženog profesora na Fakultetu političkih nauka, gospodina Zorana Stojiljkovića, koji kaže da je svetlost najbolje dezinfekciono sredstvo. Što više svetlosti, to manje korupcije. Baš tu svetlost, baš te reflektore je doneo i upalio ovaj Zakon o javnim nabavkama koji je sada u proceduri. Zašto vam to govorim? Svi postupci javnih nabavki postali su dostupni na portalu javnih nabavki Uprave za javne nabavke, objavljeno je 44.500 javnih poziva. Svi oglasi su besplatni. Prosečna dnevna posećenost portala javnih nabavki je 4.834 oglasa ili 600% više nego po starom Zakonu o javnim nabavkama. Malo li je? Kada kažem – svetlost je najbolje dezinfekciono sredstvo, po starom Zakonu o javnim nabavkama, iako neke kolege nažalost ne vole te komparativne metode, međutim ta komparacija daje smernicu za dalje delovanje, po starom Zakonu o javnim nabavkama udeo pregovaračkog postupka o ukupnoj vrednosti javnih nabavki za 2012. godinu je bio 28%. Svaka treća javna nabavka je, koristeći žargon prepoznatljiv u Srbiji, je bila burazerska, kumovska, iza zatvorenih vrata, u prisustvu direktora i ponuđača i verovatno dve čaše viskija na stoju. Sve se dogovaralo, 28% takvih javnih nabavki je završeno u tom postupku, pri kojem direktor poziva jednog ponuđača, pa se uz flašu ili uz nekoliko čaša pića sve dogovore. Po ovom Zakonu o javnim nabavkama 11. Dva i po puta je smanjena baš ta mogućnost burazerske, kumovske, dogovorne javne nabavke. Da li sam zadovoljan? Nisam i neću biti zadovoljan sve dok ne dovedemo taj procenat na evropski prosek, a to je između 5 i 6%, gospodine Varinac, ako se ne varam. To je cilj. Zbog toga nam treba komparacija. Zbog toga nam treba da bi pokazali razliku između bivšeg i sadašnjeg i da bi dali zadatak za sledeće. Dva i po puta je bolji zakon, bar u tom delu, od onog starog, ali sledeći mora da, ne sledeći zakon, ali primena i smanjenje tog postupka zatvorenih postupaka ili iza zatvorenih vrata i cilj je 5 do 6%, što je evropski prosek. Takođe, udeo otvorenog postupka kao najtransparentnijeg i najkonkurentnijeg u ukupnoj vrednosti po starom Zakonu o javnim nabavkama je bio 56% u otvorenom, do 144. Znači, 44% ili 44 vrednosti svih javnih nabavki do 1. aprila 2013. godine su se zatvarale i završavale iza zatvorenih vrata, bez svetla, ne reflektora koji su sada upaljeni, u pomračini, u mraku, dogovorno, 44%. Sada je znatno drugačije. U otvorenom postupku se završava 79 i to je razlika u odnosu na onih 56% i tu je razlika od gotovo 50% u odnosu na stari zakon. Da li treba sanjati snove o 100%? Da, treba i to zavisi i od komisije i od uprave. To zavisi i od Zakona o prekršajima, jer nažalost, ljudi u Srbiji, mladi ljudi mogu da se edukuju. Za starije uvek važi onaj štapić i prutić zakona koji kažu – ukoliko pogrešiš, moraš da sedneš na optuženičku klupu. Bio sam nešto drastičniji u razgovorima sa DRI i zadržavam taj neki malo oštriji stav da oni ljudi koji se ogreše, za koje Komisija ili Uprava za javne nabavke ili sud ili DRI kažu da su se ogrešili, da su se ogrešili o zakon, o sredstva svih građana Republike Srbije, ne mogu da plate malu kaznu, ne mogu čak ni da odu u zatvor, pa da se vrate da bi opet istu stvar radili, ne mogu da priđu više državnim parama, ne mogu više da dođu u mogućnost da raspolažu sredstvima koja nisu njihova, već sredstvima građana Republike Srbije. Zbog toga mislim da je bilo saplitanja. Slušao sam danas veoma pažljivo o tim saplitanjima, o tim fantomskim firmama, o tim fantomskim ljudima koji su tu samo da bi neke postupke zaustavili i stopirali. Slušao sam sve zamerke. Ono što mi predstavlja zadovoljstvo jeste što nisam čuo ni jednu zamerku po ovom Zakonu o javnim nabavkama da je došlo do zloupotreba. Nisam čuo ni jednu zamerku nepoštenja. Čuo sam zamerku nedovoljne brzine, ali između poštenja i brzine ovaj zakon se opredelio, ova Vlada se opredeljuje za poštenje. To je ono što je donelo, kao jednu dodatnu vrednost, poštenje, pre neke prevelike brzine. Džabe brzina, ako ćemo u toj brzini izgubiti i novac, izgubiti i najveći deo javnih nabavki. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati ovaj izveštaj. Kao najveća poslanička grupa u srpskom parlamentu vam uvek stojimo na raspolaganju za komunikaciju i unapređenje saradnje koju imate sa Narodnom skupštinom. Hvala vam.
Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda. Rad nastavljamo sutra u 10.00 časova po trećoj tački zajedničkog jedinstvenog pretresa. Hvala lepo.