Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Šestu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 128 narodnih poslanika. Danas su me obavestili da sednici neće prisustvovati poslanici Đorđe Milićević i Dejan Radenković. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. zbog potrebe da Skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda sednice. U sazivu ove sednice dostavljen vam je predlog dnevnog reda sednice. Prelazimo na razmatranje akata po hitnom postupku. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – jedan. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 126, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u Prekršajnom sudu u Kruševcu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 129, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da je prihvaćen ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u Osnovnom sudu u Pirotu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 129, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da je prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik profesor Miladin Ševarlić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog deklaracije o genetički modifikovanim organizmima i proizvodima od GMO. Da li želite reč? (Da.)
Hvala predsednice. Srećan vam rođendan, žao mi je što nisam doneo zvonce da to na zvono objavim da znaju svi da vam je rođendan. Žao mi je i što ne dozvoljavate da unesem sliku „Plava grobnica“ da vam poklonim kao rođendanski poklon. Dakle, radi se o predlogu krovne deklaracije o GMO i proizvodima od GMO koji sam predložio 5. maja 2017. godine, od tada do danas iako u ovoj sali više od polovine poslanika od 250 je onih koji su glasali za tadašnji Zakon o GMO iz 2009. godine, bez obzira što su promenili stranačke boje i niste više u SRS i nema razloga da ne uvažavaju jednoglasnu odluku oko 7.000 odbornika u 136 opština i gradova. Sada hoću da pokažem kako nas genetički modifikujete sa pravnim propisima. Ovo je original naziva 6. tačke Zakona o izmeni i dopuni Zakona o bezbednosti hrane. Konsultovao sam Institut za srpski jezik SANU i oni su mi rekli da je ovo neodrživo pravna formulacija, a imajući u vidu da se genetički modifikovana hrana u prvom delu definisanja ove tačke nema eksplicitnog naziva na koga se odnosi, a na drugom delu genetički modifikovana hrana za životinje. Dakle, ovde se životinje favorizuju u odnosu na ljude. Zašto se stidite i izbegavate da navedete da je prvi deo ove rodne grupe genetički modifikovana hrana za ljude Srbije? Takođe, u drugom delu navodi se hrana koja čak nema ni naziv od čega, odnosno sufiks od čega je niti za koga je, dok hrana za životinje navedeno je da je dobijena od genetički modifikovanih organizama. To je način kako se usvajaju zakoni. Podsećam vas takođe na još jedan zakon, a to je Zakon o ratnim memorijalima kada smo usvojili između ostalog i spomen ploču obeležje ratnog memorijala, a da koncentracioni logori nisu obeležje ratnog memorijala, jer navodno spadaju u ostala mesta stradanja. Zar zaista ova Narodna skupština ne može da nađe formulacije koje su jezički i zakonodavno ispravne. Hvala.
Hvala vam. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije usvojen ovaj predlog. Sada prelazimo na dopune dnevnog reda poslanika koji bojkotuju rad sednice. Poslanik Tatjana Macura predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Niko nije pristupio glasanju. Poslanik Tatjana Macura predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Niko nije pristupio glasanju. Hoću samo zbog građana Srbije samo da objasnim da predlagači nisu u sali a predlažu dopune dnevnog reda te zbog toga niko neće da pristupi glasanju. Red je da predlagač dođe i obrazloži svoj predlog. Poslanica Tatjana Macura predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje Predlog poslanika Vladimira Đurića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije na ime umanjenja penzije po osnovu Zakona o privremenom načinu utvrđivanja isplate penzija. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje predlog poslanika Aleksandra Stevanovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Aleksandra Stevanovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom redu i miru. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje predlog poslanika Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Nema ga. Nema predlagača. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje predlog poslanika Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o radu. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog Rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenim u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. godine do 1922. godine. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog poslanika Živkovića da dnevni red dopuni tačkom sa Predlogom odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice i okolnosti koje su dovele do nezakonitog oduzimanja dozvole za rad Akcionarskom društva za osiguranje "Takovo osiguranje", Kragujevac. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Nemanja Šarović, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice u vezi sa ubistvom i političkom pozadinom ubistva Zorana Đinđića. Da li želite reč? (Da.) Izvolite, Nemanja Šarović.
Dame i gospodo, evo već po ko zna koji put, u ime SRS obrazlažemo ovaj predlog i uprkos tome što svi često potežete Zorana Đinđića, onda kada možete imati konkretne političke koristi ili smatrate da možete imati konkretne političke koristi od njega. Ipak, uredno i uporno odbijate da Narodna skupština Republike Srbije, formira Anketni odbor koji bi jednom za svagda, utvrdio činjenice i okolnosti vezano za njegovo ubistvo i što je još bitnije, od neposrednih izvršilaca da Anketni odbor utvrdi činjenice vezane za političku pozadinu ubistva Zorana Đinđića. Ako je ubijen predsednik Vlade, potpuno je jasno da to nije obično ubistvo i potpuno je jasno da iza toga stoji neko. Potpuno je jasno da postoji politička pozadina. Upadljivo je to da čak ni njegovi najbliži saradnici, oni koji su od njegove smrti direktno i najviše profitirali, nikada nisu hteli čak ni da se dotaknu toga ko je inspirator i ko je naredbodavac ubistva Zorana Đinđića. Vlast je u to vreme na volšeban način posle svega nekoliko sati proglasila određenu grupu ljudi zaverenicima za ubistvo Zorana Đinđića, nekoliko ljudi je proglašeno za njegove ubice. Oni su likvidirani i odneti u Meljak, gde je napravljena predstava sa puško-mitraljezom, sa drvenim kundakom, nekoliko bombi i svo to oružje je stajalo neupotrebljeno. Ono što je takođe veoma bitan element i što ukazuje na kriminal dodatni ovome, je i činjenica da nikada nisu pronađena ogromna sredstva koja je ova kriminalna grupa optužena za njegovo ubistvo imala. Mi smo čuli bezbroj tvrdnji od državnog vrha da su oni zarađivali milione evra mesečno, da su profitirali od prodaje droge i raznih drugih vrsta kriminalnih aktivnosti, po naređenju u to vreme šefa poslaničke grupe DOS-a Čedomira Jovanovića, srušena je kuća u Šilerovoj kako bi bili uklonjeni dokazi i nikada nijedan režima nakon toga nije hteo da se bavi suštinom, a suština je upravo ko je to uradio.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za je glasalo - devet poslanika, te nije prihvaćen predlog. Poslanik Šarović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice i okolnosti u vezi sa pritiscima na državne organe i kršenje zakona tokom izbora za narodne poslanike u Narodnoj skupštini održanih 2016. godine. Da li želite reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jedne teme od koje vaš režim redovno beži. Mi smo čuli nebrojano puta i od vaših poslanika i od predstavnika najviših državnih organa da je ambasador Skot, ugurao dve poslaničke grupe, odnosno dve izborne liste u ovu Narodnu skupštinu i da uprkos tome što na dan izbora, znači ponavljam na dan izbora, nisu dobili dovoljan broj glasova da je onda došlo pod pritiscima sa zapada, pre svega iz američke ambasade da je došlo do određenih promena. Ono što vi izbegavate da priznate pred građanima Srbije je činjenica da ti ljudi nisu imali većinu, govorim o poslaničkim listama koje su naknadno i protivzakonito i protivustavno ušli u Skupštinu, da one nisu imale većinu u RIK. Tu većinu i ponavljanje izbora na deset biračkih mesta, kako bi u ponovljenom glasanju te dve liste profitirale i prešle cenzus obezbedila je vladajuća većina. I to je nešto što je činjenica, što je dokumentovano, a što svi pokušavate da izbegnete. Mi znamo da će uskoro pred naredne izbore ponovo krenuti priče o neregularnostima. Mi iz SRS su uvek bili do kraja dosledni kada se radilo o sličnim slučajevima i danas jedini upozoravamo da dok god se sa takvom praksom raščisti neminovno je da se takve stvari ponavljaju i na izborima koji slede. Mislim da je pre svega onome ko je na vlasti stalo da izbori budu legitimni, a legitimni mogu biti jedino ukoliko su sprovedeni u skladu sa zakonom i u skladu sa najvišim principima demokratske prakse. Mi smo do 2000. godine imali izbore koji su u odnosu na ovo što se posle 2000. godine i "Buldožer revolucije" radi bili izrazito demokratski. U to vreme sloboda medija je bila daleko veća, u to vreme smo imali situaciju da su redovni bili TV dueli između predstavnika vlasti i opozicije. Podsetiću vas na taj čuveni duel između Zorana Đinđića i dr Vojislava Šešelja, koji je održan u bioskopu „Reks“ i gde je, čak, pred velikim brojem prisutnih, dakle pred živom publikom obavljen taj televizijski, politički, predizborni, TV duel. Tako nešto je danas nezamislivo.
Vreme. Stavljam na glasanje vaš predlog. Zaključujem glasanje: za – 15 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Božidar Delić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o pravima boraca i porodica poginulih i nestalih boraca. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, da li je ovo 15. ili 16. put da predlažem da se konačno posle 28 godina pred ovom skupštinom nađe jedan zakon koji je i te kako potreban, a to je zakon kojim bi se regulisala prava boraca. Kad mislim na prava boraca, prvenstveno mislim na pravo da borci mogu da se leče, pošto je veliki broj njih, iako su tada bili mladi ljudi, a danas su u četrdesetim godinama, veliki broj njih je bolestan, većina su nezaposleni i nemaju mogućnosti da se leče. Mi smo prošle godine imali jedan nacrt koji je dala Vlada i u tom nacrtu ona je pominjala borce. Međutim, sada se vrši javna rasprava po jednom drugom nacrtu. U 13 gradova Srbije, već je polovina gradova obiđena, ali, eto, mogu da vas obavestim da ratni vojni invalidi i borci, odnosno veterani nisu prihvatili ni u jednom gradu ovaj nacrt zakona. Radna grupa, koja je inače napravljena prošle godine, za izradu zakona i u prvom i u drugom slučaju dobila je već urađene nacrte i samo je davala primedbe. Ne znam, gospodo iz vladajuće većine, kako vi i na koji način mislite i razmišljate o borcima, ali morate se složiti da 28 godina je, ipak, jedan dug period, da su 28 godina ipak ovde u ovoj skupštini sedeli narodni predstavnici i da se nikada nisu setili da toj kategoriji ljudi koji su za poštovanje ne posvete toliko vremena da zakonski regulišu njihov status. Ovim nacrtom koji je sada u funkciji zadovoljna je jedino Nataša Kandić. Sve što je ona želela ušlo je u taj nacrt zakona. Tako da, eto, prvi put imamo da su pomešane, ono što mi kažemo u narodu, žabe i babe. Pored ratnih invalida, sada su i civilni invalidi rata i civilne žrtve rata, koji su inače do sada imali svoj zakon i koji su ostvarivali svoja prava po tom zakonu. Potpuno su izjednačeni ratni invalidi i civilni invalidi i civilne žrtve rata. Nataša Kandić još jedino nije zadovoljna sa statusom kako su u zakonu regulisane civilne žrtve rata, a isto tako, vezano za civilne invalide rata, pošto zakon predviđa da moraju imati invalidnost od 50 i više posto.
Hvala. Vreme. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 26 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Vjerica Radeta predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Porodičnog zakona. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Pošto je predlagač u sali, a predlog odličan, očekujemo da će poslanici vladajuće većine glasati za ove predloge. Čudi me da za ove prethodne nisu. Mi već od oktobra pokušavamo da ubedimo skupštinsku većinu da se stave na dnevni red određeni predlozi zakona sa temama koje su izuzetno aktuelne u državi Srbiji. Videli smo i ovih dana da se pojavljuju neki dokazi, da su neka deca svojevremeno kradena, odnosno prodavana iz porodilišta i na tu temu se sve više govori, ali mi imamo problem, to je apsolutno, naravno, nelegalno, ali mi imamo problem što je u Srbiji porodičnim zakonom dozvoljena faktički legalna trgovina decom, a to je kroz ovaj vid usvajanja dece od strane ljudi iz inostranstva. Mi smo od samog početka od kada je zakon donet, bili apsolutno protiv toga i sada mislimo da je zaista vreme da se i ne samo i zbog tog člana, nego inače da se o tom zakonu porazgovara, da se izmeni i kada je u pitanju ovaj član, ali i kada su u pitanju centri za socijalni rad i hraniteljske porodice, što je veliki problem. Sve više dece se uzima od siromašnih roditelja, daju se hraniteljskim porodicama, a posle se raznim kanalima koji su već dobro, nažalost, uhodani, ta deca iz hraniteljskih porodica šalju na usvajanje u inostranstvo. Razlozi zbog čega centri za socijalni rad oduzimaju decu od njihovih roditelja, najčešće je zbog siromaštva porodica, a onda hraniteljske porodice koje su odlično uvezane sa određenim ljudima u centrima za socijalni rad, hraniteljske porodice dobijaju mesečnu naknadu koja je veća od garantovane zarade u Srbiji. Mi mislimo da bi problem bio rešen tako što bi taj novac bio, zapravo usmeren tim roditeljima, pa bi onda ti roditelji sa tih 30.000 dinara mesečno uspevali da prehrane svoju decu, deca bi rasla u svom prirodnom okruženju i ne bi bilo straha da će biti predmet trgovine. Dakle, ono što je zamišljeno kao humana aktivnost, to su te hraniteljske porodice, pretvorilo se u kriminal. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za -18. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Vjerica Radeta predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o izboru narodnih poslanika. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Takođe, od oktobra predlažemo da se nekako prevaziđu anomalije zakona o izboru narodnih poslanika koje su nastale izmenama tog zakona, koji je, podsećam, usvojen 2002. godine na predlog SRS i za taj zakon su tada glasale sve političke partije koje su bile u Narodnoj skupštini. Onda je nekome palo na pamet da bi taj zakon trebalo da se promeni da bi odgovarao tada aktuelnoj skupštinskoj većini i novoj stranci koja je tada formirana, pa je onda protivustavno u Zakon uneta odredba da poslanici raspolažu svojim mandatima, pa onda danas imamo papazjaniju u Narodnoj skupštini. Niti se zna ko pripada kojoj poslaničkoj grupi, niti ko je sa koje poslaničke liste došao u Narodnu skupštinu, pa danas imamo 20 poslanika koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a svih 20 je ušlo u ovu skupštinu sa neke izborne liste. To, apsolutno, mora da se promeni da bi se vratilo dostojanstvo Narodnoj skupštini, da bi se uozbiljio politički život u Republici Srbiji, jer ovo, zaista preletanje, trgovina mandatima, to je najozbiljniji vid korupcije i tome moramo stati na put. Deklarativno, u poslednje vreme, u poslednjih pogotovo godinu dana, predstavnici svih političkih partija pričaju o tome kao negativnoj pojavi, ali skupštinska većina neće da prihvati da se ovaj predlog zakona stavi na dnevni red, pa da porazgovaramo, da vidimo, možda imate neke amandmane, neke dopune. Mi smo otvoreni za razgovor, ali nam je bitno da se mogućnost da narodni poslanik svoj mandat stavi na raspolaganje političkoj partiji sa liste na kojoj je izabran, da se ponovo vrati kao odredba u Zakonu o izboru narodnih poslanika, a to je bukvalno odredba koja je napisana u Ustavu Republike Srbije i samo je treba prepisati u zakon. Moramo, takođe, da promenimo da ovo kako je sada regulisano, da Izborna komisija faktički postavlja narodne poslanike po redosledu koji se unapred utvrdi, to se takođe negativno odražava na celokupan politički život u Srbiji, pa se onda ljudi u pojedinim opštinama pitaju da li će nekada neko njihov biti narodni poslanik. Naravno, narodni poslanik predstavlja sve birače, bez obzira iz kojeg je mesta poslanik, iz kojeg mesta su birači. Ali, jednostavno da bi se ta predizborna kampanja vodila onako kako treba, onda je zaista neophodno da se i ovaj član zakona promeni. Možda još nekoliko članova vezano za medijsko predstavljanje, ali stavite na dnevni red, pa da stvarno ozbiljno uredimo ovu materiju.
Hvala, koleginice Radeta. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 16, protiv – niko, uzdržan – nema, ukupno prisutan 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o radu, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, ukupno prisutan 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Nataša Sp. Jovanovć, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama Zakona o državljanstvu Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović želi reč? (Da.) Reč ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Neophodno je da se promeni ovaj član zakona pre svega zbog Srba iz Crne Gore, jer oni već 12 godina trpe neverovatan teror od strane mafijaške antisrpske Vlade Mila Đukanovića,. Slučaj Vladana Jokića, gradonačelnika Kotora, koji umalo da ostane ne samo bez crnogorskog pasoša, već i on i članovi njegove porodice koji su podneli zahtev za srpsko državljanstvo, a crnogorska antisrpska vlast je to saznala, je samo jedan u nizu primera kako Srbi teško opstaju pod takvom vlašću i kako su njihova prava ugrožena u 21. veku. Intencija ovog zakona je prilikom njegovog donošenja 2007. godine bila, a uz jedan amandman koji je prihvaćen i našu reakciju, SRS, da svi Srbi, bez obzira gde danas žive, da li u nekoj od bivših jugoslovenskih republika, najviše ih je dakle u Crnoj Gori, u Republici Srpskoj, kao i oni u dijaspori, podnošenjem zahteva daju, po ovom članu koji mi tražimo da se promeni, izjavu da prihvataju Republiku Srbiju kao svoju matičnu zemlju i da im se kroz takvu izjavu i uz prateću dokumentaciju u najkraćem roku da državljanstvo Republike Srbije… (Vojislav Šešelj: Ako su Srbi po nacionalnosti.) Da, ako su Srbi po nacionalnosti. To je, dakle, uslov, jer oni u toj izjavi to i izjavljuju – da su pripadnici srpske nacije. Međutim, šta se desilo? Desilo se da od donošenja takvog zakona administrativne barijere i procedure toliko traju da mnogi na državljanstvo čekaju dve i više godina. Sada je taj prosek dve i po godine i sama činjenica da iz Republike Srpske ima 54 hiljade, za sada, zahteva je za njih nemoguća misija da ostvare svoja osnovna prava. Mnogi od njih su završili fakultete, srednje škole u Republici Srbiji. Mnogi od njih su dobili i određene specijalizacije. Mnogi od njih su i stipendisti, a ne mogu da zasnuju radni odnos i, da paradoks bude veći, oni posle tri meseca boravka tretiraju se kao svaki drugi stranci. Moraju da napuste Republiku Srbiju, da se ponovo ovde vrate i da nastave rad po nekakvim ugovorima o delu. Učinite to, jer nema uopšte razloga, niti ima potrebe da se daje više vremena ni MUP, ni BIA, osim ako su neki slučajevi za koje su zna da su visoko rizični, da im se u roku od šest meseci ne izvrši provera i da područna jedinica MUP ne da državljanstvo, odnosno potvrdu na osnovu koje bi se taj neko koji to želi, a srpske je nacionalnosti, upisao u našu knjigu državljana.
Hvala, gospođo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, ukupno prisutan 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Ružica Nikolić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o presađivanju ljudskih organa, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, Zakonom o presađivanju ljudskih organa uvedena je pretpostavljena saglasnost kojom svaki punoletni građanin Srbije postaje potencijalni donor, odnosno davalac organa ukoliko se protiv toga ne izjasni usmeno ili pisanim putem Upravi za biomedicinu. Kao razlog za uvođenje i donošenje ovakvog zakona naveli ste povećanje broja organa za presađivanje. Međutim, doniranje organa treba i mora da bude izraz naše slobodne volje i naš slobodan izbor, jer jedino tako ćemo postići željeni efekat, a ne ukoliko je to zakonska obaveza. Mi iz SRS podneli smo izmene ovog zakona kojim predlažemo da se pretpostavljena saglasnost ukine, odnosno predlažemo izmenu člana 23. ovog zakona, kojim predlažemo da se organi radi presađivanja mogu uzeti sa punoletnog građanina Republike Srbije samo ako se tokom života izjasnio da želi da bude donor, a ne da mi pretpostavljamo da ne želi da bude donor samo zato što se nije prijavio Upravi za biomedicinu. Mi smo podneli i inicijativu Ustavnom sudu za ocenu ustavnosti člana 23. Zakona o presađivanju ljudskih organa, jer je upravo ovim članom prekršen član 23. i član 25. Ustava Republike Srbije i mi očekujemo da će Ustavni sud doneti jedinu ispravnu odluku, a to je da član 23. nije usaglašen sa članom 23. i 25. Ustava Republike Srbije i da će se na taj način sprečiti dalja štetnost primene ovog zakona i dalje kršenje Ustava. Takođe smo ukazali i na mogućnost zloupotrebe i trgovine organima, jer pretpostavljena saglasnost ostavlja veliki prostor, iako je Zakonom izričito zabranjena svaka trgovina organima i smatra se teškim krivičnim delom. Da bi se povećao broj dovoljnih davalaca organa, Ministarstvo zdravlja, ali i kompletno društvo, treba da radi na promociji donorstva, jer će se jedino na taj način povećati broj dobrovoljnih davalaca organa u Srbiji i to je jedini način da se postigne željeni efekat. Znači, samo pozitivnom kampanjom i promocijom donorstva, može se povećati broj organa za presađivanje, jer novi organ svakako nekome znači i nov život, a to se neće postići ovakvim zakonom kojim se krši Ustav Republike Srbije. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Filip Stojanović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o graničnoj kontroli, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, kolega Stojanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o graničnoj kontroli i tražim da se on uvrsti u dnevni red današnje sednice. Svima je poznato da su najvažnije karakteristike svake zemlje njene međunarodno priznate granice kojima je ona odvojena od drugih zemalja, odnosno od svojih suseda. Država Srbija ima definisane i međunarodno priznate granice prema svojim susedima. Granice države Srbije prema svom južnom susedu, odnosno Albaniji, definisane su Rezolucijom 1244 koju je doneo Savet bezbednosti UN. Nažalost, Srbija je jedna od retkih zemalja kojoj je nasilno otet deo teritorije od strane 19 država NATO-pakta, te kao i neke druge države koje žele da legalizuju stanje okupacije i da granice AP Kosova i Metohije prema ostatku Srbije proglase kao međunarodne granice. Mi u SRS smo svesni okolnosti pod kojima je došlo do ovoga. Mi ne krivimo aktuelni režim zbog situacije u kojoj se našlo Kosovo i Metohija, ali krivimo zbog nečeg drugog. Naime, rukovodeći organi Republike Srbije moraju neprestano insistirati na Rezoluciji 1244, koja garantuje celovitost državne teritorije Republike Srbije. Međutim, do sada nismo videli da ovaj režim insistira na Rezoluciji 1244 i to smatramo nedopustivim. Podsećam vas da po toj Rezoluciji Srbija ima pravo da na granici prema Albaniji rasporedi 1000 pripadnika svojih snaga bezbednosti. Kao čovek koji je rođen na Kosovu i Metohiji, koji je do zbog nasilnog egzodusa dole proveo ceo svoj život, uvek ću tražiti od svih režima da insistira na poštovanju Rezolucije 1244. Ovo tim pre što se međunarodne okolnosti polako menjaju u našu korist i ubeđen sam da nećemo dugo čekati dan kada će Kosovo i Metohija ponovo biti integrisano sa ostatkom Republike Srbije. Ako Bog da, ponovo će kroz moje Gnjilane da se čuju srpske trube i da sviraju čuvenu Gnjilanku. Zato oko državne teritorije ne bi smelo da bude nikakvih kompromisa dok se o svim drugim temama može razgovarati sa Albancima, koje vidite da i Republika Hrvatske pokazuje neskrivene aspiracije prema delu naše teritorije, koje se nalaze na levoj obali Dunava. Po ovom pitanju režim mora biti beskompromisan, ne pristajući ni na kakve pregovore ili dogovore na ovu temu. Zato smatramo da će se usvajanjem ovakvog zakona koji sam ja predložio stvoriti jasne pretpostavke i neophodnosti što skorijeg stavljanja okupiranog dela naše teritorije pod našu punu kontrolu. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Stojanoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Tomislav Ljubenović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Tomislav Ljubenović želi reč? Izvolite, kolega.
Hvala, predsedavajući. Predstavnici vlasti u Narodnoj skupštini Republike Srbije uporno ignorišu predloge SRS, ali mi ćemo biti uporni i nećemo odustati od predloga zakona koji mogu da utiču na poboljšanje pojedinih oblasti u životu, u ovom slučaju u oblasti dečije zaštite, tačnije finansijske podrške porodici sa decom. Ovaj naš predlog za izmenu i dopunu je sveobuhvatan i precizan u delu kojim se regulišu dečiji i roditeljski dodaci. Prihvatanjem ovih izmena koje predlaže SRS bile bi stavljene van snage diskriminatorske odredbe važećeg zakona, kojim je definisano da se pravo na dečiji i roditeljski dodatak ostvaruje samo za prvo, drugo, treće i četvrto dete. Svako dete, bez obzira na red rođenja, mora biti ravnopravno tretirano svim pravnim propisima Republike Srbije. Predstavnici vlasti Republike Srbije bi trebalo da dobro razmisle kako će ubuduće trošiti novac iz budžeta Republike Srbije, da li će nastaviti po starom ili će napraviti trajnu preraspodelu sredstava, i to tako što će se konačno prestati sa finansiranjem raznih nevladinih organizacija i taj novac opredeliti za isplatu dečijeg i roditeljskog dodatka. Na način kako SRS predlaže ovim izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, usvajanjem ovih izmena i dopuna ostvarila bi se osnova za podsticaj rađanja više dece i za finansijsko osnaživanje porodica sa decom, koje bi motivisalo roditelje da ostanu u Srbiji, da se zaustavi trend masovnog odlaska iz Srbije. Svedoci smo svakodnevnog odlaska čitavih porodica sa juga Srbije, iz Leskovca i drugih opština Jablaničkog okruga, iz Pčinjskog okruga. Odlaze mladi ljudi, mladi bračni parovi sa malom decom. Oni koji odu, sigurno se više neće vratiti, ali treba uložiti sve napore da oni koji su tu i ostanu. Demografski problemi su veliki, a jedan od najvećih je nedovoljan broj novorođene dece. Broj novorođenih je mnogo niži od broja preminulih, što je dovelo do negativnog prirodnog priraštaja. Kada tome dodamo i masovan odlazak mladih i sredovečnih ljudi, jasno je da bi vlast morala hitno da reaguje ukoliko želi da se situacija malo popravi. Ukoliko nastavi da se oglušuje o ovakve naše predloge, znači da vlasti nije bitno kakva će biti budućnost Srbije. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dubravko Bojić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, u Zakonu o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama moja intervencija se odnosi na čuvanje i uništavanje ovih supstanci. Jer, kako je proizvodnja, promet, upotreba i oduzimanje droge ozbiljan i odgovoran posao, tako i njeno uništavanje zahteva strogo kontrolisanu proceduru i protokol. Dame i gospodo, droga je planetarni problem savremenog sveta i najveći neprijatelj čovekovom zdravlju, koje treba da bude neprikosnoveno pravo i privilegija svakog pojedinca. Zato borba protiv ovog društvenog zla mora biti beskompromisna. Ovde govorim globalno, odnosi se na lokalno. Akcenat borbe mora biti na edukaciji, na njenom sprečavanju. U nekim zemljama se vrši i edukacija edukatora, jer se u naučnim istraživanjima ispostavilo da mladi ljudi ne znaju šta konzumiraju. Pogrešna je teza o podeli droge na lake i teške. Najgore su novokomponovane i novodizajnirane sintetičke droge kao plod domaće radinosti, spravljene u priučenim i priručnim laboratorijama, veoma slabog ili nikakvog naučnog i tehnološkog kapaciteta i potencijala. To su droge poznate pod imenom „crna mamba“, zajednički naziv na engleskom im je „spajs“. Nisam neki stručnjak za anglistiku, ne znam da li sam dobro izgovorio. To je čista hemija. Dovoljno je u biljnu mešavinu, a to ne mora biti marihuana, dodati tečni sintetički kanabinoid, ali i aceton, da bi se sve to spojilo. Zatim se takva mešavina stavlja u zipovane, hermetički zatvorene kesice, a da aceton nije ni ispario. Upravo je aceton taj koji pravi najveće probleme i izaziva haos u organizmu. Stručnjaci ukazuju da je nemoguće u dva navrata napraviti sintetički kanabinoid istog sastava. Upravo zato niko još nije odredio ni njihov broj, ni njihov naziv. Ima ih na hiljade. Svakodnevno se sintetišu i svaka od njih ima neku svoju vrstu potpisa, u zavisnosti s čim se spravlja. Posledice njihovog konzumiranja mogu biti lake – od crvenila očiju, konjuktivitisa, ubrzanog pulsa, suvoće usta, do promene raspoloženja i percepcije, ali i velikih problema u radu srca, čak mogu da izazovu srčani udar, dovode do prestanka rada bubrega, otežanog disanja, izazivaju velika unutrašnja krvarenja, psihotično ludilo, kao i druge velike zdravstvene komplikacije. Hvala.
Hvala, profesore Bojiću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržan – niko, od 141 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Despotović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, kolega Despotoviću.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu značaj poljoprivrede za ekonomski razvoj i napredak Srbije, kao i ogroman potencijal koji naša država ima u ovoj oblasti, Srpska radikalna stranka predlaže izmene Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji se odnose na podsticaje u poljoprivrednoj proizvodnji. Ovim predlogom se predviđaju viši novčani iznosi podsticaja koji bi značajno doprineli poboljšanju tržišnog položaja njenih poljoprivrednih proizvođača, a posebno u razvoju ove grane privrede. U ovom slučaju potrebno je da država poveća novčana sredstva, kao i premiju za mleko, stimuliše poljoprivredne proizvođače i takvim konkretnim potezima poboljša položaj istih. Ovom izmenom smo predložili da se donja granica količine mleka po kvartalima na koje se ostvaruje pravo na premiju smanji, pogotovo tamo gde se proizvodnja u nerazvijenim područjima odvija u otežanim uslovima. Da bi se poboljšao status poljoprivrednika, ovim zakonom treba povećati novčani iznos podsticaja i za biljnu proizvodnju, odnosno novčani iznos koji se dodeljuje po hektaru obradive površine, zbog toga što je sektor biljne proizvodnje veoma važan za poljoprivrednike. U članu 1. Predloga zakona se menja član 15. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, stav 3, smanjuje se donja granica za premiju za kravlje mleko po kvartalu tako što se sa 1.500 litara smanjuje na 1.000 litara, kako bi i oni poljoprivrednici sa otežanim uslovima u poljoprivredi sa manje prodate količine mleka mogli da ostvare pravo na premiju. U istom članu, stav 4. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju se menja, tako što se predviđa povećanje premije za mleko sa sedam dinara po litru na 10 dinara po litru. Član 2. Predloga zakona – u članu 18. stav 1. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju menja se iznos osnovnih podsticaja za biljnu proizvodnju tako što se postojeće rešenje koje predviđa da iznos podsticaja po hektaru može iznositi najviše šest hiljada dinara menja rešenjem prema kojem iznos podsticaja po hektaru može biti najmanje devet hiljada dinara. Ove predložene izmene Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju značajno će da unaprede i podstaknu održivost i unapređenje stočnog fonda. Hvala.
Hvala, kolega Despotoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 16 poslanika, protiv – niko, uzdržan – niko, od 141 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Sreto Perić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o izvršenju i obezbeđenju, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, kolega Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, obraćam se kolegama poslanicima koji podržavaju skupštinsku većinu. Ma koliko vi bili uporni da ne prihvatite ovaj zakon, poslanici Srpske radikalne stranke će biti više uporni da bi ovaj zakon došao na dnevni red, da se i usvoji. Naš je motiv samo jedan – želja da zaštitimo interese građana Srbije. Šta je vaš motiv da ne glasate za ovaj Predlog zakona, ja ne znam? Ličnih motiva ne vidim, ako nije neki pritisak ili poslušnost. Drugog nema. Ali, nemojte zaboraviti, nije tako davno bilo kada je neko od kolega ovde sedeo i danas je pod udarom tih bahatih i nemilosrdnih izvršitelja. Da bi se razumeli, SRS ne traži ovde zaštitu dužnika, da oni ne izmiruju svoje obaveze, ne, ne radi se o tome. Mi samo želimo da ovaj deo posla preuzmu sudski izvršitelji koji su nekad i radili taj posao. Kad je to bilo tako, onda je i izvršenje bilo mnogo pravičnije. Ovaj zakon vrlo često dovodi do psihičkih i do drugih bolesti. Kako? Tako što je već oko tri miliona građana Srbije bilo pod udarom javnih izvršitelja. Očekuje se i u ovom momentu, negde oko milion predmeta čeka na izvršenje kod javnih izvršitelja – 217 javnih izvršitelja, naravno, sa svojim pomoćnicima, koji danas rade u Srbiji, ne bi bio uopšte veliki problem da to država odnosno Ministarstvo pravde razreši tako što će ovaj deo posla raditi sudski izvršitelji. Posao izvršenja nije samo puko otimanje, to je nekako i veština i svaki izvršitelj bi trebao da radi na tome da se obaveza izvrši u što manje troškova za izvršitelja. Svejedno što je etički kodeks o radu izvršitelja donet 21. decembra 2016. godine, on skoro nije dao nikakve rezultate. Kazne koje se izriču javnim izvršiteljima izriče njihova komora i uglavnom se završavaju na nivou opomene, eventualno neke novčane kazne koja ne predstavlja ozbiljno zahvatanje odnosno zaista ozbiljnu kaznu prema ovim izvršiteljima koji se ponašaju tako. Ja mislim da bi vi, drage kolege koji podržavate skupštinsku većinu, imali dovoljno signala da možete vrlo ozbiljno razmisliti i nakon, kad predsedavajući bude rekao – ko je za, glasati za ovo, jer je pomoćnik ministra pravde Jelena Deretić u prošloj godini rekla da će se Zakon o izvršenju i obezbeđenju menjati i da će biti ukinut, odnosno da javni izvršitelji neće moći da divljaju više. To sam ja citirao. To je, pretpostavljam, dobar signal vama da možete da glasate za ovaj predlog zakona. Srpska radikalna stranka radi vrlo ozbiljno na ovim problemima. Mi smo štampali jedan poseban list, specijalno izdanje „Velike Srbije“ gde smo na najdetaljniji način objasnili izvršenje nekad i izvršenje sad. Građani Srbije u velikoj meri to podržavaju. Skupljamo potpise za peticiju za stavljanje van snage javnih izvršitelja i mogu vam reći da su građani Srbije u ovom momentu veoma zainteresovani za ovaj problem i ne samo oni koji su trenutno pod udarom bahatih i osionih izvršitelja, nego i oni koji nemaju za sada nikakvih problema, što ne znači da neće imati. Hvala vam.
Hvala kolega Periću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nikola Savić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je ko zna po koji put da sam skupštinskom sazivu podneo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima. Međutim, kao što vidimo i dalje nema odgovora na ovo pitanje, i ako problem sa udžbenicima odavno postoji, a u poslednjih nekoliko godina taj problem je kulminirao. Naime, imamo situaciju da udžbenike piše svako, izdaje svako i svako vrši njihov odabir. Mi u SRS nismo za to da u ovoj oblasti vlada monopol, ali jednostavno ovde mora da se zna neki red. Sada imamo situaciju da glavnu reč ovde vode izdavači iz Hrvatske i Slovenije. Ako, nam Hrvati i Slovenci pišu udžbenike iz istorije i udžbenike iz nacionalne kulture, onda znamo svi čemu to vodi. Dakle, pogotovo kada su u pitanju udžbenici koji obrađuju teme iz nacionalne istorije i nacionalne kulture, tu mora da se otvori četvoro očiju i takvi udžbenici moraju da prođu kroz mnoge kontrole da bi došle pred učenike. Pred one koji ih koriste. Naime, udžbenici su nešto sa čime se prvi put susreću naši učenici. To sa čime se prvi put susreću, šta pročitaju to im ostaje urezano za ceo život. I svima nama, starijima koji smo u ozbiljnim godinama još uvek ne mogu se izbrisati iz pamćenja neke odredice, neki elementi iz onog komunističkog vremena, iz one komunističke ideologije. Ono što sada naši mladi naraštaji uče, iz slobodno da kažem pogrešnih udžbenika, takođe će ostaviti neke trajne posledice na njih. Dakle, ovde mora da vlada neki red, jer ne može se ovo prepustiti slučaju. Ja sam ovim zakonom tražio da se sankcionišu svi oni u čijim se udžbenicima nalaze odrednice koje vređaju i nacionalnu kulturu, nacionalni identitet i jednostavno javni moral i tako dalje. Ja sam na nekoj od prethodnih saziva i govorio i pokazivao kakvih sve udžbenika imamo. Neću to više da činim, ali ovde mora da vlada red. Mogu i da pohvalim, recimo jednu stvar. Skoro sam video da u jednoj niškoj gimnaziji, jedan roman, jednog savremenog niškog pisca, naravno neću da govorim ime, da ne bi ispalo da nekoga ovde reklamiram, zaista jednog savremenog, odličnog niškog pisca ušao je u lektiru, uvršten je u lektiru, ali isto takođe znam da u Nišu ima autora iz udžbenika istorije koji su napisali izvanredne udžbenike, međutim to još uvek nije uvršteno
Hvala kolega Saviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema od ukupno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Nikola Savić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, koji je podneo Narodnoj skupštini 28. marta 2019. godine. Izvolite kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima. Ovo je jedna vrlo važna i značajna tema koja se tiče bukvalno svakog čoveka, svakog vozača i onoga ko nije vozač. Mogu da kažem da u ovom zakonu postoje određene nedoslednosti, nelogičnosti, kontradiktornosti koje su, a praksa je to pokazala bile uzrok saobraćajnih nezgoda, pa čak i nezgoda sa smrtnim ishodom. Radi se o famoznom članu 47. Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, stav 7. koji je kontradiktoran i nedorečen i na osnovu kojeg se ne može jasno i precizno utvrditi i ustanoviti ko ima prednost na raskrsnicama. Ovo se posebno odnosi na one slučajeve kada dođe do neke saobraćajne nezgode i onda se ne može utvrditi krivac saobraćajne nezgode. Onda imamo situaciju da stručnjaci iz pravne struke to tumače na jedan način, stručnjaci i veštaci iz oblasti saobraćaja to tumače na drugi način i ti sporovi se odvijaju u nedogled. Dobro je što se prave auto-putevi, što se završavaju auto-putevi i što je u planu i izgradnja novih puteva, ali ako to nije propraćeno sa formalne strane pozitivnim propisima koji će pored toga što se prave putevi, omogućiti i bezbedniji saobraćaj na drugi način, onda neće biti mnogo velike vajde od toga. Nažalost, mi smo svedoci da je u samo zadnjih mesec dana bio veliki broj saobraćajnih nezgoda sa smrtnim ishodom, evo sada pre nekoliko dana je umrla šesnaestogodišnja devojčica u Nišu. To je osma žrtva one tragične nezgode kada je autobus „Niš ekspresa“ i voz se sudarili na pruzi. Zaista, mislim da ovaj moj predlog zakona ne košta ništa, samo treba dobra volja da se pogleda ovaj član, da se preformuliše i makar u tom delu, u jednom malom promilu da se spreče i umanje posledice sa negativnim ishodom. Hvala.
Hvala kolega Saviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za - 13, protiv – niko, uzdržanih – nema od 141 jednog narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biomedicinski potpomognutoj oplodnji, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2019. godine. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Svedoci smo izuzetno loše demografske slike Republike Srbije. Svake godine Republika Srbija izgubi od 35 do 38 hiljada stanovnika i ako se ovako nastavi, za četrdesetak godina imaćemo tri miliona stanovnika manje nego danas. Danas se rađa oko 100.000 dece manje nego pedesetih godina prošlog veka. Ako svemu dodamo činjenicu da više od 300.000 parova ima problem sa neplodnošću, dolazimo do toga da je Zakon o biomedicinski potpomognutoj oplodnji vrlo važan, a problem nataliteta jedan od gorućih problema Republike Srbije. Oni koji prolaze kroz ovu bitku znaju koliko je teško prikupiti svu potrebnu medicinsku dokumentaciju kako bi se došlo do komisije za ulazak u proces. Kao neko ko je i sam prošao kroz ovaj proces, mogu da kažem da su parovi često neshvaćeni, da se osećaju usamljeno i bespomoćno. Trebalo bi postići da dijagnostika bude jednostavna, brza i pristupačna, što trenutno apsolutno nije slučaj. Zatim, neophodno je ukinuti starosnu granicu i ostaviti komisiji da proceni po individualnom reproduktivnom potencijalu. Treba omogućiti svakoj ženi koja ispunjava medicinske uslove da pokuša da se ostvari kao majka. Takođe, treba zakonom regulisati pitanje muške neplodnosti, odnosno obezbediti muškarcima da se leče o trošku Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja. Zatim, povećati broj finansiranih pokušaja biomedicinski potpomognute oplodnje od strane RFZO, kao i omogućiti proces biomedicinski potpomognute oplodnje sa zamrznutim materijalom, parovima koji imaju problem muške neplodnosti, kao i parovima koji su zdrav materijal zamrzli pre nego što su ušli u proces lečenja malignih oboljenja. Takođe, omogućiti finansiranje troškova RFZO za zamrzavanje i odmrzavanje materijala. Omogućiti biomedicinsku potpomognutu oplodnju i onim parovima koji su se već ostvarili kao roditelji prirodnim putem. Zašto bi ti parovi bili osuđeni na jedno dete ukoliko se u međuvremenu pojavio problem i ukoliko je jedini način da se ponovo ostvare kao roditelji upravo biomedicinski potpomognuta oplodnja, a takvih parova nema malo? Ovo pravo je garantovano i Ustavom Republike Srbije članom 63, koji kaže da svako ima pravo da slobodno odluči o rađanju dece i da Republika Srbija podstiče roditelje da se odluče na rađanje i pomaže im u tome. Ovaj problem je veoma složen i osetljiv i treba mu temeljno pristupiti i rešavati ga, predlažem da podržite ovaj predlog izmene zakona zbog alarmantne demografske slike Republike Srbije. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za poslovanje kablovskih operatera, emitovanja prekograničnih kanala, emitovanje domaćih reklama u sadržajima prekograničnih kanala i ostalih nepravilnosti vezanih za elektronske medije i kablovske operatere koji kontrolišu Dragan Đilas, Dragan Šolak i Dejvid Petreus. Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, verovao ili ne, dobio sam odgovor od REM-a. Odgovor je potpisala Rajka Galin i ja molim republičkog tužioca da obrati pažnju na izvršnog direktora REM-a, Rajku Galin, s obzirom da se radi o prevarama koje su teške više stotina miliona evra. Gospođa mi je odgovorila da „N1“ televizija nije registrovana u Republici Srbiji, da nije davalac medijske usluge u smislu Zakona o elektronskim medijima u Srbiji. Dakle, nedvosmisleno je od danas jasno da „N1“ televizija nije registrovana u Republici Srbiji. Ali, gle čuda, odgovor mi nije dao REM, odgovor im je dao „Adria njuz“, koji u Srbiji vodi Jugoslav Ćosić. Drugi deo odgovora mi je dala „United Media“ iz Luksemburga u kojoj su Šolak, Petreus i Đilas. Ovo je kao kada bi vam koza davala odgovor da li je pojela ili nije pojela kupus. Neverovatno je da REM, koji je zadužen za elektronske medije i kablovske operatere, odgovor narodnim poslanicima daje na osnovu odgovora upravo onih koji krše Zakon o elektronskim medijima, međunarodnu konvenciju itd. Ovo je nečuveno, ovo je teška prevara vredna više stotina miliona evra. Samo da vas podsetim da SBB, da su međusobno trgovali Petreus, Šolak i Đilas i vrednost ovoga procenili na 2,6 milijardi evra. Znači, 2,6 milijardi evra REM ne može da iskontroliše, nego pušta da „N1“ televizija neregistrovana u Srbiji emituje program iz Srbije, neverovatno. Dobio sam odgovor da „N1“ televizija i Sport klub, da su registrovani u Luksemburgu, a da program reemituju iz Ljubljane. Ljudi, u kom studiju sam ja bio u Beogradu dva puta, svi znamo da „N1“ televizija proizvodi program iz Srbije i da ima veliki deo radne snage u Srbiji. Oni drsko dogovore da su registrovani u Luksemburgu, pa onda u drugom delu kažu da program emituju iz Ljubljane. Šta je ovo? Onda Slovenci ne znaju da sam od Slovenaca već dobio odgovor da „N1“ televiziju i sportske kanale, Sport klub, 13 kanala oni u Sloveniji smatraju prekograničnim televizijama zato što su registrovane u Luksemburgu.
Hvala, vreme. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 18 poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za afere povezane sa bivšim gradonačelnikom Beograda Draganom Đilasom i nenamenskim trošenjem sredstava.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražim da se osnuje anketni odbor koji bi se pozabavio delima, a posebno nedelima Dragana Đilasa bivšeg ministra i bivšeg gradonačelnika grada Beograda, a ja po njegovim karakteristikama to zovem kradonačelnik. Dakle, svi se sećamo da je most na Adi koštao četiri puta više, svi se sećamo radova u Bulevaru Kralja Aleksandra, svi se sećamo Bus plusa, svi se sećamo kako je Dragan Đilas postao izvoznik našeg novca. Izvoznik novca građana, tako što je prodavao maglu. Malopre sam opisivao na koji način su Dragan Šolak, Dragan Đilas, čiji je „Direct Media“ sastavni deo „United Media“, na koji način kroz reklame i emitovanje, odnosno reemitovanje prekograničnih kanala, a radi se o domaćim kanalima, što znači da su to piratski kanali, uzimaju stotine miliona evra godišnje. Dakle, delima i nedelima Dragana Đilasa mora se stati na put i zato sam predložio anketni odbor, koji bi trebao da se pozabavi svim poslovima, pa i poslovima koje zajedno radi sa Dejvidom Petreusom, bivšim šefom CIA-e i komandantom vojnih snaga u Avganistanu, i sa Šolakom koji je postao građanin Malte, koji se posprdno ponaša prema Srbiji, govori da je on poreski rezident u Švajcarskoj, iako su svi njegovi biznisi u Republici Srbiji. Na način na koji sam opisao sa prekograničnim kanalima, sa SBB, sa REM-om, čiji je sastav on stavio, o REM-u se treba, o njegovom sastavu, da se pozabavi tužilaštvo. Preko toga on pere stotine milione evra zajedno sa Šolakom, Đilasom i Petreusom i moraju se ispitati svi poslovi, dela i nedela Dragana Đilasa koji je ovde kupio ceo jedan poslanički klub, šefa poslaničkog kluba i kupio celu opoziciju. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 24 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za proglašenje lažne države Kosovo, uticaja koji je na to imalo mišljenje Međunarodnog suda pravda, te povodom toga odgovornost bivšeg ministra inostranih poslova Vuka Jeremića. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 18 poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za posete Narodne skupštine Republike Srbije određenih ekstremističkih organizacija i pojedinaca. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 192. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika suda u Prekršajnom sudu u Kruševcu i Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika sudova u Osnovnom sudu u Pirotu. Da li želite reč? (Ne) Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopune dnevnog reda i hitnom postupku, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje: za – 126, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, koji je podnela Vlada; 2. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu; 3. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u Prekršajnom sudu u Kruševcu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i 4. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u Osnovnom sudu u Pirotu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave sa njegovim saradnicima. Očekujemo da ministar uđe u salu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da što pre donesemo akte iz dnevnog reda ove sednice. Molim ministra i njegove saradnike da uđu u salu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Pozdravljam ministra Branka Ružića. Dajem reč ministru državne uprave i lokalne samouprave predstavniku predlagača zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu Branku Ružiću. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, izmene i dopune Zakona o glavnom gradu su svakako veoma značajne, imajući u vidu da evo već nakon skoro 12 godina se suštinski uvodi jedan viši stepen decentralizacije i prenošenja nadležnosti sa nivoa Republike na grad Beograd, ali naravno ostavljajući i mogućnost da se unutar gradskih opština ta decentralizacija sprovede na način i u maniru koji će dovesti do toga da sve usluge građanima, građankama i privredi budu na jednom višem stepenu raspoloživosti. Dakle, donošenje ovog zakona o izmenama i dopunama važno je zbog potrebe da se gradu daju nadležnosti koje će omogućiti njegovo bolje funkcionisanje, a građanima, kao što sam rekao, pružanje efikasnijih usluga. Upravo ovi ciljevi su zacrtani i u reformi javne uprave. Kao što znate, reforma javne uprave je jedan od tri kriterijuma ili noseća stuba naših evropskih integracija. Reformom javne uprave koordinira Ministarstvo na čijem čelu se trenutno nalazim i mislim da je jedan od kvalitativnih pomaka i to da ćemo imati veće učešće javnosti u samom donošenju i usvajanju politika, sledstveno tome i podizanje poverenja građana u državne institucije i ono što je svakako važno, da bismo došli do tih ciljeva važno je da obezbedimo mehanizme planiranja, upravljanja i kontrole institucija javne uprave. Kao što sam rekao u uvodu, ovaj zakon se u najvećoj meri pre svega tiče decentralizacije. S jedne strane, dakle, radi se o prenosu nadležnosti sa republičkog na nivo grada Beograda, ali se takođe bavi i stvaranjem uslova za dalju unutrašnju decentralizaciju grada Beograda, bilo da je reč da se ovim prepozna uloga gradskih opština u obavljanju određenih nadležnosti ili da se stvaraju uslovi da grad svojim statutom prenese određene poslove gradskim opštinama. Unutrašnjom decentralizacijom grada Beograda stvaraju se uslovi da gradske opštine, kao tradicionalne opštine, u punoj meri ostvaruju svoje potencijale za razvoj, privlačenje investicija, čime mogu da se ostvaruju praktično kao da su jedinice lokalne samouprave. Sve ovo, naravno, može da proizvede i veću efikasnost i bolje usluge ka našim građanima koji su nosioci suvereniteta naravno i grada Beograda, ali naravno takođe i boljih usluga za privredu. Podsećam da ovde govorimo o tradicionalnim opštinama grada Beograda koje su se do sada, kao što svi znate, pre svega oni koji žive u Beogradu ili se bave politikom u Beogradu, dovijale, snalazile pojedinačnim inicijativama kako bi bile efikasnije i podastrle građanima sve usluge koje su im stajale na raspolaganju. Koliko sam informisan, postoji jedan pozitivan primer u Kaluđerici gde je napravljen jedan uslužni centar kako bi se upravo građanima omogućilo da ostvare sva svoja prava u komunikaciji sa upravom, primenjujući Zakon o opštem upravnom postupku i softversku platformu e-ZUP o elektronskoj razmeni podataka i kako građani ne bi morali iz Kaluđerice da dolaze, da putuju mnogo duže kako bi ta svoja prava ostvarili. Ali, mislim da je došlo vreme da se na to dobijanje stavi tačka i da se krene jednim sistemskim rešenjem. Takođe, donošenjem ovih izmena i dopuna potrebno je uskladiti odredbe ovog zakona sa mnogim sektorskim zakonima koji su doneti u prethodnom periodu. Podsećam, ovo je prvi put nakon 12 godina da se suštinski rade izmene i dopune, suštinske izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. Ti sektorski zakoni su svakako interesantni zato što uređuju pojedina pitanja od značaja za rad i funkcionisanje lokalne samouprave. To su naravno Zakon o lokalnoj samoupravi, zakon o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, Zakon o javnoj svojini, Zakon o stanovanju i održavanju zgrada, Zakon o smanjenju od katastrofa i upravljanjem vanrednim situacijama, Zakon o visokom obrazovanju, Zakon o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave. Glavni grad, kao što znate, i Ustav ga prepoznaje kao posebnu jedinicu lokalne samouprave, do sada se po nadležnostima nažalost nije razlikovao od svih ostalih jedinica lokalne samouprave u Srbiji, a svi znamo da je mnogo kompleksniji u pogledu organizacije u usluga koja je u obavezi da pruži građanima i privredi. Izmenama i dopunama ovog zakona predlaže se proširenje nadležnosti grada čime se ostvaruje ustavna odredba i to iz člana 189. stav 5. koji upućuje na mogućnost da se Zakonom o glavnom gradu mogu poveriti i druge nadležnosti, osim onih koje su poverene opštinama i gradovima. Svi smo bili naravno svesni obima, ali smo predložili niz izmena i dopuna, koje menjamo nadležnosti koje se daju glavnom gradu. Moram naravno istaći da smo pre svega bili vođeni potrebom da Beograd u punom kapacitetu, u potpunosti bude u poziciji da može da vodi brigu i pruža usluge građanima i privredi na jedan sveobuhvatan, celovit i efikasan način. Izmene i dopune se temelje na bazi njegovog posebnog ustavno-pravnog položaja i u skladu sa postojećim razvijenim, stručnim, organizacionim i kadrovskim kapacitetima koji svakako postoje u gradu Beogradu. Navešću vam nekoliko primera koji ukazuju na to kako će pojedina ovlašćenja obezbediti kvalitetnije pružanje usluga građanima u skladu sa kapacitetima grada. Smatrali smo važnim da se omogući osnivanje javnih preduzeća od strane pojedinih gradskih opština na teritoriji grada Beograda. Ovde se naravno radi i o javnim komunalnim preduzećima, s obzirom da je uređivanje obezbeđivanje komunalnih delatnosti jedna od izvornih nadležnosti jedinice lokalne samouprave. Tako su pojedine od tih delatnosti, odnosno obezbeđivanje uslova za njihovo obavljanje raspodeljene između grada i gradskih opština Barajeva, Grocke, Lazarevca, Mladenovca, Obrenovca, Sopota i Surčina. Tako imamo slučajeve, one decenijama ulažu u komunalne sisteme a van su, suštinski su van sistema upravljanja. Kako bi se obezbedilo nesmetano funkcionisanje, pa i u određenim slučajevima finansiranje rada tih javnih preduzeća, smatramo da je neophodno da se predvidi mogućnost osnivanja javnih preduzeća od strane gradskih opština. Pogotovo ako se ima u vidu da se prvenstveno radi o tzv. rubnim, gradskim opštinama koje se nekada imale zakonsku mogućnost da osnivaju javna preduzeća i koja su upravo obavljanje određenih komunalnih delatnosti organizovale na taj način što su osnivale svoja javna preduzeća. Izmenama predlažemo da su nadležnost grada uvrsti u uređivanje i obezbeđivanje poslova koje se odnose na izgradnju, rekonstrukciju i upravljanje javnim putevima. Na ovom primeru grad Beograd raspolaže, i toga smo svi svesni, neophodnim sredstvima i kapacitetima za upravljanje tim putevima na svojoj teritoriji, pa se ova izmena predlaže radi otklanjanja nedoumica u primeni Zakona o putevima. Ostavljena je mogućnost da se statutom grada Beograda preciznije urede odnosi između grada Beograda kao jedinice lokalne samouprave i gradskih opština obrazovanih na teritoriji grada, u oblasti smanjenja rizika od katastrofa i upravljanju vanrednim situacijama. Ovo svakako svi zajedno imajući u vidu ne tako daleku prošlost možemo da ocenimo kao veoma značajno i koliko je u stvari važno da svi nadležni, pre svega, preventivno i pravovremeno deluju u slučaju elementarnih nepogoda. Predlažemo i da grad Beograd kroz odredbe statuta može da dodeli gradskim opštinama poslove koji se odnose na simbole, nazive, naseljenih mesta u jedinici lokalne samouprave. O nazivima ulica, trgova, gradskih četvrti, zaseoka i drugih delova naseljenih mesta na svojoj teritoriji uz prethodnu saglasnost ministarstva nadležnog za poslove lokalne samouprave. Ovo je svakako nadležnost skupštine jedinice lokalne samouprave u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, ali radi efikasnijeg, celishodnijeg, bržeg obavljanja tih poslova i pojednostavljivanja procedura za njihovo obavljanje predlažemo da grad Beograd ove poslove može poveriti gradskim opštinama. Predlažemo da grad imenuje i razrešava direktore ustanova dečije zaštite imajući u vidu da je grad njihov osnivač, kao i da grad kao što znate utvrđuje mrežu tih ustanova. S obzirom na brojnost javnih manifestacija i nedovoljnu regulativu u toj oblasti, ukazala se potreba da grad Beograd utvrđuje i uređuje održavanje javnih manifestacija od značaja za grad i prilikom utvrđivanja i održavanja javnih manifestacija, grad bi se rukovodio sektorskim zakonima, uređenje ove oblasti, načina finansiranja troškova. Na ovaj način značajno bi doprineo transparentnosti ulaganja sredstava. U skladu sa Strategijom podsticanja rađanja koja je usvojena 2018. godine, predlaže se da grad Beograd sprovodi mere i finansira projekte u cilju podsticanja nataliteta na svojoj teritoriji, a sve naravno ovo imajući u vidu da grad Beograd raspolaže potrebnim kapacitetima, da obezbedi naravno ta sredstva i da te mere sprovodi. Predložili smo i preciznije nadležnosti grada Beograda predviđene Zakonom o trgovini i Zakonom o turizmu u vezi sa privremenim objektima i pokretnim sredstvima sa kojim se obavlja trgovina na malo, kao i mesta gde se nalaze ovi objekti. Tu posebno treba obratiti pažnju na blizinu predškolskih i školskih ustanova, zdravstvenih centara i tako dalje. S obzirom na raznolik karakter područja koja se nalaze na teritoriji grada Beograda od urbanih do seoskih potrebno je urediti nadležnost grada Beograda u oblasti držanja i zaštite domaćih i egzotičnih životinja. Izmenama i dopunama zakona želeli smo da osiguramo učešće grada Beograda, na jednom višem nivou i u oblasti odlaganja komunalnog otpada sve u cilju doprinosa zaštiti životne sredine što je od velike važnosti na teritoriji glavnog grada kao i nadležnost grada da donosi program mera prevencije stvaranja otpada od plastičnih kesa sa planom za njegovo sprovođenje. Želim da istaknem i finansiranje protivgradne zaštite na teritoriji grada. Nekome će se to učiniti možda kao jedan nebitan delić tog mozaika ali imali smo ranije situacije da upravo zbog nekih proceduralnih razloga i zbog nemogućnosti da same gradske opštine isfinansiraju protivgradnu zaštitu, šteta nastupi, a da nas sama procedura u tome sprečava i mislim da je ovo takođe veoma značajno, kao što je značajna i tzv. poljo-čuvarska služba. U oblasti poljoprivrede smatramo značajnim da se nadležnosti grada zaokruže ovlašćenjem da obavlja poslove poljoprivredne inspekcije u delu kontrole nad primenom mera koje propisuje grad Beograd za vlasnike ili korisnike poljoprivrednog zemljišta, kao i kontrole korišćenja poljoprivrednog zemljišta u odnosu na godišnji program zaštite unapređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta koji donosi grad Beograd. Ono što je i zbog Beograđana, Beograđanki ali i naravno svih građana Srbije važno istaći moramo da znamo da je Beograd druga poljoprivredna celina na nivou čitave Republike Srbije, posle Vojvodine ima oko 240 hiljada hektara od čega se 150 hiljada hektara obrađuje. I u nekom prethodnom periodu to nije bilo dovedeno do savršenstva, a kada kažem nije bilo dovedeno govori o kontroli iznajmljivanja zemljišta i na ovaj način će biti bolja kontrola, transparentnija, a samim tim će biti veći prihod u budžetu. Istovremeno jedan od, rekao bih, važnih i sasvim relevantnih i racionalnih argumenata da se ove izmene i dopune zakona donesu u hitnom postupku jeste činjenica da smo predvideli preciziranje nadležnosti grada za izdavanje građevinskih dozvola za izgradnju objekata, u skladu sa zakonom kojim se uređuje planiranje i izgradnja. Upravo su odredbe koje se odnose, dakle, na ovu oblast značajne za ubrzanje realizacije pokrenutih postupaka u vezi sa izgradnjom, ali i sa ozakonjenjem objekata i završetka ovog veoma zahtevnog, obimnog, složenog posla koji je oduzimao mnogo vremena i pravio jedno usko grlo koje smo na ovaj način praktično probili. Mislim da je to jedan veliki i značajan iskorak napred. Ono što svakako jeste značajno to je da će, po onome što su gradski čelnici već najavili, ali to će biti predmet, naravno, njihovog rada u gradu Beogradu, to je da će građevinske dozvole u prigradskim opštinama biti izdavane za veći broj kvadrata. Takođe, u prigradskim za veći broj kvadrata nego u ovim gradskim. Isto se događa i po pitanju legalizacije, to je koliko sam informisan, plan i mislim da će to u velikoj meri rasteretiti čitavu ovu situaciju koju smo imali, upravo centralizovanim jednim sistemom koji je i doveo do stvaranja tog uskog grla, a to je naravno bila politika koja se vodila ranije, dakle pre 2012. godine. Kao što znate Zakon o glavnom gradu je donet 2007. godine, jel tako? Sve navedene izmene za svrhu imaju da se materijalizuju odredbe Ustava i zakona koje grad Beograd prepoznaju kao posebnu jedinicu lokalne samouprave, odnosno da grad Beograd stekne i prava, ali i obaveze za obavljanje onih nadležnosti za koje ima kapacitete i potrebu da ih uređuje. Kako bi se, naravno, pojednostavile procedure za ostvarivanje prava građana i privrede, na taj način moći ćemo da podignemo kvalitet pružanja usluga od strane grada ka našim sugrađanima. Dovoljno je da uzmete analizu koliko je investitora ili investicija došlo u neke od opština, na primer u Sremu, hajde da pomenemo Staru Pazovu, Sremsku Mitrovicu, Rumu, a Stara Pazova se naslanja na Surčin i Surčin nije bio u toj mogućnosti, dobro na Batajnicu, ali jednim delom i na Surčin, nije bio u toj mogućnosti da iskoristi mogućnost da na jednoj istoj ili sličnoj, identičnoj teritoriji sa svim infrastrukturnim potencijalima privuče investicije. Tako da, mislim da ovo svakako jeste veoma značajno. Na kraju, ono što želim da kažem, to je da podsetim da je grad Beograd i administrativni i privredni i kulturni i razvojni i univerzitetski centar zemlje i da u njemu po poslednjem popisu iz 2011. godine, živi 23% ukupne populacije države Srbije. Najvažnija vrednost, dakle, koju donose izmene i dopune ovog zakona jeste naravno decentralizacija, odnosno poveravanje većih nadležnosti gradu Beogradu, kako bi kao najbliži građanima adekvatno odgovorio na njihove potrebe, ali donosi i bolju podelu poslova između grada i gradskih opština i tako mogućnost da grad prenese svoje izvorne nadležnosti na gradske opštine. Smatramo da Beograd i njegove gradske opštine za to imaju, svakako, i mogućnosti i kapaciteta i vreme je zaista bilo da im to i omogućimo. Hvala vam.
Hvala, ministre Ružiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima prof. dr Vojislav Šešelj. Izvolite.
Ja nisam očekivao, dame i gospodo narodni poslanici, da ću u ovom mandatu ikada imati povoda da pohvalim vladajuću većinu, ali evo prvi put se desilo da nam nisu nagomilali sve tačke dnevnog reda u jednu jedinstvenu raspravu, pa da onda zapravo nemamo mogućnosti ni o jednoj tački dnevnog reda da tu raspravu detaljno sprovedemo i da ona bude značajna i za onoga ko je zakonski projekat podneo i za građane ove zemlje nad kojima će se zakon primenjivati. Ali, eto za jednu stvar da vas pohvalim, a odmah za drugu da vas napadnem. Opet ste ovaj zakon podneli po hitnom postupku. I većina zakona se u ovoj Narodnoj skupštini podnosi po hitnom postupku. A, po logici stvari po hitnom postupku su išli samo zakoni koje inicira nešto poput vanrednog stanja. Ne mora biti vanredno stanje u pravom smislu reči, ali može biti nešto što se desilo iznenada, što je ugrozilo normalan život građana, što je skopčano sa nekim opasnostima ako se ne postupi po hitnom postupku, itd. Vi imate običaj da donosite po hitnom postupku, zato što vas mrzi da uđete u normalnu zakonodavnu proceduru, zato što vas mrzi da ostavite opozicionim strankama dovoljno vremena da podnesu amandmane, da se spreme za raspravu i vi mislite što se brže zakon izglasa, da će on biti kvalitetniji, brže će se primenjivati, ali onda dođemo u situaciju da moramo stalno iznova usvajati novele. Na sve zakone koji su donešeni, teško da neki ima, koji već nismo novelisali. Ovde je posebno interesantno kako ste obrazložili usvajanje ovog zakona po hitnom postupku. Kažete u ovom obrazloženju da je razlog za hitan postupak, da su započeti postupci razlog u vezi sa izgradnjom i ozakonjenjem objekata. Pa, ti postupci u vezi sa izgradnjom i ozakonjenjem objekata već decenijama počinju, pa nikako da se završe, nikako da krenu od početka. Vrlo malo se objekata legalizuje, sprovede u zemljišne knjige, sve stvari stoje na mestu, zapravo, zbog lenjosti administracije, zbog pokušaja da se taj proces od strane birokratskog aparata, nije ovo samo napad na vas, vi ste dosta tog aparata nasledili od ranijih režima, od ovog mafijaškog puča 5. oktobra, pa nadalje. E sad, mi moramo voditi računa kako da sprečimo tu birokratsku samovolju i kako da sprečimo korupciju koja se u organima lokalne vlasti obavlja u uslovima visokog stepena birokratske samovolje. To možemo uraditi samo tako što će se preciznije regulisati uslovi legalizacije objekata, pa zauzeti principijelni stavovi da se skoro sve ono što je izgrađeno na privatnim placevima legalizuje, osim ako postoje jaki razlozi da se ne prihvati legalizacija, zato što se neki javni interes ugrožava na taj način. Dakle, da tu budu cene najjeftinije, da se procedura sprovodi brzo i da unapred svaki građanin može sam da obračuna koliko će platiti, a ne da iznos zavisi od onog činovnika koji ga čeka na šalteru i u stanju je da ga beskrajno šalje od šaltera do šaltera, da ga na taj način natera na kraju i da odustane od legalizacije kad vidi koliki je iznos na kraju i koliko su ga maltretirali dok je došao do završnice. Ako se ovi poslovi oko legalizacije ne završe u doglednom roku, naravno da će biti velika šteta za društvo, i država gubi značajne prihode jer onda ovi objekti ne idu u promet, čim se objekat legalizuje i kad je unesen u zemljišne knjige mogu da se sklapaju kupoprodajni ugovori. Ako objekat nije u zemljišnim knjigama onda ne može da se sklopi kupoprodajni ugovor, ne može da se overi kod nadležnog notara i ne može da se prenese u zemljišnim knjigama. Mogu se, zapravo, nelegalni ugovori o kupoprodaji doneti, ali onda je to stvar priznanica na papirima i to traje negde do biološkog okončanja života onoga ko je učestvovao u takvom građanskom kontaktu, a posle pred sudom je veoma teško dokazati šta je zapravo bilo ugovoreno, koliko je novca bilo isplaćeno, kako je isplaćeno itd. To su, onda beskrajne parnice koje u našoj praksi mogu da traju i po 20 godina. Sve vlade od 2000. godine su pokušavale, bar su tvrdile da pokušavaju da reše problem objekata sagrađenih bez građevinske dozvole, ali ovde na prvo mesto treba staviti objekte koji su izgrađeni na zemljištu u državnom vlasništvu i to na mestima gde je apsolutno zabranjena svaka gradnja. E, tu ste pokazali apsolutnu nesposobnost, i ministarstvo i organi lokalne samouprave. Zašto? Niko se od vas ne usuđuje da ruši dve kuće Tomislava Nikolića, ili tri, koliko ih ima u zaštićenom pojasu reke Save, gde su izvorišta pijaće vode. Dok to ne rušite vi nemate moralno pravo da bilo kome drugom rušite, a skloni ste da rušite sirotinji. Mi smo nekoliko puta slali naše aktiviste da spreče to iseljenje, jednom, dva puta, pa treći put, na kraju oni im obračunaju još veće troškove sprovođenja rušenja objekata, a bode u oči ono što je podigao Tomislav Nikolić. Vaša vlada je duboko zaglibila sa Tomislavom Nikolićem. Ta uredba koju ste doneli za Tomislava Nikolića, da ostane u palati državnoj od 800 kvadrata, će biti spomenik najvišeg oblika korupcije vaše vlasti. Jel to koruptivna radnja? Jel to nešto normalno? Zamislite predsednik SAD istekne mu mandat i on odluči da ostane u Beloj kući, i novi predsednik da podiže šator u dvorištu Bele kuće. To se kod nas dešava. Hoće li svaki predsednik po jednu palatu sebi da obezbeđuje? Komunisti su svojevremeno krenuli na taj način kad je došlo do one privatizacije 1990. godine, oni su počeli da privatizuju i objekte koji se nisu smeli privatizovati, a to su bili službeni stanovi i službeni rezidencijalni objekti. To nije smelo da se privatizuje. Mogli su privatizovati stanovi u društvenoj svojini. To je bio smisao privatizacije, da čovek koji je faktički vlasnik stana u društvenoj svojini, kome niko taj stan ne može oduzeti postane i njegov formalni vlasnik da izađe sa njim na tržište i da se na tržištu obavlja onda veći promet koji državi donosi i veću naplatu poreza. To je bio smisao. Jedan Budimir Lončar uzeo je lepo državnu vilu, prodaje je na brzinu, uzeo pare i ode. Koliko je bilo takvih? Sad vi dozvoljavate nešto slično. Tomislav Nikolić ostade u državnoj palati. Do kada? Dok mu traje mandat, kako mu se zove ovaj izmišljeni organ, za saradnju sa Kinom i Rusijom, i ide predsednik Vučić u Rusiju ne vodi Tomislava Nikolića, šta će mu budala samo da mu kvari raspoloženje tokom puta. Ide u Kinu, svečano ga tamo dočekuju, ne vodi Tomislava Nikolića. Zašto? Pa, da mu nešto ne pokvari tamo, samo mu može pokvariti, može poneti žutu vodu iz Morave, da piju žuti ljudi u Kini. Šta je drugo mogao da radi? Mislite da je narod glup, da narod ne razume te vaše postupke, a vi kao vladajuća većina ste se u jednom momentu uplašili da Tomislav Nikolić ne formira novu stranku i da vam ne predstavlja konkurenciju na izborima. Čuj, Tomislav Nikolić novu stranku. Može sa Veljom Ilićem stranku pijanaca, ako im Bora Đorđević pozajmi naslov one svoje stranke iz 1990. godine – Partija običnih pijanaca, to bi bio naziv stranke Tomislava Nikolića i Velimira Ilića. Na kraju, nikada vaše inspekcije nisu pregledale poslovanje Fondacije „Dragice Nikolić“. Tamo su opljačkani milioni evra, više od pet miliona evra, vi ste to propustili, i njemu je sada sve dozvoljeno. Nikada niste ispitali otkud mu milion evra da podigne crkvu u svom rodnom selu. Kada je video da nema naroda koji će ići u tu crkvu, jer tamo je svega 15-ak stanovnika u poznoj životnoj dobi, onda je odlučio da to bude manastir, pa je našao nekoga iz crkve koga je podmitio da nađe jednu kaluđericu koja će tamo samovati i čuvati mu crkvu. Šta je crkva? Crkva treba da bude porodični mauzolej. Toliko pohlepa unakazi čoveka, neverovatne stvari uradi sa njegovom psihom, da je on zamislio da je faraon i da mu treba faraonska grobnica. Dalje, Zorana Mihajlović, kao ministar građevinarstva i kapitalnih objekata i čega još, Nataša, jel još nečega ministar? (Nataša SP Jovanović: Saobraćaja.) Gde god se ona mešala, uvek je bilo promašaja, odugovlačenja radova, klizanja čitavih planina na puteve koje je gradila. Sada, predlagala je tri zakona sa različitim nazivima za legalizaciju objekata i sa po nekoliko izmena. Poslednji Zakon o ozakonjenju je donesen 2015. godine, pa, menjan i dopunjavan 2018. godine. Ni jedan od tih njenih zakona nije dao nikakav rezultat. Zašto? Zato što vaša lokalna samouprava, odnosno i državni administrativni organi ili organi lokalne samouprave kojima je država poverila javna ovlašćenja nisu u stanju da prate izgradnju nelegalnih objekata i da odmah intervenišu čim počne izgradnja. Zašto oni nisu to u stanju, a mi znamo da postoji, dobro je rekao Petar Jojić – prava građevinska mafija, koja gradi na veliko ogroman broj kuća i stanova i kojima se nikada ne pojavljuju ti opštinski, gradski kontrolori. Kada se izgradi objekat, onda je kasno da se ruši, onda je grehota da se ruši, ne sme da se ruši. Može se oduzeti deo objekta, da se nadoknade troškovi državi neplaćeni za komunalije, za razne druge obaveze itd, ali da se ruši, to je grehota, to ne sme da se radi, pogotovo ako je objekat na privatnoj svojini i ako ispunjava formalne zakonske uslove, osim toga što nema dozvole. Ali, onda se ništa ne radi, videli smo kakvih ima primera zgrada u Beogradu, ono je za filmove iz naučne fantastike, zgrada visoka nekoliko spratova, a široka 2,5 metra, možda nema ni 2,5, u centru Beograda. Kada su u pitanju ti poslovi ozakonjenja i legalizacije, nekada je to u gradu Beogradu bilo u nadležnosti gradskih opština. Gradskim opštinama su uporno smanjivane nadležnosti, jer onaj koji je vladao u gradu, hteo je da u opštinama u kojoj je na vlasti protivnička stranka, ima što manje nadležnosti. Zato su ukidana i ta javna preduzeća koja su raspolagala poslovnim prostorom, državnim poslovnim prostorom, koja su taj prostor iznajmljivala. Neke opštine su uspešno poslovale, pa su mnogo novca zarađivale, a u nekima je opet bio kriminal, pa nisu mogle da ostvare prihod. Kada sam postao predsednik Opštine u Zemunu, zatekao sam javno preduzeće „Poslovni prostor“ sa pet zaposlenih i sa ogromnim dugovima. Sproveo sam akciju naplate poslovnog prostora od jednog do drugog zakupca i uskoro mogao da zaposlim nekih 130 ljudi, od kontrolora do ovih, do onih, ali 130 ljudi koji nisu imali hleba, dobili su hleb, a taj novac je i ranije postojao, samo nije išao na opštinski račun nego je išao ko zna na kakve privatne račune, u advokatske kancelarije koje su preuzimale na sebe obavezu da vode sudske procese radi uterivanja dugova navodno itd. Opština ima nadležnost da iseljava one koji protivpravno dođu u određen poslovni ili stambeni prostor. One to nisu mogle da koriste u slučaju poslovnog prostora. Dalje, imate situaciju da se najavljuje opet povratak određenih opštinskih nadležnosti sa grada Beograda na gradske opštine. Mora se usvojiti jasna koncepcija gradskih opština. Da li one treba da postoje ili ne? Ako ćete ih svoditi na obične kancelarije, detašmane, gradske vlasti, da bi određeni šalteri bili bliži građanima, onda nema potrebe da se glumi lokalna samouprava, da se ide na izbore, nego jednostavno imate već gotove kadrove, zaposlene neka rade to. Lokalna samouprava, pa makar to bila gradska opština sa realno manjim nadležnostima nego ostale opštine, nego one prave opštine, mora imati neke nadležnosti da bi imala svrhu postojanja. Treba propisati nadležnost u slučaju legalizacije objekata, ali da joj se striktno da propisano šta može, šta ne može i koliki je cenovnik za svaku legalizaciju, da se ne ostavlja ništa na volju službeniku, da službenik samo proverava da li su ispunjeni uslovi i ništa više, a ne da on obračunava i da više puta građanin dolazi. Objekti na privatnoj svojini, dakle, mogu začas da se legalizuju i da se da i određen popust građanima, da bi to išlo brže, jer korist za državu je kasniji izlazak tih objekata na tržište i naplata poreza kod kupoprodajnih ugovora, a ne ono što će se dobiti od legalizacije objekta. To treba da se uradi i to bi onda išlo brzo. Još treba podstaći opštinske službenike određenim procentom povećanja zarade ako ide brže ta privatizacija objekata, jer će onda oni više da rade. Biće više zainteresovani za rad. Umesto da ih stavljate u poziciju da traže da im se plati mito, da budu korumpirani, vi ih podstičete da napornijim radom oni stiču viši prihod. Dakle, trebalo bi da se vidi struktura bespravnih objekata. Oko 90% tih objekata je građeno iz potrebe, iz potrebe građana da obezbede krov nad glavom sebi i svojoj porodici, da prošire svoje stambene objekte, da im poboljšaju kvalitet itd. Ima dosta poslovnih objekata. Izgradnja svakog poslovnog objekta povećava zaposlenost, povećava proizvodnju. Dakle, treba i to podsticati. Ja vidim svaki dan kad prolazim kroz Zemun, znate, na privatnim parcelama ruše se stare kuće, podižu veće sa više spratova i ponosan sam na to. Nekako Zemun raste ko iz vode. Nije to mnogo spratova. Nekad su to četiri stana, šest do deset stanova. Verovatno je sve bez dozvole. Zašto bi nam to smetalo, ako su ti ljudi spremni da državi isplate sve dažbine? Samo treba pokazati dobru volju i ubrzati taj posao i nekada, kada je reč o legalizaciji, naknadnoj legalizaciji, dati im da to plate u određenim ratama. Ako duguju državi, može se deo objekta uzeti za državu, ali se ne može više nikome pretiti rušenjem. Srušite Tomislavu Nikoliću, pa onda govorite o rušenju. Sramota je svakog državnog funkcionera, svakog člana Vlade, ako se bilo gde u Srbiji ruše stambeni objekti, a ne sruši se prethodno nešto što je apsolutno nedozvoljeno, a to su kuće Tomislava Nikolića na levoj obali Save u zaštićenom pojasu.
Hvala, dr Šešelj. Reč ima narodni poslanik Slavica Živković. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, uvažene kolege narodni poslanici, velika mi je čast i zadovoljstvo da danas kao narodni poslanik govorim o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, jer sam i dugogodišnji odbornik Skupštine Grada Beograda i verujem da će predložene izmene i dopune ovog zakona doprineti kvalitetnijem i efikasnijem obavljanju poslova iz nadležnosti Grada Beograda. Beograd današnjice je grad gradilišta, investicija, pametnog urbanog uređenja, visokog stepena zaposlenosti i sveukupnog razvoja, grad koji živi i koji je rešen da iskoristi svoje potencijale do maksimuma. Beograd kao buduća prestonica jugoistočne Evrope u procesu je velikih urbanističkih transformacija, koje, pored ključnog infrastrukturnog razvoja Projekta „Beograd na vodi“, obuhvataju i niz drugih projekata čijom će se realizacijom stvoriti prepoznatljiv ekonomski i turistički privlačan i konkurentan grad. Gradska uprava nastoji da podjednaku pažnju posveti kako grandioznim projektima, tako i projektima male razmere sa željom da se unapredi kvalitet života svih građana i posetilaca profilisanjem i isticanjem identiteta, unapređenjem fizičke strukture grada i korišćenjem ekološki prihvatljivih modaliteta saobraćaja. Strategijom i urbanističkim planom grada se jasno odredilo za ciljeve i inicijative koje vode jačanju identiteta, racionalnom raspolaganju resursima, efikasnom upravljanju imovinom u javnoj svojini, planskim i kontrolisanom razvoju i uređenju javnog prostora kroz stalno razvijanje inovativnih modela, zajedničkog planiranja uređenja grada i uključivanje grada u strateško planiranje. Grad Beograd zauzima površinu od 3.224 km2. Po popisu iz 2001. godine, ima 1.659.000 stanovnika. Ovaj broj je značajno uvećan. Procenjuje se da je to sad skoro dva miliona stanovnika. Beograd je organizovan u 17 gradskih opština. Ilustracije radi koliko je Beograd velik i koliko je potreban jedan ozbiljan zakon koji će urediti njegovo nesmetano funkcionisanje jeste da u ovih 17 opština Beograd ima 288 osnovnih i srednjih škola, dva državna univerziteta i više privatnih, a da je školovanjem obuhvaćeno oko 230.000 učenika sa kojima radi preko 22.000 zaposlenih. U Beogradu se nalazi 59 zdravstvenih ustanova, 16 domova zdravlja, četiri KBC, tri specijalne bolnice, pet klinika, jedan klinički centar, 14 zavoda i instituta sa stacionarom, kao i 12 zavoda bez stacionara. U poslednjih pet godina građevinska aktivnost u glavnom gradu beleži značajan rast, kako u izgradnji infrastrukturnih objekata, privrednih, a posebno stambeno-poslovnih. Najveća gradilišta su trenutno „Beograd na vodi“, „Zemunske kapije“, Blok 11, stari MUP, poslovno-stambeni objekat u Sarajevskoj, Blok 20a i mnogi drugi. Sve navedeno je dovelo do velike uposlenosti, ali i nedostatka građevinskih radnika svih profila. Delatnosti koje prate građevinsku industriju takođe beleže rast u proizvodnji i prodaji, što zajednički doprinosi većoj kupovnoj moći stanovništva. Pored ekskluzivnih lokacija u centru grada i priobalju i značajnih stambenih projekata na nivou grada, velika aktivnost se beleži i u individualnoj gradnji, što se mahom vezuje za rubne opštine grada, a zahvaljujući efikasnom izdavanju građevinskih dozvola. U 2018. godini grad Beograd je izdao građevinskih dozvola za oko milion kvadrata; izdato je 222 građevinske dozvole, kao i 933 lokacijskih uslova. Pošto su lokacijski uslovi korak ka dobijanju građevinskih dozvola, taj pozitivan trend se nastavio i u ovoj godini i danas na području grada Beograda aktivno funkcioniše preko hiljadu gradilišta. Poređenja radi, u 2012. godini izdato je 242 hiljade 567 kvadrata, odnosno 538 lokacijskih uslova i 104 građevinske dozvole. U prethodnom periodu izgrađeni su novi hoteli koji su značajno doprineli imidžu grada, a posebno razvoju turizma. U Beogradu su tokom 2018. godine registrovana preko milion turista, dok je ostvarenih noćenja bilo dva i po miliona, što je za 13% bolje od prethodne 2017. godine. U cilju postizanja još boljih rezultata, Turistička organizacija Beograda u 2019. godini planira pojačane aktivnosti na postojećim, kao i uvođenju i radu na novim turističkim tržištima za Beograd. Glavno obeležje prestonice su otvorenost i prijateljski odnos njenih stanovnika, kao i velika ponuda kulturnih i sportskih aktivnosti, ali i noćni život koji privlači veliki broj mladih turista. Takav je Beograd danas, a od 2007. godine, kada je donet Zakon o glavnom gradu, nisu rađene izmene i dopune postojećeg zakona. U međuvremenu su na snagu stupili zakoni o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, Zakon o javnoj svojini, Zakon o stanovanju i održavanju zgrada, Zakon o smanjenju rizika od katastrofa i upravljanju u vanrednim situacijama. Svi ovi zakoni uređuju pojedina pitanja od značaja za rad i funkcionisanje lokalne samouprave i stoga je bilo neophodno uskladiti i Zakon o glavnom gradu. Statutom grada iz 2011. godine, beogradske opštine, kako mi to kažemo, su dobile status, nažalost, malo jačih mesnih zajednica. Nažalost, opštine Mladenovac, Lazarevac ili Vračar i Stari grad imaju manja ovlašćenja nego bilo koja manja opština u Srbiji. Pitanja koja se ovim izmenama i dopunama zakona rešavaju jesu regulisanje položaja grada Beograda, polazeći od toga da se radi o posebnoj teritorijalnoj jedinici u sistemu lokalne samouprave, koja je specifična zbog svoje veličine, broja stanovnika, kao i činjenice da je privredni, finansijski, saobraćajni i kulturni centar Republike Srbije, sa položajem glavnog grada Republike Srbije, stvaranjem mogućnosti da grad Beograd prenese na gradske opštine u svom sastavu veći broj poslova nego što to postojeća regulativa omogućuje i usaglašavanje sa zakonima koji su u međuvremenu doneti, a odnose se na jedinice lokalne samouprave. Polazeći od navedenog, Predlog zakona predviđa pojedine izuzetke u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave. Tako se predviđa i mogućnost da komunalne mreže na teritoriji grada Beograda mogu biti u svojini vršioca komunalne delatnosti. Usled navedenih specifičnosti grada Beograda, neophodno je i odgovarajućom regulativom stvoriti i mogućnosti za prenošenje većeg broja poslova grada na gradske opštine, koje u skladu sa zakonom grad Beograd obrazuje, a koje su u neposrednom kontaktu sa građanima sa svog područja. S druge strane, na ovaj način postigla bi se unutrašnja decentralizacija grada Beograda, što bi omogućilo kvalitetnije i efikasnije obavljanje poslova iz nadležnosti grada Beograda, a što i jeste cilj obrazovanja gradskih opština. Polazeći od ovoga, Predlogom zakona se, pored ostalog, predviđa mogućnost da gradske opštine mogu osnovati javno preduzeće, uz prethodnu saglasnost Skupštine grada Beograda, a u skladu sa Statutom grada Beograda, kojim će se utvrditi organ gradske opštine koji vrši pravo osnivača. Očekuje se da će se ovim rešenjem, a imajući u vidu razuđenost teritorije grada, kao i činjenicu da određene gradske opštine predstavljaju urbane celine i svojevrsne administrativne centre za određeno područje, stvoriti uslovi za efikasnije i kvalitetnije obavljanje delatnosti iz nadležnosti grada, a posebno za obavljanje komunalnih delatnosti na području gradskih opština. S obzirom na to da javna preduzeća osnovana od strane grada Beograda usled postojećih tehničko-tehnoloških kapaciteta obavljaju delatnost na delu teritorije grada Beograda, ovo rešenje neće uticati na rad tih javnih preduzeća. Značajno pitanje koje se ovim predlogom zakona prenosi na opštine jeste obavljanje poslova koji se odnose na izgradnju, rekonstrukciju, održavanje i upravljanje javnim nekategorisanim putevima na teritoriji grada Beograda. Za svakog stanovnika bilo koje beogradske opštine je jako važno da li će imati put do svog stana ili kuće. Ja ću, isto kao gospodin Šešelj, govoriti na primeru opštine Zemun, obzirom da ja dolazim iz te opštine, opština koja je jako razuđena i prostire se na oko 15.000 hektara sa 200.000 stanovnika, koja je u poslednjem periodu doživela jednu značajnu ekspanziju, jer su nikla potpuno nova naselja. U opštini Zemun je zabeležen u proteklom periodu značajan priliv stanovništva koji su doseljeni sa ratom zahvaćenih područja i izgrađena kompletno nova naselja zahtevala su kompletnu infrastrukturu koja će pratiti ova naselja i zadovoljiti osnovne potrebe stanovništva na ovom području. Za stanovnike Batajnice, Busija, Grmovca, Altine ili nekog ko živi na Plavim horizontima, najvažnije je pitanje da li će dobiti put do svoje kapije i trotoar da može dete da mu bezbedno ide u školu. To su pitanja sa kojima ljudi dolaze u opštinu, jer očekuju da opština to reši, kako je i logično. Teško će neko iz Gradske uprave, ko sedi na Trgu Nikole Pašića ili u upravi u 27. marta moći na adekvatan način da sagleda probleme i odredi prioritete za jednog stanovnika, recimo, iz Zemun Polja. Ali, ovim izmenama zakona, opština dobija nadležnost na rekonstrukciji trotoara, javne rasvete, vodovoda i kanalizacije, jer najbolje poznaje probleme na terenu i moći će da na adekvatan način odgovori zahtevima svojih sugrađana. Nešto potpuno novo što se ovim zakonom predviđa jeste poljoprivredna inspekcija u delu kontrole nad primenom mera koje propisuje grad Beograd za vlasnike, odnosno korisnike poljoprivrednog zemljišta, kao i kontrole korišćenja poljoprivrednog zemljišta prema godišnjem programu zaštite, uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta koje donosi grad Beograd. Malo je poznato da 80% ukupne teritorije grada Beograda je poljoprivredno zemljište. Sekretarijat za privredu Gradske uprave grada Beograda je tokom poslednje decenije sprovodio mnoge od podsticajnih mera koje su imale za cilj da podstaknu razvoj i unapređenje poljoprivrede na teritoriji grada Beograda. Ilustracije radi, malo podataka na ovu temu, na teritoriji grada Beograda ima 33.244 poljoprivredna gazdinstva, 315.300 ljudi se bavi poljoprivredom, 242.000 hektara je ukupno poljoprivredno zemljište, od toga 226.000 hektara je obradivo poljoprivredno zemljište. U 2017. godini po pravu prečeg zakupa dato je u zakup oko 2.000 hektara. Površina koja je data na korišćenje bez plaćanja naknada je 847 hektara. Bez naknade se zemljište daje Poljoprivrednom fakultetu u Zemunu, Srednjoj poljoprivrednoj školi u Obrenovcu, u Krnjači, poljoprivrednim institutima i slično. Finansijska sredstva u iznosu od 40% od ukupno ostvarenog prihoda, ostvarena od zakupa poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini na teritoriji grada Beograda, su prihod grada. Ova sredstva se koriste prema godišnjem programu zaštite, uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta. Imajući u vidu da teritorija grada obuhvata oko 260.000 hektara poljoprivrednog zemljišta, potreba osnivanja poljoprivredne inspekcije koja bi vršila kontrolu nad primenom mera koje propisuje grad je potpuno opravdana. S obzirom na predloženo proširenje nadležnosti grada Beograda, a koje se odnosi na osnivanje poljoprivredne inspekcije, verovatno je potrebno menjati organizacionu strukturu, menjati broj zaposlenih. Do sada je posao inspekcije bio na republičkom nivou, sa ukupno tri inspektora, koja su morala da pokriju kompletnu Srbiju. Složićete se da je bilo zaista neophodno pristupiti ovom rešenju. Jedan veliki problem prethodnih godina je predstavljalo pitanje nadležnosti protivgradne zaštite na teritoriji grada Beograda. Susreli smo se, niz puta, sa problemima i na sednicama Skupštine grada gde je grad svaki put ulazio u prekršaj kada je nabavljao protivgradne rakete, jer nije imao pravo na to, s obzirom da je Republika bila nadležna za taj deo. Zahvaljujući zakonima koji su u međuvremenu doneti, ovo ovlašćenje se prenosi i na grad, a grad može preneti na opštine, tako da se nadam da će u narednom periodu ova služba funkcionisati adekvatnije. Uvodi se jedna novina, takođe, da će moći osnivati polječuvarsku službu. Osnovna delatnost poljočuvarske službe je obezbeđivanje svih poljoprivrednih kultura od povrtarstva, voćarstva i ratarstva do šuma koja se nalaze na poljoprivrednim zemljištima. Pod polječuvarom podrazumeva se lice koje ima svojstvo službenog lica, koje sprovodi mere, vrši neposrednu zaštitu poljoprivrednog zemljišta, useva, zasada, poljskih puteva, kanala za navodnjavanje i odvodnjavanje od poljske štete, opremu i objekte na poljoprivrednom zemljištu. Takođe je predložena i jedna veoma značajna dopuna zakona koja se tiče potrebe da se u oblasti donošenja prostornih i urbanističkih planova na teritoriji grada Beograda utvrde ti poslovi između grada i gradskih opština u odnosu na donošenje pojedinih urbanističkih planova. Naime, Zakon o planiranju i izgradnji i utvrđivanjem nadležnog organa, a to je Skupština i jedinica lokalne samouprave, za donošenje pojedinih planova iz nadležnosti jedinica lokalne samouprave na posredan način isključio mogućnost podele ovih poslova između grada Beograda i gradskih opština i iz tog razloga se predloženom dopunom uspostavlja mogućnost da se pojedini urbanistički planovi mogu donositi i od strane gradskih opština. Ovakvo rešenje doprinosi racionalnijem i efikasnijem obavljanju tih poslova na teritoriji grada. U slučaju kada je Statutom grada utvrđeno da pojedine urbanističke planove donosi gradska opština za svoje područje, gradska opština obrazuje komisiju od kojih jedna trećina članova komisije se predlaže od strane grada, dok dve trećine komisije čine članovi iz skupštine opštine na čijoj teritoriji se radi izmena postojećeg urbanističkog plana. U odnosu na član 6. takođe se radi izuzetak u pogledu osnivanja javnih preduzeća od strane pojedinih gradskih opština na teritoriji grada Beograda. Ovde se radi o javnim komunalnim preduzećima, s obzirom da je uređenje i obezbeđivanje komunalnih delatnosti jedno od izvornih nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Tako su pojedine od tih delatnosti, odnosno obezbeđivanje uslova za njihovo obavljanje, raspodeljeni između grada i gradskih opština Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin. Obavljanje navedenih poslova predviđeno je za gradske opštine koje su na svom području decenijama ulagale u svoje komunalne sisteme, a koje su van sistema javnog komunalnog preduzeća koje je osnovao grad Beograd. Iz tog razloga neophodno je na području tih gradskih opština predvideti mogućnost za osnivanje javnih preduzeća od strane gradskih opština koje mogu na celishodan način pratiti i u određenim slučajevima finansirati njihov rad. Ovo pogotovo, ako se ima u vidu da se prvenstveno ne radi o svim gradskim opštinama, već uglavnom o tzv. rubnim gradskim opštinama koje su nekada imale zakonsku mogućnost da osnivaju javna preduzeća i koja su upravo obavljale određene komunalne delatnosti i organizovane na taj način što su osnivale svoja javna preduzeća. Osim navedenog, Predlogom zakona se predviđa da gradske opštine mogu obrazovati, odnosno ukinuti mesne zajednice i druge oblike mesne samouprave na svom području, kao i da će se aktom o osnivanju mesne zajednice, u skladu sa Statutom grada Beograda, utvrditi poslovi koje vrši mesna zajednica, organi, organizacije rada organa, način odlučivanja, kao i postupak i izbor saveta i drugih organa mesne zajednice, kao i druga pitanja od značaja za rad mesne zajednice, odnosno drugog oblika mesne samouprave. Navedeno rešenje predviđeno je, polazeći od toga da gradske opštine imaju neposredniji kontakt sa građanima sa svog područja, da su upoznate sa njihovim potrebama i problemima, a samim tim i sa potrebama obrazovanja, odnosno ukidanja mesnih zajednica na svom području. Ovo rešenje je celishodnije i treba da doprinese efikasnijem i neposrednijem zadovoljenju potreba i interesa lokalnog stanovništva u gradskim naseljima, kao i selima na području gradskih opština. Ovo su samo neka od bitnih pitanja za rad u gradu, a koja su u prethodnom periodu pokazala niz nedostataka. Uverena sam da će predložena rešenja predloga izmena i dopuna Zakona o glavnom radu doprineti efikasnijem i boljem radu grada Beograda na zadovoljstvo svih njegovih građana. Poslanička grupa SDPS u danu za glasanje podržaće Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, kao i predložene odluke koje se nalaze na dnevnom redu ovog zasedanja. Hvala.
Hvala, koleginice Živković. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, ovaj Zakon o glavnom gradu, što se tiče poslaničke grupe JS, može da ima još jedan nastavak koji bi otprilike zvučao počelo je. Ovo su bila predizborna obećanja u izborima za grad Beograd i sećam se da su lideri, pre svega, koalicije kojoj ja pripadam SPS, JS, a upravo u opštinama koje ste danas nabrojali, su davali ovakva obećanja. Naravno, ovo je uspeh čitave vladajuće koalicije i dokaz da se predizborna obećanja ispunjavaju. Sa druge strane, gospodine ministre, imam osećaj kao da imamo neke dve Srbije. Jedna Srbija je Beograd, druga Srbije je sve ostalo. Činjenice i dalje pokazuju da se nekoliko hiljada ljudi svake godine iz unutrašnjosti doseljava u Beograd. To nije dobar trend. Jednu stvar koju ste rekli, a ja je nisam našao u materijalu, citiram, rekli ste da je Beograd druga poljoprivredna celina posle Vojvodine. To je još jedan jasan signal i čestitam gradu Beogradu i čestitam ljudima koji vode Beograd, tako trebaju da se bore za svoj grad, ali ovo je jedna poruka svima ostalima, svim ostalim gradonačelnicima, predsednicima opština da moraju više da se potrude i da ne smemo da dozvolimo da pored svih primata koje grad Beograd ima on polako postaje i centar poljoprivredne proizvodnje. To je veliki projekat i na tome moramo svi zajedno da radimo. Sebi danas, ispred svoje poslaničke grupe, dajem za pravo da pričam o gradu Beogradu i hoću da naglasim da je jedna od retkih, ako ne i jedina politička stranka koja ima svoju poslaničku grupu u Skupštini Republike Srbije, a to je JS, naše sedište je jedino van Beograda. Sedište JS je u Jagodini, ali to svakako ne znači da mi ne poštujemo i ne volimo Beograd, svesni smo snage grada Beograda i naravno da je slika grada Beograda prva slika koju svet može da vidi i da stekne o Srbiji. Najbitniji deo zakona za koji će poslanička grupa JS da glasa upravo jeste taj deo decentralizacije, davanja većeg ovlašćenja beogradskim prigradskim opštinama, kako ste sada podelu napravili, i to je pohvalno, to je dobro. To znači da će njihove ideje, ideje birača u tim opštinama nekako biti lakše sprovodljive. Kako kaže malopre koleginica - teško je iz centra grada propratiti sve prigradske opštine. Dobro je i to što se uvode poljočuvari. Možda to ne deluje tako ozbiljno, ali pored velikog broja deponija koje, nažalost, ne postoje samo u Beogradu, to je stvar nekulture, nevaspitanja, i to vrlo često možemo da vidimo i u nekim zaštićenim parkovskim sredinama, a ne u okruženju grada Beograda. To je dobro. Lično, zastupajući tezu mog predsednika Dragana Markovića Palme, ne mogu da pohvalim taj deo sa komunalnim policajcima, da i njih treba da ima više. Svakako su gradu Beogradu, za razliku od svih drugih manjih gradova, oni neophodni. Oni imaju svoj uticaj. Njihov smisao postojanja u ovako velikom gradu, ali nismo pristalice toga da manji gradovi sebi daju za pravo da uvode komunalnu policiju. Vi ste jednu možda od najvažnijih promena, koju ću ovde sada da naglasim, a to je što će ovih deset gradskih opština ubuduće vršiti legalizaciju do 400 kvadrata, izdavati građevinske dozvole do 1.500 kvadrata. Prigradske opštine će vršiti legalizaciju do 3.000 kvadrata, izdavati građevinske dozvole do 5.000 kvadrata. To je odlična stvar, pre svega u borbi za investitore kojih, svakako uvek fali, koliko god da je ova vlast dovela investitora, a dovela je i to se vidi, ovim se daje mogućnost da i ljudima na lokalu, predsednicima ovih opština, damo šansu da i oni pokažu koliko su sposobni, koliko mogu da se potrude, da ne bude samo Vlada ta koja dovodi investitore, nego, evo, po prvi put i 10 prigradskih opština dobija jedno ozbiljno ovlašćenje. Zakon će omogućiti da prigradske opštine uz saglasnost grada imaju i svoja javna preduzeća, kao i da grad svoje izvorne nadležnosti može da prenese na prigradske opštine, što do sada nije bio slučaj. To je upravo ono o čemu pričamo i to je glavna snaga ovog zakona za koji ćemo da glasamo. Kakav niz ovlašćenja sledi? Pored poljoprivredne inspekcije, dobijaju se veća ovlašćenja u obrazovanju, u sportu, čak i neka ovlašćenja, eto, koja se tiču grada Beograda i ne znam da li ima još sličnih gradova, kada su u pitanju splavovi. Ovaj zakon o glavnom gradu je donet 2007. godine i od tada do sada mnogi zakoni koji indirektno imaju veze sa ovim zakonom su pretrpeli određene izmene i promene i ovo je dobar trenutak da smo sva ova usaglašavanja, eto, posle nekih 12 godina uradili. Rekli ste da će decentralizacija biti gotova kada opštine, pogotovo prigradske budu krenule da prave uslužne centre, kako bi i najveći deo posla koji građani trebaju da obave u opštini, mogli da obavljaju u naseljima koja su deo te opštine. Rekli ste da do sada imate formiran jedan centar, pretpostavljam da ste zadovoljni radom tog centra i naravno JS je uvek pričala, to govorim i sada, da lokalne samouprave upravo trebaju da budu instrumenti koji služe građanima i koji trebaju da budu građanima na usluzi. Ne znam šta bih više mogao da dužim oko ovog zakona, ponavljam ono što je vama najbitnije, a to je da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala, kolega Vujiću. Reč ima narodna poslanica Ana Karadžić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre Ružić sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Zakon o glavnom gradu koji ima za cilj da reguliše položaj grada Beograda, kao privrednog, finansijskog, saobraćajnog i kulturnog centra Republike Srbije. Ono što smo danas čuli, jeste da je centralizacija ključna izmena ovog Zakona o glavnom gradu i da će se na taj način glavni grad i sve usluge glavnog grada približiti građanima, da će gradske opštine postati servis građana. Gradske opštine su i do sada bile na usluzi građanima, samo je problem bio što još od 2011. godine, kada je donet novi Statut grada, kada je grad vodila prethodna vlast, potpuno je centralizovano. Centralizovane su sve ingerencije, tako da su opštine, kako ove gradske, tako i prigradske apsolutno bile svedene na mesne zajednice. Važno je istaći da će se ovim izmenama zakona opštine podeliti na prigradske i gradske, biće sedam prigradskih i 10 gradskih opština, što je jako važno iz razloga što ne mogu Lazarevac i Mladenovac imati iste potrebe, kao na primer, gradska opština Vračar, niti mogu, što se kaže iz centrale grada, sa Trga Nikole Pašića znati šta je Mladenovcu ili Lazarevcu potrebno. Takođe je važno istaći da, htela bih, pre svega, da kažem da sam obavljala funkciju člana Opštinskog veća, gradske opštine Voždovac i da sam bila prisutna kada smo radili prijeme građana i kada su građani dolazili sa nekim najosnovnijim zahtevima i molbama, koje mi nismo mogli kao gradska opština da rešavamo, već smo morali da ih šaljemo u grad Beograd, u gradsku upravu, zatim su ih vraćali nazad na opštini itd, i građani su bili veoma nezadovoljni, jer nismo mogli da rešimo neke od najosnovnijih problema. To je isti slučaj bio i sa kompanijama i investitorima koji su hteli da ulažu iz razloga što je bila mnogo komplikovanija procedura da dođu do neke osnovne dokumentacije. Sada se i to menja uvođenjem različitih kriterijuma za vršenje legalizacije. Kao što smo čuli od gradskih čelnika, ubuduće će moći gradske opštine da legalizuju do 400 kvadrata i da daju građevinske dozvole do 1.500 kvadratnih metara, prigradske čak 3.000 kvadrata, za legalizaciju i građevinske dozvole do 5.000 kvadrata, što zaista omogućava investitorima da lakše dođu do dokumentacije koja im je potrebna kako bi uložili svoja sredstva. Takođe je veoma važno omogućiti prigradskim opštinama, kao što je ovim izmenama zakona dato da mogu da osnivaju uz saglasnost grada, javna preduzeća. Govorim o prigradskim opštinama. Što se tiče same gradske opštine Voždovac, moram da naglasim da u periodu od 2009. godine od kada je na vlasti gradske opštine Voždovac bila koalicija oko SNS, a u gradu bila prethodna vlast, da je gradskoj opštini Voždovac 2009, 2010, 2011, 2012. i 2013. godine opredeljivan najmanji mogući budžet koji je bio ispod svakog minimuma, te da nije moglo da se ulaže ni u vodovod, ni u kanalizaciju. Znači, gradska opština Voždovac koja je jedna od opština koja se nalazi u blizini centra grada, koja ima svoj prigradski i podavalski deo, već 30 godina moli za vodovod i kanalizaciju, ali nikako nije moglo da dođe do toga, sve do 2014. godine, dok privremeni organ nije preuzeo vlast. To je veoma važno, da ukoliko i u buduće dođe do razlike, znači, ukoliko jedna vlast bude na gradu, a druga na opštini, ova decentralizacija će pomoći da građani ne ispaštaju, da mogu da rešavaju svoje probleme u mestima svog stanovanja. Kada govorimo o decentralizaciji, ne govorimo samo o decentralizaciji sa grada na opštinu, već će opštine praviti svoje uslužne centre, te će građani moći u samoj svojoj jedinici stanovanja da se obrate za neke probleme, molbe i savete koji su im potrebni. To apsolutno ne znači da će se gradskoj upravi umanjiti značaj, već znači da će se baviti kapitalnim investicijama, kao i do sada. Naglasila bih određene stvari koje su investirane u prethodnom periodu i godina. Beograd je postao jedan pozitivan primer za privredni ambijent u regionu, znači, za dobar privredni ambijent koji privlači investitore. Takođe, kažu da je Beograd grad kranova, kada dođe proleće, jer se mnogo ulaže u različite infrastrukturne projekte, u železničku infrastrukturu, putnu infrastrukturu, uloženo je i u novu autobusku stanicu, u razvoj na polju energetike, javnog osvetljenja, vodovoda, kanalizacije itd. Mogla bih dosta da nabrajam, počev od Pupinog mosta, rekonstrukcije železničke stanice „Prokop“ pristupnih saobraćajnica, Bulevara heroja sa Košara, ulice Vojvode Stepe, Ruzveltove ulice, Trga Slavija, Bulevara oslobođenja itd, kao i o fabrikama koje su potrebne za prigradska naselja, kao što je prečišćavanje vode u Velikom selu, fabrika vode „Makiš“. Znači uloženo je u sva polja koja omogućavaju da građani žive bolje i da imaju bolji standard dovođenjem investitora i smanjenjem broja nezaposlenih lica. Uverena sam da će ovakvim načinom funkcionisanja i gradska uprava nastaviti da investira u kapitalne projekte i da će se decentralizacijom gradske uprave omogućiti da građani budu zadovoljni da se njihovi problemi rešavaju, da ne čekaju više, uvođenjem elektronske uprave da ne čekaju u redovima i da završe svoje zahteve i poslove u najbržem mogućem roku. Želim da naglasim da će poslanička grupa PS-NSS-USS u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Hvala.
Hvala koleginice Karadžić. Reč ima Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, meni je jako žao što je u vezi sa ovim zakonom, koji je danas na dnevnom redu Skupštine izostala u potpunosti javna rasprava. Dakle, negde još prema podacima, pokušala sam u ova dva dana da pronađem podatke kada je uopšte bila u mogućnosti da se otvori javna rasprava u vezi sa predlogom izmene ovog zakona, i našla sam da je zamenik gradonačelnika Goran Vesić 2015. godine najavio da će se ovaj zakon naći konačno u skupštinskoj proceduri, što znači da je bilo prostora da se od 2015. godine do danas, jer je prošlo četiri godine, bilo je prostora da se otvori široka javna rasprava o predlogu ovog zakona. Dakle, osim što odbornici Skupštine grada Beograda nisu imali prilike da se upoznaju sa Predlogom izmene i dopune zakona, kojim se konkretno oni bave, nisu imali prilike ni građani Beograda, pre svega, da se takođe upoznaju sa tim šta će biti predmet današnje rasprave u Skupštini. Manje-više ovaj Predlog zakona koji je danas na dnevnom redu služi, konkretno za usklađivanje sa nekim drugim zakonima i to su konkretno zakoni o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, Zakona o planiranju i izgradnji, Zakona o javnoj svojini, Zakona o stanovanju i održavanju zgrada, Zakonom o smanjenju rizika od katastrofa i upravljanju vanrednim situacijama, Zakonom o visokom obrazovanju i Zakonom o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave. S tim u vezi, dakle, ne čudi nas što je ovaj zakon u nekom manjem obimu nego što je bilo za očekivati. Međutim, tu postoje neke odredbe koje, nažalost, čini mi se da su trebale biti ili malo bolje uređene, odnosno malo bolje pojašnjene u samom Predlogu ovog zakona ili prosto su posledice toga što je izostala javna rasprava, pa onda nemamo ta detaljnija objašnjenja. Krenuću negde od početka. Dakle, u ovom prvom članu izmene koji se odnosi na član 5. i stavove 2. i članove od 5. do 8, dakle govori se o tome šta je sve u javnoj svojini grada Beograda, pa tu nege s početka imam i pitanje za vas – da li postoji mogućnost da se privatizuje komunalna mreža na teritoriji grada Beograda u nekom momentu, s obzirom, da nama, mi smo analizirali način na koji će javna svojina praktično doći u vlasništvo javno-komunalnih preduzeća, da li je to put da se u nekom trenutku izvrši privatizacija ovih javnih komunalnih preduzeća? Možda grešim, a možda i ne grešim, volela bih da mi vi to pojasnite, da li se ovaj stav koji kaže – u javnoj svojini grada Beograda, pa onda odnosi se na komunalnu mrežu na teritoriji grada Beograda, da proverimo da li je on u suprotnosti sa Zakonom o javnoj svojini, odnosno članovima 10. i 11? To bih volela da dobijem kao odgovor na ovu nedoumicu. Ono čime smo se verovatno najviše bavili u ovom Predlogu izmene i dopune zakona, i ono što jeste ostalo kao najveća nedoumica, jesu ove nadležnosti grada Beograda i tu bih se pre svega osvrnula, neki deluju onako kozmetički na prvi pogled, odnosno izmene koje se tiču, deluju onako na prvi pogled kozmetičke, međutim neka praksa iz prethodnih nekoliko meseci nam ukazuje da baš i nisu kozmetičke i da bi zaista trebalo malo bolje se pozabaviti ovim pitanjima. Recimo, ova tačka 5) kada kaže da je u nadležnosti grada Beograda, da odlučuje o nazivima ulica, trgova, zaseoka i drugih delova naseljenih mesta na svom području. Podsetiću vas, u decembru mesecu 2018. godine, Skupština grada Beograda usvojila je odluku da se jedna ulica gradske opštine Grocka, preimenuje u ulicu Braće Simonović. Dakle, na lično insistiranje tadašnjeg predsednika opštine Grocka, koji je da vas podsetim u međuvremenu optužen za to da je bio nalogodavac da se napadne novinar Milan Jovanović i to tako što mu je zapaljena kuća, onda je zatim i pucano na njega u prag da bi se osiguralo to da on ne može da izađe iz te kuće. Dakle, skandal je da grad Beograd usvoji ovakvu odluku zato što je to bila lična želja. Ni po čemu braća Simonović ne zaslužuju da dobiju naziv ulice u bilo kojoj opštini u Beogradu, a posebno u onoj opštini u kojoj se dogodio ovaj, blago rečeno incident. Šesta tačka je takođe diskutabilna. Dakle, u nadležnosti grada Beograda po ovom zakonu biće da grad Beograd imam mogućnost da uređuje uslove, postupak i način pribavljanja i raspolaganja građevinskim zemljištem i drugim nepokretnostima u javnoj svojini grada Beograda, u skladu sa zakonom kojim se uređuje javna svojina. Dakle, mi nemamo trenutno na teritoriji grada Beograda jasan popis koje je to građevinsko zemljište i koje su to nepokretnosti koje jesu u vlasništvu grada Beograda. Dakle, to bi moralo najhitnije da se reši. U eri digitalizacije, kojom se tako hvalimo i toliko hvalimo na sva usta, ovo pitanje ne može da ostane nerešeno. Da bismo mi mogli da damo nadležnost gradu Beogradu da upravlja ovom imovinom, mi moramo pre svega da znamo šta je to na raspolaganju. Podsetiću vas na jedan slučaj, ja znam da je ministar ili bar iz biografije podatke koje imam, da je i on sa teritorije gradske opštine Zemun sa koje sam i ja, zato ću se prilikom analize ovog predloga zakona malo više baviti opštinom Zemun. Dakle, podsetiću vas, 2017. godine na zemunskom keju je prodat deo obaloutvrde, odnosno nekadašnja vojna hidrobaza. Put kako je prodat taj deo obaloutvrde je prilično diskutabilan. Dakle, 2006. godine je doneta uredba od strane Ministarstva odbrane tzv. master plan kojim je, to je bio dakle početak kako je uopšte jedno javno dobro, jedan deo naše javne svojine u stvari postao predmet kupovine koji je na kraju postao privatna svojina. Zatim je 2014. godine tadašnji zamenik gradonačelnika, Andrija Mladenović, u maju, doneo odluku da može da se otuđi ova parcela, da bi ona u julu 2017. godine, to je čitavih 600 metara kvadratnih najlepšeg dela zemunskog keja, koji je i verovatno na jednom od najširih delova zemunske obale, prodat privatnom licu za iznos od 300 hiljada evra, ako se ne varam, odnosno prevedeno u evre, a to je otprilike negde 36 miliona dinara. Prodato je privatnom licu, koje je sticajem čudnih životnih okolnosti sin nekadašnjeg sekretara za sport i omladinu. Dakle, pitanje je samo kako se baš potrefilo da je sin nekadašnjeg sekretara za sport i omladinu, koji je nekad i bio, slagaću vas, pomoćnik ministra za sport i omladinu, došao u priliku da uopšte otuđi ovo zemljište, da bi nakon nekoliko meseci od Fonda za razvoj potraživao novac u istoj toj vrednosti, navodno za opremanje budućeg sportskog objekta za koji je dobio dozvolu i uopšte način na koji je uspeo da dođe u posed tog zemljišta bio je baš zbog toga što je želeo da napravi, zvanično da napravi sportski objekat. Ja vam sada odgovorno tvrdim, a sigurna sam da ste i vi u toku, niti taj sportski objekat postoji, niti je ikad započeta gradnja. Vlasnik, privatni vlasnik ovog objekta od Fonda za razvoj nije dobio 36 miliona dinara, dobio je 30 miliona dinara. Dakle, skandal je kako smo došli do toga da ono što je bilo javno dobro postane privatno dobro, da mi to platimo novcem iz budžeta praktično i da se izgubi svaki dalji trag. Mene plaši da će ova odredba upravo u budućnosti isto ovo da znači na nekim različitim lokacijama na teritoriji grada Beograda. Tačka 11. takođe je, volela bi da me ohrabri kada kažete da to nije tako, pa ako može komentar i na to. Dakle, 11. tačka, što se tiče nadležnosti grada Beograda, kaže – vrši kontrolu realizacije namenskog korišćenja sredstava koje se iz budžeta grada Beograda prenose reprezentativnim udruženjima u kulturi kod kojih su stekli status samostalni umetnici, za koje grad Beograd obezbeđuje sredstva iz budžeta grada Beograda za učešće u plaćanju doprinosa za penzijsko invalidsko osiguranje i doprinosa za zdravstveno osiguranje u skladu sa zakonom kojim se uređuje kultura. Prilično naivno deluje kada se pogleda ova tačka, da grad treba da vrši kontrolu da li je neko uplatio poreze i doprinose. Ono što nas zanima je kako znamo koje su to reprezentativna udruženja u kulturi s obzirom da imamo i jednu, da kažem, poslednju situaciju u vezi sa Festivalom „Igre“ i odbornicom Ajom Jung, gde je ona došla praktično u jednu nesuglasicu sa Ministarstvom kulture. Dakle, i ova odredba može biti vrlo zloupotrebljena. Tačka 18. kaže – izdaje građevinske dozvole za izgradnju objekata i ostale akte u postupku objedinjene procedure, kao i druga akta u skladu sa zakonom kojim se uređuje planiranje i izgradnja. Dakle, ova tačka je vrlo podložan korupciji, svi smo toga svesni, posebno su na udaru neke određene opštine. Jedna od onih koje su na većem udaru jeste gradska opština Zemun, jedan od kolega je o tome i govorio da bi to pitanje trebalo da se uredi. Ja bih volela da znam kako će to u praksi da izgleda. Tačka 21, mislim da je ovih dana prilično aktuelna, isto u vezi sa Zemunom, određuje delove obale i vodnog prostora na kojima se mogu graditi hidro-tehnički objekti, postavljati plutajući objekti i privezišta za čamce, odnosno mesta za raspremu brodova, uslove i način postavljanja plutajućih objekata i privezišta za čamce, uključujući izdavanje odobrenja za njihovo postavljanje, itd. Dakle, sigurna sam u to da ste upoznati da ukinut nedavno parking Javno- komunalnog preduzeća u Zemunu, jedan deo parkinga, i da se tu prema planu deljane regulacije starog dela Zemun iz 2003. godine planira izgradnja pristaništa za brodove. To sada ne bi bilo sporno zato što u tom planu stoji da se predviđa da će to biti brodovi dužine 21 metar, za šta ima i tehničkih uslova da to tako bude. Međutim, građani sa kojima sam ja u kontaktu imaju bojazan da to neće biti baš tako. Postavljam pitanje u vezi sa tim – da li postoji mogućnost da tu pristaju i brodovi koji su duži od 21 metra, za šta onda nemamo tehničkih uslova da se u Zemunu izda dozvola i da se uopšte nastavi sa izradom pristaništa? Ako se radi o brodovima koji su reda veličine 120 metara dužine, onda oni nemaju mogućnost da tu uopšte pristanu, s obzirom na dubinu reke Dunav u tom momentu, a ko poznaje Zemun znaće da je i to stari deo Zemuna i da tu opšte nema nikakvih uslova da uopšte pristane bilo kakav čak i drumski saobraćaj koji bi omogućio dalji transport, s obzirom da su ulice jako uske i nepristupačne. Dakle, to mi objašnjenje isto sada treba. Ovde imamo u članu 6. koji se odnosi na član 20, a takvih članova još imamo, jedan je, čini mi se, da ne nabrajam, uglavnom imamo još takvih članova koji se tiču konkursa za određene pozicije gde se sada usklađuje ovaj zakon sa Zakonom o visokom obrazovanju. Nama se tu postavlja pitanje da li ćemo ponovo doći u situaciju da se konkursi u stvari raspisuju za određene ljude, s obzirom da se sada otvara mogućnost da nije uslov da oni koji konkurišu na ta mesta imaju završen pravni fakultet, već da imaju obrazovanje iz naučne oblasti pravnih nauka itd. Dakle, prilično je široka ta definicija i meni se čini da to može da bude prilično zloupotrebljeno što se tiče primene ovog zakona. Postoji i ovaj član 9. koji se odnosi na član 28, koji govori o podnošenju izveštaja gradskoj skupštini od strane gradonačelnika gradskog veća. Kaže da se podnošenje izveštaja može vršiti bilo kada, odnosno ono što je nekada bilo najmanje dva puta godišnje sada se više ne odnosi. Samo ću vas podsetiti na jedan zakon koji je prošao kroz skupštinsku proceduru, koji je isto imao jednu sličnu odredbu, a koji je posle značajno uticao loše na kvalitet života naših građana, to je bio Zakon o umanjenju penzija, kada je jedna od narodnih poslanica podnela amandman i omogućila da ne postoji rok do kada važi taj zakon, čime je on praktično trajao duže nego što je to u nacrtu zakona, odnosno onom zakonu koji je ušao u skupštinsku proceduru bilo omogućeno. Dakle, kada mi postavimo ovakvu odredbu i kažemo da može da podnosi izveštaj, ali da nema obavezu ili tačan broj koliko izveštaja u toku godine, to znači oni mogu i da ne podnose taj izveštaj nikada. To bi bilo sve što imam za komentar na ovaj zakon za sada.
Hvala, koleginice Macura. Reč ima Aleksandar Marković, pravo na repliku. Izvolite.
Ne znam da li ste primetili, predsedavajući i vi ministre, jednu zakonomernost. Kad god opozicija nema nikakav argument, onda ide – zašto nije bilo javne rasprave i zašto hitan postupak, u nedostatku argumenata. Hajde da demistifikujemo malo taj pojam javne rasprave. Prvo, kada je reč o izmenama zakona, kao što je slučaj sa ovim predlogom o izmenama i dopunama zakona, koje nisu velikog obima, gde se menja nekoliko članova, nema potrebe za javnom raspravom te vrste. Ali, ovde uopšte nije ni bila poenta da se uđe sada u meritum stvari, već da se kaže kako nije bila javna rasprava, kako oni nisu imali vremena da se pripreme, a imali su vremena da se pripreme. Dakle, 6. maja je ovaj zakon ušao u proceduru. Koji je danas maj? Dvadeset drugi maj. Dakle, 15 dana su imali da se pripreme, da napišu amandmane, da pročitaju, da diskutuju. To što su oni vreme provodili u šatorima, u parkovima, na ulici, to je njihov problem, sa njihovim prijateljima. Ovo je zakon o kome se priča jako dugo u Srbiji, i stručna javnost i obična javnost. Predmet je interesovanja širokih slojeva. Stari zakon je donesen 2007. godine, nismo ga mi doneli, doneli su ga vaši prijatelji. Od tada traje svojevrsna javna rasprava, ako baš hoćete, o ovom zakonu. Ja to dobro znam, 12 godina sam zaredom bio odbornik jedne gradske opštine, učestvovao u radu lokalne samouprave i znam da postoji potreba za promenom ovog zakona i znam da sve vreme se oseća neka vrsta javne rasprave i polemike o donošenju novog zakona, naročito od trenutka kada je sprovedena najstrašnija moguća centralizacija grada Beograda i oduzimanje nadležnosti gradskim opštinama, a koju je sproveo opet vaš prijatelj Dragan Đilas, neko sa kim ste sada u savezu, ili više niste, nije ni važno u krajnjem slučaju. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Pravo na repliku ima Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dakle, nije pitanje da li smo mi imali vremena da se pripremimo za raspravu. Dakle, mi smo imali dovoljno vremena da se mi kao narodni poslanici pripremimo za raspravu, s obzirom da je obim ovog zakona mali i da je i ovo malo vremena koje je bilo na raspolaganju dovoljno. Ono što jeste problem, to je ovo nerazumevanje koje je narodni poslanik pokazao. Javna rasprava ne služi da bi se narodni poslanici pripremili za raspravu, već služi da bi se građani uputili u predloge zakona koje treba da usvoji Narodna skupština, i ne samo građani, već i stručna javnost. Dakle, ovde jeste izostala javna rasprava, to je činjenica, nisam ništa izmislila, stručna javnost nije bila upoznata, kao ni odbornici grada Beograda, kao ni bilo koji drugi odbornici, kao ni bilo koji drugi građanin Beograda ili države. Što se tiče svih drugih komunikacija koje je prema meni ili prema organizaciji kojoj pripadam, a to je Stranka moderne Srbije, i mog kolege prekoputa, moram još jednom da se ogradim, mi nismo članovi Saveza za Srbiju, niti imamo bilo kakve veze sa kolegom opozicionim predstavnikom Draganom Đilasom i s tim u vezi je potpuno neumesno da šaljete takve primedbe. Danas na dnevnom redu jeste rasprava o glavnom gradu i svi drugi komentari koje ste uputili nakon što ste završili komentar na moje izlaganje su neumesni. Hvala.
Hvala, gospođo Macura. Pravo na repliku ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Kada smo već kod nerazumevanja, imali smo primedbu kako odbornici Skupštine grada nisu konsultovani i nisu dostavili mišljenje, ne umem da definišem tu vrstu nepoznavanja stvari koju smo mogli da čujemo od prethodne govornice, ali tu nalazim vezu sa izvesnim Nikolom Jovanovićem koji je valjda šef odborničke grupe ovog Saveza za Srbiju u Skupštini grada koji je jutros istovetnu primedbu izneo. Pazite šta kaže taj genijalac. Šef odborničke grupe Saveza za Srbiju u Skupštini grada Beograda izjavio je danas da je donošenje novog zakona o glavnom gradu bez javne rasprave, bez znanja odbornika, dakle, tu primedbu je i prethodna govornica malopre iznela. Kakvog znanja odbornika? Koga zanima mišljenje odbornika lokalne skupštine kada je reč o predlogu zakona? Ovde je reč o vrhunskom nepoznavanju stvari u Srbiji. Ovo je Narodna skupština. Narodna skupština je jedina vlasna i jedina ima tu mogućnost da donosi zakone. Hajde sada da pitamo i da konsultujemo sve lokalne skupštine, dakle svih 17 gradskih opština, da sazovu sednice skupština opština i da daju mišljenje na ovaj predlog zakona. O čemu pričate? Kakvi odbornici? Ili je to možda posledica frustracije što prethodna govornica nije gradski odbornik, a za to su vam krivi građani Beograd. Građani Beograda nisu želeli da vi postanete gradski odbornik, a bila je kandidat, visokopozicionirana na listi Dveri. Da se vratimo još samo kratko na temu javne rasprave i primedbi kada je reč o javnim raspravama. Imali smo, predsedavajući, više javnih rasprava upravo od grupacije kojoj prethodna govornica pripada. To su bile javne rasprave, vrlo iscrpne javne rasprave u raznim predlozima zakona, između ostalog, javna rasprava na predlog Tijaninog zakona. Kako se to završilo? Tako što prethodna govornica nije došla da se izjasni, nije došla da glasa za taj zakon, a vodi nevladinu organizaciju „Mame su zakon“.
Hvala, kolega Markoviću. Mislim da ste malo i preoštri i ne možete uporediti, ipak, koleginicu Macuru sa Nikolom Jovanovićem. To je, da, neuporedivo. Da li želite vi repliku, gospođo Macura? (Ne.) Milisav Petronijević ima reč. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o glavnom gradu, što je danas na dnevnom redu, ja ću na početku reći od čega se pošlo, da bih kasnije govorio do čega se došlo. Dakle, pošlo se od sledećeg, da Ustav kaže – položaj grada Beograda, glavnog grada Republike Srbije uređuje se Zakonom o glavnom gradu i Statutom grada Beograda. I Ustav i Zakon o lokalnoj samoupravi, teritorizaciji kažu da je Beograd posebna jedinica lokalne samouprave i posebna teritorijalna jedinica i da ima nadležnosti koje su Ustavom i zakonom poverene opštini i gradu, a, naglašavam, Zakonom o glavnom gradu mogu se poveriti i druge nadležnosti, od toga se pošlo. Vlada je predložila izmene i dopune Zakona o glavnom gradu, koje su na dnevnom redu, imajući u vidu ovo o čemu sam pričao, dakle ustavni i zakonski osnov, imajući u vidu iskustva u radu i funkcionisanju grada. Imajući u vidu opredeljenje Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu Vlade, ali i gradskih vlasti da obezbedi efikasnije i kvalitetnije obavljanje poslova grada Beograda na bazi njegovog posebnog ustavno – pravnog položaja i u skladu sa razvijenim kapacitetima, stručnim, organizacionim, kadrovskim koji postoje u Beogradu, a što će, poenta je, učiniti rad organa grada i gradskih opština znatno efikasnijim i dovesti do ravnomernijeg zadovoljenja potreba svih građana na teritoriji grada Beograda. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje glasati za predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, jer smo ubeđeni da na taj način glasamo za bolji život građana, glasamo za decentralizaciju grada i veće nadležnosti gradskih opština, glasamo za nivo odlučivanja koji je bliži građanima. Sve su to razlozi koji nas opredeljuju da damo punu podršku ovom predlogu zakona. Otprilike tri karakteristike su ovog predloženog zakona. Jedna je koja reguliše položaj grada Beograda kao glavnog grada, drugo je stvaranje mogućnosti da se prenesu ovlašćenja na gradske opštine i treće je usaglašavanje sa zakonima u međuvremenu donetim u odnosu na ovaj zakon koji traje već evo 12 godina. Kada je u pitanju položaj Beograda, ponavljam, ima se u vidu njegova posebnost, njegova specifičnost i zbog svoje veličine, broja stanovnika i da je privredni, finansijski, saobraćajni, kulturni centar Srbije i na kraju glavni grad Republike Srbije. Beograd je i administrativni i obrazovni, i univerzitetski, i zdravstveni centar Srbije, i ne pripada samo Beograđanima, pripada i Srbiji, i vidimo sve više pripada i Evropi. To se mora imati u vidu. Mi podržavamo politiku Vlade koja teži ka tome da se Srbija ravnomerno razvija u svim njenim delovima i to je politika Vlade Srbije, što pokazuje, evo i u ovo zadnje vreme, otvaranjem fabrika u svim delovima Srbija, dovođenjem investicija, izgradnjom infrastrukture, evo, sad već možemo da kažemo izgradnjom mreže auto-puteva po Srbiji, što sve doprinosi ostvarivanju ovog cilja. Na isti način ili na istom tragu su i gradske vlasti i zato želim da to posebno istaknem da i oni na taj način razmišljaju, kada je u pitanju Beograd. Dakle, kao što je potrebno ravnomerno razvijati Srbiju, tako je potrebno i u Beogradu ravnomerno razvijati zadovoljenje potreba svih građana Beograda, od onih koji skoro do Ljiga, do onih iza Padinske Skele, od onih sa obe strane Kosmaja, do onih do Stare Pazove. Svi su oni građani Beograda i zadatak jeste, na čemu i insistira ova gradska vlast, da svi oni ravnomerno mogu da zadovolje svoje potrebe. Mislim da je i predložena izmena zakona upravo na tom pravcu, na tom fonu. Kada su u pitanju nadležnosti Beogradu, jedan deo, dakle, zakona koji je bitan, mislim da je to karakteristično, da se radi o dvostrukoj decentralizaciji. Jedna je decentralizacija sa Republika na grada, a druga je decentralizacija mogućnost prenošenja ovlašćenja sa grada na gradske opštine i, naravno, odlučivanje približiti što više građanima Beograda. Tu u čitavom nizu nadležnosti, ja ću se zadržati samo na nekim. Recimo, izgradnja, rekonstrukcija, održavanje i upravljanje javnim i nekategorisanim putevima. Jednostavna je rečenica, ali mnogo znači. U Beograd koji ima najveću mrežu saobraćajnica i puteva, u praksi su bili problemi da se ne zna šta pripada državi, šta pripada gradu. Naravno, to je onda u pitanju odgovornost, kada je u pitanju odražavanje, rekonstrukcija, itd. Sada se precizira tako nešto, šta pripada i sve osim državnih puteva i auto-puta pripada Beogradu, a Beograd raspolaže neophodnim sredstvima i kapacitetima da može to da održava. Pored značajnih nadležnosti vezanih za oblasti zaštita od požara, upravljanje vanrednim situacijama, raspolaganje građevinskim zemljištem, tim najvećim bogatstvom jednog grada, upravljanje komunalnim otpadom, finansiranjem protivgradne zaštite, i tako dalje, opet ću se kratko zadržati na još jednoj nadležnosti, a to izdavanje građevinskih dozvola. Zašto se na tome zadržavam? Zato što je to jedna nadležnost koja daje mogućnost da se izdavanje građevinskih dozvola prenese na gradske opštine. Dakle, na gradske opštine u celini, a ne samo na pojedine gradske opštine i, naravno, mnogo većem broju kvadrata nego što je to bilo do sad, odnosno ranije. Takođe, zadržaću se vrlo kratko na poslovima poljoprivredne inspekcije, koja treba da pređe u Beograd, naravno, u delu kontrole za koju je nadležan Beograd, koju propisuje Beograd za vlasnike, odnosno korisnike poljoprivrednog zemljišta. Zašto je to važno? Malo je poznato u javnosti, ministar je to danas pomenuo, Grad Beograd je posle Vojvodine najveći poljoprivredni region sa 242 hiljade hektara. Dakle, jedno ogromno bogatstvo, kada je to u pitanju. Dobijanjem poljoprivredne inspekcije, naravno, posebno će se voditi računa o izdavanju zemljišta, o korišćenju zemljišta itd. Kada su u pitanju dalje nadležnosti simboli i nazivi naseljenih mesta i mogućnost prenosa gradskim opštinama, održavanje javnih manifestacija od značaja za grad, želim da se još malo zadržim na jednoj nadležnosti koju grad preuzima, a to je sprovođenje mera i finansiranje projekta u cilju podsticanja nataliteta i rađanja na svojoj teritoriji. Dakle, pored onih mera koje Vlada, država preduzima, Beograd na sebe preuzima da naravno, u skladu sa materijalnim mogućnostima i sopstvena sredstva uloži u tako nešto, a ovaj projekat je od najvišeg državnog značaja. Na kraju, pomenuću još donošenje prostornih urbanističkih planova, vrlo važno jedno pitanje, ali i iz razloga što daje mogućnost Gradu Beogradu da donošenje urbanističkih planova, pojedine opštine, misli se pre svega na one opštine koje su posebne celine, neki ih zovu rubne opštine, odomaćio se izraz prigradske opštine, inače sve su one gradske, ne postoje neki drugi izrazi, a to su Obrenovac, Lazarevac, Mladenovac, Barajevo, Sopot, Surčin i Grocka, da mogu donositi svoje urbanističke planove, naravno, usklađene sa planovima višeg ranga, misli se na planove grada itd, još jedno značajno ovlašćenje, da tako kažem, koje Grad Beograd dobija, a prenosi na gradske opštine. Kada je u pitanju drugi deo ovog zakona, želim baš posebno da istaknem kao najveću vrednost ovog zakona, osim naravno ovih značajnih nadležnosti, a to je stvaranje mogućnosti da Beograd prenese na gradske opštine u svom sastavu veći broj poslova, te na taj način omogućuje decentralizaciju grada, dakle, drugi ona pravac, ali i spusta nivo odlučivanja bliže građanima. Puna podrška ovom predlogu zakona u ovoj oblasti. Zašto? Te gradske opštine su u neposrednom kontaktu sa građanima, na taj način će se kvalitetnije, efikasnije obaviti poslovi iz nadležnosti grada, što je naravno, takođe jedan od ciljeva koji su bitni. Druga stvar, ima se u vidu kada se govori o prenosu nadležnosti na gradske opštine da se faktički Beograd deli na dve zone, opet ne kažem formalno, nego praktično pričamo, jedna je gradska gde su 10 opština, i druga je, mi tako nazivamo u svakodnevnom govoru prigradske, inače su i to gradske opštine. Zašto? Zato što, jer se ima u vidu da je nužno tim opštinama preneti veća ovlašćenja, približiti odlučivanje građanima što više, što bliže da bude njima. Imajući u vidu razuđenost teritorije grada, imajući u vidu činjenicu da određene gradske opštine predstavljaju urbane celine, imajući u vidu da su svojevrsni administrativni centri za to područje, i naravno imajući u vidu cilj da se stvore uslovi za efikasnije i kvalitetnije obavljanje delatnosti iz nadležnosti i grada, a posebno obavljanje komunalnih delatnosti na području gradskih opština. Samo nekoliko podataka kada govorimo o razuđenosti. U odnosu na Grad Beograd koji se prostire na 3224 kilometara kvadratna, ovih sedam opština o kojima govorim Lazarevac Obrenovac, Mladenovac, Barajevo, Sopot, Surčin i Grocka, obuhvataju dve trećine površine Beograda, 2127 kvadratnih kilometara. Dakle, jedno ogromno područje, 137 naselja i skoro 400 hiljada stanovnika. Dakle, veliki razlog da Beograd prenese ovlašćenja na te opštine, u većem obimu iako će sve opštine gradske dobiti veća ovlašćenja nego do sada, ali će ovih sedam opština dobiti još veće, jer su posebne celine, velike, administrativni centri, svaki ima neku svoju karakteristiku, neku posebnost. Grocka sa blizu 90 hiljada stanovnika, Obrenovac sa blizu 80 hiljada stanovnika, sa moćnim jednim kombinatom, Lazarevac 60 hiljada, sa jednim moćnim rudarskim energetskim kombinatom, ali i sa svojim specifičnostima i posebnostima na koje mora da se obrati pažnja, a to je da zahvaljujući tom rudarsko energetskom kombinatu koji snabdeva pola Srbije sa strujom, je uništen vazduh, zemlja i voda, i da je potrebno dosta tom narodu tamo učiniti i uraditi, zadovoljiti njegove potrebe da može da kvalitetno živi. Mladenovac koji je bio pionir industrijalizacije, jedan industrijski centar koji je na žalost uništen i čija je industrija uništena pljačkaškom privatizacijom, dosovskom, pa je postala samo jedna mala Palanka, Surčin, Sopot koji je imao status opštine i nosilac bio male privrede, status opštine još 1905. godine, itd. Dakle, sve su to posebne celine, posebne opštine sa posebnim problemima, specifičnim i karakterističnim za to područje, u odnosu na ovo recimo u Starom gradu, jer tu je potreba ljudi da imaju put, vodu, kanalizaciju, struju itd. Ovde je veći problem što kod jednog dela bezidejne opozicije u Beogradu, što Beograd uređuje svoj grad, da bi bio privlačan i pristupačan, ne samo Beograđanima nego i Srbiji, i onima van države Srbije. Sad to vreme taj bezidejni deo opozicije ima politiku grada da se svađa sa saobraćajnim znacima, građevinskim mašinama, koje uređuju taj grad, drugim rečima sa željom da se sastane, da Beograd zastane. Još nešto što želim da kažem, skrenem pažnju, a to je dalja decentralizacija, odnosno regulisanje mesne samouprave. Beograd je grad koji ima veliki broj stanovnika, opština i naselja. Iz tog razloga je nužno bilo da se utvrde načini kako se mogu formirati ili gasiti mesne zajednice, i to je dato u nadležnost gradskim opštinama, što je potpuno ispravno , imajući u vidu da su oni najbliže građanima Beograda. Na kraju ću završiti sa onim sa čim sam počeo. Dakle, cilj ovog zakona je da obezbedi efikasnije i kvalitetnije obavljanje poslova grada Beograda, a predložena zakonska rešenja će učiniti rad organa i grada i gradskih opština znatno efikasnijim, dovesti do ravnomernijeg zadovoljenja potreba svih građana na teritoriji grada Beograda, ponavljam, od onih blizu Ljiga, do onih iza Padinske Skele, od onih sa ove strane Kosmaja, do onih blizu Stare Pazove. Ponoviću, podržaćemo predložene izmene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala, gospodine Petronijeviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Marković.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Marinkoviću. Uvaženi gospodine Ružiću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pozdravljam i ove golubare u parku ispred Predsedništva, koji nisu danas sa nama. Danas je pred nama veoma važan predlog zakona, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, čije će usvajanje omogućiti kvalitetnije i efikasnije obavljanje poslova grada Beograda, a imajući u vidu posebnost ustavno-pravnog položaja grada Beograda, koja dosadašnjim zakonom nije, da kažem, dosledno sprovedena, ali i specifičnost Beograda u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave, kako zbog svoje veličine, tako i zbog broja stanovnika. Naročito, možda zbog toga što je Beograd privredni, finansijski, saobraćajni i kulturni centar Srbije. Srpska napredna stranka snažno podržava predložene izmene, zato što one prvenstveno omogućavaju ono što je najvažnije, a to je decentralizacija grada Beograda. Povećavaju nadležnosti opština, jednom rečju spuštaju nivo odlučivanje bliže građanima i samim tim povećavaju kvalitet života Beograđana. Srpska napredna stranka je građanima obećala, upravo ono što danas sprovodimo, decentralizacija grada i mogućnost da građani budu uključeniji u proces donošenja odluka u njihovim opštinama. Za razliku od nekih drugih koji su to isto obećavali, koji su se deklarativno zalagali za decentralizaciju, a onda su u praksi radili sve suprotno od toga. Najbolji primer za to je Dragan Đilas, koji je Statutom grada 2011. godine, sproveo, kao što smo rekli, najbrutalniju centralizaciju grada Beograda, čime su Beogradske opštine, kako gradske tako i prigradske, svedene bukvalno na nivo mesne zajednice. Tako smo došli u jednu paradoksalnu situaciju, a to je da bilo koja opština u Srbiji, pa i najmanja ona, ima veće nadležnosti nego, recimo, gradska opština Novi Beograd, ili Vračar, ili Mladenovac, Obrenovaca, Lazarevac ili bilo koja druga gradska opština u Beogradu. Potpuno je, na taj način, obesmišljeno postojanje gradskih opština. Možda se to drastičnije videlo na primeru tzv. prigradskih opština, kada za sve morate da idete u grad. Objektivno se postavlja pitanje svrsishodnosti tih opština, dakle - čemu izbori za skupštinu opštine, čemu skupština opštine, čemu predsednik, veće, organi? Čemu sve to ako ta opština nema nadležnosti i ako nema šta da radi? Sada to menjamo i uvodimo dve zone u Beogradu, prigradsku i gradsku. Dakle, gradsku zonu će činiti 10 opština: Vračar, Stari grad, Savski Venac, Zvezdara, Palilula, Voždovaca, Rakovica, Čukarica, Novi Beograd i Zemun. Prigradsku zonu sedam opština: Barajevo, Grodska, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin i biće jasno uređena podela nadležnosti i stvaranje mogućnosti da grad Beograd ovim opštinama prenese veći broj poslova nego što je to do sada bio slučaj. Da krenemo redom. Mogućnost da komunalne mreže na teritoriji grada Beograda mogu biti u svojini vršioca komunalne delatnosti. Naime, do sada smo imali određene probleme u praksi, jer je ulaganje u izgradnju i rekonstrukciju komunalne mreže mogao da vrši isključivo subjekt u čijoj su svojini te mreže, a ne vršilac komunalne delatnosti. Davanjem mogućnosti da komunalne mreže budu u svojini vršioca komunalne delatnosti, kako bi iz svojih sredstava, samostalno sprovodio aktivnosti u cilju finansiranja, obavljanja te delatnosti, ostvarujemo dodatnu efikasnost i poboljšavamo kvalitet u pružanju tih komunalnih usluga. Dalje, mogućnost osnivanja javnih komunalnih preduzeća od strane pojedinih gradskih opština. Dakle, ovde je reč o ovih sedam prigradskih opština i ako uzmemo u obzir da je uređivanje i obezbeđivanje komunalnih delatnosti jedna od izvornih nadležnosti jedinica lokalnih samouprava, i ako se ima u vidu da je reč o prigradskih opštinama, koje su nekada imale ovakvu mogućnost, dakle zakonsku mogućnost da osnivaju preduzeća za obavljanje komunalnih delatnosti, onda je jasno da ćemo ovim rešenjem postići efikasnije i kvalitetnije obavljanje komunalnih delatnosti na području ovih opština. Dalje, mogućnost da se pojedini urbanistički planovi donose i od strane gradskih opština, ovde smo već dosta čuli o ovome, prigradske opštine sada dobijaju pravo da van plana generalne regulacije donose urbanističke planove za svoje područje, naravno uz prethodnu saglasnost grada koja je neophodna. Ovo je, takođe jedna značajna novina koja će doprineti bržem razvoju prigradskih opština i boljem privlačenju investitora. Dakle, prigradska opština će na ovaj način postati konkurentnija. Imaju mogućnost da urade plansku dokumentaciju. Imaju mogućnost izrade planova, za to dobijaju saglasnost. Imaju već mogućnost da izdaju dozvolu za izgradnju. Imaju mogućnost da vrše legalizaciju. Sve to kada uzmemo u obzir, neće postojati ni jedan osnov zašto bi neko izbegavao od investitora prigradske opštine. Dakle, nema razloga više da iko od investitora ima bilo kakvu sumnju u tom smislu. Ovo smo već rekli, dakle, mogućnost za izdavanje građevinskih dozvola za izgradnju objekata i ostalih akata u postupku objedinjene procedure i davanje mogućnosti gradu da Statutom utvrdi podelu poslova između grada i gradskih opština. Dakle, ovo je značajna odredba koja daje mogućnost gradu da izvrši raspodelu ovih poslova između grada, sa jedne strane, i gradskih opština, a u cilju efikasnijeg obavljanja posla. Kao što smo rekli, ali da naglasimo još jednom, gradske opštine će moći da izdaju građevinske dozvole do 1.500 kvadrata, što do sada nije bio slučaj, a prigradske opštine do 5.000 kvadrata. Takođe, gradskim opštinama biće omogućeno da legalizuju objekte do 400 kvadrata, a prigradskim opštinama to će biti omogućeno do 3.000 kvadrata. Pored navedenog, ovde imamo i čitav niz novih ovlašćenja po pitanju poljoprivredne inspekcije: ovlašćenje o obrazovanju, sportu, kulturi, po pitanju podsticanja nataliteta, po pitanju smanjenja rizika od katastrofa i upravljanju u vanrednim situacijama, ekologije, protivgradne zaštite, itd, a sve u cilju efikasnijeg rada gradskih organa i gradskih opština, kao i u cilju, da kažem, ravnomernijeg zadovoljenja potreba svih Beograđana i interesa svih Beograđana. Ovim zakonom se vrši i usaglašavanje, kako smo i čuli od ministra, sa čitavim nizom drugih resornih zakona, kao što su Zakon o javnoj svojini, Zakon o planiranju i izgradnji, Zakon o autonomnim pokrajinama i zaposlenima u autonomnim pokrajinama i lokalnoj samoupravi i mnogim drugim zakonima. Ono što treba još istaći je da sledeći korak koji treba da prati ovaj zakon jeste donošenje novog Statuta grada Beograda, koji će dalje razraditi podelu nadležnosti i dalju decentralizaciju grada. Kao što smo rekli, ovde nije kraj decentralizacije. Decentralizacija se neće završiti samo time što će prigradske i gradske opštine dobiti veći broj ovlašćenja, dakle i veće nadležnosti. Sledeći korak je da opštine, pogotovo prigradske opštine, krenu da prave uslužne centre kako bi najveći deo posla koji građani treba da obave u opštini, mogli, zapravo da obave u svojim naseljima u kojima i žive, a koji su deo te opštine. Dakle, dalja decentralizacija, jačanje nadležnosti gradskih opština, brži razvoj prigradskih opština i spuštanje nivoa odlučivanje bliže građanima, to je ono što je suština ovog zakona i to je ono za šta se SNS zalaže, za razliku od nekih drugih, evo, opet ću ponoviti Dragana Đilasa, koga je dok je bio gradonačelnik Beograda zanimao samo novac i kako će da se obogati i to se jasno vidi iz nebrojeno mnogo afera u kojima je bio akter u to vreme, a posledice su takve da je grad Beograd ostao zadužen u iznosu od preko milijardu evra. Đilas je, naravno, u nekoliko navrata pokušao vrlo nespretno da ospori tu činjenicu, pa je iznosio kako je zapravo dug Beograda negde oko 400, 450, možda 500 miliona evra. Ali je zaboravio da u tu cifru uračuna odnosno ubroji i dugove gradskih javnih preduzeća i ustanova i gradskih opština. Ako uzmemo podatak da je od 2013. godine uhapšeno i procesuirano 44 Đilasovih saradnika ili ljudi koji su radili u gradskoj administraciji ili u gradskim strukturama, i članova i funkcionera Demokratske stranke i povezanih lica, onda je sasvim jasno, i tih 44 uhapšenih je bilo u osam različitih afera, kada je grad oštećen u iznosu od preko osam i po miliona evra, onda su jasne razmere lopovluka prethodne gradske vlasti. Setimo se nekoliko slučajeva, čuvene afere rekonstrukcije Bulevara kralja Aleksandra, u kojoj je uhapšen tadašnji odnosno dotadašnji gradski menadžer i Đilasova desna ruka, zajedno sa još osam lica, zbog sumnje da su zloupotrebili položaj i oštetili grad za oko šest miliona evra. Setimo se afere „bus plus“ i ugradnje onih validatora u kojoj je načinjena ogromna šteta građanima Beograda. Stručnjaci su procenjivali da je tom prilikom grad oštećen za šest miliona evra. Setimo se afere nabavke i ugradnje podzemnih kontejnera, koji su plaćeni isto šest miliona evra. I tu je bilo nekih hapšenja. Uhapšen je direktor javnog preduzeća „Gradska čistoća“ i neki njegovi saradnici, a epilog je da je oštećen gradski budžet za šest miliona evra. Rezultat – nit kontejnera, nit para. Setimo se nabavke 30 tramvaja, tzv. „španaca“, mislim da se javnost dobro seća toga, koji su bili i bezobrazno preplaćeni i preskupi za održavanje, a gotovo nefunkcionalni. Procena stručnjaka je da je u ukupnom zbiru u ovoj transakciji načinjena šteta gradu od čak 53 miliona evra. Setimo se kako je Đilas na prevaru izgradio onu kuću „Velikog brata“, dok je bio suvlasnik one firme „Emošn prodakšn“, ako se tako zvala. Setimo se afere „Pazl grad“. Setimo se na kraju najveće afere, afere Mosta na Adi, simbola lopovske vlasti Dragana Đilasa i Demokratske stranke. Ono što je važno naglasiti je da građani Beograda i dan-danas trpe posledice pljačke i razaranja Beograda. Mi i dan-danas vraćamo dugove koje nam je ostavio Dragan Đilas i ta štetočinska ekipa iz Demokratske stranke. Ali, danas grad funkcioniše neuporedivo bolje, i to u svakom smislu te reči. Skoro da smo anulirali prethodne dugove, one ogromne dugove Đilasa i ekipe. Doveli smo finansije u red i smanjili budžetski deficit. Značajno smo smanjili nezaposlenost u Beogradu. Slobodno možemo reći da je gotovo na istorijskom minimumu. Imamo neuporedivo više kapitalnih investicija, neuporedivo više gradilišta, preko 1.500 aktivnih gradilišta u ovom trenutku. Godišnje se izda preko milion kvadrata građevinskih dozvola u Beogradu. Imamo više izgrađenih vrtića, domova zdravlja. Više od milijardu dinara je uloženo u obnovu i izgradnju domova zdravlja. Preko 50 zdravstvenih objekata je obnovljeno i adaptirano. Novi domovi zdravlja su u Labudovom brdu, Malom Mokrom Lugu, naselju Stepa Stepanović, Jajincima, Borči, Ugrinovcima, Kumodražu, Banjici. Neuporedivo je više obnovljenih škola, parkova, dečijih igrališta, ustanova kulture. U krajnjem slučaju -–više radnih mesta. Iz svega ovoga se jasno vidi razlika između prethodne gradske vlasti oličene u Draganu Đilasu i gradske vlasti Srpske napredne stranke. Iz svih ovih razloga, želim da pozovem sve narodne poslanike da u danu za glasanje daju podršku Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Reč ima ministar, Branko Ružić. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Ja bih na kraju ovog turnusa izlaganja šefova poslaničkih grupa se zahvalio zaista i gospodinu Markoviću, i gospodinu Petronijeviću, i poslanici Karadžić, i Macuri, i Vojislavu Vujiću, Slavici Živković i, naravno, profesoru Šešelju. Mislim da može da se izvuče jedan veoma važan zaključak, a to je da su svi ukazali na, naravno, svako iz svoje vizure, na značaj ovih izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu. Ja bih samo ponovio da je intencija pre svega u daljoj decentralizaciji prenošenja ovlašćenja sa Republike na nivo grada, ali takođe i decentralizaciji i boljoj organizaciji unutar samog odnosa između grada Beograda i gradskih opština. Šefovi i predstavnici poslaničkih grupa su već ukazali na ono što je intencija grada Beograda u pogledu izdavanja građevinskih dozvola i legalizacije, odnosno ozakonjenja, davanju, rekao bih, širih ovlašćenja i obuhvata samim gradskim opštinama, a to i jeste jedan od razloga zašto je bio potreban hitan postupak. To je nešto što je sasvim evidentno, da je postojalo jedno usko grlo koje smo morali da, narodski rečeno, otčepimo. Što se tiče određenih kritika, ja moram da kažem da odbornici svakako nikada nisu bili deo zakonodavne aktivnosti, ali naravno da su javne rasprave mesto gde učestvuju, mogu da učestvuju, naravno, i odbornici kao građani i to uopšte nije sporno, ali mislim da je sasvim jasna potreba i širi društveni interes, interes građana i građanki Beograda, pa i privrede i investitora, da se po hitnom postupku urade ove izmene i dopune zakona u tom smislu. Ono što je pomenuto, takođe, kao kritika, a tiče se referentnih manifestacija, to nije nadležnost Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, već je nadležnost Ministarstva kulture. To je sasvim evidentno. Pri tom, u jednoj političkoj areni svakako razumem da različite političke opcije koriste i neke primere za svoju političku borbu i to uopšte nije sporno. Što se tiče nedoumica oko Zakona o javnoj svojini, ja ću samo pročitati član 3. koji jasno kaže da su u javnoj svojini prirodna bogatstva, dobra od opšteg interesa i dobra u opštoj upotrebi za koja je zakonom utvrđeno da su u javnoj svojini, stvari koje koriste organi i organizacije Republike Srbije, autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, ustanove, javne agencije i druge organizacije čiji je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave i druge stvari koje su u skladu sa Zakonom u javnoj svojini. Tako da ovde nema nedoumica. Ovo je sasvim jasno. Što se tiče tog lokal-patriotizma prema Zemunu, to je vrlo simpatično i to nije sporno, ali takođe nije naša intencija niti nadležnost da utvrđujemo koliki će gabarit ili dužina nekih plovnih objekata biti na rekama. Naša je velika sreća i bogatstvo da Beograd ima dve reke, Savu i Dunav. Ono što je bila naša namera to je da ovim zakonom omogućimo dalju decentralizaciju, jednu bolju reorganizaciju unutar samog sistema u Beogradu, da to sve funkcioniše na dobrobit i na boljitak građanki i građana, da uvažimo sve specifičnosti. Pomenuo je ovde i poslanik Petronijević kolika je razuđenost, koliko je od 17 opština različitih urbanih celina, ruralnih celina. Pomenuli smo, naravno, i značaj poljoprivrede i koliko hiljada hektara se obrađuje u gradu Beogradu i koliko će po tom osnovu biti priliva u budžet. Na kraju, želim da se zahvalim svim šefovima poslaničkih grupa, bez obzira i na neke kritičke nijanse. Nadam se da ćemo nakon pauze čuti još dosta konstruktivnih rasprava i predloga. Hvala vam.
Hvala, uvaženi ministre. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo sa radom. Prvi na spisku je narodni poslanik Jahja Fehratović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Zvonimr Đokić. Izvolite kolega Đokiću.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, pred nama imamo Zakon o glavnom gradu, zakon koji smo mi poslanici iz SNS dugo očekivali i kome je bilo krajnje vreme da ga donesemo. Ovaj zakon, svakako će doprineti boljoj organizaciji života i rada u Beogradu. On će deo nadležnosti preneti sa gradskog na opštinski nivo, a samom gradu Beogradu će se za određene stvari proširiti nadležnosti, baš onako kako to grad zaslužuje, jer on je u svakom slučaju, nešto drugačiji od ostalih gradova i opština u Srbiji. Kada se donose ovakvi zakoni, obično se pojave oni koji su drugačijeg mišljenja, ne zato što imaju neke argumente i činjenice protiv zakona, nego zato što po principu stvari smatraju da trebaju da budu protiv. Kada smo počinjali izgradnju tj. počinjali projekat „Beograd na vodi“, mi smo i tada imali jednu suprotstavljenu stranu, koja nije bila za izgradnju, koja nije bila za modernizaciju grada Beograda. Odmah se na suprotnoj strani pojavila grupa nekakvih žutih patki, kokoški, guski, ćurana, ćurki, koji su bili potpomognuti, mogu slobodno reći i raznim belosvetskim pacovima, u smislu finansiranja. Još tada smo argumentima želeli da im pokažemo da je izgradnja grada Beograda svima nama u interesu. Ispalo je da je bilo uzalud. Oni mišljenje nisu promenili. Pri svakom našem novom projektu, oni su bili protiv, ne zato što imaju činjenice, ne zato što imaju argumente, ne zato što imaju bolji predlog ili bolju ideju, nego zato što u principu moraju uvek biti protiv. To je valjda politika koju vode. To je osnovna ideja kojom se vode. To je izgleda njima osnovno i jedino oružje u političkoj borbi, osim one čuvene mržnje prema Aleksandru Vučiću. Vratiću se na ovaj zakon. Izmenama ovog zakona dobićemo mnogo. Opštine će konačno moći da odlučuju o nekim stvarima, o kojima po prirodi stvari treba da odlučuju opštine. Nešto što im je oduzeto u ranijem periodu, neke 2007. ili 2008. godine, kada se namerno vršila, reći ću, centralizacija vlasti u gradu Beogradu, kako bi ona bila što više u rukama jednog čoveka ili manje grupe ljudi. U takvim uslovima od 2012. godine pa ovamo, postigli smo mnogo veće rezultate, mnogo veće uspehe, nego što su oni, ta žuta strana, ta žuta preduzeća, mogli da sanjaju u svojim najlepšim snovima. Ja neću ovom prilikom, a hoću svakako u daljem toku diskusije, navesti šta je sve to urađeno u gradu Beogradu, ali samo politički nepismenim ljudima, zaslepljenim ljudima mržnjom, nije jasno šta smo uradili. Zašto je došlo do toga? Znate, kada se recimo na društvenim mrežama zatvorite, učaurite u određene grupe, kada zablokirate sve neistomišljenike, ne možete ni doći do informacija koje vam ne odgovaraju. Tako su i oni uradili, zablokirali su se u sebe, zatvorili su se u određene grupe, i oni i ne znaju šta se događa u Beogradu, ne znaju šta se događa u Srbiji, ne znaju kakve smo uspehe i kakav napredak do sada postigli. Ja verujem da oni ne znaju ni da smo otvorili auto-put kroz Srbiju, jer u toj zatvorenoj grupi, te informacije ne dolaze do njih. Imali su i oni graditeljske sposobnosti, ruku na srce, nije da nisu. Do duše, skupo nas je to koštalo i skupo će koštati sve buduće generacije. Eto na primer, samo dok isplatimo čuveni most preko Ade sa svim svojim pristupnim saobraćajnicama, ko zna koliko će još vremena proći i ko zna ko će morati još da otplaćuje takve stvari, ali izgradili su ga. Da imaju graditeljske sposobnosti pokazuju i dan danas. Podigli su jedan velelepni šator, pardon, šatru u Pionirskom parku i oni se tim objektom ponose. I ako, i treba. Taj objekat, ta šatra u Pionirskom parku upravo pokazuje njihove graditeljske sposobnosti. E, sad, narod neka proceni, taj objekat može da se uporedi sa nečim drugim. Ja ću u daljem toku diskusije, kada budem u prilici, navesti sve uspehe ili deo uspeha u nekim našim gradskim opštinama. U svakom slučaju, potpuno podržavam ovaj predlog zakona. Potpuno podržavam ovo što država omogućuje gradu Beogradu, jer grad Beograd će svakako morati tek da donese na osnovu ovog zakona novi statut. Ali, ono što država sada omogućuje gradu Beogradu - da postane konačno prava prestonica, pravi glavni grad u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala, kolega Đokiću. Reč ima Mirjana Dragaš. Izvolite, koleginice Dragaš.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, poštovani poslanici, pred nama je danas jedan veoma važan zakon koji se odnosi na glavni grad, njegovu organizaciju nadležnosti i funkcionisanje. Važan je, jer se odnosi na skoro dva miliona stanovnika koji u njemu žive i to je najveći grad na ovim prostorima, najveći grad na prostorima država bivše Jugoslavije, ali isto tako je četvrti po veličini u jugoistočnoj Evropi, posle Istanbula, Atine i Bukurešta. S obzirom na veličinu, njegovu složenost i mesto, on je raskrsnica puteva, privredno, kulturno, obrazovno središte zemlje. Iz tih razloga, njegovo uređenje mora da se definiše posebnim zakonom. Beograd u sebi u suštini ima 17 gradova, jer ima 17 opština i to 10 centralnih u užem jezgru grada i sedam koje se zovu tzv. prigradske opštine, gde pojedina svaka od tih opština u suštini čini jedan poseban grad, jednu posebnu urbanu celinu. Beograd raste svake godine i tu se dolazi radi školovanja, traženja posla, bekstva od bede i rata. Od 2000. godine u Beograd je došlo prema statistici oko 400.000 stanovnika novih. Zato nije čudno što postoje saobraćajni problemi, problemi sa zapošljavanjem, stanovanjem, ad hok gradnjom, komunalni, bezbednosni problemi itd, koji se moraju rešavati i zato nije dovoljno da se primenjuje samo Zakon o lokalnoj samoupravi. Iz tih razloga se donosi poseban Zakon o glavnom gradu. Ovim sadašnjim rešenjem koji se nudi konačno se ide u susret zahtevima građana sedam tzv. prigradskih opština, kako bi građani brže i jednostavnije rešavali svoje potrebe i o tome je u našoj poslaničkoj grupi pre mene govorio poslanik, naš kolega Miša Petronijević. Ja se time neću više baviti. S druge strane, međutim, ostaje drugih 10 centralnih tzv. opština užeg gradskog jezgra, dela grada koji mora da radi i funkcioniše jedinstveno i zato mnoge nadležnosti za njih ostaju na nivou glavnog grada kao celine. To se odnosi, na primer, na izgradnju građevinske dozvole, urbanističke planove, komunalne usluge, puteve, saobraćaj, javni prevoz, zaštita od požara, zaštita od katastrofa u celini za održiv način života, održavanje i izgradnju zelenih površina, bezbednosti, itd. do održavanja svega onoga što jedan ovako veliki grad čini zaštićenim, bezbednim dobro funkcionalnim i organizovanim. Posebno grad Beograd ima neke posebne nadležnosti. Ja ću ovom trenutku istaći mere koje on preduzima vezano za pronatalitetnu politiku, koje mogu da budu ugled i primer i ostalim gradovima, jer im je to jedan od primarnih ciljeva u svakom slučaju. No, Beograd ovim novim zakonom koji je sada predložen ima ukupno 23 nadležnosti, što novih, što bolje preciziranih. Beograd se deli na tzv. dve upravljačke zone, što je dobro i naša partija u svakom slučaju se i od ranije zalagala za takvo rešenje i naravno, ovo sada najzad i pozdravljamo. Ali, o jednoj stvari se mora voditi računa. To uvek mora da bude u skladu sa potrebama građana i ljudi koji tu žive. Međutim, među tih 10 gradskih opština, nisu sve iste. Želim da istaknem položaj opština kao što je, na primer, Palilula, Voždovac ili Zemun, koje imaju veliku razuđenu i dosta naseljenu periferiju, koje često same za sebe mogu da budu opštine, a sve su podređene u svim važnijim pitanjima odlukama organa grada Beograda. Njihovo funkcionisanje nije isto kao centralnih opština, kao što su npr. Stari grad, Vračar ili Savski venac. Zato smatram da su te opštine mogle možda dobiti neke od prerogativa koje se na taj nivo opštinski na njih ne odnosi, a koje su dobile ovih drugih sedam opština, jer bi to obezbedilo lakše i brže funkcionisanje velikog broja stanovnika na dosta velikom i razuđenom prostoru. U svakom slučaju, nije jednako organizovati život u Zemunu, Paliluli ili Voždovcu, kao što je to npr. u ove tri centralne opštine. Grad posle usvajanja ovog zakona mora da usvoji svoj novi statut kojim će organizovati sopstvena preduzeta ovlašćenja i kojim će nova ovlašćenja preneti za sedam prigradskih opština. Ali, želim da istaknem i potrebu da se pažnja i ulaganja ravnomerno moraju usmeravati kako bi svaka opština poboljšala uslova života. Naravno, pohvaliću velika ulaganja koja se danas čine u odnosu na centar grada. To vidimo po obnavljanju fasada, izgradnji novih stambenih zgrada, hotela, parkova, fontana, trgova, pešačkih zona itd. To fenomenalno menja lice Beograda i pred građanima, a posebno u očima stranaca kojih je sve više, i to je jako dobro. Proširuje se, isto tako i uređuje, Novi Beograd kao nov i moderan poslovni i stambeni centar. I to je, takođe, dobro. Zaokružuje se jedna moderna gradska celina. Grad se ubrzano menja. To svakodnevno možemo da vidimo. Isto tako, želim da naglasim da nasuprot tome nema značajnih ulaganja u nekim delovima Beograda koja bi se morala u narednom periodu malo više posvetiti pažnja. Ja ću u ovom trenutku da pomenem samo grad Zemun, koji bi morao po mišljenju građana da dobije veću pažnju i da menja svoju infrastrukturu, svoj izgled i da obezbedi veću privlačnost. Zašto? To je opština svoje posebne i duge istorije, koja je kao samostalni grad bila do 1934. godine, kada je prvi put ušao u sastav Beograda. Potom je bio nezavisan dok je bila NDH, nažalost, da bi 1954. godine ponovo postao gradska opština. Ali, taj svoj poseban izgled, kao i mogućnosti, treba više unapređivati kako bi postao mnogo bolji, atraktivniji i turistički i saobraćajni, ali i kulturno-obrazovni. Nažalost, Zemun sopstvenim snagama to nema mogućnosti da postigne ukoliko nema značajnu podršku grada Beograda. Ja ću da kažem da je to nekad bio veliki industrijski gigant. Imao je svoja velika preduzeća „Zmaj“, „Ikar“ uz Grmeč, „Teleoptik“, „Geomašinu“, koji su svi nestali u vrtlogu tranzicije 5. oktobra, a novih je malo. Tu je nedovršena kanalizaciona mreža. Nedovoljan je saobraćaj prema nekim naseljima. Nema dovršenog priključka za autoput. Centralni dom zdravlja je u lošem stanju za tako veliki grad itd. Nedovoljno je mesta u vrtićima, a malo se ulaže u srednje škole, u Zemunu ih ima sedam, kao i visoko obrazovanje, bez obzira što ovaj grad ima sedam do osam istaknutih naučnih instituta koji su u vrhu domaće i svetske nauke i dva fakulteta. Sem Madlenijanuma, u ovom gradu, nažalost, nema nijedne kulturne institucije. Nekad je bilo devet bioskopa, scena Narodnog pozorišta, Pozorište lutaka. Sve je to ugasio surovi talas tranzicije, koji je na ta mesta doveo tržne centre, samousluge, kafane i kockarnice. Sedamnaest godina u Zemunu je zatvoren Zavičajni muzej, a „Pinki“ kao centar za sport potpuno ne odgovara potrebama građana. To su primeri koliko jedan veliki gradski centar, sa svojom bogatom istorijom, može sa svim onim što mu Dunav kao njegova reka daje i sa svojom istorijom, sa svojom posebnom arhitekturom, mestom, veličinom i značajem, da bude bolji. Ali, treba jedinstvena politika u centru Beograda i u gradskim vlastima da se ostvaruje. Ono što još samo želim da kažem, kratko, ukupna privlačnost svetlosti velegrada i lepote Beograda koji se razvija ne sme da zaseni i isprazni Srbiju zato nam treba još koridora, modernih saobraćajnica, investitora u mnoge gradove, što ova Vlada radi dinamičnije od bilo koje do sada u Srbiji. Beogradu treba obilaznica, ali drugim gradovima treba dolaznica, odnosno putevi kojima bi se u njih dolazilo, živelo i radilo. Kad to završimo, mislim da tek tada možemo da kažemo da smo uspeli. U svako slučaju, ova Vlada i ova Skupština i njeni poslanici, pridružujući se ovim rešenjima koja su data, sa svim ostalim što su planovi za razvoj, smatra da smo na dobrom putu. Hvala.
Hvala, gospođo Dragaš. Reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Gospodine potpredsedniče, ja ću se osvrnuti na jedan problem koji sam započeo današnjim izlaganjem u vezi proširenja dnevnog reda ove sednice i ranijih sednica. Naime, mislim da bi trebali da prestanemo sa genetičkom modifikacijom srpskog jezika u srpskoj državi. Hajde da krenemo od domena Narodne skupštine. Jedina smo Narodna skupština u regionu koja naziv domena ima „parlament.rs“. Da li onda treba da vas oslovljavam sa zameniče spikera, ako je ovo parlament? Osim toga, obrazloženje koje sam dobio da je parlament zbog prepoznatljivosti, to uopšte nije tačno. Na engleskom se ne piše parlament tako, jer ima jedno slovo „i“ više. Pogledajte nazive domena svih okolo Sabor, Sobranje, Narodna skupština itd. To je samo bio uvod, a sada pogledajte predlog za izmenu i dopunu Zakona o glavnom gradu i pogledajte naziv Glave VII, umesto Zaštitnika građana sada predlažete da se zove lokalni ombudsman. Da li je ombudsman srpska reč, gospodine ministre? (Aleksandar Martinović: Ni ministar nije srpska reč, ni profesor nije srpska reč, ni doktor nije srpska reč.)
Nastavite, profesore. Očigledno će biti dobra diskusija na ovu temu. Nastavite samo.
Ja mislim da nikada do sada nisam upadao u reč nikome od narodnih poslanika, ali to je verovatno manir iz nekih ranijih saziva, prenet i u ovaj. Zato predlažem da ministar usvoji ovaj predlog i da naziv Glave VII ostane Zaštitnik građana. Ukoliko ne bude to izmenjeno, ja neću glasati za Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o glavnom gradu. To verovatno vama ništa ne znači, ali to je stvar principa i mislim da bi svi trebali nacionalno, odgovorno da se odnosimo prema tome. Uostalom, predsednik Republike Vučić je nedavno izjavio, ako se ne varam na ovom skupu „Budućnost Srbije“, da podržava ideju o jedinstvenom bukvaru srpskog jezika. Ne možete sa jedne strane podržavati ideju o jedinstvenom bukvaru srpskog jezika za svu srpsku decu, ne samo u srpskim zemljama, nego i u celom svetu, a sa druge strane vršiti praktično genetičku modifikaciju srpskog jezika. Drugo što sam hteo da vas podstaknem na promišljanje. Jačanje komunalne policije u Beogradu je vrlo diskutabilno. Komunalna policija se svodi na represivni organ, a ne na preventivni. Hteo bih da vam postavim pitanje, i vama i gradonačelniku Beograda, da li znate da je 80% šahti u Beogradu udarna rupa na kojoj se uništavaju točkovi, gume i felne po gradu? Nisam čuo da je ikada komunalna policija Beograda napisala prijavu protiv odgovornih lica u „Beograd putu“. Takođe, morali bi razmisliti da li Beograd i dalje treba da bude, zbog svoje superiornosti u pogledu razvijenosti i usluga koje pruža građanima Beograda, pod znakom navoda, demografska crna rupa za Srbiju, jer praktično ono što ne ode u inostranstvo zadržava se u Beogradu, od mlađih. Šta mi treba da uradimo, a pogotovo vi ministre, kao ministar lokalne samouprave, da drugi van beogradski regioni imaju progresivniji razvoj nego do sada da bi zadržali stanovnike u tim područjima? U protivnom desiće se ono što mi je jedan kolega iz Švajcarske rekao – onima gore koji su na planini daćemo sve što traže, jer smo svesni da kada jednom oni siđu sa planine da se više niko tamo neće vratiti. Pitam vas, gospodine ministre, šta činite za ravnomerniji regionalni razvoj Republike Srbije? Hvala na pažnji.
Hvala, profesore. Reč ima dr Aleksandar Martinović, replika.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Moram da intervenišem [[Miladin Ševarlić: Izvinite, zašto replika?]] Spomenut je Aleksandar Vučić.
Spomenuli ste Aleksandra Vučića, predsednika SNS i stoga gospodin Martinović ima repliku.
Po tom osnovu sam se javio za reč. Prethodni govornik je možda pokušao da bude duhovit i da na duhovit način diskvalifikuje rešenja koja su zadržana u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Lično mislim da mu ta duhovitost nije baš pošla za rukom. Naime, on postavlja pitanje – zašto se upotrebljava termin lokalni ombudsman? Ombudsman je švedska reč i izvorno znači poverenik, komesar. Tako se ta institucija naziva u Švedskoj. Prethodni govornik je onda postavio pitanje – zašto se upotrebljava taj termin kada to nije srpska reč? Spomenuo je i stav predsednika Republike Aleksandra Vučića o jedinstvenom srpskom bukvaru koji bi se primenjivao u školama u Republici Srbiji, u Republici Srpskoj i u Crnoj Gori. Međutim, prethodni govornik je prof. dr i tako mu piše na ekranu kada se javi za reč. Ni profesor, ni doktor nije srpska reč. On je nekada predavao na univerzitetu. Univerzitet, takođe, nije srpska reč. Kaže – kada vozite automobil po ulicama beogradskim iskrivite felnu. Ni felna, gospodine profesore, nije srpska reč. Ne znam što to upotrebljavate. Kaže – Srbija je postala demografska crna rupa. Ni demografija nije, profesore, srpska reč. Morate da pronađete onda adekvatan izraz, ako mislite da ombudsman nema mesta u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Obraćali ste se gospodinu Ružiću nekoliko puta sa ministre. Ni ministar nije srpska reč. Ministar je latinska reč. Možda biste vi hteli ono što su uradili Hrvati. Za svaku pojavu i za svaki pojam imaju neki navodno svoj izraz, ali pogledajte kako izgleda sad ovaj zvaničan, standardizovani hrvatski jezik. Ni Hrvati koji su rođeni u Zagrebu, mislim, pola njihovih termina ne razumeju, već su počeli i vicevi da se pričaju na tu temu dugi niz godina. Hoću da vam kažem da niste našli ni jednu suštinsku zamerku na rešenja koja su sadržana u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, a sledeći put kada budete kritikovali jezik koji se koristi u zakonu, onda pokušajte da budete dosledni, pa da za sve one reči, za koje vi mislite da nemaju mesta u zakonu, nađete adekvatne srpske zamene. Ja vam kažem da vam to neće poći za rukom, jer ne postoji ni jedan jezik u Evropi, bio on germanski, romanski ili neki drugi, u kome nemate reči koje su pozajmljene iz nekog drugog jezika.
Hvala. Reč ima Miladin Ševarlić, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala lepo. Evo da dopunim. Član 138. Ustava Republike Srbije iz 2006. godine. Promena naziva Glave VII u ovom Predlogu za izmenu i dopunu Zakona o glavnom gradu je u suprotnosti sa članom 138. Ustava Republike Srbije, tačka 5. Zaštitnik građana. Molim vas, da li možete protiv Ustava raditi pre nego što se izmeni i dopuni Ustav Republike Srbije? Hvala na pažnji predsedniče poslaničke grupe.
Hvala. Pravo na repliku ima dr Martinović.
Gospodin Ševarlić je sada pomenuo jednu ustavnu kategoriju. Dakle, radi se o Zaštitniku građana kao državnom organu, kao organu Republike Srbije. Mi ovde govorimo o Ombusmanu na nivou grada Beograda. Ono što biste trebali da znate gospodine Ševarliću, organi grada Beograda, kao i svi drugi organi bilo koje druge jedinice lokalne samouprave nisu državni organi. Dakle, gradonačelnik Beograda nije državni organ. Skupština grada Beograda nije državni organ. Nijedan gradski sekretarijat nije državni organ. To su organi jedinica lokalne samouprave. Zvaničan naziv institucije u Republici Srbiji koja štiti ljudska prava i slobode od tzv. loše uprave ili kako bi Englezi rekli „mala administrejšn“ se zove Zaštitnik građana, ali to je državni organ Republike Srbije na koji vi mislite, a mi ovde govorimo o Ombusmanu na nivou grada Beograda. Tako da se niste pozvali na dobar član Ustava.
Hvala dr Martinoviću. Prof. dr Miladin Ševarlić, izvolite.
Da li to znači da i skupština opštine i skupština grada koji su sadržani u Ustavu mogu da menjaju po svom nahođenju promenu naziva tog organa u drugačiji, kako njima odgovara? Ako mogu, to znači da je Beograd eksteritorijalan u odnosu na Republiku Srbiju. Hvala.
Hvala profesore. Dr Martinović, objasnili ste kao profesor ustavnog prava sve, ako hoćete još jednom izvolite.
Pokušaću još jedanput, ne znam da li ću uspeti. Institucija Obusmana, odnosno Zaštitnika građana je u pravni sistem Republike Srbije uvedena 2007. godine. Tada je donet Zakon o Zaštitniku građana. Posle toga je ta institucija Zaštitnika građana sa različitim nazivima uvedena i na nivou AP Vojvodine u jednom broju opština i gradova u Republici Srbiji. Tu je i ministar Ružić, može to da potvrdi, te institucije se u različitim lokalnim samoupravama različito nazivaju. Negde se zovu zaštitnici građana, nekada se zovu obusmani itd. Tako je i na nivou Evrope, negde se Obusman zove narodni advokat, negde narodni pravobranilac, negde zaštitnika prava građana, ali suština je ista. Da sada prestanemo da budemo duhoviti i da se bavimo suštinom. Dakle, ono što biste trebali da znate, a što bi trebalo da znaju i građani Republike Srbije, budući da se ta institucija pominje u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, ma kako da se zove ta institucija, Ombusman je neko ili Zaštitnik građana je neko ko treba da štiti ljudska prava i slobode onda kada su ta prava i slobode ugrožene pogrešnim ili nezakonitim postupanjem organa uprave. Dobro je što ova institucija postoji u pravnom sistemu Republike Srbije. Kada pogledate statistiku profesore Ševarliću, ova institucija postoji pod različitim nazivima u preko stotinu zemalja sveta. Dobro je što ta institucija postoji u pravnom sistemu Republike Srbije. Zaštitnik građana kada dobro radi svoj posao, pri tome ne mislim na bivšeg Zaštitnika građana Sašu Jankovića koji je politizovao tu funkciju, ali kada Zaštitnika građana radi svoj posao, on je korektiv i to veoma dobar korektiv lošeg postupanja uprave prema građanima. Da li je to tako pokazuje vam i najnoviji primer stanara Hotela „Bristol“ kada je aktuelni Zaštitnik građana, gospodin Pašalić intervenisao i pronašao neko rešenje za ljude koji su stanari tog hotela. Tako da Zaštitnik građana ima tu ulogu da bude na neki način i medijator, da bude posrednik između uprave, bila ona državna ili lokalna i građana. Zbog toga mislim da je dobro što je ova institucija Ombusmana ili Zaštitnika građana, nebitno je kako se zove, bitno je da ta institucija postoji, zadržana i u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu.
Hvala dr Martinoviću. Ponovo se javio profesor Ševarlić, replika. Daću vam repliku, mislim da ste razjasnili sve što se tiče pravne strane, a što se tiče ove jezičke, da zovemo Šipku ili Ivana Klajna pa da napravimo jedan okrugli sto, jer se očigledno ne slažete oko toga. Izvolite.
Šipka je moj prijatelj, jer je moj sin oženio, odnosno snaja mi je iz familije Šipka. Prema tome, možemo i drugačije, ali hajde da se vratimo na član 10. Ustava Republike Srbije. Jel u članu 10. Ustava Republike Srbije je propisano da je srpski jezik i ćirilično pismo službeni jezik i službeno pismo? Jel tačkom 19. Izjave o pristupanju Republike Srbije EU propisano da je srpski jezik i ćirilično pismo i službeni jezik u EU, radi bogatstva različitosti kultura? Ako hoćete tako, onda predlažem da promenite u popisu poljoprivrede kategoriju bikovi, nazivajte ih mufloni. Hvala lepo.
Hvala profesore. Reč ima Muamer Zukorlić. Nije tu. Reč ima Danica Bukvić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas razmatramo izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. O posebnostima glavnog grada koji je finansijski, kulturni, saobraćajni, administrativni i univerzitetski centar Srbije govorile su moje kolege, a ja bih posebno istakla najvažniju izmenu koju ovaj zakon donosi, a to je decentralizacija grada. Poslanik sam iz prigradske opštine Lazarevac koja se godinama bori za izmene koje su predviđene ovim zakonom, jer prigradske opštine su celina za sebe i ne mogu se tretirati kao centralne gradske opštine. Opština Lazarevac je od 1971. godine u sastavu grada Beograda, ali je od Beograda udaljena 55 km. Ima površinu od 384 km2 i u njoj živi oko 60.000 stanovnika. Svakako ima svoje posebnosti i specifičnosti. Na žalost 2011. godine Statutom grada Beograda i potpunom centralizacijom grada, Lazarevac je izgubio značajan deo svojih nadležnosti, pa i budžeta, a život građana je otežan jer su mnoge administrativne poslove kao i saglasnosti, dozvole i druge usluge mogli da dobiju samo u gradu Beogradu. Ovim zakonom prigradskim opštinama se daju mnogo veća ovlašćenja nego što danas imaju i to je svakako za pohvalu. Predviđa se mogućnost da one mogu osnivati javna preduzeća uz prethodnu saglasnost skupštine grada. Ovo rešenje obezbeđuje efikasnije i kvalitetnije urbano planiranje, jer će sada same opštine sprovoditi proceduru za izradu i donošenje tih planova, a one imaju svakako celovitiji uvid u urbane probleme i potrebe građana na svom području. Prigradske opštine će moći sada da izdaju takođe i građevinske dozvole, kao što smo čuli za objekte do pet hiljada metara kvadratnih, ali i da vrše legalizaciju objekata do tri hiljade metara kvadratnih, što do sada nije bio slučaj, a što će svakako ubrzati proceduru dobijanja ovih dozvola. U opštinama je predviđeno osnivanje uslužnih centara čime će se omogućiti efikasnije pružanje usluga građanima koji će na taj način brže doći do potrebne dokumentacije, a što jeste u osnovni zadatak i obaveza lokalnih samouprava. Prigradske opštine takođe će imati pravo da osnivaju ili ukidaju mesne zajednice. Posebno bih istakla i pohvalila prenošenje osnivačkih prava i prava upravljanja sa grada na prigradske opštine, pa i na Lazarevac koji se odnosi na javna komunalna preduzeća, a posebno imajući u vidu da je i Lazarevac, kao i druge prigradske opštine, koje su imale takva komunalna preduzeća, decenijama ulagao sredstva u njih. S druge strane, ova komunalna preduzeća će prihodovati, odnosno ostvarivati svoje prihode prodajom svojih usluga i delatnosti i na taj način obezbeđivati sredstva za razvoj, a istovremeno povećavati i budžet. Na taj način će se stvoriti uslovi za efikasnije i kvalitetnije obavljanje ove delatnosti. Veća nadležnosti prigradskih opština svakako znači i povećanje opštinskih budžeta, čemu se i mi u Lazarevcu nadamo. Zbog svih ovih pozitivnih promena koji ovaj zakon o glavnom gradu donosi, u Danu za glasanje, poslanička grupa SPS će podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala koleginice Bukvić. Reč ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, Beograd je grad sa tradicijom dugom sedam hiljada godina čime se svrstava u najstarije gradove Evrope. Beograd je na mestu idealnom za otvaranje regionalnih predstavništva, zato je Beograd i prvi u regionu po broju održanih kongresa i konferencija. Ali, da bi se vodio ovakav grad potrebno je znanje, timski rad i ono što je važno, a to je vizija razvoja grada. Grad Beograd je tek posle smene Dragana Đilasa i dolaskom SNS, omogućila konsolidacijom javnih finansija da se ujedno vraćaju nagomilani dugovi, koji su nam u nasledstvo ostavljeni, od strane prethodnika koji bi ponovo da se vrate na vlast, a sa druge strane da se grad razvija kroz investicije. Uspeh nije došao preko noći. Moralo se mnogo raditi kako bi ubedili potencijalne investitore da je Beograd poželjan, moderan i stabilan partner. Da se ponovo stekne poverenje koje je izgubljeno sa Draganom Đilasom, na čelu grada, kome je upravljanje gradom značilo samo pribavljanje milionske lične koristi, ne mareći za kvalitet života svojih sugrađana. Srpska napredna stranka je znala da joj ništa drugo ne preostaje, nego da radi brže, jače, bolje. Zato smo taj slogan i upotrebili na izborima. Građani su to prepoznali i podržali, jer su videli znanje i snagu i volju koju može da iznese samo SNS. Reći ću samo delić onoga što je učinjeno. Na primer, posle 26 godina otvoren je Naučno-tehnološki park Beograd, prvi nacionalni Naučno-tehnološki park koji je privukao domaće i strane investitore, tehnološke razvojne kompanije, omogućio razvoj ekonomije zasnovan je, ono što je važno, na znanju. Beograd je decenijama bio prepun zapuštenih neiskorišćenih lokacija koje su predstavljale ruglo grada. Zahvaljujući projektu "Beograd na vodi", Beograd je ponovo dospeo na mapu sveta. Osim "Beograda na vodi", Beograd je napokon dobio robnu kuću "Ikea", švedskog proizvođača i koji predstavlja svetski brend. U Beograd je stigao i lanac hotela "Hilton", sa investicijom od 70 miliona evra, na čijem gradilištu je u nekim trenucima bilo zaposleno i oko 700 domaćih radnika. Veliki stambeni i poslovni kompleksi, kao što su "Voždove kapije", "A Blok", "Central Garden", "GTC", "Beograd Skyline", državni centri "Kapitol park", "Ada mol", "Big fešn", "Stop šop" Lazarevac, "Aviv park" Rajićeva, "Big fešn" na Vidikovcu i brojni drugi. Ali, susrećemo se sve više sa destrukcijom tzv. opozicije, što se više radi, to više oni ruše. Mi želimo da Beograd postane prava svetska metropola, a da bi to bio, mora da se ulaže i da se gradi. Oni blokiraju gradilišta i razlog tome je, zato što nam uspeh ne praštaju, jer njihovo vreme je zauvek prošlo. Posle 11 godina, Beograd je dobio svoju fabriku i to u Obrenovcu "Meita", koja ima proizvodne pogone širom Evrope i Azije. Osim Obrenovca, u Lazarevcu je pokrenut proizvodni pogon, turski investitor je kupio fabriku "Beko". Dolazim iz Mladenovca i mnogi moji sugrađani bi rekli da je sve to lepo, ali zašto to nije u Mladenovcu? To je bio veliki industrijski centar koji je uništen mnogo pre 2012. godine, mnogo pre SNS. Mladenovac je dugo bio na margini grada. Sam grad ima 17 sela u svojoj opštini, koji nisu imali elementarne uslove za život. Od 2015. godine do danas, to su kilometri asfalta, trotoara, vodovodnih i kanalizacionih mreža, obnovljenih škola, rekonstrukcija mosta Gazela, a upravo se radi kompletna rekonstrukcije doma zdravlja, prva posle 40 godina, tj. od formiranja, tj. od izgradnje. Novac je obezbedila Vladina Kancelarija za investicije u iznosu od milion i 200 hiljada evra. Potpuno rekonstruisana železnička stanica, otvoren muzej grada koji je bio zatvoren deset godina, a u očekivanju smo da proradi "Beovoz" kako bi se približili prestonici, jer preko deset hiljada Mladenovčana radi u Beogradu itd. Tek sa dolaskom SNS da vodi Beograd, se i Mladenovčani osećaju delom glavnog grada. Navešću samo neke važnije realizovane projekte u Beogradu, Pupinov most, Bulevar Heroja sa Košara, Brankov most koji je godinama bio u lošem stanju, obnova Ruzveltove ulice koja je totalno rekonstruisana, Trg Slavija i Beograd Oslobođenja. Ovde, u cilju ulepšavanja centralnog trga, krasi jedna velika muzička fontana sa impozantnim osvetljenjem i odmah smo se susreli sa destruktivnim ponašanjem, zato što je nekoliko puta u nju sipan, zamislite, deterdžent. Pod parolom tzv. opozicije i njihovih malobrojnih simpatizera, sve što je lepo i reprezentativno, hajde da uništimo zato što je to Vučić gradio. U poslednje tri godine usvojen je strateški plan razvoja sistema vodosnabdevanja i kanalisanja naselja na široj teritoriji grada Beograda do 2025. godine. Generalni cilj koji je usvojen i razložen strategijom jeste da svaki stanovnik u narednih deset godina ima priključak na vodovodnu i kanalizacionu mrežu. U okviru plana, definisana su četiri cilja koji se odnose na novu vodovodnu i kanalizacionu mrežu za zamenu postojeće, izgradnju fabrika za prečišćavanje vode od kojih će jedna biti u Mladenovcu u naselju Međulužje. Zatim, fabrika vode "Makiš 2" je jedan od kapitalnih investicija grada Beograda i fabrika za prečišćavanje vode u kojoj je primenjena najnovija tehnologija za prečišćavanje, a njen kapacitet je dve hiljade litara pijaće vode u sekundi. Otvaranjem ove fabrike obezbeđeno je sigurno snabdevanje pijaćom vodom u narednih 20 godina. Vodovod Makiš-Mladenovac je stao sa gradnjom 80-ih godina i nada se izgubila da će iko nastaviti sa projektom. Ali, od 2014. godine SNS nastavlja projekat. Vodovod je došao do Ralje, a do 2021. godine očekujemo spajanje sa Mladenovcem kao krajnje tačke vodovoda, što omogućava stabilno snabdevanje vodom, jer smo do sada iskopavali arterske bunare. Đilas je marginalizovao prigradske opštine. Izuzetno nam je bilo teško funkcionisanje i stanje koje smo nasledili 2015. godine, kada je došao privremeni organ na vlast je bilo blizu kolapsa. Od tada se uradilo mnogo. Da li je dovoljno? Mogu reći da nije, jer teško je sustići godine nerada DS i rad samo u sopstvenom interesu. Srpska napredna stranka sada vodi Beograd, želi decentralizaciju, da se svaki deo Beograda brže razvija sa dodelom većih ovlašćenja, sa ciljem sa kojim je podneta ova inicijativa za izmenu zakona. Promenom u zakonu će biti omogućene građevinske dozvole za prigradske opštine do 5.000 metara kvadratnih, a legalizacija do 3.000 metara kvadratnih na nivou prigradskih opština, što će znatno ubrzati postupak. Kod nas su veliki problem nerešeni vlasnički odnosi, što takođe usporava razvoj. Problem predstavlja nadležnost između opštine i grada oko mnogih pitanja koja muče moje sugrađane. Nadam se da će ova decentralizacija doprineti bržem rešavanju ovog pitanja. Nadam se takođe da će to doprineti razvoju Mladenovca, prvenstveno kao jedne i jedine beogradske banje, turističkog potencijala zbog blizine takođe i planine Kosmaj. Iskreno se nadam i otvaranju neke nove fabrike i otvaranju novih radnih mesta za Mladenovčane, naravno i dovođenje potrebne infrastrukture za nove investitore kroz brže izdavanje dozvola, što očekujemo u skorijem periodu. Na ovaj način se omogućava da svaka gradska opština ima veću inicijativu, veća ovlašćenja i više direktno utiče na kvalitet života u svom gradu, jer ko zna bolje potrebe svojih sugrađana od onih koji sa njima svaki dan žive i udišu isti vazduh. Sigurna sam da ovim izmenama u Zakonu o glavnom gradu će se znatno ubrzati mnogi procesi koji dovode do rešavanja brojnih problema koji muče moje sugrađane. Hvala na pažnji.
Hvala, koleginice Jovanović. Reč ima narodni poslanik Ljubinko Rakonjac. Izvolite, kolega.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, ja ću danas govoriti o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu u aspektu zaštite životne sredine. Moram reći da grad Beograd i rukovodstvo grada Beograda, stručne službe, javna preduzeća, Sekretarijat za zaštitu životne sredine mnogo rade na poboljšanju i unapređenju stanja životne sredine u gradu Beogradu. Istovremeno moram reći da to nije zaista ni lako ni jednostavno, iz razloga što se Beograd danas razvija neverovatnom brzinom. Danas možete videti na Novom Beogradu, Čukarici i u celom gradu hiljade kranova. Znači, on se razvija i gradi puno i sve to treba u segmentu zaštite životne sredine izdržati i ispratiti. Danas grad Beograd u oblasti zaštite životne sredine sprovodi sledeće aktivnosti – vrši kontrolu kvaliteta vazduha na teritoriji Beograda, lokalnu mrežu mernih stanica za sistematsko praćenje kvaliteta vazduha na teritoriji Beograda čini 36 mernih mesta na kojima se prati koncentracija sumpor-dioksida, čađi, azotovih oksida i drugih štetnih materija, takođe se prate i koncentracije sumpor-dioksida, azot-dioksida, ugljen-monoksida i na 15 raskrsnica na teritoriji grada Beograda. Rade se i druge aktivnosti na poboljšanju kvaliteta vazduha. Grad je 2012. godine započeo realizaciju programa gašenja kotlarnica u objektima koji koristeći ekološki nepovoljne reagente negativno utiču na kvalitet vazduha u neposrednoj okolini. Do sada je 17 objekata, uglavnom škola, priključeno na daljinski sistem grejanja. Grad je u 2016. godini sproveo nabavku niskopodnih električnih autobusa za sistem javnog prevoza. Ovi autobusi ne emituju štetne materije ni ugljen-dioksid koji negativno utiče na globalno zagrevanje i klimatske promene, čime znatno povoljnije utiču na kvalitet vazduha u Beogradu u odnosu na konvencionalne autobuse. Takođe, realizuje se projekat smanjenja izduvne emisije vozila javnog prevoza na teritoriji Beograda uvođenjem sistema „eko-drajving“. Nabavljeno je 90 autobusa za javni gradski prevoz koji ispunjavaju ekološke standarde Euro 5, kao i 12 minibuseva za prevoz školske dece, izgrađene su brojne biciklističke staze, proširene su pešačke zone u sledećim ulicama – Knez Mihailova, Ivan Bego, Topličin venac i drugo i počela je realizacija Strategije pošumljavanja grada Beograda. Donošenje i sprovođenje Strategije pošumljavanja područja Beograda 2011. godine je od velikog značaja ne samo za povećanje šumovitosti, već i za očuvanje postojećih šumskih resursa, njihovo obnavljanje i održivo korišćenje, kao i za ukupno podizanje kvaliteta životne sredine i zaštitu biodiverziteta. Pošumljavanjem se obezbeđuje smanjenje zagađenosti vazduha, smanjenje nivoa buke, efikasna zaštita izvorišta vodosnabdevanja, zaštita poljoprivrednog i šumskog zemljišta, smanjenje erozije zemljišta, poboljšanje klimatskih i mikroklimatskih uslova, zaštita ugroženih staništa i drugo. Danas Beograd ima 14,6% ukupne teritorije pod šumama, što je na neki način zadovoljavajuće za jedan ovako veliki grad. Takođe, grad Beograd čini i značajne napore u pogledu zaštite i unapređenja zaštićenih prirodnih dobara na teritoriji grada Beograda. Trenutno su zaštićena 44 prirodna dobra, dok je u postupku još tri za stavljanje pod zaštitu. Takođe, Beograd čini značajne aktivnosti na zaštiti voda na teritoriji Beograda, a to su kontrola kvaliteta podzemnih i površinskih voda na teritoriji Beograda, kontrola kvaliteta javnih česmi, kao i kontrola kvaliteta reka i jezera. Grad realizuje više projekata u oblasti sanacije i revitalizacije voda, kao i kontrolu kvaliteta zagađenosti zemljišta na teritoriji Beograda. Grad realizuje više projekata u oblasti sanacije i remedijacije zemljišta. Takođe, vrši se i realizacija projekta javno-privatnog partnerstva grada Beograda u pružanju usluga tretmana i odlaganja komunalnog otpada. I još brojne aktivnosti u pogledu zaštite životne sredine se danas rade na teritoriji grada Beograda. Zaista mogu reći da se dosta čini na unapređenju stanja životne sredine u gradu Beogradu. Zato ćemo mi u danu za glasanje glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala, kolega Rakonjac. Reč ima Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Uvaženi ministre sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, dragi Beograđani, najvažnija izmena Zakona o glavnom gradu je decentralizacija Beograda, odnosno prenos nadležnosti sa Republike na grad, odnosno sa grada na svih 17 beogradskih opština. Koja je glavna prednost decentralizacije? Glavna prednost decentralizacije je da želimo da približimo institucije građanima, želimo da sam proces donošenja odluka približimo građanima na koje se te odluke odnose. Decentralizacijom mi ćemo izvršiti neku vrstu ubrzanja sprovođenja svih onih procedura i postupaka koji se vode na lokalnom nivou. Politička teorija ukazuje da se primenom decentralizacije vrši prilagođavanje lokalnih potreba građana i da je ona značajan činilac demokratizacije jedne države i jednog društva, ali i njenog političkog i pravnog poretka. O tome je govorio i Sejmur Martin Lipset u svom delu „Politički čovek“, koji je govorio o tom odnosu zapravo između decentralizacije i visine bruto društvenog proizvoda i same demokratizacije u jednom društvu. Preduslov uspešne decentralizacije, odgovarajuća kultura i svest o zajedništvu građana određene teritorije. Donosioci odluka su bliži predmetu odlučivanja i otkrivanje grešaka je lakše i brže, a transparentnost samog postupka odlučivanja, procedure, donošenje odluka je mnogo veća. Nakon godinu dana, rekla bih, uspešnog rada Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samouprava i čelnih ljudi iz grada Beograda, mi danas govorimo o ovim izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Reč je o dobrim rešenjima koja će olakšati život svim Beograđanima, ali i domaćim i stranim investitorima koji žele da ulažu u razvoj naše prestonice. Samo tako grad može da se razvija po meri građana, a ne po meri tajkuna kakav je bio, rekla bih, manir, dok su ovim gradom vladali oni drugi koji se sada nisu udostojili da uđu u Narodnu skupštinu i da raspravljaju o jednom jako važnom zakonu, kakve su izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. Samo odgovarajuća decentralizacija može povećati efikasnost gradske uprave i na način da podstakne razvoj i društveni boljitak svih građana jedne prestonice kakav je Beograd. Samim tim, izmenama i dopunama ovog zakona mi ćemo svim beogradskim opštinama, ukupno njih 17, omogućiti i sprovođenje ono, o čemu je i ministar Ružić govorio, lokalnog i ekonomskog razvoja, i mi ćemo imati jednu direktnu komunikaciju sa svim onim domaćim i stranim investitorima koji žele da ulažu u otvaranje poslovnih objekata, magacina, pogona, preduzeća, različitih ritejl parkova, industrijskih zona u našem glavnom gradu. Takođe, u prethodnom periodu, ja kao Beograđanka, sam svedok različitih eksperimenata, rekla bih, koji su vođeni u glavnom gradu. Znači, sve je išlo u pravcu sve veće decentralizacije, zapravo, to bih najbolje mogla plastično da opišem da je to neka vrsta piramide. Na čelu te piramide u gradu Beogradu je bio prethodni gradonačelnik Dragan Đilas, sva vlast, sva moć je bila koncentrisana u njegovim rukama i rukama njegove svite. Bivši gradonačelnik je prigrabio za sebe i svoje firme apsolutno sve, ostavljajući za sobom dug Gradu Beogradu, dug od 1,2 milijarde evra. Želela bih da vas podsetim na tu 2008. godinu, 19. avgusta 2008. godine na Skupštini grada Beograda Dragan Đilas je izabran tesnom većinom odbornika gradske Skupštine. On je tada obećavao da će se boriti protiv korupcije i kriminala, a završio je mandat tako što je imao korupciju i kriminal u svojim redovima. Takođe, govorio je o tome da će biti transparentnost trošenja svakog dinara. Mi ni dan danas ne znamo koliko je koštao most na Adi, govorio o napretku, o brzom razvoju prestonice, a prosto imam osećaj da samo privatni novčanici, privatni džepovi su sve veći i veći, a da se prestonica nije razvijala u onom tempu i po onoj dinamici kako je mogla da se razvija. Imamo i situaciju da je on tada te 2008. godine kada je izabran za gradonačelnika Beograda govorio da će biti otvoren za sve kritike građana. Svedoci smo da nije bio otvoren za kritike, da su njegovi ljudi tukli čoveka u Sopotu, u mestu Ralja, takođe ignorisao je izveštaj pokojne Verice Barać, Saveta za borbu protiv korupcije, koja je govorila da je čak 25% budžeta Republike Srbije odlazilo za reklame za dve firme koje su bliske tadašnjem predsedniku Republike Srbije Borisu Tadiću, mislim na Šapera i Đilasa. Obećavao je da članovi njegove stranke, on je bio tada, podsetiću sve građane Srbije on je tada bio potpredsednik DS, ne mogu da se skrivaju iza sopstvene stranke. Imali smo brojne afere, korupcionaške afere u samom vrhu DS u Beogradu, afera Aleksandra Bjelića, koji je oštetio budžet grada Beograda u iznosu od šest miliona evra, o čemu je više govorio moj kolega Aleksandar Marković. Imali smo i ostale korupcionaške afere, zloupotrebe službenih položaja, imali smo kampanju „Očistimo Srbiju“, gde je samo sajt Ministarstva za zaštitu životne sredine u vreme kada je Oliver Dulić bio ministar koštao građane Srbije, poreske obveznike ove zemlje 500 hiljada evra. Brojne zloupotrebe službenog položaja imamo i sada i policija i svi oni organi koji se bore na suzbijanju korupcije u našoj zemlji, danonoćno rade na rasvetljavanju ovih afera. Nedavno sam u medijima pročitala da je okončan jedan sudski spor i da je pomoćnik ministra Olivera Dulića procesuiran za zloupotrebu službenog položaja dok je bio na čelu Ministarstva za zaštitu životne sredine. Mogu da vam ovde nacrtam mapu grada Beograda, svih 17 beogradskih opština i da idem od jedne do druge beogradske opštine i da vam ukazujem na sva ona nedela i sve one propale projekte bivše vlasti na čelu sa Draganom Đilasom, i pazl grad na Voždovcu, i maketa Terazija na Novom Beogradu ali i brojne javne dugove koji su nam ostavili, pre svega mislim na dugove javnih gradskih preduzeća i mnogo toga. Na žalost nemam dovoljno vremena da taksativno navedem sve ono što je Dragan Đilas uništio u gradu Beogradu. Prosto manir, odnosno karakter tadašnje vlasti da se zahvatalo iz budžeta, iz kase, ko je i kako hteo, bez ikakve kontrole. Pomenuti izveštaj pokojne Verice Barać iz 2011. godine svedoči o tome da je jedna četvrtina budžeta išla za reklame, da se nije vršila nikakva kontrola trošenja tog budžetskog novca i da prosto kada je pokušala da govori sa tadašnjim gradonačelnikom i potpredsednikom DS, nailazila je na ignorisanje, nailazila je na to da je on izjavljivao da to nema nikakve veze. Pa, evo, dozvolite mi gospodine Marinkoviću da budem ironična i da kažem – pa, naravno da nema veze kada novac završava u privatne džepove ljudi bliskih tadašnjoj DS. Ostavio nam je dugove, ostavio je Beograd u svom programu koji je izneo tada izabrani gradonačelnik Beograda, govorio je o tome da će izgraditi grad sa komunalnom infrastrukturom. Ja bih ga odvela u sve one gradske opštine, pre svega mislim na prigradske opštine, ali i gradske opštine koje ni dan danas nemaju adekvatnu vodovodnu mrežu, kanalizacionu mrežu. Znači, ostavio je totalni urbanistički haos u našem gradu. Ostavio je ulice bez asfalta. Dolazim iz gradske opštine Rakovica. Imamo jedno naselje Sunčani breg koje 15 godina nije imalo asfalt. Znači, ministre Ružiću, 15 godina naselje Sunčani breg koje se nalazi na samo deset kilometara od centra Beograda nije imalo adekvatan put, ljudi u zimskom periodu su se zaista mučili i maltretirali kako bi zadovoljili svoje svakodnevne potrebe, hitna pomoć nije mogla da uđe u to naselje i da ukaže zdravstvenu negu građanima, ljudima koji su bili teško bolesni. Tako da je to ono što nam je ostavio Dragan Đilas i na to želim da vas podsetim, njega nije apsolutno zanimalo koje su stvarne potrebe građana Beograda, koje su to zapravo usluge koje gradske opštine da servisiraju, njegov manir je bio da je on samo par dana posekao više od 400 platana prilikom rekonstrukcije Bulevara Kralja Aleksandra koji se nalazi ovde nadomak Narodne skupštine Republike Srbije. Na to ću vas ja iz dana u dan u svim svojim izlaganjima i te kako podsećati. Sada bih se vratila na razloge zašto je važno da izvršimo izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. Ministar Ružić je u svom uvodnom izlaganju zaista napomenuo koji su to glavni elementi, reč je zapravo o usaglašavanju sa sektorskim zakonima. Reč je o usaglašavanju sa Zakonom o javnoj svojini, Zakonu o ozakonjenju objekata, Zakona o stanovanju i uređenju zgrada, Zakonu o zaposlenima u jedinicama lokalne samouprave. Želela bih da kažem da ćemo tek kada usvojimo ove izmene i dopune Zakona o glavnom gradu mi omogućiti da se naše prestonica, naš grad Beograd zaista brže i bolje razvija po meri svih Beograđana, a ne po meri tajkuna, kakav je bio manir za vreme prethodne vlasti i DS. Starim statutom grada Beograda, bivša gradska vlast je grad apsolutno centralizovala čime su zaista beogradske opštine bile svedene na nivo mesnih zajednica. Nažalost opštine Mladenovac, Lazarevac, Vračar ili Stari Grad imaju manja ovlašćenja od bilo koje druge male opštine u Srbiji. To je i te kako otežavalo funkcionisanje grada i funkcionisanje gradskih opština, ali to je bila politika prethodne vlasti u gradu Beogradu i mi se kao SNS, protiv toga i te kako borimo. Po tome se, ja bih rekla, i mi kao SNS razlikujemo od politike koju nam je nudio Dragan Đilas i slični njemu. Naša politika je da se izvrši decentralizacija grada, ali ne na uštrb efikasnosti grada, gradske uprave i naših opštinskih uprava. Izmenama zakona grad će biti podeljen u dve zone. Imaćemo sedam prigradskih opština, 10 gradskih opština. Gradske i prigradske opštine imaće veća ovlašćenja i po pitanju prostornih planova, legalizacije i izdavanja građevinskih dozvola. Rekla bih da je u prethodne tri godine izvršena neka vrsta popisa nelegalno izgrađenih objekata i Sekretarijat za legalizaciju grada Beograda je došao do podatka da trenutno postoji 250.000 zahteva za ozakonjenje, koji su nastali u prethodnih 30 godina. Znači, prethodnu vlast, apsolutno legalizacija i ozakonjenje objekata nije zanimalo, nisu želeli da omoguće i olakšaju građanima kako da legalizuju svoje stanove, svoje poslovne objekte, svoje kuće, svoje garaže. Njih je zanimalo nešto drugo. Imali smo prilike da se uverimo i šta je sve to. Jedna od važnih izmena zakona na koju želim da ukažem, da ćemo omogućiti prigradskih opštinama uz saglasnost grada da imaju svoja javna preduzeća, kao i da grad svoje izvore nadležnosti može da prenese na prigradske opštine, što do sada nije bio slučaj. To je, zapravo, ta suštinska decentralizacija kojoj mi kao SNS težimo. Želimo da prenesemo nadležnosti sa Republike na grad, ali i sa grada, izmenom Statuta i grada Beograda i ka beogradskim opštinama. Mi smo do sada nešto radili. Gospodin Ružić je u svom uvodnom izlaganju govorio o uslužnom centru koji se nalazi u Kaluđerici, opštini Grocka, ali podsetiću vas ministre, mi smo u prethodnom periodu otvorili kancelarije za brze odgovore privredi, čime smo apsolutno olakšali komunikaciju između privrednika, domaćih i stranih koji posluju u gradu Beogradu, beogradskim opštinama i servisa koji pružaju naše opštine. Takođe, želim da kažem da je grad preuzeo i niz drugih ovlašćenja. Dobiće ovim izmenama poljoprivrednu inspekciju, dobiće ovlašćenje u oblasti obrazovanja, u oblasti sporta, ovlašćenja u pitanju splavova i plovnih objekata. Zaista, neka vrsta suštinske decentralizacije biće izvršena tek onda kada sve opštine, pogotovo prigradske opštine, budu krenule u pravcu uslužnih centara. Ono što, takođe želim da kažem, sada se radi planski i ja sam neko ko dolazi iz gradske opštine Rakovica i mogu vam reći da se nikada nije toliko gradilo na teritoriji moje opštine koliko se gradilo u prethodne četiri godine. Želim samo da vas podsetim na par kapitalnih projekata koje uspešno SNS zajedno sa svojim koalicionim partnerima, ostvarila u gradskoj opštini Rakovica. Nakon 40 godina dobili smo Dom zdravlja na Labudovom brdu. Reč je o jednom modernom, funkcionalnom objektu primarne zdravstvene zaštite. Otvorena je policijska stanica u Resniku, čime smo približili da građani mogu sada, ne da dolaze do centra opštine Rakovica ili do neke druge gradske opštine, već da mogu u svom mestu, svom naselju da izvade svoja lična dokumenta. Takođe, uveden je video nadzor u svim rakovičkim osnovnim školama i povezan je sa policijskom stanicom na Vidikovcu. Asfaltiran je veliki broj puteva, ne kategorisanih puteva, izgradili smo veliki broj modernih parkića, sportskih terena, teretana na otvorenom. Izgradili smo pothodnik u Resniku, modernizovali beogradski železnički čvor i uveli nove linije Beovoza, uspostavili smo čitavu mrežu novih autobuskih linija, čime je Rakovica, kao jedna od južnih opština i te kako bolje povezana sa ostalim delovima naše velike prestonice kakva je Beograd. Nećemo stati na tome. Mi kao jedna odgovorna vlast ispunjavamo obećanja data građanima i imamo i te kako planove za svaku mesnu zajednicu šta ćemo uraditi do kraja ovog mandata na nivou grada Republike, na nivou Republike, na nivou grada ali i na nivou svih beogradskih opština. Nastavićemo sa izgradnjom kanalizacione mreže u naselju Ljubiše Jelenković, Jelazovačkoj i Uroševačkoj ulici. Rekonstruisaćemo dve osnovne škole na teritoriji opštine Rakovica. Reč je o osnovnoj školo „Branko Ćopić“ na Vidikovcu i osnovnoj školi „Vladimir Rolović“ na Petlovom brdu. Rekonstruisaćemo i vrtić „Petlić“ koji se, takođe nalazi u naselju Petlovo brdo. Nastavićemo da osluškujemo koje su to potrebe i mladih ali i starih ljudi. Nastavićemo da ulažemo u klubove za penzionere, za naše starije sugrađane, ali i nastavićemo da radimo sve ono što prethodna vlast nije uradila. Gospodine Marinkoviću, sigurna sam da vi ne znate ni dan danas tačne podatke koliko košta most na Adi, e, pa istina je sledeća da most na Adi nije završen i da mi sada završavamo taj deo posla zajedno sa odgovornom vlašću u gradu Beogradu. Završavamo rekonstrukciju Bulevara Patrijarha Pavla, čime ćemo zaista omogućiti bolju saobraćaju povezanost Rakovice sa ostalim delovima Beograda. Na samom kraju, naš cilj kao SNS je da želimo da se grad Beograd ravnomerno razvija, da nema više građana prvog i drugog reda. Nama su svi građani, zaista, prioritet podjednako, bez obzira da li dolaze sa Vračara, Starog Grada, Savskog venca, Rakovice, Palilule, Lazarevca, Obrenovca ili Mladenovca. Decentralizacija je, rekla bi poput nekog jakog leka. Jako je važno da na vreme dobijemo adekvatnu terapiju u pravom trenutku i u pravoj dozi kako bi ta terapija bila usmerena na rešavanje problema građana Beograda. U danu za glasanje, pozivam sve svoje kolege narodne poslanike da podrže izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Stojković. Reč ima Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala vam, poštovani kolega Marinkoviću. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, narodni poslanici, drage sugrađanke i sugrađani, građani i građanke grada Beograda, pred nama, evo čuli smo, su jedne sveobuhvatne izmene Zakona o glavnom gradu, koje možemo slobodno reći, regulišu različite oblasti i nadležnosti i pružanje usluga i koordinaciju svih službi unutar grada i propisuje neka nova rešenja koja prate nacionalne politike, a u skladu su sa nekim nacionalnim strategijama. Grad Beograd je posebna teritorijalna jedinica u sistemu lokalne samouprave i taj status propisan je i ustavom i ovim Zakonom o glavnom gradu. Naravno, utemeljen je na svim onim specifičnostima koje ima glavni grad, a to je veličina, broj stanovnika, privredni, finansijski, saobraćajni, kulturni, obrazovni centar, što Beograd i jeste kada je u pitanju Srbija, a možemo slobodno reći i centar regiona Balkana, sa svim predispozicijama da postane i centar Jugoistočne Evrope. Kompleksno sistema koji se direktno tiče građana odražava se na svakodnevni život jedne metropole i upravljanje tim sistemom zahteva i jasne procedure i efikasnost, koordinaciju poslova svih službi u ovom sistemu i 24- dostupnost svim građanima. Ovim izmenama koje su jednim delom usaglašavanja sa drugim zakonima, a tiču se nadležnosti lokalnih samouprava, stvoriće se mogućnost da grad Beograd, a o tome smo slušali dosta danas, prenese broj poslova nadležnosti na gradske opštine, što i jeste najvažnija izmena ovog zakona. Izmene predviđaju da grad Beograd svoje izvorne nadležnosti prenosi, a najavljuje gradska vlasti novim Statutom da će preneti na rubne gradske opštine. Ova politika u skladu je sa Evropskom Poveljom o lokalnoj samoupravi Saveta Evrope koja je u svojoj preambuli propagira najneposrednije ostvarivanje prava građana na lokalnom nivou i postojanja lokalnih vlasti, koje poseduju visok stepen autonomije. Povelja u delokrug lokalne samouprave propisuje da će se javni poslovi po pravilu vršiti, pre svega, od strane onih vlasti koje su najbliže građanima. Prilikom prenošenja odgovornosti na neku drugu vlast, vodiće se računa o obimu i prirodi posla, kao i o zahtevima efikasnosti i ekonomičnosti. Upravo i u skladu sa ovom Poveljom, prigradskim opštinama, kako ih mi kolokvijalno u Beogradu zovemo, a to su Mladenovac, Obrenovac, Lazarevac, Barajevo, Sopot, Surčin i Grocka, proširiće se ovlašćenja i vratiti zakonske mogućnosti koje su u jednom trenutku bile oduzete, čime će se ispraviti nepravda. Ove opštine koje po svom geografskom, demografskom, ekonomskom ali i po privrednim posebnostima zaslužuju da o pojedinim pitanjima odlučuju samostalno, upravo u skladu sa uslovima i potrebama građana, i to najpre o komunalnim, u pogledu organizacije i pružanja komunalnih usluga, kroz osnivanje javnih preduzeća, ali i u drugim poslovima, kao što su pitanja urbanističkih planova ili poslova legalizacije. Pored ovih izmena o kojima su i moje kolege iz moje poslaničke grupe ali i druge kolege govorile, ja ću u nekoliko rečenica pomenuti izmene koje su ostale u senci ovih izmena, a mislim da su podjednako važne za građane Beograda. Jedna od njih je utvrđivanje i uređivanje manifestacija od značaja za Beograd, čime će se na jedinstven način urediti i utvrditi održavanje javnih manifestacija, kulturnih, sportskih, privrednih i doprineti i transparentnosti finansiranja, ali afirmisati i neke nove manifestacije. Za nas, vlasnike ljubimaca, važno je da kažemo da je ovim odredbama predviđeno uređivanje i organizovanje vršenja poslova u vezi sa držanjem i zaštitom domaćih i egzotičnih životinja, čime će se propisivati uslovi i ograničenja držanja životinja, mesta i načina izvođenja kućnih ljubimaca, posebno pasa i mačaka na javnim površinama, što do sada nije bio slučaj. Takođe, pozdravljamo i predlog odredbe koja se tiče sprovođenja mera populacione politike, upravo u skladu sa Nacionalnom strategijom podsticanja rađanja, gde se predlaže da grad Beograd, naravno u okviru svojih budžetskih planiranja, sprovodi mere i finansira projekte populacione politike. Još jedna mera a ima ekološki aspekt, o čemu je moj kolega Rakonjac već govorio, jeste propisivanje uslova za upravljanje komunalnim otpadom, kao i njegovo odlaganje na teritoriji Beograda i donošenje programa mera prevencije stvaranja otpada plastičnih kesa, sa planom sprovođenja. Ovo je nešto što zaista podržavamo, jer učešće grada u oblasti kretanja i odlaganja komunalnog otpada doprineće, naravno, i zaštiti životne sredine, što je jedna od prioritetnih politika i Socijalističke partije Srbije. Iskoristiću priliku da danas simbolično pomenem nešto što se tiče svih građana Srbije, a da pohvalimo i podržimo inicijativu koju je juče pokrenula zajedno kompanija „Borba“ i časopis „Bazar“, a zapravo tiče se dodeljivanja ulice naše legende Velimira Bate Živojinovića. Danas se obeležava tri godine od odlaska ovog velikog glumca, čoveka koji je svoj život posvetio i kulturi, ali i razvoju društva u Srbiji. Rođeni Vračarac, čovek koji je ceo svoj životni vek proveo na Vračaru, smatramo da zaslužuje da, ako ništa drugo, dobije ulicu na Vračaru ili bude bar prvi u nizu gestova koje mogu građani Srbije i Beograda da pokažu, čime će se odužiti, odnosno čime će ukazati poštovanje svemu što Velimir Bata Živojinović predstavlja, te u tom smislu želimo da iskoristimo priliku da ovu inicijativu podržimo. Kako je već najavljeno od juče, reakcije gradske vlasti su pozitivne, te verujemo da će u što skorijem roku grad Beograd, odnosno opština Vračar dobiti i ulicu Velimira Bate Živojinovića. Hvala.
Hvala, koleginice Miladinović. Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Zaista ću vrlo kratko, imajući u vidu ovo što je narodna poslanica rekla u vezi sa bardom srpskog glumišta, velikanom našeg filma, čija vrednost praktično prevazilazi okvire ne samo Vračara, grada Beograda, Srbije, ja mislim da je on planetarna vrednost i naravno da je on u domenu i Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Drago mi je da je inicijativa pokrenuta, drago mi je da su i gradski čelnici, pre svega, ako se ne varam, zamenik gradonačelnika, gospodin Vesić, podržali ovakvu inicijativu i nadam se da će se to na komisiji za davanje naziva ulica u Beogradu naći u što skorijem vremenu, imajući u vidu da nakon donošenja te odluke Ministarstvo državne uprave daje saglasnost na nove nazive ulica. Mislim da je važno pomenuti njegovu Koraćicu, koja je takođe veoma važan deo njegovog života, ali i veoma važan deo grada Beograda, jedne prigradske opštine. U svakom slučaju, biće nam drago da na taj način damo jedan omaž tri godine nakon što je Velimir Bata Živojinović preminuo. Hvala vam.
Hvala, ministre Ružiću. Nataša Jovanović, po kom osnovu?
Po osnovu izlaganja gospođe Stefane Miladinović i na osnovu ovoga što je rekao ministar Ružić. Pošto je Koraćica rodno mesto Bate Živojinovića, samo da kažem da smo mi Mladenovčani podneli oko legata Bate Živojinovića. Nama je želja bila da i turistički podignemo potencijal Mladenovca sa stranim turistima, jer znamo da je jedna veličina rođena u našem kraju, u selu koje pripada gradskoj opštini Mladenovac, čisto da zna javnost i da nas podržite u inicijativi da upravo legat Bate Živojinovića bude u mestu Koraćica.
Hvala, koleginice. Reč ima Sonja Vlahović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre, građani i građanke Srbije, Beograd je sličan mnogim gradovima u svetu, po veličini, po izgledu, ali ono što čini Beograd drugačijim su Beograđani, ljudi koji u njemu žive i borave, srednjoškolci iz Pančeva, studenti iz Gračanice, inženjeri iz Banjaluke, lekari iz Kraljeva, sve manjine koje žive u Srbiji, odbegli, proterani, izbegli i raseljeni. Oblikovali su ga radnici, učenici, starosedeoci, osvajači i branioci, studenti i penzioneri. Naš Beograd, grad koji je bio na rubu propasti zbog neodgovorne politike prethodne vlasti. Sadašnja vlast je nasledila ogromne probleme, velike kredite, uništene fabrike, radnike na ulicama. Gradska javna preduzeća su u velikom minusu dugovanja prema socijalnim kategorijama. Gradska vlast je uspela da grad Beograd podigne na noge politikom sveobuhvatnih reformi. Uspela je da stabilizuje finansije, pokrene velike razvojne projekte. Podjednako se brine o svim Beograđanima, bez obzira da li žive u centralnim ili prigradskim opštinama. Beograd sada može da parira mnogo većim i bogatijim gradovima. Grad koji se razvija, grad investicija, gradilišta. Ništa od toga ne bilo da naš predsednik Aleksandar Vučić nije imao viziju drugačije Srbije i drugačijeg Beograda. Mnogo energije, truda i rada je uloženo, a cilj je još veći – razvoj Beograda, nove škole, bolnice, obdaništa, da Beograd siđe na Dunav, kao što je Projektom "Beograd na vodi" sišao na Savu. On je grad budućnosti. Dobiće i prvu liniju metroa, veliki broj novih saobraćajnica, mostova, tunela. Ovom izmenom i dopunom Zakona o glavnom gradu vršimo decentralizaciju grada, povećavamo odgovornost, nadležnost gradskim i prigradskim opštinama. Omogućavamo brži razvoj prigradskim opštinama i spuštamo na nivo odlučivanja bliže građanima. Danas ovim zakonom popravljamo Beograd, ali naša želja je i da Srbija bude bar toliko razvijena kao što je Beograd. Zato ću u danu za glasanje glasati za bolju Srbiju i za bolji Beograd. Hvala.
Hvala, koleginice Vlahović. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, mi danas raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu koji dolazi kao uzročno posledična reakcija na usaglašavanje sa svim onim zakonima koji su tokom prethodne dve godine menjani i koji su, praktično, omogućili da se jedan princip razmišljanja, a to je decentralizacija i ravnomerni razvoj Srbije ovog trenutka kroz ove izmene i dopune verifikuje i inkorporira u Zakon o glavnom gradu. Princip ravnomernog razvoja i decentralizacije se ne pokazuje samo pisanjem zakona, davanjem raznoraznih izjava, već i faktičkim ponašanjem i odnosom prema svakom delu teritorije Srbije. Vidimo da od 2012. godine na ovamo se zaista čine maksimalni napori da se u Srbiji razvijaju sve sredine onoliko koliko god je to moguće, da se nadoknadi zaostatak devastacije koja je trajala do 2012. godine, odnosno do 2016. godine u Srbiji. Tako imamo i otvaranje auto-puta, otvaranje novih fabrika, gde je možda bilo daleko jednostavnije da se u blizini Beograda mnogi investitori lociraju, ali je očigledna namera i ogroman napor republičke vlasti da investitori imaju interesa da i u manjim sredinama, kakve su opštine na jugu Srbije, na istoku Srbije, na zapadu Srbije, u centralnoj Srbiji, otvaraju svoje pogone i time praktično omogućavamo da svi građani Srbije osete šta je to decentralizacija zaista u praksi. Danas smo svedoci toga da su intenzivni i radovi na aerodromu „Morava“ kod Kraljeva, gde je potpuno jasna dobra saradnja između, hajde tako da kažem, civilnih i vojnih struktura, jer taj aerodrom, nakon ovih radova koji će biti, od vojnog, postaće civilno- vojni aerodrom i jednostavno, samom Kraljevu će doneti dosta toga. Ali, da se vratimo izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Ja ću konstatovati da zaista ove izmene i dopune koje su predložene jesu veliki korak ka decentralizaciji Beograda, ali i mali korak ka decentralizaciji gradskih opština koje se nalaze u okviru grada Beograda. Zašto mali korak ka decentralizaciji gradskih opština, prvenstveno misleći na tzv. prigradske opštine? To iz tog razloga što je mnogo ostavljeno prostora koji mora da se popuni izmenama Statuta grada Beograda. Jasno je meni da je to možda jednostavniji način da se određena ovlašćenja prenesu na gradske opštine, da se podeli deo odgovornosti između grada i gradskih opština, ali amandmanski sam bio prinuđen da reagujem na nekoliko članova ovog zakona i o tome ću govoriti više u pojedinostima, jer mislim da su pojedini članovi zakona tako formulisani da bezrazložno ograničavaju mogućnost da se statutom određene nadležnosti povere ili prenesu na gradske opštine. Ja mogu da razumem brigu Gradske uprave kada je u pitanju Stari grad. Imamo jednu potpuno nesposobnu opštinsku vlast, koja ne zna ništa drugo osim da pravi probleme i dezavuiše sve ono dobro što se radi u gradu. Ali, to ne može da bude razlog da opštine koje čine izuzetne napore, vode računa o svojim sredinama već dugi, dugi niz godina, stvarale su ogromnu imovinu kroz sopstvena javna preduzeća ili komunalna preduzeća, iz tog razloga budu stavljene sa strane. Govoreći o Obrenovcu, Obrenovac je od 2007. godine uskraćen za ogromna novčana sredstva. Naime, kada su vršene izmene Zakona o zaštiti životne sredine, naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa je prestala da postoji, uveden je prihod koji je promenjen u naknadu od emisija emitovanja sumpora i drugih praškastih materija, da bi sledeći korak bio da se to što je bio stoprocentni prihod Obrenovca, od onih posledica koje su ostajale od rada Termoelektrane „Nikola Tesla A i B“ u Obrenovcu, prvo podeli između Obrenovca i Republike u odnosu 60% ka Republici, a 40% ka gradu, a onda se Đilasova administracija setila da su oni jedinica lokalne samouprave, a ne Obrenovac i da počinju polako tih 40% da preuzimaju prema gradu Beogradu i time uskrate Obrenovcu mnogo toga od onoga što mu pripada. Slažem se ja da dim iz Termoelektrane „Nikola Tesla“ se širi i na neke druge susedne opštine, ali pepeo koji je promenom standarda, a ne zato što je boljeg kvaliteta proglašen da nije više otpad ili opasna materija, proglašen je da se radi o neopasnom otpadu, jednostavno nije tačno. To je samo potvrda da su neki standardi koji su postojali u bivšoj SFRJ daleko ozbiljniji i kvalitetniji i povoljniji po građane nego ovi koje preuzimamo danas iz EU. Ali, tu smo gde jesmo. Upravo zbog toga da ne bi zavisilo od dobre saradnje između grada i opštine koliko će sredstava doći u određenu sredinu, i ove stvari treba definisati na jedan drugi način, a ne samo na utakmicu o tome ko ima bolji projekat koji će realizovati i na osnovu toga obezbediti mogućnost da povuče sredstva od grada Beograda. To što to sad dobro funkcioniše i to što je administracija u Obrenovcu spremna i sposobna i uvek ima pripremljene projekte na osnovu kojih konkuriše za ta sredstva, jednostavno je ovog trenutka. Ali mi moramo da vodimo računa da se nešto može promeniti. A, ovo, jednostavno što je urađeno 2007. godine, potpuno je nepravično i to nije bila decentralizacija, to je bila potpuna centralizacija upravljanja. Znate, nije decentralizacija kada vi upravu prihoda ugasite praktično u Obrenovcu i premestite na Čukaricu. Decentralizacija je kada upravu prihoda preselite u Obrenovac, pa neka putuju malo i građani Beograda koji stanuju na užem gradskom jezgru, ako treba, ako se mora nešto racionalizovati, do Obrenovca ili do Lazarevca ili do Mladenovca. Time ćemo postići jednu ravnopravnost u svemu tome. Moramo da znamo da decentralizacija košta. Ne možemo samo zato što pet ili 10 radnih mesta u Lazarevcu, Obrenovcu, Mladenovcu, Surčinu, Grockoj i ostalo, koštaju i teret su za budžet, da time dovodimo u situaciju da otežavamo pristup građanima ovih sredina za onim poslovima koji su njima nužni i neophodni. Moraju da im budu dostupni. U ovom trenutku u Obrenovcu, kao što se dešava… Koristiću vreme i ovlašćenog, ako ste saglasni sa time. (Predsedavajući: Ne možete sad, kolega Komlenski. Završite rečenicu.) Završiću rečenicu, a nastaviću kasnije o tome, nije problem. Zahvaljujem se na razumevanju. Ali, ne može to da bude razlog da otežavamo građanima da dođu do nečega. Mislim da sledeći korak, osim promene statuta, za čiju sadržinu znam i može biti zadovoljavajuća, jeste da se i gradske opštine svrstaju po svom statusu u jedinice lokalne samouprave. To bi bio pravi put ka potpunoj decentralizaciji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik prof. dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, danas smo imali prilike dosta da čujemo o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, o kome danas kada govorimo uopšte o Beogradu, jednostavno, pričamo o gradu koji je centar, metropola ne samo Srbije, nego i svih zemalja zapadnog Balkana, ali jedan od najinteresantnijih gradova i same EU, zato što prema broju turista koji posećuju za tzv. brejk centre, odnosno za vikende koji su najinteresantniji u EU, Beograd je jedan od gradova koji je najposećeniji. To govori i sam broj turista. Ali, ono zbog čega danas pričamo o gradu Beogradu, to je da je urbanizacijom, povećanjem broja stanovnika, povećanjem i realizacijom novih projekata od 2012. godine do danas, Beograd potpuno promenio svoj izgled u odnosu na ono vreme kad ga je vodio Đilas koji je bio gradonačelnik grada Beograda, koji je, podsetiću vas, ostavio grad u dugu od 1,2 milijarde dinara, koji je samo 626 miliona kredita ostavio sa kamatama i 366 miliona troškove porodiljama, penzionerima i opštinama. Prema tome, trebalo je srediti finansije, konsolidovati račune i nakon toga ući u mnoge investicije. Republika je pomogla u tome mnogo. Danas već imamo i vidimo kako izgleda projekat „Beograd na vodi“, kako izgleda obilaznica oko Beograda. Infrastrukturno se Beograd menja, ali je bilo potrebno, pošto su mnogi zakoni promenjeni od 2007. godine, kada je donesen posebni Statut grada Beograda, usaglasiti sve nove zakone koji su do danas doneseni i izvršiti, zaista, decentralizaciju o kojoj se toliko pričalo do 2012. godine, pa ni jedna vlast nije uspela to da uradi. Pre svega, kada govorimo o infrastrukturi na samim opštinama, Beograd se sastoji od 17 opština gradskih, kada govorimo o tome da je trebalo komunalne mreže poveriti gradskim opštinama, uvek je to bio problem. Kada se govorilo o tome da treba rešiti bespravnu gradnju, bilo je pokušaja, doduše, pet puta su menjali Zakon o planiranju i izgradnji do 2012. godine, ali su sve manje davali nadležnosti i opštinama. Ono što je bila možda dobra volja u Statutu i politička volja 2007. godine jeste da se da mogućnost opštinama da rešavaju ta pitanja kroz prenesene nadležnosti, ali do toga nikada nije došlo. Sada po prvi put kroz ovaj zakonski predlog imamo mogućnost da će gradske opštine moći da izdaju građevinske dozvole, odnosno da rešavaju svoje pitanje urbanističkih planova, jedinstveno sa gradom, da će moći da daju dozvole za objekte od 400 do 1.500 kvadrata, da će moći da osnivaju javna preduzeća koja su u interesu razvoja samih opština, a naročito kada govorimo o prigradskim opštinama i kada govorimo o tome da će određene manifestacije od značaja za pojedine opštine moći na određeni samostalni način, uz saglasnost grada, da promovišu, kao i da se određene mere propisuju i finansiranje projekata u cilju podsticanja određenih projekata, kao što je jedan od najvažnijih nacionalnih projekata, a to je uvećanje nataliteta i na kraju definisati određene projekte koji bi dali primenu novih standarda zaštite životne sredine. Za sve to je potrebno, naravno, danas imati novac, a ono što pokazuje budžet za ovu godinu i rezultati i poslovanja grada za 2018. godinu jeste da je grad preneo, odložio realizaciju na osnovu povećanih prihoda za ovu godinu, preko 40 milijardi dinara za realizaciju novih projekata. Možete primetiti da postoji uvećanje prihoda u budžetu grada Beograda od prošlog februara do ovog februara u 2019. godini i razlog tome je što se išlo na smanjenje zaposlenosti, odnosno zaista se primećuje otvaranje novih fabrika, otvaranje novih radnih mesta, pa je prihod prema porezima samih zarada veći za 600 miliona dinara u ovoj godini u odnosu na prethodnu, da je bolja naplata poreza od 213 miliona i da imamo povećanje plana prihoda od integrisanog tarifnog sistema za naplatu karata u javnom prevozu od jedne milijarde dinara, samim tim da je uređenje gradsko-građevinskog zemljišta veće za 100 miliona dinara. Time pokazujemo da svi rezultati govore da postoji novac koji je planiran na osnovu prihoda za ovu godinu, a to su veliki projekti koje treba obaviti, kao jedan veliki posao, a to je kupovina 200 novih, znači, obnoviti vozni park GSP-a i javnog prevoza, čime bi povećali i podigli nivo kvaliteta usluga građanima Beograda. Na osnovu projekata koje inače, ne samo Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija, imaju određene sporazume koje ovde ratifikujemo, a koji se odnose na energetsku efikasnost. To je obnavljanje javnih zgrada. Znači, preko pet miliona evra je predviđeno za podizanje energetske efikasnosti, znači, rekonstrukciju fasada, kada su u pitanju javne zgrade, a čime u stvari smanjujemo troškove za električnu energiju. Na kraju, onaj deo koji je vrlo interesantan, a to je veće izdvajanje za prihvatilišta za decu u Beogradu. To je oko pet miliona dinara odobreno iz tekuće budžetske rezerve. Inače, na opštini Zvezdara je otvoreno prvo prihvatilište za decu i mlade koji su praktično deca bez tuđe nege i brige. Ono što je vrlo važno jeste da ono svratište, koje je do sada predstavljalo dve sobe, sada postoji jedan moderan objekat koji je grad uzeo u svoje okrilje i time obezbedio da deca koja su skitnice danas više ne postoje ili ako imaju takav problem, postoje institucije u kojima mogu zimi da provode svoje vreme. Ono što je važno da se kaže, jedan od najvažnijih projekata je stalno povećanje prihoda, odnosno kroz realizaciju projekata za grad Beograd je unapređenje infrastrukture. Kako grad dobija veći broj stanovnika, tako i ta urbanizacija, imamo i povećanu izgradnju stanova, tako imamo i povećan broj registrovanih automobila u gradu Beogradu. Grad Beograd se stalno bori sa tim problemom iznalaženja načina povećanja broja parkirališta i urbanističko uređenje grada Beograda, da bude prihvatljiv za normalan život svih građana Beograda. Sa time se suočavaju sve savremene metropole, ali je odgovornost u tome da u ovakvim programima rešavanja problema, ne samo da to treba da radi samostalno grad Beograd u saradnji sa nadležnim ministarstvima, nego sama Vlada Srbije i predsednik države daju svoj puni doprinos u rešavanju ovakvih novih programa, poput nekih modernih prestonica u svetu. Zbog toga često možete da vidite da delegacije grada Beograda obilaze sve svetske metropole i da njihovi gradonačelnici dolaze u Beograd, a upravo zbog toga što vide da zaista postoji odgovorna vlast koja želi da implementira najnovija rešenja koje daju, ne samo zemlje EU, već sveta, istoka i zapada, a to je u stvari rezultat toga što imate jednu odgovornu spoljnu i unutrašnju politiku predsednika države i Vlade Republike Srbije. Mislim da ovakav predlog zakona sa izmenama i dopunama o uređenju uopšte grada Beograda i svih lokalnih samouprava, kada imamo kao danas, treba da podrže sve poslaničke grupe. Žao mi je što oni koji su deo opozicije u ovom parlamentu danas nemaju odgovor na bolja rešenja funkcionisanja grada Beograda, pogotovo što imaju iskustva, kao bivši gradonačelnici, predsednici opština. To znači da nemaju ni malo sposobnosti političke da izađu sa određenim planom i programom koji bi dao određene rezultate, ne samo Beogradu, nego i Srbiji, jer znamo da se najveći deo dohotka građana generiše upravo u Beogradu i da najveći inicijatori velikih projekata u Srbiji kreću od Beograda. Vidimo da postoji politička neodgovornost onih koji danas nisu ovde, jer ne mogu da daju odgovore na određena pitanja, ali su kadri da kritikuju svaku vrstu rešenja koja daje vladajuća koalicija na čelu sa, ne samo premijerkom, već i sa predsednikom države, gospodinom Vučićem, i to je ono zbog čega danas mi upravo govorimo o tome ko je za razvoj Beograda, a ko je za to da se vrati na vlast i da uzima ponovo iz budžeta i zadužuje građana Beograda zarad toga da bi se njihove lične firme i njihova lična imovina desetostruko uvećavala. Prema tome, u danu za glasanje odgovorni ljudi će podržati ovakav predlog zakona, a oni poslanici koji ne žele o ovome da razgovaraju ostaće očito na rubu prošlosti, njihove politike koju građani, ne samo Beograda, nego i Srbije neće podržati. Hvala.
Hvala, koleginice Tomić. Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić. Izvolite.
Poštovani ministre sa saradnicima, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o glavnom gradu. Na samom početku, reći ću da će poslanička grupa JS, u danu za glasanje podržati pomenuti Predlog zakona, jer njegovo donošenje treba da doprinese većoj decentralizaciji Beograda, da Beograd skladnije funkcioniše kao celina, da bude ravnopravno razvijanje, a isto tako da građani na najbrži, najefikasniji način rešavaju svoje probleme u najbližem mogućem mestu. Praktično Statutom Beograda, koji je donesen još 2011. godine, Beograd je bio, da kažem, potpuno centralizovan. Tako da opštine, recimo, Mladenovac, Lazarevac, Obrenovac, imale su manja ovlašćenja nego bilo koja manja opština u Srbiji, što je na svaki način otežavalo funkcionisanje tih gradova. Sve ovo ide u prilog donošenju novog zakonskog rešenja. Stari zakon smo imali još 2007. godine, a praktično prava decentralizacija tim starim zakonom nije ni bila moguća. I, praktično ovo zakonsko rešenje, ministre, predstavlja neku vrstu usaglašavanja sa čitavim nizom resornih zakona koji su u međuvremenu doneti, ali sa druge strane i dobru saradnju između grada Beograda i resornih ministarstava, a sve u cilju boljeg funkcionisanja grada Beograda. Dakle, šta je to, koje su to novine koji novi zakon donosi? Prvo, Beograd će biti podeljen na dve zone prigradsku i gradsku. Sedam prigradskih opština će biti u prigradskoj zoni, a 10 gradskih opština u gradskoj zoni. Jedna od najvažnijih promena je ta što će od ovih 10 gradskih opština ubuduće vršiti legalizacije do 400 kvadrata, a izdavati građevinske dozvole do 1.500 kvadrata, dok će prigradske opštine vršiti legalizaciju do 3.000 kvadrata, a izdavati građevinske dozvole do 5.000 kvadrata. Isto tako, prigradske opštine dobiće pravo da van plana generalne regulacije donose urbanističke planove, naravno uz saglasnost grada, što će ubrzati gradnju u tim opštinama, ali i privlačenje investitora, i to je ono što mi iz JS i naš predsednik Dragan Marković, uvek govorimo. To je dobro, da lokalne samouprave imaju ličnu inicijativu da dovode investitore, ne samo da čekaju od Vlade Republike Srbije da dovede investitore. Ministre, vi to dobro znate. Jagodina je dobar primer, ne samo dovođenjem investitora, nego jedne uspešne lokalne samouprave, u svim segmentima. Ovim zakonom se omogućava da prigradske opštine uz saglasnost grada imaju javna preduzeća, kao i da grad svoje izvorne nadležnosti može da prenese na prigradske opštine. Dakle, preuzima se čitav niz ovlašćenja, ja ću reći samo neka, u obrazovanju, sportu, dobiće se poljoprivredna inspekcija. Ali, ono što ministre, želim da kažem jednu važnu činjenicu, koja ide u prilog donošenju ovog zakonskog rešenja, da na hiljade raznih zahteva je koncentrisano na jednom mestu u upravi u centru Beograda i sada zamislite ministre, neko ko je recimo, u Lazarevcu, ili u Obrenovcu, ili u Mladenovcu dođe u upravu, tu čeka par časova, onda dođe na red i kažu mu da je potreban još neki dokument i on mora da se vraća u svoje mesto, još zamislite da je došao autobusom, koliko mu je vremena potrebno. Znači, opet jedan čitav dan mora da koristi da bi se neki posao završio. I to je jedan važan segment koji se ovim zakonom prevazilazi. Decentralizacija će biti gotova praktično kada prigradske opštine budu krenule da prave uslužne centre, kako bi se najveći deo posla koji gradnju treba da obave u opštini, mogli da obavljaju u naseljima koji su deo te opštine, i ti uslužni centri, rekli ste malopre da već postoji jedan, da je on dobar primer, i nadam se da će i ostale opštine krenuti tim putem. I ne dužeći više, da kažem samo da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenuti Predlog zakona. Hvala.
Hvala uvaženi kolega Kosaniću. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite, koleginice Malušić.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Reče moja koleginica, koja je bila ovde na 14 i po sekundi, a inače ne dolazi mesecima, prima platu, da o ovom zakonu nije bila javna rasprava, pa i ne treba da bude, ovu su dopune zakona. Bilo je otvoreno Ministarstvo, svi sajtovi, ko je hteo da uradi dopunu, da da sugestiju mogao je. Prema tome, bespredmetno je govoriti o tome. Kad govorimo od glavnom gradu treba istaći da je naš lep i jedini grad, koji je bio onoliko puta devastiran, što bombardovanjem, što raznoraznim malverzacijama ino faktora opšte i dalje zahvaljujući dobrim ljudima, a od 2012. godine zahvaljujući dobroj politici našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića. Naime, grad je Statutom 2011. godine bio potpuno centralizovan. Šta to znači? Da sve ingerencije ima grad Beograd. Grad Beograd ima 17 jedinica lokalnih samouprava, što znači 10 gradskih i sedam prigradskih. Te prigradske nisu imale ama baš nikakve ingerencije. Danas mi imamo ove izmene i dopune zakona da bismo decentralizovali grad Beograd, odnosno da bi veće ingerencije dali upravo ovim opštinama koje se nalaze na rubu glavnog grada, odnosno grada Beograda. O čemu se radi? Radi se o tome da su građevinske dozvole za jedinice lokalne samouprave iznosile do 800 kvadrata. Izdavane su građevinske dozvole. Danas to povećavamo i umesto 800 kvadrata, biće 1.500 kvadrata. Uvodimo jednu novu kategoriju, a to je legalizacija do 400 kvadrata, što je izuzetno dobro, jer ćemo da rasteretimo grad koji ima verovatno preko milion predmeta, možda i više. Čekalo se godinama, sada se zaista čeka mnogo manje, ali obzirom da imamo 17 jedinica lokalne samouprave, to bi trajalo godinama i ovo je dobro. Zatim, prigradska naselja će izdavati dozvole za do 5.000 kvadrata, a legalizacija će biti do 3.000 kvadrata. Zatim, novi momenat je osnivanje javnih preduzeća, što je takođe dobro, jer će investitor doći u tu sredinu. Neminovno je da svaka jedinica lokalne samouprave ima dobre investitore, da zapošljava svoje ljude. Na taj način će i da se razvija. Šta smo još imali? Uvodimo kao novu kategoriju nadležnost iz oblasti poljoprivrede. Biće uvedeni poljočuvari. Naravno, tendenciozno da bi se sprečile divlje deponije, da se sačuva ova naša prelepa zemlja. Takođe, cilj je da svaka prigradska opština ima bar jednu investiciju, kao što to ima Obrenovac, a zove se „Meita“, zapošljava 3.000 ljudi i to je poenta. Šta još treba reći? Vezano za komunalnu policiju, do sada je bio jedan policajac na 5.000 stanovnika, što je zaista malo. Sada ćemo uvesti bar hiljadu policajaca više i na taj način ćemo rešiti masu komunalnih problema. Još jedna novina je povećavanje kazni, što je dobro i meni se jako dopada, zato što bahati vozači neće moći da se parkiraju gde god požele, po parkovima, na travnjacima itd. nego će biti dobro kažnjeni pa će onda da razmisle kako se treba ponašati u velikom gradu. Da se vratim malo na gospodina Đilasa koji je vladao šerifovski ovim gradom, koji je centralizovao ovaj grad da bi napunio svoju kasu, ali nemam dovoljno vremena da govorim o svim njegovim aferama, pričaću o kapitalnim, za sada. Jedna od najvećih afera vezana je za „Bus plus“. Svi se sećamo da se 50 firmi javilo, da nije bilo javne nabavke i da je gospodin Đilas sav novac prisvojio sebi. Druga afera se tiče gradske uprave Beograda. Ona je 2008. godine firmi „Advans prodakšn“ jedna od četiri njegove velike firme, uplatila 68,7 miliona dinara i tako obezbedila 85% prihoda. Sramota jedna. Ne samo to, bivša vlast u Beogradu sa Draganom Đilasom na čelu je kupila 2009. godine softverski paket vredan 10 miliona evra. Naravno da taj paket nikada nije bio upotrebljen. Takođe jedna od najvećih afera je bila finansijska afera, svi znamo da je nestalo netragom milijardu i 200 miliona evra. On je uporno govorio o tome da je to bilo 460 miliona evra, to nije tačno, nego je milijardu i 200. Nije prijavio dugove javnih preduzeća. Takođe, Savski most 500 miliona evra košta, trebalo bi da košta 150 miliona evra, jer isti takav u Francuskoj, mnogo duži košta 150 miliona. Pitam se gde nestade tih 350 miliona evra? Onda, imamo aferu Bulevar, pa Požeška, pa Luka Beograd itd. Tako su radili oni. Mi tako ne radimo. Sada ću vam reći kako mi radimo. Za vrlo kratko vreme, od 2010. godine kada je opština Voždovac došla na vlast, a 2012. godine kada smo na republičkom nivou došli na vlast, reći ću vam samo, taksativno ću da nabrojim, jer zaista imam još dosta kolega želi da priča o ovom zakonu, šta smo sve uradili za taj kratak period. Pre svega radi se o zdravstvu. Potpuno smo zatekli devastirano zdravstvo. Od 2014. do 2018. godine pre svega smo napravili nov Dom zdravlja u Jajincima, preko 50.000 pacijenata, znači čitav podavalski deo sada dolazi u taj dom zdravlja, zatim tri ambulante Kumodrag jedan, Kumodraž dva, Kumodraž selo, zatim ambulantu u Ripnju. Takođe u projektu je izgradnja doma zdravlja na Banjici koja će opsuluživati 30.000 pacijenata. Tako se radi. Zatim školstvo. O školstvu, verovatno svi roditelji znaju kako su nam izgledale škole do pre šest, sedam godina, a sada pre svega smo ogradili škole i uveli video nadzor. Nema više dilera ispred škole. Takođe, napravili smo Osnovnu školu „Vojvode Stepe“ u Kumodraž selu, 1000 đaka pohađa tu školu, novi vrtić je nikao „Mala sirena“ 500 mališana pohađa taj vrtić. U Osnovnoj školi Jajinci izgrađena je nova sala za fizičko, površine 600 m2 napokon da deca imaju rekreaciju, da imaju fizičko. Napravljena je Osnovna škola „Vasa Čarapić“ u Zucu, posle 115 godina postojanja dobila je i prvu sportsku salu. Takođe, postavljene su zaštitne ograde svuda, da bi najmlađi imali osnovne uslove za boravak u školama. Urađeni su toaleti u 13 osnovni škola, renovirane su kuhinje, stepeništa, plafoni, podovi, sanirani su krovovi itd, tid, što se školstva tiče Takođe, u Ripnju je sagrađeno 70 km vodovodne mreže, ove najinteresantnije. Samo 10% ljudi u Ripnju su imali gradsku pijaću vodu, sada svi u Ripnju imaju pijaću vodu. Takođe, izgrađena je i kanalizaciona mreža Mala Utrina. Gospodo probila sam vreme, ja ću po amandmanima da nastavim dalje. Hvala na pažnji. Srpska napredna stranka će sa zadovoljstvom da izglasa ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala koleginice Malušić. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, većina današnjih rasprava o ovom predlogu zakona liči na literarni rad, na školski sastav na temu zašto volim Beograd. Kada čovek čuje šta se sve po Beogradu uradilo, naravno kada to govore poslanici većine, onda čini mi se da možemo ključ u bravu i da ništa više ne treba da se radi. Sve završeno. Nema više u Beogradu šta da se radi. Ali, znate vi dobro, i vi koji sve to govorite da to nije ni blizu istine. Razumemo da vi i hvalite, i Predlog zakona i rad Vlade itd. Vi ste skupštinska većina koja ovu Vladu podržava, ali ipak treba biti malo kritičan. Mnogo toga u Beogradu nije dobro, mnogo toga nije urađeno znate pretpostavljam da znate, i pogotovo ljudi koji žive i u centralnim beogradskim opštinama da imamo delove Beograda, metropole, glavnog grada koji još nema ni izgrađenu kanalizacionu mrežu. Pustite vi tu šminku o kojoj vi pričate. Naravno treba i šminka, Beograd je glavni grad, ali ne postoje u delovima Beograda ne postoje osnovni uslovi za normalno funkcionisanje. Govorite o prigradskim opštinama, mada nikada mi nije jasno kako može prigradska opština biti opština koja pripada istom gradu, ali vi ovde predviđate formiranje nekakvog javnog preduzeća kako je formulisano i u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. To liči na jedno jedinstveno javno preduzeće tih tzv. prigradskih opština, a vi morate ceo Beograda da obiđete da dođete iz jedne u drugu od tih prigradskih opština. Vazdušnom linijom su udaljene svega nekoliko kilometara. Ni to niste radili. Vas zapravo interesuje samo centar, samo krug dvojke, samo ono što želite da predstavite kao taj lepi deo Beograda. Svakako da i to treba. Svakako da treba da se privlače i turisti itd, i da treba da se i licka i uređuje i sređuje, ali život u Beogradu je i život u Mladenovcu, i u Obrenovcu, i Lazarevcu, i Sopotu, i Surčinu, sve vam je to Beograd. Nije Beograd Vračar, Stari grad, Savski venac. Nije. Kažete da će ovaj zakon da izvrši decentralizaciju. Ma neće. Kakva decentralizacija. Vi ovim zakonom samo pravite distriht od Beograda. Vi Beograd i to taj uži deo Beograda izdvajate i po nadležnostima od svih ostalih lokalnih samouprava. Kaže ministar Ustav dozvoljava da se Beogradu daju određene nadležnosti. Ustav Beograd tretira kao i ostale lokalne samouprave. Istina u poslednjem stavu tog člana kaže da se zakonom mogu odrediti i neke druge nadležnosti. Ali postoji i nešto što je apsolutno nemoguće. Ne možete vi, a predvideli ste ovde, reći da će Beograd sam raditi prostorni plan. Ne može. To prosto ne može ako se ne radi na nivou cele Republike, jer ne znači ništa. Predvideli ste, i vidim pozitivno svi govorite o tome nekakvu posebnu brigu o rastu nataliteta baš za Beograd. Ali to nije dobro. Treba to Beogradu, ali zar treba drugačije, zar treba na drugačiji način to radi Beograd u odnosu na opštine po Srbiji koje iseljavaju, koje se prazne, ljudi dolaze da žive u Beogradu, još kad im vi ovako ovim zakonom obećate onda će dolaziti bračni parovi ili trudnice dva meseca pred porođaj, prijaviće se da žive u Beogradu zato što će novorođeno dete u Beogradu dobiti mnogo više para nego ono rođeno u Vranju. To nije dobro, to nije dobra politika. Kakva je decentralizacija u tome samo što ćete po već treći put ili koji, vratiti legalizaciju na gradske opštine? Probali ste to, nije išlo. Radili ste to na nivou grada, nije išlo. Ponovo vraćate na gradske opštine, opet neće ići zato što nije problem u tome gde se to radi, nego je osnovni problem u zakonu, jel to sad Zakon o ozakonjenju, više se ne možeš nahvatati ni kako se zove, je urađen tako da ni 5% objekata ne može biti legalizovano. Džabe vi u ovom zakonu to stavljate kao neki prioritet i još kažete da je to razlog što se o ovom predlogu danas raspravlja po hitnom postupku. Naravno, tek to nema veze sa istinom i sa realnošću. Ako ćete, kažete, decentralizovati te gradske opštine, pa kako? One se neće pomeriti dalje od nivoa mesne kancelarije. Hoće li imati katastre? Neće. Hoće li imati uprave prihoda, osim onih područnih jedinica? Neće. Hoće li imati policiju, osim opet one stanice policije koju imaju i neka veća sela? Neće. Hoće li imati sud? Neće. Hoće li u bolnicu morati u Beograd? Hoće. Hoće li u srednju školu u Beograd, mislim u centralne opštine? Hoće. Na fakultet, u centralne opštine u Beograd? Čime ste ih onda, šta ste onda uradili sa decentralizacijom? Niste ništa. Samo ste tim lokalnim šerifima, ovim zakonom ćete sad raširiti krila, oni su to i do sada bili i do sada zloupotrebljavali to što su predsednici opština, a tek sad kad oni formiraju javno preduzeće, pa onda tu nastane ko će biti direktor, ko će biti šef, koliko će iz vladajućih partija, koliko će tu ko ljudi zaposliti, koliko ćemo tu smestiti ljudi na određeno vreme koji će služiti za kapilarne glasove u skoroj kampanji koja predstoji. To je suština ovog zakona i to treba upravo na taj način da se kaže. Šta će vam javno preduzeće za gazdovanje građevinskim zemljištem? Imate direkciju za imovinu Beograda, direkciju koja ima ljude koji tamo rade 20, 30 godina, znaju posao. Da li su u međuvremenu menjali stranke da bi ostali na poslu jer su možda morali, to je nebitno, ali znaju posao. Ta direkcija ima podatke o nepokretnostima, o građevinskom zemljištu, objektima, u svemu. Kroz tu direkciju se mnogo novca zaradilo za grad Beograd. I vama sad pored toga treba javno preduzeće. Treba vam samo partijska firma kojoj ne trebaju ovi stručni ljudi koji znaju posao, nego trebaju ljudi kao što su vam i većina predstavnika opštine. Znate, to su uglavnom, i ne samo u Beogradu, nego govorim i u celoj Srbiji, to su uglavnom ljudi neobrazovani, ali sa formalnim nekim akademskim titulama, onda su takvi najgori. Sad ko je ko, šta njega interesuje tamo neki direktor škole, nastavnik, profesor, lekar, taj što je stvarno išao u školu da bi stekao diplomu. Ne, on je gazda svoje nahije i on se tako ponaša. Samo im na ovaj način ovim nekakvim navodnim nadležnostima, koje suštinski ništa nisu, dajete mogućnost da se još više razvija korupcija, a korupcija na lokalu je stravična i svi vi to dobro znate. Znate, ovo što se ponekad uhapsi predsednik opštine Alibunar, pa Grocka, pa Požega itd, to je, znate, kad treba nekome da se učvrsti rejting ili malo podigne, onda se izvlače i potpuno je nebitno. Kad je krenulo, prvi je bio Alibunar, moglo je slobodno da se ide po azbučnom redu. Svuda vam je isto stanje, svuda vam je isto stanje. Niti su lokalne samouprave postavljene tako da su servis građana. Vi ste potpuno najpre Zakonom o lokalnoj samoupravi, koju smo mi ozbiljno kritikovali, pa sad i ovim, potpuno isključili evo sad i iz Beograda i iz lokalnih samouprava opoziciju. Opozicija može da ima 49% odbornika, u odnosu na 51% koji ima vlast, opozicija ne zna šta se u opštini radi. Zašto? Zato što ste vi smislili visokoumno da načelnik uprave izveštaj podnosi svom partijskom drugu iz opštinskog veća, a ne skupštini opštine. Pa, to vam je ono po onome što ovde na republičkom nivou nam ne dostavljate da raspravljamo o završnom računu budžeta. To vam je otprilike tako. Mi ne kritikujemo radi kritike, mi vam govorimo konkretno i videćete kroz naše amandmane šta sve treba da se uradi da bi ovaj zakon ličio na nešto. Mi nećemo nikada, kao što smo danas slušali, recimo, priču o Đilasovom mostu. Đilasov most, uslovno rečeno Đilasov, treba Beogradu i trebao je. Bilo je priča da li treba na tom mestu, koliko je para ukrao itd. To jeste za raspravu. Na kojem je mestu? Na kojem god. Beogradu treba toliko mostova da možete bilo gde da stavite most i u redu je. Da li je Đilas ukrao novac, to jeste za raspravu, ali mi na isti način raspravljamo i o Moravskom koridoru. Đilas je, kažu, ukrao 380 miliona evra na mostu, a Zorana Mihajlović sa Skotom 300 miliona evra na Moravskom koridoru zato što je posao dala "Behtelu", a ne firmi iz Kine koja je to radila za toliko manje. Mi nismo poput ovih danguba poslanika da vam pričamo da Beogradu ne treba "Beograd na vodi", da ne treba gondola, da ne trebaju pešačke zone itd, sve to treba Beogradu. A da li su dobro urađeni tenderi itd, to može biti predmet rasprave, to može biti predmet i nekih drugih organa. Ali, pored toga što nam treba u Beogradu i što mi apsolutno podržavamo, mi mislimo da treba na isti način razvijati i ostale gradske opštine. Ovaj zakon neće ni približiti gradske opštine. Naravno, ne može svaka gradska opština imati Knez Mihailovu ulicu, ali svaka gradska opština mora imati osnovne uslove za život. Znate, pola tih gradskih opština liči na malo bogatije selo, fizički ne podseća na grad. Vi onda kažete - sad mi donosimo zakon, pa će onda biti sve med i mleko. Neće. Dakle, ovaj zakon prvo nije dobar zato što nam ne valja Zakon o lokalnoj samoupravi. Vi ovde kažete da će se javnim glasanjem birati saveti mesnih zajednica. Pa to je najveće leglo korupcije i pranja para. Vi ćete da birate javno. Zamislite, pozove predsednik opštine koji je socijalista građane na zbor građana. Pa tu će doći samo aktivisti socijalista, nema šanse da će doći aktivisti drugih stranaka, na primer. On će tamo sa svojim aktivistima da izabere svog predsednika saveta mesne zajednice i onda će on iz opštine da mu da pare i onda je opština čista, a on tamo finansira lokalnu kampanju, finansira aktiviste stranaka itd. I to se dešava. Završavam samo jednim primerom. Nedavno su u jednom mestu u Kuršumliji birali predsednika saveta mesne zajednice u nekom domu kulture, a bila otvorena vrata, bio lep dan i sad oni kažu - evo, ima ih 20. Prolaze tri čoveka nekim drugim poslom, ne pada im na pamet da svrate i ovaj kaže - hej, i onaj i onaj i onaj poimence, piši i njih, i oni su sad ovde prošli, i oni su za. Dakle, ne karikiram, ovo je istina, zakon nam nije dobar. Hvala.
Hvala, koleginice Radeta. Reč ima Andrijana Avramov. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, koji je donet još 2007. godine. Zato danas u ovom Predlogu zakona možemo primetiti usaglašenost predloga o ostalim pravnim aktima, što predstavlja jednu ozbiljnost u radu i realizaciji plana donošenja zakona. Do sada glavni grad koga Ustav Republike Srbije prepoznaje kao takvog nije se znatno razlikovao od ostalih jedinica lokalne samouprave. Donošenjem izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu Beogradu, glavni grad proširiće zakonom svoje opšte nadležnosti u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave i gradove. Ovim zakonom obezbediće se brža, efikasnija i konstruktivnija rešavanja poslova grada Beograda. Značajno je istaći da grad Beograd predstavlja glavni ekonomski, privredni i kulturni centar za razvoj Republike Srbije i sistema u celini. Prednost navedenog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu je da se preciznije urede odnosi između grada i ostalih gradskih opština u određenim oblastima, time što se stvara mogućnost brže i efikasnije saradnje, koordinacije između grada, gradskih opština, službi i građana grada Beograda. Između ostalog, ovim izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu biće preciznije definisane sledeće aktivnosti: rešavanje pitanja komunalne mreže na teritoriji grada Beograda, osnivanje javnih preduzeća od strane gradskih opština na teritoriji grada Beograda, obavljanje poslova na izgradnji, rekonstrukciji i održavanju putne infrastrukture, aktivnosti na uređenju kadrovske politike ustanova dečje zaštite, biće definisane mere podsticaja nataliteta i rađanja dece. Sve ovo predstavlja ozbiljnost rada i brigu o stanovnicima grada Beograda koje sprovodi grad Beograd sa svojim rukovodstvom. Svedoci smo da je na teritoriji grada od kada je SNS na vlasti urađeno i rekonstruisano više infrastrukturnih projekata nego u proteklih 30 godina. Trenutno se rekonstruiše Trg republike sa pešačkom zonom, projektovanom po uzoru na svetske trgove i pešačke zone. Sređeno je i rekonstruisano nekoliko stotina fasada, sređeni su Kosančićev i Obilićev venac, koji su sada oaza mira i zelenila u urbanoj gradskoj zoni. U planu su rekonstrukcija Savskog trga, Ulica kneza Miloša. Posebno bih istakla kapitalni projekat Pupinov most, koji povezuje Zemun i Borču. Ovo je od izuzetnog značaja za sve stanovnike grada Beograda, ali i svih onih koji dolaze u naš grad. Takođe bih pomenula i "Beograd na vodi", arhitektonsko zdanje koje predstavlja simbol modernizacije Beograda. Taj projekat je realizovan zahvaljujući naporima rada čelnih ljudi grada Beograda i našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića. S obzirom da ja kao narodni poslanik dolazim sa gradske opštine Savski venac, želela bih da istaknem predan rad i trud opštinskog rukovodstva, na čelu sa predsednicom opštine Irenom Vujović, koji prepoznaju potrebe građana opštine Savski venac, ali i svih građana grada Beograda. Tako je otvorena biblioteka u naselju Senjak, rekonstruisan je veći broj škola koje imaju moderno opremljene kabinete stručnih nastava, ali i fiskulturnih sala, obnovljen je veći broj parkova, igrališta i drugo. Pomenula bih kuću Kralja Petra koja je izgrađena 1896. godine i predstavlja nezaobilaznu tačku na kulturnoj mapi Beograda i veliku zainteresovanost kako domaćih, tako i stranih turista. Našim neprekidnim i istrajnim radom pokazali smo da SNS, na čelu sa našim predsednikom gospodinom Aleksandrom Vučićem radi i ostvaruje vidne rezultate na svakom polju našeg društva, u celini. Hvala na pažnji.
Hvala, koleginice Avramov. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je predlog kod resornog ministarstva. Predlog se sastoji u tome da se glavni grad koji se sastoji iz više opština na neki način decentralizuje po predlogu i mišljenju ministarstva. Ta decentralizacija trebalo bi da bude napredak u funkcionisanju gradskih opština. Poznato je da imamo različite vrste decentralizacije. Jedna je formalna decentralizacija kada se samo administrativno prenose neke nadležnosti i ingerencije na opštinu, a ona druga je suštinska decentralizacija. Suštinska decentralizacija podrazumeva ne samo administrativno, nego da se izvori prihoda decentralizuju, što je glavno za funkcionisanje, jedan od glavnih faktora za funkcionisanje opština. Mi ovde imamo predlog da se na nivou grada Beograda transformiše Direkcija za imovinu u javno preduzeće gradsko građevinsko zemljište. Ministre, vi na bazi ovog predloga, ako se usvoji, vi morate menjati Zakon o lokalnoj samoupravi. Zakon o lokalnoj samoupravi i funkcionisanju javnih preduzeća jasno je ukinuo javna preduzeća gradsko građevinsko zemljište u nekim sredinama, kao što je grad Novi Sad, kao što je grad Niš i ostali. Ne može dva aršina da budu u primeni u ovoj Srbiji. Mora, pre svega to je suštinska razlika kada je u pitanju JP „Gradsko građevinsko zemljište“ koje će funkcionisati u gradu Beogradu i Uprave za građevinsko zemljište ili Uprave za poslovni prostor, koje funkcionišu u ostalim gradovima, mora u istoj ravni da se tretiraju svi gradovi. Naravno, Beograd je uvek imao, i treba da ima, status na neki način, može se reći, okruga jer Beograd sam po sebi po veličini i po svemu onome što predstavlja glavni administrativni, privredni, kulturni centar, odnosno grad Srbije zaslužuje takav tretman. To je svugde u svetu tako. Nije ovo ništa novo. Ali, suštinska decentralizacija je, primera radi, u gradu Atina, gde imate opštine gradske, gde opštine ostvaruju izvorne prihode, a grad je tu da ono što je od kapitalnog značaja drži pod kontrolom. To je, kada je u pitanju infrastruktura, to je grejanje, to je snabdevanje sa vodom, konkretno u Atini to je luka kao što je ima grad Beograd, samo što je ima na Dunavu, i parking servis. To su sad, uslovno rečeno, ključne funkcije koje grad drži pod kontrolom. I uvek grad ima tu, na neki način, većinski deo akcija, kada je u pitanju grad Atina. Opštine imaju samostalnost, kada su u pitanju prihodi koje ostvaruju. Ovde je osnovna ideja da se ponovo na nivo opština vrati legalizacija divlje gradnje. Šta je suština? Suština je da se konačno stane na kraj tom procesu koji više nanosi štetu nego korist. Ne može se naneti tako što ćete vi jedne godine doneti izmene i dopune zakona gde će taj posao da obavlja grad Beograd, a posle godinu ili godinu i po dana, ili dve, nebitno je, to da vratite ponovo na opštinu. Ne, pogrešan je koncept rešavanja tog problema. Vi procenjujete, kad kažem vi, aktuelna vlast, pa bez obzira kakvog je sastava na nivou grada Beograda, da je to rudnik zlata i da tu treba što više sredstava izvući. Onaj ko je pravio kuću u prigradskom delu, taj ne raspolaže nekim velikim novčanim sredstvima. Taj ko je napravio kuću, on nije napravio to da služi kao privremeni objekat, on je to napravio da služi i njemu i njegovim potomcima. Logika stvari kojom se vodi SRS je sledeća – ako se proceni da vrednost objekta iznosi određenu cenu, onda se ta cena deli na 100 godina, pa se deli na mesece, pa onda se kaže mesečna rata je toliko, uplaćivaćeš kada uplaćuješ informatiku i svako unapred zna koliko će mu mesečna rata da iznosi. A ne vlast ima potpuno obrnutu logiku, vlast koja želi da reši ovaj problem, oni nalaze, ne govorim konkretno za vas ministre, ali govorim za vašu koleginicu Zoranu Mihajlović koja nas ovde vuče od modela, do modela. Ali, kod nje u glavi, kao što je bilo i kod Velje Ilića, uzeti pare, pa šta nas boli briga. Jeste, uzećeš ako imaju para. Ti koji su pravili na periferiji grada Beograda, a tamo je najzastupljenija divlja gradnja, ti nemaju baš toliko para da bi se mogli obogatiti. To je jedno. Drugo, kada se daje nešto, prenosi na upravljanje, na raspolaganje, onda se mora voditi računa da to nešto će omogućavati određeni deo izvornih prihoda. Vi imate ovde centralizovano, kada je u pitanju prevoz, kada su u pitanju pijace, odnosno tržnice, kada su u pitanju pogrebna preduzeća. Vi ste sve to centralizovali na nivou grada Beograda. Ne možete, pa koliko ste nas ubeđivali da taj sistem „BusPlus“ ne valja, da je to promašeno, pa što ga ne ukinete gospodo? Zašto ga ne ukinete? Nećete da ukinete ne vi nego vi ovi na nivou grada zato što to donosi ne tako male prihode gradu Beogradu. Nije suština da se grad Beograd bogati a da njegovi stanovnici siromaše. Suština je da stanovnici, građani koji žive na teritoriji grada Beograda budu jednako zadovoljni pa bez obzira da li živi u Knez Mihajlovoj ili živi u Lazarevcu ili Obrenovcu. To je suština. Kako se to radi? Pa jednostavno se ukida monopol. Beograd je napravio prvi korak kada je u pitanju prevoz, dozvolio je da bude privatna inicijativa. Grad treba samo da propiše jasno pravila po kojima će se odvijati ta usluga, odnosno obavljati taj gradski prevoz. Onaj ko ne poštuje ta pravila ne može da se bavi sa tim poslom. Kada je u pitanju održavanje čistoće, javno komunalno preduzeće koje se bavi iznošenjem smeća i brigom o deponijama, pa sama logika stvari kaže, to je ekonomski neisplativo kada je u pitanju iznošenje smeća. To su ogromni izdaci koje grad Beograd ima. Pa, i to može delom da se privatizujem, a deponije da budu pod većinskim paketom kontrole grada Beograda. To je svugde tako. Onaj ko otključava i zaključava deponiju, taj kontroliše čitav taj proces. Ko će se baviti? Pa, zainteresovani ljudi koji vide svoje interese, a vi ovde imate socijalnu kategorije stanovništava koju zapošljavate konkretno ovako javno preduzeće i tu se pojavljuju ne mali problemi. Prvo, neadekvatne plate, grad ne može to da obezbedi. Drugo, nisu ni usluge na nekom nivou zato što imaju monopol. Taj monopol im omogućava tako jedno lagodno ponašanje. U tom delu treba razmišljati. Kada je u pitanju pijaca i pijačarina, naplata taksi za pijace, pa dajte deo tim opštinama da oni to rade, da ulažu. Dajte da se na taj način barem delom ostvaruje taj izvorni prihod. Zašto? Zato što i u ovom predlogu predviđate transferna sredstva koje će grad proslediti opštinama kojima daje određene nadležnosti. Konkretno ovde javna preduzeća, a onda će grad da transferiše određena sredstava. Nemojte se igrati sa tim, pa nije ovo ona stara prepoznatljiva, ne treba njima svaki put davati ribu da jedu, nego ih treba naučiti kako da hvataju, da pecaju tu ribu. Treba im dati nešto od čega će moći da razvijaju tu sredinu, pogotovo taj prigradski deo opština, gde ste sada podelili na sedam tih opština. Znate, ako čovek nema smisao i suštinu, života i boravka u prigradskoj opštini, po prirodi stvari on će dolaziti u centar. U centru će se snalaziti. Ako tu vidi da može na neki način reši egzistenciju, neće birati kojim će se poslom baviti, pa čak i onim koji je sa druge strane zakona, odnosno u sferi sive ekonomije. To će stvarati višestruki problem. Primera radi, ako on ima u prigradskoj opštini razvijenu infrastrukturu, razvijen i bogat kulturan i zabavan život, može da obezbedi svom detetu da ima iste pogodnosti kao onaj što živi, ili približno, onaj što živi u centru Beograda, neće biti zainteresovan da živi u centru Beograda, nego će uživati jednako privilegije ili pogodnosti kao i onaj što je u centu ili u blizini centra. Nezgodna je ova podela na centar i oni koji nisu u centru, jer to je relativno, šta je to centar a šta nije. Šta ste vi ovde uradili? Vi ste ovde faktički, što bi rekli, zaklali vola zbog jedne šnicle. Vi ste ovde naišli na problem osporavanja žičare koju ste planirali da napravite, koja će biti od Novog Beograda do Tvrđave, i onda ste rekli kako je to najbolje da se ne bi oslonili baš na ne tako dobro snalažljivog gradonačelnika, najbolje da to uklopio u zakon, da Grad Beograd odlučuje o svim vrstama prevoza. Gospodo, morate voditi računa kakve će to eventualne posledice da izazove. Nema tog normalnog čoveka, to smo vam govorili, koji je protiv toga da se vrši transport, odnosno prevoz ljudi na ovaj način, kao što ste zamislili sa žičarom. To što oni pričaju, to su priče. Svaka investicija, svaka inovacija ima svoje protivnike. Vi ste na vlasti, vi snosite odgovornost za to, a to što radite to je na neki način pomaganje rasterećenju gradskog prevoza. I, vi tu jednostavno ne možete snađete. Kada je u pitanju planiranje, vi ste našli solomonsko rešenje da bi ovog iz Starog Grada ili onoga koji će sa teritorije Novog Beograda da napravi neki problem, vi ste to sve uklopili da je centralizovano na nivou grada Beograda. U pravu su oni koji kažu, kako se vlast menjala od devedesetih godina na ovamo, tako su se menjali zakoni o lokalnoj samoupravi, odnosno Zakon o gradu Beogradu. Kako ti politički odgovara, tako ti podešavaš zakon, odnosno izmene i dopune zakona. Nije to rešenje. Promenljivo je to sve. Uostalom, jedna pametna vlast koja sagledava neku budućnost, uvek nastoji da u opštinama gde je, eventualno, opozicija, da tu pokaže da ima širinu i da želi da sarađuje sa opozicijom. Zašto? Nije to zbog političke partije koju predstavlja ta opozicija, to je zbog građana koji su glasali za te ljude koji vode taj deo, odnosno tu opštinu. Zbog toga se pokazuje takva jedna širina, odnosno, takva jedna tolerantnost, a ne da se lomi preko kolena. Vama izađe neki tamo nadobudni, zabrani vam građevinske radove, vi kažete – Sad je gotovo. Sad je decentralizacija završena, sve će to na nivo skupštine grada Novog Sada. Uostalom, završavam, hvala vam na razumevanju. Koliko je demokratija u shvatanju, u načinu razmišljanja zastupljena, najbolje govore ove odredbe kada je u pitanju funkcija Skupštine grada. Borite se za parlamentarnu demokratiju, a sve ingerencije bukvalno izbijate iz ruku toj istoj Skupštini Grada Beograda. Vama je gradonačelnik neko koga Skupština izabere da ga kontroliše, e Boga mi, to teško. Da ga kontroliše veće, to zavisi od njegove volje. U osnovi predloga koji sada menjate, bilo je bar tri puta najmanje godišnje da podnosi Izveštaj. Vi imate jedan izvršni organ koji je potpuno izmeštan, koga niko ne kontroliše. Šta treba očekivati? Treba očekivati potpuni haos, morate suštinski da se upustiti u rešavanje ovih problema sa kojima se suočava Beograd, kao i sve metropole. Hvala vam.
Hvala, kolega Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Goran Pekarski. Izvolite, kolega Pekarski.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, dobro je da imamo jedan ovakav zakon pred parlamentom, odnosno Predlog zakona o izmeni Zakona o glavnom gradu, ovde pred parlamentom. Ovakve predložene izmene vraćaju nadležnosti opštinama i vode ka funkcionalnoj decentralizaciji grada Beograda. Ovo je nešto suprotno od onoga što se dešavalo 2008. do 2012., 2013. godine kada je na čelu grada Beograda bio Dragan Đilas, kada je bio gradonačelnik ili kolokvijalno kako građani su znali da kažu – kradonačelnik Dragan Đilas. On je prigrlio tada sve poluge vlasti, centralizovao je toliko vlast da su mu samo falili skiptar i žezlo, simboli kraljeva, pa da vodi svoje kraljevstvo, koje se u to vreme zvalo – Beograd. Godine 2011. kada je zadao konačni udar u centralizaciji opštinama grada Beograda, kada je, osim što je uzeo nadležnosti opštinama, moje kolege su zaboravile da kažu da je tada i oduzet prihod opštinama, prihod od raznih taksi i naknada od kojih je opština punila svoj budžet, ali ajde da kažem, velikodušnošću gradonačelnika, u tom trenutku oligarha, on je nekim opštinama nešto i poklonio. Tako da je opštini, iz koje ja dolazim, Grocka, dao 100% naknadu od taksi za eksploataciju rudnih bogatstava. Na teritorije opštine Grocka nema ni jedan rudnik. Kada sam pokušao da mu objasnim da na Grockoj a i drugih 15 opština plus Grocka, sem Lazarevca, ispravite me ako grešim, nema ni jedan rudnik, on je rekao da se snađemo, pa da nešto kopamo, da zaradimo neke pare. Šta će poljoprivredna opština da kopa? On je rekao kopajte šargarepu i rotkvice. To je bila ozbiljnost gradonačelnika Dragana Đilasa u tom trenutku. Toliko je taj osećaj moći uzeo maha, da je čak zabranio da kupimo paketiće za decu za Novu Godinu. Iz Beograda je zabranio u Grockoj da se iz budžeta kupe paketići deci zaposlenih u opštinskoj upravi. Mi smo sami kupili iz sopstvenih džepova i dobili smo budžetsku inspekciju grada Beograda da prekontroliše naše poslovanje. Tako je isto bilo i sa cvećem za Osmi mart. Akumulacija moći i centralizacija ako ode u pogrešne ruke je vrlo opasna stvar, ali isto tako je i opasna nesmotrena decentralizacija ako napravimo male lokalne bogove i ako im damo dovoljno moći da mogu i sami da vladaju. Tu mora da se sprovodi konstantna kontrola. Predlažem svim svojim kolegama i ubeđen sam da će tako biti, mi ćemo podržati ovaj Zakon u danu za glasanje, kao i sve ostale zakone koji budu dolazili ovde u parlament, a bude ih predlagala Vlada. Hvala vam puno.
Hvala, kolega Pekarski. Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite, koleginice Filipovski.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre Ružiću, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ključna novina predloga novog Zakona o glavnom gradu, jeste decentralizacija i davanje većih ovlašćenja opštinama u Beogradu koje su Statutom iz 2011. godine potpuno centralizovane i svedene na nivo mesnih zajednica. Zašto je ovo urađeno? Samo sa jednim ciljem, da tadašnji gradonačelnik Dragan Đilas ima potpunu kontrolu nad budžetom u svih 17 Beogradskih opština, što se najbolje može videti po prihodima njegovih privatnih firmi koje su se uvećavali sa jedne strane, a sa druge strane po dugu od 1.200.000.000 evra, koji je ostavljen građanima Beograda, a koja ja sadašnja vlast smanjila, praktično prepolovila. Predlogom ovog zakona, dugogodišnja nepravda se ispravlja. Beograd će biti podeljen na dve zone – gradsku i prigradsku. To je samo prvi korak u oblasti decentralizacije, čime će funkcionisanje Beograda biti brže, efikasnije i čime će se olakšati njegov razvoj. Drugi korak je donošenje statuta o gradu Beogradu, a decentralizacija će biti potpuno završena kada opštine, pogotovu prigradske, budu krenule da prave uslužne centre kako bi najveći do građana koji živi u njima sve svoje usluge mogao da završi upravo u naseljima koji su deo te opštine. Tome će upravo prethoditi veće ovlašćenje opštinama, kao što je izdavanje građevinskih dozvola, otvaranje javnih preduzeća, donošenje urbanističkih planova i sve to treba da omogući brži razvoj i da privuče nove investitore u svih 17 beogradskih opština. Ovim Predlogom zakona neće biti ispunjeno samo političko obećanje SNS, već će građani imati priliku da odlučuju o tome šta će se na njihovim opštinama raditi. Danas nema nikoga u Beogradu ko će vam reći da Beograd ne izgleda bolje nego što je izgledao pre pet godina, kao što će za narednih pet godina Beograd izgledati bolje nego što izgleda danas. Beograd je danas veliko gradilište i o tome ne svedoči samo „Beograd na vodi“, koji je zaista jedan veliki i izuzetan projekat, već i 350 sređenih fasada, sređena infrastruktura, trgovi, ulice, činjenica da posle toliko godina Beograd prvi put ima fabriku za preradu vode i još mnogo toga. Godinama unazad je sve ovo trebalo uraditi a ti nazovi kritičari mislili su samo na sebe i na svoje bogaćenje. Naravno, prednjači bivši gradonačelnik Dragan Đilas, čije su firme dok je on bio gradonačelnik prihodovale sa 500 miliona evra. Ono što moram da kažem je da je Dragan Đilas dok je bio gradonačelnik bio i suvlasnik dnevnih novina. To što je trgovao sa javnim servisom ili sa „Studiom B“, čiji je osnivač Skupština grada Beograd, je u stvari najdrastičniji primer sukoba interesa osobe koja je u ovom slučaju bila na javnoj funkciji kao što je Dragan Đilas gradonačelnik. Danas se njegovi sledbenici unose u lice radnicima na ulicama Beograda, prete im, zaustavljaju radove i traže referendume za koje nemaju podršku ni na njihovim opštinama. Moje pitanje za njih je zašto nisu raspisali referendum za rekonstrukciju Bulevara Kralja Aleksandra ili za rekonstrukciju Južnog bulevara, ili referendum za izgradnju već propalih podzemnih kontejnera, koji su koštali preko 10 miliona evra? Đilas je trebao da pita građane Beograda da li most na Adi treba da košta 500 miliona evra? Šta god da se uradi, mi smo danas suočeni sa jednom orkestriranom kampanjom koja, prosto, prelazi u situaciju da su naše kolege, koje nisu ni danas ovde, definitivno protiv svega. Politizacija izgradnje „Beograda na vodi“ koju je Đilas promovisao 2011. godine u Kanu i koji uopšte nije imao nameru da radi, počela je od tada, a nastavlja se i danas pa gondolom, a opšte je poznato da niko nije smeo da prođe tim delom grada Beograda na kojem sada niče prelepi „Beograd na vodi“, od zmija, pacova, od raznog otpada i prljavštine, a danas upravo opozicija i sledbenici Dragana Đilasa nas kritikuju zašto smo dali najbolju zemlju za izgradnju „Beograda na vodi“, a opšte je poznato da tu zemlju, koju oni danas nazivaju najboljom, nisu mogli ni da srede, ni da očiste dok su bili na vlasti. Nasuprot svemu tome, od 2012. godine, od kada je SNS na vlasti i Aleksandar Vučić, u Srbiji je stiglo 200 kompanija. Aleksandar Vučić je otvorio 100 fabrika. U njima danas radi 200.000 ljudi i to je danas slika Beograda i slika Srbije, nasuprot 400.000 radnika koji su ostali bez posla u Srbiji za vreme prethodne vlasti. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Filipovski. Reč ima Olivera Ognjanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, danas su se nakon dugog niza godina na dnevnom redu našle izmene i dopune Zakona o glavnom gradu. Sećamo se da je 2008. godine Đilas sadašnjim statutom izvršio potpunu centralizaciju grada, čime je beogradske opštine sveo na nivo mesnih zajednica. Po važećem Ustavu, grad Beograd je lokalna samouprava, ali gradske opštine nisu, imaju vrlo malo ovlašćenja, a upravo to predstavlja problem. Ovim izmenama i dopunama Zakona se vrši decentralizacija grada time što će i gradske i prigradske opštine dobiti mnogo veća ovlašćenja. S druge strane, jasno će se definisati nadležnosti i ovlašćenja grada u odnosu na Republiku. Danas smo čuli koje su najbitnije promene u ovom zakonu i činjenica je da se upravo tako pokazuje briga o građanima i budućnosti. Ako govorimo o legalizaciji, do sada smo imali situaciju da se na samo jednom mestu u centru Beograda nalazi više od 240.000 predmeta. Međutim, sada će građani zahteve za legalizaciju, socijalnu zaštitu, boračka pitanja i brojne administrativne poslove završavati mnogo brže i u svojoj opštini, koji će u ovu svrhu moći da imaju više uslužnih centara. Upravo primer je Opština Grocka, gde je još pre tri godine u Kaluđerici otvorena opštinska ispostava, gde građani Kaluđerice i okolnih mesta mogu da završe poslove na jednom mestu. Ovde su smeštene gradske, opštinske i republičke službe, odeljenja za urbanizam, građevinske i komunalne poslove, uprave javnih prihoda i ostale. Jedna od bitnih promena jeste što će prigradske opštine vršiti legalizaciju do 3.000 kvadrata i izdavati građevinske dozvole do 5.000 kvadrata i moći će da donose svoje urbanističke planove van planova generalne regulacije. Sve to će omogućiti prigradskim opštinama da postanu interesantne za investitore i da se brže razvijaju. U prilog tome govori i to da su prvi put urađene lične karte opština sa privrednim potencijalima predate u Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza koja do sada nije imala podatke o tome čime sve opštine raspolažu. Grocka je pored reke Dunav i za sada još uvek neiskorišćen potencijal. Upravo u cilju lakše dostupnosti i pomoći građanima, u Opštini Grocka je otvoreno nekoliko poslovnica pošte, a takođe je u Leštanima otvoreno još jedno odeljenje za upravne poslove MUP kako bi građani sa ovog dela opštine mogli lakše i brže da dobiju lična dokumenta. Do danas je rekonstruisano i sanirano preko 140 kilometara puta i izgrađeno još 4,2 kilometara novih puteva. Gradi se vodovodna mreža. Sprovodi se gasifikacija. Uređene su nove i menjaju stare kanalizacione cevi. Renovirane su zgrade centra za socijalni rad, doma zdravlja i dve osnovne škole. Otvorene su nove zelene pijace. Očekuje se izgradnja novog doma zdravlja i nove škole u Leštanima i još je mnogo projekata koji će doprineti razvoju Opštine Grocka, koja je jako razuđena i potrebe stanovništva su različite. Grad Beograd je u poslednjih par godina promenio svoje lice i postao prava evropska metropola, interesantna za turista i primamljiva za investitore. Danas se na svakom koraku rekonstruiše i sanira neka ulica. Gradi se „Beograd na vodi“, koji je već sada nešto što ovaj grad čini još prepoznatljivijim u svetu i veliko mi je zadovoljstvo da gledam kako se gradi. Gradi se nova autobuska stanica, rekonstruisana je Slavija. U planu je izgradnja žičare, gondole i još je mnogo projekata koji će ovaj grad učiniti još lepšim, a time će se otvoriti i nova radna mesta. Grad ubrzano raste, širi se i svi možemo da budemo ponosni. Ali, dok mi gradimo, drugi pokušavaju da ruše. Sada smo, zahvaljujući predsedniku Vučiću i Vladi Srbije na čelu sa premijerkom Anom Brnabić, pronašli način da se mnogo lakše i brže razvijaju i grade i prigradske i gradske opštine. Data nam je mogućnost, imamo viziju. Nama ostaje samo da radimo. Zato ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ana Čarapić. Izvolite.
Danas i u narednim danima raspravljamo i raspravljaćemo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Reč je o Predlogu zakona koji ima za cilj još intenzivniji razvoj prestonice Republike Srbije. Novim zakonskim rešenjem usaglasićemo postojeći zakon iz 2007. godine, sa svim razvojnim zakonima koje je Narodna skupština usvajala u prethodnom periodu. Zakon iz 2007. godine grad Beograd nije prepoznao kao posebnu jedinicu lokalne samouprave u pogledu nadležnosti, što je zaista neophodno, imajući u vidu da je grad Beograd glavni i kulturni i ekonomski i privredni centar Republike Srbije. Nova zakonska rešenja otklanja sve manjkavosti zakona iz 2007. godine i predviđa unutrašnju decentralizaciju grada među 17 beogradskih opština, što za Beograđane znači još bolji i kvalitetniji život u godinama koje dolaze. Srpska prestonica danas predstavlja ponos svih građana Republike Srbije. Dolaskom gospodina Siniše Malog, 17. novembra 2013. godine, i Srpske napredne stranke na mesto gradonačelnika Beograda, Beograd kreće putem ubrzanog razvoja, i to uprkos svim problemima koje je prethodnik Dragan Đilas ostavio za sobom, a to je dug grada od preko 1,3 milijarde evra, preko 20% budžetskog deficita, preko 108 hiljada nezaposlenih Beograđana, brojne afere koje su im očigledno bile jedini adut i jedini uspeh Dragana Đilasa. Dragan Đilas je kroz afere, kao što je afera „tramvaj“, afera „podzemni kontejneri“, afera „Most na Adi“, afera „bus plus“ i mnoge druge, pokazao svo svoje menadžersko umeće, odnosno pokazao je kako ne treba da se vodi jedan grad, kakav je grad Beograd. Što bi naš narod rekao – pomenulo se i nikad se ne ponovilo. Aferom „tramvaj“, gde je nabavljeno 30 španskih tramvaja, od toga više od polovine su van funkcije, Beograđani i građani Srbije su oštećeni za oko 53 miliona evra. Čuvenom aferom „podzemni kontejneri“ građani su oštećeni za preko šest miliona evra, a prema nekim procenama istražnih organa, preko 63 miliona dinara je upravo završilo u džepovima članova i funkcionera Demokratske stranke, što je zaista sramno. Zatim je tu čuvena afera „Most na Adi“, gde je za ubrzanje radova Dragan Đilas platio čak devet miliona evra i na taj način su građani Beograda finansirali predizbornu kampanju Demokratske stranke, što je zaista sramno. Zbog svega što smo izneli, moje kolege i ja, građani Srbije su kaznili prethodni režim na izborima. Za razliku od prethodnog režima, Srpska napredna stranka svoja obećanja ispunjava i sve započete poslove završava. Danas je Beograd grad kranova i dizalica, kao i mnogi gradovi u Republici Srbiji. Beograd je postao najprivlačnija turistička destinacija u svetu, što potvrđuju podaci o broju stranih turista, a svake godine taj broj raste za čak oko 20%. Beograd je dobio obnovljene trgove, to su Cvetni trg, Trg Slavija, koga krasi jedna od najlepših fontana u Evropi, a mogu slobodno reći, po mom mišljenju, mnogo je lepša od one fontane u Barseloni. U toku su radovi na obnovi Trga republike, koji ovi iz Saveza za Srbiju, rušeći zaštitne ograde, žele da ometaju, umesto da su upravo oni, osim afera i dugova, ostavili nešto i gradu i Beograđanima. Beograd je čak nakon 15 godina dobio obnovljenu zgradu Narodnog muzeja, zatim, tu je Muzej savremene umetnosti, Muzej iluzija, kojim sada, osim u Beču, može da se pohvali i naša zemlja. Takođe, projekat „Beograd na vodi“, koji niče pred nama, vrednost projekta je čak 3,5 milijardi evra. Znači, svakim danom se izgrađuje i završava se taj projekat. Tu su na stotine kilometara obnovljenih i asfaltiranih puteva, fasade, itd, itd. Dakle, Zakon o glavnom gradu uticaće na unapređenje života svih građana i, naravno, Beograđana. Zakon je apsolutno u funkciji razvoja i, naravno, poslanička grupa Srpske napredne stranke podržaće i ovaj zakon i sve ostale zakone koji se tiču razvoja svih 174 lokalnih samouprava u Srbiji. Hvala.
Hvala, koleginice Čarapić. Reč ima Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani gospodine Marinkoviću, ministre sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, predloženi Zakon o glavnom gradu neophodno je usaglasiti sa zakonima koji su u međuvremenu doneti, odnosno sa zakonima koji su pretrpeli izmene i dopune, a uređuju pojedina pitanja od značaja za rad i funkcionisanje lokalne samouprave, i to: Zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, Zakon o planiranju i izgradnji, Zakon o javnoj svojini, Zakon o smanjenju rizika od katastrofa i upravljanju vanrednim situacijama, Zakon o visokom obrazovanju. Predlog zakona predviđa izuzetke u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave. Od 11 izuzetaka predviđenih ovim zakonom, ja ću govoriti o prvoj, a to je da komunalne mreže mogu biti samo u svojini vršioca komunalne delatnosti. S obzirom da dolazim iz opštine Rakovica, ne mogu a da ne spomenem završenu prvu fazu kanalizacione mreže u Resniku, naselje u ulici Ljubiše Jelenkovića, a uporedo sa kanalizacijom u jednom delu je rekonstruisana i vodovodna mreža, dok će u narednih četiri godine biti završena kanalizaciona mreža u celom naselju. Problem sa kojim se svakodnevno susreću građani na terenu su tzv. beli vodovi vodovodne mreže. To je mreža rađena na divlje, bez plana, realizovana uglavnom samodoprinosom građana. Taj problem nije na opštini Rakovica jedini, već i u drugim delovima grada, pa tako dolazi do pucanja cevi, pa se građani susreću sa svakodnevnim problemima nestanka vode. No, zahvaljujući odgovornosti u Beogradskom vodovodu i kanalizaciji i dobroj saradnji opštine Rakovica sa zaposlenima u ovoj komunalnoj organizaciji, ti problemi se svakodnevno rešavaju. Ovi problemi su stari već dugi niz godina, a prethodna vlast je pred svake izbore obećavala građanima rešavanje ovih vitalnih problema, ali prednost su imali njihovi lični problemi. Dolaskom odgovorne vlasti, koju je formirala SNS sa svojim koalicionim partnerima, sve se promenilo, pa i u Beogradu. Mi obećavamo, ali i uradimo. Planom razvoja beogradskog sistema, a da bi se obezbedile dovoljne količine vode, u skladu sa novim povećanim urbanističkim zahtevima, potrebno je obezbediti sredstva i realizovati primarne objekte vodovodnog sistema, plan razvoja beogradskog kanalizacionog sistema i realizacija centralnog kanalizacionog podsistema, a to podrazumeva izgradnju prioritetnih objekata u sistemu za evakuaciju atmosferskih voda. Da bi se realizovali svi planovi doneti na nivou ovog komunalnog preduzeća, tj. Beogradskog vodovoda i kanalizacije, mora da se stvori mogućnost da mreža bude u svojini vršioca, tj. BVK, kako bi to preduzeće iz svojih sredstava samostalno sprovodilo aktivnosti u cilju finansiranja i obavljanja te delatnosti. Davanjem mogućnosti da komunalne mreže budu u svojini vršioca komunalne delatnosti ostvaruje se efikasnost i poboljšava kvalitet u pružanju komunalne usluge. U danu za glasanje pozivam svoje kolege da izglasamo ovaj predloženi zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Duško Tarbuk.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicama, uvaženi građani Srbije, usvajanjem izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu postići će se njihov cilj, a to je usklađivanje sa brojnim sektorskim zakonima, kao i preciznija ovlašćenja u pogledu određenja nadležnosti koji se odnose na pojedina pitanja od značaja za bolji život građana Beograda. Deo preciznijih ovlašćenja odnose se na izgradnju, rekonstrukciju, održavanje, upravljanje javnim i nekategorisanim putevima na teritoriji grada Beograda. Pojedinim ovlašćenjima obezbediće se kvalitetnije pružanje usluga građanima Beograda, a sve u skladu sa kapacitetima grada Beograda. Najvažnija izmena koja će se doneti ovim zakonom jeste decentralizacija grada Beograda. Grad Beograd će biti podeljen u dve zone, sedam prigradskih opština će biti u prvoj zoni, a u drugoj zoni 10 gradskih opština biće u gradskoj zoni. Tako će prigradske i gradske opštine imati mnogo veća ovlašćenja nego što sad imaju. Nakon usvajanja ovog zakona, uslediće donošenje Statuta grada Beograda, koji će omogućiti niz promena. Jedna od najvažnijih promena jeste da će gradske opštine vršiti legalizaciju do 400 kvadrata, a izvoditi građevinske dozvole do 1500 kvadrata. I prigradske opštine će vršiti legalizaciju do 3000 kvadrata, a davati građevinske dozvole do 5000 kvadrata. Tako će prigradske opštine moći da dobiju pravo da donose urbanističke planove, sve naravno u saglasnosti sa gradom Beogradom, što će omogućiti da se brže razvijaju i da na bolji način privlače domaće i strane investitore, što je naravno vrlo važno. Jedna od dobrih stavki ovog zakona je što će omogućiti prigradskim opštinama da u dogovoru sa gradom Beogradom zasnivaju javna preduzeća, što je za mene odličan primer ovog zakona. Sve ovo do sada o čemu sam govorio je esencija ovog zakona, a ja se nadam da će što pre zaživeti i da će u punom kapacitetu u opštinama se snaći i znati da odgovore na ovaj zakon koji može doneti samo dobitak građanima, jer će mnoge stvari moći da reše na teritoriji svojih opštinskih organa. Nadam se da ministarstvo ima mehanizme da ovaj zakon isprati i da pomogne da što pre zaživi. Moje poštovane i uvažene kolege u danu za glasanje molim da podrže ovaj zakon, jer je zaista efikasan. Hvala.
Hvala, kolega Tarbuk. Reč ima Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, Zakonom o glavnom gradu uređuje se položaj, nadležnosti i organi grada Beograda kao glavnog grada Republike Srbije, dok se pitanja koja nisu uređena ovim zakonom primenjuju kroz odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi. Izmene i dopune zakona imaju za cilj regulisanje položaja grada Beograda kao posebne teritorijalne jedinice, celine koja je specifična zbog svoje veličine, broja stanovnika, ali i po tome što je privredni, finansijski, saobraćajni i kulturni centar Republike Srbije sa položajem glavnog grada Republike Srbije. Stvaranje mogućnosti da grad Beograd prenese na gradske opštine u svom sastavu veći broj poslova nego što to već postojeća regulativa omogućava. Usled navedenih specifičnosti grada Beograda, neophodno je odgovarajućom regulativom stvoriti i mogućnosti za prenošenje većeg broja poslova grada na gradske opštine, koje u skladu sa zakonom grad Beograd obrazuje. Opštine će dobiti deo odgovornosti, tako da neće biti sva odgovornost na gradu. Cilj je neposredni kontakt sa građanima, postizanje decentralizacije, unapređenje kvaliteta i efikasnosti obavljanja poslova koji su u nadležnosti grada Beograda, što jeste cilj obrazovanja gradskih opština. Gradske opštine dobijaju mogućnost osnivanja javnih preduzeća uz prethodnu saglasnost Skupštine grada Beograda. Predviđa se i mogućnost da gradske opštine mogu osnivati javna preduzeća uz saglasnost Skupštine grada Beograda. Zbog razuđenosti teritorije, kao i urbanih celina opština, predložena rešenja stvaraju uslove za efikasnije i kvalitetnije obavljanje delatnosti iz nadležnosti grada. Ovo se posebno odnosi na obavljanje komunalnih delatnosti. Zakon predviđa da pojedine urbanističke planove donose gradske opštine za svoja područja, ako je to Statutom grada predviđeno. Gradske opštine su te koje imaju bolji uvid u urbane probleme i potrebe građana na terenu. Tako bi se stvorili uslovi za brže i sveobuhvatnije pokrivanje teritorije grada urbanističkim planovima. Ovim zakonom grad Beograd će dobiti niz nadležnosti, poljoprivrednu inspekciju, ovlašćenje u obrazovanju, sportu, ovlašćenja kada su u pitanju splavovi, vode i marina. Bivša vlast je nefunkcionalno vodila Beograd, obezvređujući i otežavajući normalno funkcionisanje i razvoj grada, ne dozvoljavajući bilo kakvu nadležnost opštinama. Bila je to politika obesmišljavanja. Cenu su plaćali građani koji su za svaki dokument morali često iz najudaljenijih naselja da idu preko 30 ili 40 kilometara da bi dobili obični papir. Sada je sve to drugačije. Imamo 10 gradskih i sedam prigradskih opština koje će imati mnogo veća ovlašćenja, što će građanima skratiti put i olakšati pribavljanje dokumenata i rešavanje problema. Ovim predlozima bi se omogućilo da se prigradske opštine koje su nerazvijene bolje razvijaju, da se tu ulažu veća sredstva. Omogućilo bi se investitorima veća ulaganja u sedam prigradskih opština. Sve ovo bi bilo praćeno saobraćajnim povezivanjem, čime se stvara mogućnost za investicije i nova radna mesta. U sklopu ovoga predviđena je izgradnja unutrašnjeg magistralnog prstena, nastavak izgradnje obilaznice oko Beograda. Beograd je danas veliko gradilište, magnet za investitore i velike infrastrukturne projekte. Vrednost tih ulaganja u narednih 10 godina iznosi oko 12 milijardi evra. Očekuje se izgradnja novog savskog mosta, izgradnja novog tunela koji će povezivati savsku i dunavsku obalu, izgradnja prve stanice metroa u Makiškom polju, čija vrednost projekata prelazi četiri milijarde evra. Kao grad Beograd izdaje više građevinskih dozvola nego sve lokalne samouprave zajedno i zato je neuporediv. U poslednje dve godine izdate su građevinske dozvole za više od dva miliona kvadrata. Ovim zakonom se predviđa da ubuduće gradske i prigradske opštine imaju tačno preciziranu mogućnost legalizacije izdavanja građevinskih dozvola, što će omogućiti da se brže razvijaju. Primena ovog zakona je najznačajnija stvar koja se tiče daljeg razvoja grada. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Ljubiću. Reč ima Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani članovi Vlade, poštovane kolege, poštovani građani Republike Srbije, nisam stanovnik glavnog grada, uostalom kao i mnogi u ovoj sali. Međutim, to svakako ne znači da mi je manje važan napredak našeg glavnog grada i naše prestonice u odnosu na one čiji je život i rad u potpunosti vezan za glavni grad. Siguran sam, i to je danas opšte poznato, da je Beograd najvažnija tačka u Srbiji, jedno od najvažnijih mesta za svakog stanovnika Republike Srbije, ali siguran sam i da je svetionik i orijentir svakom našem državljaninu i svakom našem sunarodniku koji živi u okruženju i u Republici Srpskoj, i u Crnoj Gori, Makedoniji, a i šire, siguran sam. Sad i tu činjenicu ne treba nikada zaboraviti. Napredak glavnog grada je svakako signal napretka i Republike Srbije, i našeg naroda, a i srpskog nacionalnog korpusa na Balkanu, u celini. Taj napredak je i evidentan i merljiv i vidljiv. Često je vidljiviji nama koji dolazimo iz nekih drugih lokalnih samouprava, nego samim ljudima koji žive i svakodnevno obavljaju svoje životne aktivnosti u Beogradu. Verujte mi da su razlike dosta evidentne. Razlike se odnose na broj kranova i broj gradilišta u Beogradu. Iz te razlike proizilaze sve druge razlike u odnosu na neki prethodni period, a koje nesumnjivo utiču na nivo kvaliteta života svakog čoveka u Beograda, pa na kraju krajeva i svakog čoveka, kao posledica života svakog čoveka u Republici Srbiji. Taj nivo je teško bilo postići, naročito ako uzmete u obzir sve ono sa čim se susrela gradska vlast te 2014. godine kada je odgovornost za upravljanje Beogradom preuzela SNS u smislu nezaposlenosti, zaduženja grada, stanja javnih i javno-komunalnih preduzeća, stanja infrastrukture, započetih, nerealizovanih projekata itd. Svi ti projekti su, evo, vidimo, danas završeni, neki novi su započeti na radost svakog stanovnika Beograda i svakog stanovnika Republike Srbije. Ono što je nama svima koji živimo van Beograda dosta važno u tome je da taj napredak Beograda i taj razvoj projekata u Beogradu nikako nije ostao, da kažem, bio senka svim ostalim projektima u Republici Srbiji. Istovremeno se ulagalo i razvijalo, ako ćete, i u Grdelici, i u Preljini, i u Ljigu, i u Subotici, i na Paliću. Na kraju krajeva, i tamo gde žive naši sunarodnici u Republici Srpskoj, Crnoj Gori i ostalim zemljama u okruženju. Šta je rezultat svega toga? Rezultat svega toga je svakako velika akcija koju podižu protivnici Srbije, jer sigurno da vam napredak Srbije i našeg korpusa u celini, na Balkanu nikada neće oprostiti. Rezultat su napadi na onoga ko je bio nosilac i inicijator tih i takvih projekata u Republici Srbiji, pre svega, predsednik države Aleksandar Vučić. Rezultat su napadi na njegovu porodicu, pri tome, ne birajući da li se radi o napadu na njegovu decu, majku, oca, brata, bilo koga. Rezultat su i bestijalni napadi na one male, da kažem, pod navodima, obične ljude. Nema običnih i neobičnih, ali da kažem ljude koji danas rade na gradilištima širom Beograda, a cilj je u suštini zaustaviti i predsednika države, zaustaviti i radove i projekte koji doprinose razvoju i Beograda i Republike Srbije. Mi smo danas, mi poslanici SNS, toga duboko svesni, kao što su toga duboko svesni i svi građani u Republici Srbiji i budite sigurni poštovani ministre, i uvaženi članovi Vlade, da ćemo mi i dalje biti vaši saveznici na poslu unapređenja zakonske regulative u Republici Srbiji, pa i na poslu donošenja ovog zakona koji je danas pred nama, koji će nesumnjivo doprineti u budućnosti, kvalitetnijem i boljem životu Beograda i Beograđana. Ali, ne zaboravite kvalitetniom i boljem životu svakoga od nas, koji danas gledamo u Beograd, kao centar ove naše države Srbije i svih naših sunarodnika kojima je danas Beograd svetionik i orijentir, svih onih naših državljana i sunarodnika koji žive u okruženju. S tim u vezi, eto, još jednom da vam kažem u danu za glasanje budite sigurni da ćemo mi podržati ovaj zakon i da ćemo imati sasvim dovoljnu većinu kako bi ovaj zakon bio prihvaćen u ovom uvaženom domu. Hvala vam.
Hvala, kolega Vujadinoviću. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam gospodine Marinkoviću. Uvaženi ministre sa saradnicima, imamo veoma važan predlog zakona u načelnoj raspravi koji se odnosi na glavni grad i koji će unaprediti obavljanje poslova u Beogradu i u svim gradskim i prigradskim opštinama. Ono što bih istakla iz ovog predloga zakona, jesu rešenja koja akcenat stavljaju na građane, jer je to zapravo najvažniji cilj donošenja zakona, ali i od velikog značaja je i za samu lokalnu samoupravu. U tom smislu, proširivanje nadležnosti gradskih opština je logičan predlog. Naročito, bih pohvalila ideju o novim uslužnim centrima kako bi građani mogli da u naseljima gde žive obave poslove zbog kojih bi morali da idu u opštinu. I tu se, dakle, vidi razlika između vlasti u Beogradu do 2012. godine i posle 2012. godine, kada je odgovornost preuzela SNS. Što bi se reklo – bilo, ne povratilo se. Ali, nažalost, mi danas imamo još jedan primer koji je aktuelan. Imamo primer jednog predsednika opštine čije je ponašanje i stupanje u javnosti u najmanju ruku problematično. Radi se o Marku Bastaću, predsedniku opštine Stari grad, redovno blokira radove na Trgu Republike, blokira i puteve, ništa nisam ni pogrešila. Velika je to borba sa građevinskim i saobraćajnim znakovima, maltretiraju se ljudi koji tamo samo rade svoj posao, uništava se imovina grada. Ja sada njega pitam – šta će on da kaže građanima Beograda, zašto plaćaju štetu, zašto su oni dužni da plaćaju njegova divljanja? Ja ga pitam i šta će on reći svojim sugrađanima sa opštine Stari grad, ako zbog njegovih postupaka radovi budu usporeni, koje će biti njegovo opravdanje za to? Da li je to odgovorno ponašanje jednog predsednika opštine koji u radno vreme blokira radove, umesto da to vreme kvalitetno iskoristi, da pruži nešto građanima koji žive na teritoriji opštine Stari grad? Što se tiče konkretnih rešenja iz ovog predloga, ja sam razgovarala sa svojim kolegama i koleginicama koji su iz Beograda i koji su me takođe uverili da što je najvažnije, ova rešenja su i praktično primenljiva, tako da će ovaj zakon imati moju podršku u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Žarić Kovačević. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice Vukojičić.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, pred nama se danas nalazi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu i ono što je nesumnjivo, to je da SNS u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Šta je razlog za podržavanje ovog zakona? Najpre, ono što je najznačajnije u Predlogu ovog zakona, to je decentralizacija, odnosno prenošenje nadležnosti sa grada na gradske opštine. Šta se na taj način postiže? Veća dostupnost i veća mogućnost da građani ostvare sva ona prava koja su važna za ostvarivanje njihovih svakodnevnih životnih potreba na teritoriji, odnosno gradu u kome oni žive. Kako je to do sada bilo? Godine 2011. Statutom grada Beograda izvršena je potpuna centralizacija grada. Šta to suštinski znači? To suštinski znači da je izvršena potpuna centralizacija budžeta i punu kontrolu nad budžetom i kretanjem stanja u budžetu, kao i novcem imao je isključivo gradonačelnik Dragan Đilas. Jedna od nadležnosti grada Beograda svakako jeste i podrška održivom razvoju stanovanja. Ja ću sada navesti primer kako je to gradonačelnik nekadašnji u Beogradu, Dragan Đilas brinuo o stanovanju najosetljivije i najranjivije društvene grupe, a to su Romi. On je 239 romskih porodica raselio iz Beograda, stavljajući ih u autobuse na silu, a jedan deo romskih porodica, inače radi se o ukupno 1.000 članova romskih porodica, on ih je stavio u metalne kontejnere, u uslove koji su nedostojni čoveku. Zamislite, pred kamerama je rekao – ja ne rešavam romsko pitanje, ja rešavam pitanje i zbilja, rešavao je lokacije za tajkune i za graditelje sa kojima je on bio u sprezi. Pre svega mislim na tajkuna Miškovića. Dolaskom na vlast u Beograd, SNS je nastavila realizaciju jednog projekta koji je podržan od strane EU i za 237 romskih porodica obezbedila stanove i seoske kuće na opštini Palilula, u Zemunu, u Obrenovcu i drugim mestima. Beograd je jedan od gradova koji je na jedan sistematičan, sveobuhvatan način zbilja rešio jedno od najvažnijih pitanja Roma i zbilja uradio mnogo na njihovom uključivanju u sve tokove društvenog života. Što se tiče drugih ranjivih grupa, moram da istaknem da je Dragan Đilas za vreme vršenja vlasti u Beogradu, na projektu „Velikog brata“, a pravdajući ga da radi dnevni boravak za decu, zaradio milionske svote novca i danas se njegovi prihodi mere oko 500 miliona evra. Za razliku od njih, SNS dolaskom na vlast u Beograd i te kako radi na zaštiti i pomoći najranjivijim društvenim grupama. Istaći ću samo neke od tih aktivnosti. To je npr. prihvatilište za decu i omladinu koje je otvoreno 25. februara 2019. godine, na 1.700 kvadrata za 48 korisnika. U okviru njega je svratište za 30 dece. Više od dve decenije je trebalo da se čeka da se jedno ovakvo prihvatilište otvori. Drugog aprila 2019. godine, povodom obeležavanja međunarodnog dana osoba sa autizmom, otvorena je jedna od najznačajnijih organizacionih jedinica za poboljšanje kvaliteta života dece sa invaliditetom, a to je usluga „Predah“. Na prvom mestu SNS je poboljšanje kvaliteta života svakog građanina Republike Srbije i to je razlog što ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala koleginice Vukojičić. Reč ima prim. dr Milovan Krivokapić. Izvinite doktore, ja sam vas preskočio. Bila je greška. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, mogu da kažem da od donošenja Zakona o glavnom gradu 2007. godine je proteklo dovoljno vremena da su se stekli brojni razlozi da se izvrši izmena i dopuna istog, kako bi se između ostalog određeni koncepti dodatno definisali, unapredili, odnosno popravili i predvidela nova rešenja. Tačnije kako bi se uskladile odredbe ovog zakona sa zakonima koji uređuju pojedina pitanja od značaja za rad i funkcionisanje lokalne samouprave. Predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije ozbiljno vode državu i ozbiljno razmišljaju o budućnosti naše zemlje i upravo zbog toga uvidela se potreba da se u ovoj oblasti uspostave neophodni, pravni i ekonomski mehanizmi, kako bi se između ostalog privukle privatne investicije koje podrazumevaju izgradnju objekata, što će doprineti otvaranju novih radnih mesta, kako u građevini, tako i u drugim oblastima, a što ima za rezultat jačanje celokupne privredne delatnosti. Srpska napredna stranka je obećala građanima decentralizaciju prestonice, a što smo obećali to i ostvarujemo upravo kroz donošenje ovog zakona za razliku od prethodne vlasti koja je takođe obećavala decentralizaciju, a zatim usvojila takav Statut grada koji je potpuno centralizovao Beograd i to sve u cilju bolje i lakše kontrole svih tokova što je imalo za rezultat slivanje finansijskih sredstava u jednu kasu. Nakon usvajanja ovog zakona sledi usvajanje novog statuta grada, čime ponovo i po milioniti put ispravljamo katastrofalne greške vlasti DS. Suština politike SNS je da građani budu zadovoljni, da im život bude lakši, da konačno mogu da dišu punim plućima i razmišljaju svojom glavom. U tom smislu i cilju se donosi i ovaj zakon koji omogućava građanima otvaranje uslužnih centara na nivou opštine, tako da će stanovništvu biti omogućeno da 90% stvari približi jednom mestu i na taj način se nivo odlučivanja građanima što je i suština politike. Moram da naglasim da je posebnu podršku za donošenje ovog zakona dao predsednik Aleksandar Vučić i premijerka Ana Brnabić, a njegovim usvajanjem biće omogućeno da se grad brže razvija, ljudi u njemu lagodnije i lepše žive. Definitivno i nesumnjivo je da je usvajanje Zakona o glavnom gradu veliki događaj za Beograd i još jednom ističem da je obećanje koje je dala SNS ispunjeno i da će građani više odlučivati o tome šta će se u njihovim opštinama raditi. Veoma je važno donošenje ovog zakona po hitnom postupku i zbog započetih postupaka u vezi sa izgradnjom i ozakonjenjem objekata da bi isti mogli da se sprovode i okončaju u najkraćem roku kako ne bi prouzrokovali štetne posledice po građane, privredu, kao nesigurnost u pravnom prometu, odnosno da bi se obezbedio nesmetani rad organa i organizacija. Konačno, predložena zakonska rešenja učinila bi rad organa grada i gradskih opština znatno efikasnijim i dovela do ravnomernijeg rešenja svih građana na teritoriji grada Beograda, zato će SNS glasati za donošenje ovog zakona. Hvala lepo.
Hvala doktore Krivokapiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Savkić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, ja ću govori o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Prema Ustavu Republike Srbije jedinice lokalne samouprave i opštine, gradovi, i grad Beograd, u skladu sa Ustavom i zakonom, grad Beograd ima poseban ustavno-pravni položaj kojim se održava specifičnost grada Beograda u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave. Međutim, postojećim Zakonom o glavnom gradu ta specifičnost nije dosledno sprovedena. Takođe, potrebno je uskladiti Zakon o glavnom gradu sa drugim zakonima kojim se uređuju određena pitanja koja su od značaja za grad Beograd. Kao što sam naveo, grad Beograd je specifičan u odnosu na ostale jedinice lokalne samouprave zbog njegove teritorije i broja stanovnika. Jedna od bitnih izmena, predviđena zakonom o izmenama i dopunama zakona odnosi se na komunalne mreže. Izmenom se stvaraju uslovi da isti položaj imaju vršioci komunalne delatnosti, čiji je osnivač grad i pravna lica čiji je osnivač Republika. Na taj način se omogućava da se samostalno sprovode aktivnosti u cilju finansiranja te delatnosti. Članom 2. Predloga o izmenama i dopunama o glavnom gradu, predviđeno je da gradske opštine Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin mogu osnovati javno komunalno preduzeće uz prethodnu saglasnost Skupštine grada Beograda. U skladu sa statutom grada, kojim će se utvrditi organ gradske opštine, koji vrši prava osnivača. Na taj način, vršenje pojedinih delatnosti su predviđene za gradske opštine, koje su na svom području decenijama ulagala u komunalne sistema, a koji su van sistema kojim upravljaju javna komunalna preduzeća, koje je osnovao grad. Zato je neophodno da se predvidi mogućnost osnivanja javnih preduzeća od strane gradskih opštine. Naime, neophodan je uslov da gradske opštine mogu na celishodan način pratiti i u određenim slučajevima finansirati njihov rad. Ovo je naročito bitno, jer su pomenute gradske opštine Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Sručin rubnim delovima grada, a mogućnost da one osnivaju javna preduzeća i upravljaju komunalnom delatnošću, bila je predviđena i ranijim zakonskim aktima. Na ovaj način se značajno doprinosi boljem funkcionisanju upravo ovih rubnih gradskih područja. Takođe, daje se mogućnost prigradskim opštinama da bolje organizuju poslove koji su od značaja za lokalno stanovništvo. Kada je reč o urbanističkim planovima, Zakon o planiranju i izgradnji je na poseban način isključio mogućnost podele ovih poslova između grada i gradskih opština organizovanih na teritoriji grada Beograda. Tako zakonsko rešenje je uvedeno utvrđivanjem nadležnosti organa za donošenje pojedinih planova iz nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Prema tom zakonu, nadležnost se poverava Skupštini jedinice lokalne samouprave. Predlogom o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, uspostavlja se mogućnost da pojedine urbanističke planove mogu donositi i gradske opštine. Usvajanjem Predloga o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu se uklanjaju svi nedostaci. Takođe, predviđena je mogućnost i da se statutom grada preciznije urede odnosi između grada Beograda i gradskih opština u oblasti smanjenja rizika od katastrofa i upravljanju u vanrednim situacijama. Predloženim rešenjima doprinosi se racionalnije i efikasnijem obavljanju poslova u interesu građana i ravnomernijem razvoju svih delova grada. Hvala.
Hvala kolega. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Marinkoviću, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ću podržati ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, kao što je većina narodnih poslanika vladajuće koalicije se za to izjasnila. Dozvolite da kažem da se do sada grad Beograd tretirao kao posebna jedinica lokalne samouprave i kao takav imao je i takve nadležnosti. Ovim izmenama i dopunama proširuje se nadležnost glavnog grada osim onih koji se daju lokalnim samoupravama upravo zbog svoje složenosti. Kolege su o tome danas opširnije govorili, Beograd je pored ostalog, kako znate, i glavni administrativni, upravni, ekonomski, kulturni i politički centar Republike Srbije. Poštovani ministre, za nas su bitni i moralni kvaliteti rukovodećih ljudi glavnog grada. O tome nismo dovoljno vodili računa u vreme stranke bivšeg režima. Zamislite gradonačelnik Beograda, pa mafija i to Điki mafija pod nazivom. U poplavi raznih mafija posle 5. oktobra, đubretarska mafija bila je tzv, bila je jedana od prvih koja se našla na udaru. Ja ću dati ovaj primer do kraja. Ta mafija oštetila je građane Republike Srbije, a u svoju korist, za 310 miliona dinara. Iako je bila prvostepeno osuđena na 73 godine zatvora, međutim Apelacioni sud ih je oslobodio nakon 11 godina vođenja postupka, ali otvoreno se sumnja, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, da je tzv. đubretarska mafija bila povezana sa Draganom Đilasom i njegovim političkim, finansijskim mafijašenjem, pa je zato bila oslobođena. Tužilaštvo bi trebalo malo da povede računa o ovom problemu. Taj gradonačelnik, Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija, izvršio je pljačku Telekoma Srbije kao gradonačelnik, kada je to državno preduzeće pod Đilasovim političkim pritiskom bilo primorano da kupi četiri kablovska kanala Đilasove, tj. njegove Arene sport, za 7,7 miliona evra, iako to državno preduzeće tada po zakonu nije smelo da bude vlasnik medija. Poštovani građani, to je taj gradonačelnik glavnog grada. Kada je počeo da se bavi politikom, znate šta je bio? Tada je bio obični gologuzan. Dospeo je do mafijaša sa 700.000 evra, poznatog u narodu kao danas Điki mafija. Svi rukovodioci DS su takvi, ništa nisu bolji. To ne kažem ja samo, nego kaže i njihov nekadašnji član i njihov ambasador bivši Svetislav Basara. On kaže da je ta stranka, citiram: „samoupravna interesna zajednica muljatora i lopuža“, završen citat, izjavio Svetislav Basara 22. maja gospodnje 2019. godine. Nije u pitanju samo on. Setite se Dragana Šutanovca, u narodu zvanog „zgrabinovac“. Taj je oštetio budžet ni manje ni više nego za 475.000 dinara. Zamislite dokle je Vojsku doveo. Na nivo vatrogasnog društva. Pretapao je topove, pretapao je tenkove. Verovali ili ne, Forum za bezbednost i demokratiju povodom 15 godina rada dodelio mu je specijalno priznanje za, kako se navodi, citiram: „izuzetan doprinos demokratizaciji Sektora bezbednosti i reforme sistema odbrane“, završen citat. Poštovani građani Srbije, taj forum mu je dodelio, a to su oni koji su nagovarali da se naša zemlja bombarduje, nemojte misliti da je to ozbiljan forum, to je forum NATO prašinara. Dozvolite na kraju da kažem da ću podržati ovaj zakon. Pošto su moje kolege opširno o njemu govorile, od mene toliko. Hvala.
Hvala, uvaženi profesore Atlagiću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite, kolega Orliću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću neki minut da se vrlo kratko i ja izjasnim, odnosno da i ja potvrdim podršku predloženom zakonu. Ono što je danas moglo da se čuje na temu komentara kojima se pokušavalo nešto zameriti i izraženim namerama da se kroz usvajanje ovog zakona doprinese na kvalitetan način decentralizaciji, ali i da se nešto zameri iznetim argumentima koje su danas u ovoj sali iznosili narodni poslanici iz redova SNS, ali i drugi pripadnici parlamentarne većine odnosi se pre svega na pitanje da li se zaista doprinosi decentralizaciji ili ne ovim predlogom o kojem mi danas raspravljamo. To bi se pre svega moglo tumačiti kroz odnos prema pitanju da li se zaista dobija nešto više za grad, da li danas dobijaju nešto više zaista gradske opštine. Tvrde da nije tako. Pa kada pogledate ko, listom oni koji nisu uspeli da postanu gradski odbornici, odnosno da se kvalifikuju za gradski parlament. Na izborima za Skupštinu grada Beograda 2018. godine nisu cenzus prešli ni bivši predstavnici Saše Radulovića koji su razgovarali o tome sa nama danas, nisu ni ovi iz one fondacije ili organizacije sa žutim patkama, i o njima smo govorili danas, a oni su se oglasili. Nisu ni kojekakvi drugi, ali njima danas smeta ovo o čemu mi govorimo i oni zameraju našim napomenama da se decentralizacija zaista postiže. Jedan član, dame i gospodo, poslužiće kao primer da ilustrujemo šta to više dobija Beograd i šta to više dobijaju gradske opštine. Samo jedan član je za to više nego dovoljan. Član 3. predloga odnosi se na član 8. i on govori o nadležnostima. On kaže da pored nadležnosti opštine i grada utvrđenih Ustavom i zakonom grad Beograd ima još, i nabraja 23 nadležnosti, dakle po novoj formulaciji. Kada uporedite kako je to izgledalo u izvornom zakonu i zakonu iz 2007. godine, pod tim članom 8. koji se menja nabrojano je ukupno četiri tačke. I sve to što je navedeno pod te četiri tačke spada redom u tačke 1, 2, 3. i čini mi se 21. novog predloga, opet u široj formi. Pored toga, 18 potpuno novih nadležnosti je predviđeno, potpuno novih, dakle, onoga što zakon iz 2007. godine nije predviđao danas Beograd, kad kažem danas, u momentu kada se mi izjasnimo glasanjem, a siguran sam i podržimo, moći će da računa na to, od tih 18 ili 19 potpuno novih. Predviđa se stavom 2. istog člana da za neke poslove grad Beograd može na osnovu statuta da izvrši redistribuciju, odnosno da ih dalje poveri gradskim opštinama i o tome su danas govorili čini mi se svi koji su se javili za diskusiju. Odnose se na poslove građevinskih dozvola, odnosno druge poslove u okviru objedinjene procedure, a vezano za planiranje i izgradnju. Odnose se na poslove u domenu poljoprivrede i odnose se na eksproprijaciju. Dakle, neposredno gradske opštine dobijaju nadležnosti koje nisu imale, otvara se prostor za to. Ovo je samo isključivo na osnovu jednog jedinog primera koji se odnosi na jedan jedini član ovog zakona. Dakle, nedvosmisleno da. Više dobijaju i grad, više dobijaju gradske opštine. Da to ne razumeju oni kojima nije uspelo da se kvalifikuju da se bave poslovima koji se neposredno tiču grada Beograda, to je više nego logično da bude tako. Ono što zabrinjava, moram da priznam, to je da to ne razumeju neki koji jesu, barem formalno, a ne i suštinski, u Skupštini grada Beograda, odbornička grupa kojom je predsedavao Dragan Đilas, ali čini mi se pre nekih mesec ili dva se povukao sa mesta šefa odborničke grupe, uz opravdanje da ne može da stigne da se bavi time zbog drugih obaveza, ne znam samo kakvih. Čini mi se da su mu političke obaveze na dan današnji bile da premesti onaj šator iz parka ispred ove zgrade u Knjaževac i da tamo u Knjaževcu, po montaži šatora, naravno, održi inspirativni govor za ukupno troje, slovom i brojem, troje prisutnih. On se iz tih razloga povukao sa mesta predsedavajućeg svoje odborničke grupe. Preuzeo je to da obavlja jedan mlađi čovek. Taj mlađi čovek tvrdi da je apsolutno neprihvatljivo što odbornici ne odlučuju o izmenama zakona. Da se sad ne bismo bavili edukacijom onih koji nisu, nažalost, iskoristili vreme na koristan način da ponešto saznaju na temu šta radi Narodna skupština, ko se bavi zakonima, a šta je posao gradskih odbornika, dodao bih još samo jednu stvar na samom kraju. Oni ljudi koji naprosto ne mogu da pronađu način kojim će opravdati uporno negiranje, uporno poricanje svega dobrog i svega korisnog i za Republiku Srbiju i za grad Beograd i za gradske opštine ili koji god hoćete nivo organizovanja, ti ljudi imaju problem samo sa samima sobom. Dakle, biti opozicija, kako to neki izgleda tumače, ovih dana je dobila novu vrstu definicije. Do pre samo dan ili dva to je silom loših prilika u Srbiji izgleda podrazumevalo sledeće, biti protiv apsolutno svega što uradi, apsolutno svega što predloži Aleksandra Vučić, SNS, Vlada, protiv bilo čega samo ako dolazi sa te strane. Poslednjih dana, čini mi se, i to smo videli na osnovu onoga kako su se ti ljudi postavili kada smo mi ovde raspravljali o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, odnosno kako to narod najčešće naziva „Tijaninog zakona“, to je postalo nešto još za dimenziju gore i strašnije. Sada je to postalo – biti apsolutno protiv svega, svega redom. Šta to znači na nivou političke perspektive i budućnosti, ti ljudi će, siguran sam, imati prilike da se uvere i sami. Izbori, kada god bili i na kom god nivou bili, čini mi se, ostaviće ispod granice cenzusa sve te ljude koji su pokazali da nisu u stanju da budu bolji od onih koji kontriraju svemu što čini Aleksandar Vučić ili Vlada, odnosno parlamentarna većina, a sada već protiv svega, apsolutno svega, samo zato što osećaju da ne mogu da kontrolišu svoju nemoć, svoju teskobu. Da neće biti bolje od toga, ne moram to da kažem ja. Da imaju više perspektive ne bi ih, uostalom, njihovi saborci poput Nikole Koja zvali cenzusolovcima. Mi ćemo ovo da podržimo i mi ćemo da unapredimo i u ovoj oblasti prilike u našoj zemlji i u našoj prestonici. Još jednom hvala.
Hvala vama, kolega Orliću. Doktor Aleksandar Martinović nije prisutan. Pošto smo završili raspravu po ovom spisku i pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam – da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite, druže Komlenski.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Drugarice i drugovi, dame i gospodo narodni poslanici, nastaviću tamo gde diskusija koju smo imali u toku popodneva stala, barem u onom delu o kojem sam ja govorio. Ovo je momenat koji može da bude ozbiljna prekretnica u tome na koji način će se vršiti dalje decentralizacija grada Beograda kada su u pitanju gradske opštine i koliko će to nekog novog kvaliteta u budućem radu da donese. Bojim se da neke stvari koje su onako kako ih razumem predložene ovim izmenama i dopunama, a to je da imovina svih javnih preduzeća, javno-komunalnih, infrastrukture postane vlasništvo grada Beograda. Tu sam uložio amandman na taj deo, imajući u vidu jednu činjenicu koja je nesporna, a to je da su prigradske opštine u nekom davnom periodu iz sopstvenih sredstava izvršila ogromna ulaganja u razvoj svojih javnih preduzeća i svojih komunalnih preduzeća od vodovoda, od preduzeća koja su se bavila iznošenjem smeća, održavanjem higijene, sada Javno preduzeće za izgradnju grada, Javnog preduzeća za zaštitu životne sredine i tako dalje, ne bih da nabrajam ono iskustvo koje barem iz Obrenovca nosim. Nije to sad samo pitanje ni opštine Obrenovac kao dela grada Beograda i dela gradske vlasti ili je tu čak pitanje imovine građana. Podsetiću vas, ono što smo zaboravili, što je bila tekovina nekog socijalističkog samoupravnog društva, to su bili samo doprinosi. U tom vremenu gde su građani lična sredstva izdvajali u izgradnju nečega što bi danas po osnovu ovako nekorigovanih zakonskih promena, postalo svojina grada Beograda. Znate, svako od nas voli kada nešto radi, kad u nešto ulaže da se zna da je to i njegovo delo i ima interese i razloga da na tome posebno se angažuje i dodatno radi. Ne vidim nijedan razlog da gradske opštine, pogotovo one koje imaju iskustvo, imaju tradiciju, gde neće biti uopšte jednostavno da grad Beograd i uprava grada Beograda preuzme na sebe funkcionisanje komunalnog sistema, ne budu i dalje u mogućnosti da bez posebne procedure postanu osnivači javnog komunalnog preduzeća, odnosno da ono što je u ovom trenutku imovina tog javnog komunalnog preduzeća to i ne ostane.U krajnjom slučaju, čak i neka bude imovina grada Beograda, ali i pravo korišćenja i raspolaganje tom imovinom je nešto što je nužno da bi postojao određeni stimulans za dobrim radom, za dobrim poslovanjem i nastavkom ulaganjem. Rekao sam da je to nekad bio samodoprinos, danas zato što je Obrenovac bio poprilično zapostavljen, do 2012. godine imamo situaciju da bogami, gotovo 20% i nešto teritorije Obrenovca nema pijaću vodu, nema čak ni ispravnu pijaću vodu kada su bunari u pitanju i da bi se ubrzalo širenje te mreže, pored primara koji ulaže i grad Beograd u koju ulaže i gradska opština Obrenovac i sami građani ulažu sopstvena sredstva, a potom te cevi koje su položene u zemlju prenose u svojinu lokalnog vodovoda da bi mogli da se održavaju, koriste i da funkcionišu. Znači, ukoliko želimo da ovaj zakon bude stimulativan, a ne destimulativan za, ja moram i dalje koristiti prigradske opštine, da tamo sistemi komunalnih funkcionišu nego što jeste, mislim da ozbiljno treba razmotriti ograničenja koja bi mogao ovaj zakon da ostavi za sobom i onemogući da se statutom prošire ovlašćenja i dalje decentralizuje vlast gradske opštine. Bilo bi možda mnogo jednostavnije da se prigradske opštine i rukovodstvo tih opština može ponašati kao rukovodstvo Starog Grada ili Novog Beograda, jer sve krupne investicije, znači sve ono u šta treba ulaganje znanja, truda, rada, radi grad Beograd i radio je grad Beograd. Lako je biti uspešan gradonačelnik Novog Beograda, kad vam grad Beograd radi i vodovod i toplifikaciju i asfaltira ulice, znači vodi računa o svemu, a on može sebi da dozvoli da pažnju posveti tome da kupi dve kante farbe, oboji tamo neko igralište, kupi koš i tablu iz opštinskog budžeta i da glumi dobrog predsednika opštine ili nekog važnog menadžera, a da u suštini ništa drugo nije uradio. Moram da odam priznanje da ta gradska opština ima nešto dobro, a to ima nasleđeno od ranije i jako dobru ljudsku upravu, pa je onda još lakše glumiti uspešnog i važnog predsednika opštine. Dođite da budete predsednik opštine u Obrenovcu, pa treba da odete u Brović tamo gde još voda nije stigla ili da budete predsednik opštine Grocka ili Mladenovac ili Surčin, da se suočite sa svojim sugrađanima koji naravno očekuju da žive u 21. veku ravnopravno kao i oni koji žive u centru Beograda. Tim predsednicima opštine, tim rukovodstvima, izvinjavam se ako još nekog nisam pobrojao od ovih prigradskih opština, uvažavajući činjenicu da i mnogi ljudi koji vode gradske opštine su jako sposobni, njima nikad ne bi pala budalaština i idiotluk na pamet da sprečavaju sređivanje Trga u Beogradu za koji prvo ne troše budžetska sredstva svoje opštine, da tamo zlostavljaju radnike i da odvale neviđenu glupost koju ja stvarno nisam skoro uspeo negde da čujem, a to je da će da raspišu referendum da li da se izvode radovi na Trgu Republike. Ja sam se stvarno pitao da li je tom predsedniku opštine takvu glupost neko pomogao da smisli ili je zaista uspeo sam da smisli. Zamislite vi sada kada bi neko dozvolio da se za tako nešto pitaju građani Starog Grada, pa Stari Grad je opština i teritorija i područje i Trg Republike nešto što pripada svim građanima Republike Srbije. Pa, nije to moj Brović, tamo negde na kraju teritorije opštine Obrenovac, pa čak i centar Brovića ne bi mogao tako da se ponaša, možda neki donji kraj prema Tamnavi, pa bi mogli da kažemo tu ćemo praviti referendum, da li da pravimo novi arboretum ili da ne pravimo arboretum? Da li da sadimo topole ili ne sadimo topole? Ili će put proći ovuda ili neće jer to ne dotiče druge ljude. Centar Beograda se tiče svakog građanina Republike Srbije i sad se pojavi tamo neki monstrum koji pametuje i sad će on da organizuje referendum da bi se sprečili radovi koji su trebali da budu urađeni još pre desetak godina, ali oni lopovi sa kojima je zajedno u koaliciji nije im palo na kraj pameti da to rade, njih je samo zanimalo koliko para mogu da ukradu od mosta na Adi. Slažem se ja sa svim onima koji će reći most je tu, most je lep, most je divan. Samo jednu stvar zaboravljamo, za tu količinu para koje su pokradene na tom mostu, cela Sava je mogla da bude u mostovima popločana od Ade Ciganlije do ušća sa Dunavom. Siguran sam u tako nešto znajući koliko je plaćen Pupinov most, koliko je plaćena druga traka mosta koji je prešao preko Beške kada je urađen u drugom smeru. Moramo da budemo svesni toga da moramo da vodimo računa i odgovorni prilikom usvajanja ovog zakona, naravno očekujem i od gradske skupštine da bude jako odgovorna kada prenosi ovlašćenja, da ona budu takva da obezbeđuju razlog, potrebu i obavezu svake od lokalnih samouprava da se bori da što bolje njihovi komunalni sistemi i svi drugi sistemi o kojima se staraju i sve ono što je iz njihove nadležnosti funkcioniše što bolje. O amandmanima ćemo konkretno od petka. Molim vas da samo o njima razmislite, ne kažem da su idealni, ali ovo jesu razlozi i motivi zbog kojih ih treba ozbiljno razmotriti. Ko god šta pričao, decentralizacija košta i to ću ponoviti. Ne sme se na uštrb kvaliteta života građana Mladenovca, Obrenovca, Lazarevca, Surčina i svih onih koji nisu u krugu dvojke ovde ukidati pojedine službe koje su neophodne većem broju građana, a to se u ovom trenutku dešava sa Upravom prihoda i to je apsolutno nedopustivo, jer jednostavno, iz Brovića, iz Drena, iz nekih drugih sela ljudi dolaze u centar Obrenovca zato što žele ili zato što imaju potrebu da dođu. Zamislite sada ako samo dolaze stariji ljudi zbog potrebe do Obrenovca, a budu morali da dolaze na Čukaricu zbog Uprave prihoda, samo zato što mislim da je neko preterao u racionalizaciji nečega, a nije otvorio prostor da se ta vrsta usluga na odgovarajući način nadomesti ili da funkcioniše tako da ti ljudi to nesmetano obave. Poštovane dame i gospodo, u svojoj kući svako od nas, u svojoj porodici, u svom domaćinstvu, u svojoj mesnoj zajednici, u svojoj opštini, u svom gradu, Republici Srbiji živi od toga koliko se svako od nas trudi da živimo što bolje, da ulažemo energije u svoj rad, u nastanak kvaliteta i ja očekujem da će ovaj Zakon zaista biti veliki korak za decentralizaciju Beograda, a nadam se da će sa ovim sitnim korekcijama koje sam predložio biti zaista veliki korak i u decentralizaciji, ali u pravom smeru o kojem sam govorio i ovih gradskih opština koje su jako važne za svakog građanina na teritoriji grada Beograda. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Reč ima Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Iscrpna je bila ova celodnevna rasprava. Svako je izneo svoje viđenje ovog Predloga zakona. Čuli smo sve one bitne razloge koji idu direktno u prilog tome da ovaj Zakon treba podržati, ali zamerke u ovoj sali nismo čuli zato što su golubari ponovo odlučili da im je bolje da idu u park da hrane golubove, nego da dođu na svoj posao za koji inače primaju platu. Neki od njih su, ipak pokušali da iznesu neke nazovi kritike predloženih zakonskih rešenja, mada je uglavnom reč o besmislicama i neistinama. Čuli smo, o tome je pričao i moj uvaženi kolega Orlić, čuli smo onog Nikolu Jovanovića, Jeremićevog odbornika u Gradskoj skupštini, kako se žali da nije mogao da da mišljenje na ovaj Predlog zakona. Jedan savet za njega, a to - je neka se kandiduje za narodnog poslanika. Možda će nekad njegova politička opcija, za nekoliko desetina godina, biti u stanju da pređe cenzus, pa će onda lepo postati narodni poslanik, pa će onda moći da da mišljenje na svaki predlog zakona koji dođe na dnevni red Narodne skupštine. Do tada neka prvo nauči kako funkcioniše Skupština grada u kojoj je odbornik, a kako čujem teško se on tamo snalazi, ne zna ni gde je pisarnica, ni gde je sala, ni gde je upravna zgrada. Dalje, imamo Sandu Rašković Ivić koja je, takođe, morala danas biti na svom poslu, ali nije došla, ali je pokušala da tvituje. Namerno naglašavam pokušala, jer mislim da niko živ nije uspeo da shvati o čemu je pisala. Na tvitu piše – izmene Zakona o glavnom gradu predlažu: glasanje javno, a ne tajno, proširenje nadležnosti grada sa sedam na 23, nema obaveze izveštaja, grad. V, pa onda boldovano će rešava žalbe… Niko živ ne razume šta je ona, ja smatram da ona ništa nije razumela, kada je reč o samom Predlogu zakona. Imamo onog Bastaća. I taj je tvitovo, pa kaže – tu se ne slažem sa prethodnim govornikom, Komlenskim, mislim da je ovo nešto najgluplje što je do sada rekao. Rekao je da je večiti zamenik, tu misli na Gorana Vesića, klinički lud i da krade centar grada. Zaista ne znam kako je moguće da neko ukrade centar grada. Tom Bastaću, mislim da bi pametnije bilo da se pozabavi činjenicom da je opština Stari Grad, čiji je predsednik, jednina opština, pazite, ne u Beogradu, jedina opština u Srbiji koja ne primenjuje elektronsko izdavanje dokumenata, verovali ili ne. Mislim da mu je pametnije bilo da objasni građanima Starog grada zašto je to tako, nego što se bije sa saobraćajnim znakovima i što ometa radove. Imamo ovog genijalca, to je prava poslastica za kraj, genijalac Balša Božović, koji je na konferenciji za štampu rekao – Srpska Napredna Stranka, a povodom današnjem zakona, ne dozvoljava Beograđanima da biraju neposredno gradonačelnika. Ja sam ostao bez teksta kada sam ovo pročitao. Pa, njegova Demokratska stranka, za izbore 2008. godine, sigurno ćete se toga setiti gospodine predsedavajući, za lokalne izbore 2008. godine je promenila zakon da Đilas ne mora da se kandiduje neposredno, jer da se kandidovao neposredno nikada ne bi postao gradonačelnik Beograda. Oni su promenili zakon zbog toga da bi išli na lokalne izbore, ali ne po neposrednom odelu, nego je lista bila u pitanju i tako je Đilas svojevremeno uspeo nekako da postane, nažalost svih građana Beograda, gradonačelnik. On danas govori da SNS ne dozvoljava Beograđanima da biraju neposredno gradonačelnike. Dakle, ovo je stvarno velika sramota. S obzirom da mi vreme ističe, želim samo zbog građana da podvučem u jednoj rečenici ono što je i najvažnije, dakle i za SNS, a to je – ovim zakonom omogućavamo dalju decentralizaciju, znam da je ovo ponovljeno nekoliko puta, ali imam potrebu zbog građana još jednom da ukažem na to, dalja decentralizacija, jačanje nadležnosti gradskih opština, brži razvoj, pogotovo prigradskih opština i spuštanje nivoa, odlučivanja bliže građanima. To je suština ovog zakona i to je ono za šta se SNS snažno zalaže. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Pitam ministra Ružića da li on želi reč? (Ne) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Obaveštavam vas da ćemo nastaviti sa radom sutra, 23. maj 2019. godine, u 10.00 časova. Zahvaljujem ministru Ružiću i njegovim saradnicima i svim narodnim poslanicima na današnjem radu. Hvala. [[Sednica prekinuta u 18.55 časova]] Poštovani poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 80 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.