Gospodine predsedniče, pre nego što uključite sat, zamolio bih, po članu 89. Poslovnika, da mi omogućite duže da govorim ili da sastavim uvodnu i završnu reč, zaista se ne bih posle toga javljao za reč.
Mislim da je sasvim u redu, takvu praksu smo imali i ranije, da se sastavi izlaganje.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, poslanička grupa Srpske radikalne stranke podnela je Predlog za izglasavanje nepoverenja ministru pravde i lokalne samouprave dr Vladanu Batiću, a da biste znali o kome se radi - to je onaj ministar koji se na sednicama Narodne skupštine pojavljuje samo u udarnom televizijskom terminu u 19,00 sati. Tražimo da ne bude ministar čovek koji mrzi, koji svoju mržnju ne krije, koga mržnja vodi, utiče na sve poteze koje on vuče i kojima direktno uništava živote mnogih građana Srbije i članova njihovih porodica. Na vlast je došao oktobarskim rušilačkim demonstracijama, za čije posledice je odgovoran i zbog onoga što je činio i onoga što je mogao da učini, a nije. Evo dokaza u "Novostima" od 8. oktobra 2000. godine. Citiram Vladana Batića: "Pred ponoć u prostorije Demohrišćanske stranke u centru Beograda", radi se o 5. oktobru "ušao je policijski kapetan bled i uplašen. Zamolio me je da učinim nešto da se spreči linč njegovih dvadesetak kolega zatočenih u zgradi Gradskog odbora SPS-a, na Studentskom trgu. Otac Vasilije, predstavnik raško-prizrenske eparhije, koji se tu zatekao", otkud on tu, "i nas petnaestak ljudi iz stranke odmah smo krenuli. Atmosfera u zgradi bila je katastrofalna. Polupana stakla, dim od suzavca i masa koja se tiskala u holu i na stepeništu. Policajci su bili u restoranu u podrumu, potpuno isprepadani. Rekao sam im da se ništa ne plaše, da ćemo ih izvesti iz zgrade. Gledali su nas najpre sa nevericom, ali su ipak pošli sa nama. Obratio sam se okupljenoj masi, objasnio da su i oni policajci žrtve ovog režima, na šta su nas ljudi bez pogovora pustili da prođemo. Odveli smo ih u prostorije naše stranke, odakle su se oni bezbedno uputili u svoju stanicu". Znači, od njega je sve zavisilo. Mogao je da spasi zgradu Savezne skupštine i Televizije Srbije. Njegova pojava i poziv bili bi dovoljni da ljudi prestanu da vrše teror, ruše, pale i raznose narodnu imovinu. Ovo tim pre što je u momentu paljenja zgrade Savezne skupštine bio za govornicom i video šta se događa. Ali kako da to očekujete od čoveka koji je preporuke za mesto ministra pravde i lokalne samouprave dobavio oružanim upadima u "Galeniku", Fabriku automobila "Zastava" u Kragujevcu, svuda gde je hteo i gde je mislio da ima nešto da se izvuče. Dana 11. oktobra 2000. godine, oko 9,30 časova, sa tri luksuzna automobila, Vladan Batić i njegovi pratioci, naoružani heklerima, koje i sada neovlašćeno koristi, i snabdeveni policijskim značkama pravim ili lažnim, ministre, ušli su u "Galeniku" kako bi je preoteli od građana Srbije i poklonili Milanu Paniću, klijentu advokata Vladana Batića, počasnom predsedniku i investitoru u Demohrišćanskoj stranci Srbije, čiji je Vladan Batić predsednik. Prema izjavi Slobodana Rondovića, generalnog direktora preduzeća "Beograd sigurnost", koje je obezbeđivalo "Galeniku", Vladan Batić je pozvao obezbeđenje da odloži oružje, mašući papirima i vičući da je neki sud u Parizu presudio da je AD "Galenika" njihovo vlasništvo i da im se mora odmah predati. Od onda lobi koji pokušava da "Galeniku" otme od Srbije i preda je Milanu Paniću obmanjuje i radnike i javnost, a fabrika je sve dalje od nas. Evo dokaza. Vlada Srbije nije odredila svog predstavnika u prinudnoj upravi, ali je zato krajem aprila, kada je komisija Vuka Obradovića nedvosmisleno utvrdila da je u "Galenici" većinski državni kapital, objavljeno da će Vlada imenovati direktora fabrike. Vladan Batić zna da je u fabrici uvedena prinudna uprava i da direktor ne može biti imenovan dok sud ne ukine prinudnu upravu, ali ne reaguje ili možda reaguje tako što obmanjuje Zorana Đinđića i navodi ga na pogrešne korake ili možda Zoran Đinđić učestvuje u svemu tome. Pozivam ga da se izjasni i skine optužnicu sa svog imena. Zoran Đinđić mi je sumnjiv zato što je u vreme dok je bio u opoziciji optuživao državu Srbiju da je od Milana Panića otela fabriku "Galenika". Da je Zoran Đinđić u tome čist, niko ne bi mogao da ga spreči da Vladi predoči sudsko rešenje, po kome je Vlada dužna da u ime države imenuje jednog člana u tročlani organ uprave fabrike "Galenika". Još gore, pre isteka roka od osam dana, koji je Vlada odredila da imenuje direktora fabrike, sud otvara prethodni postupak za utvrđivanje uslova za otvaranje postupka likvidacije. "Politika" piše o tome u brojevima od 8. i 10. maja. Ako je to tačno, Vlada više i ne može da imenuje svog člana u prinudnu upravu, čak i kada bi htela. Da li to sud radi samoinicijativno iza leđa Vlade i bez njenog znanja, a pogotovo što ne postoji nijedan razlog za likvidaciju fabrike. Da li bi se sud sam upustio da grubo krši propise i da se kompromituje, u to je teško poverovati i očito je da je u pitanju sprega između suda i nekih ljudi u Vladi, Vladana Batića sigurno, a Zoran Đinđić duguje izjašnjenje. Dok Vlada čvrsto obećava radnicima da će imenovati direktora, iza leđa čitave javnosti forsira likvidaciju fabrike, koja će dovesti do njene predaje u ruke Milana Panića počasnog predsednika DHSS. Zašto se ovaj lobi odlučio da celu stvar gurne sudu? Zato što ne mogu ni kod pariske arbitraže, niti bilo gde drugde da izdejstvuju odluku da je Panićev kapital u fabrici većinski, što bi mu bilo dovoljno da fabriku trajno preuzme i njom trajno upravlja. To im je jedina preostala šansa. Žele da predmet izoluju, sklone ga od javnosti i da se zaklone iza nezakonitih odluka suda. Objašnjavajući demagoški da je sud sve to uradio samoinicijativno, da je sud nezavisan u svom radu, da u rad suda niko ne sme da se meša i da smo svi dužni da poštujemo odluke suda. Šta nas onda čeka? Verovatno će sud fabriku "Galenika" da likvidira i briše iz sudskog registra, a da država i Panić osnuju novu fabriku, na šta upućuje izjava Vladana Batića, da je sve moguće kako se dogovore država i Panić. Danom otvaranja postupka likvidacije prestaje radni odnos svim zaposlenima po sili zakona. Možda će sud da vodi postupak likvidacije, ali ga neće dovršiti, nego će se postupak po uhodanoj praksi završiti merama ozdravljenja, među kojima je izvesno otpuštanje svih radnika, a onda povratak podobnih 1.000, pošto Panić javno izjavljuje da mu ne treba, više radnika. Onda će, verovatno, ponovo procenjivati imovinu "Galenike", pošto je Vladan Batić pre desetak dana na televiziji izjavio da će problem rešiti tako što će angažovati jednu jako uglednu stranu firmu da ponovo proceni vrednost "Galenike". Tim manipulacijama će pred nama živima procenat Panićevog uloga povećati na preko 50% od ukupne vrednosti, a onda će "Galenika" postati trgovačka firma koja će se baviti uvozom i pakovanjem stranih lekova. Vladan Batić je Panićev čovek u Vladi Srbije i glavni krivac za stanje haosa u "Galenici". To stanje mu, pošto njegova advokatska kancelarija zastupa Milana Panića, i te kako odgovara. Kao ministar, on državne interese čuva kao što bi jarac čuvao kupus, kada bi mu neko poverio takav zadatak. Fabrikom otetom od naroda, odužuje se Milanu Paniću, pripadniku Munove sekte, počasnom predsedniku DHSS za sve što je ovaj učinio za njega kod svojih gazda u Americi. Koristeći oružje dugih cevi sa drugim svojim sponzorom Miodragom Savićevićem upao je u fabriku "Zastava automobili" i javno saopštio da se od tog trenutka DHSS brine o proizvodnji i radnicima. Sada je proizvodnja na najnižim granama, otkako fabrika postoji, a radnici jedva čekaju da svog spasioca vide u fabričkom krugu sa ili bez heklera. Na čelo rudnika bakra Majdanpek, Batić je postavio svog čoveka. Od onda, od 2.918 radnika radno angažovanih, samo je njih 780, a uzrok su četiri havarije na transportnim sistemima. Kada predstavnici sindikata radnika ukažu direktoru da je odgovoran za javašluk, nemar i nesposobnost, on odgovara da mu ne mogu ništa, zato što je šef njegove političke partije ministar pravde. Sledi otimačina "Zorka farme" itd. Od 5. oktobra Batić svoje organizovane i maskirane naoružane bandite, snabdevene službenim legitimacijama - pravim ili lažnim, ministre, koriste za ostvarivanje svojih interesa. Poslednji upad je bio u Televiziju "Palma", Beograd, koju je stavio u potpunosti pod svoju kontrolu, odmah ukinuo tri političke emisije u kojima su gosti bili i predstavnici opozicije. Da li čovek sklon nasilništvu i samovlasti, koji ne prihvata ustavna i zakonska ograničenja, može da obavlja te funkcije. "Večernje novosti" 9. novembra 2000. godine otkrivaju pravu suštinu Batićeve ličnosti. Citiram Batića: "Ukoliko se međutim dogodi da Radomir Marković ne podnese ostavku ni do petka, 10. novembra 2000. godine, smatram da će biti krajnje vreme da se primeni rezervni plan, a to je definitivna smena Markovića u Vladi Srbije ili ispred nje". Kako se ponaša kao predstavnik vlasti čovek od koga zavise ljudske sudbine. On se ne zaustavlja. Navikao je na vaninstitucionalno delovanje i spreman je da ga primeni čak i kada je sam deo institucija. Ako nema saglasnosti, doteraj buldožer i razvaljuj. U Vladi Srbije nema dvoličnijeg ministra i o tome večito govore njegove izjave davane u različito vreme. "Politika", 19. januar 2001. godine: Priča se da policija i javni tužioci i sudovi ne reaguju zato što čekaju da im političari daju znak. Batić: Nova Vlada je usvojila određena pravila ponašanja. Zabranjeno je da se bilo koji član Vlade i bilo koji resorni ministar mešaju i utiču na rad sudova, medija, policije. To će biti jeres, a zbog te jeresi će se gubiti resor, to smo uveli kao novo pravilo. "Glas", 22. januar 2001. godine: Spominjete se kao ministar koji će u istoriju ući po tome, što će za vreme vašeg mandata pripadnici bivšeg režima biti izvedeni pred lice pravde. Vladan Batić: Time se neće baviti Vlada i ministri, već sudovi, jer ćemo stvoriti sistem nezavisnog i slobodnog sudstva. Rekao bi čovek, principi za skidanje kape. Ali, "Glas", 28. januar 2001. godine, Vladan Batić: Već za nekoliko dana počeće razrešenje onih tužilaca i sudija koji su se kompromitovali pod prošlim režimom. "Novosti", 30. januar 2001. godine: Vladan Batić je juče najavio promene u vrhu srpskog pravosuđa i istakao da će sudije koje su, po njemu, mimo zakona razrešene dužnosti biti rehabilitovane, a neki od njih će zauzeti visoke funkcije. "Blic", 18. februar 2001. godine: Na sednici parlamenta, iako su se imenovali ljudi za najviše funkcije u pravosuđu i ukidali zakoni, DOS nije mnogo poštovao proceduru i propise po kojima Skupština mora da radi; da li ćete se isto tako ponašati u budućnosti? Vladan Batić: Mislim znate, znate šta, to ... to je nešto što je sekundarnog karaktera, to su nove službe koje se uhodavaju. Ima tih sitnih tehničkih propusta, ali kada neko hoće da vam nešto nađe, onda traži dlaku u jajetu. Mnogi su vas optuživali da ste preko novina, bez suda optužili i osudili Slobodana Miloševića i da bi trebalo da odgovarate za to, da li se osećate krivim? Prvo, ovaj, to što je Slobodan Milošević učinio svom narodu, to će da odluče pravosudni organi, a šteta koju je on nama prouzrokovao bio je moj politički stav, koji sam iznosio dok nisam bio ministar pravde. Nema razloga da se za to kajem, Milošević bi trebao da se kaje za sve što je učinio svom narodu. Vi ste i po stupanju na dužnost ministra pravde izjavili da Milošević treba da odgovara za zloupotrebu službenog položaja, okupaciju, kapitulaciju, širenje lažnih vesti. Vladan Batić: To, ali nisam ja ... ja ne optužujem, ja mogu da iskažem svoj lični stav, a to jeste bio moj lični stav. Normalno je da ja mogu da kažem šta mislim o tome, to nije pritisak. Nisam nikoga pozvao i urgirao i takav će biti stav ministra pravde i čitave Vlade. "Glas", 30. april 2001. godine - Priboj - Ljudi misle da ministar pravde može nekim čarobnim štapićem da promeni sve redom. Nije to tako, s obzirom na aktuelne zakone u toj oblasti, na komplikovanu proceduru promene sudija i nosilaca pravosudnih funkcija, ali moramo to činiti. To smo učinili na nivou Beograda i odmah ste videli koji je to pomak. Koliko se ljudi iz vrha vlastinašlo na optuženičkoj klupi i u pritvoru Centralnog zatvora. Da li ste menjali da bi se na optuženičkoj klupi našli ljudi iz vrha bivše vlasti, gospodine ministre? Po njegovim rečima ovih dana izvršiće se selekcija na nivou svih nosilaca funkcija, predsednika sudova, okružnih, opštinskih i privrednihi, okružnih i opštinskih javnih tužilaca, jer su ti ljudi, tvrdi Batić, bili produžena ruka vlasti. I oni su se iskompromitovali. "Blic", 31. mart 2001. godine: Ministar pravde je najavio da će Vrhovni sud Srbije krajem aprila održati javnu sednicu o Đakovičkoj grupi od 140 Albanaca, osuđenih na dugogodišnje kazne zatvora, gde će se raspravljati o žalbama okrivljenih i branilaca. Kako to da su svi pušteni i koliki je uticaj da Vrhovni sud ima direktno interesovanje ministra za ovaj slučaj? Vladan Batić je sada merodavan da kaže ko se iskompromitovao, ko ne može da obavlja pravosudnu funkciju, sudije koje su sporove presuđivale na štetu njegovih klijenata i sudije koji su članovi političkih stranaka višeg režima. Vladan Batić demonstrira sposobnosti organizovanja montiranih sudskih i političkih procesa. Zakoni za njega nisu zapreka i obaveza, gde ne može zakon ili sudija slede razrešenja i pronalaženja novih sudija, spremnih da odmah postupe po nalogu ministra Batića. Neprekidno preti sudijama da će ih razrešiti zato što su deo bivšeg režima. Pretnje su nezakonite, ali potkrepljene kriminalnim ponašanjem, bandama, ozbiljne su i plaše ljude koji svojim radom izdržavaju porodice. Vladan Batić ne pristaje na nezavisno pravosuđe. Zahteva apsolutnu potčinjenost pravosuđa u svim fazama postupka. Smatra da kao ministar sada ima priliku da se izleči od svih frustracija neuspešnog advokata i da se svi pravosudni predmeti moraju okončati sredstvima na način kako je to činio dok je bio advokat.
Gospodine Nikoliću, samo sam vas zamolio da diskvalifikacije i slične stvari ne koristite danas.
Kao advokat retko se pojavljivao u sudu, neka me tuži, osim u predmetima koje je unapred dogovorio u sudskim kancelarijama ili hodnicima i danas je nezamislivo da kao ministar pravde zastupa građane u predmetima. Samo jedan dokaz. Po predmetima 686/97 i 567/00, koji se vode u Opštinskom sudu u Valjevu u parnici tužioca privatnog lica protiv tužene Kosane Radojčić iz Lovčanika, čiji je jedan od punomoćnika advokat Vladan Batić iz Beograda. Presude su donete 2. i 3. marta 2001. godine. U izreci rešenja stoji ime Vladana Batića. Ministar punomoćnik, to je jedini način da dobije bar jedan spor. Vladan Batić kao ministar pravde i lokalne samouprave suprotno Ustavu i zakonima održao je konferenciju za novinare na kojoj je obavestio javnost da je uhapšen načelnik Službe državne bezbednosti Radomir Marković. O ovom hapšenju javnost je morao da obavesti i predstavnik Ministarstva unutrašnjih poslova ili javnog tužilaštva, polazeći od zakonskih ovlašćenja o rasvetljavanju, otkrivanju, pokretanju i vođenju krivičnih postupaka protiv sumnjivih lica. Ministar pravde i lokalne samouprave nije ovlašćen da ove i slične informacije saopštava javnosti. Ovom izjavom Vladan Batić je dokazao da se u svom radu ne rukovodi Ustavom i zakonima, da neodgovorno i nesavesno vrši funkciju i da svesno zloupotrebljava svoju funkciju radi progona neistomišljenika. Izjavom pokazuje da neskriveno utiče na rad drugih nadležnih državnih organa, sa željom da proširi obavljanje svoje funkcije i na druge oblasti koje nisu u nadležnosti Ministarstva, na čijem je čelu. "Politika", 25. februar 2001. godine: Uhapšen je doskorašnji šef državne bezbednosti Srbije, Rade Marković, jedan od najbližih saradnika bivšeg predsednika Slobodana Miloševića, potvrdio je sinoć na konferenciji za novinare republički ministar pravde Vladan Batić. Rade Marković je prvi visoki funkcioner bivšeg režima lišen slobode i to na osnovu sumnje da je počinio krivično delo ubistva. Da je Rade Marković uhapšen u svojoj kući u petak uveče oko 19,30 časova "Politici" je potvrdila i njegova supruga Iva Marković. Došli su i uhapsili ga preda mnom, rekli su nam da je određen pritvor od 30 dana. Advokat nije bio tu i nije nam uručena optužnica. Kasnije mi je rečeno da je podignuta u subotu. Povodom ove informacije koja je munjevito obigrala i zemlju i svet sinoć u 22,00 sata u Republičkoj vladi održan je vanredni susret sa novinarima, kome je osim Vladana Batića, ministra pravosuđa prisustvovao i Čedomir Jovanović, šef odborničke grupe DOS-a u Skupštini Srbije. Verovatno kao predstavnik policije. Protiv Radomira Markovića, bivšeg načelnika resora Službe državne bezbednosti Republike Srbije, pokrenut je postupak za sprovođenje istrage zbog osnovane sumnje da je izvršio krivično delo ubistva itd., rekao je ministar pravosuđa Vladan Batić, na kasno sinoć održanoj konferenciji za novinare u Vladi Srbije. "Prema mojim saznanjima", citiram Batića, "u toku je intenzivno saslušanje i očekujem da istraga bude završena vrlo brzo, za dva - tri dana, nakon čega ćemo moći dati i druge podatke", rekao je mnogobrojnim novinarima Batić i dodao da je sada sve u nadležnosti sudskih organa, a da je za krivično delo za koje je osumnjičen Rade Marković predviđena zakonom kazna od najmanje 10 godina zatvora, ali i smrtna kazna. "Glas javnosti" od 1. marta 2001. godine prenosi pod naslovom "Zavera ćutanja Vlade i tužilaštva" izjavu Radeta Terzića, vršioca dužnosti okružnog javnog tužioca u Beogradu. Dogovor s Vladom je da se ne daju informacije, objasnio je Terzić prolazeći hodnikom, u kome su ga novinari čekali duže od dva sata. Ovakav stav v.d. tužioca izaziva čuđenje u pravničkim krugovima, s obzirom da su tužilaštva po Ustavu Republike Srbije samostalan organ i da je pravosuđe odvojeno od uprave. Vlast je organizovana po načelu podele na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Vladan Batić bi morao da zna da kao predstavnik izvršne vlasti ne može i ne sme da se upliće, meša i utiče na sudsku vlast koja mora da bude nezavisna. Vladan Batić ne zna na osnovu koje odredbe Ustava ili bilo kogzakona ima pravo da obaveštava javnost o detaljima istrage. Kako može da zna detalje koji moraju biti poznati samo sudskoj grani vlasti, koja je nezavisna? Vladan Batić priznaje da je direktno uključen u vršenje poslova koji prevazilaze ovlašćenja ministra pravde i lokalne samouprave. Vladan Batić dokazuje da sa premijerom Đinđićem i ministrom unutrašnjih poslova Dušanom Mihajlovićem predstavlja neki nadorgan apsolutne vlasti, kome su potčinjene sve grane vlasti. Zašto njih trojica u okviru DOS-a zauzimaju startne pozicije nauštrb svojih koalicionih partnera? Ministar je to otkrio izjavom u "Blicu" 18. aprila 2001. godine u tekstu pod naslovom "DOS na izbore u više kolona". Da li će DOS jedinstven dočekati nove izbore? Vladan Batić: DOS je namenska koalicija koja je obavila glavni deo posla pobedom na izborima i smenjivanjem Miloševićevog režima. Za koju stranu silu ili alijansu je obavila taj posao, ministre? Šta Vladan Batić izjavljuje kada je u Srbiji? "Blic", 13. mart: Izmene i dopune Krivičnog zakona Srbije naći će se na narednoj sednici Narodne skupštine, najavio je Vladan Batić, ministar pravde i lider DHSS na jučerašnjoj konferenciji za novinare. Gde li je do sada taj zakon, ministre? Govoreći o najavama i zahtevima za hapšenja Slobodana Miloševića, Batić je naglasio da će postupak protiv lidera SPS-a voditi slobodno i nezavisno sudstvo, bez obzira na javno mnjenje i pritiske političkih partija i Haškog tribunala. On je rekao da se ne može vremenski limitirati ništa, posebno ne krivični postupci. To ćemo jasno staviti do znanja ljudima iz Haškog tribunala i mislim da ćemo naići na razumevanje. Nije 31. mart Sveto pismo, rekao je on. A bio je za vas i vaše čarapaše, ministre, te noći ste ga uhapsili. Vladika raško-prizrenski Artemije (otkud on tu) je na konferenciji kritikovao nove vlasti u Srbiji, rekavši - ljudi koji žive na Kosovu su ranije bili prepušteni sami sebi i govorili da se rešenje za kosovski problem ne može naći bez nove demokratske vlasti. Ta vlast je sada došla, ali demokratske promene još nisu stigle na Kosovo. Kao da su krenule zapregom ili peške. Čini mi se da nove vlasti u Beogradu ne znaju šta da rade sa nama. Vladika Artemije je dodao da ne vidi dobar razlog zašto Milošević još nije u zatvoru. Šta je Vladan Batić, zahvaćen sindromom malog čoveka koji se obreo u gospodarevoj kući, izjavio u Holandiji. "Glas", 21. mart 2001. godine: Ministar pravde Batić je izjavio po dolasku u Holandiju - zatvara se krug oko Miloševića. Hapšenje se očekuje do 31. marta ili ubrzo posle toga, pošto se krug oko njega zatvara, izjavio je Batić na međunarodnom aerodromu u Amsterdamu za holandsku televiziju NOS. Batić je dodao da će se Milošević uskoro naći na optuženičkoj klupi. Pored Batića u jugoslovenskoj delegaciji su bili naravno još Momčilo Grubač i Rade Terzić. "Novosti", 21. mart 2001. godine -Hag - Ministar pravde Srbije Vladan Batić izjavio je juče u sedištu međunarodnog suda za ratne zločine počinjene na teritoriji bivše SFRJ da se u Beogradu vodi intenzivna istraga o bivšem predsedniku SRJ Slobodanu Miloševiću. Veliki broj njegovih bliskih saradnika daje nam zanimljive informacije i vrlo je verovatno da će protiv njega uskoro biti pokrenut krivični postupak, izjavio je Batić novinarima nakon dvočasovnog razgovora sa glavnim tužiocem Haškog tribunala Karlom del Ponte. On je ipak napomenuo da nije u njegovoj nadležnosti da priča o hapšenjima i istragama. Saradnja sa Hagom je kruna na upečatljivoj glavi i potpuno razotkriva zadatak zbog koga je Vladan Batić finansiran, iako je predsednik minorne političke stranke. Njegov zadatak je da Srbe izručuje u Hag i pružamo vam dokaze za ovu tvrdnju. U izjavama koje prenose sredstva javnog obaveštavanja Vladan Batić najavljuje imena lica koja će biti isporučena Haškom tribunalu, iako mu je poznata odredba Ustava Savezne Republike Jugoslavije da jugoslovenski državljanin ne može biti lišen državljanstva, proteran iz zemlje, ni izručen. Tako Vladan Batić, kao srpski ministar, direktno pomaže one koji su nas bombardovali i koji preko Haškog tribunala pokušavaju da se oslobode odgovornosti za ratne zločine koje su počinili tokom NATO agresije. Da stvar bude još čudnija, upravo kada se javno mnjenje zapadnih zemalja ograđuje od NATO bombardovanja i priznaje greške i zločine američke administracije i njenog predsednika Bila Klintona, Vladan Batić nastoji delovanjem i izjavama, suprotno Ustavu i zakonima, da najavi i pripremi isporučivanje naših građana Haškom tribunalu gde treba, našom navodno većom krivicom da se spere sramota zapadne demokratije. Kada pojedini članovi Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija zahtevaju preispitivanje daljeg postojanja Haškog tribunala za ratne zločine počinjene na prostorima bivše SFRJ, Vladan Batić se kao ministar, kao srpski ministar delima i izjavama grčevito bori da sačuva instituciju namenjenu za progon Srba. "Danas", 23. januar 2001. godine: Vladan Batić predsednik DHSS i budući ministar pravde u Vladi Srbije primiće u četvrtak Karlu del Ponte, glavnog tužioca Haškog tribunala, istakao je juče na konferenciji za novinare Živojin Stjepić, potpredsednik DHSS. Tribunal je institucija koju su osnovale Ujedinjene nacije i on je prihvaćen od međunarodne zajednice. DHSS se uvek zalagala za saradnju sa međunarodnom zajednicom, a to je, uostalom, i predizborno obećanje DOS-a. To je naš principijelni stav. On je dodao da će tema razgovora Batića i Karle del Ponte sigurno biti kontradiktornost domaćeg Ustava koji ne dozvoljava isporučivanje jugoslovenskih građana Tribunalu, sa izričitim zahtevom glavnog tužioca da se optuženima sudi u Hagu. DOS će verovatno insistirati na promeni Ustava Srbije, zaključio je Stjepić. "Blic", 25. januar 2001. godine, naslov - Nema prepreka za saradnju Savezne Republike Jugoslavije sa Tribunalom. Vladan Batić, DHSS i budući republički ministar pravde koji bi danas trebalo da se sastane sa Karlom del Ponte, glavnim tužiocem Haškog tribunala, smatra da nema prepreka za saradnju Savezne Republike Jugoslavije sa tim sudom. Kako je on objasnio, u jugoslovenskom Ustavu i zakonima nema zabrane za izručenje zločinaca sudu UN, već samo sudovima drugih zemalja; i samo zbog toga nije trebalo da bude izabran na mesto ministra. "Novosti", 30. januar 2001. godine - bivši predsednik Jugoslavije Slobodan Milošević svakako će završiti u Hagu, pitanje je samo da li će to biti odmah ili malo kasnije i kako će otići, dobrovoljno ili će ga nove vlasti isporučiti Tribunalu. Ovako za "Novosti" govori Vladan Batić novoizabrani ministar pravde. Ministar smatra da bi za Miloševića bilo najbolje da sledi primer Biljane Plavšić, a ako to ne učini do Haga, može tamo da stigne uz pratnju odmah, ako se na odgovarajući način protumači Dejtonski sporazum, ili za dva-tri meseca kada u Srbiji budu doneti propisi kao i u Hrvatskoj, po kojima je moguće isporučiti naše državljane međunarodnim institucijama. Karla del Ponte u razgovoru sa mnom pokazala je razumevanje i nijednog trenutka nije insistirala na brzim potezima. Samo je čvrsta u stavu da optuženi moraju da se pojave pred Tribunalom, kaže Batić. Ona je obećala da će goniti albanske teroriste, ne isključujući ni Hašima Tačija. Obećanje ludom radovanje. Neophodno je samo, kaže, da sve dokaze o zločinima nad Srbima, ne samo na Kosmetu, dostavimo kancelariji Tribunala čim bude otvorena u Beogradu. Prst pravde - kaže Batić, budući srpski ministar - mora da stigne sve koji su činili zločine, i Miloševića, i Tačija, i Čekua. Lepo ste izjednačili tu trojicu, ministre, zato ćete danas biti smenjeni. "Telegraf", 7. februar 2001. godine - ne plašite li se da vam veliki deo naroda koji je protiv Haškog suda, zalepi etiketu izdajnika? Batić - tih priča smo se naslušali dosta, i dosta mi je više podela na patriote i izdajnike. Uostalom, ko da nas proglasi izdajnicima? (Nema, znači, naroda). Oni koji su glasali za vas pre nego što ste najavili isporučivanje Hagu. A Batić odgovara: Mi smo uvek govorili da lopovi treba da idu u zatvore, ludaci u ludnice, a ratni zločinci u Hag. Nećemo valjda da kao narod ispaštamo zbog nekoliko mogućih ratnih zločinaca. Kako je jedna 70-godišnja gospođa kao Biljana Plavšić imala savesti i hrabrosti da tamo ode. Eto, ona je pokazala, ništa to nije strašno, ništa ne boli - Vladan Batić cinično govori o ljudskim sudbinama. Kolike bi zatvorske kazne mogle da stignu najviše funkcionere? Batić odgovara: Ne mogu ništa unapred da kažem, mešao bih se u poslove suda. Zaboravlja Vladan Batić da je ovaj princip prekršio i u slučaju Radeta Markovića, i za mnoge druge kada je rezao kazne još u toku istrage. Da li vi lično mislite da je Milošević, osim što je, kako ste rekli, mafijaš i ratni zločinac? Ne mogu ja da ocenim nešto što treba da oceni sud, ali ako je neko optužen, onda treba da odgovara. Ako se u postupku utvrdi da nije kriv, onda nije kriv. Možda se u Hagu ustanovi da nema dokaza protiv njega i da bude oslobođen, potpuno normalno. Da predsednik nije zabranio da se koriste neke nepristojne reči, ja bih rekao šta je ovo što je rekao gospodin Batić. Teško je poverovati u to - kaže novinar - iz Haga još niko nije došao slobodan, a tamo se trenutno nalazi više od 30 Srba. Batić: To znam, to zna i Biljana Plavšić koja je otišla i zašto Milošević ne bi sledio njen primer, a uostalom, ja sam rekao gospođi Del Ponte da je ovde stvoren jedan negativan odnos prema Tribunalu jer nije suđeno komandantima NATO avijacije zbog zločina nad civilnim stanovništvom. Da ovaj sud nije idealan, svakome je jasno, ali zašto da ceo narod ispašta zbog nekoliko ljudi. Najavili ste skoru izmenu zakonodavstva čime bi se omogućilo isporučivanje naših građana Haškom sudu, kada će postupak biti završen? Batić: Kroz dva meseca. Nema ta dva meseca, četiri su prošla, gospodine ministre, nema tog zakona. I tada ćete da krenete sa hapšenjem i isporučivanjem haškim tužiocima? Batić - videćemo, o tome će odlučiti Savezna skupština. Možda zakon i ne prođe. Činjenica je da su nečija deca ginula dok je Miloševićev sin zidao diskoteke. Sve se to dešavalo zbog njegovog inaćenja i budalaština. E, pa ovo je vrhunac cinizma. Mora da plati za to, ma koliko cena bila visoka. Za razliku od vas, kaže novinar, predsednik Koštunica se i dalje vrlo oštro protivi izručenju bilo koga Hagu. Ovo je bilo pre nego što je Koštunica po ko zna koji put promenio stav. Njegovim stavovima su bliži Svilanović i Đinđić, hoće li stav po ovom pitanju podeliti DOS? Svi u DOS-u smo svesni da moramo sa sebe da skinemo hipoteku, da smo generalno kao narod ratni zločinci. Napokon, ne radi se ovde o izručenju celog naroda, nego nekoliko ljudi. Niko normalan ne voli Hag i nije tajna da razlike u DOS-u po tom pitanju postoje, ali verujem da ćemo se na kraju usaglasiti. Jeste li vi za to da se Miloševiću sudi u Srbiji? Plašim se da o tome gde će se suditi Miloševiću nećemo odlučiti mi, o tome će odlučiti Haški tribunal sam. Šta će nam onda država, šta će nam Vlada, ministre, ako slepo prihvatate da o našoj sudbini ima pravo da odlučuje neko drugi. "Blic" od 13. februara 2001. godine, podnaslov - Novi zakon će omogućiti izručenje Tribunalu, prenosi se izjava Vladana Batića. Zoran Žižić nije ovlašćen da odlučuje ko će biti izručen Haškom tribunalu, a ko neće, izjavio je juče u Skupštini Srbije Vladan Batić, republički ministar pravde. A, Batić je kao merodavan. On je Žižićevu izjavu da Slobodan Milošević neće biti izručen Haškom tribunalu, dok je on premijer SRJ, okarakterisao kao neodmerenu. Uskoro će na saveznom nivou biti usvojen zakon o saradnji sa Haškim tribunalom u kome će biti inkorporirana odredba o ekstradiciji naših građana. Ministar pravde napomenuo je da prema postojećim zakonima već postoji mogućnost za izručenje Hagu, lica koja se nalaze u SRJ, ali sada reterira ministar pa kaže - nisu jugoslovenski državljani. Na pitanje da li se to odnosi na Ratka Mladića, bivšeg načelnika Đeneralštaba Vojske Republike Srpske, Batić je odgovorio - odnosi se na sve ljude koji nisu naši državljani. Međutim, dobio sam informaciju da general Mladić ima državljanstvo SRJ. To vas svrbi, ministre, najslađe bi vam bilo da izručite Karadžića i Mladića. Zašto bi se raspitivali da li Mladić ima državljanstvo. Vladan Batić se ljuti na saveznog premijera zato što je jednom svojom izjavom obavestio da dok je premijer neće biti ekstradicije. Podseća saveznog premijera da nije ovlašćen da kao predstavnik izvršne vlasti odlučuje ko će biti izručen Haškom tribunalu. Bori se da to pravo zadrži za sebe. Najavljuje šta će eventualno da sadrži budući savezni zakon jer on to bolje zna od saveznog premijera koji očigledno, po Batiću, nije nadležan. Obaveštava nas da će dozvoliti našim sudovima da sude ratnim zločincima. Sudovi do sada nisu mogli da sude ratnim zločincima, a pošto je Vladan Batić najavio, možemo očekivati da nezavisno pravosuđe krene sa potragom. Naravno, problem će biti, samo po nalogu ministra Batića. "Blic" od 18. februara 2001. godine, u intervjuu Vladana Batića, pod naslovom - Sudićemo ratnim zločincima - novinar: sarađujete sa saveznim ministrom pravde, Momčilom Grubačem na izradi zakona o Saradnji sa Haškim tribunalom, da li ima pomaka u izradi tog zakona? Na žalost, ne - kaže Batić. I dalje kaže: Ja nisam optimista jer u Saveznoj vladi ne žele svi da se donese zakon o saradnji sa Haškim tribunalom. Želje su podeljene, kako u Vladi, tako i u Saveznoj skupštini. Samo nekoliko dana je bilo potrebno da Vladan Batić sa žaljenjem konstatuje da postoje problemi u realizaciji njegovih želja. Da bi pokazao odanost svojim nalogodavcima, Batić ne odustaje. Ne može da se pomiri sa činjenicom da se svakim danom sve više vidi besmislenost uspostavljanja institucionalne saradnje sa Haškim tribunalom. Zato mimo svih ustavnih i zakonskih ovlašćenja nastavlja dalje. "Blic", 6. mart 2001. godine, Vladan Batić: Očekujem da će neki od optuženih pred Tribunalom kao Plavšićeva, da će sami otići pred sud u Hagu, shvativši da ne mogu više da drže građane Srbije kao taoce. On je istakao da će uskoro biti formirana visoka delegacija predstavnika Savezne i Republičke vlade, a ona će posetiti predsednika Tribunala, kako bi bile dogovorene osnovne pretpostavke saradnje sa Hagom. "Blic", 11. mart 2001. godine: Šabac - ministar pravde u Vladi Republike Srbije, Vladan Batić, najavio je juče u Šapcu bolju saradnju republičkih i saveznih organa sa tribunalom u Hagu. Batić je rekao da su pet istražitelja Haškog tribunala, sa kojima je prekjuče razgovarao, kao i glavni tužilac Karla del Ponte ostavili utisak da će ozbiljno razmotriti zahtev jugoslovenskih vlasti o podizanju optužnice protiv Hašima Tačija, Agima Čekua i Ramuša Haradinija. On je nagovestio da će se neki od otpuženih državljana SRJ ubrzo dobrovoljno predati i tako skinuti anatemu, ali nije želeo da saopšti njihova imena. Međunarodna zajednica, čiji smo i mi član, traži svoje i ne vidim razlog zašto bi ceo narod ispaštao zbog pojedinca. Nekim zločincima iz prethodnog režima će se suditi u našoj zemlji i to ne samo zbog finansijskih afera, već i zbog ratnih zločina, jer za to postoje mogućnosti u zakonu, rekao je Batić. Povodom pominjanja u štampi rokova za pojedina izručenja, ministar pravde je naglasio da Tribunal ne insistira na izručenjima, već na pozitivnim koracima do 31. marta što će novi zakoni omogućiti. Za Vladana Batića prethodni režim je imao ratne zločince. On je to utvrdio, proglasio, i osudio. Po Batiću, sudovi su nepotrebni. Čemu bi i služili, kad imamo ovakvog ministra. "Blic", 22. mart 2001. godine - odgovarajući na pitanje da li je Republička vlada imala kontakte sa optuženima za ratne zločine, za koje je Batić prekjuče rekao da postoji mogućnost da se sami predaju Tribunalu, ministar pravde je rekao da nije bilo kontakata već da je to njegova pretpostavka. S obzirom da već postoji mogućnost da se optuženima koji su se već predali omoguće olakšavajuće okolnosti prilikom istrage i suđenja, verujem da će se optuženi sami predavati. Ministarstvo pravde takođe nema evidenciju stranih državljana koji se trenutno nalaze u SRJ a optuženi su za ratne zločine, jer je to u domenu rada policije. Ako moramo da ispaštamo zbog naših državljana, ne moramo i zbog tuđih - dodao je Batić. Karla del Ponte je obavestila da je ministar Batić rekao da će vlasti u Beogradu preduzeti mere da proteraju građane koji nisu jugoslovenski državljani, a koje je Tribunal optužio. Ona je precizirala da to znači da će optuženi biti sprovedeni do granice gde će ih preuzeti Tribunal. Del Ponteova je rekla da ima izgleda za bolju saradnju i poručila - nadam se nečemu bitnom vrlo brzo i tome da proces hapšenja i predaje optuženih počne vrlo brzo. Kada je Karli del Ponte obećao proterivanje do granice stranih državljana, obećanje je ispunio hapšenjem Milomira Stakića, Srbina. Vladan Batić nije poštovao Ustav SRJ. "Novosti", 7. maj 2001. godine: Ministar pravde Srbije Vladan Batićdemantovao je juče u pismu glavnom tužiocu Haškog tribunala Karli del Ponte da je u svojim ranijim pismima tvrdio da taj sud deli selektivno pravdu, precizirajući da je samo ukazao da Tribunal nije podigao optužnicu ni protiv jednog političkog lidera Hrvata, Muslimana ili Albanaca. Mi želimo saradnju sa Haškim tribunalom. Mi ćemo smoći snage da priznamo da su neki naši sunarodnici, u ime srpskog naroda, činili zločine. Mi ne želimo da nova demokratska Srbija počiva na temeljima nalivenim tuđom krvlju - podvukao je Batić.Priznajući taj greh i prolazeći kroz svojevrsnu moralnu katarzu imamo pravo da budu optuženi i politički lideri drugih koji su činili zločine nad Srbima. Sami ste pomenuli da saradnja treba da bude dvosmerna, navodi se na kraju pisma koje je ministar pravde uputio Del Ponteovoj. Da bi se opravdalo hapšenje Srba ministar neprekidno pominje neke pripadnike drugih naroda koji, tobož, nisu optuženi, a postoji obećanje da će biti optuženi. "Novosti", 22. mart 2001. godine: Hag - Ministar pravde Srbije, Vladan Batić, izjavio je juče u sedištu Međunarodnog suda za ratne zločine počinjene na teritoriji bivše SFRJ da će srpske vlasti raditi na izručenju Haškom sudu osoba koje nisu državljani SRJ, a koje je Tribunal optužio za ratne zločine. Vlasti u Srbiji odlučile su da preduzmu mere kako bi optužene koji nisu jugoslovenski državljani predale Tribunalu, jer nema razloga da Srbija postane oaza za ratne zločince - naglasio je Batić. On nije rekao kad će Beograd početi da izručuje optužene Haškom sudu, ali je dodao da postoje indikacije da će se ostali optuženi dobrovoljno predati sudu, po uzoru na Blagoja Simića, bivšeg gradonačelnika Bosanskog Šamca. Nedugo zatim u Hag je izručen Srbin Milomir Stakić, kriv zato što je Srbin, zato što je imao poverenja u Srbiju, zato što je živeo u Beogradu i išao na roditeljski sastanak ćerki u osnovnu školu. Iber Vedrin, Havijer Solana, Robin Kuk nisu uhapšeni zato što su u Beograd došli da provere tačnost pogodaka NATO avijacije, zato što ih je osudio samo srpski sud i zato što Vladan Batić nije hteo da traži njihovo hapšenje. Nije hteo ili nije smeo, vrag bi ga znao. Kome bi onda u Budimpešti otvarali kasu. Gde će vam duša, ministre? Ili mislite da je dovoljno da građanima poručite - Hristos vaskrs, srećan vam Batić, da je dovoljno da u politiku uvučete i neke pravoslavne sveštenike, pa da vam svi gresi budu oprošteni. Izjave ministra Batića ne treba tumačiti. Ništa ne krije. Sve je jasno. On sve priznaje i potvrđuje. Na njega Karla del Ponte i istražitelji ostavljaju utisak diplomatskom izjavom da će ozbiljno razmotriti nešto što Karla bolje zna od Batića. On najavljuje da će se neki od jugoslovenskih državljana ubrzo dobrovoljno predati Haškom tribunalu i već sutradan 12. marta 2001. godine to čini Blagoje Simić. Vladan Batić nije nasumice, kao prorok najavljivao predaju Simića. On je danima ubeđivao, vršio pritisak i pružao garancije Simiću da je potrebno da se preda kako bi se otvorio proces koji bi podrazumevao da je sasvim normalno da se u Hagu sudi jugoslovenskim državljanima. Kada ne sme javno da nastupa kao ministar, Vladan Batić se ne libi drugih metoda. Hvali Simićev čin predaje i veliča da je patriotski. Iz Haga donosi izmišljene i zlikovačke poruke, pod znakom navoda, svih uhapšenih Srba da svi koji nisu uhapšeni treba sami da se predaju i da ugase svoj život. Tako vrši pritisak na ostale građane poručujući da je patriota svako ko se preda Haškom tribunalu, bez obzira da li je na javnoj ili tajnoj optužnici Tribunala, osnovanog za anatemisanje srpskog naroda. Juče sam listajući stenogram iz 1994. godine pronašao da za govornicom socijalisti optužuju Batića da je ratni zločinac zato što govori o porušenim crkvama na Kosovu i Metohiji i o tome kako bi džamije trebalo da budu dovedene u takav red. Tada je bio član Demokratske stranke Srbije. Da li postoji propis koji daje ovlašćenja Batiću, da preti, ubeđuje i izlaže pritisku naše građane? Da li postoji za Batića ustavna i zakonska granica do koje može da prostire svoje revolucionarne nadležnosti? Kako da se Batićeva dela i želje sputaju, ograniče i stave u okvire koje Ustav i zakoni propisuju? Svojim primerom je opasan po okolinu i pravni poredak i kao takvog moramo ga izolovati. Jer, ovakav presedan za vreme DOS-ove vlasti može postati pravilo. Zamislite šta bi se sve dešavalo u državi ukoliko bi svi ministri DOS-ove vlade sledili primer ministra Batića. Parlamentarna demokratija bi svakim danom prelazila u sve čvršću revolucionarnu diktaturu DOS-ove oligarhije. Nedavno je javnost bila šokirana vešću da je u Pančevu general Dragoljub Ojdanić izbegao otmicu. Navodno se ne zna ko je organizovao i pokušao otmicu generala koji se nalazi na listi optuženih Haškog tribunala. Građani su zaplašeni činjenicom da postoje lovci na naše državljane. O lovcima na ucenjene mogli smo da saznamo kaoo pojavi na Divljem zapadu, iz pionirskih vremena, vremena osvajanja prostranstava u Americi. Zamišljamo ih kao kauboje iz vestern filmova, koji za pare privode i ubijaju ucenjena lica. Njima je dozvoljeno isterivanje pravde i pravičnosti primenom sile bez bilo kakve odgovornosti. Dozvoljeno im je da ubijaju, a da ne odgovaraju. Na žalost, takvi se danas šetaju našim ulicama. Javnost nije do sada upoznata sa surovom činjenicom da je ministar Vladan Batić organizator, finansijer i glavnokomandujući bandi kriminalaca čiji je zadatak hvatanje jugoslovenskih državljana i predaja Haškom tribunalu. Kad ne može na osnovu zakona ili navodno dobrovoljno, ministar Vladan Batić aktivira svoje lične organizovane bande kriminalaca. On je isplaćen da obavi najprljaviji zadatak i ništa ga ne može sprečiti, jer je najverovatnije i on ucenjen ukoliko ne obavi posao za koji je već isplaćen. Naravno, Batić će ovo demantovati. A, da li bi to bilo prvi put da Batić demantuje nešto što svi vide. Podsetimo se, za njega je paljenje zgrade Savezne skupštine bilo - zapaljene dve zavese. Ko mu kaže da je izgorelo mnogo više, odmah može računati da je u ministru pravde i lokalne samouprave dobio doživotnog neprijatelja. Uostalom, Batić ima svoj lični aparat fizičke prinude, pa ko prigovori ministru neka razmišlja. Ministar pravde i lokalne samouprave, Vladan Batić, formirao je posebnu bandu kriminalaca čiji je zadatak da za novčanu ucenu od 5 miliona dolara, koju su raspisali Amerikanci, izvrše otmice Slobodana Miloševića, Ratka Mladića, Radovana Karadžića, Dragoljuba Ojdanića, a i ostalih optuženih od strane Haškog tribunala. U bandi su Milan Narandžić-Limun, jedan od vodećih pripadnika tzv. surčinskog mafijaškog ganga, Petar Panić, bivši pripadnik SRS, koga smo izbacili kad se upustio u kriminalne aktivnosti, a tu su i neki svojevremeno osumnjičeni za atentat na Vuka Draškovića u Budvi. Zanimljivo je da je u toj bandi i Ljubomir Jovanović-Stakleni, koji je početkom 2000. godine sa 8 metaka upucao gore pomenutog Petra Panića i pobegao u inostranstvo. U Srbiju se vratio nakon oktobarskog prevrata, prijavio sudu i formalno pušten da se brani sa slobode, a ostavljeno je da krivični postupak miruje i padne u zaborav. Sve ove činjenice smo saznali od člana SRS, koga je ministar Vladan Batić pokušao da vrbuje da se priključi bandi. Vladan Batić ne poštuje Narodnu skupštinu, narodne poslanike, političke neistomišljenike i samostalnost zakonodavne vlasti. List "Polimlje", iz Prijepolja, 11. maj 2001. godine - "U četiri oka sa Vladanom Batićem, ministrom pravde" - "Svako ko kaže da je Milošević u zatvoru zbog nekakve političke odmazde, taj gnusno laže, on je u CZ-u zbog neviđenog kriminala koji je tek počeo da se razotkriva, biće toga još i biće mnogima mesto tamo. Baš oni traže stalno da posećuju Miloševića, pa, pružićemo im tu priliku. Mogu da drže plenume, sastanke, kongrese, šta god hoće, ali u CZ-u". Koliko ja znam, narodni poslanik Branislav Ivković najčešće traži da obiđe bivšeg predsednika SRJ Slobodana Miloševića, u zatvoru. Ova pretnja se verovatno odnosi na njega, da će moći tamo da učestvuje. Novinar: "Veoma negativno odjeknula je izjava poslanika i radikala Janjića, upućena poslaniku Omeroviću, znate na šta mislim. Kako vi gledate na takvo ponašanje radikala u parlamentu, na sve te žute trake, primedbe, opstrukcije i opaske tipa "DOS je najgori", i slično?" Batić: "Šešelj je lažni vojvoda, lažni monarhista, lažni radikal, i na kraju, lažni Srbin. On veoma dobro radi za nacionalnu stvar Hrvata. Mene samo čude njegovi sledbenici. Prava je bruka i sramota u šta su oni pretvorili parlament. Ili će se upristojiti, ili ..." Šta ministre, šta "ili", šta "tri tačke"? Šta to vi planirate, kao ministar pravde, da biste upristojili poslanike SRS i što to odmah ne izvedete? "Novosti", 21. maj 2001. godine: "Moramo izmeniti skupštinske poslovnike" - kaže Batić, ministar pravde i lokalne samouprave, da menja skupštinski Poslovnik - "jer je Srbija postala talac verbalnog terora sa skupštinskih govornica. Pravosuđe je postalo talac anahronih odredaba, koje se tiču poslaničkog imuniteta, koji ne može biti paravan za one koji su činili krivična dela. Takvima će se oduzeti poslanički imunitet i ići će u zatvor kao bele lale, što kaže naš narod. Ima Centralni zatvor da radi kao dragstor" - samo se ti smej, ministre, mene bi bilo sramota da sam ovo izjavljivao - "dok svi oni koji su činili krivična dela ne budu privedeni pravdi". Ko ste vi, ministre, da menjate Poslovnik Narodne skupštine, akt kojim se uređuju odnosi među onima koji vas i celu Vladu kontrolišu? "Blic", 15. maj 2001. godine: Komentarišući rad Skupštine Srbije, Vladan Batić je najavio mogućnost da se zbog svakodnevnih opstrukcija rada parlamenta, ukinu svakodnevni TV prenosi. "Razmotrićemo mogućnost da se prenose samo važne sednice Republičke skupštine, na kojima se odlučuje o državnim i nacionalnim temama, a da se o ostalim sednicama napravi skupštinska hronika", naveo je Batić. Zaboravlja Vladan Batić šta je govorio o ukidanju TV prenosa, dok je bio u opoziciji. Po kom osnovu izvršna vlast preti zakonodavnoj vlasti, ministre i gospodo poslanici? Batić je nemoralan čovek, lažni vernik i patrijarhalni Srbin, koji za sebe postavlja sasvim druge moralne principe, mnogo liberalnije od onih koje zahteva od svojih političkih suparnika. "Polimlje", 11. maj 2001. godine: "Gospodine Batiću, otvara se pitanje - je li naše pravosuđe kadro da valjano obavi složen i težak postupak pripremanja optužnica, ne samo za Miloševića, već i za druge funkcionere bivšeg režima?" Batić: "Do kraja maja, mi ćemo završiti velike kadrovske promene u pravosuđu, postavićemo nove predsednike opštinskih, okružnih i javnih sudova i okružne i javne tužioce, a potencijala ima. Ja sam jednu takvu grupu angažovao u svom kabinetu Ministarstva pravde. Mladi, lepi, govore jezike, prate Internet". Kako to izgleda u stvarnosti, otkriva list "Ekskluziv", 16. maja 2001. godine u članku "Promene Vladana Batića". Citiram: "Petooktobarska revolucija temeljno je izmenila život u Srbiji. Dok se obični Srbi svakodnevno uveravaju koliko je demokratija skupa igračka, neki drugi Srbi, manje obični, iako su do juče bili sitne šarže, danas su važni delovi DOS-ovog državnog aparata. Vladan Batić se od provincijskog advokata iz Obrenovca uspeo do ministarske fotelje. Oktobarske promene shvatio je krajnje radikalno. Napustio je porodicu, suprugu i dvoje dece u Obrenovcu i sada živi u iznajmljenom stanu u Beogradu, sa svojom službenicom". Verovatno zbog Interneta, gospodine ministre, ali očekujem novo pismo Zorana Đinđića, upućeno Narodnoj skupštini, sa zahtevom za razrešenje Vladana Batića, zato što Vlada želi da nesmetano obavlja svoje zadatke i radi bez skandala i afera. "Polimlje", 11. maj 2001. godine, naslov "Hag, surova realnost" - "Kakav je vaš odnos prema izručenju Miloševića u Hag?" Batić: "Nećemo dugo čekati na taj zakon, a ono čime se ja bavim je njegova odgovornost pred domaćim sudovima, za krivična dela, počinjena ovde, po našim zakonima. To je prioritet republičkog ministra pravde i svih republičkih pravosudnih organa". Zašto tako bezočno, ministre? Šta je istina, kada ste u "Blicu", 18. aprila 2001. godine, na pitanje - koliko ste, kao ministar pravde, bili uključeni u proces privođenja Miloševića i da li sada direktno ili posredno imate neke kontakte sa njim, odgovorili - za hapšenje Miloševića saznao sam iz medija i nisam bio direktno uključen u sve što se dešavalo. Ne mešam se ni u druge predmete i, ako hoćete da mi verujete (a nećemo da ti verujemo), ne znam ni ko su sudije koje vode postupke protiv drugih funkcionera. A da li je tačno da je to vaš najvažniji zadatak, ili je tačno da se uopšte ne mešate i da ne znate ko to radi? "Veruje se da su redovi DOS-a u košmaru, jer se nova vlast nije nadala da će, nastojeći da Miloševića raskrinka kao kriminalca, zapravo iskopati ratnog zločinca, kao i zbog navodnog obećanja Miloševiću da neće biti izručen u Hag (to novinarka kaže). Koliko ima istine u tome?" Batić: "Što se tiče izručenja Hagu, tu postoje samo načelne razlike. Gospodin Koštunica nije obećao Miloševiću da neće biti izručen Hagu. Mnogi, međutim, smatraju da zakon o saradnji sa Hagom nije neophodan. DOS uvek, kad stvari postanu ozbiljne, biva nanovo homogen i kompaktan i uvek napravi konsenzus o svim važnim pitanjima, bez obzira na razlike koje postoje među nama." Ja mislim da to prpa pravi homogenost. "I dobro je da postoje razlike, ko je, uostalom, danas alternativa DOS-u. JUL više ne postoji, srpski radikali se gase i nestaju, a ovakvi kakvi su, ne treba ni da postoje." Da li se to ministar izjašnjava za zabranu SRS, kada mu u javnosti nije prošla ideja o fiktivnom kongresu, koji bi izabrao Batićevo rukovodstvo srpskim radikalima? Kako Vladan Batić brine o lokalnoj samoupravi - "Vlada Srbije uvešće prinudnu upravu u svim skupštinama opština, gde lokalna vlast ne funkcioniše", izjavio je za "Blic", 26. februara 2001. godine, Vladan Batić, ministar pravde u Vladi Srbije. On je naglasio da će se na uvođenje prinudne uprave ići tamo gde još nisu konstituisane skupštine opština ili gde postoje čvrsti dokazi da vlast ne može funkcionisati. "Prinudna uprava već je uvedena u opštini Bosilegrad, a to će uskoro biti učinjeno i u Batočini", najavio je Batić. Na pitanje - kako će Vlada reagovati na nasilno preuzimanje lokalne vlasti i pretnje odbornicima levice, što se poslednjih dana dešavalo u Raškoj i Dimitrovgradu, Batić je odgovorio: "Nećemo dozvoliti da se putem nasilja i nečega što nema veze sa vršenjem lokalne vlasti ozakoni anarhija. Vlada će sprečiti da neko zbog političkih ambicija preuzme vlast, a da za to ne postoje realna uporišta, odnosno, ne može se nasilno preuzimati vlast, ukoliko ona uspešno funkcioniše i ne postoje čvrsti dokazi da se krše zakoni". Ministar pravde nije želeo da govori o pojedinačnim slučajevima pritisaka na odbornike levice i upade građana na sednice skupština opština, napomenuvši da se o tome još nije razgovaralo na Vladi. On je dodao da će se svi problemi rešavati, zavisno od slučaja do slučaja. "Blic", 31. mart 2001. godine: "Vladan Batić je rekao da je Vlada Srbije juče obrazovala opštinska veća u opštinama Zubin Potok i Zvečane, koje se nalaze na teritoriji Kosova i Metohije, navodeći da je sastav ovih veća usaglašen sa UNMIK-om". Smešno i žalosno, ministre."Blic" od 19. marta 2001. godine, pod naslovom "Ponovljeni lokalni izbori najkasnije za 90 dana", prenosi izjavu Vladana Batića: "U Lebanu je formiran krizni štab, koji zahteva smenu vlasti Jugoslovenske levice, koja ima 29, od ukupno 31 odbornika. Krizni štab je pre nekoliko dana upao u zgradu skupštine opštine i zatražio smenu opštinskih čelnika". Potom su pristalice lokalne vlasti pretukle pristalice DOS-a. Oni su odgovorili blokadom magistralnog puta Leskovac - Medveđa i traže da se uhapse predsednik opštine Gojko Marjanović i načelnik policije Srđan Mitić. Ministar Batić je juče u Valjevu istakao da Vlada nije dala zeleno svetlo za formiranje kriznog štaba u Lebanu i da ne podržava nasilno preuzimanje vlasti. On je takođe rekao da su protiv batinaša iz JUL-a podnete krivične prijave. Batić nema nameru nešto da sakrije. On javno priznaje da je uključen u formiranje DOS-ovih kriznih štabova, koji imaju zadatak da po "buldožer" metodologiji smenjuju odnosno izbacuju legalno izabranu vlast. Razlika je samo što su u nekim mestima krizni štabovi, kako to kaže ministar Batić, "dobili zeleno svetlo", a u nekim mestima čekaju na komandu ministra Batića. Znači, ukoliko postoji još neka opština u kojoj DOS nije na vlasti, možemo očekivati Batićevo zeleno svetlo i gotovo je sa legitimitetom i legalitetom. Naravno, sledi prinudna uprava, koju će Batić predložiti, a Vlada mora da se povinuje. Zna Vlada koga je i za šta zadužila. Ko brani izbornu volju građana na lokalnom nivou i izbaci Batićeve nasilnike iz prostorija dobiće krivičnu prijavu, a oni koji su požurili pre Batićevog zelenog svetla su oštećeni, koje će Batić preko svoga nezavisnog pravosuđa da zaštiti. Sa legalno izabranim i legitimnim predstavnicima naroda u opštinama Bosilegrad, Ub, Batočina, Kladovo, Irig i još nekoliko opština, ministar Batić je završio posao. Krizni štabovi DOS-a stvarali su nemire, blokadu rada lokalne samouprave i prepade. Ministar Vladan Batić odmah posle toga nastupa sa svojim pripremljenim predlogom za uvođenje prinudne uprave. Batićev revolucionarni i nasilnički scenario odmah stupa na snagu. Ne obavezuje ga narodna volja i rezultati lokalnih izbora. Predstavlja se kao spasilac organizacije državnih poslova, koji zbog naroda mora da interveniše. Takav je Batić. Nema propisa koji poštuje. Zadužen je samo da realizuje postavljene ciljeve i trudi se da bude efikasan, kako bi dokazao sposobnost i odanost. Lokalna samouprava u Lajkovcu, sudeći po Batićevoj najavi, sledeća je opština u kojoj će da pokaže svoju efikasnost. Krizni štab DOS-a u ovom mestu dobio je, kako Batić kaže, "zeleno svetlo", svetlo DOS-ove vlade ili Batića, nebitno je. U radnom sporu prof. dr Vojislava Šešelja protiv Pravnog fakulteta u Beogradu, radi poništaja odluke v.d. dekana o prestanku radnog odnosa, ministar Vladan Batić je morao da se uključi, jer smatra da je kompletno pravosuđe njegova svojina. Zajedno sa ministrom prosvete i sporta Gašom Kneževićem odlučio je, u jednom danu, ko će u Vrhovnom sudu Srbije da sudi i kako da odluči po tužbi u upravnom sporu. Obrazovali su posebno veće za ovaj upravni spor u sastavu: Milena Savatić i Olga Đuričić, kao sudije članovi, koje se javno deklarišu kao članovi DOS-a, kao i Aleksandar Dončić, kao predsednik Veća, koji je čovek koji se plaši i svoje senke, koga svako može da uplaši i ubedi. To Batićevo veće je na dan formiranja donelo i presudu, po nalogu Batića i Kneževića, jer je bilo očigledno da će radni spor biti rešen u korist prof. dr Vojislava Šešelja. Pošto nije postojao nijedan zakonski razlog da se odbije tužba prof. dr Vojislava Šešelja, a presuda mora da sadrži bar neko obrazloženje, dosetili su se da u obrazloženju citiraju rešenje ministra Gaše Kneževića. Na taj način veće je priznalo da ne postoje razlozi zbog kojih se tužba odbija, a citiranje rešenja Gaše Kneževića je dokaz sprege, uticaja i potčinjenosti sudske vlasti u odnosu na aktuelnu DOS-ovu izvršnu vlast. Batić, Knežević i njihovo veće za upravne sporove su svesni da su im sve odluke nezakonite, a zbog mržnje političkih neistomišljenika ne vide da su osporavali i poništavali odluku o izboru nastavnika u zvanje i na radno mesto, koje je prethodni akt složenog upravnog akta, rešenje 02-broj 42/10 od 11. februara 2000. godine. Po direktnom nalogu Vladana Batića, predsednik Prvog opštinskog suda u Beogradu, Vojkan Simić, koji je sada član DOS-a, godinama poznat kao veoma podmitljiv sudija, nakon održanog ročišta i zaključene javne rasprave, 14. marta 2001. godine, uzeo je kompletan spis radnog spora prof. dr Vojislava Šešelja i zadržava ga danima, sprečavajući da se izradi presuda, jer je Vladanu Batiću i Gaši Kneževiću bilo potpuno jasno da je sva raspoloživa argumentacija u ovom sporu na Šešeljevoj strani. Ovakav čovek, kome iz automobila ukradu čarapu prorezanu samo za oči i nos i hekler, oružje zabranjeno za nošenje, ne zaslužuje da dalje vrši funkciju ministra pravde i lokalne samouprave. Razlozi koje smo naveli, zaštita principa podele vlasti, čast i odgovornost u vršenju javnih funkcija, primorali su nas da podnesemo predlog za izglasavanje nepoverenja ministru pravde i lokalne samouprave Vladanu Batiću. Ako glasate po savesti i ličnom ubeđenju, on će biti razrešen, a ako glasate kako vam narede - eto vam ga, boljeg niste ni zaslužili. Nama je važno da građanima Srbije dokažemo da mi, srpski radikali, nemamo nikakve veze sa njim i njegovim postupcima, osim što smo objekat njegove neizmerne mržnje i progona. Kada je sin pošao u svet, otac mu je rekao da se čuva zlih, podlih i nečasnih ljudi. Sin ga je pitao - kako ću da ih poznam, a otac mu je rekao - Bog ih je obeležio. Hvala lepo.
Gospodo narodni poslanici, želim samo da vam kažem da je bilo planirano da onim narodnim poslanicima koji žele da isprate litiju koja se kreće Beogradom, to i omogućimo. Međutim, došlo je do izmene u njihovom programu i upravo sam dobio obaveštenje da smo za to zakasnili. Oni je trebalo da prođu u 11,30, mi bismo imali prilike litiju da ispratimo, a ovako nam preostaje samo da Beograđanima i Skupštini grada Beograda odavde svi zajedno čestitamo slavu. Po Poslovniku pravo na odgovor ima ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Batić.
Ja bih govorio posle predsednika poslaničkih grupa.
Rasprava može da teče dalje. Mogu da se jave za reč predsednici poslaničkih grupa, a zatim narodni poslanici. Da li se neko javlja za reč? Reč ima ministar pravde i lokalne samouprave Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, rečeno je da sam čovek koji mrzi. Zaista mrzim iznad svega i najviše mrzim laž. Napisao je vladika Nikolaj Velimirović u svojoj knjizi "O Bogu i o ljudima" jednu rečenicu u kojoj kaže: "Kada izgovoriš laži na račun drugog čoveka, taj čovek zna da si lagao - i ti znaš da si izgovorio laži na račun tog drugog čoveka - i Bog zna da si izgovorio laž na račun drugog čoveka". Dakle, tri su svedoka za svaku izgovorenu laž. Pošto sam ja vernik i pošto je danas Spasovdan, u vezi sa ovom tačkom dnevnog reda i čitavom ovom tiradom koju smo čuli, kažem - neka pomogne Bog onome ko je ovo izrekao ili meni, odnosno neka pomogne Bog onome ko laže i njegovoj deci. Jer, to što smo se naslušali, to zaista nema nikakvog smisla. To što se pominje moja porodica, to što radikali po Obrenovcu ispisuju parole "Smrt Batiću", to što ste dali neke pamflete, pošto niste pročitali čitav tekst, najugledniji ljudi sa političke scene u nekoj "žutoj štampi" se na najprizemniji način diskredituju i vama je to argument. Naravno da je to argument nekom ko se bavi analizom rada ministra pravde, čoveka koji je čitav život proveo časno i pošteno, koji je sa 30 godina, iako nikada nije bio član Saveza komunista, bio doktor nauka, a pamflet o njemu čita neko ko nije uspeo da položi nijedan ispit na Pravnom fakultetu i ko je pre toga bio sekretar partijske organizacije u "22. decembru". Dakle, što se tiče oktobarskih događaja i oktobarskih rušilačkih demonstracija, dame i gospodo narodni poslanici, ponosan sam što sam 5. oktobra bio za govornicom kada se događalo to što se događalo. To su želeli milioni građana Srbije. Sa radošću se sećam tog dana i hvala Bogu, niko nije poginuo tog dana, cena je mogla da bude stravična, cena istorijske krađe. Poginulo je nesrećnim slučajem dvoje ljudi. Jedan čovek je doživeo infarkt a drugi čovek je poginuo u saobraćajnoj nesreći ali niko nije poginuo kao rezultat napada demonstranata i bilo čega. Dakle, pomenut je čak, valjda na štetu meni, nešto što svakom čoveku može da služi na ponos i čast, događaj kada sam uspeo od jedne mase koja je bila nekontrolisana da izbavim iz zgrade Gradskog komiteta Socijalističke partije Srbije na Studentskom trgu, dvadesetak policajaca.
Molim vas bez dobacivanja, gospodo narodni poslanici, dogovorili smo se da ćemo danas raditi u potpunom redu. Imali smo takav red i do sada i molim vas da tako i nastavimo.
Upitan sam otkud tu otac Vasilije u prostorijama DHSS - pa prirodno, jer je DHSS deo svojih prostorija ustupila eparhiji raško-prizrenskoj, koja evidentira prognanike sa Kosova i Metohije, prognanike bivšeg režima i NATO alijanse. Prema tome, to je jedan visoko moralni čin. Ljudi su bili zahvalni zbog toga. Ne vidim, a to je trebalo da bude pohvala, a ne kritika. Da pođemo od nečega što je bio glavni deo ekspozea, od nekakvog patriotizma, odnosno izdaje, Haga, NATO alijanse itd. Otvoreno pismoRičardu Holbruku: Poštovani gospodine Holbruk, 19. novembra 1998. godine prisustvovao sam vašem predavanju u Institutu za mir u Vašingtonu. Tema je, naravno, bila Kosovo. Tom prilikom ste rekli da je Milošević kapitulirao, da je poništio referendum, da međunarodna zajednica može na Kosovu učiniti šta hoće, da ga faktički na sve možete naterati. On je unilateralno sve prihvatio. Učinio je velike ustupke. Pominjali ste kako ste ga izblefirali u Dejtonu, rekli ste da sa OVK direktno pregovarate, da vas ne interesuje Savet bezbednosti. Pozvali ste prisutne da vam dojave ako znaju policajce albanske nacionalnosti, da bi bili upućeni na Kosmet. Rugovu ste uporedili sa Gandijem i Martinom Luterom Kingom. Niste znali odgovor na pitanje zašto se SAD ne bave Kašmirom, a ne Kosmetom. Zašto ne uvažite prava Kurda, a ne Šiptara. Bilo vam je neprijatno kada sam vam se predstavio. Učinilo vam se da mogu biti neprijatan svedok. Em Srbin, em opozicija. Zamenik jugoslovenskog otpravnika poslova bio je takođe prisutan, ali na vašu priču nije reagovao. Da ne čitam čitavo pismo. Počela je NATO intervencija, DHSS čiji sam predsednik, svakog dana za vreme NATO bombardovanja činila je ono što su bile njene moći. Svakog dana i prvog dana uoči bombardovanja 23. marta, rekli smo da DHSS smatra da je sa prvom bombom NATO pakta počelo rušenje evropskog sistema vrednosti, evropske civilizacije, osnovnih hrišćanskih tekovina. Havijer Solana, Vesli Klark i drugi ukinuli su primarne etičke vrednosti evropskog društva i savest kao najvišu moralnu kategoriju. Pravoslavni srpski narod, kao jedan od najstarijih u Evropi spada u red utemeljivača evropske civilizacije o čemu svedoče i brojni istorijski spomenici upravo na Kosovu itd. 25. marta konstatujemo praktično da je poništen poredak UN, a 30. marta tražimo sazivanje mirovne konferencije za Balkan, pod geslom Balkan - balkanskim narodima. U međuvremenu, ja podnosim krivičnu prijavu Luiz Arbur, tadašnjem glavnom tužiocu Haškog tribunala zbog NATO intervencije, tražeći da optuži NATO čelnike. Radi vaše informacije, podnosim krivičnu prijavu i ovde, okružnom javnom tužiocu 11.4.1999. godine, koja je evidentirana pod brojem Ktr. 764/99, a upravo tražeći nakon onog tragičnog događaja sa vozom kod Vladičinog Hana i onog monstruoznog zločina da oni koji su odgovorni za to, odgovaraju. Možete naći u evidenciji Okružnog javnog tužilaštva u Beogradu pod ovim brojem tu krivičnu prijavu Vladana Batića. Dalje, obraćamo se UN i Kofi Ananu, tražimo od Knuta Volebeka, tadašnjeg generalnog sekretara OSCE da utiče da se obustavi dejstvo. Obraćamo se demohrišćanskim strankama Evrope, obraćam se generalnom sekretaru UNESKO-a, povodom svega onoga što se događa sa tekovinama koje treba da štiti UNESKO na ovdašnjim prostorima. Obraćam se demohrišćanskim partijama podunavskih zemalja, Bavarske, Austrije, Slovačke, Mađarske, Rumunije, Bugarske i Ukrajine, pa predlažem da se formira beogradski tribunal za ono što se događa na teritoriji Srbije kao posledica NATO intervencije. Zatim, obraćam se Lehu Valensi, predsedniku Demohrišćanske partije Poljske sa molbom, da kao dobitnik Nobelove nagrade za mir, zajedno sa drugim dobitnicima Nobelove nagrade za mir, reaguje. Leh Valensa u Rimu okuplja druge dobitnike Nobelove nagrade za mir i zajedničkim saopštenjem traže obustavljanje NATO intervencije. Ima toga mnogo, NATO će napraviti Bopal itd., itd. Tako da smo svakog bogovetnog dana tražili da prestane nešto što smo smatrali neprimerenim i što smo smatrali da je atak na jednu zemlju. Romano Prodi je prihvatio čak bio našu inicijativu oko balkanske mirovne konferencije. Tu ideju je podržao i tadašnji nemački ministar inostranih poslova Joška Fišer. Obraćao sam se, a ne mogu da nađem samo to pismo, roditeljima dece koja su nastradala u onom monstruoznom zločinu u Koloradu i podsetio ih na stradanja nedužne dece ovde u Srbiji od bombi koje stižu iz Kolorada. Evo tog pisma, biću slobodan da pročitam samo nekoliko rečenica "DHSS poziva roditelje dece nastradale u bezumnom zločinu u školi u Koloradu da se obrate Bilu Klintonu, Stejt departmentu i Pentagonu sa apelom da prestane dalje bombardovanje Srbije. Čitave SAD su potresene ovim tragičnim događajem koji je odneo 15 života, zaboravljajući pri tom da svakog dana od američkih bombi ginu nedužna deca širom Srbije. Ginu samo zato što žive u Srbiji, ginu, a voleli su i crtane filmove Volta Diznija, i hamburgere, i žvake, i Vitni Hjuston, i Vandera Holifilda, i Majkla Džordana, i "Formulu jedan" i Internet. Voleli su da idu u školu, da se igraju, da žive. Sve to odnele su američke bombe. DHSS potpuno razume tugu roditelja, rođaka i prijatelja dece stradale u užasnom zločinu u Koloradu. Međutim, ma koliko bila besmislena, njihova smrt može značiti život za stotine dece u Srbiji, ako oni koji su ih voleli podignu svoj glas protiv daljeg bombardovanja Srbije. Jedino na taj način mogu se odužiti svojoj tragično nastradaloj deci". Dakle, o patriotizmu nemam više potrebe pričati. Sve se potpuno okrenulo. Oni koji su se busali u patriotske grudi postali su najveći izdajnici, a oni koji su optuživani kao izdajnici (i danas dok mi ovo raspravljamo se ulazi u poslednjih 350 kvadratnih kilometara zone B) vraćaju suverenitet zemlji koji ste vi kao prethodna vlast izgubili. Dakle, to je priča o patriotizmu. Pomenut je Hag. Jeste gospodo, Hag je surova stvarnost, Hag je jedna brutalna realnost, Hag je nešto što niko normalan ne može da voli. Ko voli Hag, neka mu bude u kući. Ne možemo se mi inatiti sa celim svetom. Ja sada stojim ovde otvoreno i slobodno i kažem - gospodo, moramo priznati da su neki naši sunarodnici u naše ime činili zločine. Teško je to priznati. Kada pronađete hladnjaču u Dunavu kod Tekije, kada je pronađena, bar tako piše u novinama, druga hladnjača u jezeru kod Kokinog Broda, onda mi moramo proći kroz tu moralnu katarzu i moramo tu anatemu i tu hipoteku skinuti sa sebe. To nije nikada činio srpski narod i niko u njegovo ime nema prava to da čini. Dakle, što se Karle del Ponte tiče - "Poštovana gospođo Del Ponte, primio sam vaš odgovor na moja prethodna pisma, u kome izražavate razočarenje što sam navodno ustvrdio da međunarodni krivični sud deli selektivnu pravdu, da su pokrenute istrage i za zločine protiv Srba, da se optužnice ne mogu podizati zbog pritiska javnosti bez dokaznog materijala, da se one ne podižu u političke svrhe, što ja navodno sugeriram i da je svako politiziranje kontraproduktivno. Uvažena gospođo glavni tužioče, žao mi je što niste razumeli smisao mojih ranijih pisama. Izneo sam samo tvrdnje, koje u vašem odgovoru niste osporili. Do sada su od strane tužilaštva optuživani samo politički lideri Srba, četiri predsednika - Milošević, Milutinović, Karadžić i Plavšić i neki drugi, Krajišnik, Šainović, ali nijedan politički lider Hrvata, Muslimana ili Albanaca. Zbog toga javno mnjenje normalno stiče utisak o selektivnoj pravdi Haškog tribunala. U Hagu ste nam rekli da bi Franjo Tuđman bio optužen da nije umro. Zašto ne objavite tu optužnicu, kao što je posthumno obznanjena optužnica protiv Željka Ražnatovića-Arkana. Kažete da za utvrđivanje komandne odgovornosti trebaju dokazi. Da li su dovoljan dokaz stotine hiljada Srba prognanih iz Hrvatske, stotine ubijenih u "Bljesku" i "Oluji", najveći egzodus u Evropi u 20. veku, smrt najmilijih, izgubljena imovina, zavičaj, otadžbina, želje i nade. Da li su dovoljan dokaz fotografije mudžahedina u muslimanskoj vojsci, koji u rukama drže odsečene glave srpskih mladića? Ta slika obišla je čitav svet. Da li su dovoljan dokaz Srbi prognani sa Kosmeta, van svojih domova, u kojima bi danas slavili Đurđevdan, jedan od najvećih pravoslavnih praznika?" Pisano je na Đurđevdan. "Na Kosovu jutros nisu zvonilazvona na stotine srpskih crkava, jer su gotovo sve porušene. Agim Čeku je ubijao Srbe u ratu u Hrvatskoj, a sada je vojni komadant OVK, terorističke organizacije koju je formirao njen današnji politički lider Hašim Tači. Dokaza za njegove zločine ima bezbroj, ali ih još niste optužili. Tu nema nikakvog politiziranja, nikakvih pritisaka javnog mnjenja, to je samo surova istina, nihil possumus contra veritate, ništa ne možemo protiv istine, ni vi, ni ja. Kažete da ste razočarani. Šta mislite kako sam je osećao pre tri dana kada sam se susreo sa porodicama 1.300 Srba otetih od strane OVK, sa nemim pogledima očiju u kojima više nema suza, sa tihim lelekom i jecajima koji paraju dušu, sa poslednjim tračkom nade. Kako da im odgovorim gde su njihova deca, očevi, braća? Kako im objasniti zašto nisu optuženi zločinci OVK koji su to učinili, koji dalje ubijaju i kidnapuju? Danima obijaju pragove po Beogradu tražeći istinu i pravdu. Mi želimo saradnju sa Haškim tribunalom, mi ćemo sami smoći snage da priznamo da su neki naši sunarodnici u ime srpskog naroda činili zločine. Mi ne želimo da nova demokratska Srbija počiva na temeljima nalivenim tuđom krvlju. Priznajući taj greh i prolazeći kroz svojevrsnu moralnu katarzu imamo prava da tražimo da budu optuženi i politički lideri drugih, koji su učinili zločine nad Srbima. Sami ste pomenuli da saradnja treba da bude dvosmerna. Vreme je da krenete i u drugom smeru". Dakle, to je pismo upućeno Karli del Ponte i ja vas uveravam da će vrlo biti brzo optuženi čelnici OVK, svi oni koji se pominju u ovom i drugim pismima, jer nema odbrane od toga. Odlaze naši svedoci, odlaze naši patolozi od 3. do 10. juna da svedoče o zločinima u Glođenu, u Klečki, u Volujku, dakle krug se zatvara. Istraga protiv sve trojice već je započeta. Dakle, treba samo biti realan i treba sagledati čitavu stvar i shvatiti da je jedno vreme za nama, shvatiti da ne treba milioni ljudi i dalje da budu taoci tog vremena, nego da gledaju u budućnost, u želju da živimo kao sav normalan svet, u svojim kućama, na svojoj zemlji, sa svojom decom. Nisam ja napustio svoju porodicu. Svaki dan odlazim u Obrenovac, tako da su to tračevi, intrige. Na žalost, ružno i tužno, tužno da se time bavite, ali rekao sam - ako je to istina, toliko vam Bog pomogao. Dalje, pominje se famozna "Galenika", "Zastava", sada i Majdanpek, "Palma", hekleri, čarape, automatske puške itd. Opet, na žalost, gomila laži. Nikada hekler nisam držao u ruci, ne znam ni kako izgleda. Bio sam punomoćnik, dok sam bio advokat, ICN Pharmaceuticals i uopšte se ne krijem iza toga i nema razloga da se krijem. Dakle, ja sam bio advokat, profesionalac 17 godina. Rođen sam naravno u Obrenovcu, u porodici čiji su roditelji, pokojni otac i majka, odnosno njihove porodice, bile žrtve političkih progona. Završio gimnaziju, završio Pravni fakultet, postdiplomske studije, magistrirao, doktorirao. Radio sam u skupštini opštine, bio sam moralno politički nepodoban, jer nisam bio član partije i bio sam doktor nauka i referent. Kuću sam zidao sa dva velika kredita za stambenu izgradnju, dugoročna, kako je to tada bilo dozvoljeno i kako je to tada bilo moguće. Jedan podigao pokojni otac, drugi ja, žena, majka kuvala ručak radnicima, moji drugovi dolazili u četiri sata ujutru da kopaju temelje, da nalivaju ploče i ne stidim se toga, tako treba svi da rade. Kada sam dobio treće dete dobio sam stan, jednosoban, od 40 kvadrata u Obrenovcu i živeo sa ženom i troje dece u jednosobnom stanu, u stambenom bloku u Obrenovcu. Kada je prošlo 10 godina mog rada u Skupštini opštine Obrenovac i kada sam stekao uslov da zadržim taj stan, Vladan Batić je vratio stan, vratio stan od 40 kvadrata, otišao u svoju kuću, u kojoj danas sa svojom porodicom živim. Znaju to vrlo dobro moji Obrenovčani sa kojima pijem kafu, igram fudbal, družim se i znaju oni da su sve ovo jeftine obmane i laži. Što se tiče svega što se nekome stavlja na teret, pa, treba dostaviti dokaze. Da li ima jednog jedinog svedoka za navodni upad heklerima u "Galeniku"? Dajte njegovo ime i prezime, a ne neke falsifikovane dokumente. Jednog jedinog svedoka. Ispričaću vam taj događaj vrlo rado i vrlo lako, ali da ispričam predistoriju. Ugovor između ICN Pharmaceuticals i "Galenike" zaključen je 1989. godine. Po tom ugovoru američki partner imao je 75% kapitala, odnosno akcija, odnosno učešća u firmi, a "Galenika" ili Republika Srbija 25% i to je tako trajalo 10 godina. Onda se neko dosetio, klan Bojić, Šešelj da preko svojih ljudi, koji su bili u agenciji za procenu vrednosti kapitala, 4. februara 1999. godine i svojih ljudi u Ministarstvu zdravlja, svojih ljudi u Privrednom sudu u liku Milene Arežine, jednostavno kažu puj pike ne važi, sada je 65% prema 35% za državu, odnosno za Srbiju, zdravstveni fond, "Galeniku", nije važno, za nas, a 35% za ICN. To je bila klasična otimačina. OK, nemam ja razloga da štitim Milana Panića i nema pravo niko da ga štiti, interes države mora biti prioritet. Uopšte mi nije jasna ova priča, niti znam da su pokrenute te privremene mere, niti sam više u ikakvom pravničkom odnosu već dugo vremena, već skoro godinu i po, dve dana, niti sam se bavio time. Vlada je utvrdila da je Srbija većinski vlasnik "Galenike", ali pošto se radi o mešovitoj firmi i pošto je postupak pred arbitražom u Parizu u toku, mora da neko veštači i da proceni koliki je čiji udeo i tako će i biti. Ili komora u Parizu, koja takođe mora da angažuje veštake, ili ako se dogovore dva partnera da oni nađu nekog veštaka, agenciju koja je sposobna da to analizira, izveštači i to je potpuno prosto. Nikakve misterije tu nema i kako sudovi presude, kako veštaci utvrde, tako će, jednostavno, biti. Inače, tog dana sam bio sa svojim pripravnikom i gospođi Krstajić, koja može biti svedok, ako to hoće da kaže, odneo sam odluku Upravnog odbora, odnosno Skupštine akcionara ICN. Pozvala me je žena da popijem kafu i kakvi crni hekleri, kada sam izlazio došli su Mitević, Rakić i ljudi koji su nastavili dalje sa njom da pričaju. Nijedne reči o bilo kom oružju. Što se tiče "Zastave" to je smešno. Vi koji ste od "Zastave" u kolapsu, u agoniji, uzimali pare iz donacije, vi pominjete upad u "Zastavu". Pitajte predsednike svih sindikata u "Zastavi", oni su molili da Miki Savićević, čovek koji je bio najveći menadžer na ovim prostorima, pokuša da nešto pomogne da"Zastava" izađe iz te agonije. Za Majdanpek uopšte ni ne znam, i ne znam da je čovek koga pominjete predsednik Opštinskog odbora DHSS, ali znam takođe da je Bor u agoniji. Zašto ste dozvolili da "Zastava",Bor, Majdanpek, dođu u takvo katastrofalno stanje, u kakvom se sada nalaze. Za TV "Palmu" zaista nemam pojma. Znam da su donedavno ljudi iz naše stranke bili gosti TV "Palma". Niti znam ko uređuje program, ni ko je promenio programsku koncepciju, ni da li je neko zabranio emisije i zašto je zabranio, nema potrebe. Da, znate šta, priča o stvaranju nekakve kriminalne grupe bandita, lovaca na ljudske glave koji su planirali neuspešnu otmicu Ojdanića, a koja inače zbog para koje je obećala Amerika treba da kidnapuje ljude, to je najveća glupost koju sam u novije vreme čuo. Nije mi jasno zašto se potenciraju i apostrofiraju ti ljudi kao kriminalci, nikada u životu nisam ni čuo, ni video, ni reč progovorio ni sa Petrom Panićem, ni sa Milanom Narandžićem, ni sa Milanom Jovanovićem, to su ljudi koje oslovljavate kao Limun, Svileni, i ne znam kako oni izgledaju. Dakle, nikada ih moje oči u životu nisu videle, nikada reč nisam progovorio sa njima, a ako to nije tačno, gospodine Nikoliću, toliko mi Bog pomogao, a ako je tačno, toliko pomogao vama i vašoj deci.
Vi se javljate? Nisam čula ništa uvredljivo.
Možda za vas pominjanje mene i moje dece nije osnov za repliku. Ja, gospodine Batiću, nisam čovek koga vi možete da uplašite, a posebno ne možete da me uplašite Bogom i nikada se nisam upinjao da kažem da sam jači od Boga, niti sam govorio da sam veći ili slabiji vernik od vas. O tome ko je koliki vernik, govori duša i nije dovoljno da imate pod svojom kontrolom jednu eparhiju, pa da vi budete sada neki veliki vernik. Vi držite tu eparhiju pod svojom kontrolom, političkom, i to me ne interesuje. Ovde je osnovno pitanje koje vi izbegavate, a ja uopšte nisam podneo zahtev da vi budete smenjeni zbog onoga što ste radili dok ste bili u opoziciji. Mene ta pisma koja ste pisali dok ste bili u opoziciji uopšte ne interesuju, mada sam ih ovde navodio, kao osnovu i kao dokaz koliko je jedan čovek promenjen od kada je došao na vlast. Ako vi napišete krivičnu prijavu protiv određenih lica iz NATO pakta, a država Srbija ih osudi na zatvorske kazne, a vi postanete ministar pravde, oni dođu ovde, a vi se sa njima rukujete i ljubite, nemojte više onda da mi pričate šta ste pisali kao neko ko je bio u opoziciji. Pitam vas šta ste uradili kao ministar pravde da oni budu privedeni pravdi. Znači, vaša je ljudska želja bila da oni budu osuđeni. Država je to izvršila, a da li vi ili neko drugi, uopšte nije bitno. Sada, kada su oni osuđeni, prestaje vaš osnov za ganjanje sa njima. Sada više oni za vas nisu zločinci, sada više nisu pobili našu decu, sada im više ne pišete ni pisma. Sada se pozdravite i izljubite sa njima. To je ono na šta ja ukazujem i zbog čega bih želeo da vi budete smenjeni. Pominjete suverenitet kopnene zone B) bezbednosti a ja moram sada da pomenem svoje sinove. Sinoć su me pozvali i rekli, danas moram nešto da kažem. Nemojte više one slike sa onim dresovima bratstva i jedinstva, nas i Šiptara, tu ima jedno prezime Nikolić kome tu nije mesto. Moji sinovi ne dozvoljavaju da ispred njih piše Malići, a iza njih Šaćiri. Preporučujem vam ovaj sastav tima: Koštunica, Rugova, Čović, Batić, Đinđić, Čeku, Haradina, Trajković, koji god hoćete, muško ili žensko, Artemije, Leši i Tači. Tako napišite te dresove i emitujte pred svaki "Dnevnik" i posle svakog "Dnevnika", i recite, i pričajte i na šiptarskom i na srpskom. Prezime Nikolić ne dam, zašto baš Nikolić. Rezerva može da bude još neko ko se slaže sa ovim što radite. Još jedna stvar, gospodine Batiću, mene uopšte ne interesuje koji će Šiptar biti osuđen za ratne zločine. Uopšte me ne zanima to što vi ovde pišete da će biti. Mene interesuje zašto proganjate Srbe, niti napadam niti branim Šiptare. Imaju već KFOR, a imaće i svoju državu i neka ta njihova država donese zakon. Vi ste im sve omogućili, i ustave i zakone, sami će odlučivati hoće li biti izručeni ili ne. Mene interesuju Srbi koji su našli utočište u Srbiji, bez obzira na to da li su državljani Srbije ili nisu državljani Srbije, ali su tu. Oni koji su imali dok vi niste došli na vlast, potpunu bezbednost... (Predsednik: Vreme.) Sada se oni osećaju kao progonjene životinje. Još nešto bih vas zamolio, predsedniče, mislim da ste namerno izašli kada je gospodin ministar govorio. On je imao pravo da govori samo 20 minuta, a ja ne ukazujem na to, ja dozvoljavam i neka govori gospodin ministar koliko god hoće danas, ali nije bilo u redu. Moglo je bar da se kaže - gospodine ministre, imate pravo 20 minuta. Mi ne insistiramo na tome, i mi bismo želeli da ova rasprava danas traje, mi nećemo nikoga ometati, nećemo nikoga sprečavati da govori, ali bismo želeli da ipak neka pravila postoje. Piše dva puta, samo što vi to ne znate, gospodine predsedniče.
Zna predsednik, ne bi on zbog toga izašao, Bože sačuvaj, i hladno bi opomenuo i vas i gospodina ministra. Radi se o tome da je u tom delu Poslovnik vrlo neprecizan. Kada smo menjali prvobitan Poslovnik, nismo uočili tu nepreciznost i nismo promenili, a kada ste ga vi pisali verovatno nije ni bilo predviđeno da se ovakve rasprave u Skupštini vode, pa je taj deo vezan za raspravu poverenja Vladi vrlo neprecizan i piše samo da na početku sednice pravo ima predlagač da obrazloži predlog i ministar, odnosno predstavnik Vlade da odgovori. Sve drugo se primenjuje, tako da bi bilo logično da u isto vreme bude dato i onome ko odgovara, kao i onome ko argumentuje svoje optužbe. Gospodin Ivković se javio, izvolite.
Zamolio sam predsednika da pre nego što mi uključi mikrofon da mi dopusti jedan komentar u vezi Poslovnika. Godine 1994. koliko znam, izmenama Poslovnika koje je ova skupštinska većina, DOS-ovska, izglasala, ipak su umanjena prava poslanika. Koliko čujemo, teži se ka tome da se još više umanje. To je tek toliko zbog komentara. Ipak ste mi sada upalili mikrofon.
Moram, evo poništio sam, ostali biste bez zvučnika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, taman kada sam hteo sa vama da se složim, da ne treba praviti podele u našem narodu na izdajice i patriote, vi ipak tu podelu na kraju učiniste. Upravo zbog zone B koja je namerno servirana kao zamka stare američke administracije u koju je Vlada Republike Srbije, prelazna a i sadašnja, uletela iz sve snage i upravo zbog Kosova i Metohije ovoj zemlji jedinstvo je i te kako potrebno. Apelujem na to, i na vas, i na sve ovde da se ne delimo na izdajice i patriote, sa bilo koje strane. Ako je igde bilo greške u izbornoj kampanji, ta greška je pripala strani koju ja zastupam, a evo javno je i priznajem. Oko zone B, samo jedna ispravka. Zona B je bila u potpunom suverenitetu SRJ i Srbije. U zonu B KFOR nije mogao da uđe. U zoni B je bila samo naša milicija, ali zbog građana Srbije da se zna - taj isti KFOR, praveći zamku ovom narodu, ovoj prelaznoj vladi i sadašnjoj vladi propustio je 1.500 terorista, a ne ekstremista. Beda je čitati reč ekstremista danas u novinama i slušati zvaničnike Srbije kada govore - ekstremisti, a radi se o ubicama naših vojnika i naše milicije, o teroristima. Naša milicija je jedino smela biti tamo. Druga je stvar što je KFOR propustio teroriste da bi problem nastao, i beda je što mi slavimo povratak naše vojske kad se zna da njome komanduje KFOR i da NATO kontroliše celu situaciju. Uvaženi ministre Batiću, vi ste kao ministar pravde i lokalne samouprave zbog funkcije koju vršite ogledalo pravde i pravednosti DOS-ovskog režima. Ne kao čovek, nego zbog funkcije koju vršite. Vaše kolege iz Vlade su radile i rade protiv vas. Vaše kolege iz Vlade su mnogo toga učinile javnosti da o pravdi i pravednosti i te kako treba razmišljati, a vi zbog funkcije koju vršite tu odgovornost morate nositi. Vaše kolege iz Vlade na benignim pozicijama, ministar prosvete - hapsi, ministar građevina ode u Kragujevac i umesto da priča o obilaznici oko Kragujevca, on hapsi pred dve stotine građana. Potpredsednik Vlade hapsi, pa čak i predsednik Vlade sebi dozvoljava da kaže - ima indicija da je Milošević kriv za pojedina ubistva. Da li ima tu nezavisnog pravosuđa i pravosudnog sistema? U toj državi gde ste vi ministar pravde i lokalne samouprave. Faktički, zbog nemoći, zbog činjenice da je u aprilu 2001. proizvodnja 10% niža nego u vreme odvratnog režima koji nije znao da radi posao, u aprilu 2000. godine. Zbog toga i zbog budućih političkih okršaja, koji su izgleda neminovnost, vrši se legalizacija istrebljivanja političkih neistomišljenika koji se doživljavaju kao politički protivnici. U svakoj državi zakonodavna i izvršna kao i sudska vlast su normalnost. U ovoj državi isključivo je partijska vlast. Tom delu partijske vlasti i vi, kao ministar pravde i lokalne samouprave, pripadate. Zbog toga je ta vlast izvršila prinudnu upravu nad sudstvom. Zašto? Zato što procesi koji se pokreću objašnjavaju, presuđuju, u medijima pod potpunom kontrolom ove vlasti i u suštini su deo političkog terora koji se sprovodi nad političkim neistomišljenicima, koji se na žalost doživljavaju kao politički neprijatelji koje treba ukloniti, pod raznoraznim izgovorima, što pre, sa političke scene. Zaposleni u sudstvu i tužilaštvu su u suštini u najgoroj situaciji, a tu je vaša odgovornost kao ministra pravde i lokalne samouprave najveća. Vidite, zaposleni u sudstvu, tužilaštvu mogu da rade tu ili da budu advokati. Otprilike, vrlo retko su moguće druge situacije, odnosno nemoguće. Ali, advokaturu ne mogu da rade jer Advokatska komora donosi odluku da četiri godine onaj ko je bio u sudstvu, tužilaštvu ne može da bude advokat, zabranjuje ranijim sudijama i tužiocima da to rade. U predlogu novog zakonskog projekta čak se kaže da oni koji su radili u sudstvu, pravosuđu u bivšem režimu, pazite šta se to radi, ne mogu četiri godine da rade. Šta misle kako tužilac radi svoj posao, kako sudija radi svoj posao, kada sluša predsednika Vrhovnog suda Srbije, predsednicu Okružnog suda Srbije, koji sada po Beogradu obilaze sudove i govore kako će se sadašnjaorganizacija sudstva ukinuti, a uvešće se kasacioni, apelacioni sud i svi ostali (ipak sam građevinski inženjer), i u toj priči, očigledno, izvršiti određena rekonstrukcija. Pa se čak govori i oko 1000 sudija, tužilaca manje u ovoj zemlji, naravno onih koji su radili u prethodnom režimu. O nezavisnosti u takvoj situaciji da i ne govorimo. Jer, rezultat priče da ne može da radi kao advokat, da će se uvoditi apelacioni, kasacioni sudovi, da će se ponovo birati sudije, jeste strah. Rezultat je strah, koji rezultira ili poslušnošću ili apatijom. Danas je zaista najteže ljudima u pravosuđu.Časni i pošteni, u ogromnoj meri, u velikom suškripcu, znaju da mogu lako ostati bez posla u čistkama koje DOS planira, znači smenjuje se oko 1000 ljudi. Ako ostanu bez posla, ne mogu da rade svoj posao i u advokaturi čak četiri godine. Rade u najgorim mogućim uslovima. Treba da vode istrage po nalogu tužioca. A, članovi Vlade i poslušni mediji već hapse, podižu optužnice i presuđuju. Što je najgore, u medijima nečija tajna ruka deli krivične prijave u političkom obračunu, normalno, i naravno orkestrirano, naravno testirano, sa kojima oni treba da upoznaju po prirodi stvari selektivno odabrane političke mete od strane DOS-ovskog režima. Vi ste doktor pravnih nauka i znate da je prvi korak u istražnom procesu pre njegovog pokretanja, daistražni sudija upozna potencijalno okrivljenog šta je to u krivičnoj prijavi. Mnogi potencijalni okrivljeni već su presuđeni, osuđeni su, jer su krivične prijave, u medijima već objavljivane istog dana. Ne samo što su krivične prijave, nego su mediji već istragu sproveli, podigli optužnicu i presudili protiv političkog protivnika DOS-a. Vrlo dobro znaju ti isti sudije i tužioci da će ih vrlo brzo neko kontrolisati šta su radili u vreme DOS-ovskog režima. Jednostavno, danas je, dok ste vi ministar pravde i lokalne samouprave zasigurno najteže onima koji su zaposleni u tužilaštvu i sudstvu. Jasno im je da im se kroz razne načine, preko rekonstrukcije sudstva, preko potrebnih novih izbora, preko ukidanja moguće šanse da rade u advokaturi, saopštava - budite poslušni. Ogroman broj njih je častan i hoće da radi pošteno svoj posao. Ali, kako da ga radi pošteno kad i Vlada koja predstavlja izvršnu vlast nalaže, već hapsi i presuđuje. Čak jedan ministar u Beču saopštava da će neko da odgovara, čak je i osuđen, možda na smrtnu kaznu, i to smo čitali u novinama koje ovih dana izlaze u ovoj našoj zemlji. Prema tome, poštovani gospodine Batiću, vi morate protiv toga da se dignete. Vi ste morali da ustanete protiv toga. Vi ste prvi morali da kažete svojim kolegama u Vladi i javno preko novina - više niko ne sme reč da kaže ni o kakvoj krivičnoj prijavi, ni o kakvom potupku, a kamoli da hapsi ljude, da govori da ima indicija, čak da govori da će biti osuđeni na smrt. Jer, onda, vi sami znate, gospodine Batiću, nezavisnog sudstva nema, kao što ga na žalost nema. Ima, na žalost, mnogo časnih ljudi u sudstvu kojima je užasno teško i mole Boga da se ovo vreme što pre završi i da mogu da rade svoj posao kako treba. Ako je platom bilo malo izbačeno, priznajem, u nekim ranijim periodima, sada je otišlo totalno u drugu stranu. Imaju samo dva izlaza, ili da se umiri, a vi to niste činili, ili će ekstrem biti sasvim drugačiji. Oko događanja u Konavljanskoj ulici 30. marta, kada su se nepoznata lica pojavila pred rezidencijom u kojoj je bio predsednik SPS-a i raniji predsednik Srbije, raniji predsednik SRJ, da i ne govorim, čak ste vi sebi dopustili na konferenciji, pored premijera, da govorite o optužnici, iako vam je jasno kao pravniku da o optužnici govora nema. Nema je čak ni danas, jer užasno sporo idu istražne radnje za sve one koji su unapred bili hapšeni, pa su naravno stvarno i uhapšeni i stavljeni u pritvor, da ne bi, ironije li, uticali na svedoke. Kako Slobodan Milošević, koga je čuvala VJ, državna bezbednost, kome su svi telefoni kontrolisani, koji je optužen od strane Medlin Olbrajt, to vam je svejedno, Haški tribunal ili Medlin Olbrajt, to su paradigme jedno drugome, i otmica za pet miliona dolara, obećanih, kako on može biti taj koji utiče na svedoke kada mu se svaki razgovor može snimiti i snima se, kada mu se svako kretanje znalo. (Predsednik: Vreme.) Nastaviću dalje u naredna dva izlaska.
Ima reč gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, želeo bih da pokušam ovu našu raspravu da usmerim ka onim činjenicama koje su same po sebi presedan i na koje je potrebno ukazati. Novi parlamentarizam u Srbiji ušao je u jedanaestu godinu, ali za 11 godina parlamentarnog života u Srbiji nikada se nije desilo da narodni poslanici raspravljaju, odlučuju, kritikuju ili podržavaju nekog od članova Vlade, zbog toga što je pokrenuta takva inicijativa u skladu sa skupštinskim Poslovnikom o radu. Imam izveštaj skupštinske službe koji govori da je, recimo, samo u periodu od 1993. do 2000. godine pokrenuto 10 predloga za razrešenje nekog od ministara republičke vlade i jedan predlog za opoziv čitavog kabineta, ali se nikada te tačke nisu našle u tačkama dnevnog reda o kojima će razgovarati poslanici. Mislim da smo onim što smokao poslanička većina uradili, u najboljoj meri negirali sve ono što bi u svojoj suštini moglo da bude ta suštinska kritika koja se danas upućuje DOS-u, a koja stanje u društvu definiše kao nezakonito, a zemlju u kojoj živimo, kao protivpravno društvo. Takve činjenice, koje su pomenute ovde, same po sebi ne mogu potkrepiti jednu takvu spekulaciju, koja proizilazi iz predloga za opoziv gospodina Batića. Kada bi bilo reči samo o Vladanu Batiću, onda mi, kao poslanici, ne bismo bili dužni da ga branimo. On je sam sposoban za nešto takvo i sasvim sigurno, činjenica da je posle 11 godina pobornik u jednoj političkoj borbi koja je po svemu bila teška, isključiva, beskompromisna, dovoljno govori o njegovoj sposobnosti da demantuje sve ono što mu se danas stavlja na teret, kao pojedincu, roditelju, verniku, građaninu ovog društva. Međutim, mnogo je važnije ono drugo, što proizilazi iz osude gospodina Batića, a što se tiče poverenja koje smo mi, kao poslanička grupa DOS-a, dali gospodinu Batiću u vršenju i obavljanju jednog veoma odgovornog posla. Mi danas možemo razgovarati - da li živimo u zemlji koja je pravno uređena i da li ovo društvo vodi Vlada, iza koje stoji poslanička većina, koja želi dodatno da je uredi u skladu sa zakonom ili u skladu sa svojim ličnim interesima, koji mogu, ali recimo, ne moraju biti posledica našeg nastojanja da sve bude u skladu sa zakonom. Živimo u društvu koje nije bilo spremno, voljom onih koji danas nas kritikuju, da uredi jedan ustav, živimo u društvu koje je bilo spremno (govorim o republičkom Ustavu) da odnose između dve federalne republike uredi na partijskom skupu, Ustavom koji je u svojoj suštini uzrok velikog dela problema, koje mi danas pokušavamo da rešimo (mislim tu na neuređene odnose Srbije i Crne Gore). Potom, živimo u zemlji koja ima prevaziđena pravna rešenja, prevaziđena pre svega zbog toga što su ona samo plod izmena one pravničke prakse i prava koje je proisteklo iz komunističkog uređenja našeg društva. Priznaćete da će se teško naći analogija između komunizma, zakona i pravde. Slušao sam pažljivo obrazloženje ove inicijative i čini mi se da je najsnažniji motiv, koji zaslužuje komentar, motiv koji se obrazlaže insistiranjem na časti i odgovornosti onih koji vrše javne funkcije. To je tačno, i zbog toga mi moramo jasno ukazati prstom na svakoga od nas ko se suprotstavlja ovom principu na kome mora počivati demokratsko društvo u kome mi danas živimo. Ali, da li je moguće govoriti o časti i odgovornosti, a potom suditi onima koji ne misle samo o ličnoj časti i o ličnoj odgovornosti, u onom smislu u kome to, recimo, proizvodi neku vrstu političke koristi za ono što oni rade, ili što su radili, već odgovornosti prema nečemu što će se desiti u bliskoj ili daljoj budućnosti. Da li je bilo odgovorno upustiti se u konflikt sa najvećim delom sveta, a pritom izbeći odgovor na pitanje - kakav je realan ishod jednog takvog sukoba? Da li je odgovorno danas reći - Haški tribunal ne počiva na principima međunarodne pravde, Haški tribunal ni sam ne zna koliko je puta menjao postupak kroz koji se definiše procedura njegovog delovanja, ili je potrebno reći - uprkos svemu, Haški tribunal je institucija međunarodne zajednice, a za Srbiju nema sreće i budućnosti mimo sveta. Kritikovati gospodina Batića za nepoštovanje izborne volje građana, koja se iskazuje kroz uvođenje prinudne uprave u nekim lokalnim samoupravama, zapravo jeste kritikovanje DOS-a po istim onim temama i pitanjima po kojima smo mi kritikovali prethodnu vlast. Budite sigurni da DOS danas ne bi postojao, da je jedna, ne reč, nego jedno slovo iz kritike kojom se obrazlažu prinudne mere koje su uvedene u nekim lokalnim samoupravama, istinito. Tačno je, prinudne mere su uvedene u 17 lokalnih samouprava, zbog toga što te i takve lokalne samouprave nisu funkcionisale. Nisu funkcionisale zbog toga što nisu proistekle iz izborne volje građana, nego iz izborne manipulacije. U suprotnom, građani bi, koji su dolazili pred opštinske kancelarije i vaše izborne štabove, odnosno vaše stranke, vas podržavali, a ne isterivali. To su okolnosti koje nisu dobre, koje se menjaju, to su okolnosti koje se uređuju u skladu sa zakonima koji postoje u ovom društvu. I ranije je zavođena prinudna mera u lokalnoj samoupravi. Reći ću vam, recimo, o svemu onome što se dešavalo na opštini Stari Grad - po istim propisima, u skladu sa istim zakonom, Republička vlada, ne samo Ministarstvo pravde, uvela je lokalnu samoupravu u onim sredinama u kojima nije bilo moguće normalno funkcionisanje. Često ovde citirate rezultate ponovljenih lokalnih izbora u nekim izbornim jedinicama u kojima su odbornici opštinskih skupština odustali od svog mandata i napustili položaj predstavnika, najčešće vaših stranaka, u lokalnoj samoupravi. Na tim ponovljenim izborima negde uspeh ima DOS, negde SRS, negde socijalisti, ali se izbori održavaju, i to je krunski argument koji negira sve ono što ste u smislu kritike upućene zloupotrebi Ministarstva pravde u obračunu sa političkim neistomišljenicima rekli. Danas nema smisla govoriti o svrsishodnosti ideje kojom se sve ono što se dešava u sektoru "B" konpene zone bezbednosti smatra komandom i voljom Severnoatlantskog pakta. Oni koji su za skupštinskom govornicom izrekli da danas NATO komanduje srpskom vojskom i policijom koja ulazi u kopnenu zonu bezbednosti, u potpunosti, nisam siguran da će smeti nešto tako da ponove onima koji danas to rade u naše ime. Važno je reći da to nije politički projekat DOS-a, to je nacionalni interes našeg društva, našeg građanskog društva. Povratak mira i stabilnosti u onaj deo prostora i teritorije naše zemlje koji, sam po sebi, nije bio prostor u kome se tako do sada živelo. Nama nisu potrebni tutori i zato je dobro što organi ovog društva, institucije države sprovode zakone i zavode red tamo gde ga do sad nije bilo, u meri u kojoj je to bilo potrebno. Nije to volja NATO pakta, niti je to volja bilo koje strane zemlje, to je isključivo pozicija sposobnosti, mudrosti državnog rukovodstva koje je u okolnostima, koje su bile slične okolnostima u kojima ste vi vodili zemlju, pronašlo drugačiji izlaz i, sasvim sigurno, mnogo kvalitetnije rešenje. Ja bih želeo da se ova skupštinska rasprava vodi u duhu činjenice koja govori o presedanu, za kojim smo mi danas posegli, i sasvim sigurno sam uveren da će građani zemlje umeti da razumeju poruku koju smo im na takav način uputili. Ništa ne krijemo od javnosti, u svakom trenutku smo spremni da položimo račun za ono što radimo, pa i ovom prilikom argumentima i činjenicama demantujemo sve one koji kažu da je nova Srbija zemlja koja se treba stideti, zbog onih koji je vode. Hvala. [[Aplauz.]]
Za reč se javio ministar Batić.
Zaista je težak položaj ljudi u pravosuđu. Ali, na žalost, težak je položaj ljudi i u zdravstvu, prosveti i svim drugim društvenim delatnostima i u firmama. To je to tragično nasleđe prošlosti. Na žalost, to smo nasledili. U srećnim zemljama gde dođe do promene vlasti, nova vlast ili nova vlada nasledi punu kasu, pune fondove, dobru privredu, razvijenu infrastrukturu - mi smo nasledili pustoš svuda, pa i u pravosuđu. Nema nikakve hajke na ljude u pravosuđu. Sama činjenica da je od formiranja Vlade proteklo tri i po meseca, a da je promenjeno svega nekoliko predsednika sudova i nekoliko tužilaca na najbolji način potvrđuje da nije vođena nikakva hajka, da nema nikakve represije, ali je potpuno normalno i da se vrši selekcija. Potpuno je normalno da se, pre svega sa tih rukovodećih pravosudnih funkcija smenjuju oni koji nisu dobro obavljali svoj posao. Jer, ako je neko znao, a znao je za, recimo, hladnjaču u Dunavu 6. aprila 1999. godine a bio je okružni javni tužilac, opštinski javni tužilac, predsednik suda, istražni sudija i ćutao, normalno je da takvim ljudima nema mesta na tim funkcijama. Tačna je konstatacija, to sam nebrojeno puta ponovio, ogroman broj sudija je pošteno, časno i odgovorno obavljao svoj posao. Oni su bili apatični, bili su demoralisani, imali su mizerne plate, ali sam pomenuo - na žalost, takav je bio odnos države prema pravosuđu. Da ne ponavljam da smo valjda jedina zemlja na svetu u kojoj Vrhovni sud te zemlje nema svoju zgradu, a u kojoj predsednik Ustavnog suda te zemlje nije pravnik nego je ekonomista. Prema tome, to su istine, činjenice i naša stvarnost. Dakle, nema odmazde, nema revanšizma. Ovo što je gospodin Ivković pomenuo, moram da vam kažem daje u zemljama u tranziciji svuda izvršen reizbor sudija. U izradi je nacrt zakona o sudovima i sudijama, koji treba na jedan potpuno drugačiji način da afirmiše slobodno i nezavisno sudstvo, jer praktično će vrhovni pravosudni savet biti taj koji će vršiti selekciju nosilaca pravosudnih funkcija, odnosno selekciju sudija. Tu će, praktično, ostati bez uticaja izvršna vlast. Dakle, tako je bilo u skoro svim zemljama u tranziciji. Verovatno i mi moramo u jednom momentu napraviti presek, ali jednostavno nema nikakve odmazde. Spočitavano mi je da navodno idem po sudovima, pretim sudijama. Nijednom nijedan telefon nijednog sudije nisam okrenuo, ni sa jednim nisam razgovarao, nijednog predsednika suda, nijednog javnog tužioca nisam zvao. Slobodno recite ime nekog na koga je ministar pravde na bilo koji način uticao. Što se tiče hapšenja, nigde nisam pretio hapšenjima, ali sam istakao princip odgovornosti i ističem ga i danas. Mi moramo podići princip odgovornosti na nivo Jevanđelja i to kao papagaj ponavljam stalno. Pred odgovornošću ne može biti imun bilo ko, ni bivša, ni sadašnja, ni buduća vlast. Odgovornost mora biti princip koji moraju da prihvate svi. Inače, nema slobodnog i nezavisnog sudstva, nema pravne države, nema demokratije, nema ničega. Tako će i biti. Ako neko misli da će mene ova rasprava pokolebati - ne, ona će mi biti dodatni stimulans za intenzivniji rad za što efikasnijim pravosuđem i za što bržim uspostavljanjem principa odgovornosti svuda i na svakom mestu. Jer, kao što ispod kipa boginje Justicije piše: "Neka bude pravde, pa makar svet propao", tako mora da bude u Srbiji, i onu staru rimsku maksimu: "Hleba i igara" ovde je narod, gledajte ankete javnog mnjenja, čitajte novine, pretočio u jednu novu sintagmu: "Hleba i pravde". Tako će biti i tako meni Bog pomogao.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Batić zaista ima pravo da govori posle svakog od nas, a ja sam se javio za repliku, mislim da ministar Batić priznaje da me je pomenuo. Gospodine Batiću, vi biste za mene bili dobar ministar pravde i pravosuđa da ste kao ministar pravde posle prve izjave bilo kog vašeg kolege iz Vlade (ciljane na bilo kog od vodećih ljudi, pogotovo iz opozicionih partija) o hapšenju, rekli javno da osuđujete izjavu svog kolege iz Vlade, da ne dozvoljavate da se tako radi i da pravosuđe mora da radi nezavisno. Da ste rekli i javno se oglasili u novinama da nijedan sudija, nijedan tužilac neće ostati bez posla, osim onih posebnih situacija kada predsednik Vrhovnog suda ima pravo da pokrene postupak, uz saglasnost Skupštine, za razrešenje. Zemlje u tranziciji me ne interesuju. Te zemlje su živele u sistemu zemalja Istočnog bloka i kako su tamo birane sudije nemam pojma, pogotovo što sam građevinac, ali ovde, u ovoj skupštini sve sudije su birane tako da im je stalnost njihovog rada zagarantovana. Vi ste ti koji ih morate uzeti u zaštitu i koji morate da osetite da oni osećaju jednu nesigurnost, jer im se preti od Advokatske komore da neće raditi četiri godine, a ima i takvih slučajeva da im je poimenično zabranjeno četiri godine da rade kao advokati. Preti im se novim zakonskim rešenjem, sličnim sramnom zakonskom rešenju iz Nacrta zakona o univerzitetu, da četiri godine oni koji su bili dekani, prodekani, članovi upravnog odbora ne mogu da budu birani na funkcije. Preti se sudijama i tužiocima da i oni četiri godine ne mogu da budu u advokaturi. Istovremeno, predsednik Vrhovnog suda i predsednik okružnog suda obilazi i govori o reorganizaciji, a vi se ne oglašavate, ministre Batiću. Vi morate da se oglasite. Vama mora biti jasno, govori se o reorganizaciji, ne dozvoljava im se da rade, znači, strah je ušao u njih. Kada u njih uđe strah jasno je da će biti ili u apatiji ili će raditi kako im se naredi. Vi morate da ih štitite. Vi ste morali izaći i reći preko novina - ne sme niko da ih hapsi, ne smeju novine da objavljuju krivične prijave niti ko sme da im dostavlja, ne smeju novine da presuđuju, jer onda je medijska hajka i pritisak je na pravosudni sistem Srbije. Ja kao ministar pravde ne dozvoljavam takav pritisak. Ne dozvoljavam članovima Vlade da to rade. Ne dozvoljavam da i jedan sudija ili tužilac budu otpušteni. Svi će da rade svoj posao. Da ste te uslove obezbedili, ja bih, kao i građani Srbije imaopravo da mislim da je nezavisno sudstvo moguće. Međutim, pošto toga nema, veliko moje uverenje jeste, a verujte i mnogih građana Srbije, svi me sreću na ulici pa razgovaraju, da je najgore i najteže danas. Ne samo što im je još gore sa platama, jer im plate manje vrede pošto su porezi veći pa je standard pao, nego je pritisak na njih strahovit i neizvesnost nad ljudima koji rade u pravosuđu je velika. Vi ih niste dovoljno zaštitili.
Gospodo narodni poslanici, molim vas da me razumete u najboljoj nameri. Otvorili smo ovu raspravu i vodićemo raspravu bez ograničenja vremena. Dakle, predlagač ima pravo na sat vremena plus deset minuta za još jedno javljanje, predsednici poslaničkih grupa tri puta po deset minuta, znači ukupno pola sata, ministar Batić, naravno, koliko potrebe ima da odgovori na primedbe. Ali, imam utisak da polako počinjemo da izmičemo osnovnoj temi. Počinjemo da pričamo više o svemu drugome nego o onome što se ministru Batiću stavlja na teret. Molim vas da imate to u vidu, zaista ovo govorim u najboljoj nameri, svi zajedno smo planirali da ovu sednicu završimo. Imamo već 14 prijavljenih narodnih poslanika, pa molim vas da vodimo računa da izbegavamo ponavljanje argumenata, da izbegavamo priču koja je van onoga što je na dnevnom redu i da, koliko je moguće, u ponedeljak imamo sednicu na kojoj ćemo posvetiti pažnju stanju na Kosovu, pošto smo se dogovorili da sutra nećemo raditi. Molim vas da počnemo da se vraćamo onome što nam je danas posao.
Gospodine predsedniče, smatram da ste pogrešno protumačili Poslovnik. Naravno da ministar za čije poverenje smo podneli predlog za izglasavanje, ima pravo da odgovori. On to pravo može da koristi, pošto će od strane svakog govornika biti pomenut. Ali to je pravo na repliku. On je jedan od govornika po članu 88, gde smo svi mi svrstani u određene kategorije. Ministar je svrstan u kategoriju člana Vlade, na koga se ne odnosi redosled za prijavljivanje, ali se odnosi ograničenje vremena. Razlika između ministra i predsednika je u tome što i za predsednika nema redosled, ali on nema ni ograničeno vreme. Dakle, svaki govornik ovde može da govori jednom, a izuzetak je predlagač koji govori dva puta po tri plus jedan, izuzetak su izvestioci odbora dva puta po jedan, izuzetak su predsednici poslaničkih grupa tri puta po jedan. Onda kada se to završi, ministar kao govornik može ponovo da traži reč, ukoliko smatrate da nije dovoljno razjašnjena stvar. Član 88. Poslovnika samo o tome i govori - ne može nijedan ministar nebrojeno puta po jednoj tački dnevnog reda da izađe za govornicu. Ne može. Nije to bila intencija Poslovnika, da poslanik izađe jedanput, a ministar koliko god hoće puta. Samo je rečeno da ministar može dva puta duže da govori od poslanika i ne mora da stoji u redu da čeka za govornicu. Taman posla, kada biste vi tumačili Poslovnik tako da ministar može nebrojeno puta da izlazi za govornicu. Ne može. Ali, ministar Batić ima pravo naravno posle svakog govornika po ovoj tački, ali samo na repliku. Ne po Poslovniku. Ja bih vas onda molio da to tako ostane.
Pa da, tu imamo problem sa poslednjim stavom člana 88., koji nije menjan u Poslovniku. Dakle, nasledili smo ga, gde kaže - članovima Vlade predsednik Narodne skupštine daje reč kada je zatraže. Njihovo izlaganje može trajati dva puta duže. Vi mislite, kada je zatraže jedanput, a ja mislim da ipak u okolnostima kada ovaj deo koji se odnosi na razrešenje. Naravno, vama nije važno, uvek ima pravo na repliku. Svaki put se odnosi na njega i biće pomenut. Tako da nije sporno u suštini. Gospodin Kovačević se javio, isto po Poslovniku? Odustao je. Gospodin Vučić, prvo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslanička grupa SRS-a podnela je predlog za izglasavanje nepoverenja ministru Vlade Republike Srbije Vladanu Batiću. Nije tačna informacija koju dajete, koju je dao predsednik Narodne skupštine i šef poslaničke grupe vladajuće većine, a u kojoj je rečeno da je ovo prvi put da se razgovara o smeni bilo kojeg ministra ili bilo koje Vlade. Više je primera bilo u ranijem periodu, pa tako nemojte sebi da uzimate takvu vrstu ekskluzivnog prava. Podsetiću vas na 1993. godinu i raspravu o vladi Nikole Šainovića, koji je inicirala SRS. Ta rasprava je trajala 20 dana i Vlada je tada pala. To je bilo 1993. godine, kada smo to kao opoziciona stranka podneli. Podneli smo inicijativu za smenu ministra Vlajka Stoiljkovića i to je trebalo da bude i stavljeno na dnevni red, ali je ministar Vlajko Stojiljković zbog argumenata i zbog svega što smo izneli ovde, sa ove skupštinske govornice, podneo ostavku. Ranije, a to je bilo u periodu kada je SPS podržavala Nova demokratija, tada predlozi radikala za izglasavanje nepoverenja Vladi i pojedinim ministrima nisu stavljani na dnevni red. To je istina. To je ono što je zaista tačno i ništa više. Nije ovo prvi put da se govori o nekome, kako bi neko želeo time i na takav način da pokaže svu svoju demokratičnost i da kaže kako se to prvi put u Srbiji dešava. Ništa se u Srbiji ne dešava prvi put, pa čak ni ovo. Mnoge loše stvari smo mislili da su završene jednom zasvagda, ali evo vidimo da se ponavljaju i postaju mnogo gore. Ministar Batić je, govoreći sa ove govornice, odgovarajući na ono što je u svom ekspozeu kao predlagač odnosno predstavnik predlagača izneo Tomislav Nikolić, pokazao upravo ono o čemu je govorio gospodin Nikolić. Pokazao je da govori sa mržnjom o političkim protivnicima, o onima koji misle drugačije. Pokazao je, nije mogao da je sakrije. Ja sam završio Pravni fakultet u Beogradu, sa najvišim ocenama, sa najvišim uspehom. Ja kažem, Tomislav Nikolić je obrazovaniji od mene i mnogo više zna. Vi niste smeli i niste mogli na onakav način da se ponašate prema svojim političkim protivnicima kako ste se ponašali. Nije tačno da je Tomislav Nikolić bilo kada bio član bilo koje druge političke partije, izuzev SRS-a i pre toga Narodne radikalne stranke, kada je došlo do ujedinjenja, a nikada Saveza komunista Jugoslavije. Prema našim podacima, tačno je, kako kaže gospodin Batić, da ga nisu primili u partiju, ali on je dva puta podnosio taj zahtev 1982. i 1983. godine. Zbog toga što je bio neažuran u rešavanju upravnih predmeta nije bio primljen u organima skupštine opštine. Ima nešto što je mnogo važnije, o čemu ovde gospodin Batić nije govorio i o čemu nije govorio ni gospodin Jovanović, niti bilo ko drugi. To je sudbina ljudi koji su isporučeni Haškom tribunalu. O tome ću nešto govoriti. Po kom zakonu? Po kom Ustavu, Srbije, SRJ, koje to zemlje je Milomir Stakić na prepad uhapšen kada je išao u posetu, odnosno kada je išao kako se to kaže na otvorena vrata svom sinu u školu. Ko je to doneo odluku i na koji način i ko je tu odluku sproveo u delo? Milomir Stakić se danas nalazi u zatvoru van ove zemlje. Kako kaže ministar Batić, mi se moramo pomiriti sa činjenicom da postoje neki naši ljudi koji su činili zločine. Kako to zna gospodin Batić da je Milomir Stakić te zločine počinio? Kako mu unapred izriče presudu? Nije ni istražni postupak niti postoji optužnica tačna, niti bilo šta, ali se zna da je čovek kriv. Zna se da je činio zločine. Šta će njegova deca raditi? Šta će da radi njegova porodica? Šta će porodica Blagoja Simića koji je po gospodinu Batiću učinio patriotski čin? Nije ga učinio zato što on hoće, jer nije gospodin Batić bio vidovita Zorka, pa da kaže - neki će se sami predati, kao što ste izmišljali u izbornoj kampanji za Kremansko proročanstvo, videli su tamo nekog Koštunicu ili ne znam šta, što uopšte ne piše u Kremanskom proročanstvu. Tako je ministar Batić znao da će se neki predati i tačno tri dana posle toga u društvu i u pratnji ministra Batića na aerodromu, taj čovek se predaje Haškom tribunalu. Sa očiglednom nelagodom, sa očiglednim strahom zbog svega što se dešava, zbog svega što mu preti. Danas se taj čovek nalazi u haškom kazamatu, a reč je o Blagoju Simiću. Nije se dobrovoljno predao, već su ga kriminalci i naoružani ljudi direktno odveli u avion, tek kada je ušao u avion, onda su svi bili sklonjeni. To su ključna pitanja, to su suštinska pitanja. Nije ovde niko govorio o nekom Svilenom, u našem predlogu se govorilo o Limunu, Petru Paniću i Staklenom, ako je i Svileni bio neki sa čarapom, od onih koji su negde nekoga hapsili, možda je. Ja za tog Svilenog nisam čuo i nije napisan u predlogu SRS-a. Dalje, kaže ministar Batić da nikada nije video hekler. Sve novine su objavile. Mi to ne bismo znali. Vaše DOS-ovske novine, sve od reda su objavile da je u vašem automobilu pronađen hekler. U vašem automobilu. Pa posle toga je nastala potera koga je jurio, da li ga je neko ukrao, da li je pronađen ili nije pronađen itd. Gde su krili taj hekler, ako ga vi ne vidite. Kako je moguće da u jednom automobilu bude sakriven, a da ga vi uopšte ne vidite i da ne znate o čemu se radi. To je ono što predstavlja neverovatne stvari i nešto sa čime se ne možemo složiti. Ja bih sada rekao nešto povodom onoga o čemu je govorio gospodin Batić, oko Kosova, NATO-a i svega što se zbiva sa njegovim odlukama. Rekao je gospodin Batić, između ostalog, "Glas", 30.1.2001. godine - "Samo nam dajte odrešene ruke", to je naslov - "Presude čelnicima NATO predstavljaju pravne farse i lakrdije. One će biti revidirane." To je uvreda za kompletno pravosuđe i za sve one ljude koji su radili u tom postupku, za sve one ljude koji su doneli tu presudu. Dakle, pravosnažna sudska presuda, to je problem, a iako nema nikakvog postupka, nikakvog zahteva za reviziju postupka. Problem je samo zato što su osuđeni NATO lideri, samo zato što su osuđeni njihovi ljudi, zato što su osuđeni oni koji su doveli DOS na vlast. Zato ne mogu oni da budu pravosnažno osuđeni, već treba njihovi nalozi da se ispunjavaju, a ti nalozi su da se vodi u Haški tribunal. To je nešto što ne može da se prihvati i nešto što, čini mi se, niko u Srbiji, a ne samo srpski radikali o kojima je ovde već dosta govoreno, sa time ne mogu da se slože. Rekao bih još nekoliko stvari. Ministar Batić je od kada je na vlasti svojevremeno rekao za Saveznu skupštinu da su tamo zapaljene dve zavese ili nekoliko zavesa i razvaljeno nekoliko štokova, a onda upoznaje nas predsednik Veća građana da je potrebno više od 40 miliona maraka za štetu koja treba da se plati za te dvezavese i za nekoliko štokova. Je li to shvatanje demokratije i štete o kojoj se ovde govori? Kakvo je to pitanje, kakva je tu odgovornost? Postavlja se pitanje gde su 262 automatske puške, 239 pištolja, 23 snajpera, mitraljeza i puškomitraljeza preko 20, i tri heklera? Jesu li to ti o kojima je ovde već bilo reči? Moram da kažem što se tiče Kosova i Metohije, NATO pakta, svega o čemu je bilo reči, da smo mi izdajnici, a da su oni patrioti - nije Srpska radikalna stranka prihvatala plan Ahtisari - Černomirdin, već su ga prihvatale stranke opozicije, kao i neke stranke unutar vlasti i to sve odreda, bez razlike i prihvatale su Rezoluciju Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija. Mi to nismo činili i sada govorite kako će da procveta mir na jugu Srbije. Neće. Kažite narodu da će od 400 multietničkih policajaca 330 biti Šiptari. Što to ne kažete ljudima, da se vraćamo u ona ranija Titova vremena, na mnogo gori način, a na Kosovu i Metohiji od onoga što ste govorili da je demografsko pitanje vidi se da više nije demokratsko pitanje, već je pitanje Šiptara i njihovih mentora, kako i na koji način će odlučiti. Zato što u vaše vreme se donosi dardan, centralna banka Kosova i Metohije, njihova zastava, njihov ustav, njihova himna, njihov grb itd. Rekao je gospodin Batić da su radikali pisali - smrt Batiću. Nisu radikali to pisali, to nije istina. Nije istina zato što radikali nikada nikoga nisu pozivali na ubijanje. Naša je parola - DOS je najgori, a ne - smrt Batiću. I, nikada niko nije poginuo ili stradao ni u jednim demonstracijama, mitinzima ili bilo čemu što je organizovala Srpska radikalna stranka i to je laž, to je notorna neistina. Ja ću vam reći nešto, a nisam imao nameru da vam govorim. Nisam to čak nikome ni rekao, iako to neki ljudi iz DOS-a ovde znaju. Kada ste preuzeli vlast, sa svojim sinom trogodišnjim Danilom izašao sam napolje, i sa prijateljem. Napala su me dva čoveka i jedan od njih se pozivao na vašu stranku, a jedan na jednu drugu stranku. Ja ni vama to nisam prebacivao, ali govorite o - smrt Batiću, pa ću da vam kažem šta su uradili. Fizički su me napali. Slučajno sam bio u stanju da se fizički odbranim, ali mi je dete tri dana posle toga vikalo - tata, tata i plakalo. Ali vam sada kažem,to je teror koji ste vi zaveli u Srbiji, gospodine Batiću. To je hajka koju ste vi zaveli u Srbiji, protiv političkih protivnika, ali moje dete nije problem. Problem je dete Milomira Stakića, problem su deca Blagoja Simića i onih koji se neće vratiti uskoro.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Aleksandar Vučić je u pravu. Srpski radikali su veoma često pokretali pitanje poverenja, da li nekom ministru pojedinačno ili Vladi i to su činili u više navrata. Setite se onog postupka, onih 20 dana kada smo obarali Šainovićevu vladu, kada smo tražili ispitivanje poverenja ministru Vlajku Stojiljkoviću. Bilo je i drugih zahteva srpskih radikala, ali oni nisu stavljeni na dnevni red, samo u vreme kada je SPS imao koalicionog partnera Novu demokratiju i onda je na zahtev Nove demokratije to uvek skidano sa dnevnog reda, a danas je Nova demokratija u sastavu koalicije DOS. Ministar Batić, ministar pravde i lokalne samouprave konačno je na dnevnom redu. Naravno, voleli bismo da danas raspravljamo o nečemu drugom, o tome kako da poboljšamo efikasnost privrede, kako da popravimo socijalni status naših građana, ali javno ponašanje, javni istupi, javni nastupi, rad Vladana Batića u Vladi Republike Srbije, odnosno njegov nerad u toj vladi primorali su nas da tražimo danas da se ova tačka uvrsti u dnevni red. Uveren sam da će mnogi poslanici, da će sve poslaničke grupe učestvovati u ovoj raspravi i da ćemo na kraju doći do uverenja da je neophodno izvršiti smenu ministra Batića iz Vlade Republike Srbije. Doduše, jedna poslanička grupa danas ne učestvuje u radu Narodne skupštine iz razloga koje su izneli ili iz nekih drugih razloga, pa će oni biti uskraćeni za to da i oni raspravljaju o ministru Batiću. Ja ću početi od ponašanja ministra Batića prema narodnim poslanicima, prema poštovanju Narodne skupštine. Njega veoma često nema u Narodnoj skupštini, odnosno retko ga ima. Dođe ponekad, a to mu je navika iz vremena kada je bio u opoziciji i kada je bio u Demokratskoj stranci Srbije, pred kraj radnog vremena oko 19,15, održi nam vatreni govor, izvređa poslanike opozicionih stranaka, a onda se zadovoljno smeje kao čovek koji je, eto, nešto dokazao, kao čovek koji je silan, moćan itd. Danas pokušava da bude miran, da bude tih, da bude kao jagnje, da bude kao štrumpf, ali to mu ne polazi za rukom.
Gospodine Stamenkoviću, ja vas opominjem koje izraze koristite. Morate paziti, opominjem vas.
Ja nikoga nisam uvredio. U redu, paziću. Gospodin Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave nedavno na sednici opštinskog odbora ili skupštine opštinskog odbora u Valjevu reče da se on zalaže i da se uvek zalagao da će kriminalci budu smešteni u zatvor, ludaci u ludnice, a zločinci u Hag. Nevolja je u tome što ministar Batić sebi uzima ekskluzivno pravo da on lično procenjuje ko je kriminalac, ko je ludak, a ko je ratni zločinac. U svojim javnim nastupima, a kako on voli da se slika i za sobom uvek vodi kamere, najavljuje da će biti izručenja Hagu i čak navodi imena ličnosti koje će biti izručene. On pri tom ne razmišlja da Ustav Savezne Republike Jugoslavije zabranjuje da se jugoslovenski državljani proteruju, da im se uzima državljanstvo i da mogu da budu izručeni bilo kom međunarodnom sudu. On čak otvoreno govori da Predlog zakona o saradnji sa Haškim tribunalom, koji će biti razmatran u Saveznoj skupštini, neće imati smisla ukoliko u njemu ne bude predviđena mogućnost izručenja naših građana. Čak najavljuje i mogućnost krize Savezne vlade ukoliko koalicioni partneri DOS-a u Saveznoj vladi, SNP ne glasaju za takav predlog zakona. Dok snage KFOR-a, međunarodne zajednice, evo ovih dana uz pomoć Čovića pokušavaju da šiptarskim teroristima obuku uniforme policije Srbije, dok se šiptarski teroristi i zločinci puštaju iz srpskih zatvora, a istovremeno se sudi srpskim vojnicima i policajcima, ministar Batić govori i o Hagu. Čini mi se da je gospodin Batić opsednut Hagom. Ja u tome vidim pokušaj da se amnestira ponašanje međunarodne zajednice, 10 godina teških i krvavih sankcija, uništavanje srpskog naroda u Republici Srpskoj, Republici Srpskoj Krajini, u Srbiji. Kaže ministar Batić da je on pisao pismo dok je bio u opoziciji. Možda ste vi pisali pisma, ali vas izgleda niko ne zarezuje, gospodine ministre, nema odgovora na ta pisma i ukoliko ste u tim pismima naveli koje su sve zločine učinili pripadnici američke administracije, nemačke vojske, francuske vojske, zašto ne pustite da oni prvo pohapse svoje zločince, neka ih oni strpaju tamo u Hag, neka im sude, a onda ćemo mi suditi ako ima zločinaca u našim redovima. Možda je Hag realnost, ali Hag nije realnost za sve nas. Možda je samo za vas. I ako su neki Srbi učinili neke zločine, sudiće im naši sudovi, neka oni odgovaraju u svojoj zemlji. Ovako, vi biste Srbe u Hag, ludnice i tamnice, a Amerikance za prijatelje. Mislim da je gospodin Batić jedan od najvećih američkih lobista, lobista Haga i lobista Sjedinjenih Američkih Država. Znamo koliko je srpski narod štete pretrpeo od američkih lobista, od lobista u američkom kongresu. Lobisti nikada ne rade besplatno, ne rade za lepe oči, lobistima se uvek za nešto plaća. Američki, odnosno šiptarski lobisti su bili plaćeni novcem koji je zarađivan od prodaje droge, od ucena, krađa, pljački, otimačina i zaplenom srpskih imanja. Možda gospodin Batić radi i za lepe oči, možda on ima posebne simpatije prema Karli del Ponte, oboje su mladi i lepi, i muškobanjasti, pa možda tu vuče simpatije. Ja imam pravo...
Gospodine Stamenkoviću, ipak morate imati u vidu šta je na dnevnom redu. Vi niste do sada izneli, ne samo nijedan novi argument, već koristite izraze koji nisu za ovu govornicu i ja vas po drugi put opominjem.
Nisam rekao ništa ružno, a vi niste ovlašćeni da tumačite i da procenjujete da li sam izneo argument ili ne. Narodni poslanik iznosi argumente onako kako on smatra. Radi se o raspravi o poverenju ministru Batiću i ja iznosim činjenice za koje mislim da su validne i merodavne. Pokušavam da ubedim narodne poslanike da oni prihvate moje argumente i izglasaju nepoverenje Batiću. Gospodin Batić nije učinio ništa da se pred lice pravde izvedu oni koji su u javnim televizijskim emisijama i na državnoj televiziji priznali da su spalili državnu televiziju. On ih naziva revolucionarima, a sam kaže da se ponosi time da je i on učestvovao u takvoj jednoj revoluciji i da je on učesnik tih događaja. Da vas podsetim, Maki je javno priznao da je nosio boce sa molotovljevim koktelom i da on nije mogao da krade jer su mu ruke bile zauzete dok je bacao one boce sa benzinom. Na kraju da vam kažem da je Vladan Batić jedan od tvoraca ovih kriznih štabova koji su još uvek aktuelni u nekim opštinama, u nekim preduzećima, a da je jedan od ljudi koji predvodi otimačine poslovnog prostora Srpske radikalne strankeza to imam jedan primer. To je jedno malo mesto Merošina, to je kraj Niša, jedan bivši komunistički jurišnik Tončić, sada je pripadnik DOS-a, nelegalno drži vlasništvo, pokušava da po svaku cenu istera srpske radikale iz poslovnog prostora. Naravno, mi to nećemo dozvoliti, kao što nećemo dozvoliti da bilo gde i bilo ko pokuša da nam taj poslovni prostor uzme. Pozivam vas da danas smenimo ministra Vladana Batića, da se sutra ne bismo kajali za sve, zato što je on za mene izuzetno opasan čovek, čovek koji mrzi, koji ne govori rečnikom umerenog političara i zbog štete koju može da nanese celoj Srbiji. Očigledno je da se sa Vladanom Batićem nešto dešava. Lepo se sećam, iz nekih ranijih godina, kada je bio poslanik Demokratske stranke Srbije, tada je sedeo ovde u drugom redu, ali doduše i tada je dolazio pred kraj radnog vremena, ali je govorio o patriotizmu, govorio je o demokratiji. To nije više onaj Vladan Batić. On bi danas da izručuje, da proteruje, da hapsi, a sutra bi možda i da sudi i ono što je najgore, možda bi da izvršava kazne. Onaj hekler koji je nađen u njegovom automobilu za koji on demantuje da ga je ikada imao, da ga je posedovao, one snajperske puške, one automatske puške koje su ukradene iz stanice policije u Beogradu, plaši me, jer zamislite da gospodinu Vladanu Batiću dođe ideja da on bude lično egzekutor, da on izvršava sve te kazne. Glasajući za Koštunicu, za predsednika SRJ, građani su glasali da ministar Batić bude ministar pravde, da Zoran Živković bude savezni ministar unutrašnjih poslova, da svi ostali koji danas zauzimaju ova mesta budu to što jesu. Mislim da jedna od posledica takvog glasanja, danas sedi ovde u prvom redu, inače ga uobičajeno nema i da je potrebno da narodni poslanici posle rasprave izglasaju nepoverenje ministru pravde i lokalne samouprave, Vladanu Batiću.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a posle nje Stevo Dragišić.
Nemojte mi - vreme - molim vas, nisam još ni stala za govornicu.
Dodaću vam tri sekunde.
Nemojte ništa da mi dodajete, ali nemojte da mi unapred i uzimate. Dame i gospodo narodni poslanici, svaki čovek najbolje govori sam o sebi, svojim izgledom, načinom ponašanja i svojim delima. Godine 1999. u vreme NATO agresije, april mesec, u "Dugi", jedan intervju sa Vladanom Batićem gde on kaže da je na temelju važećih normi međunarodnog prava optužio Havijera Solanu za četiri konkretna krivična dela. Krivičnu prijavu uputio je Međunarodnom sudu za ratne zločine u Hagu, na ruke gospođi Luiz Arbur. Zašto protiv Havijera Solane, pita ovde novinar. On je izdao naredbu za otpočinjanje ratnih dejstava i bombardovanje ciljeva u Srbiji, čime je postupio protivno PoveljiOrganizacije UN i Statutu NATO pakta, kaže gospodin Batić. Pre svega, radi se o delu genocida, jer postoji Konvencija o sprečavanju i kažnjavanju zločina i genocida koji je usvojila Generalna skupština UN 1948. godine i optužujem ga i za agresiju i još jedno delo, optužuje ga za ratne zločine. Za ratne zločine, a to je treća vrsta krivičnih dela, kaže Batić, koje je Solana počinio,predviđenih Ženevskom konvencijom o zaštiti žrtava rata. Novinar dalje pita - očekujete li odgovor? Po Pravilniku Haškog tribunala, obavezni su da daju odgovor. Očekujem odgovor i biće interesantno šta će da kažu, kaže gospodin Batić. Jeste li dobili odgovor, gospodine Batiću? Na pitanje da li oni shvataju da uništavaju naše demokratske potencijale, Vladan Batić o tom demokratskom Zapadu kaže ovo - mi pogrešno poimamozapadnu demokratiju. To nema veze sa onim što mi mislimo o toj demokratiji. To su samo interesi, tu od demokratije nema ni "d". Tako je govorio gospodin Batić 1999. godine. On postaje ministar u Vladi Srbije i 30. januara 2000. godine u "Glasu" pod naslovom - Samo nam dajte odrešene ruke, kaže ovo - presude čelnicima NATO-a predstavljaju pravne farse i lakrdije. One će biti revidirane. Jeste, radi se o farsi zato što niste uhapsili Solanu čim je nogom kročio na našu zemlju, gospodine Batiću, a u to da će presude biti revidirane i da ćete ih amnestirati, kao i onih nekoliko stotina lepo ugojenih terorista, mi srpski radikali i ne sumnjamo. Istog dana dajete još jednu izjavu - bivši predsednik Slobodan Milošević svakako će završiti u Hagu. Pitanje je samo da li će to biti odmah ili malo kasnije. Kako će otići, dobrovoljno ili će ga nova vlast isporučiti Tribunalu. Zaboravili ste, gospodine ministre, da je vaša prevashodna dužnost da branite i da primenjujete Ustav Republike Srbije. (Vladan Batić, sa mesta: Nisam bio ministar tada.) U njemu lepo piše da građanin Srbije ne može biti lišen državljanstva, prognan ili ekstradiran, član 47. stav 2. Ustava. Hag traži Miloševića, i to svi znamo, da bi stvorio, da bi obezbedio alibi za agresiju NATO pakta i kolateralnu štetu kako oni nazivaju ratne zločine. U "Telegrafu", 7. februara 2001. godine, pod naslovom - Nećemo mi odlučivati gde će se suditi Miloševiću, vi kažete: Plašim se da o tome gde će se suditi Miloševiću nećemo odlučiti mi. O tome će odlučiti Haški tribunal. Gospodine Batiću, vi dozvoljavate da o tako važnom pitanju odlučuje neko drugi, jer se u stvari slažete sa stavom Karle del Ponte, a inače biste rekli nešto sasvim drugo. Ono što bi jedan ministar, jedne suverene države, morao da kaže ako drži do integriteta svoje države, a to je da nijedan Srbin ne sme biti isporučen Haškom tribunalu. Vladan Batić, ovo je moj zaključak, je znači slepi poslušnik Karle del Ponte i puki izvršilac njenih naloga. "Blic", 11. mart, ovo su sve vaše reči, gospodine Batiću: "Milošević mora u zatvor do kraja marta. SAD su saopštile demokratskim vlastima u Beogradu da ako očekuju nastavak američke finansijske pomoći nakon 31. marta do kraja meseca moraju uhapsiti Slobodana Miloševića i istovremeno sarađivati u izručenju najmanje još jedne osobe, optužene za ratne zločine, koja se nalazi na teritoriji SRJ, kao i oslobađanje svih albanskih zatvorenika". Da li je Milošević uhapšen do tog roka? Jeste. Da li je još jedan Srbin isporučen Haškom tribunalu? Jeste. Gospodin Stakić je uhapšen i to u momentu i na način koji je svima poznat, kada je išao na roditeljski sastanak svom detetu. Da li su pušteni iz zatvora šiptarski teroristi? Jesu. "Novosti", 21. mart 2001. godine, Srbija će izručiti strane državljane, podnaslov, ministru Batiću se ostvarila želja da ode u Hag i sretne se sa milom mu Karlom del Ponte, vidimo na fotografiji kako se zadovoljno smeška. Sve je utanačio. U Beogradu se, kaže, vodi intenzivna istraga o bivšem predsedniku. Veliki broj njegovih bliskih saradnika daje nam zanimljive informacije i vrlo je verovatno da će protiv njega uskoro biti pokrenut krivični postupak. I, dodaje da nije u njegovoj nadležnosti da govori o hapšenjima i istragama. To uvek kaže, ali tek pošto najavi neku istragu ili hapšenje. U "Glasu" od 21. marta kaže Vladan Batić: "Očekujem da će Slobodan Milošević biti uhapšen zbog zločina koje je počinio". On zna da ih je počinio. Ako ne do 31. marta, to je taj dan "D", onda ubrzo posle toga. Već sutradan, u "Glasu", Vladan Batić izjavio je, nakon susreta sa Karlom del Ponte, da će optuženi za ratne zločine koji nisu jugoslovenski državljani biti predani Tribunalu i najavio da će se neki od njih sami predati. Zna on ko su ti neki, oni nad kojima je on vršio pritisak. On već tada zna šta radi i kakav pritisak vrši na Simića, da se dobrovoljno preda Haškom tribunalu. Ko hoće da povezuje činjenice može jasno da vidi ko i kako plete mrežu oko onih koje Hag traži. Drugog aprila, opet u "Glasu", to vam je omiljeni časopis izgleda, na konferenciji za štampu izrazio je zadovoljstvo što je akcija hapšenja Slobodana Miloševića protekla bez prolivanja krvi. Da li je protekla bez prolivanja krvi? A, na osnovu krivične prijave koju je MUP podneo 30. marta. "Nije tačno da sam dao obećanje Haškom tribunalu da ću ga izručiti". Da li vam iko veruje? Veruje li vam iko u ovoj državi, gospodine Batiću, nakon svih ovih prethodnih izjava koje ste dali. Učinili ste sve što ste mogli da izvršite otmicu, pa kako ona nije uspela, stigla je krivična prijava, pa rešenje o sprovođenju istrage, koje je potpisao istražni sudija Goran Čavlina, onaj isti koji je razrešen funkcije od strane prethodnog režima, perjanica društva sudija, koje finansira Soroš fondacija. U "Novostima" od 21. aprila, pod naslovom "Pravda za sve", traži gospodin Batić od Karle del Ponte da se preispita odgovornost lidera tzv. OVK i da se time demistifikuje rašireno uverenje da se u Hagu sudi isključivo Srbima. Za Vladana Batića nije sporno da su Srbi ratni zločinci i da im za to treba suditi u Hagu, ali bi mu bilo mnogo lakše pred javnošću ako bi u Hag išli šiptarski teroristi. Briga nas hoće li u Hag ići šiptarski teroristi. Na red dolazi i izjava Vladana Batića o ustavnim okvirima. Podnaslov "Hakerup suviše bahat", kaže Batić, misleći na bahatost u nastupu i jednostrano odlučivanje. Pa, kaže - to sve dalje vodi stvaranju dva posebna entiteta na teritoriji Kosova i Metohije. Za nekoliko dana otići ću na Kosovo i nadam se srestisa Hakerupom, pa ćemo videti kakve su tendencije u pogledu konačnog uređenja institucija na Kosovu. Kao, on je baš taj, Batić, koji će Hakerupu reći - no, no, nemoj to tako. Istovremeno, Čović se oglašava sa istom idejom o stvaranju dva posebna entiteta na Kosovu i Metohiji, a potpredsednik Demohrišćanske stranke Rada Trajković potvrđuje da je to jedino ispravno rešenje, izražavajući valjda stav svoje Demohrišćanske stranke. U Srbiji je, gospodine Batiću, zahvaljujući vama, vašim nedelima, zavladao strah među građanima, i za ličnu sigurnost i za imovinsku sigurnost. Tom strahu kumujete pre svega vi, svojim ponašanjem. Neka narodni poslanici i javnost sami procene ima li ovde mesta zloupotrebi službenog položaja i da li je to dovoljan razlog da Vladan Batić bude razrešen funkcije ministra. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevo Dragišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS glasali su protiv izbora Vlade Republike Srbije na čijem čelu je Zoran Đinđić. Glasali smo zato što smo opozicija i zato što smo kao opoziciona stranka obavezni da kritikujemo vlast i glasali smo zbog personalnog sastava, zbog programa Vlade. Međutim, današnji predlog, o kome raspravljamo, nije samo fragment borbe između vlasti i opozicije. Nije samo način da kao opoziciona stranka skrenemo pažnju na mane Vlade ili da skrenemo pažnju na naše kvalitete. Današnji predlog, pre svega, ima za cilj da se obustavi formiranje jednog običaja u funkcionisanju izvršne i sudske vlasti, da se spreči samovlašće ministra, da se spreči ugrožavanje nezavisnosti i samostalnosti sudija. To je smisao današnje inicijative. Mi smo mogli kao opoziciona stranka da podnesemo zahtev i za razrešenje Vlade, pa da raspravljamo globalno o efektima vlasti cele ove vlade. Ali, smatrali smo da je prioritetni cilj sprečiti ovo samovlašće i ovo nasilništvo koje je demonstrirao ministar pravde Vladan Batić. On je počeo da formira jedan običaj u odnosima između sudske vlasti i izvršne vlasti. Običaj u pravu se formira pre svega neprekidnim ponavljanjem određenog postupka, a da bi taj običaj dobio i pravnu snagu mora da postoji svest o obaveznosti takve vrste ponašanja. Naravno, ono što radi ministar pravde Vladan Batić nema uporišta u sadašnjem pravnom poretku. Ministar pravde nije najviši organ u pravosuđu. Ministar pravde je deo organa izvršne vlasti, a sudije i sudovi su poseban organ državne vlasti. To je grana sudske vlasti koja je po Ustavu nezavisna od izvršne vlasti. Dakle, Vladan Batić, kao ministar, ne može se pojaviti kao vrhovni arbitar u obavljanju poslova sudijske funkcije i u obavljanju poslova pravosudnih organa. Nije Vladan Batić, odnosno ministar pravde, ni blizu onome što bi se moglo reći za MUP. Jer, ministar policije ima izvesna ovlašćenja u direktnom obavljanju posla ministarstva policije. Vladan Batić je ekonom, on se stara o tome da sudovi imaju uslove za normalno obavljanje svog posla. To je glavna dužnost Vladana Batića. Vladan Batić ne sme da proglašava krivcem, Vladan Batić ne sme da komentariše tok istražnog postupka, Vladan Batić ne sme da komentariše kakav će biti ishod suđenja, jer je to direktno mešanje u obavljanje sudijske funkcije. U svom dosadašnjem delovanju, pored toga što se mešao direktno u rad sudova i sudija, Vladan Batić je pokazao veliku dozu nasilnog ponašanja. Počelo je sve onim čuvenim upadom u "Galeniku". Tada je direktor preduzeća "Beograd-sigurnost", Slobodan Rondović, napisao jedan dopis pod brojem 1831/2, od 11. oktobra 2000. godine, u kome je rekao: "Dana 10. oktobra 2000. godine, oko 19,30 časova, na kapiji 2, stigla su tri luksuzna automobila, u kome su se nalazila odgovarajuća lica: Dušan Mitević i Vladan Batić. Prilikom dolaska na kapiju 2, iz jednog automobila izašla su nepoznata lica, naoružana poluautomatskim pištoljem i zahtevala da im se obezbedi prolaz u upravnu zgradu AD "Galenike". Tom prilikom, pokazali su našim radnicima policijske značke. Da li su te policijske značke bile stvarne ili špekulativne, nije nam poznato. Iz kola je izašao i Vladan Batić, mašući rukama sa nekim papirima i govoreći kako je neki sud u Parizu presudio da je njihovo vlasništvo AD "Galenika" i da im se odmah mora predati preduzeće. Naši radnici nisu hteli da otvore kapiju, ali oni su to na silu uradili i ušli u krug "Galenike", uputivši se ka upravnoj zgradi. Imajući u vidu činjenicu da je deo ljudi, koji su pratili Vladana Batića i Dušana Mitevića, bio naoružan i da je pokazao policijske značke, naše obezbeđenje, kao i obezbeđenje "Galenike", nije pružilo otpor, jer bi verovatno došlo do ljudskih žrtava. Posle ovog događaja na kapiji 2, naš kontrolor je pokušao da uđe u upravnu zgradu AD "Galenika", ali su ga tamo dočekala nepoznata lica, naoružana poluautomatskim pištoljima, heklerima, i onemogućila su svaki prilaz direktoru AD "Galenike", Mariji Krstajić. Odmah nakon ovog događaja, radnik AD "Galenike" koji je određen za bezbednost "Galenike" Vlada Mutić je izdao naređenje da se naši radnici ("Beograd-sigurnost") povuku sa obezbeđenja na objektima AD "Galenika". Nasilno ponašanje, koje je Vladan Batić demonstrirao odmah po oktobarskoj revoluciji, nastavilo se i kasnije, kada je preuzeo funkciju ministra pravde. Ovo su pričali drugi o Vladanu Batiću, ovo je svedočanstvo drugih o onome šta je Vladan Batić spreman da uradi, a evo sada šta je Vladan Batić sam o sebi rekao, potvrđujući svoje nasilničke metode u obavljanju funkcije i u osvajanju vlasti. Već čuveni slučaj u Lebanu, o kome je pisao "Blic" 19. marta ove godine, pod naslovom: "Ponovljeni lokalni izbori najkasnije za 90 dana" prenosi izjavu Vladana Batića: "U Lebanu je formiran krizni štab koji zahteva smenu vlasti jugoslovenske levice koja ima 29, od ukupno 31 odbornika. Krizni štab je upao u zgradu Skupštine opštine i zatražio smenu opštinskih čelnika. Potom su pristalice lokalne vlasti pretukle pristalice DOS-a. Oni su odgovorili blokadom magistralnog puta Leskovac-Medveđa i tražili da se uhapsi predsednik opštine Gojko Marjanović i načelnik policije Srđan Mitić". Ministar Batić, koji je zatečen u Valjevu, istakao je da Vlada nije dala zeleno svetlo za formiranje kriznog štaba u Lebanu i da ne podržava nasilno preuzimanje vlasti. On je takođe rekao da su protiv batinaša iz JUL-a podnete krivične prijave. Na isti način DOS je, sada već znamo uz čiju saglasnost i koordinaciju, preuzimao vlast u nekim drugim opštinama u Srbiji, gde to nije prošlo tako kao što je prošlo u Lebanu. Tamo gde rulja sa ulice uspe da uđe u zgradu i da otme vlast onima koji su je dobili na izborima, oni koji su izgubili vlast nisu ni zaslužili da je imaju. Jedino su u Lebanu oni koji su imali vlast rešili da brane ono što su imali, pa su rulju sa ulice pretukli. (Glas iz sale: Koliko ste imali odbornika?) Ovde se ne radi uopšte o tome ko je koliko imao odbornika i ovde je očigledno da ste vi imali samo dva odbornika, od 31. (Glas iz sale: Nisam ja iz Lebana.) Ne kažem ja da ste vi iz Lebana, nego da ste vi imali u Lebanu dva odbornika. Od 31 odbornika DOS je imao dva, pa su ta dva rešila da vlast ne valja,skupili rulju i preoteli vlast, a onda ministar Batić kaže - nisu dobili zeleno svetlo. Od koga to treba da dobiju zeleno svetlo, od vas? (Obraća se ministru Batiću.) Recite, recite da vas čuju svi, da li od vas treba da dobiju zeleno svetlo? Kažete - to su bile izborne manipulacije. Ako su bile izborne manipulacije, podsetiću vas da su to rezultati izbora iz septembra, kada ste vi osvojili vlast, kada je Koštunica pobedio na izborima. (Ministar Batić, sa mesta: Videlo se u decembru.) A, videlo se u decembru, pa što ne raspišete sada lokalne izbore, a ne da organizujete rulju, da im date zeleno svetlo i da kažete - e, sad jurišajte na zgradu, a mi ćemo krivične prijave protiv onih, ako se budu branili. To su vaši metodi. Šta biste radili u nekoj drugoj situaciji, u nekoj situaciji koja je mnogo većeg značaja nego što je vlast u jednoj opštini kao što je Lebane - vi biste bili spremni na streljanje, samo ako vam neko da zeleno svetlo. Izgleda da je zeleno svetlo osnovni princip u funkcionisanju vaše vlasti. Dakle, ovde se očigledno radi o potrebi da se spreči stvaranje jednog opasnog običaja da jedan ministar uzima pravdu u svoje ruke, pa makar on bio i ministar pravde, jer, u tom slučaju, svaki sledeći ministar će sebi dozvoliti takođe toliki stepen komocije i samovlašća koliko je to sebi dozvolio Vladan Batić, pa ko zna kakve će sve ideje njemu padati na pamet. Zbog toga mislimo da Vlada ima mnogo više razloga da smeni ministra pravde, nego što je imala razloga da smeni potpredsednika Vlade. Možda se Vlada Zorana Đinđića zaklela na celibat, pa je zbog toga morao da bude smenjen Vuk Obradović, ali se sećamo da je Zoran Đinđić ovde obećao da neće lagati, da neće krasti i da će se potpuno suprotno ponašati od predstavnika bivšeg režima. Ono što je Vladan Batić uradio, to ne pamtimo još iz vremena kada je SPS bio u koaliciji sa Novom demokratijom. Tada su izbacivali poslanike iz skupštinske sale, a sada izbacuju vlasnike preduzeća iz njihovih zgrada. Vi otimate privatno vlasništvo i kršite volju naroda.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriti o Vladanu Batiću i njegovoj, samo njegovoj pravdi izuzetno je teško, iz razloga što u srpskoj istoriji nije bilo ličnosti koja se tako bestidno zalagala za izdaju srpskih nacionalnih interesa, kao što to čini ministar nepravde Vladan Batić. Kršenje Ustava i zakona ove zemlje glavno su obeležje i karakteristika delovanja Vladana Batića. Sila, rulja, gomila, laž, rušenje i paljenje su sredstva kojima se Vladan Batić domogao vlasti. Paljenje najlepše zgrade u Evropi, zgrade Savezne skupštine, za Vladana Batića nije nikakva šteta, a sve što se tamo događalo pred očima celokupne javnosti je samo paljenje par zavesa. Na krilima buldožer-revolucije, Vladan Batić se dočepao vlasti i funkcije ministra pravde, gde na svakom koraku pokazuje svoj nemoral, svoje nepoštenje i svoju suludu mržnju prema svima koji od njega drugačije misle. Vladan Batić u svojim izjavama koje verno i podanički prezentiraju DOS-ovski mediji, unapred hapsi, presuđuje bez suđenja, isporučuje državljane Savezne Republike Jugoslavije Haškom tribunalu. Spreman je da neprijateljima srpskog naroda verno služi i da se zdušno zalaže za progon i hapšenje svih onih koji su bili najverniji srpskom rodu. Sa svojim organizovanim bandama sastavljenim od ljudi bez ikakvog morala kojima su jedini motiv krvave zelene dolarske novčanice, ubeđuje građane koji su na poternicama Haškog tribunala da se predaju sami a da će to predstavljati najveći čin patriotizma. Nikada do sada Srbija nije imala beskrupuloznijeg državnog funkcionera. Srpski patrioti se prodaju Haškom tribunalu za onoliku sumu dolara koliko je velika njihova ljubav prema otadžbini i srpstvu. Što više voli otadžbinu to je cena veća, eventualno manja ljubav prema otadžbini - manja cena, a može i za marke, može i na tri čeka. Samo jedan dan pre izručenja Blagoja Simića, Vladan Batić to najavljuje, najavljuje da će se nesrećni Blagoje Simić sam predati Hagu. Vladan Batić po svim osobinama svog karaktera bi i Stevana Sinđelića predao Hagu zbog pucanja na javnom mestu i remećenja javnog reda i mira i dizanja u vazduh mirnih turskih državljana. Jednog od najvećih srpskih junaka, pokojnog Milana Tepića, koji je digao u vazduh stotine krvoločnih ustaških zveri, sigurno bi ubedio da nije ispravno da hrvatske ustaše eliminiše i da zbog takvog čina mora biti izručen Hagu. Šta je to i kakva je to ideja vodilja koja Vladana Batića motiviše da bez konkurencije postane prvi srpski Juda? Juda je Hrista prodao za 30 srebrnjaka i posle toga se obesio. Kakva je sudbina Vladana Batića? Da li izdaja ima cenu i da li će mu Srbi oprostiti kada se dozovu pameti i kada shvate kakve funkcionere imaju na čelu države? Da li treba pominjati upade sa dugim cevima u "Galeniku" i zalaganje Vladana Batića da "Galenika" ne bude vlasništvo srpske države. Formiranje kriminalnih bandi, formiranje kriznih štabova, upad u "Crvenu zastavu" takođe sa oružanom bandom, sredstvo su zastrašivanja građana Srbije. Poternice, lovci na ucene, desperadosi i otpadnici ponovo su aktuelni u Srbiji, zahvaljujući Vladanu Batiću. Srpski radikali su trn u oku Vladana Batića i on već ima plan kako da ih eliminiše sa srpske političke scene. Čitali smo u novinama, u listu "Svedok" - od fukare treba da se sastavi i organizuje improvizovani lažni kongres Srpske radikalne stranke, na kome bi pripadnici DOS-a činili većinu, na kome treba da se smene legitimni čelnici SRS,pa da se poslušnici i sluge Vladana Batića izaberu umesto onih koji nisu po volji Vladana Batića. Zatim će Vladan Batić kao ministar pravde registrovati novu SRS, a sve poslanike SRS izbaciti iz Narodne skupštine. Nije isključena ni fizička likvidacija prof. dr Vojislava Šešelja. Da li je sve ovo dovoljno za ministra nepravde Vladana Batića? Verovatno ne, jer DOS-ovska većina nije na vlast došla zbog ljubavi prema otadžbini i srpstvu, već zbog ljubavi prema Evropi i njenoj ludoj kćerki Americi.
Izričem vam drugu opomenu.
Meni je drago da ste me opomenuli. Sve srpske radikale ste opomenuli, a ja nisam imao tu priliku, baš mi je drago. Ministar nepravde Vladan Batić polako ali sigurno postaje najomraženija ličnost srpske političke scene. Mravojed celog svog života jede mrave, a na kraju mravi pojedu njega. Kakva će biti sudbina Vladana Batića pokazaće vreme. Za sada je potpuno izvesno da Vladan Batić marljivo zida novu Ćele kulu od srpskih glava.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a sledeći je narodni poslanik Mirko Petrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, došlo je vreme da gospodin Vladan Batić deluje u svom stilu. Vreme za koje se on borio je stiglo na krilima revolucije. Ta revolucija ima svoj tok i u tom toku sada funkcioniše ministar Vladan Batić. Ministarstvo pravde, na čijem je čelu gospodin Batić, još nije sebe u pravom smislu konstituisalo. Zašto i da se konstituiše kad sve glavne poteze ovog ministarstva povlači gospodin Vladan Batić? Kako on to sve pretače u pravdu? Svi njegovi zahtevi i zahvati se prvo puštaju u javnost putem medija, a potom on nastupa posle primljene informacije, kao proveren način razmišljanja širih masa, i tu neku svoju zamišljenu ideju sprovodi na sebi svojstven način. Gospodin Vladan Batić je predsednik Demohrišćanske stranke. Čudna je ta krilatica stranke. Sebe kao velikog srpskog sina veliča i predstavlja na panoima naših gradova.Zašto jedan veliki čovek to čini, ako je uistinu veliki čovek? Taj veliki čovek ide po našim malim opštinama i u korpusu DOS-a pokušava da prikupi ljudeza svoju stranku. Cena je poznata. Nema morala. Ruši DOS. Neka ga ruši, jer je on, u stvari, revolucionar kojeg je iznedrila ta ista revolucija. Čudni su putevi političkog delovanja gospodina Batića. On sudi, hapsi i zatvara ljude,pri tom dajući izjave da on o tome nema baš tog trenutka nikakve informacije. Uvek kada daje izjave deluje kao da on nije iz ove sredine. Kao da je on došao iz neke evropske staklene bašte, gde je sve čisto i fino. Treba on da prođe, a proći će i doživeće teške posledice kada narod bude njemu sudio. Zašto se on ponaša na našim utakmicama kao navijač, a stvarno je ministar pravde i posle daje određene izjave na koje neki daju svoje sudove, odnosno, posle tih izjava slede kaznene mere? Sećam se njegovih izjava u sredstvima informisanja kada je dolazila Karla del Ponte. Neki čelnici DOS-a su u prvom navratu negirali doček dotične osobe, a potom nastupa Vladan Batić koji sa njom vodi razgovore, kao da smo mi svi krivi što smo živi. Biće da je to sve u njegovom stilu. Određeni političari DOS-a daju razne izjave o Haškom tribunalu. Neki u svojim izjavama žele da se zakonskim putem to reguliše, kako bi stekli vremensku distancu i u toj distanci, verovatno, pronašli neke nove puteve. Gospodin Vladan Batić to podržava uvodeći nas time u Evropu. Zatim, kreće put Haga kako bi se još više dodvorio toj instituciji koja je u svetu prepoznatljiva kao sud protiv Srba i srpskog naroda. Manir gospodina Batića u Hagu je brukao srpski narod. Istorija će o tome dati svoj sud. Zašto Vladan Batić ide u Hag kada su mu poznate odredbe Ustava Savezne Republike Jugoslavije - da jugoslovenski državljanin ne može biti lišen državljanstva, proteran iz zemlje, ni izručen bilo kome, pa ni Haškom tribunalu. Ima mnogo negativnih manira koji ne mogu ni da se predstave ovim mojim izlaganjem. Jedan moram da navedem, a to je nošenje dugih ili nekih drugih cevi, mislim na hekler, u Požarevcu. Zar tako treba da se brani ministar i naša vlada - heklerima? Nema od vaše pravde, ministre, ništa. Cilj naših neprijatelja, koji su nas bombardovali, jeste da nam osude lidere, vojskovođe, čelnike, a potom ceo narod. Tada istorijska patina pada na zlikovce, a žrtve Srbi ostaju da vjek vjekova budu krivi. Tu vi, gospodine Batiću, najviše pomažete svojim izjavama i načinom delovanja kao naš ministar. Što se tiče suđenja za ratne zločine, red bi bio da se sudi svima koji su napali našu zemlju,da se oni pohapse po tom međunarodnom zakonu. Ali, kako vi to da uradite kad vi ne branite interese našeg naroda, već tamo ko zna kog i ko zna radi čega. Samo ću navesti par izjava: "Blic", 13. februara 2001; "Blic", 18. februara 2001. intervju Vladana Batića - "Sudićemo ratnim zločincima", "Glas javnosti", 11. mart 2001. "Optuženi će se predati Hagu", itd, itd. Znači, Vladan Batić stvarno i kvalitetno sarađuje sa ovom institucijom. Da bi saradnja sa Hagom bila transparentna, Vladan Batić obavlja neke prethodne razgovore sa okrivljenima u Srbiji, da ih ubedi kako bi oni dobrovoljno pristali da idu u Hag - idite ljudi biće vam bolje, i sve u maniru - ja ništa ne znam o tome. Ta dobrovoljna predavanja se verovatno taloniraju tamo na njegovu karticu, zna se, radio čovek demokratski. On mora da opravda sredstva koja su u njegovu političku kreaciju uložili strani mentori. Videćemo mi, kao narodni poslanici i kao narod, kako će Vladan Batić da hapsi i isporučuje sve koji su na tim listama već evidentirani i koji će u toku tih procesa da se evidentiraju. Hapšenje ovih ljudi je već pripremljeno i sprovodi se sa najgorim kadrovima kojima taj vid rada ne predstavlja neku moru. Sećam se izjave gospodina Batića da su, kada je Skupština bila zapaljena, izgorele dve zavese. To je minimiziranje nekih, za običan narod, za srpski narod velikih istorijskih nepravdi. Sa dugim cevima i specijalnom ekipom gospodin Batić dolazio je i u "Galeniku". Pretnja ministra Batića sudijama i sudovima daje sliku u društvu da sve stoji i da se čeka nešto. E, to nešto znaju sudije u sudovima. Zbog toga što se on bavi Hagom, a ne bavi se našim problemima, njemu su važniji svi ostali problemi. Opštinski sudovi sada duguju po raznim osnovama milionske cifre. Stanje u sudovima je katastrofalno. Juče je u beogradskoj Palati pravde zbog ovakvog stanja, gde je ministar najodgovorniji, došlo do pucnjave. Kako se to može desiti u takvoj instituciji kao što je Palata pravde? Naš narod kaže: "Ako nešto funkcioniše, preko toga ne može ni ptica preleteti", a ne da neko unese oružje u sudnicu i da još puca u hodniku. Razlog svemu tome su nesređeni odnosi u sudstvu, tako da niko ne želi da radi ove poslove obezbeđenja, zbog niskih plata i svega što je vezano za to. Bilo bi bolje da je Vladan Batić posvetio svoj ministarski deo ovakvim poslovima, nego što se bavi davanjem raznoraznih neistinitih izjava. Vladan Batić je proveo više sati u Hagu, nego ovde u skupštinskoj sali. Sudije žive u fazi nekog iščekivanja. Privredni sudovi su u nekom, nazovi, parlogu, nema kadrova, niko neće da radi u ovim uslovima koji proizilaze iz resornog ministarstva. Platama i materijalnim troškovima on nema vremena da se ovog trenutka bavi. Sistem lokalne samouprave je sada u zemlji Srbiji ispod svake kritike. Nikad nije bilo gore. Svugde gde je DOS na vlasti, tu sad ključa masa i ne može da se spoji jedna odluka, a da nema problema. Znam da su opštine u Sremu u vrlo teškom stanju. Moja opština Irig nije konstituisana sve do pre nekoliko dana, a to je više od osam meseci. A što bi se ona i konstituisala, kad je to mala i siromašna opština gde ministarstvo i ministar ne vide interese da ovo pitanje reše. Dokle građani da čekaju? I u tim opštinama koje su nezadovoljne ovim resornim ministarstvom ljudi se pitaju da li je to ta obećana organizacija i sredstva koja treba da podmire opštinske budžete. Nema od toga ništa i to će se uskoro evidentirati na razne načine. A za to ministarstvo je zadužen gospodin Vladan Batić. Ima raznih pritisaka po opštinama od strane DOS-a, tamo gde je na vlasti neko drugi ko nije DOS. Prikupljaju se potpisi da se ide na vanredne izbore i ko zna šta se tamo još radi, a radi se na jačanju gospodina Vladana Batića i njegove stranke. Vladan Batić na primeru "Galenike" je na najupečatljiviji način potvrdio koliko on poštuje propise. Nije mu strano da svoje organizovane bande kriminalaca predstavlja kao da su službena lica policije i da pretnju i silu koristi za ostvarivanje svojih interesa. Čudno je samo da odmah posle nasilničkog osvajanja "Galenike" ni danas niko iz Ministarstva unutrašnjih poslova nije pozvao na odgovornost Batića i njegove oružane bande. Da li se čovek sklon nasilništvu i samovlašću može privesti redu i zakonu izborom za ministra pravde i lokalne samouprave. Grdno su pogrešili. Tim izborom on se osokolio, dobio potvrdu da će nasilništvo i samovlašće biti prepoznatljiv i upečatljiv stil rada ove vlade. Za ovih 27 radnih dana u Skupštini, ministar pravde Vladan Batić je bio tri puta i uvek je dolazio sa namerom da iz nekih fascikli izvuče određene nepravilnosti Srpske radikalne stranke u prethodnoj vladi. Videli smo mi sve te njegove gafove. Faca mu je puna neke gorčine i mržnje. (Predsedavajuća: Vreme.) Ništa drugo i ne zna osim da ubacuje plesnive upadice u istorijski točak. Stanje ovih poslednjih dana vezano je za gospodina Vuka Obradovića, i tu je Batić umešao svoje prste. Zna se sve šta Vuk Obradović radi i šta je dobio zadatak. Između ostalog, da reši "Galeniku". E, ne može tek tako da se reši "Galenika" jer je Batić Panićev pravni zastupnik. To je samo jedan segment u čitavom nizu koji treba da se reši, a pravda je u Batićevim rukama. Tako da je sada pravda prebačena na aferu i nek narod malo tu kosku glođe. Vladan Batić je prvi za to da treba ukinuti TV prenose iz Skupštine. Zašto mu smetaju ti prenosi? Predlažem da ova skupština izglasa nepoverenje ministru pravde VladanuBatiću. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Petrović, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog SRS-a sadrži notorne neistine, tvrdnje koje se ne mogu potkrepiti dokazima, optužbe za pitanja koja nisu rešena i stvari koje se nisu dogodile. Tako se u ovom predlogu optužuje nadležni ministar za saradnju sa Haškim tribunalom. Podsetio bih vas sve ovde veoma dobro, da je to obaveza koju je nova vlast preuzela od stare vlasti, da je tadašnji predsednik Srbije Slobodan Milošević, zaključujući Dejtonski sporazum, utvrdio jednu odredbu koja garantuje i saradnju sa Haškim tribunalom od strane naše države. Pa bih vas ovde sve podsetio, nova vlast je samo pokušala tu zatečenu situaciju, tu zatečenu obavezu da reguliše. Ovo pitanje čak nije ni u nadležnosti ovog parlamenta, niti je u nadležnosti Republičke vlade, niti je u nadležnosti jednog ministra. Ovo pitanje je u nadležnosti Savezne vlade i saveznog parlamenta, a tek za koji dan treba da se donese novi zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, a o kome će se raspravljati i tako pred saveznim parlamentom. Gospodin Batić se optužuje, kao i nova vlast, za navodno organizovanje bandi koje bi imale za cilj da vrše otmice lica za koja je Haški tribunal izdao poternice. Šta je dokaz za jednu ovakvu tvrdnju, pazite, za jednu ovako tešku i ozbiljnu tvrdnju? Dokaz je anonimni član SRS-a. Dokaz za jednu ovakvu tvrdnju, tobožnji dokaz je anonimni izvor koji je član stranke predlagača. Ovo mnogo više govori o neozbiljnosti i neodgovornosti onih koji upućuju taj predlog na ovakav način, nego o onome kome je predlog namenjen. Gospodin Batić se optužuje za organizovanje sudskih političkih procesa u zemlji u kojoj nije podignuta do danas nijedna optužnica niti doneta nijedna sudska presuda, da bi se moglo tvrditi da ta presuda nije doneta na osnovu dokaza utvrđenim sudskim postupkom, već na osnovu političke volje nove vlasti. Ja bih vas ovde sve dobro podsetio, da za poslednje četiri godine SRS nikada nije podnela zahtev po pitanju iskazivanja nepoverenja tadašnjem ministru unutrašnjih poslova, iako je u zemlji bilo nekoliko stotina nerasvetljenih ubistava. Bili ste, gospodo, sa njima od 1997. godine u vlasti. Iako je u zemlji za vreme dok ste bili u vlasti bilo nekoliko stotina nerasvetljenih ubistava, iako je ubijen v.d. ministra unutrašnjih poslova Vlade Republike Srbije, iako je ubijen savezni ministar odbrane. Predlagači optužuju nadležnog ministra za uvođenje prinudnih mera u pojedinim opštinama gde su na vlasti socijalisti. Tako se navodi kao primer opština Ub. Koliko je meni poznato, na Ubu nema prinudnih mera. Nema prinudnih mera, a znači, navodi se opština za koju se u predlogu tvrdi da postoje privremene mere. Predlagači tvrde da se navodno u nekim opštinama, kao što je Lajkovac, pripremaju privremene mere. Podsetio bih vas sve dobro na obavezu Vlade Republike Srbije da u onim situacijama gde više od tri meseca nije sazvana sednica skupštine opštine uvede prinudne mere, ali da stvar bude još ozbiljnija, radi se o predlogu zakona koji je usvojio prethodni parlament i to baš na predlog SRS-a. Srpska radikalna stranka je bila predlagač tog zakona u prethodnom sazivu parlamenta, koji je jednu takvu obavezu propisao. Da na kraju ovde kažem nešto što mislim da je suština. Ovaj predlog Srpske radikalne stranke predstavlja politički manevar da se dobiju politički poeni u javnosti, da se stekne određen politički publicitet i da se zaboravi uloga u prošlosti, u poslednjih nekoliko godina Srpske radikalne stranke. Suština ovog predloga je da se Srpska radikalna stranka predstavi kao alternativa nove vlasti. Međutim, uvek kada je trebalo birati između vernosti nacionalnim idejama i nacionalnom programu i učešća u Miloševićevoj vlasti, Srpska radikalna stranka je birala ovo drugo. Posle predaje zapadne Slavonije od strane Miloševićevog režima Tuđmanovoj Hrvatskoj, posle predaje Republike Srpske Krajine od strane Miloševićevog režima Tuđmanovoj Hrvatskoj, posle predaje delova zapadne Bosne bosanskim Hrvatima od strane Miloševićevog režima, posle teških stradanja naših sunarodnika, posle potpisivanja Dejtonskog sporazuma, kojim je ograničena državnost Republike Srpske i utvrđena obaveza saradnje sa Haškim tribunalom, Srpska radikalna stranka je ušla u koaliciju sa onima koje je do tog dana nazivala najvećim kriminalcima i najvećim izdajnicima u istoriji srpskog naroda. Srpska radikalna stranka je ušla u koaliciju sa onim koji nikada nije kročio u našu crkvu, sa onim koji nikada nije posetio nijedan izbeglički kamp, sa onim koji nikada nije obišao ni ranjenike, ni bolesnike, sa onim za koga je jedini ideal u politici bila vlast i njeno očuvanje. Na taj način Srpska radikalna stranka je postala običan instrument Miloševićeve politike, čiji su rezultati naravno tragični po interes srpskog naroda. Izgubljeno je preko 50.000 kvadratnih kilometara teritorije, veličine Belgije i Holandije zajedno, milion izbeglica u Srbiji.
Gospodine Petroviću, danas nije na dnevnom redu predlog za izglasavanje nepoverenja Srpskoj radikalnoj stranci. To je završeno u decembru mesecu, a danas nam je na dnevnom redu ministar pravde.
Ne znam koliko ste me pratili od početka. Govorio sam šta je suština ovog predloga, a suština ovog predloga je predstaviti sebe kao alternativu u jednoj politici u nacionalnom i državnom smislu. Naveo sam argumente iz prošlosti koji opovrgavaju takvu suštinu predloga i da na kraju, iznoseći ove argumente, kažem - izgleda kao da predlagače te tragične činjenice koje sam izneo ne zanimaju. Umesto da preispitaju svoju odgovornost, priznaju deo svoje odgovornosti za ono što je činjeno i preispitaju tu i takvu politiku, predlagači optužuju ministra Batića za stvari koje ne mogu da dokažu i za pitanja koja nisu rešena.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Petrović je izmislio mnoge stvari, bukvalno slagao. Naime, evo sada mi kažete kako je to istina. Kada je to 1997. godine Srpska radikalna stranka bila u koaliciji sa SPS-om? To je netačno. Netačno je sve što ste govorili o Srpskoj radikalnoj stranci i nacionalnim interesima. Tačno je da želimo da se predstavimo kao alternativa režimu, jer to je posao opozicije. Nećete nam valjda to zabraniti? Nećete nam valjda zabraniti da budemo oni koji će da budu vaši politički protivnici ili biste voleli da uopšte ne postoje politički protivnici, da budete oni koji će da vladaju do veka i koji nikada neće da imaju opoziciju ili da biraju opoziciju. Govorite o tome da li je neko ušao sa Miloševićem u koaliciju ili nije, da li je ušao u crkvu ili ne. Pa vaš počasni predsednik je član Munove sekte, a vi govorite o crkvi. Ja sam venčan u crkvi, kršten u crkvi još na rođenju, sina sam krstio u crkvi, a gde je to Milan Panić, vaš počasni predsednik kršten, gde je Zoran Đinđić kršten kao predsednik Vlade, kada već govorite o crkvi, kada već govorite o manastiru Tvrdoš, a za razliku od vas koji o tome ne znate ništa. Što se tiče nacionalnih interesa i Haškog tribunala, nije Srpska radikalna stranka nikada ništa prihvatila o Haškom tribunalu, nikada, nigde i ništa. U Dejtonskom mirovnom sporazumu piše jedna rečenica u kojoj se govori o saradnji sa Haškim tribunalom, ne izručivanju naših državljana, ali protiv Dejtonskog sporazuma je bila Srpska radikalna stranka, a ne za Dejtonski sporazum i vi nama govorite da mi nemamo pravo da govorimo ko će kako i na koji način da sarađuje sa Haškim tribunalom, zato što govorimo o isporučivanju Milomira Stakića, Blagoja Simića i nekih drugih. To je pitanje. Kažete da treba Savezna vlada tim pitanjem da se bavi. Tačno je, ali ministar Batić u "Blicu" od 13. februara 2001. godine kaže - Zoran Žižić nije ovlašćen da odlučuje ko će biti izručen Haškom tribunalu a ko neće, izjavio je juče u Skupštini Srbije Vladan Batić, republički ministar pravde. Ko je onda nadležan, ako nije savezna administracija ta koja će da predloži saveznom parlamentu predlog zakona o Haškom tribunalu? Hoće li neko drugi? Hoćete li vi to, gospodine Petroviću, ili neko treći opet da izlazi i da predlaže to? (Predsednik: Vreme.) Naravno i uvek ćemo se truditi i pokušavati da govorimo ono što mislimo, ono što je najvažnije, ono što je najbolje, što mi mislimo da je najbolje za našu političku stranku. Da li se to vama dopada ili vam se ne dopada to je jedna druga stvar, ali nemojte da nam negirate to pravo, nemojte da nam oduzimate pravo na političku borbu, nemojte da nam oduzimate pravo na drugačiji politički stav. Mržnja koju pokazujete i netrpeljivost.....
Gospodine Vučiću, molim vas da završite.
Završavam, ali nemojte da sekretar maše rukama. Ovo je već deseti put da vidim sekretara kako maše rukama i kako nekome preti.
Ima tikove.
Tikovi su mu to? Stvarno nema smisla. Završavam u jednoj rečenici, ali zaista moram da ukažem na neverovatno ponašanje sekretara Skupštine i nije mu ovo prvi put, ali slučajno sam se okrenuo, pa sam video kako maše rukama. Ja bih samo rekao još jednu rečenicu. Tačno je da smo krivi i nismo u tom trenutku mogli drugo, pa smo bili u koaliciji sa socijalistima i krivi smo, narod nas je kaznio, ali naša najveća krivica je u tome što smo dozvolili da vi pobedite, što smo dozvolili da vi dobijete poverenje naroda. Za to smo krivi do neba i to nam narod nikada neće oprostiti.
Ima još replika? Ako možemo makar, ovo je replika u vezi krštenica, da svi narodni poslanici donesu krštenice iz crkve i da zatvorimo tu raspravu. Gospodin Ivković, replika.
Dame i gospodo poslanici, nama socijalistima je vrlo zanimljivo posmatrati duele gde se neko optužuje što je bio sa Socijalističkom partijom Srbije u koaliciji, gde se opet neko brani, kao da tamo u toj Socijalističkoj partiji Srbije sede gubavci. Moram da vam kažem, u Socijalističkoj partiji Srbije su, pre svega, pametni i lepi, žene i muškarci i vrlo dobro rade svoj posao i rade ga sve bolje i bolje, samim tim što svoje greške jasno određuju i više ih neće ponavljati. Da se vratim na tu 1997. i 1998. godinu. Godine 1997. bio je masakr u kafiću "Panda" u Peći. Šest mladića srpske nacionalnosti između 15 i 17 godina je ubijeno. Bilo je jasno da stara američka administracija neće da istrpi saradnju zemalja jugoistočne Evrope koje su odlučile da ukinu carinska opterećenja, i samostalno rešavanje problema između Savezne Republike Jugoslavije i Albanije. Bilo je jasno i dovoljno je signala bilo sa terena da oni preko narko mafije pripremaju lenjinističko-marksističku OVK i obučavaju ih da završe posao, Madlen, Šreder i ostali koji su ovaj narod ovoliko maltretirali. Tada je, i to jeste vrednost i SRS i SPS-a, napravljenakoalicija na nacionalnom planu. Mi smo potpuno politički različiti, imamo drugačije pristupe u mnogim stvarima, ali je nacionalna priča bila odlučujuća. Dajte, već jednom da završimo to, jer borba protiv terorista kojima vi sada tepate da su ekstremisti, tada je bila ključna stvar.
Reč ima Vladan Batić, ministar pravde. Izvolite.
Dame i gospodo, samo neka rešenja, ovde je i u predlogu koji je pismeno dostavljen poslanicima Narodne skupštine i u današnjim izlaganjima, u više navrata pomenuto da imam veze sa dobrovoljnom predajom Haškom tribunalu Blagoja Simića ili sa izručenjem Haškom tribunalu Milomira Stakića. Naravno, ponovo jedna od laži i ponovo moram da se pozovem na Nikolaja Velimirovića - kada lažov misli da je na vrhuncu svog uspeha, tada u stvari stoji na granici svoje propasti. Razmislite dobro, vi koji se busate u srpske patriotske grudi, o ovim rečima Nikolaja Velimirovića. Dakle, Blagoja Simića sam upoznao 1994. godine, bio je rat, bili smo na koridoru, padale su bombe okolo i nisam ga video, niti sam znao čak da živi u Beogradu. Inače, to je jedan izuzetno fin čovek, jedan pravi gospodin i veliki patriota. Sreo sam ga kada sam bio u Ševeningenu, bio sam tamo i sa Momčilom Krajišnikom i sa Biljanom Plavšić i sa još nekoliko ljudi koji se tamo na žalost nalaze. Čovek je apsolutno, bez ikakvih pritisaka...znate, nekada ljudi imaju noćnu moru, brinu se i teško opstaju u vreme kada su progonjeni. Žele da taj balast skinu sa sebe. Upravo, tu neku svoju moralnu dilemu i tu noćnu moru mi je ispričao u Ševeningenu Blagoje Simić i možete konsultovati ljude iz njegove porodice i njegove prijatelje. Ja, ne da ga nisam video i bilo kakav pritisak vršio, niko to nije činio iz Vlade Republike Srbije. Što se tiče Milomira Stakića, jednostavno MUP je izvršio hapšenje i za to sam saznao od advokata Igora Pantelića koji mi se javio i rekao da će on biti jedan od branilaca gospodina Milomira Stakića koji je uhapšen i da će ga zastupati u Hagu. Pitao me je u vezi sa američkim advokatima koji brane Biljanu Plavšić, i tada sam upravo saznao. Kao što, verovali ili ne, kada je gospodin Milošević hapšen, odnosno prve večeri, 30. marta, ja sam bio ovde za skupštinskom govornicom kada je gospodin Ivković to pomenuo. Zaista, moram da vam kažem, kakve veze ima, malo pažnje molim vas, Ministarstvo pravde sa pretkrivičnim postupkom? Kakve veze ima Ministarstvo pravde i sa krivičnim postupkom? U pretkrivičnom postupku deluje policija, u krivičnom postupku deluju pravosudni organi. Ministar pravde nema nikakva ovlašćenja, ni na jednoj ni na drugoj strani, niti je bilo kakve moje uloge, sem posmatrača u celoj toj priči, bilo. Dalje, pomenuti su kriminalci. Navodno, ja okupljam kriminalce. Gospodo, nemojte da otvaramo priču o kriminalcima, ako otvorimo priču o kriminalcima, onda ćemo ostati nekoliko dana ovde. O kriminalcima iz Srpske radikalne stranke, koje ste u prošloj vladi promovisali za ministre. Vama je čovek koji je šest puta bio na robiji, bio ministar. Za teško razbojništvo je odgovarao i šest godina je bio u zatvoru. Šest godina je vaš ministar bio u zatvoru. Još dva vaša ministra su bila u zatvoru. Možete da uzmete izveštaje iz kaznene evidencije. Nemojte sada da potenciramo tu temu. Vi pominjete oružje. Evo, ko je mahao oružjem i ko je poznat po mahanju oružjem i pred taksistima, i pred studentima, i pred profesorima i pred celim svetom. O zarđalim kašikama ćemo drugi put. Koliko vi volite oružje, evo odluke Upravnog odbora Javnog preduzeća "Zemunski informator" o kupovini i poklonu oružja. Normalne stranke i normalan svet poklanjaju svojim zaslužnim radnicima nešto drugo, a SRS poklanja oružje. Još nešto, pomenut je poslovni prostor. Nekakav poslovni prostor u nekom mestu na jugu Srbije. Kada pominjete, gospodo, poslovni prostor, setite se ugovora o dugoročnom zakupu poslovnog prostora, koji koristi vaša stranka, Magistrata u Zemunu. Ugovor, overen, evo ga tu pred očima javnosti, pred kamerama, na 30 godina. U pitanju je 2.153 m2 na dugoročni zakup od 30 godina, odnosno1.356.919 dinara, ili u prevodu 1,75 dinara mesečno po kvadratnom metru. To je način kako ste vi koristili poslovni prostor. Hteli ste da ga otkupite. Uputili ste dopis,predsednik Izvršnog odbora SO Zemun, Vladi Republike Srbije i isti taj prostor hteli ste da otkupite za 8,5 miliona dinara što je 3.769 dinara po kvadratnom metru, što je petostruko ili desetostruko niže od tržišnih cena poslovnog prostora.
Replika, gospodin Nikolić, i onda ćemo napraviti pauzu.
Najpre u vezi poslovnog prostora, nemojte da lažete, gospodine Batiću. Ugovor je potpuno validan u skladu sa zakonom i odlukom Gradske skupštine. Cena u ugovoru je potpuno u skladu sa cenama za sve političke stranke, a to što je na 30 godina, pitajte predsednika Đinđića kako njegova stranka drži na 20 godina prostorije stranke u ulici Proleterskih brigada. To je zakonom dozvoljeno, a da nije dozvoljeno zakonom ne bi Đinđić to uradio za svoju stranku. Mi smo to samo videli od Demokratske stranke. Ako imate prigovore zato što vas premijer danas očigledno ignoriše i ne pruža vam čak ni simboličnu podršku svojim prisustvom ovde, to vi njemu prenesite. Ovde ste danas sami i očigledno je da nijedan ministar ne oseća želju da vam svojim prisustvom danas pomogne. (Vladan Batić, sa mesta: Sa vama se zabavljam.) Ja vredim mnogo više od vas. Taj vaš odnos prema narodnim poslanicima je dovoljan i za ostale poslanike. Ćuti čoveče, šta ti je, kao baba žvaka neka. Šta smo mi ovde čuli? Da ministar mrzi jednog bivšeg ministra SRS samo zato što je Rom, a govorili ste o ministru Romu, o ministru koji je imao neki prekršaj pre nego što je ušao u stranku. To vi verujete ministru Batiću kome više niko u Srbiji ne veruje jednu reč koju izgovori. Pročitajte malo tu evidenciju, pa onda dođite sa jasnim dokazima o čemu se radi. Krivo vam je, gospodine Batiću, što ne možete da nam natovarite više da smo fašisti. Nismo. Jedini ministar Rom bio je srpski radikal. Jedini potpredsednik Skupštine Bugarin bio je srpski radikal, jedini poslanik u srpskim partijama Mađar, tada u to vreme, bila je naša Elvira Fekete. To su činjenice i to su dokazi. Sve ostalo su priče za malu decu. Čujem ovde da se sada priča o tome kako je veličina vaše vlasti u tome što nema još nijedne optužnice i nema nijedne presude od kako ste došli na vlast. Zbog toga treba da budete smenjeni, zato što ljudi leže već po dva-tri meseca u zatvoru, a nema ni optužnice ni hapšenja. Vi znate kako se sprovodi postupak kad nekog pritvorite. Hitno. Sve se posvećuje tome da taj čovek što pre bude ili optužen ili da bude pušten kući. A vi držite ljude u zatvorima da čame po više meseci, neki na ivici smrti. Da li zato što ih vi dovodite u to stanje ili zato što sebe štrajkom glađu dovode u to stanje, o tome razmislite. Obojica će biti na vašoj duši, gospodine ministre. Ovde nam pričaju neki da smo bili na vlasti kad je ubijen Badža. Nemaju pojma. Pričaju. I to priča čovek koga juče vidim na sednici Savezne vlade. Nikakvu funkciju nema u Saveznoj vladi. (Predsednik: Vreme.) Slikate se, pokazujete se kakvi ste. Mi ne želimo nikad da nam zaboravite da smo bili u Vladi Republike Srbije. I, nijednog svog poteza za vreme dok smo bili u Vladi Srbije ne stidimo se i uvek ćemo da ističemo da smo bili u Vladi Republike Srbije. Tada, kada je bilo najteže da se bude u Vladi Srbije, kada smo mogli da stičemo poene i da napadamo onoga ko je na vlasti, tad kad smo mogli da mi ljubimo ruku Solani i ostalima, mi smo ušli u Vladu da zajedno sa Srbijom, po referendumu koji je održan u Republici Srbiji, ratujemo protiv NATO pakta. Tada ste i vi ratovali protiv NATO pakta, ali je lepo u opoziciji, ratuj, ratuj, ratuj. Sada ste došli na vlast i sad više nema rata za srpske teritorije (glasovi - nema više), sada hoćete da se ljubite sa Solanom koga ste vi lično osudili, čim ste pisali krivičnu prijavu. To je dvojstvo morala. Kod nas toga nema. Ovakvi smo kakvi jesmo. Zato ćete vi biti smenjeni. Zato i oni koji ne glasaju danas da vi budete smenjeni, smenili su vas u svojim glavama. Trpe vas samo zato što ste tu ubačeni u DOS, kao neki parazit, inače što bi sa vama išla Demokratska stranka.... (Predsednik: Gospodine Nikoliću....) I Demokratska stranka Srbije, u obema ste bili, pa ste ih napustili zbog liderskih ambicija. To bismo tek mogli da vidimo.
Ovo vam je izletelo na kraju. Nastavljamo sa radom u 15 časova i 30 minuta. [[Posle pauze - 16,05 časova.]] Molim vas da utvrdimo kvorum da bismo mogli da nastavimo sa radom. Imamo kvorum. Ima reč narodni poslanik Žarko Obradović, a neka se pripremi Nebojša Jović.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, poštovane kolege, gospodine ministre, smatram da treba izglasati nepoverenje ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću, zbog objektivne i subjektivne odgovornosti za ukupno stanje u kom se nalazi pravosuđe u Srbiji i lokalna samouprava, gde je u proteklih 100 i nešto dana u 17 opština uvedena prinudna uprava, i to uglavnom u opštinama u kojima je SPS sam ili u koaliciji sa JUL-om formirao lokalnu vlast. Svojim činjenjem i nečinjenjem, proizvoljnim, neprofesionalnim izjavama, neodmerenim, gospodin ministar je doprineo da pravosuđe izgubi epitet nezavisne, profesionalne, na zakonu, pravu i pravdi zasnovane vlasti, da se sudski procesi vode i konstantan upliv najviših predstavnika Vlade Repblike Srbije uključujući i ministra i to kroz izjave, komentare i ocene, i da pravosuđe bude u funkciji aktuelne vlasti. Stanje u pravosuđu je loše i za to je odgovoran nadležni ministar. Ocenu o stanju u pravosuđu i umešanosti odnosno odgovornosti gospodina ministra potvrđuju sledeće činjenice. Pod jedan, umešanost gospodina ministra oko izbora čelnih ljudi u sudstvu i tužilaštvu, mimo nadležnih tela koja se izjašnjavaju o personalnim promenama u pravosuđu i mimo sudskih kriterijuma. Ovaj stav potvrđuje izjava jednog od bivših sudija, gospodina Todorovića, objavljena u dnevnoj štampi februara ove godine. Pod dva, ministar Batić je dozvolio sebi da daje ocene o jednoj sudskoj odluci. Reč je o presudi Okružnog suda u Beogradu, o grupi od 14 najviših predstavnika NATO zemalja, zapadnih zemalja, i to presudi od 21. septembra2000. godine, kojom su oni osuđeni na 20 godina zatvora zbog ratnih zločina koji su počinjeni protiv civilnog stanovništva, za vreme agresije na SRJ i zbog upotrebe zabranjenog oružja za vreme bombardovanja naše zemlje. Niko, pa ni ministar pravde ne može da komentariše sudsku odluku niti išta da kaže o predmetu. Samo javni tužilac, okrivljeni, dakle stranke u postupku i branilac mogu da govore o konkretnoj sudskoj odluci. Viši sud, i to u okviru žalbe, može razmatrati, komentarisati sudski predmet. I to u okviru žalbenih navoda. Pod tri, ministar pravde se zalagao za saradnju sa Haškim tribunalom i njegovim tužiocem mnogo pre nego što je ovo pitanje uopšte dobilo ikakvu pravnu formu, pokušavajući bezuspešno da osnovu za svoje stavove nađe u Ustavu i zakonima, time praktično preuzimajući nadležnosti savezne države. Kada je reč o Dejtonskom sporazumu, moram podsetiti da sporazum predviđa da će strane potpisnice sarađivati međusobno u progonu ratnih zločinaca. Tu ništa nije sporno jer se misli na nacionalno zakonodavstvo, a ne na Haški tribunal. Četiri, prilikom pokušaja otmice predsednika SPS-a, prethodnog predsednika Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije, Slobodana Miloševića, u noći između 30. i 31. marta, od strane nepoznatih, naoružanih ljudi, obučenih u farmerke, kožne jakne, sa čarapama preko lica, ministar pravde je obavestio javnost jednom netačnom izjavom da je reč o smeni straže tj. da se ništa neuobičajeno ne dešava. Peto, stanje u pravosuđu, nesređeno, neprofesionalno, politički obojeno, potvrđuje i odnos prema zahtevu za sprovođenje istrage protiv narodnog poslanika, našeg kolege Branislava Ivkovića. Naime, Administrativni odbor, koji je prvi odlučivao da li se odobrava pokretanje krivičnog postupka protiv narodnog poslanika, nije raspolagao sa više činjenica, odnosno tražio je, bar jedan broj poslanika, od istražnog sudije da se detaljno upoznaju sa sadržajem predmeta. Odbor nije mogao da dobije sadržaj krivične prijave da bi mogao kompletnije odlučivati. Odbor nije dobio tu krivičnu prijavu, ali sva dnevna štampa jeste, i to nekoliko dana posle Administrativnog odbora, tačnije u petak 13. aprila tekuće godine. Mi, članovi Administrativnog odbora, dobili smo od istražnog sudije jedan dopis u kome nas istražni sudija obaveštava da niko, pa ni Narodna skupština, uključujući i nas, ne može raspolagati tim predmetom. Sadržaj predmeta je objavljen u dnevnoj štampi. Istražni sudija nas obaveštava da te informacije ne potiču od Okružnog suda u Beogradu, već iz izvora nepoznatih ovom sudu, a njihovo saopštavanje i objavljivanje je protivno citiranim odredbama Zakona o krivičnom postupku. Eto, to je prava slika stanja u pravosuđu Srbije danas. Sledeće, za stanje u lokalnoj samoupravi Srbije krivica, a time i odgovornost, ministra pravde i lokalne samouprave je dvostruka. Za činjenje i nečinjenje. U oba slučaja suprotno Zakonu o lokalnoj samoupravi. U oba slučaja, i činjenjem i nečinjenjem gospodin Batić se isključivo vodio političkim razlozima i to njegovo činjenje i nečinjenje je proizvelo posledice kojima su ugrožena ustavna i zakonska prava građana u lokalnoj samoupravi. Uvedena je prinudna uprava u 17 opština, jedinica lokalne samouprave za samo 100 dana aktuelne vlasti. I to u tri opštine na Kosovu i Metohiji i 14 drugih opština, dakle u: Bosilegradu, Batočini, Lajkovcu, Zubinom Potoku, Zvečanu, Leposaviću, Lebanu, Beloj Palanci, Irigu, Knjaževcu, Kladovu, Aleksincu, Titelu, Negotinu, Majdanpeku i Ćićevcu. Poređenja radi, za one koji čestitaju, sve prethodne socijalističke vlade su za 10 godina uvele prinudnu upravu u 6 opština, Obrenovac, Novi Pazar, Stari Grad. Da podsetim one koji se verovatno ne sećaju, jer da se sećaju ne bi to pominjali, opštinsko veće za opštinu Stari Grad je formirano na zahtev tadašnjeg predsednika opštine, inače člana SPO, gospodina Kažića.Zatim, u opštinama na Kosovu i Metohiji prinudna uprava je uvođena samo u onim opštinama u kojima nije bilo dovoljno odbornika, zbog toga što albanska nacionalna manjina nije želela da participira u lokalnoj vlasti. Prinudna uprava je formirana u ovih 17 opština na osnovu dva zakonska osnova, člana 159. i člana 213. stav 1. i 2. Zakona o lokalnoj samoupravi. Kako je Ministarstvo radilo i zbog čega je ministar odgovoran pokazuju najbolje dva primera. Uvođenje prinudne uprave u ovim dvema opštinama, od 17,prvi primer je Titel, a drugi Kladovo. U Titelu odnos odbornika je bio SPS i JUL - 14, DOS - 10, SRS - jedan, ukupno 25 odbornika. Prema informacijama dobijenim od lokalne samouprave, skupština je formirana i konstituisana 16. oktobra 2000. godine. Izabran je predsednik opštine. Bila su dva kandidata. Jedan SPS-a, drugi DOS-a. Prvi je dobio 14 glasova, drugi ostatak. Izabran je potpredsednik. Dobio je 24 glasa od svih odbornika. Za ovih proteklih 6-7 meseci održano je 10 sednica SO na kojima su razmatrana sva ona pitanja kojima se lokalna samouprava bavi. Ovo pominjem zbog toga što je formalno-pravni osnov za uvođenje prinudne uprave u toj opštini čl. 159. koji govori - ako se u opštini ne sprovedu izbori ili se posle sprovedenih izbora skupština ne konstituiše u roku od 60 dana od dana izbora. Ovi podaci apsolutno potvrđuju kakvo je stanje bilo. Drugi primer je opština Kladovo. Tamo je odnos odbornika bio sledeći: SPS, JUL - 35, DOS - četiri, SPO- jedan. Prinudna uprava je uvedena na osnovu člana 213. stav 1. i 2. koji govore o činjenici da lokalna samouprava ne obavlja poslove duže od tri meseca ili na način kojim se ugrožavaju ustavna i zakonska prava građana. Vlada će na to upozoriti skupštinu jedinice lokalne samouprave i zatražiti u određenom roku da se preduzmu mere za otklanjanje uočenih nedostataka. Za one koji ne znaju, tamo je formiran krizni štab. Postavljeni su određeni zahtevi prema lokalnoj samoupravi. Lokalna samouprava je držala tu sednicu, izjasnila se o tim navodima i posle nekoliko dana čelni ljudi opštine su informisali predsednika Narodne skupštine i on je tražio od ministra da preduzme određene mere, verovatno ne računajući da će te mere biti uvođenje prinudne uprave, jer za to nije bilo mesta. S obzirom na kratko vreme, pored preduzimanja ovih mera, ministar nije preduzeo mere da reši pitanje stanja u lokalnoj samoupravi, što su dva najdrastičnija primera - Ub i Dimitrovgrad. Ministarstvo pravde je ostalo nemo na ovo nasilje i bezakonje. Naravno, mi smo obavestili nadležne organe, uključujući samog ministra i sve ostale institucije Republike Srbije, i sa njihove strane nije bilo odgovora. Obavestićemo i OEBS, da se vidi kako funkcioniše lokalna samouprava u Srbiji i kako demokratska vlast menja izbornu volju građana i uvodi prinudnu upravu na lokalnom nivou. Zbog svih ovih stvari, pravnog i fizičkog nasilja u lokalnoj samoupravi i stanja u pravosuđu, ministar uopšte ne bi trebalo da bude smenjen, on bi trebalo da podnese ostavku, a Vlada Republike Srbije bi trebalo na osnovu člana 126. Zakona o lokalnoj samoupravi da predloži raspisivanje vanrednih lokalnih izbora zbog nasilne promene izborne volje građana u navedenom broju opština. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Dušan Ilić (po Poslovniku).
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, kao poslanik iz opštine Stara Pazova, osećam se uvređenim i po osnovu člana 96. i tražim da se Skupština izjasni. Prethodni govornik je zaboravio da iznese jednu činjenicu - govorio je o prinudnim upravama.
Pa, nema replike.
Jednostavno, moj prethodnik je zaboravio da kaže da je 1993. godine prethodna socijalistička vlast uvela prinudnu upravu u opštini Stara Pazova, koja je trajala 3 godine.
Nisam vam dao reč za repliku, opominjem vas. Izričem vam opomenu, ovo nema smisla. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, ova skupština ili bolje reći poslanička većina, koju čini koalicija DOS, napravila je najveću grešku, neću reći istorijsku, jer to će jednoga dana istorija dokazati ili demantovati, kada je izabrala gospodina Batića na mesto ministra za pravdu i lokalnu samoupravu. Da se tada imalo malo više sluha i da smo tada zadržali dosadašnje rešenje, da su postojala dva ministarstva, posebno Ministarstvo za pravdu, a posebno Ministarstvo za lokalnu samoupravu, možda bi se makar jedno ministarstvo sačuvalo ministra kakav je gospodin Batić. Jer, odmah po izboru ministar Batić je počeo u svom radu da krši Ustav i zakon i da dužnost ministra obavlja neodgovorno i nesavesno. Kao ministar pravde poziva se na svoju pravdu, te svakodnevno obilazi sudove i sudije, vrši pritisak i preti razrešenjem. A kod promene predsednika sudova je posebna priča. Jer, oni se smenjuju po naredbi gospodina Batića, ne poštujući zakonsku proceduru da se ispita odgovornost tih sudija. Pitam se, kad se tako gospodin Batić ophodi sa svojim kolegama, ljudima od ugleda, zvanja i znanja, šta će biti sa običnim ljudima, da ne kažem sa običnim smrtnicima? Od nezavisnog sudstva nema ništa. Ima samo prinudna uprava u sudovima, sa prinudnim upravnikom, kako bi trebalo da se zovu predsednici suda od dolaska Batića na vlast. Imamo politički podobne sudije, a sa takvim sudijama će i ubuduće biti samo političkih procesa, koje gospodin Batić najavljuje iz dana u dan. Za proteklih nekoliko meseci imamo montirane sudske, političke procese, a najupečatljiviji je primer hapšenja i sudski proces koji se vodi prema našem predsedniku, Slobodanu Miloševiću, koga držite u zatvoru iako u Srbiji i u svetu postoje zahtevi da se Milošević brani sa slobode. Na tako montiranom političkom procesu Batiću mogu da zavide mnogi. Zar u demokratskoj državi, gde postoji politički pluralizam, u zatvorima leže ljudi čija je jedina greška što pripadaju drugoj partiji. A što se tiče Ministarstva ili dela Ministarstva za lokalnu samoupravu, to je već specijalnost gospodina Batića. Batić je organizator kriznih štabova, on to javno i priznaje, kako se kaže u predlogu za razrešenje, da bi po buldožer-metodologiji smenio, odnosno izbacio legalno izabranu vlast. To je do sada učinjeno u 17 opština, a ne znam dokle će i u ostalim opštinama biti legalno i legitimno izabrana vlast, koju je narod izabrao svojom voljom na izborima 24. septembra. Ali, šta zna narod, kaže Batić, i sledi prinudna uprava koju će Batić predložiti, a Vlada mora da se povinuje jer, to predlaže gospodin Batić. Ko brani izbornu volju građana na lokalnom nivoupolitički je diletant, jer nije svestan šta ga čeka u budućnosti. Preti mu se da će ostati bez posla ili će biti uhapšen. Gospodina Batića obavezuje narodna volja, volja i rezultati lokalnih izbora. Vašu pobedu na izborima 1996. godine potvrdila je neka evropska komisija, na čelu sa Gonzalesom. A ko će nama potvrditi naš legitimitet? Da li mi moramo da tražimo nekog sa strane, da bi se poštovala volja naroda? Nama ne treba niko sa strane, samo neka prestanu krizni štabovi koji stvaraju nemire, blokadu rada lokalne samouprave i prepade, kao što je bilo u Lebanu i Kladovu. Voljom građana 24. septembra u opštini Blace izborna lista SPS - JUL dobila je većinu, i voljom građana, na zakonit način, konstituisana je Skupština opštine, izabran je izvršni organ, pododbor i izabrani organi počinju da vrše vlast u interesu naroda. Posle pet meseci od Ministarstva pravde i lokalne samouprave stiže mišljenje da predsednik opštine nije izabran na zakonit način i dolazi do razrešenja predsednika, do pritiska na odbornike. Došlo se do formiranja DOS-ovske vlasti, bez volje građana. Tvrdite da se volja građana promenila. To mogu pokazati samo izbori. Da li neko misli kako je mislio, ili je promenio svoje mišljenje, ili ima svoj stav? Ovom državom, ovom Srbijom se vlada putem mišljenja koja stižu iz Ministarstva pravde i lokalne samouprave. Evo jednog konkretnog primera - SO Kuršumlija je dana 27.02.2001. godine poslala Ministarstvu pravde i lokalne samouprave zahtev za tumačenje člana 152. stav 1. tačka 1. i stav 2. Zakona o lokalnoj samoupravi, gde se traži tumačenje - da li odbornik može da povuče svoju ostavku, do dana održavanja sednice SO, kada se utvrđuje da mu je prestao mandat, s obzirom da je nekoliko odbornika podnelo ostavke, a dva su odbornika pre održavanja skupštine povukla ostavke, pa vas u tom smislu molimo da nam dostavite tumačenje napred navedenog člana Zakona o lokalnoj samoupravi. Dana 14.03.2001. godine Ministarstvo pravde i lokalne samouprave dostavlja mišljenje da nije moguće povući ostavku, nakon njenog podnošenja. Mi tražimo tumačenje, a ne mišljenje. Zbog tog mišljenja, i u Kuršumliji će se uvesti prinudna uprava. Zaista prihvatam da je ostavka lični čin, ali isto tako smatram da je i povlačenje ostavke, pre njenog verifikovanja, odnosno, pre konstatacije da je podneta ostavka, isto tako lični čin. Zašto oduzeti nekome pravo da povuče svoju ostavku, da li u svim drugim segmentima društva neko ima pravo da povuče ostavku, a samo odbornici u opštinama gde su socijalisti na vlasti nemaju pravo da povuku ostavku? Ali, to je "demokratija". Pitam se - šta će biti dalje? A zbog toga - šta će biti dalje, ili bolje reći - šta nas čeka u budućnosti, smatram da treba izglasati nepoverenje ministru Batiću, u interesu pravde za sve građane Srbije. I na kraju, u jednom delu izlaganja, pitao sam se - šta će biti sa običnim ljudima ili običnim smrtnicima u ovom društvu, gde je ministar Batić, i setih se - naš čovek poštuje domaćina, a plaši se Boga. Vi, gospodine Batiću, iako se često pozivate na Boga, vi to niste. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da Skupština nije trebalo da uvrsti ovu tačku dnevnog reda za današnju sednicu, jer mislim da bi gospodin Batić, kao častan i pošten čovek, posle ovoliko dokaza o nesavesnom i neodgovornom radu na mestu ministra pravde i lokalne samouprave, trebalo da podnese ostavku. Ipak, mislim da je velika hrabrost predsedništva Skupštine, i lično predsednika, što je ovakvu tačku stavio na dnevni red, jer će se danas ovde čuti mnoge istine koje na drugim prostorima nikad ne bi mogle da se čuju. Neću govoriti o privatnom životu, neću govoriti o heklerima, neću govoriti o kriznim štabovima, o upadu u fabrike, nije to moj stil, i o tome se dosta čulo. Ja ću pokušati da kažem nešto direktno o poslu koji gospodin Batić obavlja već duže vreme, formalno od izbora Vlade, a pre toga, od 5. oktobra neformalno. Jedna jedina stvar, koja ovde mislim da nije ničim opovrgnuta, to su brojne izjave, stotine izjava gospodina Batića po raznim medijima, za koje treba da znamo da su pod kontrolom DOS-a, znači, da nisu neki mediji opozicije, pa da pišu i ono što nije. Stotine izjava koje je gospodin Batić dao u svakoj evropskoj zemlji bile bi dovoljne da ministar pravde sutradan više ne bude ministar. Setimo se šta je sve pisalo - ministar je hapsio, ministar je najavljivao hapšenja, ministar je sudio, ministar je obavljao sve ono što ministar ni u jednoj zemlji Evrope, kojoj mi težimo i stremimo, ne bi mogao sebi da dozvoli. To je tako i to je neoboriva činjenica. To je samo jedan greh, kada je u pitanju štampa. Ministar je uneo u Vladu Srbije jedan virus, o kome je govorio predsednik naše poslaničke grupe Bane Ivković, ali ja ću nešto ponoviti, uneo je virus da su posle ministra pravde i svi ostali ministri počeli da hapse. Svakog dana kad otvorite novine, imate priču ministra finansija koji, umesto da priča narodu zašto je uveo neizdržive poreze na sve osim na vazduh, priča o nenamenskom trošenju budžeta, a da pritom nije poučen od ministra Batića da su zapisnici po zakonu morali da budu dostavljeni onima na koje se odnose i da u roku od sedam dana podnesu prijave. Ministar zdravlja, umesto da priča zašto su lekovi poskupeli više puta i zašto ih nema, priča o kriminalu u zdravstvu. Čak i ministar građevina, umesto da priča zašto nova vlada nije napravila bar neku ćupriju, neki put, neki most, zašto nije napravila neki gasovod ili vodovod, i on počinje da hapsi. Mislim da je samo ta analiza javnih nastupa dovoljna da jedan častan ministar pravde podnese ostavku ili od njegove vlade i njegovih poslanika bude smenjen. Druga veoma značajna stvar, koja na ovim prostorima u nekom vremenu koje mi pamtimo nije postojala, a koja je dolaskom ministra Batića na čelo Ministarstva pravde jako prisutna, to je progon političkih neistomišljenika. Moje mišljenje je da na čelu ekipe koja to radi stoji ministar pravosuđa. Zašto? Ne mislim bez činjenica. Posle svakog njegovog nastupa u novinama, to je kao kada u nekim zemljama, neću da ih pominjem, najavljuju smrtnu presudu. Posle svakog njegovog nastupa on je prozvao onoga ko će da bude uhapšen, počev od Dragoljuba Milanovića, pa preko predsednika naše partije Miloševića, Šuvakovića, pa je pokrenuo akciju protiv šefa naše poslaničke grupe Baneta Ivkovića. Znači, svakom hapšenju prethodio je nastup u medijima ministra Batića. To su činjenice i to može lako da se utvrdi, narod to pomno prati. Pored ovoga, mislim da ministar Batić ima možda zadatak od DOS-ove vlade da baca narodu prašinu u oči, da stalno priča o kriminalcima, baci u zasenak neke druge stvari, a to je naglo pogoršanje života u Srbiji, i da ono što se ne čini zameni pričom o lopovima. Pokušava se da se stvori slika o tome kako su u opoziciji svi lopovi, znači radikali, socijalisti i ostali, a na drugoj strani su sve "jagnjad", "dobre bebe", sve pošteni ljudi. Narod Srbije je dovoljno politički pismen. Dovoljan je samo jedan mali signal. Posle završetka rada Komisije za utvrđivanje zloupotreba, kada se jasno videlo ko je na kojoj strani i ko je na kom spisku, odmah je Vuk Obradović sklonjen. Tražićemo da što pre u Skupštinu dođe taj izveštaj. Tražićemo čak i skupštinsku komisiju koja će da utvrdi listu 2.000 najbogatijih Jugoslovena, da narod Srbije vidi ko je gde. Tražićemo da se to prvo uradi i sa poslanicima. Koliko vidim ovde, poslanici opozicije nemaju ni po dva odela, a lepo bi bilo da narod vidi i preko zvaničnog izveštaja, a ne samo preko priča, ko je gde. Treća veoma opasna stvar koju ministar Batić radi, gospodo, to je politizacija sudstva, ono što je uradio i ono što tek sprema. Ljudi se pitaju zašto nema promena u sudstvu. Danima se po Srbiji drže kadrovske komisije DOS-a da se odredi ko će da bude tužilac, ko će da bude predsednik suda, ko će da obavlja funkcije u pravosuđu, iz dana u dan, iz grada u grad. Otvorite novine, one o tome jasno pišu. Znači, sudije nisu promenjene jer su veliki sukobi u DOS-u oko toga ko će iz koje partije da bude sudija ili tužilac. Četvrta stvar, najmanje važna, jeste poništavanje demokratskih tekovina koje smo kako-tako uspeli da "skrpimo" za proteklih deset godina, a dostignuća nisu mala. Imali smo demokratiju i imali smo izbore. Vi ste dovodili Gonzalesa kada ste posmunjali u rezultate izbora, a danas smo svedoci uvođenja privremenih mera u 17 opština. Naivna je priča Čede Jovanovića da je to po članu tom i tom zakona. Gospodo, narod nije naivan. Ovo je priča o otrovu, koju su izmislili šiptarski separatisti, o otrovu koji truje samo šiptarske separatiste. Da ste bar za lek uveli prinudnu upravu u neke tri opštine gde je DOS na vlasti, mogao bi neko i da vam poveruje. Kako to da samo u opštinama gde su na vlasti socijalisti ne ide sve kako treba, pa čak i tamo gde ima 30 odbornika od 31. Šta predstavlja još veću opasnost od ovog tehničkog dela uvođenja mera? Veća opasnost je ono što prethodi tome. Gospodin Batić, u više džipova, na razne strane šalje emisare, a i on lično, o tome imamo izjave ljudi, preti ljudima, ucenjuje ljude, gde treba i plaća ih da povuku kandidature. Imate nenormalne situacije - potpredsednik Opštine u Kuršumliji, čovek kome je to jedini hleb, povlači odborničku kandidaturu i stvara krizu u Skupštini. To je, gospodo, ono što je činjenica. Kako sebe smatram veoma konstruktivnim poslanikom, ja ću glasati protiv smene gospodina Batića ako gospodin Batić, kao pobožan čovek, izađe za ovu govornicu i kaže narodu Srbije na prostom srpskom jeziku, ne da priča o patriotizmu i stvarima koje su dosta relativne, nego da pogleda, kao pobožan čovek, u oči građane Srbije i da im kaže da nije davao izjave po novinama, da su novine izmislile te izjave ili da kaže da tako treba da radi jedan ministar. Znači, ima izbora - ili da nije davao izjave ili da to tako treba, ili da mu je to bio zadatak ispred Vlade kada je to u pitanju. Drugo, da pogleda narodu u oči i da kaže da ne stoji na čelu političkog progona u Srbiji. Treće, da kaže građanima Srbije da nije tačno da DOS-ovske kadrovske komisije po gradovima zasedaju i raspravljaju o tome ko će da bude sudija, ko će da bude tužilac, ko će da obavlja pravosudne funkcije. Neka to kaže građanima, a građani znaju u svakoj sredini, od Požarevca do Subotice i Vranja, šta se radi. Neka kaže građanima Srbije da nije tačna činjenica da se ucenjuju, kupuju i na razne načine primoravaju odbornici Socijalističke partije i JUL-a, kao i radikala i ostalih, da u opštinama povlače kandidature i izazivaju krizu u opštinama. Neka kaže da nisu uvedene privremene mere, da nije poništena izborna volja građana, a ja očekujem da se povodom toga oglase i neke nevladine organizacije, kao što je Centar za demokratiju i ostali kojima su usta bila puna demokratije o mnogo manjim problemima koji su se javljali u ranijem periodu. Ako gospodin Batić kao pobožan čovek sve ovo kaže i pogleda u oči građane Srbije, evo, ja izjavljujem - glasaću protiv njegovog opoziva, iako sam član Socijalističke partije.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, a zatim Stevan Kesejić.
Gospodine predsedniče, molim vas da iskoristim svoje pravo na repliku, obzirom da sam pomenut u izlaganju kolege poslanika, koji je pokušao da interpretira ono što sam ja rekao. Dakle, za poslaničku grupu DOS-a ovo nije rasprava o gospodinu Batiću, već o našoj iskrenosti u definisanju okvira i same suštine pravne države. Da li možemo da se složimo oko toga da je ovaj parlament slika društva u kome mi živimo? Uglađeni, neuglađeni, patriote, izdajnici, obrazovani, neobrazovani, ponavljači, doktori nauka, da li je to slika Srbije u kojoj mi danas živimo? U ovom parlamentu nećete naći nijedan primer diskriminacije poslanika opozicije od strane vladajuće većine. Nećete naći ni jedan jedini primer. Naći ćete tačke u kojima je bilo nesporazuma. Ti nesporazumi su, recimo, proistekli iz jednog insistiranja, konkretno Srpske radikalne stranke, koja je tražila poštovanje njenoga principa na koji mi nismo mogli da pristanemo zbog okolnosti u kojima je ona to zahtevala. Konačno, jedna takava situacija prouzrokovala je činjenicu da mi danas imamo petu potpredsedničku stolicu, koja je upražnjena jer radikali na tako nešto ne pristaju, kao i izvestan broj upražnjenih mesta u skupštinskim radnim telima koja, formalno, još uvek čekaju predstavnike Srpske radikalne stranke. Ali, u ovomparlamentu, osim u nastupima poslanika koji često iskorače iz onoga što jeste uljudnost, ali što je povremeno posledica kritike kojoj su izloženi, nećete naći nijedan primer diskriminacije, omalovažavanja vas kao predstavnika građana Srbije, jer vi to za nas jeste. Od septembra meseca kada su bili savezni izbori do decembra meseca SPS je izgubila milion i po birača. Privremene mere uvedene su samo u onim opštinama u kojima je došlo do ozbiljnih incidenata. Pominjali ste najčešće Lebane i Kladovo. I u jednoj i u drugoj opštini dolazilo je do sukoba građana, do blokada puteva, došlo je do situacije u kojoj praktično lokalna samouprava nije mogla da funkcioniše. U Kladovu je do incidenata došlo tek pošto je lokalno opštinsko rukovodstvo odbilo da uvaži rezultate izbora organizovanih u mesnim zajednicama. Da li je to bio dogovor sa vrhom stranke ili neko drugo pitanje, ali u Kladovu su bile blokirane ulice, prilazi gradu, da li hoćete sada da vam čitam prepisku opštinskog rukovodstva SPS-a, Ministarstva pravde, predstavnika građana koji su se pobunili. (Predsednik: Vreme.) Dakle, uvođenje prinudnih mera isključivo je urađeno u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i nikada se nisu u rukovodstvu, novoimenovanom rukovodstvu opština nalazili predstavnici, a danas se nalaze predstavnici DOS-a. Ni u jednom od slučajeva. Po pravilu su to ljudi koji su bili, u meri u kojoj je to moguće, neutralni, nisu članovi ni stranaka koje su danas u opoziciji, ni stranaka koje su danas na vlasti. To je suština privremenih mera i mi ćemo organizovati izbore na kojima ćemo imati priliku da se proverimo na političkom tržištu.
Izvolite? (Tomislav Nikolić: Replika.) Nije bilo, samo je pomenut predlog SRS-a. Nije za repliku. Nije nemoralno, ne, ne, da nije malo princip vaš da se ispoštuje, pa nije ni povreda, ni uvreda, nemojte. Nije razlog za repliku, uopšte. (Tomislav Nikolić: Dajte mi pravo na repliku. Pročitajte Poslovnik. Pomenuli su Srpsku radikalnu stranku, pogrešno su je protumačili. Nisu iznete tačne činjenice.) Ne možemo na pominjanje imena ljudi. Ne možemo na pominjanje imena stranke, to nikada nismo radili, ljudi šta vam je. Ako je uvreda, ako je, to sam redovno davao. Ljudi, nemojte molim vas. (Tomislav Nikolić: To je po Poslovniku, pročitajte stav 2. Zaista nema smisla, ali ja ću sada da odustanem. Ali sledeći put kad god budu pogrešno protumačili, ja ću morati da reagujem.) Ne mogu, samo su pomenuti, nema uvreda. Drugo je pitanje da li su iznete činjenice da li su tačne, nisu tačne, to je stvar za polemiku. Molim vas, gospodo. Ne mogu vam dati ni jednom ni drugom, zaista. (Branislav Ivković: Drugo javljanje.) Možemo da idemo sada u neprijatnu situaciju. Ne moram da vam dam, nego moram da poštujem Poslovnik. (Tomislav Nikolić: Iznete su netačne činjenice.) Netačne činjenice su stvar za raspravu, ali ne za repliku. Nemojte, molim vas. O ovome diskutujemo već šest sati. Ne radi se o odustajanju, gospodine Nikoliću, nije u negativnom kontekstu uopšte pomenuto. Uvek ste dobijali reč. (Tomislav Nikolić: Za šta vam služi ta prazna stolica pored vas?) Prazna stolica je pozitivan kontekst. Ako je drugo javljanje, onda izvolite. Vi zloupotrebljavate moju plemenitost.
Poštovani gospodine predsedavajući, taman sam hteo da pohvalim neke stvari, ali ću sada morati malo da smanjim. Meni ne treba vaša plemenitost, meni samo treba pravo predsednika poslaničke grupe, čije poslanike ovde predvodim, da reagujem kada se pomene u negativnom kontekstu, a pogotovo kada se u vezi određenih događaja ne iznose istine. Pošto nije izneta istina u vezi opštine Kladovo, želim samo da kažem da zasigurno jedan od najtežih udaraca demokratiji je zadat iz Ministarstva pravde i lokalne samouprave, koje je u 17 opština gde su socijalisti na vlasti uvelo prinudnu upravu. Čak u opštinama gde je npr. 32 odbornika iz SPS-a, samo četiri iz DOS-a i jedan iz SPO-a. Što se tiče opštine Kladovo, dragi moj gospodine, i javnost da obavestim, podneta je krivična prijava protiv Bogojić Dušana iz DOS-a, Gajinović Nikole iz DOS-a itd., njih sedmorice koji su se samozvano proglasili kriznim štabom. Oni su onemogućili da škole rade u gradu, da grad ima mleko, da rade bolnice i napravili ceo lom sa građanima dovoženim autobusom, van Kladova. To je bila tehnologija u svim ostalim mestima. U Beloj Palanci je bilo možda 20 građana Bele Palanke, a autobusima iz Niša su dovođeni ljudi da prave ršum. Da se zna šta je istina. Što se tiče Skupštine, želim da kažem, poslanik Čedomir Jovanović je u pravu. Zaista, ovde u Skupštini naporima svih - i predstavnika većinske koalicije DOS-a, i predsednika Skupštine, i potpredsednika Skupštine i nas predsednika poslaničkih grupa, zaista maksimalno se pokušava da se radi prema Poslovniku i da se radi onako kako je rečeno da radi najviši organ ove države. Nevolja je u tome što u ovoj skupštini imamo izlete tipa Hitleri, Jevreji, da ne govorimo dalje. Mi to razumemo. Na te izlete reagovano je na pravi način. Iz ove skupštine ne ide se dalje. Ne umiruje se klatno koje se ovde u Skupštini, maksimalno naporima svih nas pokušava da umiri. To je ono što nije dobro. Pošto sam potrošio jedan deo, odnosno tri minuta na repliku od svojih deset minuta za drugo javljanje, ja bih se ponovo obratio gospodinu ministru Vladanu Batiću, tamo gde sam stao kod prethodnog javljanja. Mislim da smo se razumeli. Najteže je danas zaposlenima u pravosuđu, najteže zbog toga što im je neizvesnost ukoliko izgube posao jasna. Pod broj dva, najteže zbog toga što im se sada govori da će se praviti kasacioni, apelacioni i ostali sudovi i jasno im je da je neizvesnost zaposlenja prisutna. Zbog toga neki odlaze u apatiju, a drugi počinju da rade onako kako im se kaže. Mislim da ministar Batić tu nosi najveću odgovornost. On je morao biti taj koji bi jasno morao da se ogradi od svih svojih kolega iz Vlade, koji su uzimali ulogu i tužioca i istražnog sudije i presuditelja. Morao je i mora jasno da ukaže svim zaposlenima u pravosuđu da mirno rade, časno i pošteno, svoj posao, da niko neće izgubiti hleb i da će svi ostati na svojim mestima. Tada, u toj situaciji mogli bismo da počnemo da verujemo da je pravosuđe nezavisno. Pošto toga nema, imamo pravo da sumnjamo da je pravosuđe zavisno. Primer, koji se dogodio 30. marta - svakoko se iole bavio pravom, ja se nisam bavio pravom, ali su me pravnici učili, zna kada MUP podnese krivičnu prijavu, MUP nema pravo ništa da radi bez naloga istražnog sudije. U Konavljanskoj ulici 30. marta bila su nepoznata lica. Podneta je krivična prijava i bili su legalni predstavnici MUP-a. Oni su tamo nešto radili, nešto su probali, da li da menjaju straže, šta, bog zna, ali u pola tri ujutru su oni tukli poslanike, evo ove ovde poslanike koji sede. Tukla ih je milicija, zašto? Šta su hteli da urade prema rezidenciji u kojoj je bio Slobodan Milošević, niko živ ne zna. Nalog istražnog sudije nisu imali, jer je tužilac tek 31. marta podneo zahtev za sprovođenje istrage. Tog 31. marta i gospodin ministar Batić sedeći pored premijera Đinđića govori o optužnici. Optužnica ni danas nije podignuta. Nije podignuta jer i taj proces ide izuzetno sporo, kao što idu svi procesi za one koji su pritvoreni, da se ne bi uticalo na svedoke. Kako Slobodan Milošević može da utiče na svedoke, ako ga čuva vojska, ako ga čuva policija, ako mu se sluša telefon, ako mu se prisluškuje kuća sigurno, kao što se meni i mnogima ovde prisluškuje. Pa to je normalno. Znamo i brojeve kola koja nas prate, nemojte da pričamo detalje. Dalje, uhapšen je Bogoljub Bjelica. Bogoljub Bjelica je 30 dana štrajkovao glađu i poslednjih pet dana vodu nije uzimao. Nisu mogli da mu slome ruku, da mu bodu, intravensku inekciju da mu daju. Da li je iko od vas saznao za to da on štrajkuje glađu? Nama se servira da Kurdi štrajkuju glađu u turskim kazamatima, a ne možemo da znamo da štrajkuje glađu čovek zapanjen činjenicom da je 60 dana pritvoren, jer se ne stiže da se ispitaju svedoci, a svi svedoci davno ispitani. Prema tome, jasno je da danas imamo pokušaj obračuna sa političkim neistomišljenicima, koji se, na žalost, doživljavaju kao politički neprijatelji koje treba izbrisati i selektivno se biraju mete, vrlo selektivno. Na mnoge se zaboravlja, a zna se ko se ne zaboravlja. Što se tiče prinudnih uprava sve je rečeno i još ću vam navesti primere i to ćemo ovde da govorimo. Građani Srbije moraju da znaju kako je u Kladovu čovek koji je ovde sedeo organizovao sve, kako je napravljen krizni štab, koji je napravio haos, a onda je formirana prinudna uprava u kojoj nema nikog iz tog kriznog štaba, ali oni su završili posao. To je tehnologija koja je rađena u svim mestima gde je uvedena prinudna uprava. Izbrisana je volja naroda, a jedan predstavnik iz opozicije je rekao - gospodo, da smo Gonzalesu rekli da smo dobili London on bi i London stavio na listu. Što se tiče Haga, uzmite i pročitajte sličan zakon u Hrvatskoj, pročitajte onaj u Bosni i pročitajte ovaj sramni zakon koji je napravio savezni ministar pravde. Ne mogu da verujem da je savezni ministar pravde radio taj zakon ne konsultujući republičkog ministra, ali neću da grešim dušu. Tu neću gospodinu Batiću da zamerim, ali zahtevam od njega kao republičkog ministra da interveniše, da zamoli gospodina Grubača da pročita hrvatski zakon, da vidi da tamo vlada odlučuje o svemu onome što ovde po članu 17. predloga gospodina Grubača jedan milicioner ni kriv ni dužan može da uzme za uši bilo koga ko je na haškoj poternici i da ga vodi pravo u Hag. To je ta nesreća, to je to pravo na samoodbranu. Zar mi time kršimo pravo naroda na samoodbranu? Ko da ide u Hag? Onaj ko je branio svoju državu? Ko će sutra da brani Srbiju? Niko ili je to, draga moja gospodo, cilj. Vi odmerite o tome. Na kraju, Kosmet, ali i na početku, i o tome ćemo pričati u ponedeljak. Dok su socijalisti bili na vlasti čak ni Kušner nije smeo da zaboravi Srbiju, nego je napisao da na Kosovu i Metohiji važe njegove uredbe, ali važe zakoni Republike Srbije, doduše doneti do 1989. godine, ali važe. Šta se događa sada kada se ćutalo od januara, a znalo se šta priprema gospodin Hekerup. Šta se događa? Ni Srbije, ni Jugoslavije, ni zakonodavstva Srbije i Jugoslavije nema. O tome se radi, nema ničega. Ja sam to čuo od predsednika Savezne Republike Jugoslavije, gledao sam kao i vi na televiziji. U vreme Kušnera važile su odredbe zakonodavstva Republike Srbije donete do 1989. godine. Danas u vreme Hekerupa nema nijedne odredbe iz zakonodavstva Republike Srbije. Moramo biti angažovaniji. Ministar pravde je morao da reaguje odmah, čim se čuje da Hekerup nešto priprema, da se javnost upozori i međunarodna javnost da zna da će se ovde jedinstveno reagovati. Nema odbrane ni Srbije, ni Jugoslavije bez jedinstvenog nastupa svih partija u ovom parlamentu. Svako ponuđeno palijativno rešenje slab je nastup srpskog naroda i u tome je suština. Prema tome, gospodo, nije ovde u pitanju sam ministar pravde gospodin Vladan Batić, kao čovek. Ovde je u pitanju ministar pravde i lokalne samouprave u DOS-ovskoj vladi, koji je propuštao pravovremeno da upozori svoje kolege da ne čine ono što su činili, koji je propuštao pravovremeno da zaštiti pravosudni sistem Srbije od mogućih uticaja, svako ima pravo da sumnja, kojije propuštao da ukaže saveznom ministru pravde da nije interes Srbije, srpskog naroda i svih građana Srbije da se takav sramni Predlog zakona o Hagu pošalje, koji je propuštao pravovremeno da diže na noge građane Srbije, šta Hekerup priprema da shvati taj deo međunarodne zajednice, koji uporno, još gore nego ranije, nastoji da u ovoj zemlji napravi probleme.
Replika, gospodin Popović.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja se zaista zahvaljujem gospodinu Ivkoviću što je pomenuo poslanika iz Kladova, da bih, istine radi, izneo činjenice koje se odnose na uvođenje prinudne uprave u opštini Kladovo. Formiran je krizni štab mesnih zajednica. Zašto? Zato što su izvršeni izbori za savete mesnih zajednica i vaš prijatelj Dobromir Popović, inače poslanik u prošlom sazivu, a i ja sam bio poslanik u prošlom sazivu, kao predsednik opštine to nije priznao, i predsednik Izvršnog odbora. Formiran je krizni štab 19 mesnih zajedica. Tih dana Dragiša Popović, profesor gimnazije u Kladovu, koji stoji pred vama, bio je sa vama ovde, u ovoj skupštini sa još jednim poslanikom, uvaženim doktorom Sinišom Popovićem, poslanikom Socijalisitčke partije i ni u kom slučaju nisam organizator svega toga. Milo mi je što mi to pripisujete, pripisujete mi tako veliku moć, ali da kažem gde je sada taj doktor Siniša Popović. Napustio je Socijalističku partiju i vratio je mandat. Svaka čast tom časnom čoveku. On je vrstan hirurg, cenjen u sredini i ne želi da bude više u vašem timu. Što se tiče Kladova, moram da iskoristim priliku da građanima Kladova čestitam Spasovdan, gradsku slavu. To je prva slava u slobodi posle desetogodišnjeg terora i vladavine Socijalističke partije. Moram da pomenem poimence ljude iz kriznog štaba da vidite da to nije organizovao Dragiša Popović, nego je organizovao Borislav Petrović-Trifke iz Korbova, izuzetan domaćin, Dragan Žijanović, jedan izuzetno mlad čovek, kao većina ovde mladih poslanika DOS-a, Nikola Kalinović iz Vajuge, Dušan Bogojević, koga je pomenuo gospodin Ivković da je podignuta krivična prijava. Podignute su krivične prijave protiv svih ovih, protiv mene i gospodina Aleksić Milivoja. Moram da pomenem i tog čoveka. To je novinar lista "Danas", koji je prvi imao hrabrosti da objavi da je vaš predsednik, koji je u CZ-u, pustio onaj pogrešni agregat u Negotinu. Sa lica mesta su ljudi javili i to je u listu "Danas" objavljeno. To je taj Aleksić, koji je imao hrabrosti. (Predsednik: Vreme.) Završavam, gospodine predsedniče, samo da pomenem ove ostale ljude. Boris Srbulović.....
Nemojte sada po spisku da pominjete.
Šta je uradio gospodin Batić? Blokada je bila neviđena iz sva tri pravca. Gospodin Batić je uradio samo ono što je mogao i trebao da uradi po zakonu, da to stanje uredi po zakonu. Lokalna samouprava nije funkcionisala, grad je blokiran, narušena su prava građana i gospodin Batić nema odgovornosti za sve ovo što se desilo u Kladovu.
Samo da vas obavestim da imamo još 24 prijavljena govornika, zato to i pričam. Reč ima ministar pravde, gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pomenuo bih samo nekoliko stvari jer ne vredi na sve ni odgovarati. Samo povodom isporučivanja nekih naših sunarodnika ili državljana Haškom tribunalu. Gospodo, dok je na vlasti bio prethodni režim, bande lovaca na ljudske glave kidnapovale su u Srbiji Jenkija, ne znam da li u Smederevu ili Požarevcu, i gospodina Todorovića na Zlatiboru, to se dogodilo za vreme bivšeg režima. Nekima se valjda sudi, onima koji su otkriveni, a neki nisu ni otkriveni. Dok je bio na vlasti bivši režim Haškom tribunalu isporučeni su Erdemović i Kremenović, od kojih je jedan bio državljanin Srbije a drugi Republike Srpske. E, sada po kom to ustavu na koji se neprestano danas pozivate i po kom to zakonu o saradnji sa Haškim tribunalom? To su činjenice. Dalje, pominje se da sudstvo navodno nije nezavisno, da se vrši linč, teror, represija, kao i presija na nezavisno sudstvo, da se vrše montirani politički procesi. Verovatno je to iz ranijeg iskustva, zbog političkih procesa prema liderima DOS-a, odnosno liderima Saveza za promene, zbog političkih procesa i hapšenja i prebijanja članova studentskog pokreta Otpor, zbog političkih procesa prema urednicima, novinarima, direktorima nezavisnih medija i to je bila praksa i to su bili montirani procesi, nezabeleženi nigde. Dalje, pomenuta su i nekakva praćenja, prisluškivanja, dosijei. Gospodo, ovo je valjda jedina zemlja u svetu gde je to imalo toliku kulminaciju, da je toliki broj ljudi bio prisluškivan, praćen, da se Služba državne bezbednosti, umesto da radi neke druge stvari, bavilanekim fikcijama i fiksacijama o unutrašnjem neprijatelju. Moram da vam kažem da je podignuta optužnica protiv čelnika bivše Službe državne bezbednosti upravo zbog tih tajnih dosijea. Moram da vam kažem da je najviše izveštaja u tajnim dosijeima imao gospodin Zoran Đinđić, predsednik Vlade Republike Srbije i u pitanju je 800 i nešto izveštaja, druga je Vesna Pešić sa 600 i nešto izveštaja, treći je Vojislav Koštunica sa 560 i nešto izveštaja, i četvrti sam ja, moja malenkost, sa 559 izveštaja. Zamislite kolika je organizacija bila potrebna, kolika je služba trebala, koliko je para potrošeno, koliko je ljudi angažovano da neko danima, mesecima, godinama slika, snima, prati i to je neverovatno. Zato je sve moralo da se završi onako kako se završilo 5. oktobra. Pošto su pomenuti gospodin Grubač - nije Republička vlada formirala radnu grupu, nego Savezna vlada. Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom ja sam takođe pročitao, nisam učestvovao na bilo koji način u izradi tog zakona. Ali, moram da vam kažem kada se već pozivate, a nema sada gospodina Ivkovića, na Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom Republike Hrvatske ili Federacije BiH, da je ovaj nacrt zakona koji je objavljen ovih dana i u štampi, na neki način kompilacija, poprilična kompilacija hrvatskog zakona o saradnji sa Haškim tribunalom. Nema tu nikakvog automatizma, nije tačno da može bilo koji policajac da hapsi, vodi, izručuje itd. Jednostavno, postoji tačno definisana, čak vrlo komplikovana procedura pred domaćim pravosudnim organima. I na kraju, jedna je varijanta da odlučuje Savezna vlada definitivno ili stavlja veto, a druga ova novija je da o tome odlučuje savezni ministar pravde na bazi onoga što urade pravosudni organi. Dobro, imali ste prilike da to pogledate u štampi i nema potrebe da prepričavam kakav je to zakon. Dalje, obraćao sam se je gospodinu Hekerupu više puta. Dakle, više puta pre nego što su usvojeni ovi ustavni okviri. To nećete da pomenete u štampi jer neprestano citirate izveštaj iz štampe, ali ne pokazujete novine, nego isečke iz novina, fragmente ili delove teksta koji odgovaraju da se neko optuži. Dakle, objavljivana su u sredstvima informisanja moja pisma koja su bila upućena Hekerupu. Na žalost, da ja imam neku veću moć, bilo bi bolje, ali Hans Hekerup je posledica vaše brige o Kosovu i Metohiji. On je rezultat vašeg patriotizma na Kosovu i Metohiji i to je bilans vaše vlasti i vaše brige o nacionalnim i državnim prostorima. Još nešto... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Daj bre, silazi dole, kao da je on predlagač pa da obrazlaže.) ... kako je funkcionisalo pravosuđe... Upozorite ovog neartikulisanog čoveka ovde. Podneo sam Okružnom javnom tužilaštvu u Prištini, 30. avgusta 1998. godine, krivičnu prijavu protiv Adema Demaćija, (to je ta krivična prijava protiv Adema Demaćija koja je zavedena pod brojem KP 204/98) tvrdeći da je upravo Adem Demaći inicijator albanskog separatizma i terorizma. Šta je uradilo Okružno javno tužilaštvo? Počelo je danima, nedeljama i mesecima da se dopisuje sa mnom. Ja im dostavim originalni tekst iz "Zidojče cajtunga", iz "Bilda" i iz drugih evropskih novina u kojima su kao objavljene te izjave. Dakle, to je bila priča o pravosuđu u ono vreme dok je bivši režim bio na vlasti. Niko nije taj ko ima pravo da se igra sa bilo kojim delićem državne teritorije. Da je to tako, evo jednog mog intervuja objavljenog u aprilu prošle godine - Kosovo mora da sačuva svaka vlast. Prema tome, to sam govorio nebrojeno puta i nema potrebe da pred vama glumim i izigravam patriotizam. Očito da je savest u pitanju, kada se neprestano pozivate na dodatni patriotizam.
Po Poslovniku, izvolite.
Ja sam vas upozorio, gospodine predsedniče, da treba da poštujete član Poslovnika koji uopšte ne dozvoljava da više gospodinu Batiću date reč. Vi namerno i svesno želite da nema ove sednice i da ne dođe do glasanja, da ne bi pojedini poslanici vladajuće većine bili u dilemi kako će da glasaju. Vi dozvoljavate, gospodine predsedniče, da gospodin Batić 7 minuta govori o tome šta je bilo. Uopšte ga nismo zbog toga prozvali, već zbog onoga što čini od kako je na vlasti. Dalje, dozvoljavate kao da je on predlagač, kao da je on podneo predlog za izglasavanje nepoverenja da odgovara pojedincima koji pričaju o tom predlogu. Recite nam, da li vi to želite da se baš završi sednica da ne biste imali probleme za ponedeljak? Upozoravam vas, gospodine predsedniče, ovo više nećemo tolerisati. Vladan Batić je govorio, ima pravo na repliku kada god bude imao prava na repliku, ali vi ne možete više da mu dajete reč ni po kom članu Poslovnika, a posebno ne zato što uopšte ne govori o onome o čemu smo ga pitali. Baš mene briga kada je on podnosio prijavu protiv Demaćija. Pitam ga što nije uhapsio Solanu. U tome je stvar. [[Komentar iz sale se ne čuje.]] Nisam bio na vlasti. Da li bi smeo da dođe da sam ja bio na vlasti. Da li bi smeo Solana da dođe dok su radikali bili na vlasti. Molim vas, gospodine predsedniče, mi više nećemo ovo da tolerišemo, videćete od naših govornika. Ili ćemo biti u ravnopravnom položaju na ovoj sednici ili nećemo. Gospodin je iz Kladova, dajete mu pravo na repliku. Ovde se vređa SRS, ne dajete meni pravo na repliku. Zar to nije neujednačen tretman prema svim poslanicima u ovoj skupštini. Molim vas da razmislite u šta pretvarate ovu skupštinu. Možemo mi da završimo do 19,30 na ovaj ili na onaj način. Ako vam odgovara da je završimo tako što ćemo se razići da ne glasamo o ministru Batiću, eto vam i toga. Ali, da trpimo više da nas ovako šikanira ministar kome smo dokazali da ne zaslužuje da bude ministar. (Glasovi: Niste.) Potpuno dokazali. Evo, novinari kažu, svaka vam čast, sve ste rekli. Sve ste rekli. To što je on .... nema šta tu, predsedniče, sve sam vam rekao. To što je on kao sa šačicom svojih istomišljenika u DOS-u zaslužio čak da bude ministar pravde, to je vaš problem u DOS-u. To što imate ovakvog ministra. Dozvoljavam da svaki poslanik DOS-a izađe ovde i da ga brani i kaže sve što je uradio dobro kao ministar, ali da nama ministar ovde drži vakele šta je bilo pre pet godina, ko je koga pratio pre tri godine, šta to vas briga, ministre. I ja sam bio objekat praćenja, pa šta. Hoću time da se hvalim? Tako je država mislila o meni i meni je čast. Nema dosijea. A šta imaju o meni da napakuju, da sam putovao u Budimpeštu, donosio novac za koaliciju kao ti. To ima.
E sad idemo malo da se dogovorimo oko Poslovnika. To pitanje prava na reč smo već raspravili. Što se tiče držanja teme, zbog toga je prigovor, pa ne može on odgovarati samo na ono što ste vi istakli u pisanom predlogu ili ono što ste vi kao predstavnik predlagača istakli za govornicom, već na sve ono što i drugi upućuju kao primedbu na rad. Prema tome, on je odgovarao gospodinu Ivkoviću, neposredno, na izlaganje. E, sad, što narodni poslanici koji podržavaju razrešenje gospodina Batića, to podržavaju tako što pričaju o zoni B, o ne znam ovome ili onome, o svemu drugom, a ne o onome što je posao ministra pravde, to je druga stvar. To je ono na šta sam upozorio pre ravno pet sati. Međutim, ako se takva rasprava hoće i ako hoćete da zaista završimo, što bi moja velika želja i bila, predlažem da povučete prijave i istog momenta ćemo imati glasanje. Ako mislite da od glasanja bežimo. Ako bežimo od glasanja povucite prijave, argumentacija je i tako iscrpena. Vi ste meni zamerili da pokušavam da razvučem sednicu da ne bi došlo do glasanja. Dajem vam kontra predlog - povucite ovih 26 prijavljenih govornika koji i tako ne iznose.... (Glasovi: Nećemo.)Molim fino, onda nastavljamo sa radom a završićemo kada dođe vreme.
Što se mene tiče, hoću samo da ukažem na činjenicu da niko od nas ne beži ni od duela ni od razgovora ni od rasprave, ali ministar Batić može da dobije repliku. Nema više prava da dobija reč od po 7, 10 i 15 minuta ili onoliko koliko vi odredite. Morate se držati Poslovnika. Replika za njega može, posle svakog da izađe. Posle svakog poslanika DOS-a i SPS-a i SRS i svakog drugog, ali ne možete vi da određujete da se izađe i da se govori onoliko koliko neko hoće, akopo Poslovniku nema pravo. Može i ima pravo da izađe na repliku svakome, ako je pomenut ili ako je u diskusiji o njemu govoreno. Ali ne može da koristi vreme od 7, 8 i 10 minuta. Jer nas svaki put opomenete i za tri sekunde, u zavisnosti od toga šta je po Poslovniku određeno. To je nešto u čemu je problem. Nemojte da izvrćete stvari i da govorite da je u nečemu drugom problem, da poslanici povuku svoje prijave. Poslanici hoće da govore ali vi morate da se ponašate u skladu sa Poslovnikom.
Ne mogu ništa drugo nego da vam pročitam ponovo da - ostalim članovima Vlade predsednik Narodne skupštine daje reč kada je zatraže, a njihovo izlaganje može trajati dva puta duže od vremena određenog za izlaganje narodnih poslanika. Meni je žao što ste to....
Gospodine predsedniče, nakaradno tumačite taj član Poslovnika. Ovo je Narodna skupština. Ovo je skupština narodnih poslanika. Ceo taj član čiji ste deo sada citirali odnosi se na to koliko ko puta ima pravo da govori i koliko ima vremena da govori. Pa je predviđeno da narodni poslanik govori jednom....
Gde piše?
Vi znate. Tri člana iza toga piše da govornik može da govori i drugi put ako tačka nije dovoljno dobro objašnjena. Sve to tu piše, pa pitajte tog Jevrema ili kako se zove. Dalje, poslanik ima pravo jednom da govori 10 minuta, ukoliko Skupština nije drugačije odlučila. Izvestioci odbora imaju dva puta. Ministar ima pravo jednom, u trajanju duplo većem nego poslanik i ima pravo da dobije reč kada god je zatraži. To sve piše. Znači, ministar ne čeka u redu, ne podnosi prijavu. Ministar podigne ruku, izađe za govornicu, govori dva puta koliko govori poslanik i on je završio sa svojim govorima na toj sednici. Jedino predstavnik Vlade ima drugačiji tretman. Zato što je predstavnik podnosioca predloga pa govori dva puta po tri i jedanput jedan. I predsednik Vlade čak ima pravo samo jednom da dobije reč, kad god zatraži, ali mu se ne ograničava vreme. To je ceo taj član. Nema više. Nema prava ministar 50 puta da izađe, predsedniče, 100 puta da izađe. Nema. Ima pravo samo jedanput. Nemojte da nam nakaradno tumačite Poslovnik. Nismo ovu skupštinu pravili zbog ministara i zbog Vlade nego zbog narodnih poslanika. U ovoj skupštini vladaju narodni poslanici. Napravili smo Poslovnik. Naravno, cenimo to što je neko ministar i ima pravo duplo više da govori od poslanika i to je sve, a ne neograničeno puta i bezbroj puta. Valjda vam je to jasno. Ali, zašto vi to izbegavate? Zato što biste njemu morali da date pravo na repliku, a onda biste morali i nama. Vi izbegavate nama da date pravo na repliku, čak kad se vidi da je stranka direktno pomenuta i da je direktno pogrešno protumačeno nešto. I, sad vi - ministar se javlja za reč. Ne javlja se on ovde, on ovde čeka ishod rasprave, ishod glasanja. On je ovde ponizan i drhti u klupi.Da je pravi ministar tako bi se osećao. Ne bi se osećao nadređenim poslanicima, ne kao komandant poslanicima, ne bi se kezio i dobacivao poslanicima.
Izvolite, gospodin Ivković, replika.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, samo da podsetim da je zonu B pomenuo poslanik DOS-a želeći da se pohvali, a ja sam samo morao da mu objasnim da je u zoni B bio suverenitet mnogo pre novembra 2000. godine. Prisustvo međunarodnih snaga bezbednosti na Kosovu i Metohiji, UNMIK-a rezultat je borbe svih građana Srbije protiv NATO agresora i Rezolucije 1244 za koju smo se svi mi izborili da se donese. Prema tome, boravak Kušnera i Hekerupa je rezultat te rezolucije. Drugi je par opanaka što taj deo međunarodne zajednice ne poštuje tu rezoluciju. I ovom narodu i Srbiji treba jedinstvo svih partija i minimum nacionalnog jedinstva, da se izborimo da se ta rezolucija primeni. U okviru te bitke učestvuje gospodin Vladan Batić. Ja sam čitao pisma koja je on pisao i to je istina. U jednoj drugoj našoj raspravi, on mi je pokazao tu dokumentaciju, i to je tačno. Znači, svi mi, građani Srbije, izborili smo se da se oni koji su ovu zemlju bombardovali vrate u UN i da izglasaju Rezoluciju 1244. Druga je stvar što se ona ne primenjuje. Na nama je zadatak, na svima nama koji sedimo u ovoj skupštini i svim građanima Srbije, da damo podršku toj borbi, da se primeni rezolucija i da se Hekerup vrati na nivo Kušnera, da bar prizna zakone iz 1989. godine i da idemo dalje i da popravimo i tu stvar. Gospodine Batiću, vi ste, odgovarajući meni, zbog toga sam se i javio za repliku, govorili o prošlosti. Mi smo o prošlosti raspravljali i juče, i prekjuče, oko zakona, jer ste rekli da je rezultat Hekerupa rad Socijalističke partije, zato sam objasnio. Što se tiče prošlosti, oko Zakona o malim i srednjim preduzećima i Zakona o zaštiti maloletnika nije bilo argumentacije da ne valjaju, pa su se svi poslanici DOS-a vraćali u prošlost. Mi smo objasnili - sigurno je tokom 10 godina došlo do poremećaja sistema kod nas i sigurno je da veću odgovornost od drugih snose oni koji su bili na vlasti, a te odgovornosti nisu amnestirani ni oni koji su bili u opoziciji. Podsetili smo da ste pozivali na građansku neposlušnost, od odlaska u vojsku do neplaćanja struje. Prema tome, odgovornost mora svako da snosi, ali vi ste pričali o prošlosti, odgovarajući meni. Ja vas ponovo pitam - da li ne govorim istinu da su vaše kolege iz Vlade vršile strahovit pritisak na pravosudni sistem i na zaposlene u pravosudnom sistemu, jer su hapsile preko novina, jer su najavljivale hapšenja, jer su govorile - ima indicija; zato što su, jednostavno, u svojoj političkoj bici sa onima koje doživljavaju kao neprijatelje, čak ih možda mrze, u suštini preko medija koje kontrolišu pritisli sudije da sada moraju da razmišljaju šta misli jedan, a šta misli drugi predsednik Vlade. To mi niste odgovorili, niste mi odgovorili na moju tvrdnju da je danas najteže zaposlenima u pravosudnom sistemu Srbije. Zašto im je najteže - budućnost im je neizvesna, jer im se preti reformom pravosudnog sistema, kasacionim, apelacionim sudovima, to objašnjava predsednik Vrhovnog suda. (Ministar Batić, sa mesta: Biće više sudova.) Jeste, ali se govori o racionalizaciji, o hiljadu sudija manje. Drugo, preti im se da neće, kao pod bivšim režimom, raditi četiri godine u advokaturi i ljudi se nalaze u neprijatnoj situaciji. Prema tome, bolje je, molim vas, da govorimo o onome što je danas, što je bilo otkad ste vi ministar, a nemojte da se vraćamo nazad.
Izvinite, ja sam zaboravio da vas opomenem, prekoračili ste vreme. Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić (replika).
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre da kažem gospodinu Ivkoviću da se nismo svi borili za Rezoluciju Saveta bezbednosti UN 1244. Naprotiv, bili smo protiv te rezolucije i bili smo protiv svega onoga što je donosilo tu rezoluciju i svega onoga što je ta rezolucija donosila. Ovde smo imali zatvorenu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije, dr Vojislav Šešelj je sa ove govornice tada sve rekao gospodinu Ivkoviću, šta će se događati po tom planu i po Rezoluciji koja je u tom trenutku bila prihvatana u UN. Na žalost, sve crne slutnje, sve ono što smo predviđali, to se tada i u tom trenutku, odnosno posle tog vremena, dogodilo. Nisu se srpski radikali za to borili i nikada o tome nismo govorili i nikada nismo želeli takvu rezoluciju i nikada nismo želeli njihove trupe, i nikada nismo želeli nikakvu njihovu pomoć, tako da nije tačno da smo se svi za to zalagali. Bože sačuvaj. Ne daj nam Bože, i daj Bože da što pre odu odavde, da odu sa naših prostora, niti smo ih zvali, niti su nam potrebni, i oni i oni koje štite. S druge strane, rekao bih samo, pošto niste dozvolili u tom trenutku repliku, oko nečega o čemu je govorio gospodin Jovanović. Mislim da je važno da o tome kažem nekoliko reči. Izrečeno je da je SRS tražila nešto što nije mogla da dobije ili zato ne postoji njeno peto potpredsedničko mesto, nije popunjeno, itd. - SRS, javnosti i istine radi, nije tražila ništa što joj ne pripada. Mi smo tražili ono što nam pripada po izbornim rezultatima, kojima mi nismo ni bili zadovoljni. Samo smo to, u skladu sa voljom naroda, tražili. Zato smo tražili, nije trebalo po Poslovniku da se smišlja i izmišlja novo peto potpredsedničko mesto, već nam je, računajući prednost mesta predsednika Narodne skupštine i mesta potpredsednika, u svakom slučaju pripadalo jedno od četiri potpredsednička mesta. I na kraju, da kažem oko ovog Erdemovića, o kome je bilo reči, koji je isporučivan u prethodnom periodu - naime, radi se o čoveku, Draženu Erdemoviću, koji je hrvatske nacionalnosti, čoveku koji je sam otišao u Hag, inače je veoma sporna njegova uloga u sukobima na prostoru bivše Jugoslavije, odnosno u delovanju na prostoru nekadašnje BiH, zato što je taj čovek, radeći za određene obaveštajne službe, obavljao prljave poslove da bi se određeni zločini pripisivali srpskom narodu, a nije to uradio, svidelo se to meni ili ne, to je bilo pre trenutka od kada smo mi participirali u vlasti kao manjinski partner, ali to ni tadašnja, dakle, prethodna socijalistička vlast ipak nije uradila i za ovo nije bila odgovorna. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Gospodine predsedavajući, ne znam da li uopšte ima svrhe raspravljati o ministru koji nije ovde? Verovatno da on smatra da se danas ne raspravlja o njegovom poverenju, pa nije ni zainteresovan. Međutim, veliku zamerku kao poslanik SRS imam na to kako se uopšte vodi današnja sednica, pre svega zbog toga što su se ovde zamenile teze - umesto da se raspravlja o dnevnom redu, dakle, o poverenju ministru pravde i lokalne samouprave, Vladanu Batiću, Vladan Batić preuzima u ruke ne samo pravdu u Srbiji i u Jugoslaviji, nego uzima i Poslovnik iz ruku predsednika Narodne skupštine. To je ono što smeta svim poslanicima koji zaista poznaju Poslovnik i koji su ga pročitali, bez obzira na političku opciju kojoj pripadaju. Ovde se zaista više i ne zna kada će predsednik Skupštine dati kome reč ili ne dozvoliti repliku. Najmanje od svih ovde za govornicom danas je bio predlagač ovog dnevnog reda, a najviše se govorilo o tome što nije na dnevnom redu, jer niste dozvolili poslanicima koji su tražili da se govori o nepoverenju ministru Batiću da govore o tome. Na primer, šta bi se dogodilo i kome biste vi dali repliku kada bih ja rekao "Ali-baba i 40 hajduka", vi biste mogli samo da date reč ministru pravde, Vladanu Batiću, ne samo zbog toga što sedi u prvom redu, nego i zbog toga što je on danas na dnevnom redu. I, kada govorimo o Ali-babi i 40 razbojnika, onda se zna o kome se govori. Ministar pravde i lokalne samouprave na ovu funkciju je u tom stilu i došao, došao je da predstavlja sinonim resora u kome se ufoteljio, a ponaša se apsolutno suprotno tome. Dakle, jašući kao konjanik Apokalipse, na točkovima buldožera, nije na ženama, nego na točkovima buldožera, postao je srpski kadija. On je najavljivao preko "dosovizije" hapšenja, proganjanja, optužuje i, naravno, na kraju biva i dželat. U srpskom parlamentu, tu ste svi svedoci, neko će priznati, a neko će se opet zaklinjati Bogu da nije tako, vređa poslanike opozicionih stranaka, pre svega poslanike Srpske radikalne stranke na najvulgarniji način koji ne pristaje ni običnom kočijašu. Ali, on ne zaboravlja da, kao poslednji Mohikanac, brani i drži podršku Haškom tribunalu, grčevito se bori da sačuva haški krematorijum za Srbe. Ovde je zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke sve činjenično i argumentovano izneo iz isečaka iz novina, koje su, doduše, DOS-ovske, ali koje su u različitim vremenskim terminima objavljivale izjave ministra Vladana Batića, a čovek je zaboravio, obzirom da prođe nekoliko dana, šta je rekao juče, šta je rekao novinama danas, a šta je rekao za neke druge DOS-ovske novine.S obzirom da ima kolekcionara koji su skupili sve te članke, mogli su da zaključe da se radi o jednom ne samo ministru, nego i čoveku koji svako veče, odnosno svaki dan menja svoje mišljenje. Dakle, ministar pravde Vladan Batić i kao čovek ne drži do sebe i do svog morala. Menjajući tako izjave i iskaze došlo se i do podataka da ministar Vladan Batić zaista zaslužuje epitete kadije. Toliko je predan u saradnji sa Hagom da sve svoje političke neistomišljenike, ali pre toga srpske patriote, isporučuje Haškom tribunalu, pri tome govoreći da Hag ne boli. Podsetio bih ga samo da u Hagu ima već i onih srpskih žrtava kojima su davno kosti već pobelele. Jedan od tih je Slavko Dokmanović. Vladan Batić smatra da Hag ne boli. Ne boli ljude koji izgube živote i ne boli one koji nisu u rodbini sa Vladanom Batićem ili sa njegovim bližnjim, ali mi srpski radikali smatramo da nijedan srpski čovek, pa bio on patriota ili bio kolebljivac, ne zaslužuje da se izruči Haškom tribunalu. Dakle, mislimo da nijedan Srbin, koji je državljanin Savezne Republike Jugoslavije ili koji je našao utočište u Srbiji, ne može da se izruči Haškom tribunalu. Tako Vladan Batić ne misli. Upravo on je danas to nama i rekao. Doduše, on je nama govorio o tome šta je radio kada je bio opozicionar. Mi to njega nismo pitali, niti smo ga za to optuživali. Mi ga pitamo šta je radio od 5. oktobra, kada je zapalio Saveznu skupštinu i pitamo ga - ko će za to odgovarati? Pitamo ministra Vladana Batića - šta se to dešava na jugu Srbije, da li pravosuđe u Medveđi, Preševu i Bujanovcu funkcioniše i kako funkcioniše? Na to pitanje Vladan Batić odgovara isto kao kada bi pitali neko dete u školi šta si danas dobio, a on dobio lošu ocenu pa kaže - danas je kada sam se vraćao iz škole padala kiša. Tako Vladan Batić odgovara za stanje na jugu, na Kosovu, tako se on ponaša, kao klinac od sedam godina. Vladan Batić se deklarativno zalaže da je veliki borac podele vlasti, da se ne meša u zakonodavnu i sudsku vlast, da se isključivo bavi svojim poslom. To demantuje na mnogo načina. Pre svega, demantuje svojim izjavama koje su kontradiktorne, koje su u koliziji, o kojima smo ovde danas čuli i ne bih ih ponavljao, a demantuje i na taj način što je u Hag sa sobom poveo i gospodina Radeta Terzića, v.d. tužioca Okružnog tužilaštva. Dakle, šta radi Rade Terzić, javni tužilac sa ministrom pravde Srbije, Vladanom Batićem, u Hagu? Ne nosi mu valjda kofere? Ako je tačno da je Rade Terzić bio sa Vladanom Batićem u Hagu, a jeste, nije to ovde danas demantovao, jer on danas ovde ništa ne demantuje nego upravo zbog toga što nema odgovora na ono što ga mi pitamo, on optužuje za nešto što se dešavalo pre pet, pre deset godina ili možda će optuživati nekoga iz Srpske radikalne stranke za nešto što se događalo i dešavalo pre 500 godina, kada su možda njegovi vladali ovom Srbijom. Dakle, poslanici Srpske radikalne stranke su dobili šansu da govore o izglasavanju nepoverenja Vladanu Batiću. Dobili su, pre svega, zbog toga što se Vladan Batić sada ne nalazi u sali, a dok je on sedeo ovde u prvom redu, tu gde je ministarsko mesto, nije se moglo doći do reči od njega, ne samo zbog toga što se stalno javlja za reč nego zato što je dobacivao govornicima, a i poslanicima Srpske radikalne stranke, govoreći predsedniku Skupštine da se iz poslaničke grupe Srpske radikalne stranke čuju neartikulisani zvuci i jauci. Dakle, ako je Vladan Batić ministar pravde i ako je sebi dao takvu slobodu da srpske radikale ponižava i vređa bez argumentacije, da bi sakrio svoja zlodela i nečinjenja kao ministar pravde i lokalne samouprave, on ne može u srpskom parlamentu da vređa narodne poslanike, bez obzira što ih toliko mrzi. Ja ne mogu da kažem da mrzim ministra Vladana Batića, ali sam siguran, kada bih se noću probudio u neko doba i ugledao ga, sigurno bih se uplašio.
Opomena, gospodine Kesejiću. Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a sledeći narodni poslanik je Zoran Radovanović.
Poštovani narodni poslanici, predložio bih da ova skupština traje još tri minuta, blag je dan, krsna slava je, gospodin Batić veruje u Boga, pa ga zato pozivam da svima pomogne, nek da ostavku. Pošto neće, reći ću par stvari o gospodinu Batiću. Na današnjem dnevnom redu ove skupštine je rasprava o poverenju odnosno nepoverenju, radu, ponašanju i postupanju gospodina Batića, ministra sporta u Vladi Republike Srbije, pardon ministra pravde i lokalne samouprave u istoj vladi, mada baš i nisam siguran, pogrešno i nehotice ga oslovljavam ministrom sporta, pošto je svim građanima Srbije poznato da "gospodin Batić izuzetno dobro poznaje vrhunski sport u ovoj zemlji, posebno stanje u Fudbalskom savezu Jugoslavije, te propuste državne fudbalske reprezentacije i njenog bivšeg selektora". Ovo je citat iz "Sportskog žurnala". Međutim, na žalost, gospodin Batić je ipak ministar pravde i lokalne samouprave, što bi i sam morao da zna, a pogotovo da ima u vidu prava i obaveze Ministarstva na čijem se čelu još uvek nalazi. Stoga, ukoliko ne zna ili je, pak, kojim pukim slučajem zaboravio, podsetimo ga da je Ministarstvo pravde i lokalne samouprave izvršni organ, tj. organ uprave koji pre svega treba da obezbedi materijalne i organizacione uslove za rad sudske vlasti - pravosudnih organa Republike. Međutim, gospodina Batića preokupiraju druga pitanja, pogotovo ona koja prevazilaze domen njegove nadležnosti kao ministra ili kako to narod kaže "u svakoj čorbi mirođija". Gospodin Batić voli da najavljuje hapšenja i to pred TV kamerama, voleo bi sigurno i da lično hapsi i pritvara ili, pak, da za to neposredno izdaje naloge i da najavljuje i po ličnom ili partijskom nahođenju smenjuje ili postavlja sudije i javne tužioce. Međutim, kao ministar pravde morao bi da zna, a ukoliko je možda zaboravio, u šta sumnjam, drage volje ću ga podsetiti - Ustavom Republike Srbije, članovi od 95. do 106. utvrđeni su ustavnopravni okviri, odnosno upravni položaj sudova i javnih tužilaštava, ovlašćenje i obaveze ovih institucija pravosudnog sistema, odnosno sudske vlasti u Republici Srbiji. Ustavom, kao najvišim pravnim aktom, propisano je da su sudovi samostalni i nezavisni u svom radu, što u pogledu samostalnosti važi i za javna tužilaštva; da niko ko učestvuje u suđenju ne može biti pozvan na odgovornost za mišljenje dato prilikom donošenja sudske odluke, odnosno u vršenju tužilačke funkcije; da je sudska, odnosno javnotužilačka funkcija stalna; da sudija odnosno javni tužilac ne može protiv svoje volje biti razrešen, osim ako je: osuđen za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora od najmanje šest meseci, osuđen za krivično delo koje ga čini nepodobnim za vršenje sudske, odnosno javnotužilačke funkcije, kada nestručno i nesavesno obavlja ove funkcije, kada trajno izgubi radnu sposobnost. Nadalje, gospodina ministra bih podsetio da Vrhovni sud Republike Srbije, a ne on, u skladu sa Zakonom o sudovima utvrđuje postojanje razloga za prestanak sudijske funkcije, odnosno razrešenje sudije i o tome obaveštava ovu Narodnu skupštinu, dok u odnosu na javne tužioce postupak za razrešavanje pokreće republički javni tužilac, u skladu sa Zakonom o javnom tužilaštvu. Dakle, gospodin Batić kao ministar pravde, na njegovu žalost a na sreću svih građana Srbije, može samo, saglasno članu 48. Zakona o sudovima, podneti incijativu Vrhovnom sudu Srbije za pokretanje postupka za razrešenje pojedinog sudije, a u odnosu na javne tužioce, saglasno Zakonu o tužilaštvu, gospodin Batić ne može dati ni inicijativu za pokretanje postupka razrešenja, već to može činiti republički javni tužilac. Nadalje, u pogledu izbora sudija, gospodin Batić može samo oglasiti slobodno mesto sudije, prikupiti mišljenje o pojedinim kandidatima i to dostaviti nadležnom telu Narodne skupštine, dok u odnosu na javne tužioce nema ni to zakonsko ovlašćenje, već to čini republički javni tužilac. Podvlačim - izbor i razrešenje sudija i javnih tužilaca vrši samo i isključivo ova Narodna skupština. Međutim, gospodin Batić na republičkom nivou, a njegovi sledbenici bilo partijski, bilo koalicioni, na lokalnom nivou, samovoljno, po partijskoj pripadnosti i ličnim simpatijama ili vođeni nekim drugim ličnim ili imovinskim interesima, žele da oni lično smenjuju, razrešavaju i imenuju predsednike sudova, sudije, javne tužioce i zamenike javnih tužilaca. Bez ikakve zakonske procedure, bez ikakvih relevantnih kriterijuma o radnim, stručnim, organizacionim i drugim kvalitetima pojedinih lica, jednom rečju sramotno, neustavno i protivzakonito. Što je, uostalom, i najbolja slika vas iz DOS-a, kako vi doživljavate pravosuđe i kako se borite za legalitet i pravnu državu. Pored gospodina ministra, na skoro svim lokalnim nivoima izuzetno su aktivni lokalni čelnici DOS-a, kako u vršenju pritiska na pravosudne organe prilikom donošenja konkretnih odluka u pojedinim predmetima gde oni ili njima bliska lica ili njihovi klijenti koje u svojstvu advokata brane, imaju posebnih interesa, tako i u smenjivanju i postavljanju nosilaca pravosudnih funkcija. Kako to praktično izgleda u Zrenjaninu? Rešenjem SO Zrenjanin, na sednici održanoj 24.10.2000. godine obrazovan je anketni odbor, radi utvrđivanja obima i sadržaja povreda ljudskih prava lica i članova porodica zbog izraženog različitog političkog ubeđenja u periodu 1996. do 2000. godine. Odmah nakon toga, njegov predsednik, advokat Zoran Vujin, samovoljno u svim medijima preimenuje ovaj odbor u Odbor za borbu protiv mita, kriminala i korupcije. Sebe, normalno, po DOS-ovskim kriterijumima postavlja za tog predsednika. Pokušavajući da u bilo kom broju Službenog lista opštine Zrenjanin pronađem postojanje Vujinovog odbora, na moje i vaše razočarenje do danas ga nisam pronašao, iako je prošlo više od šest meseci. Što ne znači da gospodin Batić koji je o svemu dobro obavešten zna gde je objavljeno ili će biti naknadno objavljeno obrazovanje ovog odbora, pa će mi svakako pomoći i o tome nas blagovremeno obavestiti. Međutim, ni to me ne čudi, s obzirom da je predsednik tog fantomskog odbora taj odbor iskoristio pre svega i samo za dobru promociju svoje advokatske kancelarije, u čemu je kao višegodišnji političar već dobro ispekao zanat vršeći pre samo četiri godine, kao predsednik opštinskog odbora Nove demokratije, promociju kandidata SPS-a i JUL-a i pozivajući svoje članstvo i simpatizere da glasaju za kandidate SPS-a i JUL-a. Za sve ovo što sam rekao imam i materijalni dokaz. Stoga, umesto da menjamo Ustav i zakone da bi gospodin Batić i njemu slični ostvarili svoju samovolju, uskratimo poverenje gospodinu Batiću, mnogo je jednostavnije, a ukoliko to ne učinimo neka gospodin Batić da ostavku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Radovanović, a sledeći je narodni poslanik Arsić Joca.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre lokalne samouprave, kako reče jedan kolega - ministar nepravde i ministar republičke prinudne uprave. Šeststo sekundi koliko imam malo je da vaših 100 dana ministrovanja i nešto pre toga objasnim i kažem ono što hoću, tako da ću početi od sledećeg. Kada pričam o vama, a vi ste kao ministar pravde čovek koji treba da predstavlja oličenje pravne države i DOS-ovske vlasti, moram da podsetim poslanike i javnost na sledeće što se tiče pravosuđa: na način izbora nosilaca pravosudnih funkcija, na odnos prema odlukama suda, na odnos prema Haškom tribunalu, na odnos prema zakonu i skidanje imuniteta pojedinim poslanicima, na Zakon o amnestiji, na vaš odnos prema pojedinim medijima, a i stvari vezane za lokalnu samoupravu i za prekrajanje izborne volje građana doći će normalno na kraju po važnosti. Da krenemo ovim redom. Danas ste vi sami rekli da ste onda kada je počelo bombardovanje pismima javno osudili napad na Srbe, kao sumrak evropske i svetske civilizacije, kao propast UN. Kako to da ste kasnije ili ko vas je to naterao da promenite mišljenje i budete haški prvoborac i nosilac haške spomenice. Zatim, menjate srpske i jugoslovenske zakone i jurite srpske heroje po Srbiji. Za razliku od vas, za mene su srpski vojnici i policajci koji su mnogo pre agresije i u toku same agresije branili našu zemlju, i srpski narod na Kosovu, heroji i ne zaslužuju da im iko drugi sudi i oni nizašta nisu krivi. Optužili ste Solanu i slične za ratne zločine, podnosili ste protiv njih krivične prijave, ali ste onda kada ste došli na vlast i kada ste postali ministar iste te sačekivali u Beogradu sa crvenim tepihom. Prema članu 16. statuta ovog čuvenog suda, tužilac mora delovati nezavisno i ne sme da prima naređenja od bilo koje vlade. Predsednik suda Gabrijela Kirk Mekdonald lično je izjavila u američkom vrhovnom sudu "Veliku korist imamo od jake podrške zainteresovanih vlada i posvećenih pojedinaca kao što je Medlin Olbrajt. Medlin Olbrajt kao stalni predstavnik u Ujedinjenim nacijama je neprestano radila na formiranju Tribunala i zato je mi često nazivamo majkom Tribunala". Ista ona majka, ministre, koja je na državnoj televiziji izjavila da je bombardovanje Srbije američki nacionalni interes i da je slanje 500.000 iračke dece u smrt opravdano. Rekli ste saveznom premijeru Žižiću da on nije ovlašćen da odlučuje ko ide u Hag ili ko ne ide u Hag, najavili usvajanje zakona na saveznom nivou koji će omogućiti izručivanje građana Srbije. Taj dokument, u čijoj ste izradi verovatno i vi učestvovali, predstavlja najservilniji dokument u istoriji Srba. Čak su i Hrvati i Bosanci, donoseći slične zakone, uneli članove po kojima Vlada, a ne ministar (i to ministar Grubač) treba da odluči ko je taj koji će ići u Hag. Time su i te dve države pokazale elementarno poštovanje i pokazale su se normalne. Mislim da će tim snova, za koji mislim da mu vi ne pripadate, na čelu sa Grubačem, ostati upamćen po tome što je više Srba poslao na suđenje u Hag, nego što je nacistima suđeno u Nirnbergu posle Drugog svetskog rata. Morate da mi kažete koliko košta trud vas iz DOS-a da ubedite srpski narod u mudru i principijelnu politiku bivše američke administracije i opravdate tezu Vilijama Bila Klintona izrečenu pred Kongresom i Senatom da su Srbi krivi za izazivanja oba svetska rata. Setite se, pošto ste rekli da ste patriota, reči Ivana Cankara iz pripovetke "Desetica" koji kaže da će sluga koji jedanput prevari svog gospodara uraditi to opet i setite se srpske istorije i čina generala Talića i Biljane Plavšić, koji su izdali srpski narod, pa su posle jednokratne upotrebe poslati na višegodišnji zatvorski odmor. Vi ste izjavili sledeće - nekim zločincima iz prethodnog režima sudiće se u našoj zemlji i to ne samo zbog finansijskih afera, već i zbog ratnih zločina. Pitam sa kojim pravom i sa kojim dokazima optužujete i osuđujete bez dokaza, postupka predviđenog procedurom i onoga što se zove pravda? Pitam kako možete posle svih izjava u novinama i obećanja javno datih da će se tada i tada, tačnije 31. marta uhapsiti Slobodan Milošević, da kažete da niste znali da one večeri bez legalne procedure ekipa najlon čarapana kreće na desant, ne na Drvar nego na Užičku. Svesno ili nesvesno, vi ste uveli princip da raniji predsednik završava u zatvoru. Svesno ili nesvesno, vi tražite da se šefu poslaničke grupe uz već pripremljeni linč oduzima imunitet i time priprema hajka, koja će verovatno uplašiti nas ostale poslanike. Lokalna samouprava je posebno pitanje. Svesno ili nesvesno, vi ste u 17 opština uveli prinudnu upravu, uz obrazloženje da lokalna samouprava tj. lokalna vlast ne može da funkcioniše. Poređenja radi, zbog poslanika i naroda Srbije, socijalisti su za 10 godina vlasti uveli prinudnu upravu u samo pet ili šest opština. Vi ste za 100 dana uveli u 17. Malopre je rečeno da je to uvedeno zbog naroda i da bi se sprečile potencijalne tuče i sukobi građana. Ajde da to ukratko objasnimo na primeru Aleksinca. U Aleksincu od 55 odbornika 24 odbornika DOS-u su podnela ostavke, pismene ostavke, znači ostao je 31 odbornik koji je potpisao da će raditi u interesu opštine. To je dovoljna većina da skupština opštine funkcioniše. Nikakvih sukoba i nereda u opštini Aleksinac nije bilo, međutim, vi ste pre neki dan uveli prinudnu upravu u opštini Aleksinac, uz obrazloženje da lokalna vlast ne može da funkcioniše. To nije tačno. Septembra meseca građani su glasali za vašeg predsedničkog kandidata, građani su dali većinu vašim listama za savezne izbore, ali su u lokalu, na primer u Aleksincu glasali za odbornike Socijalističke partije Srbije. Ovim vi kršite i prekrajate izbornu volju građana, ovim vi njima kradete glasove, a svima vama su ovde u ovoj sali usta prepuna demokratije i priče o pravu građana. Na kraju, pošto sam čuo da ne treba mnogo da se priča, jer o mnogima ovde postoje dosijei, a za neke se dosijei mogu i napraviti, ja bih kao mali znak pažnje ministru, iako je tamo daleko, verovatno blizu vrata, uručio jedan mali poklon, da se nas socijalista uvek seća, da misli na nas, da misli na vreme onda kada neće biti vlasnik i da više ne bude izvršilac nečijih naloga i naredbi. Pre nego što, ministre, vama donesem poklon, dao bih vam preporuku da vi hapsite ove koji su slagali narod za onih šest milijardi, jer - ko laže taj i krade i prema tome, to će biti pravi pravni lek da pomognete srpskom narodu, a poklonjeste da je plastičan, ali će vas podsećati, ministre. (Poslanik Zoran Radovanović daje Vladanu Batiću, ministru pravde, lisice.)
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, a sledeći je narodni poslanik Jon Čizmaš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovde je već dosta toga rečeno i ja ne bih da ponavljam ono što je već izrečeno i o tome kako se u 17 opština uvela lokalna samouprava, uz argumentaciju da je to izmenjena volja građana u izborima koji su nastali posle septembarskih izbora, kada su se po većinskom principu birali odbornici za lokalnu samoupravu, proporcionalnih, gde se birao čovek, a ne partija, da je ta volja jasno izražena prema pojedincu, znači prema odborniku i ne može da bude nikakvog prekrajanja volje posle toga po nekom partijskom principu u proporcionalnim izborima koji su nastali posle toga. Ako bismo to primenili kao princip onda bismo posle izražene volje, recimo u Šapcu ili u Vranju, gde su na izborima dobili odbornici Socijalističke partije, možda trebali da napravimo blokadu, da zatražimo da se tamo uvedu privremene mere i izmeni volja birača u prethodnom periodu ili, recimo, u drugim mestima kao što je Pazova ili u drugim sredinama. Prema tome, da ne zaboravimo i tamo gde je to izmenjeno u korist ovih drugih. Ono što bih ja hteo da kažem ovde, za šta sigurno snosi odgovornost aktuelni ministar pravosuđa, to je da se kod izbora pravosudnih organa, odnosno nosilaca funkcija pravosudnih organa u Beogradu grubo prekršio Zakon o izborima nosilaca funkcija pravosudnih organa, da je ovde u Skupštini pod patronatom Ministarstva pravde i viših pravosudnih organa vršeno imenovanje nosilaca pravosudnih funkcija, a da prethodno nije raspisan konkurs, da nosioci pravosudnih funkcija nisu birani iz redova sudija tih sudova ili tužilaštva, da se nisu javili na opšti konkurs i tu iskoristili svoje demokratsko pravo da od više kandidata bude izabran onaj koji je najbolji i koji je najkvalitetniji. U prilog tome mogu da kažem da je Ministarstvo dalo jedan opšti konkurs i raspisalo izbore za nosioce pravosudnih funkcija u opštinskim i okružnim sudovima. Ta praksa sada važi za sve ostale, ta praksa nije važila za nosioce pravosudnih funkcija u Beogradu. Druga stvar koja se desila paralelno sa tom - na istoj sednici Skupštine menja se Zakon o informisanju i predlaže se novi koji ima dva člana, sa tri amandmana se interveniše na ta dva člana i donosi se Zakon o prestanku važenja Zakona o informisanju. Prva stvar o kojoj sam govorio i ova druga jasno su kompatibilne. Potrebno je vršiti progon i suđenje u Beogradu. Potrebno je stvoriti klimu da nema odgovornosti kod sredstava javnog informisanja i na taj način pripremati ono što će se desiti, a što se već dešava, što više nije istorija, sada je to već stvarnost. Da ja ne nabrajam o kojim se sve stvarima ovde radi. Druga stvar, odnosno treća, zakon o lokalnoj samoupravi je najavljivan, da će biti donet, a izvršene su samo kozmetičke izmene u tom zakonu, ono što se tiče usklađivanja sa zakonima o budžetu i finansijskim zakonima, odnosno zakonima iz finansijske sfere. Takođe je najavljeno da će pod hitno biti i donet novi zakon o informisanju koji će regulisati ovu materiju pošto je raniji proskribovan i rečeno je da je nedemokratski, da je totalitaran, a sada ovo što se dešava je potpuna anarhija u javnom informisanju. Znači, to je sve smišljena aktivnost u progonu, pre svega, socijalista i nosilaca funkcija u SPS-u da se omogući da se pokreću postupci, da se hapsi, da se pre toga presuđuje u novinama, da se pre toga presuđuje i od strane pojedinaca, ministara ili članova Vlade. Dalje, ono što je indikativno, a to je da sadašnji aktuelni ministar ni o čemu ne zna, nije informisan, nije bio prisutan, ne zna kada će biti hapšen Milošević, ne zna za ovu optužnicu, ne zna za ovoga ili onoga, da li je u pitanju isporučivanje, da li su u pitanju propisi koji treba da se donesu na saveznom nivou kada se tiče regulisanja materije oko Haškog tribunala. Inače, koliko je meni poznato, on je i savezni poslanik i učestvuje ne samo u izvršnoj, veći u zakonodavnoj vlasti, ali ne na republičkom nivou, već na saveznom nivou. Pokušano je 30. marta hapšenje predsednika Slobodana Miloševića, svi smo svedoci da su socijalisti, saznavši da se okuplja grupa ispred Konavljanske ulice, ispred rezidencije predsednika Savezne Republike Jugoslavije, izašli odavde i tamo su prisustvovali toj lakrdiji od pokušaja hapšenja na jedan totalno amaterski, nezakonit i nekritički način. Ovo je prava bruka i sramota, a da ovde ne zna šta je to niko od onih koji su odgovorni u ovoj zemlji i za to što treba da se dešava. Nije bilo nikakvog hapšenja te noći, iako je to pokušano sa čarapama na glavi, sa maskirnim uniformama, sa patikama i džemperima, od strane neke nepoznate, do sada nikome objašnjene grupe ljudi. Ono što je najbitnije i najvažnije u toj stvari, to je da je učinjen težak prekršaj od strane pravosudnih organa. Predsedniku SRJ, bivšem, Slobodanu Miloševiću, predsedniku SPS-a, nije uručen ni poziv, nije obavešten, nije podignuta optužnica. Javni tužilac to radi tek sutradan po samostalnom, dobrovoljnom odlasku predsednika Miloševića, znači, tek pošto je predsednik otišao uručena mu je optužnica, odnosno javni tužilac je pokrenuo postupak istrage. Prema tome, to je jedan od ozbiljnijih prekršaja u radu pravosudnih organa, za šta niko do sada nije obelio zube, niti je prozborio koju reč, za šta sigurno nosi najveću odgovornost onaj ko je najodgovorniji za funkcionisanje pravosuđa, a to je gospodin aktuelni ministar. Dalje, ono što mogu da zamerim aktuelnom ministru, to je jedan nedogovoran odnos prema ovoj skupštini. Kada god su bili zakoni sa potpisom aktuelnog ministra, on nije bio ovde da ih zastupa i brani, ali je zato dolazio pri kraju sednice da da završnu reč, mahao je mnogo puta, da ispriča to pre završetka sednice, da samim tim zaključi sednicu i da nonšalantno, posle tog svog govora, bez prava drugog da nešto drugo kaže, napusti ovu salu, normalno zato što je kraj rada i kraj sednice. I na kraju, da zaključim, na osnovu svega ovoga što je izneto mislim da bi bilo korektno da ministar sam podnese ostavku, da se ne mučimo više i da ovu raspravu zaključimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jon Čizmaš, a posle njega narodni poslanik Srđa Popović.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik DOS-a glasaću protiv Predloga o nepoverenju ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću, podnetog od strane poslaničke grupe SRS-a. Ako su predlagači podnosili predlog na osnovu Ustava, mišljenja sam da su mogli da pročitaju sledeći član 94. stav 3. da su ministarstva samostalna u vršenju Ustavom i zakonom određenih nadležnosti. Što se tiče obrazloženja koja su izneta u predlogu, smatram da na spektakularan i neargumentovan način u vidu novinskog izveštaja poslanička grupa opozicije pokušava da diskredituje gospodina Batića kao ministra. Sada ću vam citirati: "Svojim primerom je opasan po okolinu i pravni poredak i kao takvog moramo ga izolovati, jer ovakav presedan za vreme DOS-ovske vlasti može postati pravilo". Na ovakav način unapred optužuju gospodina ministra, kao i to da bi mogli i dalje da pokušavaju da vladaju po svojim ustanovljenim načelima. Gospodin Batić je dostigao svoju punu političku afirmaciju poštujući načela demokratije i poštujući zakon u procesu stvaranja pravne države. U tom smislu ministar se zalaže za najšira građanska i ljudska prava i slobodu, što podrazumeva i prihvatanje kolektivne voljeizražene u zakonu. Za one koji su vladali po Hamurabijevom zakonu, u stilu čuvene izreke Luja DžIV -L,etat c,est moi, deplasirano je i anahrono primenjivanje zakona jer oni i dalje veruju u anarhiju. Srbija i srpski narod, kao i svi njeni građani su u situaciji da istovremeno definišu i nacionalne i državne interese u skladu sa najširim ljudskim pravima, na šta obavezuje kako sopstvena tradicija od Dušanovog zakonika, tako i želja DOS-a da budu prihvaćeni kao ravnopravni član međunarodne zajednice. Optužbe koje su izrečene u predlogu SRS su bez temelja, neprimerena poštovanju prava i zato su usmerene protiv hrišćanskog morala koga primenjuje gospodin Batić u svojim izjavama. Verujem da moral, trpeljivost i tolerancija, kao i tradicionalne vrednosti koje srpski narod poseduje u svom kolektivnom biću, predstavljaju osnovna načela koja uvažava gospodin ministar Batić. Latinska maksima koja glasi: "Dura ledž, sed ledž" verovatno mnogima smeta, ali smatram da je ministar poštuje. Ovakve optužbe odbijam sa indignacijom jer ne odgovaraju istini. I na kraju, pošto gospoda radikali obožavaju da mudruju, parafraziraću jednu arapsku poslovicu: "Hvalila se guska zmiji kako ona ume da trči, leti i pliva, a na to će zmija - u pravu si, ali ne umeš da trčiš kao jelen, da plivaš kao riba, da letiš kao soko". Zato im je i analiza pregleda štampe pogrešna. Ali, vreme će stvari staviti na svoje mesto, jer smo suočeni sa nepovratnim promenama. Pravda će pobediti. A, gospodin Batić je tu da primenjuje zakone po onoj staroj narodnoj izreci "Ni po babi, ni po stričevima". Zato mu ukazujem svoje poverenje. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Srđa Popović, a posle njega Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, razmatrajući inicijativu za smenu gospodina Batića, treba napomenuti jednu stvar. On je prvi ministar koji je došao posle jednog prilično dugog i prilično tamnog doba srpskog pravosuđa. To tamno doba srpskog pravosuđa, da vas podsetim, ispililo je između ostalih gospodina Mirka Đorđevića, gospođu Vesnu Dabetić-Trogrlić, gospodina Dragana Glavonjića, koji su svojim presudama po Zakonu o informisanju otvorili hajku a na kraju te hajke ubijanje Slavka Ćuruvije. Tridesetdevet sudija prekršajnog suda, koji su sistematski mučili i ubijali "Glas javnosti" i "ABC grafiku", da ne čitam njihova imena. Pedesetosam je tih imena koja su se našla na stubu srama zbog toga što su osudile medije,na stubu srama koji je bio javno izložen, zbog toga što su osudile medije, po Zakonu o informisanju, a znamo čije je čedo bio Zakon o informisanju. Tamnog doba srpskog pravosuđa koje je ispililo nekoliko otimačina Studija B, ali je zato bilo slepo za policajce koji su mučki mlatili mirne demonstrante. Tamnog doba srpskog pravosuđa koje je dovelo do ledž specialis-a u ovoj skupštini, jer se ishod izbora na nepravan način odlučivao na sudovima. Naravno, govorim o ishodu lokalnih izbora 1996. koja je tadašnja vlast izgubila. Tamnog doba srpskog pravosuđa koje je dovelo do toga da sudije u strahu ćute, dok im se razrešavaju kolege - Slobodan Vučetić, Miroslav Šera, Todorović, bez opšte sednice Vrhovnog suda, po nalogu gospodina Govedarice protivno pravnoj proceduri, uz obrazloženje da je simpatizer terorističke zabranjene organizacije Otpor, pa još 19 sudija koji su ga podržali u tome. (Glasovi: Tema.) Tema? Pravosuđe je tema ako se ne varam. Mnoga su nečasna dela, dame i gospodo, činjena u srpskom pravosuđu i zato je dobra tema i zato je demokratska opozicija Srbije ovo i stavila na dnevni red, jer mi želimo da o tim problemima porazgovaramo kada god se pokrene pitanje odgovornosti nekog javnog funkcionera. Baš onako kako to nikada nije moglo u tamno doba srpskog pravosuđa. Dame i gospodo, narodni poslanici, sat vremena sam slušao vrlo pažljivo jutros obrazloženje predlagača i novinske citate i ostale nazovi dokaze. Vrlo sam pažljivo slušao i očekivao da ću da čujem nešto što zanima građane Srbije. Kakvo je stanje u pravosuđu, kakve su plate sudijama. Da li se slučajevi iz oblasti prekršajnog i krivičnog prava rešavaju brže, kao što se rešavaju. Da li se krivične prijave protiv kriminalaca rešavaju brže, kao što se rešavaju. To je ono što zanima građane Srbije. Umesto toga, vrlo sam pažljivo slušao, čak sam i pisao, čuo sam gomilu optužbi. Prvo, da treba da smenimo Vladana Batića jer ga nisu primili u komunističku partiju. Da treba da ga smenimo jer je pokušao da organizuje vanredni kongres SRS. Pa, da je gospodin Batić član SRS nikada ne bi bio u Vladi DOS-a. Da treba da ga smenimo zbog heklera sa dugim cevima. Poznajemo mi gospodo, na televiziji smo gledali, i heklere i duge cevi ispred ove Narodne skupštine. Mlatilo se tim heklerima i dugim cevima, a bogami i pucalo od strane nečijih načitanih telohranitelja. Da treba da ga smenimo zbog saradnje sa Hagom, na koju se aneksom Dejtonskog sporazuma u ime Srba iz Srbije obavezao Slobodan Milošević. Da je Batić, citiram "finansijer i glavni vođa bande naoružanih kriminalaca, čiji su cilj otmice naših građana". Pa, među vama, gospodo ima dobrih pravnika. Vi znate da je to optužba za teško krivično delo. A, gde su vam dokazi za to krivično delo? Gde vam je krivična prijava za to krivično delo. Umesto toga, dobismo obrazloženje - reče mi jedan član SRS koga je Batić hteo da vrbuje. I, to su argumenti. Dame i gospodo, čuli smo još nekoliko ozbiljnih optužbi da je ministar pravde, i neki drugi ministri iz Vlade Srbije koje mržnja vodi, objavljivao u novinama optužnice i prekoračio ovlašćenja. A, šta je bilo u maju 2000. godine, gospodo, kada je u listu "Politika" 7. maja objavljena ne optužnica, nego dosije državne bezbednosti sa psihijatrijskim kartonom gospodina Momčila Veljkovića i Radojka Lukovića iz Požarevca, aktivista Otpora, koji su mučki premlaćeni, zatim nestali, pa smo ih tražili po zatvorima, i na kraju optuženi za ubistvo u pokušaju, od strane srpskog pravosuđa. Da li je to bilo prekoračenje ovlašćenja, morala, lekarske etike, policijskih pravila. Čuli smo na kraju citat latinskog mudraca - Cave a signatur - čuvaj se obeleženog. Time je završeno jednosatno obrazloženje zašto treba da smenimo ministra. Ja, doduše, nisam razumeo i ne mogu da tumačim to obrazloženje. Ako je u pitanju neka lična uvreda, trebalo je da se oglasi predsednik Skupštine. A ako se primedba odnosi na nos gospodina Batića, ne znam da li jeste ili nije, ali ako jeste onda je to jedina istinita optužba koju ste naveli u obrazloženju ali to nije razlog za smenu ministra pravosuđa. Dame i gospodo, poslanici .... hoćete li da umirite malo poslanike.
Hteli ste da ih uznemirite, a sad ja treba da ih umirujem.
Mi iz Demokratske stranke ne možemo danas da glasamo za smenu ministra pravde, bar ne pre nego što se utvrdi kako su u prošlom Ministarstvu pravde uvećani troškovi benzina za jedan milion dinara, odnosno ko je u istom popio 46.000 litara benzina, kao što je utvrđeno budžetskom kontrolom u Ministarstvu pravde. Šta se desilo sa sredstvima od prodaje predmeta oduzetih u sudskom postupku, koja nisu uplaćena u budžet nego su sa računa firme SIPR-o nestala u nepoznatom pravcu, kao što je utvrđeno budžetskom kontrolom u Ministarstvu pravde. Prethodnom, naravno. Kako je prethodni ministar pravde i na osnovu čega isplatio radove na Palati pravde 4,8 miliona dinara kada je izvođač radova ispostavio situaciju na 2,8 miliona dinara. Da li su ta dva miliona nestala nečijim lapsusom i greškom? Gde je magacin sa tonama računarske opreme koje su po izveštaju budžetske kontrole nabavljene od 1997. do 2000. godine. Gospodo, 4,9 miliona maraka je u pitanju. Da li znate koliko računara može da se kupi za te pare? Dok to ne otkrije ne možemo da ga smenimo. Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su poslednji sati jedne maratonske sednice koja je trajala skoro mesec dana. Pravi napori su tek pred nama. U ponedeljak imamo ozbiljnu sednicu o Kosovu. Pred nama je zakon o privatizaciji. Bez obzira na opstrukciju, bez obzira na neargumentovane optužbe, na svakodnevno zasedanje, verujte isteraćemo stvari do kraja. Daćemo narodu ono što od nas traži, kao što reče jedan odprethodnih govornika - hleba i pravde, ma koliko se neki te pravde plašili. Hvala.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre se čudim, gospodine predsedniče, da niste izrekli meru udaljenja sa sednice posle dve opomene i oduzimanja reči prethodnom govorniku, koji je u samo dve rečenice govorio o temi koja je danas na dnevnom redu, ali vam to ili nije padalo na pamet ili imate ono što vam mi sve vreme govorimo - dvostruki aršin prema poslanicima vlasti i poslanicima opozicije, a posebno poslanicima SRS. Ovo posebno zato što je čovek koji je pre mene odavde govorio izrekao toliko laži, toliko najtežih, najgnusnijih i najpokvarenijih optužbi, koje, čini mi se, niko, od trenutka kada je ovaj parlament počeo da funkcioniše, nije izrekao. Na stranu to što on ne zna razliku između sudova i organa za prekršaje, nije ni čudo, mnogi ne znaju, između onoga što bi trebalo da budu krivično-pravni, a drugo prekršajni predmeti, na stranu što ne razume ni šta je pravosuđe, ali je trebalo da ga upozorite da to nije na dnevnom redu. Što se tiče kazni, te kazne su bile mnogo manje i nemojte narodu da pričate prazne priče, jer ću vam ja sada reći pošto ste lagali narod da su nekome oduzimani kreveci iz kuće, kažem vam - lažete, kao što ste lagali tada, lažete zato što nikome nije iznošen krevetac, a izmišljali ste te priče sve vreme. Izmišljali ste priče kako se otima narodu, kako neće moći da prežive milioni i milijarde. Proverite sada koliko je tačno uzeto i na koji način. Da li je velika kazna 5 ili 10.000 maraka, ako nekoga optužite za ubistvo? Da li je velika kazna 10.000 maraka to što je neko optužio Gordanu Milošević, izvesnu gospođu, nevažno je ko je, nema veze sa porodicom Milošević, ženu koja je samo zato što je bila nečija komšinica optužena za ubistvo? Ne zaboravite, po drugim zakonima, o kojima takođe malo znate, ili nimalo, po drugim zakonima su neki optuženi i osuđeni pravosnažnim presudama na petomesečnu i višemesečnu kaznu zatvora u krivičnom postupku, a da ne govorim o postupcima za naknadu štete i građansko-pravnim parnicama. Što se tiče onoga ko je vitlao oružjem, ...
Gospodine Kovačeviću, može li malo tiše? Gospodine Kovačeviću, izričem vam opomenu.
Što se tiče vitlanja oružjem, o kome je govorio gospodin Popović, ja vam danas drugi put govorim - niko nije nikada poginuo, niti je ranjen, niti teže povređen na mitinzima, na skupovima SRS ili u bilo kakvoj političkoj manifestaciji u kojoj je učestvovala SRS. Jeste u Skupštini.
Vreme.
Računam, pustićete me pola minuta duže da govorim.
Pa, upravo sam vas pustio pola minuta duže, valjda vidite.
Nikada niko nije poginuo, ginuli su na vašim skupovima, a nemojte da pričate o načitanim telohraniteljima, jer vaši načitani telohranitelji nose, pa pištolj u usta stavljaju direktoru hipodroma, Dragoljub Marković iz Surčina, Dragoslavu Ražnatoviću, jedan od čelnika DS. Šta rade braća Burgije, čiju su sada značku dobili? Najpoznatiji su kriminalci u Srbiji. O čemu govorite? O kome govorite? Sada građani Srbije da ne znaju o kome je reč, i onda će da se priča o pravdi ili o nepravdi. Mislite da je teško. Desi li mi se nešto, da znaju ko je to uradio. A ja vam sada kažem da se zna da su to najopasniji kriminalci u Srbiji. Pod čijom su oni upravom, pod čijom su komandom?
Gospodine Vučiću, četiri minuta i 15 sekundi je prošlo.
Ja vas samo molim, to je zato što ste dozvolili i nemoguće je odgovoriti u četiri minuta i 20 sekundi.
Pa govorite brže ili kraće. Da li je moguće ili nije moguće, po Poslovniku je tri minuta predviđeno, pa vi sad kako hoćete.
Molio bih vas samo da vaše cinične upadice izbacite, jer nemaju nikakvog smisla.
Ne bi ih bilo da se ponašate po Poslovniku, gospodine Vučiću, opomenuo sam vas da je vreme isteklo, posle četiri minuta i 15 sekundi, a predviđeno je po Poslovniku tri minute. I hajde, molim vas, prigovorite mi o netolerantnosti prema SRS, 50% duže od predviđenog vremena ste govorili.
Pa vi pričate pola vremena, a onda meni kažete da govorim, pričate o četiri minuta i 10 sekundi do ovog trenutka. Završavam. Dakle, nemojte da govorim 10 minuta o onome što nije na dnevnom redu, neću govoriti, samo jednom od prethodnika, koji je rekao da je Vladan Batić taj koji treba da primenjuje zakone - pa, nije Vladan Batić taj koji treba da primenjuje zakone, već taj koji treba da poštuje zakon. Baš zato što ste vi rekli, zato mi tražimo smenu Vladana Batića. To je suština. Hvala [[Poslanik Tomislav Nikolić traži pravo na repliku.]]
Nema replike, nisam vam dao reč. Neću vam dati reč sigurno za repliku, repliku u ime SRS iskoristio je predstavnik. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Pogrešno me je protumačio.) Pa onda ste se vi javili po kom osnovu? Što ste uznemireni? Vi ste se javili za repliku zbog toga što je gospodin Popović ... Po kom osnovu ste tražili repliku? Srpska radikalna stranka je predlagač. Ne možemo dve replike davati po istom osnovu. Ne možete po istom osnovu vas dvojica dobiti pravo na repliku, iskorišćeno je pravo. Ne mogu vam dati reč zaista, po istom osnovu. (Tomislav Nikolić, iz sale: Pogrešno me je protumačio Srđa Popović.) Nisam vam dao reč, molim vas da siđete sa govornice, izričem vam prvu opomenu, gospodine Nikoliću. Gospodine Nikoliću, ja vas molim da napustite govornicu. Nisam vam dao reč i pritom, vi ste mi upali u reč. Evo, daću vam još 10 sekundi da pokušate da gledaoce uverite kako ja maltretiram SRS. Izričem vam i drugu opomenu, uz upozorenje da ne mogu da vam oduzmem reč, jer vam je nisam ni dao i da je sledeća mera udaljenje sa sednice. (Poslanik Aleksandar Vučić dobacuje sa mesta.) Izričem i vama opomenu, gospodine Vučiću. Mi imamo ovde još 25, 26 prijavljenih narodnih poslanika. Meni lično sasvim odgovara da gledaoci vide ovo što vi radite. Nije uopšte govorio o vama, repliku je dobio gospodin Vučić, i dokle ćemo sada mi ovako? Pa znate da radim ono što treba da radim. (Poslanik Tomislav Nikolić neće da napusti govornicu.) Dajem pauzu od 15 minuta. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Ivković, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku, član 78. st. 1. i 2. "Predsednik Narodne skupštine pisanim putem određuje dan i čas održavanja sednice Narodne skupštine, sa predlogom dnevnog reda, najmanje sedam dana pre dana za koji se saziva sednica". Stav 2: "Izuzetno, obaveštenje o vremenu održavanja sednice i dnevnom redu može se dostaviti u kraćem roku, pri čemu je predsednik Narodne skupštine dužan da na početku sednice obrazloži takav postupak". Zašto se javljam? Zamolio bih predsednika Skupštine Republike Srbije, s obzirom na broj prijavljenih diskutanata po ovoj tački da još jedanput potvrdimo dogovor sa sastanka na kome su bili predsednik Skupštine, potpredsednici i predsednici poslaničkih grupa. Naime, poznato je da je, između ostalog, i Stranka srpskog jedinstva u ponedeljak zahtevala da se razgovara o Kosovu i Metohiji, a želim da istaknem da smo i mi apsolutno bili spremni da se u ponedeljak prekine sednica, da se obustavi razmatranje zakona koji smo mi podneli i da se odmah razgovara o Kosovu i Metohiji, ali smo zajednički razumeli i shvatili svi koji smo bili prisutni, izuzev predstavnika Stranke srpskog jedinstva, da je važno dati vreme Vladi Republike Srbije da u saradnji sa Saveznom vladom definiše onaj deo politike koji mora da ima određene stepene slobode, obzirom na specifičnu situaciju. Dogovoreno je da se raspravlja u ponedeljak o Kosovu i Metohiji. Pošto se može desiti da ova rasprava danas ne bude završena, molim da se ispoštuje dogovor da u ponedeljak bude rasprava o Kosovu i Metohiji, kako je i dogovoreno, pa ćemo nakon toga nastaviti raspravu, ako se danas ne završi. Hvala lepo.
Ne može da se desi da se rasprava danas završi. Definitivno ne može večeras da se završi jer ima 20 prijavljenih diskutanata, a ima još i onih koji će se prijaviti, a od jutros je govorilo petnaestak diskutanata. To su okolnosti u kojima radimo. Rasprava teče. Mislim da nema drugog načina osim onog o kome smo se dogovorili, a dogovorili smo da bude u ponedeljak, uz pretpostavku da će ova sednica biti završena još u sredu, pa da bude eventualno u četvrtak, međutim nema govora da se ovo završi i moraćemo sednicu da pomerimo za utorak, a da ovu nastavimo i završimo u ponedeljak.
Nismo dobili materijal od Vlade.
Dobićete sutra u toku dana ili u ponedeljak ujutru, zbog toga što poslanici neće biti ovde. Materijal je pripremljen, okviri su pripremljeni, samo treba da se podeli, ali da se dokument ne bi slao poštom ili preko poslaničkih grupa, sačekaće vas u ponedeljak ujutru ovde.
Molim vas, mislim da nikako ne sme biti razlog nezavršena ova tačka dnevnog reda za odlaganje sednice o Kosovu i Metohiji. Ako se to navodi kao razlog, dobar deo diskusija po ovoj tački dnevnog reda Socijalistička partija Srbije će povući, a da večeras završimo i da u ponedeljak počne rasprava o Kosovu i Metohiji.
To bih isto predložio i poslanicima DOS-a. Ukoliko se poslanici DOS-a pridruže ovom predlogu, to bi bilo dobro. Reč ima narodni poslanik Rističević, po Poslovniku.
I poslanici DOS-a su spremni da povuku svoje prijave za diskusiju i da završimo ovu tačku dnevnog reda danas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Batić ima tu sreću da može da čuje od drugih šta o njemu misle, o njegovom političkom delovanju. Obično čovek i treba to da čuje od drugih, a ne da on sam o sebi sudi. Možda je i to bolje za njega, možda bi u momentima neke iskrenosti ta priča o njegovom političkom delovanju pre, znači u vreme opozicije i kasnije, u vreme dolaska na vlast, bila možda, na neki način, još gora po njega. U predizbornoj kampanji DOS je obećavao mnogo toga što je na kraju ispalo da nije bio iskren. Boljševizam je vladao ovom Srbijom decenijama i ostavio duboke korene na duši i silne traume naneo ljudima svojom nepravdom. Onda kada nam se činilo da je polako počeo da bledi, da dolazi neko novo vreme, da polako neke ljudske, prave vrednosti dolaze do izražaja, došlo je do jedne revolucije nove, oktobarske, došlo je do nekog novog vremena, ali nadalo se da će se ipak neka obećanja DOS-a u toj predizbornoj kampanji, pogotovo vezano za depolitizaciju sudstva, školstva, policije, zdravstva, možda i ispuniti. Niko nije ni očekivao da će se brzo roditi neki Nelson Mendela koji će posle 27 godina tamnovanja imati dovoljno u srcu hrabrosti da oprosti i, u interesu naroda i države, zaboravi, da možda pokrene svoju državu i svoj narod za neko bolje sutrašnje vreme. Niko nije ni očekivao da će neko doći i reći, pogotovo ne iz DOS-a - bilo je to teško vreme - i oni koji su poginuli i oni koji su preživeli borili su se za Srbiju. Možda oni koji su preživeli zaslužuju da se ne proganjaju i ne proglašavaju nekim ratnim zločincima, nego čak herojima i junacima nekog vremena kroz koje su jedan narod i jedna država prošli. Međutim, doživeli smo jedan drugi početak, nesrećni početak koji kao neka zla kob Srbije ponovo baca u neke slične konture jednog boljševizma, jedne mržnje, jednog proganjanja, ideološke isključivosti, proganjanja svega onoga što nije u nekom smislu vezano za jednu ideologiju ili grupu više partija. Ispada, sve što oni misle - protiv je naroda i države. Jednom prilikom gospodin Batić je negde 1994. ili 1995. godine citirao upravo za ovom govornicom jednu veliku mudrost: "Što se guro rodi vreme ne ispravi", "što je od početka nezakonito, vremenom zakonito ne postaje". To je istina. Na žalost, to se desilo nama od 5. oktobra. Nezakonito, u nekoj euforiji, možda poneti revanšizmom, osvetoljubivošću, krenulo se u nezakonito otimanje, ugrožavanje nekih ljudi, otimanje van institucijasistema i preduzeća, šikaniranje svega onoga čega će se jednog dana verovatno mnogi stideti kada se strasti smire i kada se shvati da uvođenje demokratije u Srbiji nije na takav način moguće. To je možda neka moja i najveća osuda zato što je gospodin Batić možda želeo da bude taj predvodnik, taj prvi ili nije mogao dovoljno da stiša svoje strasti, kako kaže, zbog nekog prošlog vremena koje nosi na duši i zbog svega što se dešavalo i koristeći se tom euforijom počeo je da krši ono što kao pravnik i advokat nikako ne bi smeo da radi. Ta mržnja i negativna energija će godinama vladati ovom Srbijom i to je najveće zlo koje će ovaj period nositi sa sobom. Pandorina kutija mržnje, revanšizma, osvetoljubivosti prenosiće se, na žalost, i na sledeći. Kada dođe neka sledeća vlast, ona će verovatno u nekoj osvetoljubivosti vratiti ove dane kroz koje smo, na žalost, u poslednje vreme prošli. Imali smo primere 1996. godine, kada su vas socijalisti pokrali, pa prepravljali spiskove i imali ste Gonzalesa da dođe i da ispravi neku nepravdu. Danas, na žalost, socijalisti nemaju tog Gonzalesa, ali slična se priča dešava otimanjem opština u kojima su oni pobedili, pobedili voljom građana koji žive u tim opštinama. Sada u nekom poređenju možda bi bilo fer i pošteno da se vidi koja je to razlika između vas i njih. Možda je samo u tom Gonzalesu razlika, što ste vi Gonzalesa imali, a oni nisu i što su oni prepravljali spiskove, a vi trčite i zakrčite puteve, izvedete par traktora, napravite scenu i onda izmislite razlog da treba lokalna vlast da se menja. Ne mogu da kažem, a i ne interesuje me i nisam stručnjak da ulazim u sudsku raspravu oko toga čija je "Galenika", ali činjenica je da nakon svih ovih događanja u "Galenici" nije bilo mesecima lekova, da su uvoženi kineski lekovi, kineske sirovine, da nije bilo insulina mesecima, da je proizvodnja stajala i zato, na kraju krajeva, što bolesnici nisu to imali, treba neko da oseća i odgovara, a gospodin Batić je bio jedan od tih koji je u tim danima i učestvovao u svemu tome. Ono što smo mogli da pročitamo u novinama i što opet ostaje da se raščisti, a to je da je predsednik Jugoslavije jednom prilikom i potpisao i rekao da o raspravi o Hagu gospodin Batić nije rekao istinu. Gospodin Koštunica je potpisao u novinama i rekao - gospodin Batić nije rekao istinu. To je nešto vrlo ozbiljno kada predsednik države okrivi ministra za pravdu da ne govori istinu. Možda bi u nekim zemljama to bio dovoljan razlog da ministar pravde podnese ostavku. Ministar pravde je odgovorio i demantovao to. Normalno, nije naše da ulazimo u tu raspravu, ali očigledno neko u svemu tome nije govorio istinu. Kada je u pitanju ta depolitizacija sudstva, na terenu je priča sasvim drugačija. Imali smo jednopartijsku državu godinama, imali smo jednu paukovu mrežu koja je bukvalno gušila sve što je moglo da bude konstruktivno i samostalno. Ta paukova mreža je trebalo da bude pokidana tamo posle oktobra. Ona je pokidana, međutim, neki drugi pauci sada pletu neku novu mrežu. Apsolutno po istim principima i sa istim jednoumljem opet se stvara partijska država, opet se kadruje po onome ko kojoj stranci pripada, a ne po onome ko koliko zna i koliko vredi. Gospodine Batiću, pominjali ste Boga ovde, više puta. I na velikom panou je pisalo - hvala Bogu - posle onih izbora. Nemojte Boga petljati u politiku, politika je suviše daleko od toga. Politika je nešto sa čim u svakom slučaju Bog ne bi trebalo da ima veze. Pogotovo što je Bog jedan za sve nas, a nema svako svog. Ja ne ulazim i ne želim da ulazim i da uopšte sumnjam u vaše poštovanje prema Njemu, kažem, ipak, u nečemu treba da se tu zaustavimo. Kada je u pitanju Hag, to je već jedna posebna priča, tužna priča i ne može se pravdati ničim, sem da je Hag izmišljen, da to i nije sud, da je to jedna tamnica za Srbe i da je to amnestiranje NATO zlikovaca za sve ono što su radili. Nemojmo da kažemo nikada da isporučivanjem nekih Srba Hagu na neki način skidamo sa sebe isprljani obraz za nešto što smo kao narod učinili. Ništa mi u ovim godinama tragičnim, koje su bile, nismo krivi kao narod. I svako ko je pripadnik ovog naroda a kaže da mi nosimo bilo kakvu krivicu ne želi dobro svom narodu. Mi smo, jednostavno, u vrtlogu mržnji koje su potkrepljene spolja, mržnji koje su pritajane decenijama u nekim komunističkim zabludama i ludilima i koje su se aktivirale, samo kao narod platili tu našu naivnost koja nas je posle Drugog svetskog rata pratila. (Predsednik: Vreme.) Završavam, predsedniče. Ono što se desilo gospodinu Batiću i što će mu se možda dogoditi ili neće, što je želeo da bude prvi ispred, jurišnik, ima jedna ruska poslovica koja upravo kaže - petlovi koji prvi kukuriču, prvi na žalost i završe u loncu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Do suza me stvarno ganula briga Branislava Ivkovića ispred poslaničke grupe SPS-a i briga ovog Rističevića ispred poslaničke grupe DOS-a za sudbinu Kosova i Metohije. Posebno ako se setim, kakav su stav ove dve političke grupacije imale prema prihvatanju plana Černomirdin-Ahtisari i prema sramu i skupštinskoj kapitulaciji. Toliko o tome. Poštovani narodni poslanici, gospodin Tomislav Nikolić je dokumentovano i argumentovano obrazložio predlog poslaničke grupe SRS-a o smeni ministra pravde Vladana Batića. Snaga tih argumenata je takva da mislim da u ovom parlamentu nema poslanika, kome je na srcu država, nacionalni interes i poimanje demokratije, a da neće podržati naš zahtev da se Vladanu Batiću kao članu Vlade Republike Srbije izglasa nepoverenje. Ja ću probati da sa tri malo drugačija aspekta obrazložim predlog SRS-a zašto Vladan Batić mora da ode. Prvi je principijelne prirode. Kredibilitet Vlade Srbije i njenog premijera Zorana Đinđića je u pitanju. U svom obraćanju kao mandatar za formiranje Vlade, u ovoj skupštini, Zoran Đinđić je obećao da ova vlada neće da laže i krade. Ja sam, doduše, i sa ove govornice izrazio sumnju u te njegove tvrdnje, ali je skupštinska većina očigledno poverovala i dala mu mandat da formira Vladu. Resor Ministarstva pravde u toj vladi je dobio Vladan Batić. Podrazumeva se da se obećanje gospodina Đinđića odnosi i na gospodina Batića, pošto je on njegov izbor. Gospodin Batić, kako je postao ministar, krši oba, ponavljam oba obećanja gospodina Đinđića. Moji prethodnici su izneli more primera i dokaza da gospodin Batić permanentno u javnosti ne govori istinu. Stotine primera imamo da je u ovih proteklih 120 dana to uradio. Evo "Danas" je izneo tvrdnju da je u jezeru kod Kokinog Broda pronađena hladnjača sa leševima itd. itd. To je taksativno potvrdio. List "Danas" od 24. maja kaže: "Potpredsednik SO Nova Varoš Leka Kolašinac dementovao je za "Danas" da se na dnu jezera u Kokinom Brodu kod Nove Varoši nalazi kamion hladnjača sa leševima ljudi sa Kosova i Metohije, a Leka Kolašinac je dodao da su on i predsednik skupštine Nova Varoš Milojko Šunjarević od načelnika užičkog MUP-a dobili potvrde da je u pitanju dezinformacija". Izgleda da gospodin Batić informacije dobija od Nataše Kandić i Karle del Ponte. On ne veruje zvaničnim organima države, nego ovde dezinformiše javnost i ne govori istinu. To kada kažem da ne govori istinu, da me ovaj cenzor iza mojih leđa ne bi opomenuo, naš narod ima drugi termin za to i zato ga neću upotrebiti. Moji prethodnici su zatim izneli more dokaza da gospodin Batić protivpravno prisvaja materijalna dobra. I za to protivpravno prisvajanje materijalnih dobara naš narod ima drugi termin. Pomenimo ponovo "Galeniku", "Zastavu", TV "Palmu" itd. Posle ovakvih dokaza premijer Đinđić je na potezu, ili on nije govorio istinu u svom govoru u ovoj skupštini ili se Batić ne ponaša u skladu sa novouspostavljenim moralom Vlade Republike Srbije. Neko od njih dvojice bi,znači, trebalo da da ostavku. To je, ja se nadam, stvar principa i stvar morala. Drugi aspekt je odnos Vladana Batića prema zakonodavnoj vlasti. Taj odnos se može kratko okarakterisati kao nedemokratski i siledžijski. Vladan Batić kao predstavnik izvršne vlasti, naglašavam kao predstavnik izvršne vlasti daje nalog Narodnoj skupštini, onoj istoj koja ga je i izabrala za ministra da menja Poslovnik o radu, da ukida televizijske prenose itd. Vladan Batić kao predstavnik izvršne vlasti sa ove govornice preti narodnim poslanicima sudskim progonima i hapšenjima. Vladan Batić, kao predstavnik izvršne vlasti se pre jedno 20-ak dana prilikom izlaska iz ove sale, sa ovih vrata ovako obratio poslanicima Srpske radikalne stranke - ništa ne brinite, za sve vas sam ja pripremio tople lepe sobice u Centralnom zatvoru, za sve vas ima mesta. Neka to demantuje. Pošto je on bogobojažljiv čovek, ja se nadam da on poštuje božije zakone koji kažu - ne laži. To se usudio Vladan Batić da kaže narodnim poslanicima. Na kraju, Vladan Batić se ovde u skupštinskom zdanju drznuo da napadne i predsednika Skupštine, gospodina Maršićanina, pre par dana, što ne ukida televizijske prenose. Deset poslanika je bilo prisutno i neka i to demantuje ovde. Kada bi se ministar pravde u bilo kojoj demokratskoj državiusudio da napravi i mnogo blaži gest prema svom parlamentu, ne da bi ga taj parlament iste sekunde smenio, nego bi ga javnost prosto pregazila. Vi, poslanici DOS-a ste na svojevrsnom ispitu iz demokratije. Šansa vam je da narodu pokažete da ste istinske demokrate i podržite naš predlog da smenimo Vladana Batića, time ćete pokazati svakom budućem ministru koji tako pokuša da se ponaša sa Narodnom skupštinom i narodnim poslanicima kako će proći. Posebno je značajno što ćete vrlo brzo otići u opoziciju i da vam se ne bi desilo da vam neki radikalski ministar preti kako će vas sve popakovati u Centralni zatvor, znači zato dobro razmislite o ovome. Steže vas malo oko vrata, gospodine Batiću, steže, steže. Treći aspekt je iz domena čiste medicine. Ako se analiziraju sve izjave gospodina Batića iz perioda kada je bio opozicija, pa iz perioda kada je DOS uzeo vlast i na kraju iz perioda kada je Vladan Batić na vlasti očito da je došlo do strahovite transformacije u ličnosti Vladana Batića. Deo dokaza nam je dao i sam Batić čitajući ona pisma, koja je pisao međunarodnim institucijama i nekim uticajnim ličnostima u svetu. Znači to je danas čitao. Došlo je očigledno do velikog psihološkog loma, kao da imamo dva Vladana Batića, jednog u opoziciji i jednog na vlasti. Poštovani narodni poslanici, takva prelomljena ličnost očito da nije, naglašavam, iz medicinskih razloga, sposobna da obavlja najodgovornije državne funkcije. Ja kao narodni poslanik insistiram da nam Vlada Republike Srbije u što kraćem roku dostavi rezultate medicinskog pregleda svih članova Vlade, pa i gospodina Batića. Svi znamo da su članovi Vlade zbog datog obećanja u predizbornoj kampanji obavili medicinske preglede. Čemu pregledi ako javnost i poslanici ne znaju za te rezultate? Normalno, ne mislim da nam dostavite detalje iz tih medicinskih kartoteka, već prosto jedan kratak izveštaj. Na primer, taj i taj ministar je u fizičkom i psihičkom stanju zdrav da obavlja najodgovornije državne funkcije. Primera radi, Vladan Batić je psihički i fizički zdrav i može potpuno odgovorno da obavlja izuzetno važne i visoke državne funkcije. To je dovoljno za nas srpske radikale i ja insistiram da nam se to dostavi. To je, uostalom, i uobičajena praksa u celom demokratskom svetu. Otvoreno izražavam sumnju da kod gospodina Batića postoje veliki zdravstveni problemi, a ako nije tako, insistiram da me Vladan demantuje, posebno zbog činjenice da taj čovek ide naoružan heklerom i rukovodi nekim podzemnim grupacijama. Gospodin Batić je po meni latentna opasnost po sigurnost drugih ljudi. Ne znam šta je tu uvredljivo, tražio sam ono što ste vi obećali u predizbornoj kampanji i već obavili. Sama njegova izjava pre dva dana sa ove skupštinske govornice, kada se razgovaralo o zaštiti maloletnih lica, otprilike parafraziram izjavu, kako se bivša vlast, to je rekao Vladan Batić, starala o maloletnim licima tako što ih je pakovala u hladnjače i bacala u jezero, govori da su psihički problemi kod njega eskalirali.
Gospodine Veljkoviću, ja vas zaista upozoravam ne da završite, nego da pazite na svoje ponašanje. Ovo nije poštovanje Poslovnika, ovo je domaće vaspitanje.
Ako sam bilo šta rekao uvredljivo - sam gospodin Đinđić je izjavio, to su preneli mediji da su svi članovi Vlade obavili zdravstvene medicinske preglede i ja uvredljivo ništa nisam rekao, niti tražim detalje iz tih medicinskih kartona. Tražim prost izveštaj ovoj Narodnoj skupštini i javnosti da li su kod svih takvi rezultati medicinskih pregleda da mogu odgovorno da obavljaju visoke državne funkcije. To je, uostalom, i praksa u svim demokratskim zemljama, od Sjedinjenih Američkih Država koje su vama uzor, pa nadalje.
Replika, gospodin Ivković, zatim gospodin Batić.
Dame i gospodo poslanici, stvarno nerado izlazim za govornicu, ali moram, jer se pominje plan Černomirdin - Ahtisari, koji zaista nije danas na dnevnom redu, ali se pominje u kontekstu Kosova i Metohije i brige Socijalističke partije Srbije. Želim samo sve ovde prisutne da podsetim da je bezumlje stare američke administracije i gopođe Medlin Olbrajt divljalo na prostorima bivše Jugoslavije i eskaliralo u periodu 1998. i 1999. godine. Tom bezumlju suprotstavio se ceo narod Srbije i Jugoslavije i upravo naterao te iste koje su divljali (a koji, hvala bogu, više nisu u američkoj administraciji, na žalost, ostali su poneki po Evropi koji nam sada "pružaju ruku"), da odu u Savet bezbednosti i da u Savetu bezbednosti izglasaju Rezoluciju 1244, koja nam je sada jedina šansa, uz naš jedinstveni pristup u zahtevu za primenu, da uopšte Kosovo i Metohija bude deo Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Nama nema druge nego da tražimo, svi mi iz ove sale, nikakva polurešenja, već isključivo i jedino da se primeni član 9. Rezolucije 1244, da se obezbedi javni red, mir i bezbednost i da se svi prognani i izbegli vrate na Kosovo i Metohiju i tek onda da budu izbori. Prema tome, ako nam neko zamera da smo mi vodili tu borbu, ja to volim jer mislim da je to kompliment.
Reč ima gospodin Batić.
Povodom prethodne diskusije, prisetih se Njegoševog "Gorskog vijenca", tamo lepo piše: "Blago onom ko rano poludi, ceo vek mu u veselju prođe". Svojevremeno je koalicioni partner podnosioca predloga SRS i čelnik koalicionog partnera Jugoslovenske levice dala svoj sud o svom koalicionom partneru, o SRS i o Vojislavu Šešelju. Kaže Mira Marković, ja to ovako javno iznosim novine i čitam doslovce, a ne fragmente iz pojedinih novinskih tekstova frizirajući kako meni odgovaraju: "kako ljudi čak i u njegovoj stranci, ne vide da je takva i tolika agresivnost duboko patološka, da je izraz neke fiziološke ili psihološke slabosti i izopačenosti". Pa onda kaže dalje Mira Marković: "Ne, Šešelj nije Srbin, on je Turčin u najprimitivnijem istorijskom izdanju, a možda samo nije muškarac".
Gospodine Batiću, opominjem vas da se ne koristimo tim sredstvima.
Ne, ja samo čitam ja nisam to rekao. Mada, da budem iskren, mislim da nije ni jedno ni drugo, ni Srbin ni muškarac. "Noć i dan", strana 252 i 253 tog znamenitog teksta. Dame i gospodo, pošto ja čitam novine u integralnom obliku, ovo je "Velika Srbija", tada je bila novina Srpskog četničkog pokreta, datum je novembar mesec 1990. godine i tekst - srpski četnici spremni da se bore pod zastavom UN, demonstracija Srpskog četničkog pokreta ispred američke ambasade, 1. 10. 1990. godine. U tom tekstu piše: "Braćo Ameri, nastavljajući tradiciju srpskog čiče koji je u Drugom svetskom ratu spasio sletanje vaših avijatičara i oficira, mi, srpski četnici, želimo opet da vam pomognemo. Ovoga puta šaljemo ekspedicione korpuse četnika u Irak koji bi vam pomogao u eventualnoj borbi sa tom gamadi". Irak je za vas tada bio gamad, a sada pišete epove o Sadamu Huseinu. Dakle, ovaj naš korpus u stvari, samo da je bio prethodnica jednoj ogromnoj četničkoj vojsci pod komandom vojvode Vojislava Šešelja, koja je spremna da svakog trenutka krene na Bliski istok. Moram da kažem još nešto, na naslovnoj strani istih tih novina je Vojislav Šešelj sa pokojnim vojvodom Đujićem, ali i pokojni vojvoda Đujić shvatajući kakvu je grešku napravio, 1. novembra 1998. godine šalje važno saopštenje i poruku svemu srpstvu i kaže: "U vrijeme" (on je sa Dinare, govorio je ijekavski), "istorijske proslave 600-godišnjice sudbonosne bitke na Kosovu, svima nam se činilo da je počelo razvedravanje na nacionalnom političkom nebu srpskog naroda. Na toj proslavi, na samom Kosovu Polju učestvovalo je milion Srba i Srpkinja sa svojim sveštenstvom, vladikama i patrijarhom. Među njima pojavio se i dr Vojislav Šešelj, iza koga su već stajale godine antikomunističkog stava i rada, zbog čega je bio u komunističkim tamnicama. Priređivali smo mu prijeme, zborove, kao i skupštine po srpskim naseljima Amerike i Kanade, a kasnije i u Australiji, Engleskoj i u još nekoliko slobodnih evropskih država. U tom poslu Pokret srpskih četnika Ravne Gore u kojem sam predsjednik, naročito se zalagao, pa smo mu odredili i počasnu pratnju na njegovim putovanjima po Americi i Kanadi, da je govorio pred masom Srba i Srpkinja, koji su ga bogato novčano darivali. Neki kažu da je tako sabrao četvrt miliona dolara, što može biti tačno. Isto tako, tvrde da je on znatnu sumu priloga ostavio u bankama stranih zemalja. Jedan moj poznanik Rodoljub kaže da je dio novca koji nije odnio sa sobom, ostavio u dvije banke u Kaliforniji". Onda vojvoda Momčilo Đujić piše...
Gospodine Batiću, pet minuta je, ne mogu vam dati više vremena nego gospodinu Vučiću. Pet minuta je prošlo.
"U isto vrijeme molim moj srpski rod da mi oprosti moju nenamjernu grešku o imenovanju Šešelja za četničkog vojvodu". Evo završavam, pošto sam to pomenuo, znate šta, nema ovde prvo potpisanog na listi predlagača, nema ga jer se u poslednje vreme bavio izborima u Hrvatskoj. Ovo je spisak iz dubrovačkog "Vijesnika", za Dubrovačku županiju. Ovde su oni koje je podržavao Vojislav Šešelj i prvi na listi Hrvatske stranke prava je Karmelo Šešelj, Hrvat. Već ...
Gospodine Batiću, ja vas zaista molim da završite.
Sedmi na listi HDZ-a je Nino Šešelj, ovde su pisali čak i nacionalnosti, ne znam zašto, ali svuda piše šta su po nacionalnosti. Nino Šešelj, Hrvat. Onda, općina Livno, Hrvatska stranka prava, prvi na listi Denis Šešelj, Hrvat. Dakle, gospodo, pogrešili ste mesto na kome treba da se raspravlja. Vi treba da vodite raspravu u hrvatskom saboru.
Ovim smo završili večerašnju sednicu i reći ću vam zašto. Nema replike na repliku. (Tomislav Nikolić: Nema smisla, da li je moguće da ste takav čovek, kako vas nije sramota?) Molim vas sedite svi dole, ja vas najljubaznije molim. Na vaše insistiranje tražili ste da ministar Batić nema pravo da se javi uvek, sem kao replika. Na repliku nema replike, gospodine Nikoliću. Ne može se na repliku odgovarati. Na vaš zahtev, molim vas... (Tomislav Nikolić: Nije bio meni na replici...) Nego kome? (Tomislav Nikolić: Pa, ne znam kome.) Ne možemo tako vrteti krugove, vaš poslanik izazove repliku... (Tomislav Nikolić: Kako vas nije sramota, dva sata nisam bio za govornicom.) Dobićete u ponedeljak, ne vredi sada. (Tomislav Nikolić: Neću, hoću sada da govorim.) Šta da radim sada? (Tomislav Nikolić: Sram vas bilo.) Ne, ja sam pogrešio, ali dobićete u ponedeljak, šta sada da radimo. (Tomislav Nikolić: To stvarno nema smisla.) Dobićete u ponedeljak, ja sam pogrešio, dobićete u ponedeljak. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji, ovo je neka stara evidencija, današnjoj sednici prisustvuje 127 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. U sali je prisutno 127 narodnih poslanika, pa konstatujem da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Miodrag Stamenković, Zaharije Trnavčević, Ratimir Svirčević, Laslo Torde, Ištvan Išpanovič, Teodora Vlahović, Mihajlo Marković, Vladan Jovičić, Dragan Milentijević, Petar Mišić, Zoran Mićović, Veselin Janković, Milka Marinković, Dragiša Marinković, Atila Juhas, Nada Kolundžija, Srđan Sikimić, Branislav Pomoriški, Zoran Bošković, Anton Biači i Vasilije Pavićević, a pre podne Radmilo Milošević, Branimir Trajković, Siniša Mitrović, BoraStanimirović, Bratislav Đurić. Zakašnjenje su najavili Miloš Lučić, Pal Karolj, Mujo Muković i Slavoljub Matić. Obaveštavam vas da su pozvani da prisustvuju sednici predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije,kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 25. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZA IZGLASAVANjE NEPOVERENjA MINISTRU PRAVDE I LOKALNE SAMOUPRAVE DR VLADANU BATIĆU (nastavak) Po Poslovniku, ima reč poslanik Tomislav Nikolić.