Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 124 narodna poslanika. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti, prisutno je 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali molim poslanike da ubace kartice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 131 narodni poslanik, odnosno da su prisutna najmanje 84 poslanika i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Jelisaveta Veljković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačka od 6. do 10. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Maja Popović, ministar pravde, prof. dr Darija Kisić Tepavčević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Nikola Naumovski, vršilac dužnosti pomoćnika ministra pravde, Vedrana Ilić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Milanka Davidović, šef Odseka u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i Vladimir Vinš, viši savetnik u Ministarstvu pravde. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije i izručenju i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji u izvršenju krivičnih sankcija. Pre nego što pređemo na poslanike, da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima ministarka Darija Kisić Tepavčević. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, pred vama je Zakon o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede. U cilju uspostavljanja bilateralne saradnje u oblasti poljoprivrede, u Beogradu, 4. februara 2019. godine, potpisan je Memorandum između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede. Memorandum su potpisali Ivica Dačić, tadašnji ministar spoljnih poslova Republike Srbije i Ruzvelt Skerit, predsednik Vlade Komonvelta Dominike. Navedenim memorandumom definisano je unapređenje saradnje u sledećim oblastima: razmena naučnih i tehničkih informacija i dostignuća u naučnim instraživanjima u oblasti poljoprivrede, razvoj i uvođenje modernih tehnologija u oblasti poljoprivrede, primena postžetvenih tehnologija, prerada i plasman poljoprivrednih proizvoda, podsticaj saradnje između preduzeća u oblasti poljoprivrede i povezanim sektorima, unapređenje saradnje u veterinarskoj i fito-sanitarnoj oblasti koja se odnosi na zdravlje, dobrobit i uzgoj životinj,a kao i zdravlje bilja i zaštitu bilja, uključujući seme i drugi sadni materijal, unapređenje saradnje u oblasti biotehnologije, organske poljoprivrede, akvakulture i razvoj politike kvaliteta u poljoprivredi. Imajući u vidu kapacitete poljoprivredno-prehrambenog sektora Republike Srbije, s jedne strane, i potreba za primenom nauke, tehnologije, inovacija, kao i uvoza poljoprivredno-prehrambenih proizvoda na tržište Komonvelta Dominike, s druge strane, realizacijom navedenog memoranduma, odnosno uspostavljanjem saradnje u navedenim oblastima, poljoprivredno-prehrambeni sektor Republike Srbije bi ostvario značajne benefite kako po osnovu trgovine, odnosno izvoza proizvoda, tako i kroz transfer znanja i tehnologija, što bi svakako doprinelo prisustvu sprskih kompanija u regionu srednje Amerike. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Reč ima ministarka Maja Popović. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije o izručenju, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji u izvršenju krivičnih sankcija i kao predstavnik predlagača upoznaću vas sa sadržinom ovih ugovora. Ugovor između Republike Srbije i Republike Belorusije o izručenju potpisan je u Beogradu, 03. decembra 2019. godine. U julu 2020. godine dobili smo obaveštenje da je Republika Belorusija završila interne procedure potrebne za stupanje na snagu navedenog ugovora. U skladu sa članom 25, ugovor stupa na snagu danom prijema poslednje note kojom su strane diplomatskim putem uzajamno obaveštavaju o završenom postupku potvrđivanja u skladu sa njihovim zakonodavstvom. Potvrđivanjem ugovora stvoriće se uslovi za čvršću i obavezniju saradnju dveju država u materiji izručenja okrivljenih i osuđenih lica kao specifičnog vida međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima i to lica koja se krivično gone u jednoj državi ili su u njoj osuđena zbog krivičnog dela, da ne bi bekstvom u drugu državu izbegla krivično gonjenje ili izdržavanje kazne zatvora koja je izrečena. Zaključenje ovog ugovora je posebno važno zbog nepostojanja pravnog osnova za izručenje okrivljenih ili osuđenih lica sa Belorusijom, tako da se trenutno ovaj vid pravne pomoći odvija na osnovu uzajamnosti. Naime, Republika Belorusija je jedina evropska zemlja koja nije pristupila Evropskoj konvenciji o ekstradiciji iz 1957. godine zbog sankcija koje je Savet Evrope uveo ovoj državi. Stupanjem na snagu ovog ugovora i njegovom primenom omogućiće se efikasnija saradnja između dveju država u navedenoj oblasti. Primenom ugovora omogućiće se privođenje pravdi izvršilaca krivičnih dela u pogledu svih oblika kriminala, posebno organizovanog kriminala, terorizma i korupcije, koji su posebna pretnja savremenom društvu zbog sve većeg kretanja stanovništva iz jedne u drugu zemlju, kao i zbog savremenih tehnologija. Republika Srbija sa Republikom Belorusijom već ima zaključen bilateralan ugovor o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima koji je potpisan 12. marta 2013. godine, a stupio je na snagu 19. decembra 2013. godine, n a osnovu koga se uspešno odvija pravna saradnja između dveju država. Ugovorom je predviđeno da će strana na molbu izručiti jedna drugoj lica koja se nalazi na njihovoj teritoriji radi krivičnog gonjenja ili radi izvršenja presude. Izručenje radi krivičnog gonjenja vrši se za dela koja je prema pravu obe strane ugovornice propisana kazna lišenja slobode u trajanju od najmanje jedne godine ili strožija kazna, dok se izručenje radi izvršenja presude vrši za dela koja su krivična kažnjiva prema pravu obe strane ugovornice, iako je tom presudom izrečena kazna lišenja slobode u trajanju od najmanje šest meseci ili strožija kazna ili ako ostatak neizdržanog dela izrečene kazne iznosi najmanje šest meseci. Ugovor predviđa i razloge za odbijanje izručenja među kojima su državljanstvo lica čije se izručenje traži i priznat status azila. Predviđeno je rešenje za takvu situaciju. Ukoliko bi se desilo da zamoljena strana odbije izručenje lica zato što je on njen državljanin, strana molilja može ustupiti krivično gonjenje tog lica. U tom slučaju strana molilja će zamoljenoj strani dostaviti odgovarajuću dokumentaciju i dokazni materijal, a zamoljena strana je u obavezi da obavesti stranu molilju o donetoj odluci povodom njenog zahteva o konačnoj odluci u tom postupku. Ugovorom su regulisani način komuniciranja između strana ugovornica, dokumentacija koja se treba priložiti uz molbu za izručenje, sticaj molbi za izručenje, pronalaženje i pritvaranje lica, pritvor pre prijema molbe za izručenje, odlučivanje o molbi za izručenje, predaja lica koje se izručuje, kao i primena specifičnih instituta kod izručenja. Takođe, ugovorom je predviđen i tranzit lica koje treća država treba da izriče jednoj od strana ugovornica preko teritorije druge strane ugovornice. Primena ovog ugovora unaprediće pravnu saradnju dveju država i učiniti je efikasnijom, što će uticati na dalji razvoj delotvorne međunarodne pravne pomoći, kao i na ukupan razvoj odnosa između država, uz obostrano uvažavanje i uzajamno razumevanje. Kada je reč o ugovorima koji su zaključeni sa Republikom Argentinom, neophodno je istaći da između Republike Srbije i Republike Argentine ne postoje bilateralni ugovori kojima je regulisano pitanje pravne saradnje između dve države u krivičnim stvarima. Do sada se ta saradnja ostvarivala na osnovu odredaba određenih konvencija UN kojima su pristupile obe države, a koje sadrže odredbe o pravnoj saradnji između država potpisnica konvencije, kao i na osnovu uzajamnosti, shodno članu 8. Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima Republike Srbije. Nakon uspešno obavljenih pregovora koji su održani u Buenos Ajresu u avgustu 2018. godine, u Beogradu su 14. oktobra 2019. godine potpisani Ugovor između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju, Ugovor između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima i Ugovor između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji u izvršenju krivičnih sankcija. Potpisivanjem navedenih ugovora, Srbija je učinila veoma bitan korak ka uspostavljanju pravnog okvira i mehanizama za suprotstavljanje najtežim oblicima transnacionalnog kriminala koji se javljaju u savremenom društvu. Ovo se posebno odnosi na teške oblike organizovanog kriminala i krivična dela iz domena trgovine drogom, koja se iz zemalja Latinske Amerike transportuje za Evropu. Republika Srbija je prva država sa kojom su zaključeni bilateralni ugovori o međunarodnoj pravnoj pomoći u ovom regionu, a Republika Argentina je prva država Južne Amerike sa kojom je Republika Srbija započela pregovore o zaključivanju bilateralnih ugovora. Pregovori o zaključivanju bilateralnih ugovora održani su i sa Brazilom, a razmenjeni su i nacrti ugovora sa Meksikom i Peruom. Zaključivanjem ovih ugovora omogućiće se ostvarivanje pravnog saobraćaja između dve države, pravna sigurnost fizičkih i pravnih lica na teritoriji drugih država, zaštita ljudskih prava i sloboda izručenih lica i olakšati sprovođenje resocijalizacije osuđenih lica kojima će biti omogućeno da kazne zatvora izrečene u jednoj državi izdržavaju u državi čiji su državljani. Uređivanje pravne saradnje u krivičnim stvarima bilateralnim ugovorima učvrstiće saradnju između država i omogućiti da se odnosi između dve države uspešno razvijaju i proširuju, uključujući područje međunarodne pravne pomoći u krivično-pravnoj oblasti kao značajnog vida saradnje između država. Potvrđivanjem ugovora doprineće se kako ukupnom razvoju odnosa između dve države, tako i većoj zaštiti određenih ljudskih prava i sloboda, jer je saradnja u ovoj oblasti uslovljena poštovanjem odnosno garantovanjem određenih ljudskih prava i sloboda. Ugovorom između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju predviđeno je da će strane na molbu izručiti jedna drugoj lica koja se traže zbog krivičnog gonjenja ili izvršenja kazne u državi molilji u vezi sa delom kojim podleže izručenju. Potvrđivanjem navedenog ugovora stvoriće se uslovi za čvršću, obavezniju i efikasniju saradnju dveju država u ovoj oblasti, kako lica koja se krivično gone u jednoj državi ili su u njoj osuđena zbog krivičnog dela ne bi bekstvom u drugu državu izbegla krivično gonjenje ili izdržavanje izrečene kazne zatvora. Delo za koje se dozvoljava izručenje, krivično delo po zakonima obe strane, koje je kažnjivo oduzimanjem slobode u trajanju dužem od jedne godine ili strožijom kaznom. Izručenje lica koja su od strane suda države molilje osuđena na kaznu koja se sastoji u oduzimanju slobode dozvoliće se zbog krivičnog dela koje podleže izručenju ako trajanje kazne ili ostatak koji treba da se izvrši iznosi najmanje jednu godinu. Ugovor sadrži odredbe kojima su predviđeni razlozi za odbijanje izručenja. Ugovorom je predviđena obaveza podnošenja molbe za izručenje, način i jezik komuniciranja, kao i neophodna dokumentacija koju je potrebno priložiti uz molbu. Predviđeno je i pojednostavljeno izručenje. Ugovorom su regulisana privremena pritvaranja lica, sticaj molbi za izručenje, odluka po molbi, privremena predaja, odložena predaja, načelo specijalnosti, tranzit lica koje treća država treba da izruči jednoj od strana ugovornica preko teritorije druge strane ugovornice itd. Takođe, predviđene su oduzimanje i predaja stvari molilje imovine dokumenata i dokaza koji su u vezi sa krivičnim delom u odnosu na koje je odobreno izručenje. Takve stvari treba da budu predate, čak i ako se izručenje koje je odobreno ne može izvršiti zbog smrti, nestanka ili bekstva traženog lica. Zamoljena strana može postaviti uslov za takvu predaju davanjem zadovoljavajuće garancije od strane molilje da će stvari što je moguće pre vratiti zamoljenoj strani. Završnim odredbama uređene su potvrđivanje stupanja na snagu, izmene i raskid ugovora. Potvrđivanjem Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima unaprediće se efikasnost obe države u istrazi, krivičnom gonjenju i sprečavanju kriminala kroz saradnju i uzajamnu pravnu pomoć u krivičnim stvarima i na taj način doprineti efikasnoj borbi protiv svih vidova kriminala i omogućiti efikasnije procesuiranje počinilaca krivičnih dela. Prema navedenom Ugovoru, strane će u skladu sa odredbama Ugovora, pružiti jedna drugoj najširu moguću pravnu pomoć u krivičnim stvarima. Obim pravne pomoći koja je predviđena ugovorom obuhvata uručenje dokumenata, pronalaženje, identifikovanje lica i predmeta, pribavljanje informacija, dokumenata i dokaza, obezbeđivanje predmeta, pretres i konfiskaciju, izvođenje dokaza i pribavljanje izjava, video-konferencijsko saslušanje, pronalaženje, oduzimanje i zaplenu prihoda od kriminala i bilo koji drugi oblik pomoći koji nije u suprotnosti sa zakonom zemlje molilje. Ugovor sadrži i odredbe koje uređuju način izvršenja zamolnica, formu i sadržaj zamolnica, ograničenje pružanja pravne pomoći, pronalaženje, identifikovanje lica i predmeta, uručenje sudskih pismena i dokumenata, pribavljanje informacija, dokumenata i predmeta, zaplenu predmeta, uzimanje izjava od zamoljene strane, predaju pritvorenih lica radi svedočenja strani molilji, davanje izjava strani molilji, saslušanje putem video-konferencijske veze, pronalaženje imovine proistekle iz krivičnog dela, način i jezik komuniciranja, troškove pružanja pravne pomoći i drugo. Ugovor između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji u izvršenju krivičnih sankcija omogućava da lica koja su državljani jedne države ugovornice a u drugoj državi ugovornici su zbog izvršenog krivičnog dela pravnosnažno osuđena, izrečene sankcije izdržavaju u državi čiji su državljani, dakle, u sredini iz koje potiču, što u krajnjoj liniji doprinosi njihovoj rehabilitaciji i resocijalizaciji, što je glavna svrha kažnjavanja. Takođe, olakšaće se svi drugi vidovi njihovog tretmana, jer će osuđena lica se nalaziti na izdržavanju kazne u svojoj matičnoj državi i moći će da se sporazumevaju bez jezičkih barijera i biće bliži porodici. Ugovorom su predviđeni uslovi za transfer osuđenih lica i pored državljanstva osuđenog lica, uslovi za transfer su obostrana kažnjivost, da su osuđeni odslužili minimalni period kazne zatvora ili druge krivične sankcije koje se sastoje u rešenju slobode prema propisima države u kojoj su osuđeni. Primenom ovih ugovora unaprediće se pravna saradnja dveju država i biće efikasnija, što će uticati kako na razvoj delotvorne međunarodne pomoći, a verujem i na ukupan razvoj odnosa između država, uz obostrano uvažavanje i uzajamno razumevanje. Na kraju, želim da vam se zahvalim na ukazanoj pažnji i izrazim nadu da će Narodna skupština u danu za glasanje usvojiti ove ugovore. Hvala.
Hvala. Reč ima Jelena Žarić Kovačević ispred Odbora za ustavna pitanja. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Narodne skupštine. Uvažene ministarke sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo raspravljali smo o predlozima koji su se danas našli u plenumu pred narodnim poslanicima. Pomenula bih samo predloge koji su došli od Vlade Srbije, odnosno resorno zaduženog Ministarstva pravde. Naravno, ocenili smo da su svi predlozi u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Želim da kažem da se ovi predlozi odnose, pre svega, na potvrđivanje Ugovora o izručenju, uzajamnoj pravnoj pomoći i transferu osuđenih lica i saradnji u oblasti izvršenja krivičnih sankcija. Usvajanje ovih predloga doprineće, naravno, pre svega, boljoj saradnji naše i navedenih država, odnosno država koje su navedene u predlozima, ali i efikasnijem postupanju naših organa shodno zakonima koji važe u međunarodnom pravu. Želim da kažem i to da je Srbija već napravila ozbiljne pomake u oblasti krivičnog zakonodavstva i ovi ugovori će samo doprineti daljem jačanju pravnog okvira. Često pominjem suštinske i temeljite promene koje smo uneli, ali i da želimo da nastavimo u tom maniru, kako bi zbog građana, njihovog prava na pravdu, ali i njihove bezbednosti, pomerili granice u kojima se kreće naše zakonodavstvo. Akcenat je svakako na reformi pravosuđa sa ciljem uspostavljanja veće efikasnosti koja će popraviti rad pravosudnih organa i stvoriti viši stepen poverenja građana u sudstvo. Iz tih razloga pozivam koleginice i kolege da podržimo ove predloge u danu za glasanje. Na kraju želim još nešto da kažem, jer sam u medijima čula netačne informacije i razna spinovanja koja se odnose na postupak promene Ustava, i to neka služi na čast onima koji izmišljaju i plasiraju laži kako nisu pozvani ili neće biti pozvani na javna slušanja povodom ustavnih promena. Takođe, predstavnike medija pozivam da se informišu sa sajta Narodne skupštine, jer ćete tamo svi moći da pronađete odluke koje je doneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, a koja se odnose na drugo javno slušanje koje je zakazano za 19. maj u 12.00 sati u Maloj sali Narodne skupštine i na treće javno slušanje koje je zakazano za 24. maj u 12.00 sati u Maloj sali, a gde će biti pozvani predstavnici, kako struke, kako stručne javnosti, predstavnici pravnih fakulteta, sudija Pravosudne akademije, tako i predstavnici civilnog sektora. Prema tome, to što neko želi da u okviru pravosudnog sistema vrši neku nezavisnu ili samostalnu funkciju, a da istovremeno bude i političar, ne daje mu nikako pravo da kritikuje postupak za promenu Ustava, a ja kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ću, verujte, u svakom trenutku odbraniti i integritet članova i zamenika članova tog odbora koji zaista neumorno rade na tome i integritet Narodne skupštine kojoj pripadam. Mi poslanici, pre svega, poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu i naše koalicije smo došli u Narodnu skupštinu da radimo i da damo sve od sebe kako bi građanima Srbije bilo dobro i ovaj postupak za promenu Ustava koji sprovodimo će imati samo benefite za građane Srbije. Mi nismo oni koji će na Narodnu skupštinu ići ni kamenom, ni motkom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Marijan Rističević, Odbor za poljoprivredu.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, po meni, najvažniji odbor u Narodnoj skupštini Republike Srbije je podržao zakon o potvrđivanju Memoranduma između Republike Srbije i Dominike Komonvelt. Nadam se sada, ako je Đilas čuo da ta država postoji, da neće otvoriti račun. Dakle, mi smo podržali sporazum i članovi Odbora su izrazili i zahvalnost zato što je ta ostrvska država povukla priznanje Kosova, lažne države koju su Albanci proglasili februara meseca 2008. godine, tik posle izbora Tadića, što je bio uslov DS da se to desi. Tik posle izbora Albanci su proglasili nezavisnost, i to zahvaljujući tome što je DS molila predstavnike američke ambasade da Albanci odlože, samo da odlože, proglašenje nezavisnosti Kosova, a da ne bismo ometali Tadića da dobije, na našu žalost, drugi put pravo da bude predsednik Republike Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, mi mnogo toga možemo da pomognemo toj maloj ostrvskoj zemlji, posebno iz oblasti poljoprivrede, jer imamo dovoljno iskustva i znanja, imamo dovoljno stručnjaka, imamo fakultete, institute, voćarstvo, stočarstvo, povrtarstvo itd. Mnogo toga možemo da naučimo predstavnike te ostrvske države, ali i oni možda mogu nešto da nauče nas, odnosno mogu da se razviju saradnje iz oblasti poljoprivrede i verovatno da će postojati i saradnja iz oblasti turizma. Kada Đilas ovo čuje, verujem da će potrčati tamo i da će postojati finansijski razlozi zašto treba dve zemlje da sarađuju. Dame i gospodo, poljoprivreda jeste naša šansa i moja stranka, koja nije baš toliko velika, po broju članova, se zalaže zbog zajedničke evropske poljoprivredne politike da uđemo u EU da bi ostvarili podsticaje u poljoprivredi od milijardu evra i više na godišnjem nivou i tako pokušali da ustanovimo održivu poljoprivredu na našoj teritoriji, odnosno da pomognemo pre svega malim farmerima, što je intencija EU i njihove zajedničke poljoprivredne politike u poslednje vreme, da se što više pomogne milionima, a ne milionerima, nadam se da me Đilas nije čuo, pošto se i on bavi poljoprivredom, da se pomogne malim poljoprivrednim farmerima i gazdinstvima, da specijalizuje svoju proizvodnju zbog održavanja zemljišta, sprečavanja erozije, održavanje životne sredine, zbog divljači, zbog lovstva, zbog seoskog ili ruralnog turizma, kako to neko zove. Dakle, iz tih razloga treba pomagati mala poljoprivredna gazdinstva, da svako od njih ugrabi neku šansu i da na određeni način platimo zato što se živi i radi na selu, jer to pitanje nije samo poljoprivrede, već pitanje bezbednosti i suvereniteta zemlje, odnosno da se ne prazne teritorije. U vreme kada sam ja radio u IMT, u fabrici traktora, Beograd je 80-ih godina imao milion stanovnika, a Srbija je imala preko 10 miliona stanovnika. U ovom trenutku, bez obzira što ni natalitet u Beogradu nije nešto posebno velik, u Beogradu živi dva miliona stanovnika, a u Srbiji sedam miliona, što znači da preko 25% stanovništva živi u Beogradu, a u odnosu na osamdesete godine živelo je svega 10%. To je rezultiralo pražnjenjem sela. Starost na selu je 61, 62 godine prosečna, i teško ćemo poljoprivrednu proizvodnju održati ukoliko barem ne zadržimo postojeće stanovništvo na selu, odnosno da se deo stanovništva iz grada vrati, a podsticaj isplativosti poljoprivredne proizvodnje i održiva poljoprivreda može da bude šansa da se deo stanovništva iz grada vrati u napuštena sela i da na takav način budu zadovoljni i sin i otac, odnosno da se otac bavi poljoprivrednom proizvodnjom, a sin da nađe neku šansu u preradi koja treba da se vrši što bliže mestu proizvodnje i dana takav način zadovoljimo i gradsko i seosko stanovništvo. Hvala.
Hvala. Reč ima Dejan Kesar, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministarko sa saradnikom, poštovani građani Srbije, Odbor za pravosuđe, državnu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici razmotrio predloge zakona o potvrđivanju tri ugovora između Republike Srbije i Argentine, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i države Belorusije i predložio plenumu Narodne skupštine da iste predloge zakona u celosti prihvati. Na početku svog izlaganja, u svojstvu izvestioca Odbora za pravosuđe, želeo bih da kažem da ćemo danas u Domu Narodne skupštine raspravljati o zakonima koji spadaju u nadležnost resora Ministarstva za pravosuđe i koji se odnose na uspostavljanje međunarodne pravne pomoći, kao i transfer, izručenje osuđenih lica. Svakako se ovim aktima daje jasna poruka da svako ko je izvršio krivično delo u obavezi je da odgovara pred nadležnim organima. Trudiću se da u svom izlaganju danas budem što koncizniji, jer se radi o četiri vrlo važna ugovora. Kada govorimo o Predlogu zakona o izručenju osuđenih lica, istim su jasno definisani način i uslovi za izručenje lica protiv kojih se pred nadležnim srpskim sudovima i sudovima Argentine vodi krivični postupak, kao i prema onim licima kojima je od strane nadležnog suda izrečena kazna zatvora. Veoma je važno da prilikom postupka izručenja dođe do punog poštovanja svih osnovnih ljudskih prava i prava osuđenika, a sve u skladu sa zakonom. Predlogom zakona se stvaraju uslovi da državljani Republike Srbije i Argentine, i to na osnovu zamolnice budu izručeni drugoj strani ugovornici, ukoliko je prema njima izrečena kazna zatvora duža od godinu dana. Kada govorimo o Predlogu Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći, ovaj Predlog zakona, pre svega, uspostavlja bolju i efikasniju saradnju između dve države ugovornice u pogledu istrage krivičnog gonjenja i otkrivanja svih oblika kriminaliteta, kako nacionalnog, tako i transnacionalnog karaktera. Predmet međunarodne pravne pomoći je usmeren na otkrivanje i identifikaciju lica, predmeta i dokaza, kao i oduzimanje imovine koja je proizašla iz krivičnih dela. Međunarodna pravna pomoć je danas izuzetno značajna zato što se susrećemo sa novim oblicima kriminaliteta i nadam se da će ova pomoć doprineti da se ti novi oblici kriminaliteta svedu na najmanji mogući nivo. Predlogom Zakon o transferu osuđenih lica su jasno takođe definisani načini i uslovi za transfer lica koji su zbog izvršenja krivičnih dela pravosnažno osuđeni u drugoj zemlji ugovornici. Ali, isto tako ovaj Predlog zakona omogućava da državljani Republike Srbije koji su pravosnažno osuđeni za izvršenje krivičnog dela u Argentini budu isporučeni zemlji Srbiji i da tu kaznu zatvora izdržavaju ovde, kako bi mogli da koriste svoj jezik, da budu u kontaktu sa svojim porodicama, što značajno doprinosi postupku rehabilitacije, odnosno resocijalizacije istih lica. Takođe, predmet ovog zakona su krivična dela koja su kažnjiva po zakonu obe države i bitan uslov jeste da su osuđena lica izdržala minimalni deo kazne u državi domaćina. Svakako ovi predlozi zakona su usmereni na sprečavanje svakog oblika kriminaliteta i kao što sam rekao koji imaju nacionalni i transnacionalni karakter. Ali, Srbija ne sme i ne može da bude zemlja u kojoj će pojedinci vršiti krivična dela i nadati se da mogu izbeći bilo kakav oblik odgovornosti. Svedoci smo danas beskompromisne borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije na čijem čelu se nalaze kako Ministarstvo pravde, tako i Ministarstvo unutrašnjih poslova i te rezultate svakodnevno možemo videti u medijima. Ali, isto tako smatram da stub ove borbe protiv organizovanog kriminala čine sudovi i čini pravosuđe i nadam se, ministarka, da više nikada nećemo dozvoliti reformu pravosuđa iz 2010. godine koja nas je unazadila mnogo godina unazad. Ne smemo dozvoliti nikada više da sudovi budu izdvojena politička krila političkih stranaka kao 2010. godine i da se presude donose u ime Demokratske stranke ili njihovih satelita, a ne da se donose u ime naroda što je u skladu sa zakonom. Sudovi moraju da budu mesta u kome nema kompromisa, bez obzira protiv koga je podignuta optužnica i da li je taj okrivljeni član bilo koje političke stranke. I zbog svega ovoga navedenog pozivam sve moje kolege da u Danu za glasanje podrže predloge zakona o potvrđivanju ugovora. Hvala.
Pošto nema više izvestilaca idemo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Reč ima Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedniče i potpredsednice Narodne skupštine, poštovani predstavnici Vlade, ministrice sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, tri ugovora sa Argentinom, memorandum sa Dominikom i jedan ugovor sa Belorusijom iz paketa sporazuma o saradnji na polju pravosuđa i bezbednosti, kao i na drugim poljima sa Dominikom, predstavljaju još jedan iskorak ove zemlje u pogledu njenog samopotvrđivanja i normalnom funkcionisanju i vršenju svojih obaveza i prema građanima, ali isto tako i na polju i putu daljeg unapređenja odnosa sa brojnim zemljama širom sveta. S obzirom da su u pitanju proceduralni zakoni kojima se potvrđuje sa naše strane uobičajena aktivnost i nešto što je već proverena i dobro potvrđena praksa, nemamo puno prostora konkretno govoriti o samim sporazumima, osim izraziti spremnost da se oni podrže. Ali, s obzirom na široku tematiku ovo jeste prilika da još malo prozborimo o međunarodnoj politici naše zemlje. Uopšteno gledano, međunarodna politika naše zemlje poslednjih godina je dobra. Politika „II“ je generalno najbolja politika u građenju odnosa sa brojnim, raznovrsnim i najčešće veoma heterogenim međunarodnim faktorima i državama. Istina, nije teško zauzeti takav kurs i kazati – mi ćemo biti u dobrim odnosima i sa istokom i sa zapadom i sa severom i sa jugom, sa komšijama i sa onima koji su dalje ili daleko od nas. Ono što nekada ili povremeno bude problem, u tom kursu građenja međunarodnih odnosa, jeste da se dogodi da se nekada ti faktori iz paketa „II“ međusobno suprotstave, odnosno njihovi interesi se često nađu na suprotnim stranama, a onda pogotovo kada su u pitanju veće svetske ili regionalne sile, oni osete potrebu iz nekih ranijih navika i praksi da od nas traže da jedno „I“ ukinemo i da bude samo jedno „I“, odnosno da samo budemo na njihovoj strani. To je jedan od izazova koga nije retko naći na tom putu, na putu građenja međunarodnih odnosa, ali isto tako još jedan veći izazov koji možda zadire u suštinu i nije samo iz paketa povremenosti, jeste pitanje samoga kursa između interesa i principa. Naravno, taj izazov se ne odnosi samo na građenje i unapređenje i održavanje međunarodnih odnosa, on je jednako konfliktan i specifičan i ne tako jednostavan i u građenju svakodnevnih odnosa nas ljudi i pojedinaca. Logično je da naša međunarodna politika treba pre svega da ima u vidu sopstvene interese, odnosno interese svoje zemlje, odnosno interese građana ove zemlje. Međutim, ako su interesi uvek jedina i ključna mera, postavlja se pitanje – šta je sa principima? Šta je sa etičkim principima? Šta je sa pitanjima pravde i nepravde? Šta je sa pitanjem raznih događaja u našem užem ili širem okruženju ili širom sveta kada se događaju neke stvari, gde se od zemalja, uključujući i našu zemlju, očekuje da imaju određen ispravan stav? Istina, jednostavnije je i lakše je isključivo imati u vidu sopstveni interes, kao što je i u svakodnevnom našem pojedinačnom životu, jednostavnije je se voditi samo svojim interesom. Međutim, tu se postavlja ono suštinsko pitanje elementarne ljudskosti i pitanje ljudskosti koliko god je važno u individualnim odnosima, ono je bitno i u kolektivnim relacijama i odnosima. Koliko god je važno da ne izgubimo dušu u našim pojedinačnim, svakodnevnim odnosima, jednako toliko važno da ne gubimo dušu ili da je ne flekamo našim međunarodnim relacijama i odnosima. To svakako i ni malo nije jednostavno zato što u nekoj dugoročnijoj i potvrđenoj praksi međunarodnih odnosa puna sloboda, puna samostalnost i puni suvereniteti su uglavnom rezervisani za one najveće ili one velike. Međutim, za nas male, za male zemlje najčešće se ostavljaju mrvice u slobodi, suverenitetu i samostalnosti, donošenju svojih odluka i gradnji međunarodnih odnosa. Zato one zemlje i ona zemlja koja nije tako velika po brojnosti, po vojnoj, ekonomskoj i drugim aspektima snage ona će biti osuđena i morati da hoda nekom ivicom ili maltene tankom kanapom sa punom koncentracijom održanja sopstvene vertikalnosti i sopstvene ravnoteže. Dakle, samo tako sa tim hodom, samo sposobnostima i kvalitetom da prolazi tom oštrom ivicom ona ima šansu da održi određenu svoju samobitnost, ali isto tako i da se ne odrekne sopstvenih vrednosti i sopstvenih prioriteta i kvaliteta. Na listi naših međunarodnih prioriteta, ali lista je prilično široka zato što smo se opredelili za politiku „i i“, ali i na vrhu liste po mom ubeđenju apsolutno treba zadržati relaciju komšijskih odnosa, odnosno gradnju dobrih odnosa sa komšijama. To jeste uglavnom i proklamovano našim načelnim politikama. U značajnoj meri se i sprovodi sa određenim izuzecima povremenim oscilacijama ili možda zastojima, ali želim da podvučem da bez obzira na svu važnost svih drugih međunarodnih faktora kvalitet, stabilnost, budućnost ove zemlje se najpre bazira na dobrim odnosima sa našim susedima, odnosno komšijama. U trenutku kada uspemo izgraditi te odnose i podići ih na najviši nivo kvaliteta, verujte, pola naših problema, pola pretnji, pola opasnosti ili više od toga za ovu zemlju će biti otklonjeno zato što sigurnost bazirana na dobrim odnosima sa susednim zemljama zapravo pravi svojevrsni zaštitni pojas oko ove zemlje gde će bilo koji neprijatelj koji želi bilo šta preduzeti u pogledu destabilizacije ove zemlje ili ugrožavanja njene bezbednosti, njenih interesa, to će mu u takvom ambijentu i takvoj konstelaciji odnosa biti veoma otežano, a najčešće i onemogućeno. Dakle, pored onih generalnih načela u pogledu gradnje odnosa sa susedima, želim ponovo da istaknem od kolike su važnosti da tako kažem i mali postupci, mali sa izuzetno velikim efektima i posledicama. Evo, slučaj humanosti koju je pokazala ova zemlja u pogledu pune podrške sa vakcinama, susedima, komšijama i u konkretnim brojkama isporučenih vakcina, ali isto tako i u otvorenosti ove zemlje prema ljudima iz komšiluka koji dolaze da se ovde imunizuju. Ja sam jedan od svedoka, s obzirom da imam široke i lične odnose sa mnogo građana i u Crnoj Gori i u BiH i u Hrvatskoj, pa sam svakodnevno u prilici da se i meni javljaju tražeći da im pomognemo da dođu ovde i prime vakcinu, svedok sam kakve to ima izuzetno dobre efekte i veoma pozitivne posledice na te ljude i ne samo pojedinačno na njih, već svaki od njih koji ne znači da su pre toga imali jasne ili da kažem pozitivne stavove prema ovoj zemlji, ali s obzirom da su došli u priliku da im ova zemlja učini jednu takvu uslugu i potvrdimo ljudskost kroz jedno takvo dobro delo, dakle, ja sam svedok da ti ljudi postaju jedno novo svetlo, jednim novi zraci svetla prema susednim zemljama u pogledu njihovog budućeg svedočenja o ovoj zemlji. Dakle, ovaj primer se pokazao izuzetno dobrim gde, naravno sve to košta i sve to ima svoj ucenu, ali je cena jako mala u odnosu na efekte koji se tu postižu i želim da bodrim samih vrh države i sve nadležne organe institucije da se zapravo sa ovakvim primerima i sa ovakvim aktivnostima nastavi i u diplomaciji i u svim drugim aspektima gradnje međunarodnih odnosa, kao i elementarnih ljudskih odnosa. Dobro delo, dobro delo je najjače oružje, verujte, dobro delo i dobročinstvo je jače od bilo koje rakete, od bilo kog oružja, od bilo kojih drugih poluga instrumenata moći, instrumenata konvencionalne moći. Dakle, naravno da to nije nikakvo novo otkriće, to je zapisano i u svetim knjigama kao božja reč - na zlo odvrati dobrim pa će ti otvoreni neprijatelj postati prijatelj. Dakle, to je tako moćna i veličanstvena aksioma koja se i na ovim primerima pokazuje. Tu treba da uložimo još dodatne energije i da iskoristimo sve ljude koji imaju te konekcije, koji imaju relacije, dobre odnose, lične, kolektivne sa okruženjem, u BiH, Crnoj Gori, Hrvatskoj, Makedoniji, Albaniji i svim drugim zemljama, da iskoristimo naše pojedince za zapravo gradnju tih odnosa i naravno uz dobra dela, o kojima govorim, to će zasigurno imati izuzetno dobre rezultate. Svakako da je neupitan naš kurs evrointegracija, odnosno put prema EU, ali ovo što želim da istaknem nijedna krajnost nije dobra. Nikada na krajnosti ne stanuju niti istine, niti kvaliteti. Kako god nije bila dobra krajnost koju još zastupaju pojedini politički subjekti ovde u našoj zemlji, koji zapravo pozivaju da se odustane od evrointegracija i od puta prema uključenju Srbije u EU, kako god ta krajnost nije dobra, isto tako i krajnost, druga krajnost bezuslovnog prihvatanja svega što nam dolazi sa strane Zapadne Evrope je isto tako pogrešno. Mi ne treba da upadnemo u tu zamku da svaki stav, svaki dopis, svaki papir koji nam dođe da je on aksioma i vrednosna i pravna i politička i da se to sve bezuslovno treba prihvatiti. Mi treba da se zapravo vratimo i stalno držimo onome što jesu temelji formiranja EU. Ti temelji, ta načela koja su tada proklamovana u mnogo čemu nemaju veze sa nekim detaljima koji su etičko-kulturološke prirode koji se nama danas ovde serviraju i koje mi treba da prihvatamo prosto bez ikakve provere. Dakle, da EU, ali bezuslovno nikome i ništa. Onaj koji pristaje na sve bezuslovno je poništio sebe, ne postoji niti jedna međunarodna relacija koju treba graditi bezuslovno. Svaka međunarodna relacija uključujući i evrointegracijske procese treba da se gradi i na dogovornim principima i zato se između ostalog i ova tehnička procedura u kojoj se sada nalazimo u pogledu otvaranja i zatvaranja pregovaračkih poglavlja zapravo i zove pregovaračka poglavlja. Znači, vode se pregovori. Pregovori znače usaglašavanje volja. Oni imaju određene zahteve, mi imamo određene stavove i onda kroz te razgovore, odnosno pregovore dolazimo do saglasnosti, odnosno rešenja koja su obostrano prihvatljiva. Međutim, ukoliko mi ili oni ili zajedno prihvatimo da su pregovori o evrointegracijskim procesima i stupanju Srbije u EU zapravo samo aplikacije uslova koje mi treba da ispunimo ja se izvinjavam, ja to ne shvatam da je dobro. Sa time se ne slažem, pogotovo kada je u pitanju onaj aspekt zahteva koji nam dolazi sa zapada, a koji duboko zadire u naše etičke i naše duhovne vrednosti. O etičkim i duhovnim vrednostima se ne pregovara. Dakle, to je nešto što bi trebalo da bude aksioma koju trebaju imati svi u vidu koji zapravo vode ove razgovore i ove pregovore. Ekonomska pitanja, administrativna pitanja, pravosudna pitanja, u redu, to su neke stvari koje su formalno proceduralne prirode, koje su relativne, gde oni koji imaju više iskustava kao uređena društva priznajemo da su otišli dalje, da se tu može od njih puno toga naučiti. Međutim, to dvoje nema veze jedno sa drugim. Tražiti od nas da mi menjamo etičke i kulturološke, koristiti evrointegracijski put i našu želju i nameru da budemo deo EU na način da se od nas uslovljava da menjamo ideološki, etički, kulturološki obrazac i principe je besmisleno. Evropska unija je unija, to znači zajednica, unija različitih, zajednica različitih. U redu je oni imaju određene svoje etičke i kulturne obrasce, ali mi imamo svoje koji su bazirani na našim verskim, etičkim, tradicionalnim, drugim vrednostima i ja poručujem svim narodnim poslanicima da ne upadamo u tu zamku gde nas neko dresira i da samo oni naivni nedovoljno učeni i upućeni pristaju na to. E, pa to je tako, oni to od nas traže. Nema problema, izvolite prvo da popričamo o temeljima tih zahteva, o temeljima EU, o onim osnovnim načelima i principima na kojima je nastala. Znači, zajednica u kojoj se udružuju različiti, različiti po veri, različiti po kulturi, različiti po jezicima, i nalaze zajedničke imenitelje kroz razgovore, dogovore i pregovore. Dakle, to je ono što bi trebalo dalje da imamo na umu i da ne padamo u zamke krajnosti, niti krajnosti fanatizma, a niti krajnosti euroantagonizma. Taj put, put srednji, odmereni, umereni, sa argumentima, naravno je najbolji. U istom kontekstu i odnose sa SAD i sa Rusijom i sa Kinom i sa muslimanskim svetom jeste podugačak spisak za jednu malu zemlju i nije lako maloj zemlji, pogotovo kada se nalazi u ovom predsoblju Evrope, raskršću Evropi, kapiji Evrope gde više hiljada godina skoro sva migraciona i druga kretanja se dešavaju preko ovog prostora nimalo nije lako odigrati igru, a da se održi puna ravnoteža, ali nije ni nemoguće. Ukoliko je fokus na kvalitetu i suštinskom kvalitetu, na doslednosti suštinskoj i na metodičkom kvalitetu, verujte da možemo postići i da ćemo tim kvalitetom, pogotovo ukoliko sve unutrašnje resurse i ove Skupštine i Vlade i cele lepeze ove političke, etničke, kulturološke različitosti u ovoj zemlji zapravo pretvorimo u snagu, pretvorimo u energiju, šanse za uspehom i to unikatnim su veoma ozbiljne. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Skupštine Dačiću, poštovana ministarka Popović sa saradnikom iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je dana objedinjena rasprava više Predloga zakona. Ja ću napomenuti Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Komonvelta Dominike u saradnji u oblasti poljoprivrede, zatim tri Predloga zakona, tri ugovora između Vlade Republike Srbije i Republike Argentine o saradnji u oblasti međunarodne pravne saradnje dve države i Predlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Republike Belorusije o izručenju. Naravno, poslanička grupa JS u danu za glasanje podržaće sve Predloge zakona iz ove objedinjene rasprave, jer moram da kažem svaki sporazum, memorandum, ili sa druge strane ugovor koji Republika Srbija potpiše sa nekom zemljom otvara vrata saradnje Srbije sa tom zemljom i u drugim oblastima od interes za Republiku Srbiju. Na samom početku, pre nego što govorimo o samim predlozima zakona iz ove objedinjene rasprave, želim da kažem, a svedoci smo u poslednje vreme, da je opoziciona borba za golu vlast dotakla dno u Srbiji. Mogu da razumem kada to kažem da se opozicija za vlast bori delima, idejama, programom, na kraju krajeva i ako vlast ne radi nešto dobro, bori se da kritikuje ali ta loša dela, ali ministarka zaista ne mogu da shvatim da se opozicija bori kada lažima pokušava da sroza ugled institucija Republike Srbije, a sa druge strane ugled čitave Republike Srbije. Kada to kažem, mislim da politička grupacija okupljena ili bolje rečeno interesna organizacija okupljena oko Dragana Đilasa je na račun Dragana Markovića Palme iznela niz najbrutalnijih laži, neprizemnih, koje običan čovek ne može ni da zamisli, a kamoli da izgovori. Sa druge strane, oni sebi daju za pravo kada izgovaraju svoje laži da su i policija i sud i tužilaštvo i njihove laži su za njih jedini validni dokazi. Kada iznesu te laži, za njih je to presuda, niko nema pravo na odbranu, nema pravo na čast, nema pravo na istinu. Ministarka, zaista se pitam dokle ćemo mi kao društvo biti spremni da tolerišemo da neko zarad najjeftinijih političkih poena iznosi ovakve laži, a da pri tome nema nikakvu odgovornost. Dragan Marković Palma je protiv svih lica koja su iznela ove neistine podneo krivične prijave. Znamo da je istina i pravda na našoj strani, ali sa druge strane, ministarka u potpunosti verujemo u institucije države i moram da kažem da se nadamo da će u najskorije vreme svi oni koji su izneli ovakve laži, odgovarati u skladu sa zakonom. Vraćajući se na same teme iz ove objedinjene rasprave, najpre kada je reč o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede, ovaj ugovor je potpisan 2019. godine u Beogradu. On obuhvata stepen saradnje koji je između dve zemlje u oblasti poljoprivrede, ali moram da kažem da bilateralna saradnja između dve zemlje je u usponu i postoji obostrana želja da i u mnogim drugim oblastima Srbija i ova država imaju dobru saradnju. Isto tako, što je veoma značajno za nas, za Srbiju, posvećeni smo aktivnostima u okviru regionalnih organizacija. Kada to kažem, ova država je punopravni član organizacije koja se zove Karipska zajednica, veoma važna za nas i ono što je na kraju važno, kada govorim o ovoj državi, da je ona povukla priznanje naše južne pokrajine Kosova i Metohije kao nezavisne države. Kada je reč o tri ugovora u oblasti međunarodne pravne saradnje između Republike Srbije i Republike Argentine, važni su jer kriminal kao društvena pojava ne poznaje granice. Ovde je reč o ugovorima o transferu osuđenih lica i saradnje o izvršenju krivičnih sankcija, o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, kao i o izručenju. Svakako da će ovi ugovori imati veoma veliki značaj u borbi protiv organizovanog kriminala i uticati na njihove izvršioce. Srbija je prva zemlja u regionu koja je potpisala jedan ovakav ugovor sa Argentinom i ono što je veoma značajno, ovi ugovori treba da budu podsticaj da još i u drugim oblastima napravimo ugovore sa ovom zemljom od značaja za Srbiju. Svakako puna zahvalnost Argentini na svom čvrstom i principijelnom stavu po pitanju teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije. Na samom kraju, kada je reč o potvrđivanju ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije, o izručenju, potpisan je u okviru zvanične posete predsednika Belorusije Lukašenka Srbiji, dakle u Beogradu 2019. godine. potpisan je u cilju učvršćivanja i dalje saradnje u oblasti pravne pomoći u krivičnim stvarima i regulisanja saradnje u pogledu izručenja okrivljenih i osuđenih lica. Dakle dve zemlje se obavezuju da će između sebe sva lica koja se nalaze na njihovoj teritoriji izručiti radi krivičnog gonjenja i izvršenja presude. Bilateralna saradnja između Srbije i Belorusije je na najvišem nivou i zasniva se na tradicionalnom prijateljstvu, kulturnoj, istorijskoj, jezičkoj i verskoj bliskosti između dva naroda. Između Srbije i Belorusije postoji 51 bilateralni sporazum do sada, naravno, postoji mogućnost saradnje i u drugim oblastima, ali, evo, pomenuću samo neke od sporazuma koji su veoma značajni za Srbiju – Sporazum o slobodnoj trgovini i Sporazum o saradnji u oblasti odbrane. Na samom kraju, ne dužeći više, da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržati sve predloge zakona iz ove objedinjene rasprave. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Jasmina Karanac. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovana ministarko Popović, koleginice i kolege narodni poslanici, mi danas ovde raspravljamo o nekoliko sporazuma koji su važni za našu zemlju kada je u pitanju međudržavna saradnja u oblasti suzbijanja i borbe protiv organizovanog kriminala, ali ovi sporazumi potvrđuju i dobre bilateralne odnose između Republike Srbije i Argentine, između Republike Srbije i Belorusije, između Republike Srbije i Komonvelta Dominikane, ali potvrđuju i budućnost tih odnosa. Na dnevnom redu imamo tri sporazuma sa Argentinom, a tiču se izručenja okrivljenih i osuđenih lica, zatim pravne saradnje, odnosno pravne pomoći između dve države po pitanju krivičnih dela i transfera osuđenih lica i saradnje u izvršenju krivičnih sankcija. Na dnevnom redu je i Sporazum sa Republikom Belorusijom o izručenju. Značaj ovih ugovora je taj što stvaraju uslove za čvršću i efikasniju saradnju u borbi protiv svih vidova kriminala i omogućavaju efikasnije procesuiranje počinilaca krivičnih dela. Kada govorimo o organizovanom kriminalu, treba imati u vidu da on seže daleko u prošlost i postoji u skoro svim zemljama. Organizovani kriminal ne pokazuje tendenciju smanjenja, već se naprotiv širi i sa pojavom novih savremenih dostignuća i tehnologija i oblici kriminala poprimaju nove forme i karakteristike. Organizovani kriminal i terorizam postali su osnovna pretnja koja ugrožava državnu, regionalnu i međunarodnu bezbednost. Po definiciji, organizovani kriminal je specifičan oblik savremenih vidova profesionalnog kriminaliteta koji se po mnogim osobinama razlikuje od klasičnog oblika kriminaliteta, kako nacionalnih, tako i međunarodnih razmera. Postoji mnogo oblika organizovanog kriminala: pranje novca, nelegalna trgovina narkoticima, korupcija, mito, razne vrste prevara, kompjuterski kriminal, nelegalna trgovina oružjem, terorističke aktivnosti, trgovina ljudima, ljudskim organima, krađa umetničkih dela i kulturnih dobara, sajber kriminal i da ne nabrajam dalje. Glavni motiv kriminalnih grupa koje se prilagođavaju svim situacijama je novac i one zarađuju milijarde. Upravo korona kriza je pokazala koliko brzo su kriminalne strukture u stanju da se prilagode svakoj novonastaloj situaciji. Prema podacima Evropske policijske agencije Europol, od početka pandemije bilo je falsifikovano sve što je bilo neophodno u borbi protiv pandemije: kovid testovi, vakcine, medicinske maske, potvrde o vakcinaciji, korona pasoši. Zvaničnici Evropske unije ukazali su i na jednu drugu opasnost, a to je da se kriminalne grupe infiltriraju u firme koje su finansijski oslabljene zbog teške privredne situacije. Zbog zatvorenosti i ograničavanja kretanja, kriminalne aktivnosti tokom pandemije prebacile su u digitalni svet. To je još jedan izazov u borbi protiv takve vrste kriminala, jer potrebni su digitalni alati za njihovo otvaranje, odnosno otkrivanje, a do tih ključeva nije nimalo jednostavno doći i zato je neophodna stručna međunarodna saradnja. Komesarka za unutrašnje poslove Evropske unije Ilva Johanson ovako je nedavno u Briselu opisala organizovane kriminalne grupe: „Velike su, moćne, ne poštuju nikakve granice, sve više pribegavaju nasilju, mučenju i ubistvima kako bi došle do svog osnovnog cilja, naravno, pogađate, novca“. Organizovani kriminal ne poznaje ni državne granice, ni kontinente i u tom smislu nijedan kontinent, pa ni država sveta nisu pošteđene. Za pojedine delove sveta vezuju se pojedine specifičnosti, pa u tom smislu ni kriminal nije izuzetak. Na primer, južnoafričke države, južnoameričke države, posebno Kolumbija, predstavljaju svetski model organizovanja u delovanju narko-mafije. Terorizam i trgovina belim robljem karakterističan je za države Bliskog i Dalekog istoka. Zemlje evropskog kontinenta bore se sa raznim tipovima mafijaških organizacija usmerenih na trgovinu drogama i ljudima, kao i raznim oblicima kriminaliteta, zloupotrebom privatizacije, državnog i društvenog kapitala. Čak i najstabilniji sistemi, najstabilnije zemlje zapadne Evrope nisu odolele razornim vidovima korupcionaških afera, trgovini ljudima, narkoticima, oružjem. Od organizovanog kriminala nisu izuzeti ni Balkan, pa samim tim ni Srbija, nažalost. I ovih dana aktuelna je borba države sa ozloglašenim klanom koji se koristio najbrutalnijim metodama, nepojmljivim civilizovanom čoveku. Država Srbija se ozbiljno i odlučno uhvatila u koštac sa ovom kriminalnom hobotnicom, strpavši iza rešetaka najokorelije kriminalce i brutalne egzekutore, istražujući i dalje njihove pipke i otkrivajući pomagače. Borba protiv organizovanog kriminala zahteva primenu posebnih mehanizama za njihovo sprečavanje, otkrivanje i suzbijanje, takođe zahteva i strategiju za tu borbu. Naša zemlja, osim nacionalnog zakonodavstva u borbi protiv organizovanog kriminala, sprovodi i primenjuje i međunarodne ugovore relevantne za ovu oblast. Ključni međunarodni ugovor za borbu protiv organizovanog kriminala je Konvencija Ujedinjenih nacija o transnacionalnom organizovanom kriminalu, sa dodatnim protokolima. Cilj, odnosno svrha ove konvencije je da na efikasniji način unapredi saradnju u pogledu sprečavanja i borbe protiv organizovanog kriminala. Zatim, tu je i Konvencija Saveta Evrope o visokotehnološkom kriminalu, Evropska konvencija o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, Evropska konvencija o suzbijanju terorizma, Konvencija Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima itd. Uspešne borbe protiv organizovanog kriminala nema bez saradnje i razmene informacija među državama i stoga je značaj ovih sporazuma o kojima danas raspravljamo veći. Prateći organizovanje kriminalnih grupa i usavršavanje metoda njihovog delovanja moraju se usavršavati i načini i metode borbe protiv organizovanog kriminala. Nema uspešne borbe i suzbijanja kriminala bez saradnje. Pored policijske, ministarka, složićete se, ključan segment u borbi protiv organizovanog kriminala je svakako i pravosudna saradnja. Efikasna međunarodna saradnja i uzajamna pravna pomoć između država preduslov su za brzo i uspešno okončavanje postupaka u složenim krivičnim predmetima, pogotovo u savremenom organizovanju kriminalnih grupa koje svojim delovanjem pokušavaju da iskoriste razlike pravnih sistema različitih država. Kriminalne grupe takođe koriste i nedostatke koordinacije između država, ali i činjenicu da između pojedinih zemalja nema saradnje u ovoj oblasti. Zato zemlje moraju da sarađuju. Da bi saradnja među državama mogla da se odvija, ona mora da se oslanja na propise. Ovde dolazimo do ključne činjenice zašto su ovi međunarodni sporazumi o kojima danas raspravljamo toliko važni – upravo zato da kriminalne grupe ne bi mogle da iskoriste nedostatak saradnje i razmene informacija među državama za postizanje svojih prljavih ciljeva. Konkretno, između Republike Srbije i Republike Argentine ne postoji bilateralni ugovor koji reguliše pitanje pravne saradnje u pogledu izručenja okrivljenih i optuženih lica, takođe ne postoji ni ugovor kojim bi se regulisalo pitanje pravne saradnje u krivičnim delima, niti postoji ugovor o transferu osuđenih lica, kao specifičnim vidu međunarodne krivično-pravne pomoći. Takođe, zakonski nije regulisana ni pravna saradnja između Republike Srbije i Republike Belorusije, kada je u pitanju izručenje okrivljenih i osuđenih lica. Potvrđivanjem ovih sporazuma koji su danas na dnevnom redu stvoriće se zakonski uslovi za čvršću i efikasniju saradnju među državnim organima, a sve u cilju da lica koja se krivično gone u jednoj državi ili su u njoj osuđena ne bi izbegla zakonske sankcije, odnosno vođenje krivičnog postupka ili izdržavanje kazne. Ovi sporazumi doprineće i većoj zaštiti određenih ljudskih prava i sloboda kada je u pitanju izručenje okrivljenih ili osuđenih lica između dve zemlje. Zbog svega navedenog Socijaldemokratska partija Srbije kojoj ja pripadam u danu za glasanje podržaće ove predloge sporazuma. Takođe, podržaćemo i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Komolvelta Dominike iz oblasti poljoprivrede, jer je Dominika prijateljska zemlja i smatramo da bi razmena iskustava između dve zemlje u oblasti poljoprivrede, da bi naši stručnjaci, naučnici mogli da daju doprinos u ovoj oblasti toj prijateljskoj zemlji. Tako da ćemo u danu za glasanje, kao što sam rekla, podržati ovaj sporazum. Zahvaljujem.
Hvala lepa. Narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka sa saradnikom, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici. Mislim da je isuvišno napomenuti da ćemo mi kao poslanička grupa SNS Aleksandar Vučić – za našu decu, podržati sve ove predloge i naravno da ćemo glasati za sve ove zakone koji se nalaze danas pred nama. Mislim da mnogo više od toga građanima znači činjenica i da na ovaj način pokazujemo koliko je naša Vlada odgovorna i koliko odgovorno pristupamo svakoj situaciji i svakom problemu i koliko mislimo na svaki segment života naših građana. Žao mi je i što predlozi ovih zakona, kao i ovi sporazumi i ova tesna saradnja između Srbije, Argentine, Belorusije i Komonvelta Dominike sa druge strane su i danas predmet podsmeha ljudi koji su našu zemlju upropastili. Na žalost i ovo danas što se nalazi na dnevnom redu i o čemu diskutujemo, za predstavnike bivšeg režima je propratni papir koji je dovoljan podsmeha i gde oni suštinski ne vide nikakvu korist i benefit za našu zemlju. Neverovatno je kada to čujete od ljudi koji su vodili našu zemlju. Dakle, za njih je u periodu od su bili na vlasti bespredmetno ili nedovoljno ozbiljno to da zemlje sarađuje prilikom izručenja počinioca krivičnih dela. Prosto je neverovatno da ljudi koji su vodili zemlju imaju takav stav danas. Mogu da razumem da su njima neke države, manje ili više drage i mogu da razumem da imaju pravo na lični stav kada je to u pitanju, ali kada govorimo o ovako ozbiljnim stvarima, kada je neophodno da se kriminalci ili počinioci raznih krivičnih dela izruče jednoj ili drugoj zemlji, zaista ne mogu da se otmem utisku da je u najmanju ruku neodgovorno takvo ponašanje. Mislim da i to govori mnogo u prilog tome kako su oni videli našu zemlju u periodu do 2013. ili 2014. godine i kako danas Vlada prateći odgovornu politiku predsednika Aleksandra Vučića postupa u pogledu svakog građanina naše zemlje i u pogledu svakog segmenta života u našoj zemlji. Što se tiče samih sporazuma složiću se i sa prethodnim govornicima, posebno sa gospodinom Zukorlićem koji je istakao da ovi sporazumi samo pokazuju koliko je otvorenost naše zemlje za saradnju sa svim zemljama jaka i koliko smo uspešni na tom planu. Zaista, mislim da to i ovi sporazumi samo pokazuju. Razlika između današnjeg poimanja spoljne politike koju imamo u proteklom periodu zaključno sa današnjim danom, pokazuje jasnu činjenicu da nije bitna veličina zemlje sa kojom potpisujem nekakav sporazum ili to koliko oni stanovnika imaju, već je bitno da Srbija u svakoj od tih zemalja želi da pronađe partnera za opšti interes i opšte dobro građana kako naše, tako i te neke druge zemlje. Iako je Komonvelt Dominike mala zemlja u Karipskom moru, iako mnogi ljudi za nju nisu čuli. Ona je hrabro istupila i 2018. godine povukla priznanje tzv. države Kosovo. Samo ta činjenica dovoljno pokazuje koliko je naša diplomatija tada pokazala snagu i zainteresovanost da se jedno od najvećih i gorućim pitanja u našoj zemlji rešava temeljno, studiozno i da ne postoji zemlja sa kojom neće Srbija razgovarati kako bi se ta nepravda ispravila, a zove se priznanje tzv. države Kosovo. Vidim da je i ta zemlja i tada kao i danas predmet podsmeha pojedinih neodgovornih ljudi koji ne razumeju i ne shvataju da podsmevanjem ne uzdižu sebe, niti ponižavaju te kojima se podsmevaju, već baš suprotno. Najbolje govore sami o sebi i najbolje oslikavaju svoju bahatost i aroganciju. Pa tako za predstavnike režima, bivšeg režima DS sada okupljenog oko Dragana Đilasa, to su tamo neke nebitne zemlje. Čisto da bi građani znali oblast o kojoj danas govorimo jeste saradnja u oblasti poljoprivrede. I da, možda možemo mi njima više da pomognemo, nego oni nama u ovom trenutku, ali nikada ne znate kada će i njihova podrška biti potrebna nama. Svakako, njihova zemlja se u prvom trenutku bavila kao i većina zemalja u tom delu sveta, bavila uzgojem banana, ali znate, možemo iz njihovog primera dobro naučiti nešto. Kada smo videli da ne zarađuju toliko, ili da ne zarađuju kao što su sarađivali, zbog uticaja vremena i vremenskih uslova, njihova Vlada je brzo donela odluku, pa su se preorjentisali na druge proizvode, na proizvodnju drugog egzotičnog voća. Iz tog primera možete videti kako zemlja koja vodi računa o sebi i svom stanovništvu, brzo promatra i donosi odluke, koje su na korist građana, a na žalost, da su se vodili nekim primerima, iz prošlosti te države, Dragan Đilas, Boris Tadić i Vuk Jeremić, su mogli da shvate, da kada već vuku u sunovrat našu zemlju, svojim delovanjem i postupanjem, morali su nešto drugo da promene. Ako ništa drugo, shvatili su da su nesposobni , pa su morali isto tako i da podnesu ostavke, ali na žalost to nisu učinili. I naravno, da ćemo mi ovaj sporazum podržati, i naravno da smo ponosni na svaki međunarodni sporazum koji naša zemlja potpiše, jer je on odlika i pokazatelj i naše snage i volje i naše sposobnosti, da se razvijamo u svakom pogledu i smislu. Što se tiče sporazuma koji su, gospođo ministarka, vezani direktno za vaš sektor i tiče se sporazuma sa Belorusijom i Argentinom, niko ovde od kolega nije pomenuo jednu poražavajuću činjenicu, a to je da smo mi od 1928. godine, potpisali prvi bilateralni Sporazum sa Argentinom. I do 1987. godine, ti sporazumi su se nizali i bilo je raznoraznih sporazuma i zakona o nekakvim saradnjama. Radilo se na zbližavanju tada dve zemlje Jugoslavije i Argentine, ali je zanimljiva činjenica da od 1987. godine do 2014. godine, nijedan jedini sporazum nije potpisan. Nijedan jedini sporazum nije potpisan sa zemljom sa kojom smo imali toliko bliskih odnosa kroz istoriju. To vam pokazuje koliko su ljudi koji su u tom periodu, a koji su vodili našu zemlju bili neodgovorni. Dakle, o istorijskom značaju te zemlje, o uticaju u tom delu sveta, pa i generalno u svetu, mislim da je suvišno govoriti. Ali, opet je neverovatno i vratiću se na onaj deo početka, pa zar neko nije mogao od 2000. godine pa do 2014. godine, da pokrene jedan vid ovakvog sporazuma, pa makar se zainteresuje za to? Svi znamo da je Latinska Amerika sedište i središte, izvor narko trafikinga na svetu. Da li je moguće da mi koji smo u ovom delu Evrope, geografski, takav nam je položaj, čvorište i gde se stalno dešavaju nekakvi sukobi oko narko tržišta, ne samo u Srbiji, već i u BiH, severnoj Makedoniji, Albaniji, da li je moguće da nikome nije palo na pamet da se raspita i da zatraži nekakav vid saradnje? To vam opet pokazuje koliko je njima tada bilo bitno, jedino, da se bave svojim ličnim interesima i interesima svojih stranačkih saboraca. Ne znam zašto se ljudi u našoj zemlji nisu pozabavili time, ljudi koji su vodili zemlju? Kako vam nije čudno da kada god se desi neka velika međunarodna zaplena droge na brodovima ili kada se ti brodovi iskrcaju u Španiju, uvek imate u tim timovima iz Latinske Amerike ljude sa ovog prostora, i nameće se pitanje da li to nekom nije bilo u interesu da se naša zemlja bavi time ili su ipak imali preča posla? Šta god da je odgovor na to pitanje svakako nije dobro, jer se novac od svega toga, pa i sama ta droga prelivala na našu zemlju. Nešto je ovde ostajalo, nešto je završavalo u zemljama zapadne Evrope. Ovaj Sporazum i sve ovo o čemu danas diskutujemo samo pokazuje koliko je naša zemlja spremna da nastavi sa obračunom protiv opasnog protivnika kakav je organizovani kriminal. poštovana ministarka, pre nekoliko meseci, pa i pre nove godine, ovde smo pričali o ugrožavanju bezbednosti predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice, sećate se i sami da smo govorili o tome da mnogi tu temu žele da izvrgnu ruglu, podsmehu, da je revitalizuju. Imali ste mnogo i emisija posvećenih tome, pa im je bilo smešno i to što je Čaba Der i Mađarskoj priznao da je od dve organizacije dobio ponudu da ubije predsednika Aleksandra Vučića, da bismo pre nekoliko meseci prilikom razbijanja ovog najopasnijeg klana, nakon Zemunskog klana, klana Belivuk došli do saznanja da je postojala i snajperska puška. Sa njom je vežbano pucanje, da su postojali razni poligoni, pa smo došli do toga da sve ono o čemu smo mi pričali mesecima unazad sada ipak ima realnog osnova. Niko se nije za to izvinio građanima niti rekao - pa da, mi smo pogrešili. Ne, nego se sa tom kampanjom da se to predstavi kao nekakav navijački obračun nastavlja i danas. I sa ovog mesta i gde god budemo imali priliku uvek ćemo podsećati, pre svega nadležne institucije koliko je bezbednost građana na prvom mestu i da je to prioritet svih državnih institucija, bezbednost i zdravlje građana. Zato mi je neverovatno da danas kada mi diskutujemo o ovim sporazumima o izručenju između Argentine i Srbije i Srbije i Belorusije, i to se vidi kao nekakav poligon za ne znam ni ja kakvo sitno politikanstvo. Argentina je i u periodu nakon 2014. godine, pokazala spremnost za saradnju sa našom zemljom. Da podsetim građane Srbije i sve nas ovde, 2015. godine oni su glasali protiv ulaska tzv. Kosova tj. protiv prijema Kosova u UNESKO. Ne znam odakle pravo predstavnicima jednog dela opozicije predvođenih Draganom Đilasom da zbijaju šale na njihov račun, kako tada tako i danas, jer to samo pokazuje njihovu neodgovornost i neozbiljnost. Juče smo i pričali o temi koja je za sve nas jako osetljiva, a tiče se Jasenovca i genocida koji je izvršen u tom logoru i nad srpskim stanovništvom. Žao mi je što Dragan Đilas danas pokušava da sve nas koji smo podržali odluku da se u gradu Beogradu jedna ulica promeni svoj naziv, dobije naziv o Blagoju Jovoviću. Za njega smo mi svi predstavljeni kao nekakvi ludaci i monstrumi. Za one koji ne znaju, a mislim da je takvih i u ovoj sali i u našoj zemlji, Blagoje Jovović je 1957. godine baš u Argentini u predgrađu Buenos Ajresa pucao na Antu Pavelića koji je, eto do te 1957. godine bezbedno i mirno živeo u Buenos Ajresu i u Argentini, u istog onog Antu Pavelića koji je želeo da Srbi nestanu. Vidite, i ovo o čemu ja danas govorim samo vam pokazuje koliko zarad jeftinih političkih poena ili tapšanja po ramenu ljudi koji pre svega ne žele dobro našoj zemlji, Dragan Đilas je spreman nisko da ide. Ponosan sam što sam imao priliku da kao predsednik odborničke grupe u Skupštini grada tu odluku podržim i da zajedno sa svojim kolegama odbornicima glasam za tu odluku. Isto tako, danas kao narodni poslanik moram da priznam da sam jako ponosan što se Srbija danas više ne stidi svojih žrtava, što tek nakon dolaska Srpske napredne stranke i na inicijativu predsednika Aleksandra Vučića se stvari nazivaju pravim imenom. Ponosan sam na to što danas uzdignute glave možemo svakog da pogledam u oči, ali i da pričamo o onome kroz šta je naš narod prolazio generacijama unazad i decenijama unazad. Kada kažem generacijama unazad, svako u ovoj sali ima nekog ko je prošao kroz neki vid borbe ili vid stradanja. Poštovana ministarka, kako bih ostavio vreme sebi za sam kraj ovog zasedanja, ja sam sa ovog mesta vama postavljao pitanje u više navrata u vezi pretnji koje dobijaju, ne samo visoki funkcioneri Srpske napredne stranke, ako se to tako može nazvati, već i narodni poslanici ili obični aktivisti koji su napadani na štandovima prilikom deljenja propagandnog materijala. Ja se slažem sa vama da je uvek za to nekad i neophodna prijava kako bi nadležne institucije mogle da reaguju, ali samo ću vas podsetiti da je pre nekoliko godina na protestu koji je organizovao Dragan Đilas na Terazijama su predstavljena vešala, dakle drvena vešala, sa sve omčom koja je bila spremna za nekog od nas, verovatno. Tada smo upozoravali da oni sa tom svojom retorikom niti su završili, niti će prestati. Ovo vam sve govorim iz prostog razloga što je sinoć u jednoj emisiji na RTS-u koja je bila više nego u mirnom tonu, gde su se razmenjivali argumenti, sučeljavali argumenti, potpredsednik skupštine, član predsedništva gospodin Vladimir Orlić, samo zbog snage argumenata koji je iznosio od juče je predmet linča, pa je tako u toku emisije dobio i poruku u kojoj se jasno preti - „Ti si među najvećim džukelama ovog života. Konju jedan. Nisi svestan, ako dođe do lustracije da ćeš biti obešen, primitivcu!“ Ovo je retorika ljudi koji danas žele da se vrate na vlast i ovo je retorika i način obraćanja prema svakome ko podržava politiku Srpske napredne stranke, ali pre svega, predsednika Aleksandra Vučića. Dakle, sada je dovoljno da odete u emisiju da predstavljate program rezultate, ili se zalažete za jednu ideju da vam neko uputi pretnju direktno i kaže vam da ćete biti obešeni. Poštovana ministarka, ja sam uveren da će nadležne institucije umeti da sačuvaju bezbednost svih građana Srbije, bez obzira da li podržavaju ovu ili onu političku opciju, kako god da se izjašnjavaju, ali ono što se danas iz jednog dela opozicije predstavlja građanima i što promovišu kao svoju jedinu ideju, svakako je zabrinjavajuće. Znam da je očaj Dragana Đilasa dostigao vrhunac i da mu je jako teško da opravda odakle mu 68 miliona evra u 17 različitih zemalja na 53 računa, ali ovakvim pretnjama nikog od neće ni zastrašiti, ni zaustaviti da pričamo o onome šta je on činio dok je bio na vlasti, kao i o tome kakvi su to rezultati koje danas postiže i naša Vlada i ova Skupština, ali pre svega, kakve rezultate postižemo sledeći politiku Aleksandra Vučića. Želim vam još uspešnih ovakvih zakona, a sve sa interesom da od naše zemlje učinimo još lepše i bolje mesto za život, za generacije koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Maja Popović. Izvolite.
Zahvaljujem. Želela bih samo da se izjasnim vezano za ove navode, pretnje koje su upućene narodnom poslaniku. Tu su ispunjeni apsolutno po ovim navodima koje ste pročitali, krivično delo, ugrožavanje sigurnosti. Sigurna sam da će nadležno tužilaštvo da procesuira ovaj predmet i da podnese odgovarajući optužni akt. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Zukorliću. Poštovana ministarko, poštovani predstavniče ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mirkoviću, izvinite što govorim posle vas, ali iz opravdanih razloga. Poštujem Poslovnik, ali iz opravdanih razloga, nadam se da razumete, nisam stigao da na vreme govorim. Znam da ste predstavnik najveće poslaničke grupe i da shodno tome treba da govorite poslednji. Nadam se da ćete prihvatiti i da ćete razumeti izvinjenje. Gospodin Mirković u svom završnom delu, zapravo u zaključku je rekao nešto sa čime zapravo ja želim da počnem svoje današnje izlaganje. Dakle, mi danas govorimo o pet sporazuma. Svaki sporazum je od velike važnosti i značaja za Srbiju. Govoriću kasnije o tome zašto izričem takvu konstataciju, ali obzirom da ste vi, gospođo ministarka, danas prisutni ovde, gospodin Mirković je maločas govorio o pretnjama koje su izrečene gospodinu Orliću i mi, naravno, svaku pretnju ne samo gospodinu Orliću, već svakom poslaniku, svakome ko svoj posao obavlja na odgovoran, ozbiljan i posvećen način najstrožije osuđujemo i samo tražimo jedno –da se omogući da obavljaju svoj posao i ništa više, a građani na izborima procenjuju ko i na kakav način obavlja svoj posao. Juče je koleginica Snežana Paunović postavila jedno pitanje i pomenula je u kontekstu i mene. Dakle, ne tražimo reakciju nadležnih organa i nadležnih institucija, jer se ne plašimo, jer se mi tih ljudi nismo plašili ni 5. oktobra 2000. godine, pa ih se ne plašimo ni danas, ali apelovali smo, pre svega, ne zbog mene, odmah da kažem, neko zbog koleginica koje su se pojavile pre mene. Znate, ako se ovde skupi jedna razjarena grupica koja je spremna da koleginice kamenuje i da ih naziva pogrdnim imenima samo zato što su izabrane voljom građana i što rade svoj posao, izvinite, to je nedopustivo. To je nedopustivo i to je nezamislivo u Srbiji. Ne interesuje mene onaj ko je bio u prvom redu i ko je došao pored moga auto da se sa mnom fizički obračuna. On mene apsolutno ne interesuje. Znate, mene je život naučio da straha u životu nemam. Strah je prirodna pojava, ali život me je naučio da strah nemam, jer da ga imam sigurno ne bih nastavio da obavljam ovaj posao već poodavno, ali me je strah za koleginice. Molim vas da njih zaštitite. Molim vas da nadležni organi i nadležne institucije, i to se ne dešava prvi put, ovo je ko zna koje veče da ja slušam pogrdne izraze koji su upućeni koleginicama samo zato što sede u ovom parlamentu i rade svoj posao i rade ga odgovorno i nemaju radno vreme, već dođu ovde u 10 časova ujutru i izađu onda kada završimo sa tim poslom i to sve u najboljem interesu građana Srbije. Mene lično ne interesuje ona razjarena grupica koja je došla da pokaže i demonstrira nekakvu silu i da se sa mnom fizički obračuna, pri tom pokušavajući i da nasrnu i na auto. Mene interesuju oni koji stoje iza toga. Te političke gromade me interesuju. Sa tim političkim gromadama bih voleo da se obračunam, naravno, ne fizički, ne zato što nisam u stanju da se danas fizički obračunam, nego zato što imam daleko više argumenata da se sa njima na drugi način obračunam. Njih čekamo i biće prilike. Ne samo da će biti izbora, nego će biti prilike. Svakako, i to što su pokušali da nas zastraše, da onemoguće da, prosto, prestanemo da govorimo o politici koja je ispravna, koja je opravdana, o politici koja donosi rezultate, koja je na pravi način prepoznata i vidljiva od strane građana Srbije, bez obzira iz koje političke partije dolazili svi se zalažemo za realizaciju tih šest proklamovanih ciljeva i načela na bazi kojih je formirana i konstituisana Vlada Republike Srbije. Svi smo ovde da bi pomogli realizaciju tih ciljeva i načela. Neće nas uplašiti, jer da su nas uplašili i da su mene uplašili ja danas ne bih bio tu. Danas sam ja tu i tek ću da govorim ne samo u Skupštini, a slobodno neka znaju, slobodno se šetam Beogradom, slobodno se šetam svakim gradom u Srbiji. Ne treba meni obezbeđenje, ne treba meni niko. Šta imaju neka kažu, neka priđu, tu sam, ali bih voleo da te političke gromade koje su ih poslale dođu i kažu, ako smeju da dođu i kažu šta imaju, a ne da se politikom bave na ovakav način. Ovu matricu pominjanja porodica, pogrdnih izraza, pa putem društvenih mreža, itd, itd, mi smo odavno na to upozoravali, tu matricu je započeo jedan deo opozicije i ta matrica se danas nastavlja. Gospođo ministarka, niti je to politike, niti je to suština postojanja politike. Izvinite, to je nasilničko i siledžijsko ponašanje i u ovoj Srbiji to ne može i ne sme da postane norma društvenog ponašanja u Srbiji i protiv toga moramo da se svi zajedno borimo i vi kao ministarka i mi kao narodni poslanici i predstavnici građana, jer Srbija to ne zaslužuje. Građani Srbije ne zaslužuju takvu sliku i takvu sramotu, a ovi njihovi lideri i liderčići neka se oni samo opredele da izađu na naredne izbore, pa neka odmere svoju snagu i neka vide koliko zaista vrede, a proteklih dana smo videli, spremni su da prete poslanicima, spremni su da upućuju pretnje ministrima, spremni su da upućuje pretnje novinarima, da vrše pritisak, a zalažu se za savremenu demokratiju, zalažu se za slobodu medija. Pa da li je to ta sloboda medija? Da li je to ta savremena demokratija, tako što ćete pretiti nekome krivičnom prijavom jer vam je postavio pitanje na konferenciji za štampu, tako što ćete reći da ćete nekoga da pregazite kolima, koliko je meni poznato? Pa, čekajte, hajde da da postavimo jedno prosto pitanje – a kako bi se oni ponašali, to se, naravno, nikada neće desiti, to je pluskvamperfekat političke scene Srbije, ali kako bi se oni ponašali da imaju nekakav deo odgovornosti u Srbiji, da imaju najmanji deo odgovornosti u Srbiji? Pa, kako bi se ponašali? Pa, ne bi tu bili ovi podaci koje je koleginica Sandra Božić vrlo precizno iznosila danima, to bi bilo deset puta više. Nema više, to vreme je prošlo. Politička magla i politički marketing je prošao. Ovde se danas samo vrednuju rezultati, a mi smo tu da bi odgovorno, ozbiljno i posvećeno radili upravo zarad tih rezultata i da bi pomogli realizaciju tih rezultata, bez obzira iz koje političke partije dolazili, jer ovde govorimo o iskrenom uverenju u ciljeve koje želimo svi zajedno da postignemo. Kao što sam rekao, danas govorimo o nekoliko sporazuma. Naizgled, kada bi neko pogledao onako laički, prokomentarisao bi – pa, dobro, to su tamo neki sporazumi. Ne, svaki sporazum je važan, svaki sporazum je saradnja, svaki sporazum je jačanje bilateralnih odnosa. Srbiji je potrebna saradnja sa svakom državom, bez obzira koliko je ta država mala ili velika, bez obzira koliko ta država ima stanovnika, ali Srbija mora da gradi mostove i da jača bilateralne odnose sa svakom državom. Recimo, upravo jačajući i gradeći te mostove, evo, napraviću jedno poređenje 2008. godine, pitanje Kosova i Metohije, odnos prema SAD i 2020. godina i razgovor predsednika Srbije u Vašingtonu upravo oko pitanja Kosova i Metohije. Da li znate kako je to izgledalo? Onog trenutka kada je proglašena jednostrana nezavisnost Kosova i Metohije niko nas ništa nije pitao. Preko 110 država je tada prihvatilo jednostranu proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije, Amerika takođe. Ukoliko bi došli u SAD da razgovarate o pitanju Kosova i Metohije, vi ste mogli da razgovarate o tehničkim pitanjima i to na nivou Stafera. Dolazimo do 2020. godine, kada predsednik države razgovara sa predsednikom SAD, sada bivšim, ali tada predsednikom SAD, ne o tehničkim pitanjima, već o suštinskim pitanjima koja se tiču Kosova i Metohije i nacionalnih i državnih interesa, i kaže vrlo jasno - tačka 10. se ostavlja po strani. To vam govori o jačanju međunarodnog ugleda i međunarodnog imidža Srbije. Da nije bilo diplomatske aktivnosti tada predsednika Srbije i ministra inostranih poslova Ivice Dačića, Srbija ne bi ojačala međunarodni ugled i međunarodni imidž. Upravo smo zahvaljujući tom međunarodnom ugledu i međunarodnom imidžu došli u mogućnost da pitanje Kosova i Metohije vratimo na dnevni red, da se konačno shvati da pitanje Kosova i Metohije nije rešeno i da nema kompromisa i rešenja bez Srbije. Zato je važno jačati odnose sa svim državama. Samo sam napravio jednu digresiju i jedno poređenje. S druge strane, suočavamo se sa najvećim zdravstvenim izazovom. Nadam se i verujem Kriznom štabu, i verujem struci, da se kraj polako nazire. Svi verujemo u to. Verujemo da će još veći broj građana da se vakciniše, jer postoji jedan zaista odgovoran i ozbiljan odnos i predsednika i Vlade i celokupne zdravstvene struke. Ali, ovaj period kovida je pokazao jednu jako važnu stvar. Kada je najteže, vi možete da računate na dve stvari, o tome sam mnogo puta do sada govorio, prva stvar su sopstveni resursi i sopstveni izvori, a druga stvar su upravo odnosi sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama. Treba nam što više tradicionalno prijateljski orijentisanih država. Mi danas, mi sredinom oktobra meseca gradimo fabriku za proizvodnju vakcina sa našim prijateljima iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, iz Kine. Dnevna doza će biti dva miliona i te vakcine neće biti korišćene samo u Srbiji, već će biti izvezene i u druge države u regionu. Kada govorimo o regionu, žao mi je što region i države u regionu, mnogo mi je žao, nisu shvatile na pravi način kako se treba ophoditi i na koji način treba da razgovaramo u regionu, ne da pričamo loše jedni o drugima, već da jednim glasom nastupamo, kako je i predsednik rekao, pred EU, pred Briselom, pred svetskim silama, a ne samo da sarađujemo sada u periodu kovida. Predsednik jeste ujedinio region, poslao na desetine hiljada vakcina. Nije tu reč o vakcinama i o donaciji, tu je reč o poverenju. Nadam se da će konačno shvatiti da nije suština u tome da pričamo loše jedni o drugima, već da sarađujemo, da razgovaramo i da zajednički nastupamo na važnim strateškim stvarima, koje jesu, pre svega, u interesu naših građana. Tačno je da mi najveću trgovinsku razmenu imamo sa EU, ali dozvolite, pa mi 70%, 80% trgovinske razmene imamo u regionu. Manite se, ljudi, više barijera, taksi, manite se rampi, manite se zabrana, otvorite granice, omogućite građanima, omogućite slobodan protok ljudi, kapitala, roba i usluga. Pustite građane normalno da žive. Politička pitanja ćemo rešavati na drugi način. Nismo mogli politički da se dogovorimo toliko dugo, pa hajde da napravimo tu ekonomsku normalizaciju, građani će živeti bolje. Mislite o građanima. Ponašajte se onako kako se Srbija danas ponaša u regionu, a Srbija je danas simbol novih vrednosti u regionu. Srbija želi mir, stabilnost, prosperitet, a ukoliko postoje otvorena pitanja, pa ta otvorena pitanja rešava kroz dijalog, a ne kroz jednostrane poteze i jednostrane akte. Što se tiče sporazuma, ovi sporazumi, dakle, jesu značajan deo međunarodne saradnje, kao što sam rekao, koja se stalno proširuje, što je potvrda aktivne spoljne politike, koja se vodi u poslednjih nekoliko godina. Ono što želim da naglasim jeste upravo to da je u poslednjih nekoliko godina i Narodna skupština ratifikovala više desetina sporazuma o bilateralnoj saradnji sa velikim brojem država, među kojima su naši tradicionalni prijatelji, poput Rusije, poput Kine, Francuske, ali su tu i sporazumi o saradnji sa zemljama koje su naši novi prijatelji sa kojima smo učvrstili saradnju u prethodnim godinama. Ne mogu a da se danas ne zahvalim svim državama sveta koje nisu priznale samoproklamovanu državu Kosovo ili su svoje priznanje povukle. Ovakva prijateljstva za nas imaju posebnu važnost i beskrajno smo zahvalni svim tim državama koje su ostale na braniku međunarodnog prava koje brani suverenost svake međunarodno priznate države članice UN, što država Srbija svakako i jeste. Veliki broj bilateralnih sporazuma i ugovora o saradnji znače da je Srbija osnažila svoju međunarodnu poziciju, kao što sam već rekao. Našu borbu za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta prepoznao je veliki broj članica UN. Zato sa velikim respektom i poštovanjem govorim o svim ovim zemljama sveta, bile one male, kao što sam rekao, ili manje poznate ili velike. O diplomatskim aktivnostima rukovodstva Srbije kojima je učvršćivan međunarodni položaj Srbije sigurno bi mogao više da govori predsednik Narodne skupštine, koji je bio ministar spoljnih poslova. Rezultat tog diplomatskog rada, zajedno sa predsednikom Republike, kao što sam rekao, jeste 18 odpriznavanja, 18 država je odpriznalo i povuklo priznanje jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova i Metohije. Među tim prijateljskim državama su i Republika Argentina, Republika Belorusija, Komonvelt Dominika, sa kojima smo potpisali ugovore o saradnji koje Narodna skupština treba da ratifikuje nakon ove rasprave. Što se tiče najpre sporazuma sa Argentinom, pre toga želeo bih da podsetim na istoriju diplomatskih odnosa. Ona je uspostavljena pre više od 90 godina, tačnije od 1928. godine i tradicionalno su prijateljski. Postoji saglasnost, slični pogledi kada su u pitanju značajna međunarodna pitanja. S tim u vezi, Argentina poštuje teritorijalni integritet i suverenitet naše zemlje i nije priznala jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. Ona je uvek u teškim trenucima stajala uz Srbiju. U potpunosti poštuje Rezoluciju 1244 i neće promeniti svoju poziciju o nepriznavanju jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova. O posebnoj vezi naša dva naroda govori i činjenica da je pre par godina, čini mi se, otvoren trg Srbije u Buenos Airesu. Pre dve godine tada ministar spoljnih poslova, danas predsednik Narodne skupštine, Ivica Dačić, je na konferenciji UN „Jug-jug“, koja se održala u Buenos Airesu, tom priliko je istaknuto da u svetu rastuće međuzavisnosti i kompleksnosti, zajednički izazovi zahtevaju i zajednička rešenja. Poštovanje međunarodnih institucija, međunarodnog prava, kao i ključni principi koji usmeravaju saradnju i da predstavljaju najbolji odgovor na globalne izazove, a Republika Srbija će i ubuduće nastaviti da se snažno zalaže za jačanje multilateralizma, sistema UN, međunarodne solidarnosti, uz poštovanje suverene jednakosti svih država članica. Dugogodišnje prijateljstvo i, pre svega, međusobno razumevanje dobra su i čvrsta osnova da se politički dijalog intenzivira, osnaži ekonomska saradnja. Sličnog smo temperamenta, karaktera. Srbija i Argentina do sada imaju zaključene i potvrđene sporazume u različitim oblastima – trgovina, ekonomska saradnja, naučna, tehnološka saradnja, veterina, o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Ugovor sa Republikom Argentinom o transferu osuđenih lica i saradnji o izvršenju krivičnih sankcija, zatim, ugovor o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, kao i ugovor o izručenju, nastavak su te plodne saradnje i prijateljskih odnosa Potpisani ugovori će stvoriti uslove za što čvršću, obavezniju, efikasniju saradnju o kriminalu, to smo potpuno ubeđeni, i omogućiti efikasnije procesuiranje počinilaca krivičnih dela. Organizovani kriminal, koji predstavlja globalni problem, zahteva saradnju i reagovanje ne samo na nacionalnom, već i na regionalnom i svakako na međunarodnom planu, što mi danas i činimo razgovarajući o ovakvim bilateralnim sporazumima. Kako je Srbija posvećena vladavini prava i borbi protiv organizovanog kriminala, to će organizovanom kriminalu i korupciji biti, naravno, sve teže, jer ovde postoji jedna sinergija praktičnog i, rekao bih, normativnog delovanja kroz razgovore i potvrđivanje ovakvih bilateralnih sporazuma. Potpisivanje ovog ugovora predstavlja prvi korak u daljem jačanju i proširenju saradnje dve zemlje u oblasti pravosuđa. Inače, Srbija je prva zemlja u regionu sa kojom je Argentina potpisala ugovore u oblasti pravosuđa. Mi ćemo u danu za glasanje svakako podržati ovaj sporazum. Kada je reč o Sporazumu sa Belorusijom, osvrnuo bih se na Ugovor sa Republikom Belorusijom o izručenju, tačnije, istakao bih važnost diplomatskih odnosa i bilateralne saradnje sa Belorusijom, sa kojom je Srbija uspostavila diplomatske odnose još 1994. godine. Naše dve države bliske su kulturološki, u jezičkom, verskom, tradicionalnom smislu. Između Srbije i Belorusije postoji iskreno prijateljstvo. Belorusija je veliki prijatelj Srbije i zbog toga smo zahvalni, a ta zahvalnost i poštovanje srpskog naroda ostaće zauvek zato što je Belorusija želela, htela i smela da pokaže podršku onda kada je to bilo u najtežim trenucima. Znam da sam prekoračio vreme, neću previše dužiti. Gospođo ministar, naravno da ćemo podržati sve sporazume, nisam imao dovoljno vremena da o svakom govorim pojedinačno. Izvinjavam se, gospodine Zukorliću. Zahvaljujem.
Hvala vam kolega Milićeviću. Pošto više nemamo prijavljenih predstavnika, niti ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu prijavljenih govornika. Prvi na listi je narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući akademiče Zukorliću, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani predstavniče Ministarstva pravde, današnji sporazumi sa Vladom Komonvelta Dominike, Argentinom tri sporazuma i Belorusijom su tehničke prirode i naš poslanički klub i mi kao najjača bošnjačka stranka, Stranka pravde i pomirenja, u danu za glasanje ćemo ih podržati. Ovi sporazumi su dokaz međunarodnog ugleda i respekta koji naša zemlja ima na međunarodnoj sceni, jer ne možete vi sporazum da potpisujete sami sa sobom. Jednostavno, nije dovoljno da vi samo imate želju da sarađujete sa nekim, već i drugi moraju da imaju želju da sarađuju sa vama i da vas poštuju na međunarodnoj sceni. Prošle nedelje smo potpisivali i mislim baš pre sedam dana smo diskutovali, a onda i glasali, o sporazumima sa Vladom SAD i Ruskom Federacijom, danas imamo ovih pet drugih sporazuma i to je dokaz jedne dobre dinamike, ali prvenstveno dokaz međunarodnog respekta. Međunarodna politika koju vodi predsednik države, koju vodi Vlada, je nešto što svakako ima podršku i naše poslaničke grupe i naše stranke i međunarodna politika je suštinski važna i za unutrašnju stabilnost, a prvenstveno je važna za ekonomski razvoj naše zemlje, a to je ono što najviše interesuje sve građanke i građane. Lider naše stranke, akademik Muamer Zukorlić, u svom današnjem obraćanju istakao je važnost regionalne politike. Kao što se baltičke zemlje oslanjaju jedna na drugu i prvo imaju tu saradnju između sebe, kao i skandinavske zemlje, kao i što zemlje Beneluksa usko sarađuju, tako mislim da i mi, balkanske zemlje, zemlje eks-ju prostora jugoistočne Evrope i jugozapadnog Balkana prvenstveno treba da imamo tu tesnu saradnju. I ta inicijativa tog tzv. mini Šengena je nešto što je pokrenuo predsednik naše zemlje i što mi kao Stranka pravde i pomirenja podržavamo. Smatramo da je to inicijativa od koje svi možemo i moramo imati koristi. Zemlje regiona su jako važne za našu ekonomiju, jer skoro sa svim zemljama regiona naša zemlja ima suficit. Što se tiče Evropske unije, to je naš najvažniji spoljnopolitički prioritet i to su temeljne demokratske vrednosti kojima mi težimo, zato što želimo da ih suštinski implementiramo i što su deo našeg bića, a ne zato što je to domaći zadatak koji nam je neki birokrata u Briselu postavio. Što se tiče SAD, Ruske Federacije i Kine, to su najvažniji svetski igrači i svakako da treba nastaviti održavati dobre odnose sa njima. Ono što posebno hoću da istaknem jeste dobra saradnja sa muslimanskim svetom. Republika Turska je otvorila preko 500 kompanija u Republici Srbiji i to je nešto što svakako treba da se pozdravi. Naravno, očekujemo da će neke od tih kompanija u narednom periodu otvoriti svoje pogone i u sandžačkim opštinama. Ujedinjeni Arapski Emirati, dobra saradnja koju predsednik naše zemlje ima sa vladarskom porodicom Muhameda ben Zajida el Nahjana, sa Kraljevinom Bahrein uspostavljamo dobru saradnju, sve je to šansa i za našu namensku industriju i za građevinsku operativu, ali posebno hoću da istaknem, za proizvođače hrane. Srbija i naše kompanije su veliki proizvođači halal proizvoda, to su tradicionalna halal tržišta i kada su u pitanju gotova jela i kada je u pitanju konditorska industrija, ali i kada je u pitanju industrija vode i sokova, to su svakako resursi koji su zemljama na Bliskom i Dalekom Istoku neophodni. Ono što hoću da iskoristim jeste prisustvo predstavnika Ministarstva pravde i da apelujem na njih da se vodi računa o procentualnoj zastupljenosti manjinskih zajednica u tim sudskim institucijama i jedinicama u Republici Srbiji. Znači, trećina građanki i građana u Republici Srbiji su predstavnici manjinskih zajednica, želim da zajedno partnerski na tom radimo. Želim da istaknem primer jednog prekršajnog suda, na primer u Prijepolju, koji dobro radi, hoću to da istaknem, ali da od osam zaposlenih je samo jedan Bošnjak, a 50% stanovništva su Bošnjaci. To je nešto što je, hoću da kažem, i nasleđeni problem, ali to je nešto na čemu moramo partnerski da radimo. Svakako podržavamo nešto, što bi rekli, stručnost ispred politike, ali, naravno, ne mogu se saglasiti da niko iz mog naroda nema stručnost. Znači, ima ih i onda partnerski treba da radimo da motivišemo ljude da ulaze i da se javljaju na konkurse, a da na konkursima biramo najbolje. Hvala vam.
Hvala kolega Tandir. Narodna poslanica Danijela Veljović ima reč. Izvolite.
Hvala. Koleginice i kolege narodni poslanici, organizovani kriminal predstavlja značajnu pretnju na ekonomskom i društvenom planu u razvijenim zemljama, ali i zemljama u razvoju. Republika Srbije se nalazi na spisku zemalja koje su pristupile ozbiljnoj borbi protiv organizovanog kriminala. U nastojanju da se što uspešnije država suprotstavi kriminalu raste potreba da država reaguje i dela i van državnih granica. Koliko je Republika Srbija spremna da ozbiljno pristupi borbi protiv organizovanog kriminala pokazuje i potpisanje ovakvih ugovora. Uloga ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine, kao i Republike Srbije i Belorusije o izručenju i pružanju međunarodne pravne pomoći jeste da poboljša njihovu saradnju u sprečavanju širenja organizovanog kriminala. Između Republike Srbije i Republike Argentine, kao i Republike Srbije i Republike Belorusije nije do sada postojao sporazum kojim bi bilo regulisano pitanje pravne saradnje o izručenju okrivljenih lica i pružanju međusobne pravne pomoći. Prema važećem Krivičnom zakoniku Republike Srbije nema kazne bez krivice i nikome ne može biti izrečena kazna za delo koje, pre nego što je učinjeno zakonom, nije bilo određeno kao krivično delo. Zaštita čoveka i drugih osnovnih društvenih vrednosti predstavlja osnov i granicu za određivanje krivičnih dela, propisivanje krivičnih sankcija i njihovu primenu. U svrhu ovih ugovora delo za koje se dozvoljava izručenje je ono koje predstavlja krivično delo po zakonima obe strane. Izručenje se odbija u slučajevima političkih krivičnih dela ili kada je zahtev za izručenje podnet u svrhu gonjenja ili kažnjavanja lica zbog rasne, verske, nacionalne pripadnosti, seksualne orijentisanosti, političkog uverenja, za krivično delo koje je isključivo krivično po vojnom zakonu, kao i kada postoje opravdani razlozi da traženo lice može biti izloženo torturi, surovom i nehumanom kažnjavanju. Podsećam da je Republika Srbija potpisnica Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda. Prema toj Konvenciji, zabranjeno je mučenje i svako ima pravo na pravično suđenje i pravo na delotvorni pravni lek pred nacionalnim vlastima. Mnoge kriminalne grupe teže da grade svoje kriminalne operacije van državnih granica, jer smatraju da su time šanse da budu otkrivene manje. U glavnom je to slučaj kod lica koja pokušavaju da prikriju svoje novčane prihode stečene kroz kriminalnu aktivnost. Ekonomski, finansijski kriminal, korupcija sve više imaju trans-nacionalni karakter i samim tim krivična istraga zahteva da istražni organi prikupljaju dokaze i van granica određene države. Većina oblasti kriminalnog delovanja međusobno su povezane, a počinioci tih krivičnih dela su dovoljno fleksibilni i svoje aktivnosti menjaju u skladu sa datim mogućnostima i rizicima. Zbog toga je jako važno da i napori koji se ulažu u borbi protiv organizovanog kriminala budu fleksibilni. Uzajamna pravna pomoć predstavlja formalan način na koji države traže i pružaju pomoć, prilikom prikupljanja dokaza koje se nalaze u jednoj zemlji, a potrebni su za vođenje krivične istrage ili krivičnog postupka u drugoj zemlji. To je zapravo mreža saradnje, uspostavljanje uzajamnih kontakata. Ustav Republike Srbije u članu 16. stav 2. jasno navodi da opšte prihvaćena pravila Međunarodnog prava i potvrđeni međunarodni ugovori predstavljaju sastavni deo pravnog poretka Republike Srbije. Mišljenje koje preovlađuje u EU jeste da ovakvi sporazumi predstavljaju osnov za koordinaciju, a ne osnov za utvrđivanje pravila u oblasti pružanja pravne pomoći. Svi memorandumi o saradnji treba da poštuju okvire nacionalnog zakonodavstva. Prema izveštaju SOCT-e o proceni opasnosti od ozbiljnog i organizovanog kriminala najveće pretnje građanima Evrope su aktivnosti u trgovini ljudima, migrantima, trgovina drogom i on-line prevare. Po tom izveštaju organa EU, ključno je da procena pretnji živi u praksi. Što se tiče Republike Srbije ključni napredak u otvaranju Poglavlja 24 ogleda se u jakoj borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, kao i u efikasnoj saradnji policije i tužilaštva. Socijaldemokratska partija Srbije pruža punu podršku svim državnim organima u borbi protiv organizovanog kriminala i mafije. Država mora da pokaže da je jača od bilo koje kriminalne grupe i time poslati jasnu poruku da se nikome neće isplatiti način organizovanja i delovanja koji nosi nemerljivu štetu stabilnosti i budućnosti jedne države i razvoju čitavog društva. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Veljović. Reči ima narodni poslanik Slavenko Unković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, pre svega želim da uputim punu podršku predsedniku JS, gospodinu Draganu Markoviću Palmi, u nameri da se do kraja razotkriju i raskrinkaju sve laži i sve lažne optužbe koje je Marinika Tepić i njena ekipa zadnjih mesec dana plasirala u javnosti. Zahtevam od policije i nadležnog javnog tužioca da obavesti javnost, što je zakonska mogućnost i obaveza, kada je šira javnost zainteresovana o tome da li su preuzete bilo koje procesne radnje povodom iznetih laži i ako jesu, da li je procesujirano bilo koje lice. U koliko gospodin Marković nema status osumnjičenog, a nema i neće ga ni imati, što je do sada moralo biti rečeno, tada je neophodan odgovor na pitanje da li je lice koje je iznelo optužbe i laži procesujirano i ako nije, zbog čega nije? Izostankom reakcije i bilo kakvog epiloga, izgovorena reč koja prekoračuje definiciju slobode govora vodi pravnoj anarhiji, a to je preduslov i pravni i moralni linč, što se po mojoj oceni ovde dešava. Kada su u pitanju tačke dnevnog reda, Memorandum između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominika potpisan je pre dve godine na osnovu uzajamnog poštovanja i obostrane koristi. Vlada Komonvelta Dominika je 2018. godine suspendovala svoju poziciju o priznanju Kosova i dala podršku u dijalogu Beograda i Prištine, uz posredovanje EU i naravno Srbija ceni takav stav. Mi želimo da razvijamo ekonomsku saradnju sa svim zemljama, Asocijacija država Kariba, kao i Karipske zajednice. Cilj je naravno proširenje ekonomske, naučne, tehničke saradnje, u oblasti poljoprivrede i turizma i Srbija sigurno može biti dobar i pouzdan partner. Svi ovi zakoni o potvrđivanju ugovora između naše zemlje i Vlade Republike Argentine, kada je u pitanju pružanje pravne pomoći kod krivičnih dela, izručenju okrivljenih i osuđenih lica, su u interesu naše države. Mi smo prva zemlja, iz našeg regiona, koja ima ovakva sporazum sa Argentinom. Između naših zemalja do sada nije postojao bilateralni ugovor kojim bi bila regulisana ova pravna pitanja oko svih vidova kriminala, pogotovo trans-nacionalnog organizovanog kriminala. Sada se stvaraju uslovi za čvršću i efikasniju saradnju i veću zaštitu određenih ljudskih prava. Uzajamna pravna pomoć predstavlja formalni način na koji države traže i pružaju pomoć prilikom prikupljanja dokaza koji se nalaze u jednoj zemlji, a potrebni su kako bi pomogli u vođenju krivičnih postupaka u drugoj zemlji. Srbija i Argentina su dve prijateljske zemlje koje imaju diplomatske odnose duge 85 godina i imamo slične stavove po pitanju međunarodnog pravnog poretka. Argentina nije priznala lažnu državu „Kosovo“ i stav se neće menjati i nama je cilj da sa takvim državama produbljujemo saradnju na svim nivoima. Za razliku od severnoameričke dijaspore o kojoj je dosta toga poznato o emigraciji u Argentini, nikada nismo imali pouzdane podatke. Prema nekim istraživanjima, na teritoriji Republike Argentine živi oko 30.000 ljudi srpskog i crnogorskog porekla sa prostora bivše Jugoslavije i svaka vrsta ugovora i sporazuma ekonomske saradnje naših zemalja značiće i za te naše sunarodnike. Argentina u ovom trenutku prolazi kroz težak politički i ekonomski period, a pogotovo u uslovima pandemije. Neki mediji su objavljivali da je Argentina bankrotirala po treći put u ovom veku i zaista teška situacija ih je dovela na nivo da imaju oko 40% stanovništva koje se nalazi ispod linije siromaštva. Ugovor između Republike Srbije i Republike Belorusije o izručenju predstavlja nastavak čvrste saradnje u oblasti pravne pomoći. Cilj je da se što efikasnije regulišu procedure oko izručenja okrivljenih i osuđenih lica. Naše zemlje nemaju otvorenih političkih pitanja i ekonomska saradnja je prioritet naših odnosa. Belorusija ne priznaje nezavisnost Kosova i mi to izuzetno cenimo. Belorusija ceni Srbiju zato što vodi samostalnu, nezavisnu politiku u regionu. Srbiji je cilj da naš nivo političke i ekonomske saradnje unapređujemo i proširujemo je i da našu trgovinsku razmenu još povećavamo. Najveće povećanje robne razmene je moguće u razmeni poljoprivrednih proizvoda, naročito ako se reguliše status mesa i mesnih prerađevina prilikom izvoza u Belorusiju. Robna razmena je sada na nivou oko 500 miliona dolara. U Belorusiji uspešno posluje dvadesetak srpskih kompanija, a lider među njima je BK grupa. Iako Srbija i Belorusija imaju režim slobodne trgovine, Sporazum sa Evroazijskom ekonomskom unijom, koju čine Rusija, Belorusija, Kazahstan, Kirgistan i Jermenija je jako značajan za Srbiju. To znači naše prisustvo na tržištu od oko 180 miliona stanovnika. Sporazum predviđa visok stepen liberalizacije međusobne trgovine i omogućiće da se carine ne naplaćuju na gotovo 99% proizvoda. Sporazum je potpisan pre godinu i po dana. Ratifikacija od strane svih potpisnica je završena ove godine i uskoro se očekuje početak primene ovako važnog sporazuma za našu zemlju. Današnji svi sporazumi su u interesu naše države i naše zemlje, tako da poslanička grupa JS će u Danu za glasanje podržati ove sve pomenute predloge. Zahvaljujem.
Hvala vam, kolega Unkoviću. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama su danas dnevne tačke dnevnog reda koje se odnose na sporazume o saradnji sa nekoliko država. Smatram da su ove tačke izuzetno važne, jer se pre svega svaki sporazum o saradnji koji ovde ratifikujemo zapravo pokazuje da je to primer dobrih, pozitivnih i afirmativnih aktivnosti svih organa institucija u našoj državi, sa željom da unapređujemo saradnju sa svim ostalim državama iz najrazličitijih oblasti. Ja ću danas govoriti o prvom Sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike u oblasti poljoprivrede. Na samom početku podsetila bih da su bilateralni odnosi između Republike Srbije i Komonvelta Dominike uspostavljeni 2010. godine, da ih karakteriše pozitivna dinamika političkog dijaloga, kao i da postoje obostrani interesi za unapređenje saradnje iz najrazličitijih oblasti. Ono što bih posebno istakla i što je posebno značajno za našu državu to je da je upravo ova država Komonvelt Dominika jedna od 18 država koja je povukla priznanje samoproklamovane države Kosovo kada je sadašnji predsednik Narodne skupštine bio na mestu ministra spoljnih poslova. Ova država takođe jeste i punopravni član međunarodnih i regionalnih organizacija, kao što su Karipske zajednice ili Asocijacije država Kariba, što nama ostavlja prostor za unapređenje daljeg razvoja i saradnje i sa ostalim članicama ovih međunarodnih organizacija. Mi sa Komonvelt Dominikom imamo potpisane sporazume iz oblasti trgovine, visokog obrazovanja, naučnog istraživanja, kao i turizma. Konkretno, ovaj Sporazum o oblasti poljoprivrede jeste za nas značajan. Potpisan je 2019. godine u Beogradu na pet godina i obnavljaće se automatski svake pete godine. Sporazum se, između ostalog, odnosi i na razvoj i unapređenje modernih tehnologija u oblasti poljoprivrede, podsticanje zajedničkih programa u oblasti trgovine, saradnje u oblasti biotehnologija, ali organske poljoprivrede, što predstavlja izuzetno značajan segment poljoprivredne proizvodnje. Zatim, saradnju u veterinarskoj, ali i fitosanitarnoj oblasti. Kako piše upravo u ovom Sporazumu obe ugovorne strane obavezale su se da će nastojati da uspostave bolje odnose i bolju saradnju kako između poljoprivrednih gazdinstava između dve države, tako između preduzeća, ali i svih ostalih organizacija koje se bave poljoprivrednom delatnošću i poljoprivrednom aktivnošću. Kao što svi znamo, poljoprivreda jeste na neki način tradicionalna delatnost, jeste delatnost koja je stara onoliko koliko je staro i ljudsko društvo. Nastala je iz težnje da se zadovolje osnovne ljudske potrebe, potrebe za hranom i samoodržanjem, ali međutim svi smo svedoci da je poslednjih nekoliko godina, čak i desetina godina savremena tehnologija izuzetno značajna i za aspekt poljoprivrede i za poljoprivrednu delatnost. Samim tim postoji i više modernih rešenja za probleme današnjih poljoprivrednika. Mi u poljoprivredi danas imamo različite vrste inovacija, različite vrste inovativnih rešenja, kao što su recimo korišćenje letelica dronom, zatim digitalne platforme, generalno korišćenje pametnih tehnologija, zatim savremene meteorološke stanice, ali i različiti senzori koji pomažu poljoprivrednicima da što više proizvode i da na neki način unaprede svoju poljoprivrednu proizvodnju. Samim tim ono što treba i našoj državi i ono čemu težimo jeste da modernizujemo našu poljoprivredu, proizvodimo konkurentne proizvode koji će biti izuzetno traženi i na svetskim, ali i na svim mogućim tržištima. Samim tim digitalizacija i uvođenje tehnologija više nije stvar izbora. Ona je naša neophodnost i naša potreba. Mi ka tome treba da težimo i onako kako istraživanja pokazuju već 30 do 40% domaćih poljoprivrednika oslanja se na neki vid digitalne tehnologije. To jeste činjenica koja ohrabruje, ali moramo da vodimo računa da su upravo ovi poljoprivrednici uglavnom veliki poljoprivredni proizvođači ili poljoprivredni proizvođači koji jesu, recimo, u nekoj kategoriji srednjih poljoprivrednih proizvođača. Oni znaju i koriste ove tehnologije da bi dobili veće prinose. Ekonomičnije koriste raspoložive prirodne resurse i potencijale, zatim stvaraju na taj način konkurentne proizvode, ali doprinose i tome da imaju što manje rizika od klimatskih promena. Ono što je nedostatak uvođenja modernih tehnologija jeste upravo ono što nas najviše muči, a to su mali poljoprivredni proizvođači koji zbog velike količine novca koja je potrebna da i oni uvedu svoja inovativna rešenja u poljoprivredna gazdinstva jeste velika količina novca, velika ulaganja i oni na taj način ne mogu da uvedu sve ove tehnologije i digitalne platforme koje i jesu danas aktuelne. Takođe, stručna osposobljenost je izuzetno važna kada su u pitanju naši poljoprivredni proizvođači da bi mogli sve ove tehnologije i da koriste, a mali proizvođači koji proizvode na usitnjenim zemljišnim posedima imaju problem i sa tim da bi mogli da se ozbiljno bave poljoprivrednom proizvodnjom. Ono što ja smatram da je jedan od načina kako mi možemo da unapredimo i da upravo malim poljoprivrednim gazdinstvima omogućimo dostupnost i novih i modernih tehnologija, kao i njihovu stručnu primenu i njihovo stručno korišćenje su upravo afirmacija poljoprivrednih zadruga na taj način što će se naši mali poljoprivredni proizvođači udruživati i na taj način ukrupnjivati svoje posede i uspeti da zajednički uvedu tehnologije i digitalne platforme u svoja poljoprivredna gazdinstva. Takođe, zadruge mogu i biti budući nosioci razvoja poljoprivredne proizvodnje u ruralnim područjima, posebno u devastiranim oblastima kao što su oblasti sa otežanim bavljenjem delatnošću poljoprivredne proizvodnje. Na taj način kroz udruživanje poljoprivrednih proizvođača, njihovo zajedničko delovanje na tržištu zadruge bi doprinele ukrupnjivanju poseda, boljoj i većoj dostupnosti korišćenju informacionih tehnologija što bi za rezultat imalo bolje korišćenje poljoprivrednih resursa i potencijala u našoj zemlji, ali stvorili bismo konkurentne proizvode koji bi bili izuzetno traženi i zastupljeni na najzahtevnijim tržištima kako u Zapadnoj Evropi, tako i u celom svetu. U tom smislu proizvodnja poljoprivrednih proizvoda i hrane jeste naš veliki potencijal, jeste naša razvojna šansa. Treba da nastavimo na insistiranju podrške upravo u ovom delu naše proizvodnje i samim tim našoj državi je potreban poljoprivrednik koji koristi moderne tehnologije i savremene, bilo da su to informacione ili neke druge koje imaju u vidu da savremena mehanizacija jeste oruđe koje značajno povećava i efikasnost, ali i produktivnost poljoprivredne proizvodnje. Na kraju, smatram da bi naši poljoprivredni odgovorili na izazove savremenog društva, na zahteve potrošača koji žive u današnjem vremenu kako bi se proizvodnja na kraju njima i isplatila moramo da podstaknemo naše poljoprivrednike da ulažu više u tehnologiju tako što ćemo ih subvencionisati i podsticati da koriste sve prednosti savremenog društva. Perspektiva naše poljoprivrede samim tim nije samo orijentisana na zadovoljenje potreba naše domaće potražnje, već i na izvoz i izvoznu orijentaciju. Tu pre svega mislim na izvoz gotovih proizvoda koji jesu budućnost, odnosno to su proizvodi većeg i višeg stepena prerade. Zato je izuzetno važna ova saradnja koju uspostavljamo ne samo sa državom sa kojom danas potpisujemo sporazum, već i sa svim onim državama koje su izuzetno značajne za plasiranje i plasman naših poljoprivrednih proizvoda, kao i svih ostalih proizvoda prehrambene industrije koje izvozimo. Na taj način poljoprivreda će upravo postati naš razvojni prioritet i naša razvojna šansa. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje naravno podržati i ovaj sporazum kao i sporazume sa Argentinom i Belorusijom, o kojima će nešto više i sadržajnije govoriti moja koleginica Dubravka Kralj, a ja vam se zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem koleginice Radović. Narodna poslanica Rajka Matović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnikom, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama se nalaze sporazumi o saradnji Republike Srbije i Republike Argentine i Republike Belorusije, a tiču se izručenja lica. Izručenje radi izvršenja presude vrši se za dela koja su krivično kažnjiva prema pravu obe strane ugovornice i ako je tom presudom izrečena kazna za lišenje slobode u trajanju od najmanje šest meseci ili stroža kazna ili ako je ostatak neizdržanog dela izrečene kazne najmanje šest meseci sa Republikom Belorusijom, a sa Republikom Argentinom za delo za koje se dozvoljava izručenje je ono koje predstavlja krivično delo po zakonima obe strane, a koje je kažnjivo oduzimanjem slobode u trajanju dužem od jedne godine ili strožom kaznom. Oba ova sporazuma potpisana su još 2019. godine i bliže određuju bilateralne odnose sa ove dve zemlje. Uređivanje ove materije će učvrstiti pravnu saradnju i učiniti je efikasnijom, što će doprineti i razvitku odnosa sa ove dve države. Ugovori sadrže odredbe kojima se uređuje i odbijanje izručenja, gde su u obavezi da se nalaze diskrecioni razlozi za odbijanje. Takođe, pred nama se nalaze i teze za Zakon o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Potvrđivanjem navedenog ugovora unaprediće se efikasnost obe države u istrazi, krivičnom gonjenju i sprečavanju kriminala kroz saradnju i uzajamnom pravnom pomoću krivičnim stvarima i na taj način doprineti efikasnijoj borbi protiv svih vidova kriminala i omogućiti efikasnije procesuiranje počinilaca krivičnih dela. Teze za Zakon o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji o izvršenju krivičnih sankcija, uređivanje ovog vida saradnje između dve države bilateralnim ugovorom omogućiće da lica koja su državljani jedne strane ugovornice, u drugoj državi ugovornici su zbog izvršenog krivičnog dela pravosnažno osuđena, izrečene sankcije izdržavaju u državi čiji su državljani. Dakle, iz sredine iz koje potiču, što će doprineti njihovoj rehabilitaciji i resocijalizaciji, što je i glavna svrha kažnjavanja. Takođe, olakšaće se i svi drugi vidovi njihovog tretmana, jer će se osuđena lica nalaziti u svojoj matičnoj državi i moći će da se sporazumevaju na svom maternjem jeziku, takođe, biće i bliže svojoj porodici. Potpisivanje navedenog ugovora Srbija je učinila veoma bitan korak ka uspostavljanju pravnog okvira i mehanizma za suprotstavljanje najtežim oblicima transnacionalnog kriminala koji se javljaju u savremenom društvu. Ovo se posebno odnosi na teške oblike organizovanog kriminala i krivična dela iz domena trgovine drogama, koja se iz zemlje Latinske Amerike prebacuje u Evropu. Potpisivanjem ovih ugovora i njihovim usvajanjem je od izuzetnog značaja, za poboljšanje bilateralnih odnosa sa ove dve države, a posebno uređenje odnosa sa državom Argentinom. Ovi sporazumi pokazuju spremnost naše države u sprečavanju organizovanog kriminala kako na međunarodnom nivou, tako i unutar same države, ali i to da nas smatraju za ozbiljnog partnera u suzbijanju organizovanog kriminala. Predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić je pri formiranju Vlade jasno stavio pred njih jedan prioritet, a to je borba protiv organizovanog kriminala i svedoci smo da je u Srbiji uhapšena jedna od najozloglašenijih klanova koja je delovala na teritoriji naše države, a to je klan Veljka Belivuka. Kao što je i sam predsednik rekao i ovaj klan je uvežen i njihov rad je koordiniran van granica naše države. Upravo ovakvim sporazumom mi sprečavamo stvaranje nekog novog Belivuka. Ugled Srbiji u svetu je danas značajno promenjen, ozbiljan smo partner i za suzbijanje organizovanog kriminala, ali i stabilna država za investicije. Danas je Srbija među prvim državama u procesu imunizacije, što je jedan od gorućih svetskih problema. Naša država na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem ima prijatelje i na istoku i na zapadu, ali predstavljamo i stožer u regionu. Podsetila bih samo da smo tokom prethodne godine imali više direktnih stranih investicija nego sve države zajedno u okruženju. Mi sa državama gradimo odnose koji su od značaja za našu državu. Ne tražimo pogodne države koje predstavljaju poreske rajeve kako bi tamo smestili milione poput Dragana Đilasa. Taj isti Dragan Đilas je pisao pisma kako nećemo imati vakcina. Danas, tvrdi kako izborni uslovi u Srbiji nisu demokratski, jer njegova privatna televizija nema nacionalnu frekvenciju. Valjda je sa njegovim mašinskim mozgom izračunao da bi mu profit mnogo više porastao kada bi njegova privatna televizija imala nacionalnu frekvenciju, pa je danas glavna tema oko promene izbornih uslova u Srbiji upravo dobijanje nacionalne frekvencije za njegovu privatnu televiziju, a sve to valjda radi samo u cilju kako bi povećao svoj kapital na Mauricijusu, Hong Kongu i u Švajcarskoj. Narod sve vidi i sve zna i zna jasno da prepozna ko zaista radi u interesu naroda, a ko radi u interesu svog ličnog bogaćenja, tako da je danas i cenzus od 3% visoko na lestvici predstavlja misaonu imenicu i za Dragana Đilasa i za njemu slične. Ja bih još jednom pozvala sve građane Republike Srbije da se odazovu imunizaciji, jer je masovna imunizacija jedini izlaz iz ove teške krize u kojoj se trenutno nalazimo. Ja ću u danu za glasanje, zajedno sa svojim kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati set predloženih zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sada narodna poslanica Dubravka Kralj. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi potpredsedniče Skupštine, uvažena gospođo Popović, ministre pravde sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo već godinama svedoci globalizacije i to je uvek aktuelna tema i potpuno nesporna činjenica i evo maltene je čitav svet posao jedno tržište. Čuli smo koleginicu Dijanu Radović koja je govorila o sporazumu sa Dominikom u oblasti poljoprivrede. Dakle, ni prostorna udaljenost, ni različitost kontinenata više nisu prepreka trgovini, ali nažalost, na tom globalnom nivou ne trguje se samo poljoprivrednim proizvodima i ne trguje se samo legalnom robom. Ambicije kriminalnih grupa, a posebno onih koje se bave trgovinom narkoticima prevazilaze teritoriju jedne države i praksa je pokazala da većina krivičnih dela koja ulaze u sferu organizovanog kriminala imaju međunarodni element. Zato su važni sporazumi o kojima danas raspravljamo o donošenjem zakona o njihovom potvrđivanju, mi zapravo potvrđujemo nužnost saradnje u oblasti borbe protiv kriminala. Toj saradnji dajemo podršku i pravni osnov. Kao što su kolege koje su ranije govorile već rekle, na dnevnom redu su tri sporazuma iz oblasti međunarodne pravne pomoći za Argentinom i jedan sporazum iz iste oblasti, dakle, o izručenju sa Belorusijom. Reč je o sporazumima koji se zaključuju sa izuzetno prijateljskim zemljama. Recimo, u Argentini je predsednik Narodne skupštine Ivica Dačić boravio čak tri puta, dobio je i status počasnog gosta Buenos Airesa, a još 2010. godine je kao ministar policije zaključio Memorandum o saradnji srpske i argentinske policije u borbi protiv organizovanog kriminala i sprečavanja trgovine narkoticima. Još tada je istakao viziju da Republika Srbija bude regionalni lider u borbi protiv kriminala i u poslednje vreme nekako deluje da se ta vizija ostvaruje. Zato SPS pruža podršku aktuelnoj borbi protiv kriminalnih klanova i neću da se ustručavam da to istaknem, jer naša partija navija za vladavinu prava i bezbednu Republiku Srbiju. No, da se vratim na predmetne sporazume, ali ne bih da dužim o konkretnim rešenjima i konkretnim mehanizmima koji se uspostavljaju, ministarka je o tome veoma lepo u svom uvodnom izlaganju govorila, ali važno je da ti mehanizmi i odredbe ovih sporazuma budu poznate onima od kojih očekujemo njihovu primenu. Tu mislim pre svega na tužioce, na sudije, na službenike Ministarstva pravde koji u oblasti međunarodne pravne pomoći zaista ima značajnu ulogu, kao i na predstavnike MUP-a. Drago mi je što se organizuju brojne obuke iz oblasti traženja i pružanja međunarodne pravne pomoći, što su u okviru različitih projekata sastavljeni priručnici koji treba da olakšaju primenu ovih sporazuma i u krajnjoj liniji, to što su svi sporazumi kao i međunarodne konvencije iz oblasti međunarodne pravne pomoći publikovane na sajtu Ministarstvu pravde i na taj način zaista lako dostupne onima koji će se njima koristiti i važno je da ta lista bude ažurna i važno je da bude lako vidljiv konkretan mehanizam saradnje sa svakom državom, da bi na taj način bio lako primenljiv, jer ne možemo da dopustimo da članovi kriminalnih organizacija svoju kriminalnu aktivnost obavljaju onako složno i sinhronizovano, a da sa druge strane izostane ista takva, pa još snažnija saradnja država u borbi protiv kriminala. Najmanje što možemo da uradimo jeste da sporazumima srušimo birokratske barijere u toj oblasti. Hoću da istaknem i da su ovi sporazumi važni zato što njima štitimo ne samo Srbiju i ne samo zemlju sa kojom sporazum zaključujemo, već i celu Evropu. Naime, i vi ste pomenuli da pojedine vrste narkotika uglavnom potiču iz zemalja Latinske Amerike i važno je da Srbija kroz saradnju sa tim zemljama budu prepreka njihovom uvozu u Srbiju, a time i na Evropsko tlo, jer Srbija jeste deo Evrope i treba da ima značajnu ulogu u borbi protiv kriminala, a u najmanju ruku ne smemo da dozvolimo da budemo deo kanala kojim se narkotici dopremaju u Evropu. Kada je reč o prvom sporazumu sa Argentinom, o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, važno je što se njime obezbeđuje dokazna asistencija argentinskih organa. Dakle, važna nam je pomoć u prikupljanju dokaza, važna nam je razmena informacija, obezbeđivanja predmeta, zaplena prihoda od kriminala i svi ostali oblici pomoći u istrazi i krivičnom gonjenju. Recimo, veoma je realna situacija da se neki svedok koji je važan za postupak koji se vodi u Srbiji trenutno lociran u Argentini i zbog toga je veoma koristan mehanizam da mi možemo da zamolimo argentinske organe da ga pronađu, da ga tamo saslušaju, bez potrebe da se on dovodi u Srbiju i da na taj način njegov iskaz postane deo spisa predmeta pred organima koji taj postupak vode u Srbiji i to će zaista značajno olakšati vođenje postupka, kao i kažnjavanje učinilaca krivičnih dela. Zaista, činjenica je da je u predmetima organizovanog kriminala dokazni materijal veoma često rasut svuda po svetu i zato je važno da imamo operativnu saradnju i razmenu informacija. Što se tiče drugog sporazuma, odnosno Sporazuma sa Argentinom o izručenju, a isto se odnosi i na Sporazum sa Belorusijom o tom pitanju, istaći ću da je veoma važno što ovim sporazumima nije derogirana, naprotiv potvrđena je odredba našeg Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći, o tome da se ne izručuju domaći državljani. Zaista, našim državljanima moramo da omogućimo suđenje u našoj zemlji, kao jednoj ozbiljnoj i suverenoj državi. Takođe, ono što ovi sporazumi donose jeste da nijedno lice koje krši pravni poredak Republike Srbije u Argentini i Belorusiji neće imati mesto za skrivanje od krivične odgovornosti, kao što ni Srbija neće biti utočište za kriminalce koji dolaze iz tih zemalja. Još jedna važna stvar koju hoću da istaknem jeste da je doprinos ovih sporazuma i u jačanju garancija prava i sloboda izručenih lica. Naime, potvrđuje se princip o odbijanju izručenja tzv. političkih krivaca, uživaoca azila, kao i lica koje bi u slučaju izručenja bila izložena postupanju koje je suprotno međunarodnom pravu i slično i to je zaista važno i u tome je doprinos ovih sporazuma. Kada je reč o trećem Sporazumu sa Argentinom o transferu osuđenih lica, činjenica je da su naši državljani koji se kriminalnim aktivnostima bave u inostranstvu veoma loši predstavnici naše zemlje i da zaista štete našem međunarodnom ugledu, ali ipak mi im moramo omogućiti da svoju kaznu služe u svojoj zemlji, u blizini svoje porodice, pa u krajnjoj liniji i u društvu ljudi sa kojima govore isti jezik i imaju pravo na human odnos prema njima, na mogućnost reintegracije u društvu, pa i na drugu šansu. Dokaz da Republika Srbija prema njima, prema osuđenim licima, ima upravo takav odnos jeste Zakon o privremenom registru punoletnih državljana kojima se uplaćuje novčana pomoć za ublažavanje posledica pandemije korona virusa koju smo nedavno ovde u Skupštini usvojili, a kojim je predviđeno da se po automatizmu i licima koja se nalaze u zavodima za izvršenje krivičnih sankcija uplaćuje iznos od po 30 evra. U tome se vidi veličina naše države. Ja se nadam da će i ta osuđena lica prepoznati i da će na takav gest uzvratiti iskrenim pokajanjem i prihvatanjem obaveze poštovanja zakona, a ja ću uvek ukazivati na obavezu humanog tretmana prema njima. Dame i gospodo narodni poslanici, završiću isticanjem da smo prethodnih godina, zahvaljujući ministru spoljnih poslova Ivici Dačiću, sada predsedniku Narodne skupštine, kao i naravno predsedniku Republike Srbije, diplomatijom branili teritorijalni integritet i celovitost naše zemlje. Ali, zahvaljujući diplomatiji i generalno dobrim odnosima sa maltene svim zemljama sveta, mi smo u prilici da sarađujemo i u oblasti pravosuđa i da se protiv organizovanog kriminala organizovano borimo. Dokazi su ovi sporazumi. Hvala vam.
Hvala vam, koleginice Kralj. Pre negoli nastavimo, zamoliću za jednu malu digresiju. Mnogima je poznato da je danas poslednji dan ramazanskog posta za muslimane. Želim sa vama podeliti svoje impresije, jer mi je prvi put da sam celi Ramazan proveo ovde u Narodnoj skupštini radno sa vama. Želim se zahvaliti svim narodnim poslanicima, kao i članovima službi u Narodnoj skupštini na punom poštovanju koje ste nam ukazali tokom meseca ramazana, uvažavajući sve posebnosti. Zaista je to bilo impresivno i jako nam je olakšalo da ramazanski post iznesemo do kraja celog meseca i učinilo i meni lično, i to delim sa vama ovde, izuzetno lepe ove dane. Sutra je prvi dan Ramazanskog bajrama. Želim iskoristiti ovu priliku, s obzirom na to da sutra nećemo biti ovde sa vama u Narodnoj skupštini, da od srca čestitam svim muslimanima u Srbiji nastupajući Ramazanski bajram – Bajram mubarek olsun, sa željom da ga sprovedu u zdravlju, sreći, zadovoljstvu, porodičnom ambijentu i raspoloženju, a da kvalitet svog ramazanskog posta dokažu na dobročinstvu prema drugim ljudima. Hvala vam. Sada reč ima narodna poslanica Ana Beloica. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, danas govorimo o Memorandumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike u oblasti poljoprivrede. Ako pođemo od toga da je Srbija zemlja koja se tradicionalno pretežno bavi poljoprivrednom proizvodnjom, svaki novi korak, novi sporazum, novi memorandum u ovoj oblasti za Republiku Srbiju je od krucijalne važnosti. Udeo poljoprivrede u ukupnom bruto domaćem proizvodu u Republici Srbiji je na izuzetno visokom nivou. Kreće se oko 10%, što je dva do tri puta više u odnosu na zemlje centralne i istočne Evrope. Mogu slobodno da kažem da je to jedan od glavnih razloga zbog čega je Republika Srbija imala najmanji pad bruto domaćeg proizvoda u čitavoj Evropi tokom pandemije korona virusa. Ovim memorandumom predviđeno je podsticanje saradnje, i to kada govorimo o naučnom, tehničkom i ekonomskom polju, naravno, uz negovanje prijateljskih odnosa između dve prijateljske zemlje, dve strane potpisnice. Ta zajednička saradnja realizuje se pre svega kroz zajedničku realizaciju seminara, obuka, konferencija, kroz zajedničku realizaciju projekata, kroz posete kako predstavnika prerađivačke industrije, tako naravno i predstavnika poljoprivredne proizvodnje. To sa naše tačke gledišta, sa aspekta Republike Srbije, koja ima izrazite potencijale u oblasti poljoprivrede, ima veoma veliku ulogu i značaj prvenstveno jer se na taj način podstiče poljoprivredna proizvodnja u našoj zemlji. Koliko je poljoprivredna proizvodnja za Republiku Srbiju i generalno koliko je stabilnost na ovom polju značajna najbolje smo mogli da vidimo tokom pandemije korona virusa. Vi ste imali situaciju da su se najrazvijenije zemlje Evrope, najrazvijenije zemlje sveta suočile sa nestašicama osnovnih životnih namirnica. Ljudi su panično kupovali određene proizvode, pravili zalihe i na taj način onemogućavali one druge koji pak to nisu činili da do tih istih namirnica dođu. Podsetiću sve cenjene kolege, podsetiću sve građane Republike Srbije da to u našoj zemlji nije bio slučaj. Zahvaljujući dobrom menadžmentu krizom, mi smo uspeli da postanemo jedna od najuspešnijih zemalja i kada govorimo o ekonomskom napretku, ekonomskom rastu, ali naravno i kada govorimo o procesu vakcinacije. Kada već pominjem proces vakcinacije, ne mogu da ne iskoristim priliku da apelujem na sve građane Republike Srbije, da apelujem na mlade ljude da se vakcinišu, da ispune tu svoju građansku, svoju moralnu obavezu i na taj način omoguće da se što pre vratimo normalnim tokovima života i da se posvetimo svim onim projektima koje smo definisali Programom „Srbija 2025“ i koje smo obećali našim građanima na proteklim izborima. No, da se vratim na dnevni red, na temu poljoprivrede. Dakle, Vlada Republike Srbije je uz inicijativu predsednika Republike svakako prepoznala ulogu i značaj koju poljoprivreda ima u našoj zemlji. Iz tog razloga se značajna sredstva iz budžeta izdvajaju za subvencije u ovoj oblasti. Rebalansom budžeta je definisano, novim rebalansom budžeta, dakle, da čak 42 milijarde dinara odlazi za subvencije u ovoj oblasti. Pored onih tradicionalnih subvencija koje se godinama dodeljuju poljoprivrednim proizvođačima, 2017. godine mi smo uveli i subvencije za mlade poljoprivrednike i na taj način želimo da podstaknemo mlade ljude da ne idu trbuhom za kruhom, da ne napuštaju našu zemlju, već da upravo na svojim vekovnim ognjištima, na svojim porodičnim gazdinstvima zasnivaju svoje biznise i zasnivaju svoje porodice. Međutim, da bi se ulagalo u poljoprivrednu proizvodnju, svakako je potrebno ulagati i u infrastrukturu i naravno obezbediti taj ujednačeni ruralni i ujednačeni regionalni razvoj za koji se SNS svakako zalaže. Podsetiću sve građane da u ovom momentu gradimo čak četiri nova autoputa i da se očekuje da do kraja 2021. godine započne gradnja još četiri nova, tako da ćemo biti jedina zemlja u čitavoj Evropi koja u istom momentu gradi čak osam autoputeva. Pored ulaganja u putnu infrastrukturu, naravno, prepoznali smo značaj i železnice, tako da se značajna sredstva izdvajaju i za železničku infrastrukturu. U ovom momentu gradimo brzu prugu od Beograda prema Novom Sadu, kao i naravno i od Beograda prema Nišu. Na taj način želimo da povežemo celu teritoriju naše zemlje, ali ne samo u okviru naših granica, već naravno da se povežemo i sa čitavim regionom. No, i za to smo bili kritikovani, jel te, po dobrom starom oprobanom receptu i to upravo od onih koji nisu izgradili ni jedan jedini metar autoputa, onih koji su se zaduživali po maksimalnim kamatnim stopama kako bi našim građanima tik pred izbore, gle čuda, povećavali plate i penzije ne bi li ubrali po koji jeftini politički poen. Istih onih koji o građanima Republike Srbije vode računa samo do onog trenutka dok ih ne dovedu na vlast, a nakon toga nastavljaju da vode računa samo o sebi, o svom imetku i o svojim džepovima. Isti ti danas nam govore o nekakvom danu posle, danu posle vlasti Aleksandra Vučića, kada maštaju da zaposednu punu državnu kasu i to istu onu državnu kasu koju je napunio taj isti Aleksandar Vučić, protiv koga se oni tako besomučno bore, kako bi ponovo na kontu te pune državne kase punili svoje džepove. Ali, zaboravili su oni jednu veoma bitnu stvar, poštovane građanke i građani Republike Srbije, a to je da je narod u ovoj zemlji tokom svoje istorije prolazio Golgotu, da smo prošli i nasilje i ratove i bombe i bedu i sankcije i nemaštinu i da je narodu više dosta praznih obećanja. Da nam je dosta onih osionih političara koji vode računa samo o tome kako će da napune svoje džepove i svoje milione da raspu svuda širom sveta. Zaboravili su, ti isti, da danas u Republici Srbiji, građani određuju kome će posvetiti svoju budućnost i ko će o njoj brinuti, a to, verujte, definitivno nisu oni koji su im godinama unazad uništavali živote. Jednom prilikom je Aleksandar Veliki, čuveni vojskovođa rekao da ništa nije nemoguće za onoga koji ima volju da pokuša. Mi smo je imali. Mi smo imali volju da našoj deci, budućim generacijama ostavimo nešto po čemu će nas pamtiti i nije nam bitno koliko ćemo godina da budemo na vlasti, već šta je to što će ostati iza nas, šta je to što će ostati zapisano u stranicama nove istorije. Zato se iz dana u dan borimo, trudimo i radimo da budućim pokolenjima, da našoj deci ostavimo lepšu, svetliju i moderniju budućnost, baš onakvu kakvu i zaslužuju. Živela Srbija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici, Ani Beloica. Reč ima narodni poslanik prof. dr Dragoljub Acković. Izvolite.
Nadam se da se sada čujemo. Poštovana gospođo predsedavajuća, gospođo ministar sa saradnicima, drago mi je što ovih dana raspravljamo, juče i danas o zakonima i sporazumima, o kojima Srbija ima veliku potrebu. Raspravljali smo juče, ja ću se toga držati, jer o ovim drugim zakonima i sporazumima su govorili stručnjaci bolji od mene, ali ja sam stručnjak za jednu oblast, na žalost, vrlo tešku. Tešku, koju je pomenula gospođa Smilja Tišma juče, da se o tome i da se o njoj mora pričati. Šta se to u vreme NDH događalo sa Srbima, Jevrejima i Romima? Zašto to kažem? Zato što se vreme, istorija Jevreja i Roma može deliti pre Aušvica i posle Aušvica, a istorija Roma, Srba i Jevreja, na Balkanu, odnosno na prostoru bivše Jugoslavije, pre Jasenovca i posle Jasenovca. Zamislite, kada se jednom narodu, oduzme 60 hiljada duša u toku tri ili četiri godine, koliko je trajalo Jasenovačko stratište, onda vam je jasno zašto ovo tvrdim. Muzeji genocida postoje svuda u svetu, pa i kod nas, i zato je ovaj zakon vrlo značajan i treba ga prihvatiti i muzej ovde dovesti u Beograd, jer koliko ja znam, a znam dobro, njegovo sedište je nekada bilo u Beogradu, pa je posle iz nečijeg hira prebačeno u Kragujevac. To treba uraditi što pre, jer je vrlo važno da se podsećanje na ono što se događalo, ilustruje, vidi i o tome, kako gospođa Tišma reče, priča. Zaborav je najopasnija stvar koja može da se dogodi jednom narodu, a meni se uvaženi narodni poslanici često događa da odem na komemoraciju i čujem da su stradali Srbi, Jevreji, Hrvati, Englezi, Amerikanci i drugi. E nismo mi ti drugi. Mi smo narod kojeg se seća naš predsednik onomad kada je bio u Gradini i koji je pomenuo i film „ Dara iz Jasenovca“, a posebno je apostrofirao taj naš romski narod. Dakle, to kažnjavanje zaboravom mora se prevazići putem stvaranja institucija, kao što su muzeji genocida i drugi. Šta učiniti da se muzej genocida približi? Po mom mišljenju, trebalo bi digitalizovati taj ogromni materijal i proslediti ga na nekoliko sajtova ili na jedan sajt, kako bi ovi mlađi koji zaista ne znaju, ništa o Jasenovcu, a za šta smo mi krivi, mi stariji, ponešto i saznali. Mora se mnogo toga učiniti u još nekoliko oblasti, a ja mislim da je jedna vrlo važna. Mora se razmišljati o ulici ili trgu koji bi se zvao „ trg Jasenovačkih žrtava“, ili ulica Jasenovačkih žrtava u ovom gradu, ako ne postoji, a je se izvinjavam ako postoji, mada mislim da ne postoji. Treba razgovarati sa dobrim stručnjacima, da se literatura umnožava na ovu temu i razgovara i da se ono što je opet, a ja ću citirati gospođu Smilju Tišmu, pomenula, a i neke kolege poslanici, da kada turisti dođu u Beograd, postoji i tura do Jasenovca i nazad. Neka se vidi, jer kako reče neko, kada odete u Krakov, ovi ljudi koji tamo rade u turističkoj privredi, odvedu vas i do Aušvic Birkena. Mi moramo učiti od njih. Zato mislim da je zakon o kome smo juče razgovarali i koji ćemo danas glasati, Zakon o osnivanju muzeja, mada to nije zakon o osnivanju muzeja, muzej je osnovan još 1992. godine, ali o njegovoj promeni lokacije, biti koristan i da ćemo o tome glasati. Još nešto da kažem da je rezolucija koja je juče pominjana, Rezolucija o genocidu mora da se ovde u Skupštini, na neki način ubrza i usvoji, a to je i predložila preživela logorašica. Smatram da bi dan muzeja žrtava genocida trebao da bude 22. april, dan kada su jasenovački logoraši probili i pokušali da izvrše proboj i kada je od 1.086 nekih stotinak, preživelo. Klanjam se njihovim senima. Vama se zahvaljujem na pažnji. Živela Srbija.
Zahvaljujem prof. dr Dragoljubu Ackoviću. Reč ima narodna poslanica Milica Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, u svom današnjem izlaganju akcenat ću staviti na Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelt Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede. Na samom početku istakla bi da je Komonvelt Dominika jedna od 18 zemalja koja je pre tri godine povukla priznanje tzv. države Kosovo. Naša država je ceneći tu hrabrost i taj potez sa Komonvelt Dominikom 2019. godine potpisala pored ovog Sporazuma u oblasti poljoprivrede koji je danas na dnevnom redu još i sporazume u oblasti turizma, u oblasti visokog obrazovanja i naučnog istraživanja. Ovakvi sporazumi su samo pokazatelj da se naša država danas vraća na nivo jedne ozbiljne diplomatije koja podrazumeva da kada su spoljnopolitički odnosi u pitanju za nas nema manje ili više važnih zemalja. Mi danas težimo da sa svim državama sveta ostvarimo dobru spoljnu i političku i ekonomsku saradnju. Sporazumi koje naša država potpisuje u oblasti poljoprivrede s jedne strane doprineće proširenju saradnje između poljoprivrednih proizvođača, razmeni iskustava, doprineće i uvođenju nekih novih tehnologija u obrađivanju zemljišta, ali s druge strane ono što je najznačajnije, doprineće povećanom izvozu naših poljoprivrednih proizvoda dalje u svet. Posle više od 30 godina mi smo ponovo uspeli sa našim poljoprivrednim proizvodima da uđemo na najzahtevnija svetska tržišta. Tu se svakako ubrajaju i ona visokoplatežna, kao što su Ujedinjeni Arapski Emirati, kao što je Bahrein, ali i zemlje dalje da istoku, kao što su Indija i Kina. Srpska poljoprivreda je za poslednje dve godine imala neverovatan rast u izvozu i 2020. godina je završena sa 4,2 milijarde prihoda od izvoza. Udeo u tom eksportu svakako ima i pogon za prikupljanje i plasman meda. Naš med koji je prošle godine otvoren u opštini Rača. Čak 90% meda koji se prikupi u ovom pogonu ide dalje u izvoz u inostranstvo, ali ono što je za naše pčelare najznačajnije jeste da je nakon stavljanja u funkciju ovog pogona otkupna cena bagremovog meda skočila za 50%, a otkupna cena šumskog meda za neverovatnih 200%. Zaista je ovaj pogon dobar primer prakse na koji treba da se ugledaju i ostali poljoprivredni proizvođači, dakle da se udružuju i da na taj način poboljšaju svoju poziciju na tržištu. Koliko je važna poljoprivreda za našu državu, toliko je važan udeo poljoprivredu u ukupnom BDP prepoznala je i Vlada Republike Srbije i predsednik Aleksandar Vučić i zato mi danas u oblast poljoprivrede ulažemo neizmerno više novca nego decenijama unazad. Vlada Republike Srbije iz budžeta izdvaja za subvencije mladim poljoprivrednicima čak 42 milijarde dinara. Podsetiću građane da je 5. maja raspisan i novi javni poziv za dodelu bespovratnih sredstava namenjen svim voćarima, povrtarima, odgajivačima cveća i vinogradarima. Isti takav poziv će i u narednom periodu biti raspisan i za stočare, potom i za ratare, čime će biti obuhvaćene sve proizvođačke grane. Ono što je važno da se napomene da je kod ovog javnog poziva obezbeđeno da se novac dobije unapred, 50% su bespovratna sredstva, 40% je kreditna podrška, 10% sam poljoprivrednik treba da obezbedi. Kao i kod prethodnih konkursa i kod ovog će mladi poljoprivrednici imati prednost i to pretežno oni koji dolaze iz istočne i južne Srbije, kao dve oblasti koje su najmanje razvijene u našoj državi. Cilj je da ovakvom politikom podstaknemo mlade ljude da ostanu u našoj državi, da na svojim mestima pokrenu svoj biznis i da na svojim ognjištima podižu svoje porodice. Svakako da svi ovi podsticaji ne bi ni bili mogući da Srbija danas nema stabilan finansijski potencijal koji je izgrađen dolaskom predsednika Aleksandra Vučića na vlast. S druge strane, da bi se poljoprivreda razvijala, mi moramo istovremeno da ulažemo i u infrastrukturu. Ja, kao neko ko dolazi iz ruralne sredine mogu da posvedočim koliko mojim sugrađanima znači izgradnja novog puta, koliko im znači sređivanje atarskih puteva, ali i radi lakše povezanosti sa velikim gradovima, koliko im znači izgradnja novog autoputa. Jedino dobrom i razvijenom putnom infrastrukturom na teritoriji čitave naše države mi možemo da privlačimo strane investitore i mi možemo da govorimo o ravnomernom regionalnom razvoju. Upravo je to politika za koju se zalaže Srpska napredna stranka, za koju se zalaže predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije. Dakle, politika ravnomernog regionalnog razvoja, politika ostanka mladih u Srbiji, ostanka mladih na selu, politika dobrih spoljnih odnosa sa svim državama u svetu i generalno politika napretka u svim oblastima. Upravo ovi sporazumi koji su danas na dnevnom redu predstavljaju tu politiku sigurnosti, politiku napretka i zato ću ja u danu za glasanje, zajedno sa svojom poslaničkom grupom Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati sve ove predloge zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Milici Obradović. Reč ima narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvažena ministarka sa saradnikom, poštovani građani Srbije, poštovane kolege narodni poslanici, prvo bih hteo da čestitam ministru Aleksandru Vulinu na izvanrednim rezultatima koje je postigao za kratko vreme njegovog rukovođenja MUP-a. Njegovim dolaskom na čelo Ministarstva su se neke stvari koje su, očigledno u poslednjih nekoliko meseci izmakle kontroli u smislu određenih veza i saradnje pojedinih pripadnika MUP-a sa najokorelijim ubicama iz zemlje i regiona prekinule. Konačno Ministarstvo unutrašnjih poslova radi svoj posao u cilju zaštite ustavnog poretka i bezbednosti građana Republike Srbije. Juče smo na Odboru za odbranu i unutrašnje poslove bili u prilici da čujemo jako iscrpan izveštaj koji je pokazao procentualnu deklinaciju u svim pojavnim oblicima kriminaliteta, što me kao građanina ove zemlje jako raduje. Međutim, niko ne treba da gaji iluziju da će kriminal u Srbiji da se iskoreni, jer ipak najveće i najrazvijenije zemlje na svetu nisu to uspele. Ono što treba da bude cilj svih državnih činovnika u ovoj zemlji, jer smo na kraju svi mi ma koje mesto na hijerarhijskoj društvenoj lestvici zauzimali samo državni činovnici koji rade za svoj narod, treba da uradimo da nikada više ne dozvolimo da pojedini sitni kriminalci postanu ozbiljni mafijaši, zlikovci i ubice, a svi smo svesni da oni to ne mogu da postanu bez pomoći pojedinih, da tako kažem, otpadaka, iz državnog aparata, nekih kojima je dato poverenje, data vera i ukazana čast da rade za i u interesu svog naroda, ali koji se nakon određenog vremenskog perioda osile i pokušaju, da se figurativno izrazim, ujedu za ruku onoga koji ih hrani i padaju im razne ideje na pamet, poput stvaranja novih centara moći kojim bi gospodarili životima naših građana, poput ideje da prisluškuju predsednika Republike ili pravljenje novih političkih stranaka i slično. Međutim, ipak se nadam da se tome stalo na put i da je u Ministarstvu unutrašnjih poslova okrenut novi list na kome pišu samo tri reči - zakon, država i narod, i da svi treba da radimo u njihovom interesu. Borba protiv organizovanog kriminala je bila jedna od ideja vodilja prilikom predstavljanja našeg predizbornog programa još od 2012. godine i ona predstavlja okosnicu naše vlasti i jedan od razloga zbog kojih nam građani Srbije daju poverenje sve veće i veće iz izbora u izbore. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju, koji je podnela Vlada Srbije, o kome danas raspravljamo, je nastavak međunarodne saradnje koju u toj oblasti negujemo, a posebno je značajno jer je poznato da najveća količina opojne droge kokain dolazi iz latinoameričkih zemalja, kao i da to da kriminalci iz Srbije i regiona tamo stvaraju svoje poslovne kontakte, učestvuju u transportima droge ili se kriju od slova zakona drugih zemalja, kao što je to radio ustaški zločinac Ante Pavelić, kada ga je Blagoje Jovović u mesto Lomas de Paloma, nedaleko od Buenos Ajresa, našao, ranio i pokušao da da spokoja dušama svih onih stotina hiljada Srba koji su nevino ubijeni. Naša zemlja je prethodnih godina pokazala nulti stepen tolerancije prema narko mafiji. Međutim, pojedini opozicioni lideri spočitavaju dokazano izmišljene afere, poput slučaja Jovanica, tako što bez i jednog jedinog dokaza na bazi klevete optuže oca, optuže sina, brata i na kraju, normalnog čoveka, da je umešan u ovo zlodelo, znajući da im je takva laž dovoljna da unesu neki nemir u narod i da to predstave kao određeni svoj politički program, jer nijedan drugi nemaju, i znajući da će biti kažnjeni u sudskom postupku, kao što je i gospodin Aleksić bio kažnjen. Međutim, ta kazna je toliko simbolična za njega i njegove mecene i patrone koji ga finansiraju, oni svakodnevno mogu desetine tih kazni da plaćaju i da to bude za njih samo kap u moru. Međutim, on je ovim ostvario svoj cilj. Bio je u medijima par meseci, iznoseći brutalne laži i pokušavajući time time da diskredituje ogromne napore i posvećenost ove vlasti u borbi protiv narko mafije. Dok se mi kao vlast i kao država borimo protiv mafije, svih oblika mafije, pa i narko mafije, potpisujemo sporazume poput ovoga o kome danas raspravljamo, nekim drugim u regionu koji sebe mogu da nazovu državama, narko trafiking predstavlja ozbiljnu granu ekonomije. Upravo ti se najviše pozivaju na vladavinu prava, na legalnost, kunu se u čast i napadaju Republiku Srbiju iz svakog oružja, kao npr. takozvana Republika Kosovo. Ta tzv. republika, koja se pretvorila u crnu rupu Evrope, u kojoj narko kriminal predstavlja najunosniji posao. I dok se Srbija nalazi u raznim međunarodnim izveštajima na samome vrhu što se tiče napretka u oblasti ekonomskog razvoja, što se tiče stvaranja povoljnih uslova za privlačenje stranih investicija i među prvima po broju vakcinisanih i uopšte u borbi protiv korone, tzv. Kosovo je prema izveštaju globalne inicijative protiv međunarodnog organizovanog kriminala u samom vrhu kada je reč o proizvodnji i transportu marihuane i heroina. Umesto najavljenim tužbama za genocid protiv Republike Srbije i traženja ratne oštete Republici Srbiji, novoj vladi Aljbina Kurtija bi bilo bolje da maksimalno obezbedi granicu sa Albanijom i time spreči gotovo neometan protok robe od Elbasana preko Kukeša, Prizrena, Uroševca ili Peći i dalje ka zapadnoj Evropi. Ovde bih dao jednu sugestiju Evropskom parlamentu da formira radnu grupu koja bi ispitivala ovakve tendencije koje direktno ugrožavaju živote stanovnika EU, posebno sada kada je u Prištini vlast preuzelo Samoopredeljenje, partija koja među visokim funkcionerima ima članove njihovih porodica koji su umešani u skandale sa narkoticima, poput rođaka bivšeg Kurtijevog ministra koji se zove Dželjalj Svečljev, a trenutno je zaposlen ni manje ni više nego u inspektoratu u Prištini i koji je za takve radnje odgovarao pred zakonom. Zamisliste da nekom srpskom narodnom poslaniku članovi porodice u sopstvenoj kući poseduju laboratoriju za proizvodnju sintetičkih droga, kao što je to prema pisanju, citiram kosovske medije, slučaj sa Nazljijem Baljajem, koji je bio poslanički kandidat na listi Samoopredeljenje. Odavno je, poštovani građani, postalo jasno da je nekima šaljiva doskočica da droga svugde stvara zavisnost, osim na Kosovu, gde stvara nezavisnost, prestala je više da bude smešna i počela da predstavlja surovu realnost pred kojom su neki svetski centri moći spremni da zatvore oči radi ostvarivanja nekih njihovih geopolitičkih interesa. Poštovani građani, nastavku dijaloga između Beograda i Prištine, koji treba da se održi u junu mesecu, pregovarači ulaze sa različitim hipotekama. Srbija ulazi sa hipotekom da je zemlja koja poštuje svoje međunarodne ugovore, zemlja koja je politički stabilna u ekonomskom smislu, koja se uspešno bori protiv regionalnih kriminalnih bandi poput Veljka Belivuka, poput kavačkog klana i Srbija koja se temeljno zalaže za mir, razvoj i prosperitet i pomoć svima onima koji je od nje traže. A, tzv. republika Kosovo u ove pregovore ulazi sa hipotekom da je zemlja koja se ne drži svojih međunarodnih obaveza, međunarodnih dogovora, da je zemlja gde je sprega vlasti i narko kriminala očigledna i koji u prethodnom periodu može da se pohvali isključivo napadima na srpski živalj, napadima na njihove spomenike kulture i svakodnevnim pretnjama nasiljem. Najlepše vam hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi, ukoliko postoji potreba, i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada reč ima narodna poslanica Vesna Knežević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana ministarko sa saradnikom, poštovani građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, želim da izrazim veliko zadovoljstvo što ćemo danas razmatrati Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između naše Vlade i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede. Više je razloga za to, a osnovni je što se radi o jednoj maloj zemlji udaljenoj od naše Srbije, ali zemlji i narodu koji ceni i poštuje nezavisnost, suverenitet i teritorijalnu celovitost drugih država. Komonvelt Dominika je jedna od karipskih zemalja koja je povukla priznanje jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova. Hvala im na tome. Hvala im što poštuju teritorijalni integritet Srbije, a time i principe međunarodnog prava, za razliku od drugih pojedinih zemalja. Kao što je predsednik Vlade Dominike izjavio prilikom posete Srbiji, ne samo da je ta odluka čvrsta i nepromenljiva, nego imaju i principijelan stav i radiće na tome da čitav karipski svet razume nepravdu koja je Srbiji i nama Srbima nametnuta. Srbija je opredeljena da razvija politički dijalog i ekonomsku saradnju sa Komonvelt Dominikom i ostalim zemljama Asocijacije država Kariba, kao i karipske zajednice. Sa ovom prijateljskom zemljom stvoreni su uslovi za unapređenje bilateralne saradnje u raznim oblastima, a naročito u oblasti poljoprivrede i obrazovanja. Memorandum između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede potpisan je 4. februara 2019. godine. Imajući u vidu kapacitete poljoprivredno-prehrambenog sektora Republike Srbije sa jedne strane i potrebe za primenom nauke, tehnologije, inovacija, kao i uvoza poljoprivredno-prehrambenih proizvoda na tržište Dominike s druge strane, realizacijom navedenog Memoranduma, odnosno uspostavljanjem saradnje u navedenim oblastima, poljoprivredno-prehrambeni sektor Republike Srbije bi ostvario značajne benefite kako po osnovu trgovine, odnosno izvoza proizvoda, tako i kroz transfer znanja i tehnologija, što bi svakako doprinelo i prisustvu srpskih kompanija, naših kompanija regionu Srednje Amerike. Naravno da će predsednik Srbije i naša Vlada nastaviti da rade na razmeni naučnih i tehničkih informacija i dostignuća u naučnim istraživanjima u oblasti poljoprivrede, pomoći Dominiki u razvoju i uvođenju modernih tehnologija u oblasti poljoprivrede, kao i u preradi i plasmanu poljoprivrednih proizvoda. Unaprediće se saradnja i u oblasti biotehnologije, organske poljoprivrede, akvakulture i razvoja politike kvaliteta u poljoprivredi, kao i u veterinarskoj i fitosanitarnoj oblasti koja se odnosi na zdravlje, dobrobit i uzgoj životinja, kao i zdravlja bilja i zaštitu bilja, uključujući seme i drugi sadni materijal. Sa velikim zadovoljstvom u danu za glasanje podržaću zakon o potvrđivanju Memoranduma između naše Vlade i Vlade Komonvelt Dominike o saradnji u oblasti prirede, kao i sve zakone koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Vesni Knežević. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena potpredsednice Narodne skupštine, gospođo Kovač, uvažena ministarka, gospođo Popović, sa svojim saradnikom, gospodinom Vinšom, uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije, pred nama su danas jako bitni zakoni koji se tiču i saradnje u raznim oblastima sa prijateljskim državama. Jasno je da su i Argentina i Belorusija i Komonvelt Dominika prijateljske države, ne samo zato što nisu priznale KiM, poput Argentine i Belorusije, nego imali smo i situaciju da je pre par godina Komonvelt Dominika povukla jednostrano priznanje KiM, dakle, jednostrano priznanje nepostojeće države i time pružila još jednu ruku prijateljstva prema našoj državi, Republici Srbiji. Ovi sporazumi su jako bitni i ovi koji se tiču poljoprivrede. Ovom prilikom ja bih naročito da istaknem sporazume koje imamo sa državom Argentinom, a koji se tiču izručenja i uzajamne pravne pomoći, kao i traženje informacija o osuđenim licima i saradnju u izvršenju krivičnih sankcija, kao i zakon koji se tiče saradnje i izručenja sa našom prijateljskom državom Belorusijom. Svi ovi sporazumi nama omogućavaju, kao Srbiji, lakšu borbu protiv mafije i borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. Samo bih da podsetim na jučerašnji događaj, na sednicu Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, gde smo imali prilike da čujemo i vidimo Izveštaj o radu MUP-a u prethodnom periodu. Imali smo odlično izlaganje ministra policija Aleksandra Vulina. Ministar je i podelio sa nama jednu informaciju koja nije ohrabrujuća i koja samo potvrđuje koliko je nama u borbi protiv mafije bitna podrška svih država u svetu. To je slučaj izvesnog Nikole Vušovića, zvanog Džoni, sa Vračara koji je uhapšen u Dominikanskoj Republici. Mi smo kao država Srbija dobili informaciju o njegovom hapšenju, dobili smo informaciju o njegovoj lokaciji. Potom smo dobili informaciju da on više nije u pritvoru, nego da se nalazi u nekom migrantskom kampu, ali da je pod nadzorom, pa smo onda dobili informaciju, dakle sve vreme citiram ministra Vulina i ono što je on juče rekao, da više nije u tom kampu, ali da je pod nazorom, pa smo onda dobili zvaničnu informaciju da nije ni pod nazorom, ali tu je negde, pa onda da mu se izgubio trag, pa onda ponovo da je nađen i onda da nemaju, maltene, nikakvu informaciju što se tiče hapšenja Nikole Vušovića, zvanog Džoni, sa Vračara koji je jedan od bitnih saboraca, ako mogu tako da kažem, kriminalnog klana Velje Belivuka. Dakle, imamo situaciju da je jedna država pustila na slobodu ili iz nekih razloga ili pod komandom neke druge države, a svi znamo ko kontroliše i ko ima uticaj na Dominikansku Republiku, da puste jednog kriminalca na slobodu, da puste jednog kojeg sumnjičimo za teška ubistva na slobodu, a mi vodimo rat protiv mafije. Država Srbija i Ministarstvo pravde, koje vi uspešno vodite, i MUP i BIA i tužilaštvo odradili su svoj posao savršeno. Nije ništa do nas, ali u toj borbi protiv mafije moramo imati podršku drugih država. Ne možemo sami. Srbija ne može sama. Ne mogu pripadnici srpskih službi bezbednosti da upadnu u državu Dominikansku Republiku, uzmu Džonija Vušovića i sami ga izruče Srbiji. Dakle, tu mora da postoji određena saradnja, kao što smo imali 2014. godine slučaj kada je narkodiler Darko Šarić izručen Srbiji u sjajnoj saradnji i Ministarstva pravde i BIA i drugih svetskih službi. Dakle, to je ono na šta moramo da obratimo pažnju i moramo da pošaljemo jednu sliku svetu. Nemojte kriminalce i ubice puštati na slobodu. Nemojte zamajavati javnost, ali to se dogodilo. Samim tim to može i, s jedne strane, da ohrabri i sve one begunce u svetu, pošto… Pazite, uhapšen je Velja Belivuk i najveći broj njegovih saradnika, ali nisu njegove gazde procesuirane. Da ne govorimo da je Radoje Zvicer u Crnoj Gori, čini mi se, da ne govorimo da brojni saradnici, izvršioci Zvicera i Velje Belivuka ko zna gde se sve nalaze po regionu i po svetu. Dakle, imamo situaciju da ozbiljne ubice se nalaze na slobodi, a mi kao država Srbija smo objavili jedan žestok rat mafiji i već vidimo prve rezultate. Iz jučerašnjeg izlaganja ministra Vulina jasno smo čuli da su i tužilac Nenadić i njegovi saradnici i BIA i čelnici MUP-a, tj. policije pokazali jednu izuzetnu hrabrost i odgovornost u borbi protiv mafije. Nije bilo lako da se organizuje istovremeno na 30 lokacija hapšenje na desetine pripadnika klana Velje Belivuka. Na sreću, oni su uhapšeni. Isto tako, uhapšena su i dva policajca koja su vršila pretres objekata klana Velje Belivuka i koji nisu obavili pretres kako treba, pa naknadnim drugim pretresom policija je utvrdila da su ta dva policajca prikrila skriveno oružje koje se nalazilo u jednoj prostoriji tako što su preturali neke ormare i stvari i rekli svojoj šefovima u policiji – ovde nema ništa. Na sreću, policija je ponovo poslala svoje ljude i nađeno je skriveno oružje, koje je služilo za pripremu novih monstruoznih atentata u Srbiji. Dakle, sve ovo delim sa vama iz samo jednog razloga da građani Srbije vide koliko je našim čelnicima i u bezbednosnim strukturama i u MUP-u i u tužilaštvu i u Ministarstvu pravde i u pravosuđu teško u borbi protiv mafije. Još uvek trebaju određeni ljudi iz policije, a verujem i imali smo prilike da čujemo juče izveštaj o radu unutrašnje kontrole policije… Imaju oni i dalje svoje ljude u policiji. Ja verujem u MUP i to će se istražiti do kraja. Ima mafija i dalje svoje ljude u državnim strukturama. Ima svoje ljude i u stranim službama. Ima svoje ljude i na onim destinacijama gde se kriju, kao što je slučaj sa Dominikanskom Republikom. Dakle, državi Srbiji nije lako u ovoj borbi protiv mafije i zato građani moraju da znaju sve ove informacije, ali isto tako moraju da znaju koliko su bitni ovi zakoni i nećemo sad imati problem ako se neko uhapsi u Argentini, Belorusiji, neće biti problem ni u drugim državama. Nadam se da neće biti problem. Dakle, džaba hapšenje u inostranstvu ako taj ne odgovara pred organima pravde, taj kriminalac, taj mafijaš, taj ubica, taj narkodiler, taj koji prodaje drogu deci Srbije. Svi oni moraju biti procesuirani. Sa druge strane, ovom prilikom želim da pružim punu podršku i nadam se da će BIA i policija i tužilaštvo i dalje nastaviti da budu ovako hrabri, energični u akcijama, da će biti i dalje brze reakcije u borbi protiv mafije, jer borba protiv mafije je sada jedna od najvažnijih borbi u našoj državi. Borba protiv mafije je borba i za budžet. Borba protiv mafije je za to da imamo više novca u budžetu da bi mogli da nabavimo i više vakcina, izgradimo i više bolnica, puteva, da uložimo u obrazovanje, u zdravstvo u sve one najbitnije sektore u našoj državi. Dakle, u borbi protiv mafije svi moramo biti jedinstveni, a ne da imamo slučaj da ljudi poput Dragana Đilasa, Mlađana Đorđevića, na svaki mogući način kritikuju tu borbu protiv mafije, na svaki mogući način kritikuju i napadaju naše ministre i prete im, i Đilas i Marinika Tepić i svi njihovi saborci. Prete i predsedniku, prete i Vladi Srbije, prete i poslanicima. Zašto prete? Zato što su stali na put mafiji, kako mafiji u organizovanom kriminalu, tako i u privrednom kriminalu, jer ovi što su preko privrednog kriminala, poput Dragana Đilasa itd, uzeli stotine milione evra i stavili u svoje džepove i oni treba da odgovaraju i oni treba ako budu bežali od organa gonjenja i ako budu uhapšeni negde u svetu da budu izručeni, zato što je Srbija zemlja pravde. Ono što bih želeo na kraju da kažem, da se osvrnem i na nešto o čemu smo juče raspravljali, a prosto moram to da prokomentarišem, a to se tiče osnivanja Muzeja žrtava genocida. Moj kolega Milenko Jovanov je juče odlično govorio o toj temi, govorio je o stradanjima našeg naroda u Bihaću. U Bihaću gde je nekada živelo, a ispraviće me kolega ako grešim, 1941. godine preko 10 hiljada Srba. Danas ih je 911. Ista je situacija i u Livnu i u Sarajevu i u Mostaru, i širom BiH, da ne govorim o Hrvatskoj. Imamo po ne nekoliko puta, nego po 10 do 20 puta manje srpskog naroda nego što je to bilo ranije, a da ne govorimo da smo mi, a ja sam rođen 1978. godine, najviše o genocidu i o zločinima nad Srbima čuo od svojih baka zato što nismo imali muzej, zato što u knjigama nismo učili dovoljno. Nismo učili dovoljno iz razloga, jer da se učilo dovoljno o tome, verovatno bi to uticalo da se ranije raspadne Jugoslavija. Nekome je odgovarala slaba Srbija i slab položaj srpskog naroda i da se toliko ne govori o genocidu nad srpskim narodom da bi opstala država. Maltene nema porodice u srpskom narodu čiji nečiji predak nije stradao od ustaškog noža ili njihovih saboraca među fašistima i nacistima. Nema maltene, porodice da zločinci koji su se nalazili u ustaškim redovima, nemačkim redovima i drugim njihovim saradnicima na Balkanu, da nisu izvršili zločin nad nekom srpskom porodicom. Zato je bitan ovaj Muzej žrtava genocida da naša deca znaju šta se dogodilo, ne da bi mrzeli, nego da se to ne bi zaboravilo, i da jednostavno kao Srbija pošaljemo poruku mira. Desio se genocid nad srpskim narodom, to ne sme da se zaboravi. Moramo da se sećamo svih naših žrtava zarad naše budućnosti, ali isto tako kao država da se zalažemo za politiku mira, a mi se zalažemo za politiku mira i stabilnosti. Tu politiku mira i stabilnosti najbolje u Evropi vodi naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Gospođo ministar sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas na dnevnom redu imamo pet sporazuma i to tri sa Republikom Argentinom, jedan sa Vladom Komonvelta Dominike, jedan sa Republikom Belorusijom. Pre nego što krenem na sporazume, na potpisivanje, na spoljnu politiku, ja zaista moram da se osvrnem na jučerašnju emisiju. Naime, emisija „Upitnik“ na nacionalnoj televiziji RTS 1 gde je gostovao kod gospođe Olivere Jovićević, gde se vodio dijalog o izbornom procesu, gde je naš predstavnik, gospodin Vladimir Orlić, predstavnik SNS, pri tome dr nauka najmlađi i đak generacije, pri tome potpredsednik Narodne skupštine, posle emisije doživeo nešto što je neprimereno, nešto što je morbidno, a to je pretnja smrću. Gospodo, ovo je „enti“ slučaj da se nama preti smrću. Pre neki dan je naš kolega, gospodin Milićević, šef poslaničke grupe SPS bio kamenovan. Svaki dan kad izađemo, a postoji neka grupica kojoj se ne sviđa gospodin Vučić i mi iz SNS budemo „čašćene“ tako pogrdnim izrazima, da ja tako nešto morbidno nikada u životu nisam čula. Najflagrantnije krše naše žensko dostojanstvo, naše pravo na normalnost. Znači, od, pa redom. Ono što su govorili našoj premijerki, pa onda tuča u parlamentu, prebijena je naša predsednica bivša, gospođa Maja, a nama? Znači, nikada u životu nisam čula toliko pogrdne izraze. Da se setimo samo pretnje smrću našem predsedniku, snajper u prsa, u srcem overavanje u mozak, vešala za našeg predsednika? Zašto? Zato što je najbolji? Zašto? Zato što je napravio kilometre auto-puteva, digao standard za bolji život građana Republike Srbije, maltretiranje njegove dece, male Milice koja tada nije bila punoletna, najskaradnije, najodvratnije izraze, maltretiranje njegovih roditelja, maltretiranje nas samih, gađanje mišem gospodina predsednika poslaničke grupe, gospodina Martinovića. Znači, doživljavamo salve uvreda, fizičko, psihičko maltretiranje, novinarke povređene. Ja ne znam šta još treba kad izađem da dočekam? Da me neko kamenicom sredi? Gospodin Marijan Rističević, nasrnuli su na njega, pocepali ga, uho mu maltene otkinuli. Sramota jedna. Molim državne organe da reaguju, molim policiju da reaguju. Oni mogu da budu u pripravnosti, ko zna šta može da nam se desi, samo zato što izgovorimo nešto što se opoziciji ne sviđa, a pri tome smo smanjili cenzus sa pet na tri posto. Molim vas, njihov izborni proces je tada kada je trebalo da mi dođemo na vlast bilo pet posto. Mi smo smanjili na tri posto. Dajemo im sve što hoće. Ljudi, ostavite nas na miru, ostavite našu decu. Ovo je politička arena, ovde možemo da kažemo jedni drugima šta god poželimo. Televizija takođe, ali nemojte nam pretiti smrću. Ko je od naših ljudi ikada vama iz opozicije pretio smrću? Postoje ustanove za takve koji prete smrću, zovu se psihijatrije, neka idu tamo, neka se leče, a ovi koji imaju agresiju u sebi, neka se bave sportom, neka se sklone više od nas. To je ne primereno. Što se ovih sporazuma tiče, Republika Srbija je nezavisna, slobodna, suverena zemlja. Naša politička opcija ili politički cilj je EU, ali je neutralnost vojna i zahvaljujući Vladi Republike Srbije i naravno sadašnjem predsedniku, tada premijeru, zaista Republika Srbija je napravila čudo što se potpisivanja sporazuma, što se te spoljne politike tiče. Mi pravimo prijatelje, a ne neprijatelje. Mi imamo odnos, imamo izvanredne odnose sa NRK, ali i Rusijom, ali i Brazilom, ali i Indijom, ali i Izraelom, takođe sa Nemačkom, sa Italijom, mnogo bolje odnose sa Francuskom i sa svim ostalim državama na svetu. Što se ovih sporazuma tiče, ovaj sa Argentinom, imamo diplomatske odnose od 1926. godine, zatim obnovljeni su 1946. godine i od tada zaista imamo jedan razvojni put, imamo samo boljitak, sa nama, što neko reče, možda samo fizički dalekom zemljom, sa divnom zemljom sa kojom imamo dosta sporazuma. Imamo sporazume što se Argentine tiče, to su pre svega Sporazum o kulturi, o obrazovanju, veterini, ekonomske razmene. Znači, samo boljitak. O prvom sporazumu, što se tiče Predloga zakona Komonvelta Dominike treba istaći da ta karibska prelepa zemlja koja tzv. nezavisno Kosovo, nepostojeću zemlju, nije priznala, niti će je ikada priznati. Jednom zauvek – Kosovo i Metohija je autonomna pokrajina koja se nalazi na jugu naše lepe zemlje, kao što je na severu to Vojvodina. Od 195 zemalja, neko kaže 194, 193 su u UN, imaju pravo glasa, dve su posmatrači. E, sad, tu je polemika. Ja ću da kažem onako kako mislim. Znači, to su Sveta stolica i Palestina. Dakle, 92 zemlje su priznale tzv. nezavisno Kosovo, od 110, danas je 18 zemalja povuklo priznanje tzv. nezavisnog Kosova, znači nepostojeće zemlje, odnosno Kosova i Metohije, naše kolevke i civilizacije našeg dela, gde postoje najveći i najlepši manastiri, gde postoji Pećka patrijaršija i molim sve ljude koji su nekada uradili nešto na nagovor velikih sila, mislim na Ameriku, da povuku priznanje, jer tako nešto ne postoji. Svi ljudi u Republici Srbiji imaju ista prava. Neka neko ne kaže drugačije, jer ćemo ovde u parlamentu da razgovaramo pa ćemo videti šta to kome fali. Ono što još treba reći i istaći je da su od tih 18 zemalja, pre svega Gana, Lesoto, Gvineja Bisao, Komonvelt Dominike, Grenada, Solomonska ostrva, Surinam, Burundi, Principi i ostali povukli priznanje, pet zemalja je u tzv. fluidnom stanju, što znači da su nekada priznali, ali više nikada neće glasati, niti su glasali za tzv. nezavisno Kosovo. Moram da pričam ovo, ja sam rođena u ovoj zemlji i znam kako sam rasla i kako je moja zemlja sastavljena, od centralne Srbije i dve autonomne pokrajine i to ću pričati dok sam živa. To je moja zemlja i ja ću braniti svoju zemlju. Što se ovih sporazuma tiče, Republika Srbija, zahvaljujući dobroj spoljnoj politici i informacijama koje su izuzetno važne, kad imate informaciju vi imate sve, je baš zahvaljujući dobrim odnosima dobila vakcine kad niko nije, od Narodne Republike Kine, od Ruske Federacije, SAD i ostale vakcine, tako da mi u ovom momentu imamo četiri vrste vakcina. Srbija prednjači u vakcinaciji što se ovog dela sveta tiče, mislim na Balkan i ovu regiju. I ne samo to. Od četiri vrste vakcina, danas je u Srbiji vakcinisano preko tri miliona ljudi, revakcinu je primilo skoro dva miliona ljudi, što je izvanredno i molim ovim putem sve građane Republike Srbije koji se nisu vakcinisali, da to urade, jer će izbeći ono što može da ih snađe, a to je smrt, ne daj bože. Šta još reći o sporazumima – da su vrlo važno i evo, možda nešto o ovom sporazumu što se tiče poljoprivrede. Jako je važno da imamo sa tako dalekom zemljom, a što reče moj kolega, ni jedna nije daleka kad vam je prijatelj, a to je Komonvelt Dominike, odnos poverenja, evo sada i sporazum o saradnji, jer možemo da razmenjujemo, kako naučnike, tako i naučno-tehnološka dostignuća, možemo objavljivati publikacije, razmenjivati, a bogami i izvoziti. Svakako da ću u danu za glasanje podržati ove sporazume, kao što uvek to činim, a još jednom, molim sve građane Republike Srbije da se vakcinišu, zbog bezbednosti onih koji to nisu. Hvala vam i prijatno.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ljiljani Malušić. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajuća. Uvažena gospođo ministar sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija jeste teritorijalno mala zemlja, jeste da ima mali broj stanovnika, jeste da smo mi daleko slabiji nego što su to velike sile i zapada i istoka, ali smo jedan pravdoljubiv, jedan hrabar, jedan dobar narod. Narod koji je ovom svetu podario mnogo velikih naučnika, mnogo velikih ljudi, mnogo velikih sportista, mnogo velikih pisaca, književnika i samim tim smo zaslužili da se i naša reč širom sveta i čuje i uvažava. Nismo imali tu sreću da Srbija bude tako cenjena zemlja i tako prihvaćena u, rekao bih, ne samo deceniju nego dve ili tri decenije unazad. Često su neki pokušavali sa Srbijom da se obračunavaju na različite načine, da je komadaju, da je rasturaju, da je tretiraju kao komad krpe, otirač za noge, ali 2014. godine, dolaskom na mesto premijera predsednika SNS, Aleksandra Vučića, stvari u Srbiji se bitno menjaju. Srbija postaje bitno drugačija zemlja. Postaje bitno drugačija zato što od 2014. godine građani Srbije mogu ponosno da šetaju svojim ulicama, mogu da podignu glavu, mogu ponosno sa svojim pasošem da pređu granicu, mogu da se ponosno svakome predstave kao Srbi, mogu ponosno da kažu odakle dolaze i mogu da se ponose na svoju istoriju, i ne samo istoriju, to je deo naše slavne prošlosti, već i na ono što danas država Srbija radi. Jedan od glavnih ciljeva SNS i Vlade koju je tada vodio predsednik Srbije Aleksandar Vučić, tada premijer, jeste bio snažan obračun sa korupcijom i sa kriminalom. Tu smo zadali izuzetno jake udarce, pre svega tajkunima u Srbiji. Setite se perioda vlasti DS na čelu sa Đilasom, Tadićem i ostalima, kada su ovom zemljom upravljali tajkuni i mafija, kada se sve odlučivalo ne u Nemanjinoj, nego kod Miškovića u kabinetu, kada se o budućnosti Srbije odlučivalo među pripadnicima kriminalnih klanova i među ubicama, dilerima droge, a nije odlučivalo u Nemanjinoj i u Skupštini, kada su se zakoni donosili tako, ne zato što narodni poslanici debatuju i diskutuju o njima, jer je to bila samo farsa, nego su se zakoni naručivali i narodni poslanici morali da glasaju po automatizmu za nešto, bez prava da kažu zaista svoj stav i šta misle o svemu. Srbija danas nije zemlja, i Skupština Srbije, nije ta koja se ispostavi da nešto usvoji. U Skupštini Srbije se danas diskutuje ozbiljno o svim zakonima, ozbiljno o svim sporazumima, ozbiljno o planovima Srbije za budućnost. Možemo u nečemu i da se razlikujemo, zašto da ne, to je dobro i zdravo za demokratiju u Srbiji da neki od nas imaju po nekim pitanjima i drugačije mišljenje, ali je danas, rekao bih, i zdrava situacija u parlamentu u Srbiji, bitno drugačija nego što je bila prethodnih 10 ili 20 godina, kada ste u Skupštini imali samo sukobe, besmislena prepucavanja, pokušaje upada u parlament, paljenje ove zgrade, itd, itd. To vreme je ostalo iza nas, a vreme koje je pred Srbijom jeste ono vreme koje smo definisali, a to je plan za budućnost Srbije „Srbija 2025“, gde očekujemo značajan broj novih radnih mesta, fabrika. Evo, čuli smo, mi smo jedina zemlja u Evropi gde se gradi osam auto-puteva u isto vreme. Onaj broj kilometara koji smo izgradili u prethodnom periodu je veći nego za vreme Broza, više fabrika smo napravili za to vreme. U Srbiji je standard danas rekordno visok u odnosu na, rekao bih, prethodnih 50 godina unazad, nismo bolje stajali. Srpska vojska danas je neuporedivo jača. Policija je daleko bolje opremljena i to je sve ono što je bilo preduslov da možemo da se upustimo, vođeni predsednikom Srbije, Aleksanrom Vučićem i njegovom vizijom budućnosti Srbije, u snažnu borbu protiv kriminala i borbu protiv korupcije. I kao rezultat toga jesu hapšenja i tajkuna, jeste hapšenje i ovog poslednjeg klana, ovog ološa, koji je predvodio ubica Veljko Belivuk i ostali, ali tu nije kraj. Potrebno je da i one koji pokušavaju da nosioce promena u Srbiji, nosioce reformi, a pre svega tu mislim na predsednika Aleksandra Vučića, da one koji prete predsedniku Republike, a to čine svakodnevno što kroz različite tabloide, što kroz različite portale, što kroz različite naručene tekstove, što kroz Tviter, Fejsbuk i ostalo, potrebno je i ta lica da sankcionišemo da bismo pokazali da jesmo u potpunost stabilna država, pravna država u kojoj ne možete da upućujete pretnje smrću predsedniku Republike i da kažete da je to samo napisano na Tviteru, to se ne važi. Zamislite da je u periodu vlasti DS neko od nas rekao da neki funkcioner tadašnje vlasti treba da završi na ovaj ili onaj način. Nas bi bukvalno obesili na Terazijama zbog toga. Mi smo promenili način političke komunikacije i to jeste jedna od glavnih promena u politici danas u Srbiji, zato što predsednik Srbije ne govori o njima, ne govori o prošlosti. Kada god ga pitaju za njih, znamo šta su radili, ali mi hoćemo da govorimo o putevima, hoćemo da govorimo o tunelima, o mostovima, o fabrikama, o tome da prosečna plata 2025. godine bude 900 evra ili 1.000 evra. O tome hoćemo da pričamo, koji je naš plan za budućnost Srbije. Mi nemamo plan za juče, plan za sutra, plan za danas, za prekosutra, mi imamo plan za budućnost ove zemlje i taj plan sprovodimo predvođeni predsednikom Srbije, Aleksandrom Vučićem ne obazirući se na pretnje, na govorkanja, na laži. Svakog dana kada se probudim, samo ustanem i čekam kada će da stigne neka nova laž i afera koju su izmislili u svojim tajkunskim kuhinjama. Šta će o kome od nas da izmisle, šta će da u fotošopu nekome pripišu, kakvu će poruku nekome da sroče, kakvu poruku mržnje, kako će reći ponovo da su autoputevi glupost, da je to zamajavanje, da nam metro uopšte nije potreban, nego su nas svi lagali 50 godina, i pričali o tome da ćemo imati metro. Sada ćemo ga imati, počinje ove godine da se gradi u Beogradu. Beograd zaslužuje da ima i metro i da ima još mostova, i da ima još uređenijih fasada, i da ima još više radih mesta. To zaslužuje cela Srbija. To je plan SNS i predsednika Aleksandra Vučića, bezbedna, sigurna, stabilna, moderna Srbija, koja se razvija i gleda u budućnost, koja se ne osvrće na prošlost, ona koja gleda koliko nam novih puteva gde treba, ona koja gleda kako da zadržimo ljude koji danas žive na selu, gde je prosek preko 60 godina starosti, kako smo čuli danas, da vratimo mlade, da ih motivišemo programima, idejama, projektima, da se vrate tamo, da razvijaju svoje porodice i na selu, jer je i selo šansa za razvoj ove zemlje. Ta politika budućnosti jeste izvesnost za Srbiju, izvesnost za sve naše građane, a politika mržnje i politika onih koji jedino što rade po ceo dan, jeste da smišljaju afere, da prete, da premlaćuju Boga mi i neke od naših kolega. Prošle godine su našeg kolegu iz Zemuna sačekali ispred zgrade, pa su mu štanglom razbili glavu. Našu koleginicu Rajku Matović su sačekali bili u Surčinu, pa su je kamenjem gađali i polivali vodom. Da ne pričam o pretnjama na račun svakog od nas, koje stižu po društvenim mrežama. Znate ko je odgovarao za sve to? Niko. A pitam vas, više kao retoričko pitanje – zašto? Da li to naša glava ili naša krvava košulja vredi manje, nego neke druge? Da li smo mi glineni golubovi koje može da prebija kome god padne na pamet? Da li svaka vucibatina koja se drzne da uzme miš i da gađa predsednika poslaničke grupe, našeg Aleksandra Martinovića može da izađe i da priča o demokratiji i o slobodi i ne znam o čemu? Ja kažem prijateljima, nema demokratskije zemlje u svetu u kojoj možete da napadate Skupštinu, da pretite paljenjem, ubijanjem predsednika države, da poslanike bijete, da bijete predsednika Skupštine, da napadnete poslanika Rističevića, da ga linčujete ispred parlamenta i da za to ne odgovarate. Kud ćete veću demokratiju, samo nemojte da to skrene u ludilo? To što oni rade i što pokušavaju jeste skretanje u ludilo. To neće dozvoliti ni SNS, ni predsednik ove zemlje Aleksandar Vučić zato što smo odgovorni prema građanima, odgovorni hoćemo bezbednost i mir. Hoćemo sigurnost za svakog našeg čoveka u ovoj zemlji. ako treba neko da se žrtvuje, mi ćemo, ali neće niko više žrtvovati Srbiju, niti od Srbije otimati budućnost. Hvala. Živela Srbija.
Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu od trajanja od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.05 sati.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, govoriću o potvrđivanju ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine, o izručenju. U ovom turbulentnom vremenu, okovani pandemijom korona virusa, takođe suočeni i sa devastirajućim teretom kriminala, ali prvenstveno borbe koju je pokrenuo i uspešno sprovodi predsednik Aleksandar Vučić, da nepokolebljivo udari u glavu zmiji mafije i kriminalne grupe, ne štedeći da u toj borbi ugrozi i sopstveni život, a to je jedan od prioriteta politike i osnovnih načela „Srbije 2025“. Najbolji primer te politike je i hapšenje najopasnije kriminalne grupe u ovom delu Evrope, klana Belivuk, zbog razgranatosti i opasnosti koju čini organizovani kriminal na globalnom nivou, moramo se ujediniti sa svim državama sveta, ka čemu teži politika Aleksandra Vučića i Vlade Srbije, jer samo tako možemo ovu zver staviti u lance pravde. Ugovor između Republike Srbije i Republike Argentine, o izručenju, potpisan je u Srbiji, u Beogradu 14. oktobra 2019. godine. Ovim ugovorom je učinjen ozbiljan korak u uspostavljanju pravnog okvira i mehanizma u suprotstavljanju najtežim oblicima trans-nacionalnog kriminala koji se javlja u savremenom društvu. Odgovornom politikom i fantastičnim odnosima koja je Srbija ostvarila sa ovom južnoameričkom republikom, koja se smatra regionalnom silom Južne Amerike, koja nije priznala Kosovo i Metohiju, kao nezavisnu državu, pokazala je time da je, ne samo partner u bilateralnim odnosima, već istinski prijatelj Republike Srbije efikasnost obe države u istrazi, krivičnom gonjenju i sprečavanju kriminala, kroz saradnju i uzajamnu pravnu pomoć u krivičnim stvarima i na taj način se doprinosi efikasnoj borbi protiv svih vidova kriminala i efikasnije procesuiranje počinilaca krivičnih dela. Ova borba protiv kriminala koju je pokrenuo predsednik Aleksandar Vučić na svim nivoima, gde nema zaštićenih, balvan je u oku Dragana Đilasa i njegovih konsiljera koji u paničnom rastrojstvu, jer su svesni svog lopovluka kojim su u prah i pepeo pretvorili državnu kasu i opustošili građane Srbije, ne prezaju u agoniji svoje nemoći, a svesni da im ruka pravde kuca na vrata, vandalski, kako samo oni to znaju i jedino umeju, napadaju porodicu predsednika Aleksandra Vučića, ali i sve one koji sprovode politiku poštenja, pravde, istine koja je njima strana. Zato im nisu strane egzotične destinacije gde kao zmija noge skrivaju ogromne sume novca. Konkretno mislim na 57 tajnih računa koje poseduje Dragan Đilas. Dok njegovi, po novcu sledbenici, poput Dragana Šolaka, Marinike Tepić, Vuk Patrik Hoa Jeremića ne biraju sredstva da u svojim tajkunksim medijima omalovaže uspehe Srbije u vakcinaciji, stranim investicijama, putevima, finansijskoj pomoći građanima u doba pandemije, najboljim rezultatima u ekonomiji i svega onoga za šta oni nisu bili sposobni da učine, jer su sve to protraćili za vreme svoje vlasti. Ali, bili su spremni da učine za svoje račune u familijarne odnose koje nije merila ljubav, nego valuta deponovana na računima, a porodična tradicija i kultura u ogromnim kvadraturama po najelitnijim lokacijama u Beogradu, ali i po Srbiji. Sve to narod Srbije vidi zato ih je i stavio na marginu političke prošlosti koja više nikada neće svojim žutim tajkunima, tajkunskim preduzećima upravljati Srbijom i odlučivati o njihovim životima, o životima građana Srbije. Bezbednost i sigurnost narodu, saradnja sa svetom to su izbori politike koju sprovodimo, a potvrđujemo je i ovim sporazumom. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine gospodine Dačiću, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo sporazume između Vlade Republike Srbije i Argentine i drugih država. Pošto su moje kolege dosta toga rekle, dozvolite samo dve rečenice da kažem, da svaki ugovor ili sporazum između Vlade Republike Srbije ili bilo koje druge zemlje otvara vrata Republici Srbiji u saradnji sa svakom pojedinačno i Srbija to koristi, pogotovo dolaskom na vlast SNS i Aleksandra Vučića. Tako jačamo naš međunarodni ugled, Srbija tako jača širom sveta. Međutim, taj međunarodni ugled odraz je i unutrašnje politike, unutrašnje stabilnosti naše zemlje, a to i svake druge se manifestuje na međunarodnom planu. Ja o tome neću unutrašnjem delu govoriti, zato što u unutrašnjoj politici to svakodnevno govorim ovde svim narodnim poslanicima. Taj međunarodni ugled Srbije jača iz dana u dan zahvaljujući doslednosti naše politike, a to je politika mira, broj jedan, broj dva, politika mešanja u unutrašnje probleme pojedinih zemalja. Da li to pojedine zemlje poštuju i u odnosu na nas, to je veliko pitanje. Dabome da ne poštuju. Dozvolite da kažem da u tom smislu nama susedna, nekada zajednička država Jugoslavija, a danas susedna Hrvatska nije poštovala to. Kod priznavanja Hrvatska se prilikom priznavanja Kosova i Metohije mešala u unutrašnje stvari naše zemlje. Molim vas, da li smo mi tada reagovali? Da je predsednik države tada bivše vlasti samo jednu rečenicu izgovorio, nikada Hrvatska ne bi priznala Kosovo i Metohiju. Znate koja je to rečenica? Ja ću da je kažem. Da je rekao – ukoliko, gospodo, priznate Kosovo i Metohiju, a to je narušavanje integriteta i suvereniteta naše zemlje, priznaćemo Republiku Srpsku Krajinu. Znate kada bi Hrvati priznali Kosovo? Nikada. E, tu je odgovornost bivše vlasti, bivšeg predsednika u tom smislu. Dozvolite dalje, poštujemo teritorijalni integritet i suverenitet zemalja, tražeći i od drugih zemalja da poštuju naš teritorijalni integritet i suverenitet. Mi nikada nismo napadali drugog, uvek smo se branili. Kada je Hrvatska u pitanju, ja ću posebno o tome da malo kažem, izvinite, ali pošto smo ovih dana imali i tu temu Jasenovca i ništa neću da iz glave kažem. Ja se bavim istraživanjem, kako znate, i što bi rekao bivši predsednik Hrvatske Tuđman, daću potku, daću izvore za to. Dakle, politiku solidarnosti provodim, a ne solidarnosti samo nas sa susedima, već solidarnosti sa čitavim svetom. Srbija je to uvek radila. Da li su drugi prema nama to činili? To je sada drugo pitanje, to je sve za analizu. Kada je u pitanju Hrvatska i Jasenovac, dozvolite ipak da nekoliko rečenica kažem. Istražujući kao istoričar, a voleo bih da me neko od hrvatskih istoričara demantuje, a i naši, koji, vidim, zaista istorijske izvore ne koriste. Tvorac nezavisne suverene države Hrvatske od 1991. do 1995. godine je Franjo Tuđman. E, to mi ne možemo shvatiti, ukoliko biografiju Tuđmanovu ne znamo. Ko je Franjo Tuđman? Pa on je i u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj bio bojovnik. Ja neću da govorim, da ne citiram sada sve moguće izvore, kada se on zaklinjao da će stvoriti nezavisnu hrvatsku državu bez Srba. E, to je suština genocida. I vi koji ste išli u Hag trebali ste konsultovati nekoga ko ima te podatke pre izbijanja rata u Hrvatskoj. Na stotine skupova je pretnji bilo. Dozvolite da ja ipak uporedim, da ne bih pričao napamet, nekoliko stvari. Ja ću sada da kažem, poštovani građani Republike Srbije i narodni poslanici, poštovani istoričari, da uporedim NDH sa suverenom, kako bi Hrvati rekli, Nezavisnom Državom Hrvatskom. Prvo, pitam vas – da li je tačno da je Pavelićeva ustaška NDH, a i Tuđmanova suverena, kako on kaže, demokratska Hrvatska od 1991. do 1995. godine izbacila iz Ustava srpski narod? Da li je to radila Pavelićeva? Jeste. Da li je to radila Tuđmanova? Jeste. Ja sam bio taj u Hrvatskom saboru, drago mi je što kolege iz Hrvatske to sada gledaju, jedan deo, koji je prvi postavio to pitanje na Drugoj sednici radnoj Hrvatskog sabora. Znate li kada sam dobio odgovor? Pa nisam ga dobio, naravno da nisam. Drugo, i Pavelićeva ustaška NDH od 1941. do 1945. godine i Tuđmanova savremena, suverena, kako on kaže, i demokratska Hrvatska od 1991. do 1995. godine izbacile su iz upotrebe srpski jezik i srpsko pismo – ćirilicu. Je li tako, gospodo hrvatski zastupnici u Hrvatskom saboru, koji ovih dana stalno pljujete, pogotovo general, kako oni kažu, bojnik Prkačin, Srpsku pravoslavnu crkvu, nazivajući je agresorskom itd? Treće, da li je tačno da je i Pavelićeva ustaška NDH iz 1941. do 1945. godine, kao i Tuđmanova, samostalna, suverena, kako on kaže, demokratska Hrvatska od 1991. do 1995. godine upotrebljavala istu monetu – kunu? Da li je tačno ili ne? Dabome da je tačno. Četvrto, i Pavelićeva ustaška NDH od 1941. do 1945. godine i Tuđmanova samostalna, suverena, demokratska Hrvatska od 1991. do 1995. godine progonile su srpske intelektualce. Da vam ne nabrajam sad, stotine intelektualaca, posebno od 1941. do 1945. i od 1991. do 1995. godine. Moja malenkost jedna je od tih, a to znaju kolege na fakultetu na kojem sam u trećinskom odnosu bio i dva sata puštanja ustaških pesama. Izdržao sam to predavanje. Rata nigde nije bilo tada. Dakle, idemo dalje. I Pavelićeva ustaška NDH iz 1941. i 1945. godine i Tuđmanova samostalna, kako bi on rekao, su otpuštale Srbe sa posla. Nemam vremena da vam dajem iz svake radne organizacije popis Srba koji su otpuštani pre sukoba, 1988, 1989. i 1990. godine. Moja malenkost je postavila u Hrvatskom saboru direktna pitanja. Dokumentacija postoji u zapisnicima danas, neke, vidim, ima i na internetu. Idemo dalje. Šesto, i Pavelićeva ustaška NDH od 1941. do 1945. godine i Tuđmanova samostalna, suverena, demokratska od 1991. do 1995. godine upotrebljavale su iste i slične ustaške velikohrvatske simbole. E, da stanemo sad ovde. Gde je greška jednog dela Srba, a gde je greška Hrvata kada su simboli? I da pitanje šahovnice skinemo sa dnevnog reda danas. Kako? Sama šahovnica bez ideoloških oznaka nije ustaška. Ona se upotrebljavala hiljadu godina ranije, da ne nabrajam kulturnoistorijske spomenike, bez obzira je li crveno polje prvo ili belo. Negde je jedno, negde drugo. Šta je ustaška? Kada su ustaše došle, stavile su jednu kocku poviše šahovnice i kada su komunisti došli na vlast, skinuli su tu jednu kocku gore poviše šahovnice i stavili petokraku zvezdu. A znate li kako percipiraju Hrvati nas kao četnike? Kada vide ovog dvoglavog orla, vidite ga gore u grbu, čim ga vide, kaže – četnički, a on hiljadu godinu stariji nego što su četnici upotrebljavali, pored ostaloga, dve one kosti, lobanju itd. Nemojmo to raditi jedni drugima. Indoktriniramo narod. To Hrvati zloupotrebljavaju u jednom delu. Ne kažem da nema i kod Srba da zloupotrebljavaju i taj drugi deo. Dakle, kada su simboli u pitanju, Tuđman je stavio gori nego ustaški. E, sad je vreme da to objasnim. To je ako gledate hrvatski grb, prvi u nizu u kruni jeste polumesec sa šestokrakom zvezdom. Dozvolite, predsedniče, da kažem četiri rečenice vezano za to. Kada su stvarali hrvatski grb, u kabinet mu je došao predsednik sindikata tada i pitao – ima li ijedan simbol koji obuhvata BiH i Sloveniju? Kaže – nema, nazad, vratite se i taj simbol stavite. Znate li koji je to simbol? Polumesec sa šestokrakom zvezdom. To je simbol velikohrvatstva, Riterove velike Ilirije. On je rekao: „Ilirija jednako totius Croatius (čitava Hrvatska)“ i omeđio je – Slovenija, Hrvatska današnja, Srbija, Bugarska, Grčka, a centar je Banjaluka. E, zato su kidisali na Banjaluku. Jer je polumesec sa šestokrakom zvezdom jedan od grbova srednjovekovne Bosne. E, to je ta velikohrvatska ideja, ne ustaška, nego još gora nego što je ustaška. Idemo dalje, nemam vremena, o tome sam ja pisao u nekoliko radova kolege iz Hrvatske to vrlo dobro znaju. Idemo dalje, i Pavelićeva ustaška NDH 1941. do 1945. i Tuđmanova, samostalna, kako on kaže, suverena i demokratska Hrvatska 1991. do 1995. katoličili su Srbe, Pavelićeva najmanje 350.000, a Tuđman 30.000. Izvor, Stipe Šuvar, Hrvatski karusel da ne navodim stranicu, od toga je danas hiljada srpske dece, samo dok je Šuvar ovu knjigu napisao i danas se to radi. A šta priča Stipe Mesić prekjuče, on će posebno sada doći na dnevnih red, da ga pitam da li je tačno da je to radio ovo što budem sada izgovarao. Idemo dalje, pod rednim broj osam. Pavelićeva ustaška NDH 1941. do 1945. i Tuđmanova samostalna, suverena demokratska 1991. do 1995. godine, osnivale su logore za Srbe. Nemam vremena da vam nabrajam logore u toku sada 1991-1995 godine, jedan od njih jeste Maksimir i to kolege iz Hrvatske znaju. Ovo su sve istorijski izvori da ih sada ne navodim, ja ih imam, obrađene su u zadnjem „Napretku“ ovog našeg časopisa i u mnogim radovima ranije koje sam ja i kolega Martinović pisali kada smo o Jasenovcu pisali. Idemo dalje, i Pavelićeva ustaška NDH 1941. do 1945. godina i ove Franje Tuđmana 1991. do 1995. godina, koju je stvorio, otuđivale su srpsku imovinu otuđivali, zemlju, kuće, stanove palili, uništavali. Jeli tačno poštovani građani Republike Srbije i Republike Hrvatske? Dabome da je tačno. Idemo dalje, i Pavelićeva ustaška NDH 1941. do 1945. i Tuđman je samostalna, suverena demokratska, kako on kaže 1991. do 1995. spaljivali su srpske kuće i srpske crkve. Pa, znate koliko su crkava, da brojke ne govorim, samo u zapadnoj Slavoniji, da ne kažem u čitavoj Hrvatskoj, a manastira da ih i ne govorim. Jedanaesto i Pavelićeva ustaška NDH od 1941. do 1945. i Tuđmanova samostalna, suverena demokratska Hrvatska 1991. do 1995. osnovali su Hrvatsku pravoslavnu crkvu. Da li je tačno narodni poslanici? Hrvatska pravoslavna crkva danas postoji. Nažalost, i Milo Đukanović to radi. E, vidite. Idemo dalje, i Pavelićeva ustaška NDH 1941. do 1945. i Tuđmanova samostalna, suverena demokratska 1991. do 1995. godine, sprovodili su državni teror nad Srbima. Državni teror, u hrvatskom saboru, ja sam bio zastupnik ispred Saveza socijalista Hrvatske, tri čini mi se poslanika i Gordana Ajduković, koja je ovde bila, koja je nastradala kako znate u Osjeku itd. Išikaniran u tom saboru i gde Gorici kažem, evo što mi čine. Kaže - Atlagiću za ruku me uhvati i morao sam pobeći i telegraf slao naveče da nema razlike između Pavelićeve i te. Imaju oni taj telegram tamo. Govorimo na osnovu istorijskih činjenica, gospodo istoričari koji se bavite sad Hrvatskom državom. Idemo dalje, i Pavelićeva, trinaesta ustaška NDH od 1941. do 1945. i Tuđmanova samostalna, suverena demokratska 1991. do 1995. godine, nagrađivali su ustaše, obratite pažnju uvaženi narodni poslanici, ustaški dužnosnik, Pavelićeva NDH u Dubrovniku, Ivo Rojnica, nosio je ogrlicu od srpskih nokata 1941. godine. Znate šta je rado devedesetih godina? Tuđman ga postavio za dužnost kao Argentinu. Da li je tačno gospodo Hrvati? Kako su se osećali Srbi tada? To je posebna priča i šta je rađeno Srbima. Dakle, idemo na redni broj četrnaest i Pavelićeva ustaška NDH od 1941. do 1945. i Tuđmanova samostalna, kako on kaže, suverena i demokratska, koliko je demokratska neka to sami Hrvati procene, od 1991. do 1995. godine, upotrebljavali su ustaški pozdrav za dom spremni. El tačno? Pa, to čitav svet vidi. Dabome da je tačno. Petnaesto i poglavnika ustaške NDH Antu Pavelića, posebno ovo podvlačim, primio je papa Pije XII, 12. maja 1941. godine. Znate zbog čega, poštovani narodi poslanici? Zbog klerikalno katoličke smernice o NDH, ali je primio vrhovnika HDZ samostalne suverene demokratske Hrvatske 25. maja 1992. godine, papa Josip Pavle II zbog klerikalno katoličkih smernica, a pape Pavle II bio je fašista. Da li je bio hemičar u jednom logoru proizvodio jedan od gasova, za uništavanje u Aušvicu logoraša i u Jasenovcu. E, tu smo gospodo. El tako, gospodine Stipe Mesiću koji vrlo dobro to znaš. E, sad dozvolite, doktor Tuđman je prvi falsifikator logora Jasenovac. Moja malenkost je to dokazivala 80-ih godina ranije, 19 veka u Hrvatskom „Vjesniku“. „Vjesnik“ se zvao tada i zbog toga sam zaista priznajem, bio pozvan od izvršno sekretara CK Hrvatske, gospodina Celestina Sardalića da čestitam. Morao sam šest pisama uredništvu napisati. Dakle, prvi sam dokazao da je 1963. godine falsifikate završio. On je tvorac svih, a ne sad ovo što Stjepan Razum i ovi minimiziraju, uzeli su njegovu doktrinu. Dozvolite nekoliko rečenica da o tome kažem. Doktor Tuđman je jedino nadmašio Antu Pavelića u tome što je stvorio nezavisnu i suverenu Hrvatsku državu bez Srba. Tuđman je stvorio bez Srba. Kod Pavelića su ostali, jedan sam ja od tih, ostataka zaklanog srpskog naroda, oni koji danas žive u Hrvatskoj. I, tu nema dileme. Doktor Tuđman je izvršio masovno etničko čišćenje Srba tako što ih je više od 560, nemojte baratati sa cifrom, molim vas, Oluja je samo 250, 560 hiljada je proterano iz Hrvatske. Ostalo je samo 130 hiljada Šuvarovih, da stranicu ne navodim. I, mi ponekad grešimo. Time je Tuđman realizovao ono što nije mogao realizovati Franjo Josif, Benito Musolini, Adolf Hitler i doktor Ante Pavelić i Josip Broz Tito. El tako, gospodino, narodni poslanici, hrvatski zastupnici koji sada ovo posmatrate iz Hrvatskog sabora. Idemo dalje. Da je doktor Tuđman želeo rat i da je stvorio Republiku Srpsku Krajinu, Tuđman, sada ću vam dokazati u dve, tri rečenice. Dozvolite, ovaj citat. Tuđman je na Jelačićevom trgu u Zagrebu 24. maja 1995. godine okupljenim građanima priznao, citiram hrvatski izvor – rata ne bi bilo da ga Hrvatska nije trebala, ali mi smo procenili da samo ratom možemo izboriti samostalnost Hrvatske. Zbog toga smo, navodi Tuđman, vodili političke pregovore, a iza tih razgovora formirali smo svoje oružane postrojbe. Da nismo to uradili, ne bismo došli do cilja, znači, nastavlja Tuđman, rat je bilo moguće izbeći samo da smo odustali od našeg cilja, to jest od samostalne Hrvatske. Završen citat, Hrvatski Vjesnik, 1995. godine. Gospodo Hrvati, da li je ovo tačno ili ne i gospodo uvaženi narodni poslanici ovde u srpskom saboru? Naravno da je Tuđman i potpuno bio svestan toga. E, sad kada smo kod njega, dozvolite ipak da kažem, pošto je on stvorio svoj san, zločinačkom akcijom Oluja iz 1995. godine, kada je izvršeno najveće etničko čišćenje posle Drugog svetskog rata na tlu Evrope. I to je naš predsednik rekao i oni ga napadaju zbog toga. Pa, to svako zna, to znaju gospoda Hrvati, to zna čitav svet. Doktor Tuđman je u vlaku, kako kaže slobode, na relaciji Zagreb-Knin-Split 26. kolovoza, kako kaže, 1996. godine poručio gradu i svetu, kako kaže, citiram – nema više onih Srba koji bi budućnost Hrvatske ugrožavali u hrvatskom nacionalnom telu, to se ne može izraziti nikakvim novcem, nego li upravo time da je ovim korakom olujom, budućnost Hrvatskog naroda zagarantovana. Završen citat, doktor Stipe Šuvar, Hrvatski karusel, 2003. godine, strana 358, da sad ne citiram druge. Nisam ja ovo izmislio ovo su hrvatski izvor, ne srpski nego hrvatski. Kad smo već kod tog dela dozvolite ipak da kažem da nije samo Tuđman jedini državnik koji je stvarao nezavisnu državu Hrvatsku, Stipe Mesić, ovo što sam prekjuče sa Borisavom Jovićem se ovde sastajao. Vi, koji pamtite i koji znate on je veliki lažov. To se kaže varalica, odnosno luftiguz. Luftiguz znači varalica u prevodu pogledajte u rečniku, a da je Stipe Mesić zaista takav bio, on je osuđen još 1971. godine na kaznu zatvora pored ostalog i služio je u Leskovcu, neka kaže kako se proveo. Zašto je nosio bradu tada? Ja neću o tome da govorim, neka on o tome kaže. Kad sam već kod njega, Marijan je juče govorio o njegovom rođaku, Marku Mesiću, koji je bio njegov rođak. Vodio je jula 1941. godine 4.000 ustaša. Ustaša na Staljingrad, kao pomoć Nemačkoj u okviru nemačkih informacija protiv Sovjetskog Saveza. Deo tih Mesićevih ustaša, dakle deo, je pogubljen na ratištu tamo, a veoma mali broj, mali je zarobljen, pa od njih Tito 1944. godine, niko drugi nego Tito 1944. godine je formirao Mesićev partizanski odred. Znate gde su oni završili? Oni su skoro svi izginuli kod Čačka i kod Užica, ali ostao je Marko Mesić u borbama protiv Nemaca i Mesićev rođak je živ, posle rata je živeo dugo, i što je interesantno učlanio se 1945. u KPJ, da li to radi Stipe Mesić danas? Pa, on je vođa antifašizma danas, a sada ćete čuti kako se za ustašluk zalagao. Dakle, sve izvori, ne pričam na pamet. Po završetku rata, pucao je njegov rođak iz puške u čelo ikone Isusa Hrista u crkvi Svetog Andreje Prvozvanog na Dedinju, izbio je ikoni jedno oko i danas i čelo i oko nema ta ikona kasnije se učlanio u savez komunista. E, Mesić je jedan od glavnih Stipe razbijača SFRJ. Poštovane dame i gospodo, poštovani građani, Jugoslavija se nije raspala ona je razbijena. Malo ima vremena, ja neću o tome govoriti, ali nadam se u jednom broju časopisa koji se sprema, ja mislim za tri, četiri meseca ćete videti ko je razbijač bio te Jugoslavije. Da nema Milošević ama baš nikakve veze sa tim. Idemo dalje, Mesić je na sednici Sabora Republike Hrvatske 5. decembra 1991. godine rekao zastupnicima hrvatskog Sabora, ovo je pravi izvorni, citiram – hvala vam što ste me izabrali u predsedništvo SFRJ tačka, ja sam svoj zadatak ispunio tačka Jugoslavije više nema tačka. Da li je tačno gospodine Mesiću da ste to rekli u hrvatskom Saboru? Šta pričate prekjuče gospodine Mesiću ovde na sastanku sa Borislavom Jovićem i Turpovskim. Perete biografiju. Vi ste jedna varalica, vi ste luftiguz jedan, to ne možete raditi istoričare, bez obzira na naciju i veru. Svoj stav prema Srbima Mesić je izrekao na predizbornom skupu 2. marta 1999. godine u Gospiću. Obratite pažnju uvaženi građani Republike Hrvatske i uvaženi građani Republike Srbije. Pred 1.000 Hrvata, koji su bili pod kišobranom, pošto je padala kiša strašna, Mesić je Srbima o Hrvatskoj tada poručio, citiram – kada mi Hrvati stvorimo državu, svi Srbi u Hrvatskoj staće pod jedan kišobran, završen citat. Jel to Budak govorio 1941. godine, pre rata? Genocid znači namera, ovo je ta namera 90-ih godina, a ima ovakvih stotine citata pre rata. Ali, ako nema ove namere, a ima samoubistva onda je homocid, to nije genocid, nego homocid – klanje. To naučnici dobro znaju, ne znaju doduše mnogi, vrlo malo ih zna te definicije i sa tim pitanjima se malo bavim. Ja neću govoriti o njegovom koncentracionom logoru šta je on govorio, Stipe Mesić, to je ispod svakog nivoa. Dakle, poštovani narodni poslanici, ja sam samo pokušao da vidimo šta je Hrvatska radila. Ja ću vam sad citirati jedno pismo izvorno da vidite ko je kriv za bombardovanje SRJ i za stvaranje nezavisne države Kosovo. Dozvolite da kažem da ovo pismo je svedočio po njemu Vilijam Vimer, autor je tog pisma, tadašnji potpredsednik parlamentarne skupštine OEBS-a, vi koji idete u skupštinu OEBS-a, upućen 2. maja, obratite pažnju, 2000. godine, Nemačkom kancelaru Gerhardu Šrederu, ja ću ga izvorno pročitati i završiti sa tim da vas ne umaram više i sve će vam biti jasno. Ja izvornik neću tumačiti, tumačite vi uvaženi građani i Hrvatske i Srbije i BiH. Evo, tog pisma. Obratite malo pažnju, uzeću vam pet minuta vremena i završiću, jer vam dosađujem više. Berlin, 2. maja, za vreme bombardovanja 2000. godine, veoma cenjeni gospodine kancelaru. Krajem protekle nedelje bio sam u prilici da u slovačkom glavnom gradu Bratislavi prisustvujem konferenciji koju su zajednički organizovali američko ministarstvo inostranih dela i američki spoljno-političkih institut republikanske stranke. Glavne teme skupa bile su Balkan i proširenje NATO. Konferenciji su prisustvovali veoma visoki politički predstavnici, na šta ukazuje prisustvo velikog broja predsednika Vlada, kao i ministara inostranih poslova i ministara odbrane iz tog regiona. Među brojnim važnim tačkama, o kojima se osim Srbije, da napomenem, da znate, među važnim tačkama, od tema zaslužuju da ih se naročito istakne. Prvo, organizatori konferencije su zahtevali da se u krugu savezničkih država, što je moguće brže izvrši međunarodno priznanje nezavisne države Kosovo. Šta sada kažete? Drugo, organizatori su izjavili, dakle, predsednici Vlada, ministri inostranih poslova, da se SRJ nalazi van svakog pravnog poretka, a pre svega izvan završnog dokumenta, iz Helsinkija. Da pojasnim, to je onaj dokument, iz 1975. godine, u kojem implicitno stoji da pokrajine ne mogu izvršiti secesiju i to za nas ne vredi, za svakog drugog vredi, kako vidite u ovom pismu. Treće, evropski pravni poredak, obratite pažnju, predstavlja smetnju za sprovođenje plana NATO, i u tom smislu, znatno je pogodniji američki pravni poredak, za primenu u Evropi. Nema povelje UN, zgaženo je međunarodno pravo. To je Hitler radio i raspala se liga naroda. Da li će se UN raspasti, ostaje da se vidi. Ja se nadam da će da oživljavaju i da dobijaju sve više međunarodni ugled. Četvrto, e ovo je posebno, rat protiv SRJ, vođen je, ono što često puta dr. Martinoviću, diskutujemo i jedan od elemenata evo ga ovde, rat je protiv SRJ vođen da bi se ispravila pogrešna odluka generala Ajzenhauera iz doba Drugog svetskog rata. Nastavlja dalje, zbog toga, iz strateških razloga, tamo se moraju stacionirati američki vojnici, te da se tako nadoknadi ono što je propušteno godine 1945. Jel vam jasno sada? Dabome da je jasno svima. Peto, evropski savez je učestvovao u ratu protiv Jugoslavije, da bi de fakto prevazišli prepreku i dilemu koja je nastala posle usvajanja koncepta nove strategije, tzv. NATO pakta. U aprilu 1999. godine, to je taj novi koncept, odnosno nastojanje Evropljana da se prethodno dobije mandat UN ili Kepsa. Vidite šta se radi. Šesto – ne umanjujući važnost naknadne legalističke, pravnici znaju šta to znači, interpretacije Evropljana da je kod širenja zadataka NATO preko granica zakonski dogovorenog područja, a to znate koje je, u ratu protiv Jugoslavije bila reč samo o izuzetku ipak je jasno, priznaje da je u pitanju presedan na koji se u svako doba svako može pozvati i tako će mnogi ubuduće i da postupaju. Nema prava. Sila je iznad prava. Kao što je bilo i kod lige naroda. Sedmo – valjalo bi da se prilikom sadašnjeg širenja NATO ponovo uspostavi teritorijalna situacija na prostoru između Baltičkog mora i Anadolije, obratite pažnju, kako je postojala za vreme rimskog carstva i to u doba kada je ono bilo na vrhuncu moći i zauzimalo najveće teritorijalno prostranstvo. Ja nemam vremena da istoriju tumačim. To studentima tumačimo tu istoriju koja je bila koncepcija. Osmo – zbog toga Poljska mora da bude okružena sa severa i sa juga demokratskim državama kao susedima, a Rumunija i Bugarska da obezbedi kopnenu vezu sa Turskom. Srbija, u zagradi stoji, verovatno zbog obezbeđivanja nesmetanog vojnog prisustva SAD zatvorena zagrada, trajno mora da bude isključena iz evropskog razvoja. Deveto – severno od Poljske treba da se ostvari potpuna kontrola nad prilazima Sanpeterburga Baltičkom moru. Deseto – u svakom procesu prava naroda na samoopredeljenje treba dati, gospoda pravnici to dobro znaju, prednost nad svim drugim odredbama ili pravima međunarodnog prava, a ja dodajem osim Srbima. Eto, Srbi nemaju pravo. Oni su zabranili samo Srbima to. I jedanaesto zadnje – obratite molim vas poštovani građani ovo je jako bitno – tvrdnja da je NATO prilikom napada na Saveznu Republiku Jugoslaviju prekršio sva međunarodna pravila, a naročito sve odgovarajuće odredbe međunarodnog prava nije osporavana na ovoj konferenciji. Zamislite. Svesno sila nad pravom. S prijateljskim pozdravom Vili Vimer, da ne kažem izvorni koji, dosta je za mene, ima ih više, itd. Poštovani građani Republike Srbije i na Jugoslovenskim prostorima, Srbija danas vodi politiku mira, politiku bezbednosti svih građana Republike Srbije ali ne samo i tu nego i svih građana u ovom delu, pa ako hoćete i šire, poštuje suverenitet i integritet svih država, a brinuće se u budućnosti o svakom Srbinu ma gde on bio, kao što to radi Nemačka, kao što to radi Rusija, kao što to radi Amerika ili bilo koja druga zemlja. Naš predsednik Vučić je jako tolerantan čovek, jako pametan čovek i često prelazi preko uvreda koje nam se svakodnevno upućuju iz regiona. Ne mogu oni uvrediti nas, ti koji vređaju mogu samo sebe uvrediti. I svojim komšijama Hrvatima poručujemo, poručujem ja lično – svaka država, oni to znaju istoričari, koja nastaje na kostima drugog naroda nikada u istoriji nije bila dugog veka. A što ja želeo Hrvatskoj to želeo i sebi. Moraju se gospoda Hrvati suočiti sa svojom istorijom. Imali su priliku 90-te godine, a ne izbaciti iz Ustava srpski narod, da Stipe Mesić prekjuče kaže novinaru – možda smo i trebali. Pa jeste sada kaže kada je etnički očistio ono što nije Pavelić. Možda smo trebali, sada neka ih stavi, sveli ih sa 17% na 4,5%. Dakle, politiku mira i saradnje, ali istoriju i sećanje nema te sile koja će nam zabraniti, zajedno sa hrvatskim istoričarima. Ništa nije sporno. Dokument je na stolu, istoričari i drugi naučnici drugih grupa, a ne zloupotrebljavati. Ja moram da kažem da zloupotrebljavaju i naši neki istoričari ovde. Zamislite profesor doktora u institutu radi, prekjuče, za akademiju koju smo pripremili za Dan pobede, kaže – ja nisam gledao, ali osuđuje predsednika države. Gospodine Koljanin ja te prozivam imenom. Da li tako čitaš istorijske izvore? Da li tako pišete knjige koje imate korektnih knjiga? Zašto to radite? To metodologija ne dozvoljava. To rade naši novinari, jedan deo novinara, tzv. novinara, pa nam iskrivljuju svaku rečenicu u ovom visokom Domu, lažu. Obmana „N1“, „Utisak nedelje“ i onaj drugi utisak. Tvorac laži, koje sam tobože ja izgovorio u ovom Domu, znate ko je bio prvi? Jedan bivši koministar iz bivše vlasti, Prelević onaj. Nakon 15 dana šta veli - ne napadate Atlagića. Izgovorio uopšte nisam ono što oni govore. Toliko morala imaju, ovde u stenografskim beleškama i onda se to vrti na njihovim medijima, izmišljaju i tako dalje. To Gebels nije radio. Videli ste sinoć jednog njihovog predstavnika. Njih programi ove države ne interesuju. Neka dođu na vlast kao 05. oktobra silom. Nije ovo vreme Srbije 2000. godine, ovo je 2021. godina. Nema dolaska na vlast pred građanima Republike Srbije bez izbora. Ništa nije u redu ako oni nisu na vlasti. Morate naučiti da ste u opoziciji, da ste u vlasti za dobrobit svih građana Republike Srbije i države Srbije. Još jednom, komšijama Hrvatima, svojoj bivšoj domovini, ja imam i hrvatsko državljanstvo pored srpskog, poručujem – gospodo Hrvati, suočite se sa svojom istorijom. Odbacite ono što treba da odbacite i onda ćemo ići u zajedničku budućnosti. Idemo i sada ka istom cilju, a to je mir, bezbednost, sloboda svih građana, bez obzira na veru i na nacionalnost, ali ne možemo da se služimo lažima. To rade i pojedini u Republici Srbiji. Ne možete negirati ono što su Hrvati u Vojvodini i u Srbiji dobili. Mi se ponosimo sa time što smo dobili, i hrvatsko pismo i hrvatski jezik, to trebaju i Srbi u Hrvatskoj. To Pavelić nije davao. To i danas jedan deo ne da. Prevaziđimo to, okrenimo se budućnosti, izučavajmo zajedničku prošlost, ništa nije sporno. Idemo za sto, ne možemo falsifikovati. Ne možete reći da je zločinac Gavrilo Princip, kao što naša Dubrovka Stojanović, ona će posebno da dobije ovih dana, posebno jedan deo … jedino ona kaže - u Prvom svetskom ratu 700.000. Nema izvora koji ne kaže – najmanje 1.200.000. Zašto to radite, gospođo Stojanović? Da vam nije možda plitak džep? Nađite mi izvor na osnovu čega to radi. Nemojte to raditi o bilo kom da se radi. Ja se izvinjavam građanima što sam uzeo više vremena i vama, gospodo narodni poslanici. Ovo mi je struka, pa na neki način želimo da prevaziđemo neke stvari, ali da se okrenemo budućnosti, i da ne možemo laži izgovarati što smo izgovorili. Svi moji govori u Hrvatskom saboru su dostupni i Hrvatima i Srbima, nijednog se ne odričem, što sam devedesete godine govorio, to i danas govorim. Prvi sam diskutant i upozorio predsednika Tuđmana – kako Srbe ne spominjete na prvom višestranačkom saboru. Poslaničko pitanje - da li mislite da ih izbacite iz Ustava ili lapsus? Znate kad sam dobio na to odgovor? Jedino na to nisam dobio. Jedan naučnik kaže - dobio je odgovor kad su ih izbacili iz Ustava. Sad Mesić kaže – možda smo trebali. Dakle, kad je ostatak zaklanog naroda od 1941. do 1945. godine, izvršeno etničko čišćenje. Što ja želim svakom Hrvatu, to sebi želim i svom detetu i bilo kom drugom. Ja volim svoj srpski narod toliko koliko poštujem svaki drugi. Hvala.
Zahvaljujem profesoru Atlagiću. Sledeći reč ima narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarko pravde sa saradnikom, poštovani predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, uvaženi profesore Atlagiću, na samom početku da vam kažem da nema potrebe da se izvinjavate što ste produžili ovaj govor koji je trajao kao jedan školski čas. I ne ističem to kao bilo kakvu primedbu, već sam srećan i zadovoljan zato što u ovom parlamentu, u ovom sazivu upravo koji mnogi žele da isprljaju, smo imali priliku da čujemo diskusiju i dr Martinovića i kolege Jovanova i vašu i gospodina Rističevića juče, neka mi ne zamere svi ostali, u kontekstu teme koju smo imali juče, a koja danas očigledno iz potrebe da se kaže što se juče nije moglo stići, jer je bilo puno govornika, i danas uzima dobar deo vremena. Ali, pre svega, da kažem zašto ne treba da se izvinjavate. Pa, ne treba da se izvinjavate zato što, nažalost, ovaj parlament godinama i u različitim mandatima, u decenijama, nije slušao ovakve govore. Slušao je govore koji su bili iskrivljeni, slušao je govore kojima jeste bilo mesto u trenutku, vremenu u smislu toga šta mi kao narod treba da uradimo da se izvinimo za neka zlodela koja su pojedinci u naše ime učinili na prostorima bivše Jugoslavije. Ali, ove teme koje danas slušamo su na nekim drugim medijima, koje danas nećemo prozivati, retrogradne, radikalne, pase. Nećemo da pričamo o prošlosti. Dajte nešto sveže nešto neku novu aferu da izbacimo danas. I toliko smo se udaljili od sebe, od svog vrednosnog sistema, od svoje istorije, da i sama pomisao ili dužina govora ili teme u ovom Visokom domu izaziva u jednom delu javnosti ne samo čuđenje, već i osudu. Pa da je to javnost Republike Hrvatske, ja bih mogao nekako i da shvatim, koja je indoktrinirana godinama i decenijama, pa ne može da sluša ovakve diskusije koje su surovo činjenično prikazane. Šta sad ja ovde, kao potomak Adama Škaljca sa Korduna, koji je stradao 1944. godine u oslobođenju Cazina, koji je bio većinski muslimanski tada i poginuo i nema, ni krsta, ni kamena, ni spomenika bilo kakvog, niti znamo gde je stradao, da kažem u ovom visokom domu? Slušao sam juče pažljivo kolegu, kao svakog drugog, Jovanova, koji je govorio o tome, o svojim potomcima. Evo slike, pošto su svi pokazivali fotografije, jedine fotografije koju ja imam od svoga dede. Ovo je moj deda Adam, po kojem ja nosim ime. I kao što vidite, on ima kraljevu uniformu, nema na njoj ni kokarde, ni petokrake. Ali, ima njegovog groba, kojeg nismo videli nikad i on se borio za tamo neke kuće, za neke šume, za neke livade, gde nije živela devetočlana porodica. Evo, on i Milija su izrodili osmoro dece. Zato sam ponosan kada danas slušam da ovde u ovom domu se govori o tome, zato što mora ne samo danas, već svaki put da govorimo o tome i ističemo, jer samo onda ćemo znati da smo na pravom putu i da smo se vratili sebi i svojim vrednostima. Zato Republika Srbija danas i ovim sporazumima na diplomatskom planu, na ekonomskom planu, na planu borbe protiv organizovanog kriminala, protiv mafije, protiv narko mafije, ali pre svega, u smislu vraćanja vrednosnom sistemu, onom koji je najvažniji, naših naroda, piše zlatna slova istorije. Mi se nalazimo u takvom političkom ambijentu, u takvom istorijskom ambijentu, koji smo zahvaljujući podršci građana Republike Srbije, mudrom, dostojanstvenom vođenju njenog predsednika Aleksandra Vučića, došli u poziciju da konačno možemo da o ovome pričamo. Mi ne zloupotrebljavamo ovo vreme, mi smo konačno došli u period u kojem u narednim godinama, u decenijama možemo govoriti ono što se nije moglo govoriti i u bivšoj državi, a i dobrom delu, da kažem, sadašnje države kada su bili drugi predstavnici vlasti, kada su ove teme bile pase, kada su retrogradne, tada su bile radikalne. Nisu to, gospodo, radikalne teme. To smo mi, sa svojim dostojanstvom, sa svojim identitetom i sa svim onim što jesmo. Ja danas, kao predsedavajući Zukorlić, kako je malopre čestitao, čestitam svim vernicima muslimanske veroispovesti Ramazanski Bajram, ali čestitam i Svetog Vasilija Velikog Ostroškog. Čestitam i Dan vojske Republike Srpske ili danas Trećeg pešadijskog puka, vojske Republike Srpske koja je stvorena od naroda koji je živeo na prostoru BiH, većim delom današnje Republike Srpske i koji su stvorili Republiku Srpsku. I ponosan sam zato što sam ovde i što je predsednik Republike Srbije rekao da nikakvi izmišljeni dokumenti, već samo ovi stvarni ugovori, evo, koje danas potpisujemo, neki non pejpr dokumenti u kojem moja Republika Srpska, kao i moja Srbija treba da bude kompenzacija za sutra oteto Kosovo i Metohiju. Naš predsednik je rekao da to ne dolazi u obzir i da takva razmena nikada neće doći na radni sto da li ove Skupštine, Vlade ili bilo koga drugog. Prema tome je jasno. Boli me danas i tužan sam jako kada sam čuo izraelskog ambasadora jutros šta je izgovorio, našeg prijateljskog naroda, da kažem, koji je pretrpeo, zajedno kao i mi, strašnu golgotu u istorijskom periodu o kojem smo govorili juče, kada mogu tako lako da prelaze preko određenih stvari, izgovaraju određene besmislice, pa se tokom dana popravljaju, znajući šta nama znači Kosovo i Metohija, kao što i mi znamo koliko su oni čekali da dođu u poziciju da mogu danas sa pozicije Izraela da izgovore nešto. A i taj prst u oko, u ovom slučaju, mnogo više boli zato što znamo, iz prostog razloga, šta to znači u ovoj vrsti priče. Iz tog razloga bih hteo još nekoliko stvari da kažem ovde, koje su izuzetno važne, a čini mi se da uvaženi profesor Atlagić o tome je već mnogo govorio, ali bih rekao samo jednu stvar koja je za nas itekako bitna, a to je da sebe više nikada ne dovedemo u tu poziciju zbog bilo kakve politike, političara, odnosa koji u regionu treba, u svakom slučaju, da budu relaksirani politički, da imamo odnos saradnje, zajedničkog nastupa, povezivanja, putovanja i svega ostalog, da dođemo u poziciju da sami sebe ponižavamo, da sami ne smemo da govorimo o svojoj istoriji. Gospodo draga, mi smo juče govorili o muzeju genocida. Ja sam iz opštine Gradiška, treće opštine po broju stradalih u bivšoj Jugoslaviji, iza Kozarske Dubice i Beograda. Dobro znam da smo svake godine do 1991. godine išli i obilazili Muzej dečijeg logora u Staroj Gradišci, Muzej dečijeg logora u Staroj Gradišci koji, nažalost, danas više nema nijednu postavku svoju, jer su pripadnici tih modernih ustaških kamarila, prvo što su uradili u Staroj Gradišci, kad su se dokopali tamo, uništili tu muzejsku postavku i pokušali da unište dokaze i sve ono što su ljudi dobri pokušali posle da skupe, nažalost, oni su svojom rukom, svojom čizmom, kao i 1941, 1942, 1943. i 1944. godine tad radili, tako su počeli raditi i 1991. godine i svake sledeće godine, gde su postojali ti tragovi. I neka ih boli ovo što moraju da slušaju, ali ako negde treba da čuju to, treba da čuju upravo u srpskom parlamentu. Toliko. Hvala.
Profesore, nema prava na repliku po Poslovniku. Zahvaljujem narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam ovih dana, nekoliko dana, strpljivo pratio izlaganje mojih kolega i nadao sam se da će neko drugi osuditi pojavu koja se desila u Sarajevu, nekad meni dragom Sarajevu koji je živeo jedan multietnički život, ali koji je doživeo neku transformaciju koju ja nikada neću moći da razumem. Bilo je rata, bilo je svega, ali transformaciju koju doživljavamo i ovih dana ja ne razumem. Ovo je Muhamer Bazdulj, pisac, novinar, kolumnista, više puta nagrađivan u Srbiji. Da ne bi neko pomislio da je vladajućoj većini politički drag, ovde je njegova kritika iz „N1“ televizije, gde otprilike kao kritičar vlasti kaže da je ograničeno trajanje Vlade, da je to znak uspeha bojkota itd. Znači, ne radi se o političkom istomišljeniku, ne radi se o nekome ko podržava vladajuću većinu, pa bih ja imao potrebu zbog toga da dignem glas. Ovo je fotografija gde Muhamer Bazdulj zajedno sa Emirom Kusturicom i Handkeom nobelovcem peva pesmu u Andrić gradu, pesmu, znači dva muslimana pevaju pesmu trećeg muslimana Halida Bešlića „Ej da mi je da se kući vratim ranije“. Zamisliste taj greh. „Sarajevsko oslobođenje“ odmah sutradan skida kolumnu pisca, književnika, novinara, kolumniste, gospodina Bazdulja i izvinjava se čitaocima što su pustili vest i fotografiju o ovom događaju koji ni po čemu nije diskriminatorski, ni po čemu nije uperen protiv bilo koje nacije, a posebno ne protiv muslimanske. To je dokaz da će pomirenje u Bosni ići teško, ne zbog Srba, kao što tvrde sarajevski političari, već zbog toga što su sarajevski političari izvršili transformaciju jedne nacije koja više nije ono što je bila, ma šta mi tvrdili, ma šta mi pričali. Zato sam ja očekivao da oni koji su trebali da dignu glas ne dižu glas protiv sukoba Izraela, Hamasa i Palestine i Gaze tražeći da mi nešto reagujemo, ja sam juče očekivao da baš ti ljudi dignu glas protiv ovakve pojave, jer je ovo gotovo neverovatno. Ovo je za verovati ili ne, da neko zbog jedne pesme koja je u stvari, Halid Bešlić, ja mislim, živi u Sarajevu, zbog jedne pesme koju pevaju dva muslimana, pesmu trećeg muslimana, oni zabrane zato što je tu nobelovac Petar Handke, u gradu drugog nobelovca Ive Andrića. To je gotovo neverovatno i mene zaprepašćuje ta vrsta transformacije, budućnosti radi i zbog mogućeg zanavljanja sukoba u meni dragoj BiH, posebno zbog Republike Srpske. Dame i gospodo narodni poslanici, mi ovde imamo sporazume sa Argentinom. Da je to nekada bilo, da je takav sporazum postojao 1957. godine, da su malo bile ažurnije naše službe, da je ažurnija bila CIA koja je jedno vreme štitila Antu Pavelića, koja mu je pomogla da se domogne Buenos Ajresa i ulice Sančez, da je toga bilo nama verovatno u to vreme ne bi trebao Blagoje Jovović. Dakle, Blagoje Jovović, da ne pomisle partizani da se radi samo o četniku, to je osoba koja je bila i u partizanima i u Jugoslovenskoj vojsci otadžbine koju neki nazivaju četnicima. Dakle, radi se o osobi koja je bila u jednom i u drugom antifašističkom pokretu. S obzirom da su sve službe omanule, verovatno namerno, on je sebi dao za pravo da na neki način osveti i kazni, da osveti žrtve Jasenovca, žrtve Jadovna, itd, svih tih logora, on je našao za shodno da sam, svojom rukom, ispravi nepravdu i u toj ulici Sančez je sa dva metka smrtno ranio najvećeg zločinca u istoriji Balkana, Antu Pavelića, koji je dve godine kasnije od posledica ranjavanja umro u Frankovoj Španiji, što dovoljno dokazuje i pokazuje o orjentaciji i samog Pavelića, samog Franka, a, Boga mi, i Argentinu. Stoga, danas verujem da imamo Sporazum o izručenju, da ukoliko se ponove neke ovakve pojave da će u tom slučaju vrlo brzo zločinac, kriminalac biti izručen nama ili ćemo mi izručiti njima, ukoliko neki kriminalac bude njihov na teritoriji Srbije i ukoliko ga oni zatraže. Što se tiče Sporazuma o poljoprivredi, ja sam već o tome govorio i značaj poljoprivrede je daleko bitniji od onoga što većina nas misli. Ko želi da jede ukusan hleb, on mora da podrži poljoprivredu. Ukoliko ste gladni između mirisa novca, mirisa zlata, mirisa srebra, mirisa dijamanata i hrane i sveže pečenog hleba vi ćete se opredeliti za sveže pečeni hleb. Ukoliko ste gladni između mirisa novca i mirisa zrelog slatkog voća opredelićete se za ovo drugo. Stoga je tačna tvrdnja koju neprestano ponavljam da je važnost hrane daleko veća od važnosti novca, dijamanata, zlata, jer kad ste gladni to ne možete pojesti, ne možete preživeti, možete jesti hrpu papira, ali nećete utoliti glad. Ova zemlja daje dovoljno za svačije potrebe, ali ne i za svačiju pohlepu. Ova zemlja je temeljno pljačkana, pa i njena poljoprivreda, ali mi koji konzumiramo hranu moramo vratiti poljoprivredi ukoliko želimo da imamo više hrane, ukoliko želimo da imamo veću kašiku, u tom slučaju moramo da imamo i veću motiku. Moramo više da uložimo u poljoprivredu da bi više imali i s toga se ja stalno zalažem da što pre uđemo u EU, čiji agrarni budžet je 45% ukupnog budžeta EU. Kad dođemo u EU, naši poljoprivrednici će pod istim uslovima kada budu poslovali brzo preteći sve druge poljoprivrednike u Evropi i pod ovim teškim uslovima se nosimo u regionu i sa Hrvatskom, sa Bugarskom, bez obzira što su njihovi podsticaji tri do pet puta veći nego što su trenutno podsticaji u Srbiji. Ja se zalažem za to da se za poljoprivredu izdvaja u podsticajima milijardu i više evra godišnje, ali da to bude iz evropskih fondova, da što pre uđemo u EU ili da naša privreda dovoljno ojača u regionu, da sama može toliki iznos da uputi u poljoprivredu. Mi moramo da izgradimo održivu poljoprivrednu proizvodnju. Da bi zadržali stanovništvo i male farmere, moramo novčano da ih nagradimo, da ostanu da žive na selu i tako sprečimo dalje migracije iz sela u grad, gradovi, gotovo da će se Srbija svesti na tri-četiri velika grada, a da će okolo biti samo praznine i pustinje. Mi to moramo sprečiti, a najlakše ćemo to sprečiti tako što će se poljoprivredna proizvodnja isplatiti i zato što će ljudi videti priliku da u poljoprivrednoj proizvodnji zarade novac, što kroz cenu poljoprivrednog proizvoda, što kroz podsticaje. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde smo govorili dovoljno o sukobima koje želimo u budućnosti da izbegnemo. Sve se svodilo na to u ovom regionu i ova Vlada vodi ispravnu politiku koja će biti u korist poljoprivredi. Što veće tržište za poljoprivredne proizvode to je veća šansa za razvoj. Zato podržavam i Šengen, zato što je to preteča EU. Poslovati u regionu po principima EU - dobro za našu poljoprivredu. Mi smo do sada uvek, mi u Srbiji smo bili olako zapaljivi. Često smo ulazili u sukobe, i umesto da rešavamo svoje probleme, rešavali smo tuđe probleme. Često smo u ulazili u sukobe ne zato da rešimo silom neki svoj problem, već da učestvujemo u problemima velikih koji su se međusobno sudarali, a mi uleteli u taj sukob i umesto da živimo za sebe, mi smo ratovali za druge, a sa tom vrstom politike, nadam se, da smo zauvek prekinuli. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik je Ilija Matejić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnikom, pre svega dame, a zatim i gospodo narodni poslanici, i naravno, narode Republike Srbije, pred nama su sporazumi sa Komonveltom Dominike, sa Argentinom i Belorusijom i meni je veoma drago što nastavljamo saradnju sa stranim državama, jer samo takva saradnja nas može dovesti do lepše budućnosti. Oblasti u kojima sarađujemo sa ovim državama jesu unapređenje saradnje u oblasti poljoprivrede, kao i suzbijanje kriminala i izručenje kriminalaca. Veoma mi je drago što borba protiv mafije i organizovanog kriminala jedan od šest ciljeva koje naša vlada ima. Što se toga tiče, mislim da je moj kolega Mrdić dosta toga rekao, napomenuo bih da smo juče mogli pročitati u medijima, da su u kući Veljka Belivuka u skrivenoj prostoriji veštačenjem u mašini za mlevenje mesa pronađeni ostaci ljudske DNK, što je činjenica koja ledi krv u žilama, koja više podseća mene na neki horor film, nego na stvarnost. Ono što je još jezivije jeste što su imali podršku nekog iz državne uprave u svemu tome i svi ti ljudi moraju biti uhvaćeni i osuđeni za to, a našoj policiji hvala što čine da se osećamo makar malo sigurnije danas. Ono što sam takođe video jeste da su pronađene neke nove Viber i Telegram grupe gde su neki manijaci iz čini mi se Vranja i Leskovca počeli da dele slike devojaka, komšinica i time im direktno ugrožavali privatnost i sigurnost. Zaista se nadam da je policija na tragu tim ljudima, jer oni koji to rade pripadnicama lepšeg pola zaista zaslužuju da budu kažnjeni. Ono što me raduje, što je najavio i sam predsednik i ministar Vulin, u šta ćete i vi, poštovana ministarka, biti sigurno uključeni, to je borba protiv fudbalske mafije. Iako se nekome čini da je to potpuno bezazleno, nema veze da li je lopta ušla u gol ili nije, iza toga se krije nešto drugo. Dakle, dogovaranje ishoda takmičenja jeste krivično delo iz člana 208. našeg Krivičnog zakonika i to krivično delo ima dva kvalifikovana, odnosno, da narodu bude lakše da razume, teža oblika. Jedan je kada iznos za koji dogovaraju takmičenje prelazi 450 hiljada dinara, a drugi kvalifikovani oblik jeste kada iznos prelazi 1,5 miliona dinara. To je kazna zatvora od dve do 10 godina. Milion i po dinara nije ništa za fudbal i za fudbalsko prvenstvo i veoma mi je drago što najavljujemo borbu protiv fudbalske mafije, jer iza toga se krije novac, novac naših građana, a ne rezultat neke utakmice. Ono što želim da napomenem jeste da u ovom procesu ne može da bude klubova koji su nedodirljivi, funkcionera, igrača i sudija. Da malo pogledamo šta se događalo i ove i prošle godine, kako to da su svirani neki penali sa 18 metara, kako to da neki golmani vraćaju glavom lopte koje idu u golaut, dodaju protivničkim igračima, pa prave penal, kako to da neki igrači mogu da skoro slome nogu protivnicima, i da za to dobiju žuti karton, pa prelaz iz keca u dva, pa, neverovatni nizovi, pa sedam plus, itd, itd. Mi ako želimo da idemo u korak sa Evropom moramo i po sportu da idemo u korak sa Evropom i trebamo od tih sportskih borilišta da napravimo mesta gde možemo da odemo sa svojom porodicom i da mirno uživamo u sportu i svakako imate podršku Narodne skupštine za to. Dakle, Komonvelt Dominika je povukla priznanje Kosova. Čini mi se da je ona bila osma zemlja koja je povukla priznanje nezavisnog Kosova, a Argentina i Belorusija ih nisu priznali. Kad smo kod Kosova, moram da napomenem da sam iz jedne male opštine, a to je opština Kovačica iz koje dolaze dva velikana, a to su Mihajlo Pupin, a drugi je Tibor Cerna. Tibor Cerna je iz jednog mesta Debeljača, koje je na sedam minuta vožnje od mog, i on je postao, nažalost, svojom smrću simbol srpsko-mađarskog prijateljstva. Želim da napomenem da su ga drugari koji su ga poznavali govorili da je bio najveći Srbin kojeg su ikada znali, iako je bio Mađar. Mogu ovo iz glave, ali želim da citiram našem narodu šta se dogodilo tog dana kada je on poginuo. Kažu – „Tada je bilo toliko strašno izdržavati juriše neprijatelja i svakodnevna bombardovanja iz aviona, te svakodnevno razorno korišćenje artiljerije sa one strane granice da je samo falio još taj snajperista, taj snajperista koji ga je ubio, da tamani koga želi i kada poželi. Srpski vojnici u zaklonima, manjim bunkerima i rovovima zbog njega nisu mogli ni da vrše fiziološke potrebe, kako se to inače čini, nego sve u neke posude, pa kada noć padne krišom se prazni tu negde u blizini. Tog kobnog 27. aprila posle dejstva snajperiste Tibor Cerna se oprostio pre svega od svojih zatečenih drugova, pa ustao i viknu – Hajde pucaj ako si junak, ja te čekam. Obarač je povučen. Metak iz snajperske puške je pogodio Tibora pravo u grudni koš, ali Tibor nije pao.“ Pazite, koliko je Tibor bio jak. To je golobradi mladić od 21 godine. „Da bi stvorio mogućnost da neprijatelj dejstvuje još jednom kako bi ga naši snajperisti otkrili i konačno eliminisali Tibor Cerna je ostao da stoji. Ranjen, smrtno ranjen okrenuo se ka svojim drugovima u rovu koji su ga sve vreme odvraćali od te namere i rekao je te čuvene reči – Za ovu zemlju vredi poginuti, kada je usledio i drugi hitac. Metak je pogodio Tibora Cerna u vrat, ubivši ga na mestu i trenutak kasnije srpski snajperisti su eliminisali neprijatelja.“ Dakle, pred smrt je izgovorio te čuvene reči – „Za ovu zemlju vredi poginuti“ i za to moram da kažem dve stvar. Pre svega, za sve naše borce sa Košara da makar simbolično podsećaju na Spartance kod Termopila jer su se borili protiv desetostruko brojnijeg neprijatelja. Naših je bilo 200, dok je neprijatelja bilo dve hiljade. Moram da kažem da i Tibor Cerna i ostali pali borci i ostali koji su se borili i preživeli ne samo tu su dostojniji od mene samog da vrše dužnost narodnog poslanika i ako ikada budem za ovu zemlju uradio 3% od onoga što su oni uradili ja ću biti veoma zadovoljan. Kada smo otkrivali Spomenik Tiboru Cerni u Debeljači bio je tu i predsednik Republike. Bili su tu i neki članovi sada Narodne skupštine i bili su tu, što je najbitnije, njegova porodica, njegovi drugari i mi smo time makar simbolično pokazali da se više ne stidimo svojih heroja, već naprotiv da se ponosimo našim herojima i da ih nikada nećemo zaboraviti jer bismo ih zaboravom po drugi put ubili. O Tiboru Cerni i o Košarama, i o Paštriku i o Jasenovcu i o Srebrenici i o Oluji, Bljesku, Maestralu naši učenici moraju da uče još od srednjih, možda čak i osnovnih škola. Zašto? Kao što su moje kolege već rekle, ne da bismo mi širili mržnju među narodima, nikako da bismo širili mržnju, već zato što istorija mora dobro da se zna da se ne bi ponovila. Zna naš narod na KiM ko se bori za njega. Mi sada njima pomažemo čak i novčano. Izdvojili smo četiri milijarde dinara da im pomognemo. Dobiće dve nove bolnice, nove škole, nove vrtiće, a u sledećih godinu dana na KiM će biti izgrađeno čak 15 zgrada za ljude koji su slabijih socijalnih mogućnosti, za mlade bračne parove i za one koji su prisilno raseljeni, ali i naš narod na KiM zna da se moramo okrenuti budućnosti i saradnji. Zašto? U 21. veku ti ne pobeđuješ kada širiš mržnju, ne daj Bože kada huškaš tamo na neki rat. U 21. veku ti pobeđuješ kada si ekonomski jak, kada ti je država ekonomski jaka i zato moramo da nastavimo i da gradimo i puteve i bolnice i pruge i škole i vrtiće. Moramo nastaviti da jačamo našu vojsku koja je simbol mira i stabilnosti i moramo da nastavimo da dovodimo investitore da bismo ekonomski, ponavljam ekonomski, bili najjača zemlja na Balkanu u narednih 20 godina. Samo tako, samo saradnjom, samo znanjem istorije i pogledom u budućnost mi možemo imati mir i stabilnost u ovoj zemlji, možemo imati napredak u ovoj zemlji i samo takva jaka Srbija je garant našem narodu za mirniju budućnost, našem narodu bez obzira na njihovu nacionalnost i bez obzira na to da li žive u Srbiji ili u regionu. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o nekoliko međunarodnih sporazuma, i to svakako znači da Srbija uživa veliko poverenje u svetu i da mnoge države žele Republiku Srbiju kao partnera, bez obzira da li je u pitanju oblast poljoprivrede, jer imamo sporazum sa Dominikanom baš u vezi poljoprivrede, da li u oblasti pravosudnih, policijskih i tužilačkih zakona. Ja bih svoje izlaganje posvetio baš ovim zakonima, zato što smatram da smo mnogo, mnogo ranije trebali da imamo ovakve zakone, da je trebao još bivši režim da učini sve da ove zakone Narodna skupština donese i da na određeni način olakšamo poziciju Republike Srbije u borbi protiv organizovanog kriminala, koji ne poznaje granice. Ako vidimo šta se sve dešavalo za vreme vlasti bivšeg režima, jasno je zašto ovakve sporazume nismo ni imali u skupštinskoj proceduri i jasno je kome je to bilo u interesu da se to nikada ne desi. Moje mlađe kolege ne znaju, ali 2008. i 2009. godine Srbiju je potresala jedna jako velika i ozbiljna afera, afera u kojoj je Srbija bila od međunarodnih organizacija, ne mogu da kažem neopravdano, optužena čak i da učestvuje u pranju novca. Bili smo do te mere odgovorni za određena dešavanja da je čak pretila i opasnost da Republika Srbija izgubi međunarodni kod za platni promet, tzv. svift kod, da bi nekako bivši režim to zataškao. Da ne doživimo da nam se taj međunarodni kod za platni promet ukine, tadašnji guverner Narodne banke Srbije morao je da podnese ostavku. On je bio žrtveno jagnje, on nije bio odgovoran za to što se dešavalo, ali je svakako podneo ostavku i kasnije Šoškić izabran za guvernera. Ta banka preko koje je vršeno pranje novca sada samo vegetira i uopšte nije prisutna na tržištu. Ako malo ozbiljnije analiziramo šta se sve sada dešavalo, taj novac je pran i potiče od trgovine narkoticima. Ako uzmemo i taj vremenski trenutak da je tada otprilike i pokrenut postupak, koje su američke vlasti pokrenule protiv Šarića, i na određeni način prisilile Republiku Srbiju da reaguje, onda je sve jasno zašto Republika Srbija još tada nije imala sporazume sa određenim zemljama a vezano za borbu protiv organizovanog kriminala, šverca narkotika i oružja. Ako pogledate zemlje u kojima se Darko Šarić krio, imaćete jedno saopštenje da se krio u zemljama Latinske Amerike. Ne bi me iznenadilo da se krio i na teritoriji Argentine, koja je naša prijateljska zemlja, nama naklonjena, i u želji da i nama olakša poziciju, imamo sa njom jedan ovakav sporazum. Kao što se egzotične droge tako zovu, tako i ti egzotični narkotici potiču iz tih egzotičnih zemalja. Znači, baza gde su oni prave jesu zemlje Srednje Amerike i zemlje Latinske Amerike. I Argentina koliko god da pokušava da bude uspešna u toj borbi, ne može sama i potrebno je da sve zemlje koje se ozbiljno bave borbom protiv organizovanog kriminala u tome učestvuju. Zašto Srbija nije učestvovala? Setite se samo kako je Darko Šarić pravio svoju imperiju ovde u Srbiji. Novac stečen kriminalom stavljao je ovde u legalne tokove, potkupljivao privredne subjekte, bavio se građevinarstvom, poljoprivredom, i da ne nabrajam dalje. Naravno, neko je morao to debelo da pokriva iz tadašnje vlasti i bivšeg režima. Baš zato se nisu ni trudili ni da ga pronađu, ni da ga uhapse, ni privedu pravdi, jer su se plašili njegove reakcije šta će reći u nekom sudskom postupku. Ali, to je njihov problem, ne naš i neka žive u tome da snose deo odgovornosti za nešto što se, nažalost, dešavalo i u Srbiji. Da ima osnova to što pričam, dovoljno je da se vratimo samo nekoliko godina unazad, ne deceniju i više, da je, recimo, i Milan Dabović, tada šurak sadašnjeg predstavnika bivšeg režima Dragana Đilasa, uhapšen sa drogom i da je čak bilo i prećeno policajcima koji su učestvovali u tom hapšenju, baš imenom i prezimenom – da li vi znate ko je Dragan Đilas, što je svakako jedna sramota. I ne može da kaže da to nije tačno i ne može da kaže da mu nije čak išao i u posete Dragan Đilas. Verujem da je to jedan od razloga zašto ovaj sporazum sa Argentinom nismo imali pre deset i više godina. Ili Novak Filipović, blizak saradnik Marinike Tepić, tri godine je finansiran iz pokrajinskog budžeta za navodne teretane ili fitnes centre koji nikada nisu postojali. Marinika Tepić, bliska saradnica Dragana Đilasa, tri godine je uplaćivala novac iz budžeta AP. Kad je nestalo tog novca, izgleda da se vratio starom zanatu Novak Filipović, pa je uhapšen sa drogom. Imamo tu i saradnike, bivšeg ministra Vuka Jeremića, Aleksandar Radojčić, itd, itd, da ne nabrajam. To su sve razlozi zašto imam pravo da sumnjam zašto bivši režim nije imao sporazum sa Argentinom. Sada kada imamo još jednu jako interesantnu temu koja je vezana za opet egzotične destinacije i opet neke sumnjive transakcije, sumnjive bankovne račune, sumnjiv novac na tim računima, sumnjivo poreklo tog novca, imam pravo i da mislim i da postavim pitanje – da li na tim egzotičnim destinacijama gde se nalaze ti računi jeste novac samo od pljačke građana Republike Srbije koje je Dragan Đilas sistematski sprovodio skoro deceniju ili se nalazi novac kojim opet raspolaže Dragan Đilas, a koji je od organizovanog kriminala? I mislim da šta god budemo imali više ovakvih sporazuma, da ćemo sve više i više biti bliži istini šta se zaista Srbiji dešavalo dok su o njenoj sudbini odlučivali Dragan Đilas, Vuk Jeremić i ekipa oko njih. Čini mi se da sva ta hajka koja se sprovodi protiv predsednika Aleksandra Vučića i protiv SNS jednim delom je usmerena naravno da bi na bilo koji način pokušali da se vrate na vlast, ali čini mi se da je sve veći razlog taj da se nikad ne otkrije šta su zaista radili, kakvu su štetu činili i građanima Srbije i ugledu Republike Srbije u međunarodnim odnosima. Ne vidim nijedan razlog zašto moje kolege narodni poslanici ne bi prihvatili i glasali za ove zakone i ove međunarodne sporazume, jer će svakako stupanjem na snagu ovih sporazuma Srbija dati svoj doprinos u borbi protiv pre svega, organizovanog kriminala, šverca droge i povećati bezbednost svojih građana i bezbednost u čitavom regionu.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Boris Bursać. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani građani Srbije, poštovana gospođo Popović, pred nama su se ovih dana našli vrlo bitni i konstruktivni predlozi zakona, a ja bih se lično osvrnuo na Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede. Pre svega osećam potrebu da izrazim zahvalnost Dominiki koja je 2018. godine zamrznula Odluku o priznavanju nezavisnosti Kosova i time pokazala da poštuje teritorijalni integritet Srbije, ali i principe međunarodnog prava. Ovim gestom Vlada Komonvelta Dominike je pokazala da nema jednostranih rešenja, već da je pitanje statusa južne srpske pokrajine, pitanje koje može biti rešeno jedino dijalogom Beograda i Prištine. Ako mene lično pitate, ja sam stava predsednika Srbije i građana Srbije, po kojima Kosovo i Metohija jesu i biće duša i srce Srbije, jesu i biće neotuđivi deo srpske teritorije, a za one koji drugačije misle i smatraju, citirao bih Svetog cara Lazara – od ruke im ništa ne rodilo, ni u polju Bjelica pšenica, ni u brdu vinova lozica. Kada smo kod pšenice Bjelice i vinove lozice, vratio bih se na temu ovog Sporazuma, a to je poljoprivreda. Poljoprivreda je privredna delatnost stara koliko i ljudsko društvo. Nastala je prevashodno iz težnje da se zadovolje osnovne čovekove potrebe, odnosno potrebe za hranom i samoodrženjem, da bi kroz razvoj ljudskog društva dobila prostor da se od proizvodnje naturalnog karaktera postepeno pretvori u sitnu robnu proizvodnju. U takvim uslovima, gazdinstva su dobila mogućnost da viškove svojih prehrambenih proizvoda ponude na tržištu u zamenu za proizvode i usluge zanatskih delatnosti. Posmatrano na taj način, gazdinstvo ili poljoprivredno domaćinstvo sa jedne strane tretira se kao nosilac proizvodne aktivnosti, ali i kao potrošačka jedinica. Danas je poljoprivreda privredna delatnost koja osim proizvoda namenjenih ishrani stanovništva obezbeđuje nezamenljive sirovine za farmaceutsku industriju i tekstilnu industriju, ali i građevinarstvo. Pored toga, nus produkti poljoprivrede postaju sve traženiji i kao alternativni izvori energije. Prilikom primanja Nobelove nagrade za ekonomiju 1979. godine, Teodor Šulc izgovorio je sjajnu rečenicu koja glasi – siromaštvo zemlje pokazatelj je nepoznavanja ekonomije poljoprivrede. Suština ove izjave ogleda se u tome da su ekonomije svih zemalja na svetu u manjoj ili većoj meri, zavisne od poljoprivrede, tj. da je poljoprivreda bez sumnje privredna grana od vitalnog značaja za opstanak ljudske vrste. Kada govorimo o Srbiji, Srbija ima izvanredne prirodne uslove za razvoj poljoprivrede. Mi smo nekada bili i trebali bi opet biti pre svega poljoprivredna zemlja, koja najveće prihode treba da ostvaruje upravo od ove delatnosti, naravno uz razvoj industrijskih grana koje troše sirovine iz poljoprivrede. Koliko je poljoprivreda važna, videli smo upravo u periodu pandemije Kovida 19 kada su mnogi rafovi po radnjama širom regiona, Evrope i sveta bili prazni, Srbija je zahvaljujući odgovornoj politici, zahvaljujući odgovornim ulaganjem u poljoprivredu imala sve životne namirnice. I ne samo da je imala te namirnice na rafovima u radnjama širom Srbije, već je imala zalihe svih osnovnih životnih namirnica za godinu dana unapred. U 2020. godini pored pandemije korona virusa, prema podacima Ministarstva poljoprivrede, napravili smo rekorde i to u pogledu spoljnotrgovinske razmene u iznosu od 4,13 milijardi dolara, što nikada do sada nismo imali. Napravili smo suficit u agro biznisu za državu od 1,8 milijardi dolara i to je jako važna stvar za BDP. Podsetiću vas da je taj izvoz pre samo pet godina bio 2,5 milijarde dolara. Takođe, moramo napomenuti da je upravo poljoprivreda i prehrambena industrija zaslužna za manji pad BDP-a u Srbiji. Iskreno se nadam da će se obistiniti predviđanja gospodina Nedimovića i da će udeo poljoprivrede u BDP-u biti rekordan i preći 9,5%. Što se tiče samog Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike cilj je sasvim jasan, a to je svakako negovanje prijateljskih odnosa i poboljšanja saradnje u oblasti poljoprivrede i to kroz razmenu naučnih i tehničkih informacija i dostignuća, razvoj i uvođenje modernih tehnologija u oblasti poljoprivrede, ... tehnologije, podsticanje zajedničkih programa u oblasti poljoprivrede, podsticanje saradnje između preduzeća u oblasti poljoprivrede i povezanim sektorima, saradnja u veterinarskoj i fitosanitarnoj oblasti. Uzimajući sve u obzir, ja ću lično, nadam se i moje kolege podržati i glasati za ovaj, kao i ostale predloge zakona, u nadi da će oni biti oslonac u borbi za jaku, modernu i zdraviju Srbiju. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, gospodine Tvrdišiću. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo nekoliko lepih vesti kada je u pitanju Republika Srbija i naš napredak i razvoj, to je da je i danas Evropska komisija procenila da će Srbija imati privredni rast od 5,3% u ovoj godini i da će biti faktički na trećem mestu u Evropi posle Španije i Francuske. Ali, mi smo sigurni da u skladu sa procenom Svetske banke, MMF taj naš rast može da ide i preko 6% i siguran sam da ćemo to i ostvariti. Naravno, ono što je jako bitno za našu zemlju i za naše dalje spoljno političko pozicioniranje, ovi sporazumi o kojima danas govorimo i jesu deo spoljno političke doktrine naše zemlje, to je da je Srbija stabilna zemlja, da je Vlada Republike Srbije stabilna i da ono što je za građane Republike Srbije i za nas ovde kao većinu u parlamentu najznačajnije to je da je Aleksandar Vučić po najnovijim istraživanjima javnog menjanja ima oko 60% podrške građana Republike Srbije. To je za ovo vreme u kojem se mi nalazimo vreme koje je jako turbulentno, vreme koje je puno izazova, koliko to možemo da vidimo, izazvanih međunarodnim terorizmom, sajber terorizmom, velikom ekonomskom krizom, pandemijom, najznačajnije za Republiku Srbiju i za brod, kako bih to mogao da uporedim, sa našom zemljom koji na jedan maestralan način upravlja predsednik Aleksandar Vučić. Upravlja na taj način da pokušavamo i uspešni smo na radost i na korist građana Republike Srbije u tom smislu da kroz sve ove bure koje izazivaju globalni, geopolitički, geoekonomski uslovi prolazimo bez nekih velikih oštećenja i prolazimo kao zemlja koja uspeva i u ovim turbulentnim uslovima da razvija svoju ekonomiju, da otvara radna mesta, da privlači investicije, da podstiče i da motiviše domaća preduzeća i domaće privrednike da na dalje ulažu i da razvijaju ekonomski i na svaki drugi način našu zemlju. Kada sam govorio o Srbiji kao jednom brodu koji se nalazi i koji treba da prođe kroz jako teške vremenske uslove, govorim i o tome da Srbija i treba da se ponaša onako kako se ponaša danas, a to je da pokušamo da zaobiđemo sve te loše vremenske uslove, sve te bure, sve te velike vetrove koji danas šibaju generalno svetski brod, ali naš taj mali srpski brod treba da bude tako usmeren da se bavimo svojim poslovima, da se bavimo svojim građanima i da se bavimo isključivo srpskim prioritetima. Kada danas govorimo o velikim globalnim krizama, svedoci smo tome da na svakom delu zemljine kugle postoje veliki sukobi, postoje veliki konflikti, ono što želim je da sa ovog mesta poručim građanima da ćemo mi prvenstveno gledati sopstveni interes i da se nećemo stavljati na bilo koju stranu u bilo kojim sukobima zato što želimo da otvorimo Srbiju za sve. Srbija želi da bude partner sa svima koji je gledaju na jedan ravnopravan način, koji u Srbiji vide jednog pouzdanog partnera, jednog prijatelja i koji u Srbiji vide mogućnost da njihove kompanije i njihove firme ulažu novac, da mogu da ga oplode i da mogu dugoročno da računaju na stabilnost, na profitabilnost i na sve ono što Srbija može da ponudi kada je u pitanju jedan dobar i kvalitetan poslovni ambijent. Zbog toga je važno sve ono što je predsednik Vučić uradio u prethodnom periodu stvorivši od Srbije jednog pouzdanog partnera i jednu zemlju u koju vrlo rado ulažu kompanije i iz SAD, i iz Narodne Republike Kine, i iz Ruske Federacije, Južne Koreje, Japana, država Bliskog Istoka. To je ona Srbija koju mi želimo za naredni period, ne od pet ili deset godina, nego za ceo ovaj vek, da imamo uslove koji su predvidljivi, da imamo uslove i da možemo da ponudimo građanima Republike Srbije jednu budućnost koja može da se predvidi, dobre uslove za život i blagostanje našim građanima. Zato moram da to pomenem, nikada nije dobro da se jedna zemlja koja je po populaciji malobrojna meša u odnose i u konflikte velikih zemalja i tamo gde su uključeni veliki igrači. Sa svima želimo da ostanemo u dobrim odnosima i želimo da pošaljemo poruke da je naravno jako važno da sve strane koje se nalaze u određenom sukobu treba da nađu neko kompromisno rešenje i treba da razgovaraju, kao što to Srbija radi kada je u pitanju problem Kosova i Metohije, jer naša politika, politika predsednika Aleksandra Vučića, i jeste da dijalog i saradnja nemaju apsolutno nikakvu alternativu. Nama je, naravno, žao i jevrejskog naroda u Izraelu i palestinskog naroda koji živi na teritoriji Bliskog istoka i svega onoga što se tamo događa i naravno uz sve najbolje želje i punu podršku da nađu kompromisno rešenje i da se bilo kakav konflikt obustavi, bez želje, bez volje da namećemo bilo kakvo rešenje i da se mi kao mala država postavljamo u tom sukobu na bilo čiju stranu, pošto se radi o našim partnerima i radi se o našim prijateljima. Ono za šta je Srbija zainteresovana to je mir, ono za šta je Srbija zainteresovana to je saradnja. Mi to pokazujemo u svakom trenutku, svakim danom. Moram da pomenem da je Srbija od početka, i to jeste bila naša ideja „mini Šengena“, i dalje ćemo se zalagati za princip slobodnog protoka roba, ljudi i kapitala, kao ključni princip za razvoj celokupnog regiona zapadnog Balkana, ali i jugoistočne Evrope. Mi i dalje ostajemo i dalje će nam biti u prioritetu kao strateški cilj punopravno članstvo naše zemlje u Evropskoj uniji, ali naravno pored toga i paralelno sa tim kompromisno rešenje za Kosovo i Metohiju. Mislim da je Srbija došla do tog stadijuma za ovih nekoliko godina, jačajući i osnažujući svoju ekonomiju, svoju geopolitičku poziciju, da možemo da branimo svoje crvene linije, da možemo da branimo naše vitalne nacionalne interese. Koliko smo uspešni u tome pokazuje činjenica da stvarno Srbija važi u ovom delu Evrope kao jedan ozbiljan integrativni faktor, da važi u ovom delu Evrope kao jedan ekonomski lider celog ovog regiona i ekonomski i politički centar ovog regiona u koji žele da dolaze svi. Dokaz za to je i prisustvo, posle potpisivanja Vašingtonskog sporazuma, Američke razvojne agencije koja je svoju centralu, dakle, centralnu kancelariju, otvorila ovde u Beogradu, a i da će posle promene u američkoj administraciji ta kancelarija ostati da radi i da se planira sa nekih milijardu dolara projekata i podrške mikro, malim i srednjim preduzećima domaćim u Republici Srbiji, što znači novo zapošljavanje, što znači novi razvoj, što znači nove tehnologije, što znači novi menadžment ovde u našoj zemlji, što ukratko rečeno znači blagostanje za naše građane. Pored DFC-ja, u našu zemlju je svoju kancelariju preselila iz Zagreba faktički južnokorejska „Kotra“, dakle, to je organizacija koja okuplja i koja se bavi promocijom ekonomskih potencijala i kapaciteta Koreje i korejskih kompanija i njihovih investicija. Mi u Srbiji imamo sve više i više korejskih investicija, koje, evo, koliko možemo da vidimo, prate i one kompanije koje dolaze iz Japana i svih drugih strateški važnih zemalja i partnera sa Dalekog istoka, pored onog kontakta i komunikacije koje smo napravili sa zemljama i ključnim igračima na Bliskom istoku, kao što su Ujedinjeni Arapski Emirati, koji su naš strateški partner, koji prave ovaj prelepi „Beograd na vodi“, koji su potpuno zajedno sa Republikom Srbijom promenili percepciju, potpuno promenili izgled ne samo Beograda, nego i cele Srbije i poslali poruku celom svetu da je Srbija igrač na kojeg svi oni koji su ozbiljni i svi oni koji žele da ulažu u ovaj deo Evrope treba da računaju. Zbog toga je, i tu želim da poentiram, važno da smo mi promenili spoljnopolitičku strategiju i potpuno jedan odnos u vođenje spoljne politike u odnosu na ono što je radio bivši režim. Kod nas, kod Vlade Republike Srbije koja trenutno vodi ovu državu, kod nas, većine u parlamentu koju vodi SNS, kod našeg predsednika Republike nema zemalja prvog, drugog, trećeg i četvrtog reda. Sve zemlje su za nas ravnopravne, sve zemlje su nam važne. A zašto je naš pristup takav? Naš pristup je takav zato što našu državu vode ljudi koji znaju šta je država, koji znaju šta je spoljna politika, koji znaju šta su nacionalni interesi, i kada su u pitanju međunarodni forumi, kada su u pitanju Ujedinjene nacije, kao najviši međunarodni forum, i Komonvelt Dominikana i Argentina i Belorusija i Sjedinjene Američke Države i Izrael i Saudijska Arabija imaju isti glas i njihov glas se broji jednako. Šta ćete veću odgovornost i šta ćete bolju spoljnopolitičku organizaciju nego da širite saradnju sa svakim sa kim je to moguće proširiti. Kada govorimo, o tome su kolege iz moje stranke već govorile, ne želim to da ponavljam, ali moram da kažem i naravno da se zahvalim Komonveltu Dominiki koja je povukla priznanje nezavisnosti tzv. Kosova pre tri godine. Naravno, pored još 17 zemalja koje su to uradile pored te zemlje, i ona nam je važna, i Argentina nam je važna, koja nikada nije ni priznala lažnu državu Kosovo, kao i Belorusija. Za razliku od onog vremena između 2000. i 2012. godine, kada su tadašnji vlastodršci, tadašnji ljudi koji su vodili taj režim, a posebno spoljnu politiku, urnisali geopolitičku poziciju ove zemlje. A znate zašto? Zato što njima ovaj Komonvelt Dominika nije bio značajan. Baš ih je bilo briga. Baš ih je bilo briga za neku Argentinu koja je daleko. Baš ih je bilo briga i za Belorusiju, koja je nama prijateljska zemlja, sa kojom možemo da imamo i da ispunimo ogromne ekonomske potencijale, ekonomsku i trgovinsku razmenu. Kao što je to slučaj i sa Ruskom Federacijom, gde smo u proteklih nekoliko godina puno puta bili izloženi pritisku od strane naših određenih zapadnih partnera da im uvedemo sankcije i mi to nismo uradili. A zašto to nismo uradili? Zato što smo zemlja koja ima ovo, koja ima obraz, zato što naš predsednik ima obraz. Zato što naš predsednik vodi jednu odgovornu politiku i, ono što je najbitnije, osnažio je ovu državu tako da ona može suvereno da vodi sopstvenu i unutrašnju i spoljnu politiku. Zato je Srbija, između ostalog, interesantna kao destinacija, interesantna je svima za saradnju i, složićete se svi sa mnom, kada imate jednog takvog pouzdanog partnera koji ima, koji je spreman da brani svoje stavove, onda je mnogo lakše i sarađivati sa njim i mnogo je lakše produbljivati tu saradnju. Završiću time što ne možemo a da ne podržimo saradnju po pitanju izručivanja sa Argentinom, saradnju po pitanju poljoprivrede sa Komonveltom Dominika i sa Belorusijom, uz to da smo mi za proteklih nekoliko godina potpisali desetine ovakvih sporazuma sa različitim zemljama, zemljama različitih političkih interesa, ideologija i provinijencija. Stvaramo sebi jednu poziciju da na konto toga i na konto te saradnje i pažljive, mudro vođene spoljne politike radimo na korist, konačno, ovih građana koji žive u našoj zemlji i na korist Republike Srbije. Sve to zahvaljujući onome koji je uspostavio takvu spoljnopolitičku doktrinu, mudrosti, mudre politike, politike koja neće više, koliko god možda nekad bili u pravu, neće koštati ovu državu i ovaj narod ljudskih života. Videli smo to, prošli smo to, o tome su moje kolege govorile, i u Prvom svetskom ratu i u Drugom svetskom ratu. Mešali smo se u mnoge stvari koje nas nisu ticale. Sada je došlo vreme da se bavimo sopstvenim dvorištem, sada je došlo vreme da se bavimo Srbijom, našim građanima, da se bavimo regionom, da vidimo kako ćemo prodati više robe našim komšijama u Albaniji, u Crnoj Gori, u BiH, na nama je da se borimo za naš srpski narod, gde god on to živi. Moram da pomenem i tu činjenicu i jednu lekciju o tome kako se vodi spoljna politika i šta je patriotizam. Patriotizam je kada možete i kada umete i kada ste u mogućnosti da izdvojite 10 miliona evra pomoći za četiri opštine koje se nalaze u BiH i gde živi srpski narod. To su opštine Kozarska Dubica, to je Kostajnica, to je Drvar, u koji smo već investirali i već dali 2,5 miliona evra za otvaranje jedne fabrike koja se bavi preradom drveta. E, tako se brani nacionalni interes, ne brani se tako što ćemo mi ovde iz Beograda, iz nekog kabineta ili iz nekog kafića sve pijući kapućino i duvan i lulu pušeći, govoreći, braneći nacionalne interese, nego se taj nacionalni interes brani u Drvaru, brani se u Trebinju, brani se u Nevesinju, brani se Kozarskoj Dubici, brani se u Kosovskoj Mitrovici, brani se u Gori, brani se u Partešu. Pitajte bilo koga od ove bojkotaške opozicije da li je ikada bio u jednom takvom mestu u BiH ili na teritoriji KiM, a da ne govorimo o tome da li u glavi i da li ima tri čiste, kako je moguće da ova Republika Srbija obezbedi i utiče na to da ti ljudi žive jedan normalan, bezbedan i bogat život, zašto ne, kao što to imaju priliku ljudi u Beogradu, u Surdulici, u Novom Sadu, u Nišu, u Kragujevcu. Dakle, radi se ovde o jednoj strateški dobroj i dobro osmišljenoj spoljnoj politici koju predvodi, koju je osmislio predsednik Aleksandar Vučić i koja će tek svoje rezultate, tu ne može da se pokaže jako brzo, ali pokazati za nekoliko godina kada budemo ojačali svoj narod na svim teritorijama i na svim zemljama gde oni žive. Neki od nas, neke moje kolege su dale tome lep naziv „srpski svet“. Mislim da ne treba da nas bude sramota da to kažemo, jer mi želimo da kroz našu pamet, kroz naše ljude, kroz naše investicije, kroz saradnju sa drugima stvaramo jedan bolji region, infrastrukturno opremljen region sa fabrikama, sa izgradnjom te infrastrukture, sa kompanijama koje dolaze i koje slivaju kapital iz celog sveta. To je Srbija predsednika Aleksandra Vučića, to je pružena ruka svima i to je Srbija blagostanja i na korist i na interes građana Republike Srbije koju vodi SNS. Hvala.
Zahvaljujem prof. dr Vladimiru Marinkovuću. Sledeći je narodni poslanik, Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Evo, čini mi se, hajde što sam sledeći, nego da sam i poslednji za danas, u pravu sam, jel da? Hvala vam u svakom slučaju, poštovane kolege, uvaženi predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, dosta je toga rečeno i danas i u proteklim danima raspravljajući o zakonskim rešenjima koja su bila pred ovim uvaženim domom, ali ja ću nešto malo drugačije, pa mi ni predsedavajući nećete zameriti. Danas je 12. maj datum i dan, dosta važan i za Srbiju, srpski narod, ali i za društvo uopšte. Elem, Srbiju su u najtežim vremenima branili njeni najverniji, najbolji sinovi, a najteža vremena za Srbiju su svakako bili ratovi. O ratovima smo i danas i juče govorili, hteli mi to ili ne, iako niko sa radošću ne govori o ratovima, jer su bili u direktnoj korelaciji sa zakonima koji su se našli pred ovim uvaženim domom i ti zakoni nisu nešto što je često u poslednjim decenijama, pa se samo po sebi, jedna takva tema se sama po sebi nametala. Ratovi bili, ne ponovili se, koji žele u kući im bili, ali one koji su u ratovima davali živote i koji su ginuli za ovu zemlju ne treba nikada da zaboraviti, kao što ne treba zaboraviti ni važne datume iz tih perioda. S tim u vezi, hoću da čestitam 12. maj Dan Vojske Republike Srpske. Naime, na današnji dan 1992. godine Skupština srpskog naroda u Bosni i Hercegovini je donela odluku o formiranju Vojske Republike Srpske. Pored toga što je donela odluku o formiranju „Srne“ srpske novinske agencije. Vojska Republike Srpske će u narednim godinama sve do 1995. godine do kraja ratnih dešavanja u Bosni i Hercegovini dati najveći, nemerljivi doprinos za opstanak više od milion Srba, preko Drine, odnosno onih koji danas žive u Bosni i Hercegovini. Maj 12. je dan Vojske Republike Srpske, ali taj dan danas obeležava i Treći pešadijski puk oružanih snaga Bosne i Hercegovine, koji baštini tradiciju Vojske Republike Srpske. Želim da čestitam svim pripadnicima Vojske Republike Srpske i pripadnicima Trećeg pešadijskog puka oružanih snaga 12. maj njihov veliki praznik. Srbiju danas brane neki drugi, ne u ratovima, na svu sreću, ali u ništa manje teškim okolnostima, u ništa manje teškim bitkama, Srbiju danas brane medicinari, lekari, medicinske sestre, medicinski tehničari od pošasti koja je ceo svet pogodila, a zove se korona virus. Mnoge od medicinskih sestara su svoje živote dale u poslednjih godinu dana braneći naše pravo na život i braneći situaciju u kojoj mi danas možemo slobodno danas da živimo i govorimo, koliko je to moguće u ovim okolnostima. Danas je 12. maj, Međunarodni dan bolničarki. Iskoristiću na kraju i priliku da i njima čestitam praznik, da napomenem da njihova žrtva za Srbiju, za naš narod nije ništa manje važna od žrtve onih koji su svoje živote davali u ratovima. Međutim, Srbiju pored svega brani danas i predsednik i Vlada. Brane je i na istoku i na zapadu. Kud će veći dokaz tome od ovih zakonskih predloga koje ste, poštovana ministarka, vi i Vlada doneli u ovaj uvaženi Dom. Srbiju predsednik i Vlada danas brane i na istoku i na zapadu, ne vodeći se ničim osim time šta je to korist za Srbiju. To je jedino merilo u borbi predsednika i Vlade za Srbiju i njene građane. Oni se bore za ovu zemlju od zapada, odnosno jugozapada, od Argentine sa kojom danas pravimo sporazume, pa do istoka, odnosno severoistoka Belorusije, birajući jedino ono što je korisno za Srbiju. Podrška ovim zakonima koja će biti nesumnjiva u danu za glasanje od mene i mojih kolega iz Srpske napredne stranke nije samo podrška ovim zakonskim rešenjima, niti puko glasanje za njih, to je podrška politici na čijem čelu danas stoji predsednik države, podrška politici neutralnosti, neopredeljivanja za bilo koga ili za bilo koju stranu, osim za stranu Srbije i stranu njenih građana. S toga ćemo svakako podržati ove zakone. Na kraju, danas je za srpski narod svuda na Balkanu još jedan veliki praznik. Iskoristiću i priliku, da našoj najvećoj pravoslavnoj svetinji u Crnoj Gori čestitam slavu, Sv. Vasilija Ostroškog, da svaki naredni dočekaju u miru i u nešto boljem okruženju i stanju nego što su dočekivali ove, a i prošle godine kada je i postojanje SPC u Crnoj Gori bilo dovedeno u pitanje. Čestitke i svima onima koji slave današnji dan. Vama ministarka i Vladi i predsedniku čestitke na onome što radite za Srbiju, pa i kroz ove sporazume, a u podršku ovog parlamenta i Srbije nemojte sumnjati. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Gospodin Aleksandar Mirković. Imate dva minuta. Izvolite.
Hvala predsedavajući, poštovana ministar-ka, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici. Jako kratko. Samo želim pre svega vama ministarka da se obratim i da vam se zahvalim što ste u istom momentu odreagovali na ono što sam ja izneo, a tiče se pretnje koje su upućene gospodinu Vladimiru Orliću. Isto tako poštovana ministarka želim da vam skrenem pažnju na još jednu stvar. Dakle, dok smo mi danas ovde radili, diskutovali o ovim predlozima zakona i dok smo pričali, a složićete se sa mnom u ovih više od pet sati diskusije, temeljno o svakom ovom predlogu posebno, danas su aktivisti SNS na opštini Rakovica dok su delili propagandni materijal fizički napadnuti, gađani su kamenicama. Ovo je još jedan pokazatelj da retorika koju zastupa deo opozicije, a predvođen, pre svega Draganom Đilasom proizvodi ovakvo stanje u društvu i od bilo koga ko je deo SNS podržava SNS ili glasa za nas ili se možda samo raduje uspehu koji postiže naša zemlja, Vlada Srbije, pre svega sleći politiku predsednica Aleksandra Vučića je izgleda legitimna meta. Ja ne znam dokle će se ovakve stvari dešavati u našem društvu, ali sam uveren da dokle god nasiljem, pozivom na mržnju, neistinama, golim lažima Dragan Đilas bude pokušavao da zataška afere u kojima se nalazi, da prikrije svoje bogatstvo, da ćemo mi ovakve primere imati i u buduće. Podsetiću vas da su u julu mesecu pokušali da zapale ovaj dom, da je povređene na stotine policajaca, podsetiću vas i na ona vešala koja su nosili na Terazijama. Evo ta vešala smo danas, pročitao sam poruku i hvala vam još jednom što ste na to odreagovali, ali kada sada napadate i aktiviste koji samo žele sa svojim sugrađanima da popričaju, čuju kakvi su to predlozi, sugestije, pa i one kritike, kada dođete u situaciju da su ti mladi ljudi postali meta, onda smo svi svesni da opasnost u kojoj se nalazimo samo zato što ne mislimo kao Dragan Đilas ili se ne slažemo sa njegovom politikom je ogromno. Sa tim završavam. Naravno da ćemo u danu za glasanje podržati sve ove predloge zakona. Kao što su i moje kolege rekle tokom izlaganja sve ovo što smo danas čuli i sve ono za šta ćemo glasati u danu za glasanje jeste opšti interes građana Srbije, ali pre svega bezbednosti i sigurnosti naše zemlje. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Ministarka Maja Popović, završna reč. Izvolite.
Vezano za ovo što ste sada naveli ja vas ispred Vlade Srbije uveravam da nadležni državni organi, kao i pravosudni organi ove zemlje neće tolerisati bilo kakvo protivpravno ponašanje, bilo kakvu agresiju i poručujem svima da je država jača od svakog oblika kriminala i nasilja. Hvala.
Zahvaljujem. Ovim zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 6. do 10. dnevnog reda i obaveštavam vas da sa radom nastavljamo, po običaju, sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem svima.