Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije ima nas 96, a da bismo tačno utvrdili kvorum, molim da stavite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da nas je 84, odnosno da ima uslova za rad. Pitam, da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da) Predrag Mijatović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, i pre svega građani Srbije, imam dva pitanja koja želim da postavim. Jedno je aktuelnom ministru zdravlja, gospodinu Zoranu Stankoviću, a drugo šefu policije, odnosno ministru policije, gospodinu Ivici Dačiću. Naime, kao što građani i vi znate pre kratkog vremena ministar Milosavljević je dao ostavku, koji je bio član stranke G17 plus i da je izabrana nestranačka ličnost, tj. gospodin Stanković, koji je pledirao, i kada je govorio, da će mu jedna od glavnih preokupacija biti borba i protiv kriminala, kao i otkrivanje i procesuiranje kriminala u zdravstvu. Imam informaciju i znamo da je bilo nekih istraga u Ministarstvu zdravlja, želeo bih da postavim pitanje, prvo, na čemu je radio, ili su radili, istražni organi, šta su procesuirali i dokle se sa tim došlo, da li će se pokrenuti, pošto smo svedoci, bar po štampi, da ima dosta kriminalnih radnji koje se dešavaju u zdravstvu, to znamo i svi. Zatim, pitam ministra zdravlja – šta se desilo i da li će biti procesuiran tender koji je raspisan za rekonstrukciju i dogradnju Kliničkog centra i kule u Kliničkom centru, jer je i sam ministar rekao da je taj tender bio neregularan, da je projekat koji je urađen bio loš i da je postojala mogućnost, što bi bila sramota, da se kula Kliničkog centra sruši pri manjem vetru, a da ne govorimo o zemljotresu? Prema tome, ko je bio odgovoran za takav projekat koji je urađen i odobren u vreme dok je ministar bio gospodin dr Tomica Milosavljević? Drugo, na Odboru za zdravlje, čiji sam i ja član, kada je prisustvovao ministar zdravlja, na jedno od pitanja šta se dešava sa dopunskim radom, s obzirom na to da smo svesni da je dopunski rad izvor kriminala i da je taj zakon kriminogen, da ga treba ukinuti, da dopunski rad u instituciji predstavlja sukob interesa, jer ukoliko zdravstveni radnici rade pre podne u državnoj ustanovi, a posle podne u privatnoj ordinaciji, dakle, to je sukob interesa koji ide direktno na štetu pacijenata i direktno na štetu državnih institucija, ministar zdravlja je izjavio, to postoji u zapisniku, da će taj dopunski rad biti ukinut, da se to razmatralo i da će biti ukinut. Pre kratkog vremena dao je intervju jednom od dnevnih listova u kome je rekao da dopunski rad neće biti ukinut. To znači da je već reterirao od borbe protiv kriminala, pa bih želeo bih da znam i postavljam pitanje – ko je izvršio pritisak na njega, ako je nestranačka ličnost i zbog čega je odustao od ukidanja dopunskog rada? Imam još jedno pitanje koje postavljam Ivici Dačiću, a to je, da li je bivši ministar zdravlja Tomica Milosavljević dostupan istražnim organima, s obzirom na to da se vodi određena istraga u Ministarstvu zdravlja? Imamo jednu od informacija da je, posle promene ministra i posle interesovanja istražnih organa za rad u Ministarstvu zdravlja, gospodin Tomica Milosavljević napustio Srbiju, negde, bar, tako se kaže, u dalekom pravcu Južne Amerike, da li je to tačno i da li je on dostupan istražnim organima ili je van Srbije upravo da bi izbegao odgovornost, što se tiče samog rada u Ministarstvu zdravlja, kao i ono, što je bilo vrlo bitno, a to je, nabavka tri miliona vakcina za pandemiju koja nije postojala u tom smislu u kom je on mislio da će postojati? Šta je sa 800 hiljada vakcina koje su preostale posle vakcinisanja stanovništva, koje su plaćene? Šta se desilo sa tim vakcinama koje su, pretpostavljam, bačene, ili bar je rečeno da će nekom biti prodate, mada nisu nikome prodate, to nije rečeno na Odboru za zdravlje? Ko snosi odgovornost za pogrešnu procenu i za izgubljenu veliku količinu novca iz Fonda Ministarstva zdravlja? Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, postaviću dva pitanja. Prvo pitanje će biti upućeno Ministarstvu prosvete. Naime, prošle godine studenti Fakulteta primenjenih umetnosti u Beogradu upisujući fakultet i plaćajući školarine kao samofinansirajući dobili su obećanje Ministarstva prosvete da će svi oni koji po ''Bolonji'' imaju 60 poena dobiti od Fakulteta besplatnu školarinu. Za one studente koji su imali između 48 i 59, grad Beograd se obavezao da će plaćati tim studentima školarine. Nakon toga, desetak studenata Fakulteta primenjenih umetnosti koji su imali 60 poena, dakle, bili najbolji studenti, dobili su obaveštenje u junskom ispitnom roku da ne mogu da polažu ispite ukoliko ne budu uplatili celokupnu školarinu u iznosu od 200.000 dinara. Među tim studentima ima puno i onih koji su siromašni, pa s tim u vezi postavljam pitanje Ministarstvu prosvete. Pitam, da li su upoznati sa ovim problemom i šta će preduzeti, s obzirom na to da postoji jasan protokol i obećanje i Fakulteta i Ministarstva da će najboljim studentima biti plaćena školarina, kao i da se na taj način oni praktično podstiču da i dalje postižu najbolje rezultate? Drugo pitanje će biti upućeno ministru za infrastrukturu gospodinu Mrkonjiću i rukovodstvu ''Železnica Srbije''. Naime, ovih dana, to se moglo čuti u javnosti osvanula je informacija, izašla je vest, da je Upravni odbor ''Železnice Srbije'' ukinuo železnički putnički saobraćaj na nekoliko relacija, uglavnom u južnoj i istočnoj Srbiji, a među najvažnijima je relacija, koja je još 1934. godine otvorena, od Niša preko Prokuplja do Kuršumlije, odnosno Merdara, do administrativne linije sa Kosovom i Metohijom. Takođe, ukinuti su polasci i na relaciji Niš-Knjaževac-Zaječar, a ranije je redukovan saobraćaj na relaciji Niš-Dimitrovgrad, itd. Postavljam pitanje i rukovodstvu ''Železnica'' i ministru Mrkonjiću, šta je motiv za ovakav potez? Koji su razlozi da se ukine putnički saobraćaj na ovim prugama? Juče je održan sastanak predstavnika sindikata ''Železnica Srbije'' u Prokuplju sa predstavnicima lokalnih samouprava i rukovodstvom ''Železnica'' tada je dat odgovor da su garniture koje su saobraćale tim relacijama stare i da ''Železnice Srbije'' nemaju sredstava da poprave te garniture, pa se iz tih razloga ukida putnički saobraćaj na ovim relacijama. Prosto je neverovatno da smo takav odgovor dobili, jer svi znamo da budžet Republike Srbije subvencioniše ''Železnice Srbije'' sa 16 milijardi dinara godišnje. Kako je moguće da od 16 milijardi dinara godišnje iz budžeta, u koji uplaćuju poreze svi građani ove zemlje, nema sredstava da se poprave dve garniture koje saobraćaju na pruzi Niš-Kuršumlija, odnosno Niš-Zaječar? Kako je moguće da ne može 10 miliona dinara da se izdvoji da se poprave te garniture, da se održi taj saobraćaj za ubedljivo najsiromašniji deo Srbije? Kakva poruka se šalje tim ljudima koji žive u Kuršumliji, na primer, ili okolini Kuršumlije, a znamo da je to područje na administrativnoj linije i znamo od koje je važnosti Kuršumlija? Ukinuli ste im sudove, ukinuli ste im kasarne – one su preseljene, fabrike ne rade, škole se gase, sada se gasi i železnički saobraćaj, onaj najjeftiniji koji je koristio ne mali broj žitelja tog kraja, jer para za neki luksuzniji prevoz nemaju. Kakva se poruka šalje tim ljudima? Ako se ukida jedno, po jedno, jasno se šalje poruka da oni treba da se sele odatle. Dokle će više da postoji taj diskriminatorski odnos prema najsiromašnijem delu Srbije, naročito prema jugoistočnoj Srbiji?! Zaista, ovo je nešto neverovatno i zaista smatramo da je nedopustivo da se država ovako ponaša kroz svoje organe. Subvencionišemo JAT – on neće da leti iz Niša! Plaćamo svi pretplatu, gledamo Beogradsku hroniku, a na kraju ukidamo železnički saobraćaj za najsiromašniji deo zemlje! [[Neko aplaudira]]
Hvala, gospodine Lapčeviću. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Ostojić.
Hvala predsedavajući, koleginice i kolege, u trenutku kada je cena bakra na svetskom tržištu najveća u istoriji pojavila se vest i o mogućem stečaju ''Kombinata Bor'' i nemušto demantovanje toga. No, Bor je suviše ozbiljna stvar da bi bila lokalna, tiče se i poreskih obveznika Srbije, velikih kredita kojima se zadužuje, garancije za neke davali smo i mi, zato su moja pitanja vezana za rad ''Rudarsko-topioničarskog basena Bor''. Država Srbija je preuzela obavezu da upravlja i kontroliše rad ovog preduzeća i to čini preko Upravnog odbora i Skupštine preduzeća, u kojima Vlada postavlja svoje članove i ima većinu. Postavlja se ozbiljno pitanje da li ti organi vode ovo preduzeće u dobrom pravcu i da li u dovoljnoj meri kontrolišu rad ovog preduzeća? Po svemu sudeći ne izgleda tako. Kako je moguće da ''Kombinat Bor'' i pored velikih gubitaka u 2008. i 2009, kao i 2010. godini, gubitak u 2008. godini je bio 45 miliona dolara, u 2009. godini 80 miliona, ali, pored svega toga, ''Kombinat'' ulaže u izgradnju motela u Brestovačkoj Banji, rekonstruiše upravne zgrade na Rudniku, ''Jama'', učestvuje u izgradnji raznih objekata u gradu Boru, kao što je ''Amfiteatar'', pored Doma kulture i drugih objekata, a neki od njih su vlasništvo opštine. U lokalnim medijima ''Kombinat Bor'' u restruktuiranju se pojavljuje u ulozi investitora za uređenje seoskih domova kulture, putne infrastrukture na teritoriji opštine. To je sve u redu kad ne bi to plaćali svi građani Srbije! Ono što zbunjuje građane Bora leži upravo u tome da 2010. godine ova kompanija nije uplatila čak ni naknadu za korišćenje mineralnih sirovina koja pripada lokalnoj samoupravi u iznosu od 50%, koliko i Republici. To su značajna sredstva koja se obezbeđuju iz Fonda za razvoj za Bor. Onda smo dali garancije za kredit i za izgradnju ''nove topionice'', a ta sredstva se ne kontrolišu. S druge strane, obaveze koje ima prema lokalnoj samoupravi ''Kombinat Bor'' ne isplaćuje. To što se kupuju novi automobili direktorima sindikalcima, a postojeći automobili dele po gradu raznim firmama, to je, nekako, uobičajeno ponašanje kada je na čelu kuće neko iz stranke iz koje je do juče bio ili je i danas. Kako je moguće da se jedan nemali broj radnika prima bez javnog konkursa i plana za prijem radne snage, pa se tako ponovo primaju radnici u administraciji, osobe bez odgovarajućih kvalifikacija? Pitaju se građani Bora, mogu li ja da dam odgovor umesto Vlade. Pa, verovatno su to neke obaveze preuzete kad su u Boru bili lokalni izbori. Što je najgore, među tim radnicima ima mnogo onih koji su uzeli socijalni program da odu iz ''Kombinata'' i država Srbija, tj. poreski obveznici, za to su već izdvojili novac, a neko sad ponovo pravi višak radne snage zbog partijskih obaveza na prethodnim izborima, kumovskih, rođačkih veza itd. Kako je moguće da se za razne usluge, a pogotovo za građevinske radove na pomenutim objektima, ne raspisuje javni poziv. Verovatno ćete reći – kad je u restruktuiranju to ne mora da se radi. Ne mogu da učestvuju svi zainteresovani, a ovi poslovi se najčešće poveravaju preduzećima sa sedištima van opštine Bor. Preduzetnici koji se obraćaju i koji su članovi LDP organizovaće protest. Ne traže oni da dobijaju poslove mimo konkursa, oni traže da bude javni poziv. Kad bi se objavio i kad bi bio poznat javnosti ugovor koji je Bor sklopio sa kanadskom firmom ''Lavalin'' za izgradnju ''nove topionice'', bilo bi interesantno videti da li bi sutradan već bio raskinut, s obzirom na to da je postupak koji je prethodio zaključivanju ovog ugovora bio daleko od očiju javnosti i bez adekvatne procedure izbora ponuđača, a setite se, to je bilo u vreme predizborne kampanje lokalnih izbora u Boru. ''Kombinat Bor'' angažuje i velika sredstva za svoj investicioni program u rudarstvu i metalurgiji, nekoliko stotina miliona dolara putem kredita, uz pomoć države ili za koje garancije daje država, odnosno mi, koleginice i kolege. Da li je neko video validnu dokumentaciju, zakonom propisanu, za celovit razvojno-investicioni program ''Rudarsko-topioničarskog basena Bor''. Ako nije, a mi bar nismo tad videli kad ste vi glasali, koje su, onda, garancije da će ti krediti moći da se vrate od strane ''Kombinata Bor'', a da ga nećemo vraćati svi mi. (Samo deset sekundi.) Ako je to tako, nije li ''Bor'' na ružnom putu ''Basena Kolubara''. Treba da dođe ''Insajder''. Dakle, moje pitanje je – ko kontroliše poslovanje ''Rudarsko-topioničarskog basena Bor''? Da li je to Republika Srbija ili neko drugi?
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, već sam u nekoliko navrata postavljao pitanja koja se tiču finansiranja SNS i njihovog stranačkog lista ''Pravda''. I, pre dva dana sam postavi slično pitanje i izneo konkretne podatke o finansiranju tog lista. Izneo sam podatke koji se odnose samo na finansiranje od strane JP ''Telekom Srbija'' i na finansiranje koje se odnosi na sredstva koja su dobili od grada Beograda. Na taj način, odlično se vidi da je u stvari projekat SNS projekat koji je od početka 2008. godine živi uz pomoć režima, jer se po tim uplatama vidi, koje su krenule tek od trenutka kad su se oni odrekli ideologije koju su zastupali 18 godina, da je tek tada krenulo to finansiranje. Izneo sam podatak da je od grada Beograda ''Pravda'' za poslednje tri meseca 2008. godine dobila skoro milion i 700.000 dinara, da je za 2009. godinu dobila 9 miliona i 859.000, a za 2010. godinu 7 miliona 88 hiljada, a ukupno nešto manje od 19 miliona dinara. Što se tiče ''Telekoma Srbije'', oni su dobili za 2008. godinu 20. 257. 000, a za 2009. godinu 18.786.000, a za 2010. godinu 23 miliona dinara i za 2011. godinu iznos 14 miliona dinara, to je ukupno, verovali ili ne, 95 miliona dinara za tu tzv. opoziciju. (Au) Međutim, meni se tu, pošto me gospođa Čomić stalno prekidala, potkrala jedna greška, ovom prilikom se njima izvinjavam, nisam uspeo sve da saberem, pogrešio sam za nekih 27 miliona. Oni nisu dobili kako sam prvobitno rekao 94 miliona i 705 hiljada, nego su dobili 121.712.322,00 dinara. Zaboravio sam jednu činjenicu, a to je, da je ''Pravda'' imala jedno veliko potraživanje prema ''Futuri'' Stanka Subotića Caneta Žapca, sa kojim se sastajao Aleksandar Vučić u pariskom ''Ricu''. To potraživanje je bilo nekih 40-ak miliona, ali je veoma zanimljivo što i pored toga što ''Futura'' ništa nije plaćala ''Pravdi'' da oni nisu menjali distributera i da su i dalje sarađivali sa preduzećem Stanka Subotića Caneta Žapca. Taj dug je otkupio ''Telekom Srbija''. Ukupan iznos na koji je zaključen ugovor je 36 miliona dinara i to u dve rate. Dakle, prva rata uplaćena je krajem 2009. godine, nekih, 18 miliona, a druga rata 25% ili devet miliona uplaćeno je tokom 2010. godine. Ono što je tu čudno, to je da je "Pravda", kao što sam već rekao, u blokadi za preko 60 miliona dinara i da taj list, koji je na današnji dan u blokadi ukupno 507 dana, i dalje izlazi. Svi se pitaju, kako je moguće, pa moguće je tako što su u međuvremenu oni osnovali drugo preduzeće "Pravda plasman", koje je u vlasništvu od 60% Ane Stefanović, supruge visokog funkcionera SNS, Nebojše Stefanovića, a ona je, da stvar bude zanimljivija, direktor "Pravde" koja je u blokadi punih 60 miliona dinara. Drugi vlasnik, da ne bih njega zaboravio, jeste gospodin Dušan Vuksanović, nekima će možda biti poznato ime, a za one kojima to nije poznato, moram reći da je to čovek koji je blizak saradnik Stanka Subotića Caneta Žapca, prvooptuženog za šverc duvana u Srbiji, on je bio vlasnik preduzeća SC, od koga je formirana, zajedno sa ''Borbinim'' i ''Politikinim'' kioscima, "Futura". Inače, on je bio jedan od direktora "Future", pa je bio direktor ''Borbe'' u vreme kada je Stanko Subotić imao svoj kapital u ''Borbi'', da bi nakon tog gašenja, kada je Stanko Subotić pokupio svoje pinklice i pobegao iz zemlje, ovaj gospodin, Dušan Vuksanović, prešao da radi najpre u ''Pravdu'', a zatim je, kao što vidite, sa visokim funkcionerima SNS osnovao ovo preduzeće. Tražim odgovor od MUP Republike Srbije, od Uprave za borbu protiv organizovanog kriminala, od Agencije za borbu protiv korupcije i svih drugih relevantnih državnih organa, ali, pre svega, imajući u vidu da već treći put postavljam ovo pitanje, da sam prvi put postavio još u februaru mesecu, da je rok za odgovor 15 dana, a da je sada jun mesec, a da nisam dobio nijedan odgovor, ja vas molim da vi u ime Narodne skupštine, i moje kao poslanika, uputite jednu urgenciju svim tim organima kojima sam se ranije obraćao i da dobijemo bilo kakav odgovor. Prema tome, ne možete vi štititi ovakve mahinacije i ovakvo kršenje zakona. Hvala. [[Aplauz]]
U pravu ste i uz vaše pitanje insistiraću kod Službe da ide i urgencija trenutno predsedavajućeg Narodne skupštine na hitan odgovor narodnom poslaniku, koji već treći put postavlja isto pitanje. Reč ima gospodin Miroslav Markićević.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovane kolege narodni poslanici i svi građani koji gledate ovaj prenos, gospodine potpredsedniče, zatražiću jedno obaveštenje od vas ili bilo koga drugog, ko je bio na tom mestu predsedavajućeg, a radi se o tome da se narodni poslanici, odnosno Narodna skupština ne poštuje, od strane nekih ministara, odnosno obaveštenja i odgovori koje mi ovde tražimo, konkretno ja, uopšte nisu došli. Pre više od 15 dana postavio sam pitanje ministru spoljnih poslova gospodinu Vuku Jeremiću, a tiče se diplomatskih pasoša i uzburkavanja koje je došlo u javnosti prilikom dodele diplomatskih pasoša nekim sportistima. Radi se o teniserima, naravno, da niko nije protiv, čak s ponosom kažemo da je trebalo ti ljudi i pre da dobiju, ali se postavilo pitanje zašto neki drugi sportisti koji su, takođe, proslavili ovu zemlju i učinili nas ponosnim, možda najviše od svih stanovnika ove zemlje, sport i jeste najbolji ambasador naše zemlje i našeg naroda, pa, zašto onda neki drugi sportisti nisu dobili te diplomatske pasoše? Zašto ja ponovo postavljam ovo pitanje? Dakle, ovo je poruka gospodinu Vuku Jeremiću da neću odustati od ovog pitanja, da će on morati da se nauči da poštuje Narodnu skupštinu i narodne poslanike, jer i na dosadašnja pitanja koja su dolazila iz Ministarstva spoljnih poslova, potpisivali se Stefanović i dinastija, tata i sin, a nikad ministar. Ja nisam pitao ni Borislava ni Borka, ni njegovog tatu, nego pitam direktno ministra Vuka Jeremića, a razlog je taj što je on predsednik Udruženja profesionalnih tenisera Srbije, pa je ostalo malo, ovako, gorčine da su teniseri dobili diplomatske pasoše, ne zato što zaslužuju, naravno, i više od toga zaslužuju, nego zato što je Vuk Jeremić u nekom svojevrsnom sukobu interesa. Pa sam, svoje pitanje, prošli put, gospodine Novakoviću, proširio tražeći da se Narodnoj skupštini, meni, kao narodnom poslaniku i svim kolegama narodnim poslanicima, dostavi ''Pravilnik'' o dodeli diplomatskih pasoša. Ja ga tako nazivam, ne znam kako se taj dokument zove, znam da svi narodni poslanici imaju pravo na diplomatske pasoše, ne znam ko još ima, verovatno diplomate, jer samo ime to kaže. Želim sve vas kolege da podsetim na 2001. godinu kada je ministar spoljnih poslova tadašnje naše zemlje bio Goran Svilanović, da se pričalo o 10, 11 hiljada diplomatskih pasoša. To znači da su mnoge tetke, strine, komšije, pekari, vozači, ne znam ko dobijao te diplomatske pasoše. Čak sam prošli put gospodinu Jeremiću ponudio da svoje pravo koje nisam iskoristio, a ne znam na osnovu kog pravilnika ga imam, kao narodni poslanik, na diplomatski pasoš, da se ustupi jednoj sportistkinji, neću sada da pominjem ta imena da ne bih bio pogrešno shvaćen, da se popularišem na osnovu tih sportskih rezultata koje su postigli naši sportisti i sportistkinje. Prema tome, tražim od gospodina Jeremića da odgovori po kom kriterijumu, po kom pravilniku se dodeljuju diplomatski pasoši, pre svega mislim na ljude koji zvanično, neću da kažem po formatu, po svom radnom mestu, nisu diplomate. Ne pitam za ambasadore, članove ambasada, zaposlene u ambasadama, pitam za ove ostale, po kom kriterijumu i po kom pravilniku ti ljudi dobijaju te diplomatske pasoše? Dalje, da ne bismo terali do Šabića, Poverenika za informacije, gospodina Jeremića, a mislim da su se i ostale kolege narodni poslanici uverili da sam dovoljno uporan da neka dokumenta isteram, tražim spisak svih ljudi, na današnji dan, koji imaju diplomatske pasoše, ljudi i žena, i po kom osnovu su ih dobili? Ovom prilikom, koliko je to apsurdno, hoću da napomenem, ako je bio kriterijum sportista koji su predstavljali ovu zemlju i učinili nas ponosnim, najveći sportista, ako neko slučajno nije znao, neka proveri, najveći sportista sa ovih prostora se zove Dragan Kićanović –voleo bih da znam da li je i on dobio diplomatski pasoš? Prema tome, gospodine Novakoviću, tražim obaveštenje od vas šta ćete vi da preduzmete da, na neki način, naterate gospodina Jeremića da poštuje Narodnu skupštinu, da poštuje Poslovnik Narodne skupštine? Možda ne bi bilo zgoreg da mu uručite javnu opomenu u vezi ovoga, zato što je gospođa predsednica Đukić Dejanović, ako se sećate, jednoj ministarki, možda i nepravedno, iz vaše stranke, uputila javnu opomenu sa ove govornice. Hvala lepo.
Hvala vama. Preduzeću samo ono isto što i u slučaju narodnog poslanika gospodina Šarovića, dakle, zamoliti Skupštinu da uz vaše pitanje prosledimo i urgenciju adresatu da što pre odgovori. Ujedno vam dajem i jedno objašnjenje, da su i žene ljudi, da ne bi prekršio Poslovnik kod te rodne ravnopravnosti. [[Aplauz]] Pre nego što nastavimo rad, dozvolite da u vaše i u svoje ime pozdravim grupu studenata Pravnog fakulteta u Rijeci, koji se nalaze u poseti Domu Narodne skupštine, a trenutno prate deo današnje sednice, nažalost, vrlo kratko, sa galerije Velike sale. Prisutni su: Stefani Jardo, Monika Kusturin i Frano Barunčić, kao i studente Internacionalnog univerziteta, Departmana u Pančevu, to su: Višnja Rankov i Igor Stojadinović. Dobar dan i dobrodošli. Naravno, bićete vrlo rado viđeni i u nastavku sednice, koju ću odložiti nakon još nekih protokolarnih obaveza, kao što je obaveštenje da su sprečeni da sednici danas prisustvuju narodni poslanici: dr Nikola Krpić, Đuro Perić i Milisav Petronijević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić Dejanović, pozvala je da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Snežane Malović, ministra pravde i Milana Markovića, ministra za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, prisustvuju i Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, Zlatko Petrović, rukovodilac Grupe u Ministarstvu pravde i Jovan Ćosić, šef Odseka za normativne poslove u Ministarstvu pravde. Kako ste primili malopre Izveštaj Vlade o primljenim amandmanima, radi detaljnijeg i ozbiljnijeg upoznavanja sa ovim mišljenjem, određujem pauzu do 11.30 časova, kada ćemo nastaviti rad po 1. tački dnevnog reda, a to je Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, u pojedinostima. Hvala na saradnji i lepoj atmosferi do sada.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O FINANSIRANjU POLITIČKIH AKTIVNOSTI (pojedinosti) Pre nego što pređemo na ovu tačku dnevnog reda, dozvolite da skrenem vašu pažnju na činjenicu da su nam i danas gosti u Domu Narodne skupštine na galeriji da prisustvuju delu naše sednice i dozvolite da ih sve naravno pozdravim to su: Višnja Pejić, Mirjana Bukara, Jelena Breković, Dušica Ilić, Ivana Štimac, Marija Ćurdić, Sonja Simović, Mladen Mijailović, Nemanja Miladinović, Ivan Pavlić, Aneta Petruc, Ivana Ristić, Nikoleta Petrović, Nikola Grba, Dušan Pajović, Branko Ćetković, Aleksandra Savić, Aleksandar Jevtić, Petar Petrović, Ivan Tiodovorić, Tatjana Dimić, Milica Piper, Ksenija Pavlović i Jelena Grbić, Milan Šajinović, Nemanja Glavčić, Vanja Bojović, Milena Nikolić, Tijana Trojanović, Stoja Stojanović, Aleksandar Veljković, Vladimir Camić, docent dr Gorana Knežević, docent dr Marija Kostić, mr Vule Mizdravković, Petar Lugonja, Sanja Stefanović, Vladica Conić, Jana Živković, Aleksandar Leka Tarbuk, Dunja Repac, Maja Sinđelić, Ivana Simić i Vladimir Corluka. Pozdravimo aplauzom drage goste. [[Aplauz]] Primili ste, poštovani narodni poslanici, Predlog zakona na koji su podneti amandmani i amandmane su podneli zajedno: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz; zajedno Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović; Marko Đurišić, Gordana Čomić, Zoran Krasić, Nemanja Šarović, Vjerica Radeta, Aleksandar Martinović, Milorad Buha, Boris Aleksić, Sreto Perić; zajedno Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević; zajedno Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević; Milisav Petronijević; zajedno Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Nataša Mićić, Nebojša Ranđelović, Ivana Andrić, Judita Popović, Bojan Đurić, Zoran Ostojić, Nenad Prokić, Kenan Hajdarević i Marija Bugarčić; Radoslav Mojsilović, Riza Halimi, Gordana Pop Lazić, Meho Omerović i Munir Poturak, kao i amandmane Odbora za pravosuđe i upravu. Primili ste mišljenje Vlade, kao i izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Po Poslovniku, gospodin Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 27. Poslovnika Narodne skupštine. Ne znam da li ste, gospođo predsednice, slučajno ili namerno, ali vidim u ovom podsetniku za današnju sednicu da ste gospodina Božidara Delića pročitali u okviru poslanika koji su izdali Vojislava Šešelja i SRS. Nadam se da vam je poznata činjenica da je Božidar Delić član Poslaničke grupe SRS i da nije izdajnik, pa vas molim da tu grešku ispravite.
Vaša sugestija će biti uvažena, mada poslanike ne delim kao vi. Nemojte dobacivati, dobićete opomenu. Nemojte dobacivati, sugestija će biti uvažena. Nama za ovim stolom nije jednostavno da delimo bivše i sadašnje radikale, jedne od drugih. To vi činite. Na naziv zakona amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospođo Slavice Đukić Dejanović, moram da vas obavestim, pošto je lično obraćanje moguće samo vama, a ne drugima, vidite, tokom načelne rasprave naslušali smo se svega i svačega, pa da je 2003. godine prvi put donet zakon koji reguliše finansiranje političkih stranaka. A, vi se sećate, kada ste bili potpredsednik SPS, da je još od 1989. godine, 1990, 1991, itd, bio Zakon o finansiranju političkih stranaka, doduše, bilo je samo malo sporno kad ste krali poslovni prostor, znate Socijalistički savez, pa Savez omladine, pa "Lutra" kad je uzeto, sećate se itd, ali je postojao zakon. To je prva stvar koju želim da potenciram. Druga stvar koju želim da potenciram, a ne želim da gubim vreme, jeste – uopšte mi nije jasno obrazloženje mišljenja Vlade kojim se odbija moj amandman. Siguran sam da Milan Marković ovo nije pisao, jer ovo nema blage veze sa amandmanom. Pozivaju se na odluku Ustavnog suda, koja nema veze sa nazivom zakona, niti bilo čim. Zašto mi tražimo da ovaj zakon u svom nazivu ima to da je on zakon o finansiranju političkih stranaka? Zato što suštinski on to reguliše. Vi ovde na neki umetnički način, kolokvijalno, kao političkim subjektima, nazivate sve ono što učestvuje na izborima. Pa znam da je tačno, ali koalicija je zbir političkih stranaka, u suštini je politička stranka. A, kada grupa građana učestvuje na izborima, ona učestvuje samo zbog izbora i ona nije neki politički subjekat koji ima relativno trajni karakter. Da bi taj subjekat imao trajni karakter bavljenja politikom, on bi morao da bude registrovan kao politička stranka. Grupe građana učestvuju na izborima u svojstvu predlagača samo da bi se poštovalo izborno pravo, da transmisija za građane ne bude samo politička stranka, nego i slobodoumni intelektualci ili pojedinci koji bi hteli da provere svoju popularnost u lokalnoj sredini ili šire, kako bi učestvovali u vršenju vlasti, da bi uzeli pare. Kod njih nema ideologije, kod njih je ideologija da uzmu pare. Ne možete vi u isti koš da stavljate grupu građana koja na neke načine, vrlo problematične, obezbedi većinu u nekoj skupštini opštine pa budu, recimo, "Koalicija za Šumadiju", "Za moju ulicu", "Za moj grad", uzmu nekog doktora ili nekog profesora koji je poznat, prevare građane, izdele tamo mesta u upravnim odborima, njima fino, nema ideologije i nema redovnog rada, nema redovnih aktivnosti. Vidite, kada jedan ovakav predlog zakona piše "Otpor", na čelu sa Čedomirom Čupićem, sekretaricom Ministarstva, nekim Slobodanom Homenom, nema ga ovde ovaj "primerak" Milivojević, nema ga onaj drugi "primerak" Konstantinović, nema ih, ovi "otporaši" koji su 2003. godine propali na izborima, oni naprave jedan zakon koji treba da odgovara nevladinim organizacijama koje bi u datom trenutku, kao kapelarni delovi DS, dezavuisali političke protivnike i prevarili građane. Ne postoji nijedan razlog zašto se u nazivu ovog zakona ne bi potenciralo finansiranje političkih stranaka. I, kao što vidite, ovo obrazloženje, ono ne komunicira ni sa mentalnim stanjem, pa, čak ni kada su sednice Vlade telefonske, a veliki je problem ako se ne plate računi za telefon.
Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da) Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić Dejanović, mislim da bi bilo dobro da predstavnike vladajuće koalicije upozorite ili obavestite da je započela rasprava o ovome zakonu u pojedinostima i mislim da je sramno da maltene niko od predstavnika vladajuće koalicije nije zainteresovan da bilo kakav doprinos ovoj ovde raspravi da. Što se tiče amandmana koji sam podneo na član 1. tražio sam da se iz ovoga člana brišu reči "politička aktivnost". Naime, sam prvi član zakona glasi: "Ovim zakonom uređuju se izvori i način finansiranja, evidencija i kontrola finansiranja političkih aktivnosti političkih stranaka, koalicija i grupa građana." Potpuno je pogrešno vezivati političke aktivnosti samo za stranke, bilo pojedinačno, bilo u koalicijama ili, eventualno, za grupe građana koje učestvuju na izborima, jer je jasno da svaki građani, svaki pojedinac svakodnevno može preduzeti određenu političku aktivnost, bilo tako što će iskazati svoj stav, bilo tako što će izaći na izbore, što neće izaći na izbore, što će nešto podržati, dati možda potpis za nekakvu inicijativu, za predlog zakon ili na bilo koji drugi način. To je prvi razlog zbog koga treba brisati reči "politička aktivnost". A, drugi razlog je što vi na ovaj način bilo šta što se radi u nekoj stranci definišete kao političku aktivnost. Potpuno je nesporno da postoji jedan krug poslova koji se vrše u političkim strankama, a koji nikako ne mogu biti politička aktivnost. Dakle, vi finansirate političke stranke, a političke stranke posle taj novac koji dobiju na ime finansiranja troše onako kako žele. Politička stranka može, na primer, iznajmiti nekakvu agenciju za čišćenje prostora koji iznajmljuje i vi biste onda praktično i to čišćenje prostorija definisali, dao sam najbanalniji mogući primer, kao političku aktivnost. Jednostavno, postoje poslovi, koji su administrativne prirode, koji nemaju apsolutno nikakve veze sa politikom, a vi na ovaj način bilo šta što finansira politička stranka, makar to bili sendviči, popodnevna kafa za funkcionere, što je, takođe, moguće finansirati na ovaj način, vi to definišete kao političku aktivnost. To je nešto što apsolutno nema utemeljenje ni u životu ni u zdravom razumu. Tim pre, čudi me obrazloženje Vlade Republike Srbije koja je odbila da prihvati ovaj moj amandman. Obrazloženje je takvo kao da nisu ni čitali sam amandman. Oni kažu: "Ne prihvata se zato što je suprotan koncepciji predloženog teksta zakona". U čemu je to suprotno? Da li je čišćenje, pranje poda politička aktivnost u stranci? Mislim da nije. Vi tvrdite da jeste. I drugo, kaže: "Predmet zakona postavljen je šire u odnosu na važeći zakon, s obzirom da uređuje kako pitanje finansiranja redovnog rada političkih stranka, tako koalicija i grupa građana". Pa, u taj deo nisam dirao, to ostaje da će finansirati političke stranke, koalicije i grupe građana. Samo kažem da to nisu sve političke aktivnosti i ne finansiraju se sve političke aktivnosti, nego se finansira rad političke stranke u koji spadaju brojne aktivnosti koje po svojoj prirodi nikako ne mogu biti političke aktivnosti. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Ma koliko delovalo da se Predlogom zakona ova definicija političke aktivnosti vezuje samo za političke stranke, koalicije i grupe građana, ovde se otvara još jedno mnogo šire pitanje. Od starih Grka naovamo u definiciji ljudskog bića jeste i to da se bavi politikom i da gotovo sve što radi ima neke veze sa politikom, a jedino oni koji razmišljaju o tome da budu zdravi, nahranjeni i eventualno da lepo izgledaju tretiraju se u političkom smislu reči kao ''idioti''. Ta definicija danas važi. U vašoj profesiji to je već nešto malo drugačije definisano, ali ima sličnosti. Onda se postavlja pitanje – šta je u stvari politička aktivnost? Sve je politička aktivnost, i sindikat ima političke aktivnosti, i nevladine organizacije imaju političke aktivnosti, i tajne organizacije imaju političke aktivnosti, i špijuni imaju političke aktivnosti. Jednostavno, na neprimeren način ste upotrebili ove dve reči. A, gospodin Nemanja Šarović vam je objasnio da u okviru redovnog rada jeste i finansiranje čišćenja i komunalije, struja, telefon. Pa, je l' su to političke aktivnosti? Nisu. I, zašto je postojala potreba da ulazite u jednu široku zonu, pokušavajući nešto da definišete, da mu date uže značenje, a suštinski ostavljate neregulisano sve ono što se tiče udruženja građana, pa i grupa građana je svojevrsni oblik udruženja građana, samo što se registruje na jedan drugačiji način, putem nekog ugovora overenog u sudu, za razliku od udruženja koje je registrovano kod Agencije za privredne registre, pa ima i neke svoje osnivačke akte i neku svoju unutrašnju strukturu? Potpuno ste nepotrebno ušli u oblast da definišete nešto što nije materija ovog zakona. A, ako već pričamo o političkoj aktivnosti, onda je to više materija Zakona o političkim strankama.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, termin "političke aktivnosti" jeste veoma prigodan termin za sve one aktivnosti koje se obavljaju u Srbiji, a kada pojedinci i grupe žele da učestvuju u političkom životu Srbije, ali se, nažalost, zbog namera da učešće na izborima materijalizuju, manifestuje na način da razni ambiciozni pojedinci imaju u stvari nameru, ne da učestvuju na politički život Srbije, već imaju nameru da materijalizuju svoje želje, namere. Imali smo praksu od 1990. godine, pa naovamo da su mnogi ljudi učestvovali na izborima u Srbiji ne da bi se kvalitetom političkih programa nametnuli biračima, ne da bi rešavali probleme, već samo, i isključivo, da bi dobili novac koji je namenjen ljudima koji učestvuju u tim aktivnostima koje su izbornog karaktera. Dakle, "političke aktivnosti" je dobar termin, jer moraju ljudi koji žele da se pojave na izborima zajedno sa nekim, bilo da je reč iz SRS, DS, SPS ili bilo koje druge stranke, da imaju isti tretman kao i mi, jer što bi nešto u slovu zakona važilo za mene kao člana političke stranke, a ne bi važilo za nekoga ko želi da učestvuje na tim izborima pod nekim drugim imenom, a ne pod imenom političke stranke. I, što bi se neko u svojim aktivnostima trudio da učešće na izborima u stvari bude učešće za popravljanje materijalnog položaja njega i njegove porodice? A, mogu sada da vam pročitam koliko smo lista, u neposrednoj našoj prošlosti, imali sastavljenih isključivo i samo od članova jedne porodice ili jedne familije. Ti su uzeli novac iz budžeta Republike Srbije, ti su dobili mogućnost da učestvuju u političkoj utakmici i ti ponovo čekaju neku novu priliku da se pojave. Ili, možda hoćete da vam pročitam imena lista na izborima u nekim državama u okruženju? Videćete veoma interesantna prezimena i imena, videćete veoma interesantne ljude, od kojih neki učestvuju u političkom životu Srbije. Prema tome, smatram da je ovo adekvatan termin, smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti i smatram da je zakon, bar u ovom segmentu, vrlo jasan, precizan, egzaktan i da će i te kako unaprediti politički život ove zemlje i omogućiti ravnopravno učešće svih aktera u političkom životu Srbije na jedan ravnopravan, normalan, civilizovan i evropski način. Ja vam zahvaljujem.
Replika. Gospoda Krasić i Šarović, opredelite se kome ću dati reč – gospodinu Krasiću.
Gospođo Đukić Dejanović, pa, pomenuta je stranka, mada moramo da razjasnimo neke stvari. Ovo obrazloženje ne odgovara tekstu amandmana. Ovo nema veze sa amandmanom, ali da razjasnimo neke stvari. Ko je koristio te zečeve da ih podmetne tokom izborne kampanje? Evo konkretan primer. Znate da je bio uslov 10.000 potpisa građana, da bi neko bio kandidat na predsedničkim izborima, i onda imamo tog kandidata, koji je, kada su se završili izbori, osvojio 8.900 glasova. Dakle, nisu čak glasali ni oni koji su overili potpise da bi glasali za njegovu kandidaturu. Hajde da podsetimo. Znate onog generalna, Nebojša Pavković, znate onog Muju lopova iz Subotice, znate na prvim predsedničkim izborima Milanovića iz Niša, Šećerovski je, takođe, kadar DS. Nemam ništa protiv, ali mora da se kaže, podržavam ovu diskusiju, neko me je loše shvatio, pa to je priča o grupi građana zašto se oni kandiduju. Politička stranka nikada neće to da uradi zbog tih interesa. Ona to radi uvek sa ideologijom. Može meni da se ne sviđa ideologija neke političke stranke, ali pravno lice ima svoj subjektivitet i gura neki svoj politički program, a ovde je priča o grupama građana. I, zato je neprimeren termin – politička aktivnost, u smislu ovog zakona. Jednostavno, ovom terminu nije mesto u ovom zakonu. Znate da retko kada podržavam gospodina Milivojevića, ali ovo što je on rekao je najveći doprinos promeni naziva zakona, da ovo bude zakon o finansiranju političkih stranaka.
U redu je što ste u saglasju. Gospodine Srđane, samo ste podržani. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, uvaženi gosti, ako ste još uvek tu, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da se vlast i opozicija razumeju. Dobro je da vlast i opozicija imaju identične stavove oko evropskih zakona koji su prepreka na evropskom putu i putu pristupanja Srbije EU. Međutim, loše je da politička stranka učestvuje na izborima i da tek pošto ih Boris Tadić pobedi na izborima mi saznamo da su oni kandidovali mnogo goreg kandidata nego što je Nikola Šećerovski, jer tek kad smo ih pobedili saznali su da su neki kandidovali, pročitaću, samo podsećanja radi, iz ove čuvene institucije koja se zove Biblioteka, kaže, ovako, ovako se govori neposredno pred izbore: "Sada, kada sunce Srbije slobodne, kada sunce Šumadije uđe na Andrićev Venac, kada Srbiju obasja sunce slobode", u liku i delu neću imenovati koga, ali svi znaju, "sada, kada najpošteniji, najbolji, najčasniji srpski sin iz srca Šumadije, iz Kragujevca, dođe na Andrićev Venac'', a onda se ovako govori kada se izgubi na izborima: ''Vi ste, gospodine, engleski špijun! Vi ste, gospodine, američki sluga! Vi ste, gospodine, najgori izdanak srpskog roda!" Da li smo mi to mogli da saznamo da ih Boris Tadić nije pobedio? E, sada ih pitam – kada ste nas slagali, kada ste govorili istinu, da citiram vas, same, da li kada ste govorili u izbornoj kampanji ovako o vašem kandidatu ili ste nas slagali posle izbora? Ali, činjenica je da ne kandiduju baš svi najbolje, kao političke stranke, i ovde imamo praksu gde vidimo da je to tačno, vidimo političku stranku koja nije kandidovala najboljeg, nego najgoreg, a ni ona nije znala da je najgori dok nisu izgubili. Zato je dobro da se ovaj zakon zove zakon o finansiranju političke aktivnosti, jer sve političke stranke nemaju baš najbolje kandidate. Neke imaju … (Predsednik: Vreme.) … ovakve kandidate o kojima sve saznamo tek kada izgube na izborima i ustanu i pruže nam ruku što smo ih pobedili. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Milivojeviću, očigledno moram da vam objasnim neke stvari. Mi nismo lagali građane Srbije ni 2008. godine, niti ih lažemo sada. Jeste Tomislav Nikolić bio i častan i pošten, ali se onda nešto promenilo, onda je počeo da se druži sa Borisom Tadićem, pa se preko noći proevropski transformisao i to brže, za kraće vreme nego što je potrebno da se ukiseli kupus, pa je onda postao zahvaljujući vama, druženju sa vama i sa vašim prijateljima iz Evrope koji nam otimaju KiM, to što jeste sada. Dakle, ne možete nas sada kuditi zato što smo mi isticali Tomislava Nikolića kao našeg kandidata. U međuvremenu je on doživeo nekakvu proevropsku transformaciju, pa je poput Bogoljuba Karića išao i one mladeže da skine, pa je završio fakultet, koliko čujemo, u šestoj deceniji života, pa je postao vaš partner u evropskim integracijama. To je ono što je suština. Još jedna stvar. Vi ste se prvobitno javili i komentarisali amandman koji sam ja podneo. To što ste rekli nije imalo apsolutno nikakve veze sa amandmanom. Vi ste pričali o tome kako su se neki pojedinci kandidovali da bi uzeli novac koji se dobija u predizbornoj kampanji i taj ste govor spremili, imam utisak da ste jedino želeli da kažete nešto pametno dok su ova deca, ovi studenti bili na galeriji. Pa pošto smo u tom trenutku mi iz SRS imali amandmane, vi ste se osetili malo zapostavljenim, pa ste odlučili da pročitate taj unapred pripremljeni govor, koji nije imao nikakve veze sa tim. Dakle, ako vam je bila želja da kažete nešto pametno, onda ste promašili, gospodine Milivojeviću. [[Aplauz]]
Gospođa Tabaković reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 107, dostojanstvo Skupštine. Međutim, malo mi se čini neobičnim da to sada uradim, pošto je gospođa Dejanović izašla, ali vas molim zbog budućeg toka sednice. Na terminu šta su političke aktivnosti, da li to obuhvata izbor predsednika Republike, kontrolu troškova u toj kampanji, predlagače kao grupu građana, političke stranke ili koalicije, zaista je neprimereno, sve vreme, voditi ovde neku baražnu vatru, a preko leđa jedne poslaničke grupe. Molim vas da u budućem vođenju sednice izbegnete ono što ruši dostojanstvo Skupštine, a to je, da se preko ovog mosta ovde, koji želi da poboljša zakonski projekat, vodi nekakav međusobni rat, onih koji inače ne sarađuju tako loše.
Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika. Malo se rasprava rasplamsala, pa kako se rasplamsala, tako ću je i završiti. Mislim da je sa replikama izrazgovarana i obrađena tema oko koje ste se raspravljali, tako da ćemo dati šansu i drugim podnosiocima amandmana. Po osnovu replika više niko neće dobiti reč. Zahvaljujem. (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Nemanja Šarović reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, povređen je član 107, dostojanstvo Narodne skupštine, iz prostog razloga, i vi ste bili dužni kao predsedavajući da reagujete. Vi ste prisustvovali prethodnom toku sednice, prisustvovali ste i raspravi o zakonu u načelu. Nikakve baražne vatre ovde nije bilo, nikakvog rata nije bilo i SRS nije u ratu ni sa kim, niti je protiv bilo koga primenjivala nekakvu baražnu paljbu. Jedino sa kime je u ratu SNS, gospođa Tabaković, Tomislav Nikolić i ostali, u ratu su sa činjenicama. Njih istina boli i oni sada traže od vas da vi zaustavite poslanike u raspravi i da nas zaustavite u izlaganju i u iznošenju činjenica o tome na koji način oni finansiraju svoju političku stranku, na koji način su ojadili za više od 60 miliona dinara pojedina preduzeća u Srbiji, o tome na koji način vode opštinu Voždovac, na koji način krše Zakon o javnim nabavkama i o svemu ostalom. Dakle, to je potpuno legitimna tema i potpuno je legitimno iznositi sve ono što smo do sada iznosili. To što su oni doživeli da konačno počne istina o njima da isplivava na videlo i to što njima to ne prija, pa, dozvolite, to je njihov problem. Ukoliko imaju nešto da kažu, imaju poslovničku mogućnost i upravo su oni ta grupa koju je nemoguće definisati. Oni pričaju o nekakvoj zaštiti, pričaju o političkim strankama, o grupi građana i ne znam ni ja o čemu i o koaliciji. Oni nisu bili ni politička stranka, ni koalicija, ni grupa građana, a sede u ovoj skupštini. To je pitanje na koje oni treba da odgovore. Ovaj zakon se donosi zbog njih, da bi njima bilo omogućena sutra kampanja, jer po ovom nepostojećem zakonu oni mogu da prikupe nekih 13 miliona dinara za godinu dana a to, da izvinite, nije dovoljno… [[Isključen mikrofon. Aplauz]]
Zahvaljujem. Veoma ozbiljno vas upozoravam na dve stvari, da ne biste ponovo morali da tražite kopiju stenograma, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, bar do sada, zakoni su se donosili po tačno određenoj proceduri i u najboljim namerama za poboljšanje života građana Srbije i ispunjavanja određenih civilizacijskih zakonskih dostignuća, a ne na insistiranje pojedinaca ili na zaštitu pojedinih grupa, pa, bile to poslaničke grupe ili partije. Sa druge strane, pozivajući se na član 107, na koji je već jedanput ovde ukazano, to je drugo pravo koje vi zloupotrebljavate koje nam Poslovnik omogućava. Treće, ni jedan jedini vaš argument nije ukazao na to čime sam ja to povredio Poslovnik u ovom momentu. Dakle, molim vas da ubuduće to ne radite. Po Poslovniku gospodin Krasić.
Gospodine Novakoviću, vi znate da se ja vrlo retko kada pozivam na povredu neke odredbe Poslovnika, ali zbog nekih stvari koje ste malopre izneli moram formalno-pravno da se pozovem na član 27. Poslovnika i da vam skrenem pažnju – nemate pravo da definišete šta ću da mislim, kako da razmišljam i šta ću da saopštavam. Ako vi mislite da možete da utičete na to kako ću da mislim o nekom predlogu zakona, izvinite, molim vas, vi ste promašili instituciju. Vi ste ovde spiker koji usmerava raspravu, vodi računa o redosledu prijavljenih govornika i omogućava da se elementarno vodi ova rasprava, ali da vi utičete na to i da vi iznosite vrednosni sud o mom mišljenju o nekom predlogu zakona, zašto se on donosi, kako se donosi, da bi regulisao nečije interese, to je moje autonomno pravo. Ako meni ne verujete, pročitajte Izmene i dopune Zakona o izboru narodnih poslanika, gde ste od svakog poslanika napravili božanstvo. [[Aplauz]]
Nema povrede člana 27. U vođenju sednice Skupštine vodim računa o interesima svih narodnih poslanika i o ugledu ove institucije. Ni na kraj pameti mi ne pada da utičem, posebno ne na vaše, mišljenje, za koje, inače, ne znam kakvo je osim ovoga što izražavate na vrlo korektan i dobar način, ali ne ukazujući na povredu Poslovnika koje nema. (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Po Poslovniku.) Gospodine Šaroviću, niste zadovoljni mojim objašnjenjem vama ili želite ponovo da ukažete na povredu Poslovnika? (Nemanja Šarović, sa mesta: Želim da ukažem na povredu Poslovnika.) Izvolite.
Gospodine Novakoviću, ponovo ste povredili Poslovnik. Povređen je član 103, koji kaže: "Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, ako smatra da nije u skladu s odredbama ovog poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku, i to neposredno po učinjenoj povredi." Po mom mišljenju, učinili ste povredu, neposredno nakon toga sam se javio za reč da ukažem i rekao da je, po mom mišljenju, povređen član 107, objasnio veoma ozbiljno na koji način. Vaša reakcija je bila, prva stvar, da kažete da se ne može ukazati, to je drugi stav ovog člana, koji kaže: "Narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine na koju je već ukazano." Nisam ukazao na povredu koja je već ukazana, gospođa Tabaković je ukazivala na vašu povredu što ste nam dozvolili da govorimo, a ukazao sam na povredu što niste nju upozorili kada je iznela neistinu, jer je neistina da je ovde bilo baražne vatre i da je ovde bilo rata. Dakle, time ste povredili Poslovnik. A, sledeći način na koji ste povredili jeste time što ste mi pretili, da ću, ukoliko i dalje budem koristio prava iz Poslovnika, ponovo biti sankcionisan opomenom, pa ću ponovo morati da tražim stenogram, kao što sam činio prošli put kada ste povredili Poslovnik, kaznili me, tu kaznu sam platio. Možete da pokušate da me uplašite. Ako bude trebalo, platiću i sledeću, ali znajte, gospodine, da ovu raspravu gleda čitava Srbija, ovo je javno. Dakle, nemojte pokušavati da me uplašite, nemojte da pretite narodnim poslanicima. Koristio sam prava koja ste mi ovako restriktivnim Poslovnikom dali. Menjali ste ga tri ili četiri puta za ovih 10 godina otkako je DOS u različitim oblicima na vlasti. Ako je ovo previše prava, izvolite pa ga ponovo promenite, ali nemojte pretiti da ćete primenjivati sankcije onda kada apsolutno postupamo u skladu sa Poslovnikom. [[Aplauz]]
Naravno da nema povrede odredbe člana 103. Niti sam ikome pretio niti mi to pada na pamet, niti to umem uopšte da radim, ali vrlo lepo umem da čitam odredbe Poslovnika i kada primetim da se Poslovnik zloupotrebljava moje je pravo, dužnost, na osnovu stava 7, da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredbi ili na drugi očigledan način zloupotrebljava prava, izreknem meru. Ne izričem meru, ali upozoravam. To nije pretnja, to je jedna molba da se svi zajedno potrudimo i da poštujemo, da li je restriktivan ili nije, o tome možemo da razgovaramo, ali je svakako Poslovnik koji je na snazi. Da li ste zadovoljni mojim objašnjenjem, gospodine Šaroviću? (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Nisam.) Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o tome da li sam povredio Poslovnik, član 103, prema ukazivanju narodnog poslanika gospodina Šarovića. Povredu Poslovnika ukazuje narodna poslanica gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, najgrublje ste prekršili član 27. Poslovnika. Dozvolite mi, iako je pominjan član 27, da vam objasnim možda i 33 puta, ali u drugom kontekstu i dozvolite da objasnim kako ste prekršili taj član 27. Vašim komentarom posle govora kolege Nemanje Šarovića rekli ste da ga upozoravate, pa, makar ponovo tražio stenogram. Da li to znači da narodni poslanik ne sme da traži stenogram? To ste i čak vrlo ljutito izgovorili. Da li to znači da narodni poslanik ne sme da traži stenogram da bi proverio da li je tačno napisano ono što je rekao? S druge strane, uporno smo više puta pitali i vas, a pogotovo gospođu Čomić, sada konkretno vas u ovom kontekstu, šta to znači upozorenje? Ne postoji u Poslovniku mera izricanja upozorenja. To je nešto što ste izmislili i što koristite, vi ako procenite da narodni poslanik ne govori onako kako se vama dopada, izreknete opomenu, možete da oduzmete reč, možete da izbacite na određeno vreme iz parlamenta. Vi ste to srpskim radikalima radili redovno, radite i dalje. Apsolutno smo spremni na sve ono na šta ste vi spremni. Uvek vas upozoravamo da to radite u skladu sa Poslovnikom. Nikada to ne radite u skladu sa Poslovnikom, nekad ste raspoloženi na ovaj ili na onaj način i to raspoloženje predsedavajućeg, zapravo, predstavlja Poslovnik, što je u vašem konkretnom slučaju… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem na pokušaju da ukažete na povredu Poslovnika. Što se tiče upozorenja, u pravu ste. Poslovnik ne poznaje tu meru. Do sada je bila u pitanju dobra praksa, način komunikacije i žar, ili raznovrsnost, ili malo jača diskusija u pokušaju predsedavajućeg da se usmeri itd, i da utiče na atmosferu, to je bilo nešto što je bio alat koji je imao smisla. U tom slučaju, prihvatiću da sam, iskoristivši institut koji ne postoji, a to je upozorenje, možda i prevazišao svoje nadležnosti, ali nisam prekršio Poslovnik, jer je dobronamernost i legitimnost u postupanju nešto što me svakako tu eskulpira. Ali, od sada, evo, prihvatam potpuno i predsedavajući će striktno primenjivati Poslovnik, posebno stav 7, člana 103, ali nisam siguran da smo na dobrom putu stvaranja dobre prakse i atmosfere u ovom domu. Da li ste zadovoljni ovim objašnjenjem ili niste? (Narodni poslanik Vjerica Radeta sa mesta: Ne, nisam zadovoljna.) Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o tome da li sam povredio Poslovnik o ukazivanju narodne poslanice Vjerice Radete. Gospodine Aleksandre Martinoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa vi ste gospodine Novakoviću, ovakvim svojim objašnjenjem povredili član 1. Poslovnika Narodne skupštine u kome lepo piše: ''Ovim poslovnikom uređuju se organizacija i rad Narodne skupštine i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika, u skladu sa Zakonom o Narodnoj skupštini.'' Vi ste upravo saopštili da ste vi do sada poštovali nekakvu, kako vi kažete, ''dobru praksu'' a ne odredbe Poslovnika, a da ćete se ubuduće držati isključivo odredaba Poslovnika. Izvinite, to je kršenje, maločas citiranog, člana 1. Poslovnika Narodne skupštine. Šta to znači dobra praksa, kada je primenjujete, kada je ne primenjujete? U suštini, u praksi, to što ste vi rekli znači da kršite Poslovnik, arbitrarno prema prilikama i u zavisnosti od toga da li vam odgovara ili vam ne odgovara da poštujete Poslovnik. Inače, to nije vaš izum, taj termin "dobra praksa'' u parlamentu. To je izum predsednika Administrativnog odbora, koji je pre više od godinu dana rekao, da nema potrebe menjati Zakon o izboru narodnih poslanika, jer je on praksom Administrativnog odbora suspendovao član 102. stav 2. Ustava Republike Srbije. Jeste da u članu 102. piše da je narodni poslanik slobodan da svoj mandat stavi na raspolaganje političkoj stranci, ali, eto, praksa je Administrativnog odbora da se pismena koja je podnela Srpska radikalna stranka, a kojima se u stvari i primenjuje član 102. Ustava Republike Srbije, zbog te prakse ne poštuje. Sada vas pitam – u kojoj je to civilizovanoj i demokratskoj državi praksa koja je suprotna važećim propisima, u ovom slučaju Ustavu, Zakonu o Narodnoj skupštini i Poslovniku, važnija od samih tih propisa? Ni u jednoj, sem u Republici Srbiji. [[Aplauz]]
Ne vidim povredu odredbe člana 1. Poslovnika u mom postupanju, uz istu činjeničnu pravnu dimenziju koju sam dao i u prethodnim objašnjenjima, pa pošto ni vaše kolege nisu bile zadovoljne tim objašnjenjem, pretpostavljam da ni vama ona nije dovoljna, a Skupština će se, naravno, u danu za glasanje izjasniti da li sam povredio član 1. Poslovnika, po vašem ukazivanju, sa današnje sednice. Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo, tragedija naše države, pa i ovog parlamenta je, što vladajući Tadićev režim više i ne krije da se zakoni ne donose u interesu građana Republike Srbije i da se ne donose u okviru okolnosti koji važe na teritoriji pravnog sistema Republike Srbije. Na taj način, po striktnom nalogu Evropske unije, odnosno nekakve Evropske komisije, Venecijanske komisije, čime se vi onako busate, volite da se hvalite, donosi se i ovaj zakon, kako ste ga nazvali, o finansiranju političkih aktivnosti i baš vas briga za primedbe koje vam iznose poslanici Srpske radikalne stranke, da ovo mora biti zakon o finansiranju političkih stranaka, a ne političkih aktivnosti. Ali, naravno, vi uvek koristite ovakvo izdiktirane zakone da ih u primeni zloupotrebljavate, pa će, Krasić je to pomenuo, biti moguće finansiranje nevladinih organizacija pod firmom političkih aktivnosti itd. Mi smo u nameri da ovaj zakon koliko-toliko uljudimo, podneli veliki broj amandmana, a ovo što smo intervenisali kroz ovaj amandman, radi se o tome da smo predložili da koalicija i grupa građana mogu imati status političkog subjekta samo u pogledu finansiranja troškova izborne kampanje. To je jedino realno. To je jedino moguće. Mi smo obrazložili to, da predmet ovog zakona jeste finansiranje troškova redovnog rada i izbornih kampanja političkih stranaka. Ali, kako se na izborima pojavljuju i koalicije i grupe građana radi ostvarivanja jednakih uslova i ravnopravnosti ovim zakonom, potrebno je precizirati da status političkog subjekta, koalicije ili grupe građana imaju samo u periodu izbornih kampanja, jer koalicija nije stranka. Pre i posle izbora, te stranke koje su deo koalicije funkcionišu svaka na svoj način. Grupa građana ne postoji kao registrovana ni pre ni posle izbora, nego samo u toku izborne kampanje. Ili, ako nećete ovim zakonom finansirati i humanitarni fond Nataše Kandić i Udruženje golubara, bez namere da uvredim golubare što ih upoređujem sa Natašom Kandić, to nikako. Dakle, očigledno je da vi, ili ne znate šta radite, ili svesno radite pogrešno. Onda kažete – ne možete da prihvatite ovaj amandman, iz razloga što je pravni status koalicije i grupe građana uređen izbornim zakonima. Kakve to ima veze sa ovim zakonom i sa finansiranjem političkih stranaka? Ne govori ovaj zakon o tome na koji način će se izlaziti na izbore. To reguliše Zakon o izboru narodnih poslanika i to naravno nije sporno. Interesantno je da ste, pošto mi ovde intervenišemo od samog naslova zakona pa dalje, kako ste na amandman kolege Krasića rekli, kako, u praksi nije deo željene rezultate, a bio je i predmet ocene ustavnosti, govorite o postojećem i danas važećem Zakonu o finansiranju političkih stranaka. Mi vam sve vreme tvrdimo – da, tačno je. Nije dao rezultate postojeći zakon, neće dati ni ovaj koji će stupiti na snagu za nekoliko dana. Ali, ne zato što je problem u zakonu, nego što je problem u onome ko primenjuje zakon. Ni postojeći Zakon, dame i gospodo, nije omogućio da politička partija Vučića i Nikolića može da se finansira na način koji nikome u državi Srbiji nije poznat i nije dostupan javnosti. Naravno, javna je tajna kako se finansiraju, ali ni ovaj zakon, kao ni postojeći zakon neće onemogućiti, recimo, Dragici Nikolić da finansira svoju stranku sa 300.000 dinara. Ali, ni ovaj zakon ne daje odgovor na pitanje – odakle joj te pare? Kako može neko ko ne zarađuje da toliko sredstava izdvoji za finansiranje svoje stranke? Kaže Vučić pre neki dan u jednoj emisiji – to nisu njene pare, mi smo to morali da damo, jer nam zakon ne dozvoljava drugačije da napišemo. A, na pitanje kako to krše zakon, on kaže – ne, ne krši zakon. Naravno, krši zakon i to ne samo o finansiranju političkih stranaka, nego i Krivični zakon. Hvala. [[Aplauz]]
Hvala vama. Na naslov iznad člana 2. i član 2. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima magistar Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, rekla bih da, zbog opravdanog odsustva, član 1. nisam bila tu da obrazložim, naše sporenje jeste suštinsko čak i kad se radi o promeni termina koji smo mi u članu 1. naznačili, a onda u članu 2. i pokušali da preciziramo. Dakle, slažem se potpuno sa predlagačem da ovo treba da se zove zakon o finansiranju političkih aktivnosti, zato što podrazumeva sve nosioce aktivnosti u izbornom procesu i u redovnom radu. Imam primedbe koje smo izveli kroz amandmane da je izbor, na primer, za predsednika Republike ovde naznačen samo u delu kontrole troškova ali da se nigde ne preciziraju načini prikupljanja, raspodele sredstava itd, a znamo da je reč o značajnim sredstvima. Jer je, na primer, u poslednjim predsedničkim izborima pobednički kandidat koji je za svega 56.000 glasova dobio to zvanje i tu odgovornost, dobio i četiri miliona evra iz same kampanje kao pobednik na izborima. Mi to kroz ovaj zakon nismo dovoljno precizno izveli, ali nismo ni pokušali da njime obuhvatimo sve. Ali ono što moramo da obuhvatimo jeste da ne možete, počev čak od člana 1, da kažete da ovaj zakon govori o izvorima finansiranja, evidenciji, kontroli itd, jer je termin "izvori" zaista uži pojam od onog što smo mi definisali kao načini finansiranja. Načini finansiranja obuhvataju i izvore ali i primaoce, načine, kontrolu i sve ostalo. Upravo zbog toga smo u članu 2. i samim naslovom i značenjem izraza pokušali da se dogovorimo o čemu u stvari razgovaramo kao političke stranke koje žele da urede ovu oblast. Prema tome, da precizno definišemo termine, pa su "politički subjekti", što smo mi još u članu 1. naznačili, i politička stranka, i koalicija, i grupa građana, ali ne koalicija onako kako ste vi napisali u skladu sa sopstvenim ugovorom i overenim u skladu sa zakonom kojim se uređuje overa potpisa. Pa, u prilici smo da donesemo ozbiljan zakon i zaista se čudim da od 39 ni jedan jedini amandman niste usvojili. Očigledno ne želite da poboljšate ni praksu ni zakon, jer smo mi rekli da se koalicija uređuje ugovorom u skladu sa zakonom kojim se uređuju izbori, ali i ovim zakonom. Pa smo onom organu kojeg ste vi kao predlagači, govorim vi kao vladajuća većina, predvideli Agenciju za borbu protiv korupcije ostavili joj Ustavom definisanu nadležnost da ona bliže uredi uslove kako taj ugovor treba da izgleda. Prema tome, ne sporimo vašu nadležnost da to uredite, ali koalicija mora da ima ne samo svoj ugovor koji proizvodi dejstvo na unutrašnje odnose, nego koalicija mora da ima ugovor uređen i ovim zakonom da bi ti koalicioni odnosi bili poznati javnosti i odgovorili zahtevu transparentnosti, ali i da bi koalicije i grupe građana imale jednaku odgovornost sa političkim strankama, a ne samo jednaka prava. Dakle, mi se ne borimo za manja ili veća prava nekoga, ali za stavljanje u jednaku ravan prava i koalicija, i grupe građana, i u izbornom procesu, i u finansiranju redovnog rada, i ovaj član 2. je vrlo važan i suštinski jer brišemo termin "izbornog jemstva" koje, ponavljam, ograničava političku konkurenciju, ne dozvoljavajući manjim strankama da učestvuju u političkoj utakmici. Pored toga, taj institut je do te mere rogobatan, ne razrađen u smislu nadležnosti, ko jemstvo prima, ko daje potvrdu, ko poništava i kada proglašava listu, da zaista smatramo i smatrali smo neophodnim da se ovaj amandman usvoji. Uverena sam da gospodin Milan Marković, kao predstavnik predlagača, zaista jeste u prilici da neki od ovih amandmana čuje i da obrazloženja koja usmeno izlažemo jesu nešto uverljivija od onih koja smo vam dali u pisanom obliku, a za koja očigledno nije bilo volje. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Hvala vam. Napravio sam lapsus na ovaj amandman o kome smo govorili – podnela je grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Reč ima gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona je zaista čist promašaj. Gospodin Krasić vam je vrlo uverljivo pokazao da je pre svega pogrešan naziv ovog predloga zakona, jer suština nije u tome da se finansiraju političke aktivnosti, kako vi kažete, političkih subjekata, nego da se finansiraju političke stranke. SRS u obrazlaganju svojih amandmana na ovaj predlog zakona pre svega, polazi od člana 5. Ustava Republike Srbije. Član 5. Ustava Republike Srbije jasno definiše ulogu političkih stranaka u ustavnom i političkom sistemu Republike Srbije. Dakle, političkih stranaka, ne koalicija, ne grupa građana, nego političkih stranaka. Ovim zakonom je pre svega, trebalo definisati finansiranje političkih stranaka kao organizacija koje po Ustavu, po članu 5. Ustava, artikulišu političku volju građana. I bez političkih stranaka nema demokratskog političkog sistema u Republici Srbiji. Vi ste tu činjenicu i tu normu iz Ustava Republike Srbije hteli na neki način da izbegnete. I vi ste je devalvirali kada ste menjali Zakon o izboru narodnih poslanika, jer ste hteli da predstavite građanima Srbije da narodni poslanici u Narodnu Skupštinu dolaze otprilike onako kao što su se pojavljivala božanstva u antičkim tragedijama, "deus ex machina", nema političkih stranaka. Ja sam tu, kako sam došao do Narodne Skupštine nije bitno, bitno je da sam ja narodni poslanik. Da li me je kandidovala politička stranka, da li ja imam neku obavezu prema svojoj političkoj stranci, da li imam moralnu obavezu da u parlamentu zastupam onu istu politiku koja je dobila poverenje građana na izborima i koje sam ja dobio kao kandidat političke stranke, vi ste sve to gurnuli u stranu i rekli – nemaju političke stranke šta da se mešaju u rad narodnih poslanika, narodni poslanik je slobodan, on nikome ne polaže račune, on je tu, kako je došao do Narodne Skupštine nije bitno. Otprilike ista matrica, misaona, ideološka, politička, provlači se i kroz Predlog zakona o, kako vi kažete, finansiranju političkih aktivnosti. Pa onda kažete, onda pojmovno razlikujete političke stranke od koalicije. Izvinite, svako ko je elementarno pismen zna da koalicija nije ništa drugo do savez političkih stranaka. Koalicija nema svoj sopstveni, neki pravni i politički subjektivitet, van subjektiviteta stranaka koje sačinjavaju. Što se tiče, grupa građana, moram da kažem da je Predlog zakona u pravničkom smislu, evo, gospodine Novakoviću, sad ću pokušati da vam dokažem, loš. U čisto zanatskom smislu. U članu 2. kaže ovako – ''grupa građana'' je oblik udruživanja birača radi zajedničkog učešća na izborima, koji svoje međusobne odnose uređuju ugovorom, overenim u skladu sa zakonom kojim se uređuje overavanje potpisa.'' E, sad vi gospodine Novakoviću kao vrstan advokat znate da nije isto overavanje ugovora i overavanje potpisa. Kada overavate ugovor, onda onaj ko vrši overu upušta se u sadržinu ugovora, on čita ugovor i proverava pre nego što stavi pečat da je overio ugovor, da je sadržina ugovora usklađena sa zakonom. Kada se overava potpis, onaj ko vrši overu samo proverava da li potpis na dokumentu, u ovom slučaju ugovoru, potiče od lica koje je dalo odgovarajuću ličnu ispravu, dakle, upoređuje da li je to isto lice koje je predalo ličnu ispravu kao dokaz identiteta. To su dve potpuno različite stvari. Sada vas pitam čisto pravnički, ne ulazeći u neke političke dubioze, u kom slučaju će se smatrati da postoji grupa građana: kad je overena sadržina ugovora tih birača ili samo kad su overeni potpisi, jer vi u istoj rečenici koristite dva potpuno različita pojma? Kažete – overava se ugovor, a onda u skladu sa zakonom kojim se vrši overavanje potpisa. To vam je kao kod ugovora o doživotnom izdržavanju. Sudija pre nego što overi ugovor mora da pročita ugovor o doživotnom izdržavanju, da utvrdi da je sadržina ugovora takva da može da se overi, da je ugovor usklađen sa, pre svega, Zakonom o nasleđivanju, sa Porodičnim zakonom i sa drugim važećim propisima u Republici Srbiji. Eto, koliko ste vi traljavo i nepismeno pristupili ovom, inače, veoma važnom poslu. Šta je suština naše primedbe? Vi ovim zakonom imate intenciju, valjda bi trebalo u stvari da imate intenciju da finansirate političke stranke, a ne političke aktivnosti, jer politička stranka pored toga što se bavi politikom obavlja i neke aktivnosti koje nisu političke. Kada politička stranka plaća račun za utrošenu električnu energiju ili kada menja prozore na svojim zgradama, da li je to bavljenje politikom? Nije. Da li se to finansira iz budžeta Republike Srbije i iz drugih izvora koji su predviđeni zakonom? Finansira se. Dakle, vi ne finansirate političku aktivnost, vi finansirate političku stranku koja ta sredstva koristi i za političke, ali i za nepolitičke svrhe. Potpuno je nejasno, nama iz SRS, kako možete u istu ravan i isti značaj da pridajete političkim strankama i grupama građana. Grupe građana manje-više nemaju bilo kakav politički program. One nemaju nikakvu ideologiju. Grupe građana se pojavljuju uoči izbora. Njih formira određeni broj birača. Njihov jedini interes je da učestvuju na izborima i da na tim izborima ostvare što bolji rezultat. Neke programske kohezije unutar grupe građana ne postoje. Krajnje je pogrešno stavljati političke stranke u isti rang i u isti koš sa grupama građana. Prema tome, suština naših amandmana i ono što vam je rekao gospodin Krasić, ja to samo želim da ponovim, dakle, ovaj zakon je morao da se zove zakon o finansiranju političkih stranaka. Vi finansirate celokupan rad političkih stranaka, i onaj čisto politički i onaj nepolitički, jer i bez tog nepolitičkog jedna stranka ne bi mogla da funkcioniše. Međutim, vi sad ovim zakonom hoćete da definišete samofinansiranje političkih aktivnosti. Šta, sad, kad stranka hoće da okreči svoje prostorije, ne može, jer to nije politička aktivnost. Moram da uredim parking ispred sedišta stranke, ne mogu, to nije politička aktivnost. Iz kojih izvora se to finansira? To je osnovna koncepcijska slabost ovog Predloga zakona, a da ne govorim da imate čisto nomotetičkih propusta, čisto zanatskih. Ne mora čovek da bude neki vrstan pravnik, pa da vidi da ovde imate čitav niz pogrešnih termina, nedosledne upotrebe određenih termina, da brkate pojmove itd, i to, da tragedija bude veća, na samom početku Predloga zakona, evo, član 2. Značenje pojmova, umesto da definišete pojmove, vi napravite zbrku. Evo, već u članu 2. mi sad ne znamo šta je grupa građana, šta je koalicija, kažete, "oblik udruživanja političkih subjekata", a kažete ''politički subjekti su stranke, koalicije i grupe građana", i onda kažete "koalicija je oblik udruživanja političkih subjekata". Nisam čuo da postoji koalicija grupa građana, da je jedna grupa građana u koaliciji sa još pet takvih grupa građana. Čuo sam da su političke stranke u koaliciji – "radi zajedničkog učešća na izborima, koji svoje međusobne odnose uređuju ugovorom, overenim u skladu sa zakonom kojim se uređuje overavanje potpisa." Evo jedan praktičan problem. Dođe koalicija kod nadležnog organa da overi potpise, onaj koji vrši overu, on će da ih pita, izvinite, gospodo, da li ja sad treba samo da overim vaše potpise, da utvrdim vaš identitet, ili imam pravo da pročitam ugovor o formiranju te vaše koalicije. Recimo, u ugovoru piše da se bavite, između ostalog, nekom delatnošću koja je suprotna Ustavu. Ima li pravo nadležni organ da odbije overu takvog jednog koalicionog ugovora ili koalicionog sporazuma? Vi to ovim predlogom zakona niste rešili. Vi ste navrat-nanos hteli da donesete jedan zakon, da biste se pohvalili pred vašim prijateljima iz EU, koji su vam juče lupili jedan žestok šamar i rekli vam, džaba što ste izručili Ratka Mladića, nema ratifikacije SSP u holandskom parlamentu. 'Ajde što ponižavate sebe, nego ponižavate državu Srbiju. Sad vam, tamo, neki, holandski parlamentarac drži lekcije, pa kaže, pa, nije dovoljno što je izručen Ratko Mladić, na krajnje ponižavajući način, nije dovoljno da sačekamo Izveštaj Serža Bramerca, nego, tražimo pismeno izjašnjenje holandskog Ministarstva inostranih poslova da li je zadovoljan Izveštajem Serža Bramerca. Izvinite, da li ima granica ponižavanju države Srbije? U vašoj perspektivi očigledno nema. Vi ovaj zakon ne donosite da biste uredili politički sistem u Republici Srbiji. Vi ste mu već u velikoj meri naneli štetu Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, a sad to nastavljate ovim fantomskim zakonom o finansiranju političkih aktivnosti, gde se ne zna, više, ni šta je politička stranka, ni šta je koalicija, ni šta je grupa građana. Ono što je Ustavom jasno definisano i što bi trebalo da bude bliže uređeno ovim predlogom zakona, vi sad sve bacate na glavu, mešate pojmove, mešate termine. Umesto da u Narodnoj skupštini donesemo zakon o finansiranju političkih stranaka i da definitivno uklonimo taj živi pesak, kad je reč o srpskoj političkoj sceni, a tiče se mutnih načina na koji se finansiraju pojedine političke stranke, vi umesto to da razbistrite, vi ćete dodatno da zamutite političku scenu Srbije. I, možemo samo da pretpostavimo na šta će da liči sledeća izborna kampanja u režiji DS i u režiji SNS. Do sad jedino niste kupovali birače tako što ste im nudili ljudske organe. Sad u izbornoj kampanji daj bože da i to ne budemo videli. Do sad ste nudili: pare, cement, šljunak, štapove za pecanje, naočare, aparate za merenje pritiska, koze, ovce, ko zna šta niste radili. Još jedino niste ponudili biračima koji imaju srčane probleme ili probleme sa bubrezima da ćete im dati srce i bubreg ako glasaju za vas. U sledećoj izbornoj kampanji, i ovako nakaradnom zakonu, daj bože da se i to ne desi. [[Aplauz]]
Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Politička stranka koja je i danas, nakon 20 godina, još uvek sklona da se zalaže za politiku sukoba, nudila je u prošlosti ljudske organe, ali tuđe. To su građani plaćali, zaista, sopstvenim životima i organima. Zašto je za nas neprihvatljiv ovaj amandman? Mi se očigledno razlikujemo i po poimanju uređenja društva, po tome kako mi mislimo da ovo društvo treba da bude uređeno. Potpuno se razlikujemo po tome kuda Srbija treba da idem i duboko verujemo da je budućnost građana Srbije u približavanju EU. To je izbor onih političkih opcija koje se zalažu za priključenje Srbije EU. Istovremeno, zbog tog izbora naša je rešenost da društvo uredimo u skladu sa najvišim standardima koji vladaju u tim evropskim zemljama i niko nas na to ne tera, i nikakvi šamari ili pretnje ne treba da nam stižu niotkuda, to je naš izbor. Zato, što mislimo da je poimanje savremenog demokratskog društva demokratski razvijenih zemalja mnogo bolje i u interesu građana, nego poimanje onih koji su i u prošlosti, a i danas vode politiku, u kojoj građanin treba da služi nekakvim apstraktnim političkim ciljevima i nevidljivim interesima. Da li je ovo zakon o finansiranju političkih aktivnosti ili političkih stranaka, tu, takođe, postoji i suštinsko razlikovanje u poimanju ovog šta ovaj zakon treba da bude. Po našem dubokom uverenju, ovo treba da bude zakon o finansiranju političkih aktivnosti, jer ustavno pravo građana na aktivno i pasivno biračko pravo, obezbeđuje pravo i onima koji nisu političke stranke da učestvuju u političkim aktivnostima. Mislimo da je dobro da jedno demokratsko društvo, razvijajući politički pluralizam, daje šansu i onima koji nisu organizovani u političke stranke, a žele da učestvuju u političkim aktivnostima i izbornim aktivnostima, imaju pravo da budu ravnopravno tretirani i finansirani kao politički subjekti, koji jesu političke stranke. I u tom smislu svi amandmani koji su dostavljeni, a koji dosledno insistiraju na tome da ovo treba da bude zakon o finansiranju političkih partija, a ne političkih aktivnosti, za nas su neprihvatljivi jer po našem dubokom uverenju zapravo sužavaju ustavno pravo građana, da zadovoljavaju svoje aktivno i pasivno biračko pravo. I u tom smislu nijedan od tih amandmana za nas nije prihvatljiv i Poslanička grupa ZES u danu za glasanje neće glasati za te amandmane, jer mislimo da se radi o suštinski različitim konceptima razumevanja političkog sistema i uloge, s jedne strane, političkih partija, ali i drugih oblika organizovanja građana koji žele da se uključe u političke aktivnosti i u izborne aktivnosti. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, gospodin Šarović. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, povređena su dva člana, gospođa Kolundžija je svojim izlaganjem povredila član 107. Poslovnika, odnosno povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine i to što je ona rekla to je, zaista, potpuno sramno. Ukoliko niste pažljivo slušali, ona je rekla da SRS stranka koja je u prošlosti nudila ljudske organe, ali tuđe. Dakle, ja ne pamtim kada je bilo ko, pa, makar u žaru bilo kakve političke borbe, tako nešto monstruozno izrekao. Vi veoma dobro znate da nikada nismo nudili bilo čije organe, ni svoje ni tuđe, zaista mislim da bi najbolje bilo, gospođo Kolundžija, da pokažete malo ljudskosti i da se izvinite. Da kažete da vam je to možda izletelo, da to niste mislili, može se osporavati politika za koju se neka politička stranka zalaže na različite načine, ali ovo je ispod svakog nivoa, svakako ispod nivoa Narodne skupštine. Vi ste, gospodine Novakoviću, povredili član 27, jer niste, kao predsedavajući reagovali na tako brutalne, monstruozne, sramne, ne znam, zaista, šta da kažem, na takve optužbe. Kada sam ja juče pokazao slike humanitarne pomoći, kako je rekao gospodin Milivojević, odnosno ulja, brašna, šećera i tone drugih namirnica koje ste vi delili u Kruševcu, kada su bili izbori za mesne zajednice, to je legitiman način političke borbe, jer sam pokazao konkretan dokaz kako vi uterujete demokratiju u Srbiji. Vi kažete to je humanitarna pomoć, vas građani nisu birali da biste pred izbore delili humanitarnu pomoć. I to nije humanitarna pomoć, nego je mito i korupcija. Ali, to nema veze sa ovim što ste vi sada uradili. Dakle, ja vas zaista pozivam da se u ime svoje poslaničke grupe i u svoje lično ime izvinite za ove odvratne neistine koje ste uputili i rekli da je to politički program SRS. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Nisam povredio član 27. pažljivo sam slušao i nisam video da je to, osim iznošenja političkih stavova koji su dijametralno suprotni, bilo šta što može da izazove ovakav vaš revolt. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Koristim pravo, pravo na repliku. Dakle, ja nisam pomenula nijednu političku partiju, govorila sam o politikama koje su pozivale na rat, na ubijanje i kao posledicu, naravno, imale ono što može da se u političkom žargonu zove "nudili tuđe živote i tuđe organe". Ko se prepoznao u tome, treba sam da se zapita zašto se prepoznao u tome što sam ja rekla. Istovremeno, ako ste tako osetljivi na tu vrstu argumentacije, onda je trebalo da opomenete pre svega svog kolegu, koji je za to optužio nekog drugog, a ako govorimo o činjenicama gde jeste a gde nije, politikama koje se vode, dovođenje u pitanje životi ljudi, onda zaista mislim da je svaka politika koja je pozivala na rat, mržnju, netrpeljivost i ubijanje politika koja je žrtvovala tuđe živote.
Reč ima gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, gospodine Novakoviću, ne znam šta je politički u izjavi da je SRS nudila nekome tuđe organe i tuđe živote, dakle, to nije politička izjava, to je uvreda. Vi ste na tu uvredu morali da reagujete i ponovo se dokazuje da u srpskom parlamentu postoji politika dvostrukih aršina, kada vladajuća stranka ili neka od vladajućih stranaka, vređa SRS, onda nema intervencija po Poslovniku, od strane predsedavajućeg. Kada mi iznesemo neki naš politički stav, onda se kaže da nekoga vređamo. To su potpuno pomešane stvari. Gospođa Kolundžija je pokazala, po ko zna koji put, da je u srpskom narodu komunizam i marksizam, u političkom smislu, duga teška i, za neke, neizlečiva bolest. Dakle, matrica izlaganja gospođe Nade Kolundžije je sledeća, i ta matrica je bila prisutna i u raspravi o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika, a to je, političke stranke su zlo, političke stranke su društveni paraziti, političke stranke rade protiv interesa naroda. 'Ajde nekako da skrajnemo političke stranke, 'ajde da napravimo jedan politički izum koji niko nije uspeo da napravi, a to je, da imamo demokratski i parlamentarni politički sistem, ali bez političkih stranaka. Sada, umesto da se zakon zove zakon o finansiranju političkih stranka, ne vidim šta je sporno u tome, sada se pribeglo jednoj drugačijoj formulaciji Zakon o formiranju političkih aktivnosti, zato što po interpretaciji gospođe Nade Kolundžije, politikom se ne bave samo političke stranke, nego i drugi. Naravno, politikom se nekada bave i deca, nekada i umetnici, ali ko je taj koji nosi politički proces u jednoj državi, ne samo u Republici Srbiji. (Predsedavajući: Vreme, vreme.) Pa, političke stranke, gospođo Kolundžija, (evo, završavam) uzmite član 5. Ustava, zašto Ustav baš u članu 5, definiše ulogu političkih stranaka. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Hoćete odmah pravo da dobijete reč i da dam reč gospodinu Krasiću, koji se javila? Reč ima gospodin Krasić.
Gospodine Novakoviću, sa gledišta prava na repliku, gospođa Nada Kolundžija i ja smo potpuno u ravnopravnom položaju. Prva stvar, i ne bih se naljutio da ste dali prethodno reč gospođi Kolundžiji, pošto smo mi radikali veliki džentlmeni i to vam je poznato. Ako zaobiđemo, ono što vam se omaklo, gospođo Kolundžija, sa uvredom, ja moram da vam skrenem pažnju, ako pričate o tim politikama u tom vremenu imate mnogo bolje sagovornike od SRS. Imate Ivana Vujačića, Dragoljuba Mićunovića, imate Ivicu Dačića, imate gospođu Slavicu Đukić Dejanović, vaše koalicione partnere, koji su bili zastupnici te politike. Danas vam ta politika ne smeta, gospođo Kolundžija! Samo da vas podsetim na još jednu stvar, u onoj staroj zgradi, vi ste bili poslanik.....
Samo vas molim, bez neposrednog obraćanja....
Izvinite, gospodine Novakoviću, ipak mi je draže da gledam u Nadu Kolundžiju, kada pričam, nego u vas. Oprostite, što sam normalan čovek. Vidite, 2003. godine donet je Zakon o finansiranju političkih stranaka, a vi niste bili poslanik, a gospođa Nada Kolundžija je bila poslanik i glasala je u to vreme, najveći evropski standard, finansiranje političkih stranaka. I tada to nije smetalo gospođi Nadi Kolundžiji, a sada smeta. Zašto smeta? Zato što su se promenile stvari od septembra 2008. godine, i nije završen posao kako je planirano, sa preotimanjem SRS i usmeravanja ka evroatlantskom putu, i onda mora da se u međuvremenu pokrije krađa mandata i ovaj kriminal sa finansiranjem političke stranke koju ste vi, gospodine Novakoviću, napravili u Narodnoj Skupštini. I gospođo Kolundžija, ja pretpostavljam, verovatno imate neke frustracije iz neke prošlosti. Bili ste član i kod Nebojše Čovića, i on je bio za ovaj zakon o finansiranju političkih stranaka. Bili ste poslanik DOS-a.
Vreme je isteklo. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Ne znam zašto se uvek prelazi na teren ličnog u trenutku kada nema dovoljno argumentacije, ali dobro, to je manir na koji smo navikli, iako je poslovnički to nedopustivo. Optuživati mene ili Poslaničku grupu ZES i DS da smo mi protiv političkih partija, da mi političke partije doživljavamo kao nekakvo zlo, zaista, ne vidim kako uopšte može da se objasni. Dakle, članovi DS svojim izborom, svojom voljom biraju da budu članovi, daju svoje vreme, svoje veštine, svoje znanje da bi ostvarili neke opšte i šire ciljeve, duboko verujući da su političke stranke najbolje sredstvo za ostvarivanje tih širokih ciljeva. Tako mislim da se u nedostatku prave argumentacije, da se brani jedna druga pozicija, poteže za argumentacijom koja zaista ne može da se odbrani. Dakle, duboko verujem da su demokratske stranke suštinski sastavni deo u samom temelju demokratskog društva, koje je poznato kao višestranačka parlamentarna demokratija, ali isto tako verujem da je razvoj tog društva proces u kome ćemo u određenim vremenima donositi zakone koji će biti usklađeni sa onim što jeste u saglasnosti sa tim vremenom, ali da ćemo ih, takođe, dograđivati. Zato nije čudo ako smo napravili u jednom istorijskom trenutku veliki iskorak donoseći jedan noviji i moderan zakon, 2003. godine, o finansiranju političkih partija. Mislim da nije ni u kakvoj suprotnosti sa činjenicom da danas želimo da unapredimo taj sistem i da donesemo zakon koji će na bolji i sveobuhvatniji način definisati to pitanje i, ono što je jako važno, otkloniti negativne posledice primene zakona koji smo do sada primenjivali.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, nema razloga za repliku, nije vas ni pomenula. Povredu Poslovnika reklamira gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Novaković, zaista, na čudan način danas tumači Poslovnik. Ispada, po gospodinu Novakoviću, da bi ja dobio pravo na repliku gospođa Kolundžija mora po imenu da me pomene. Pa, valjda se sadržina izlaganja gospođe Nade Kolundžije odnosila na sadržinu mog izlaganja. Vi lepo kažete da je zabranjeno da se poslanik jedan drugom neposredno obraća. Da li je tako? Gospođa Kolundžija, poštujući to, svoju poslovničku dužnost, nije me lično pomenula, ali je svoje opservacije iznela u odnosu na moje izlaganje. I vi kažete da ja nemam pravo na repliku. Time kršite član 27. Poslovnika, što nije dobro. Ono što je gospođu Nadu Kolundžiju verovatno iziritiralo jeste ono što sam rekao vezano za jučerašnji akt holandskog parlamenta. Onda je gospođa Nada Kolundžija, u nedostatku argumentacije, ponovila onu staru matricu potpuno pogrešnu – radikali su ratni zločinci, oni su huškali na rat, oni su ubijali, palili, žarili, silovali itd. Ne znam zašto vas istina boli. Pa, nisam ja kriv, nije niko iz SRS kriv što vam je juče holandski parlament udario šamar. Na sva zvona – evo, sad će Holanđani da ratifikuju SSP, ulazimo u EU, a oni su vas juče, rečeno omladinskim žargonom, ''otkačili''. Zašto su vas otkačili? To pitajte sami sebe. To znači da nije tačna vaša desetogodišnja priča da je Ratko Mladić prepreka na putu Srbije ka EU, Ratko Mladić je samo povod da se vrše pritisci. Suštinski razlog EU, i oni neće stati dok se to ne ostvari, jeste da Republika Srbija na zvaničan način prizna da Kosovo i Metohija nisu njen sastavni deo! Kakav Mladić, kakav Hadžić, kakav bilo koji pojedinac, hoće da se odreknemo jednog dela svoje teritorije! I kad … [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Pokušao sam da razumem i vrlo pažljivo sam slušao gospođu Kolundžiju i potpuno sam siguran da je njena replika bila odgovor na izlaganje i repliku gospodina Krasića. I to je bio taj dijalog. Prema tome, ne vidim uopšte gde ste se tu prepoznali. Povredu Poslovnika sada reklamira gospođica Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, povređena su dva člana Poslovnika, član 106. stav. 1 – da govornik treba da govori o tome što se nalazi na dnevnom redu, ali ja bih želela više da ukažem na povredu Poslovnika u članu 81. stav 1 – da u radu Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuje i ovlašćeni predlagač. (Član 89.) Gospodin ministar nije u sali više od pola sata. Želela bih da podsetim sve vas, a i javnost, da smo mi narodni poslanici danas ovde od 10.00 sati dali kvorum, od 10.00 do 11.30 čekali smo ministra, koji je došao i koga nema. Ja, kao neko ko je učestvovao u ''široj'' Radnoj grupi u izradi ovog zakona, zaista sam razočarana, jer sam očekivala kvalitetnu raspravu, koja ne može da bude a da ovlašćeni predlagač ne bude sa nama. Pred nama se nalazi, još uvek, više od 120 amandmana i mi koji smo ovde, neko je rekao, retki od vladajućih, ali ipak ima i onih od vladajućih koji su podrobno analizirali ovaj zakon i žele da raspravljaju o amandmanima, ne možemo na taj način da radimo. Molim da se gospodin ministar pozove, pošto je ovde negde. Želela bih da naglasim da bi članovi Vlade zaista mogli malo više da poštuju narodne poslanike, koji svakog dana dolaze na svoj posao, željni rasprave i kvalitetnog rada rasprave o tome što se nalazi na dnevnom redu, a oni su i juče došli u 12.00 časova, kao i prekjuče, svakog dana ih čekamo sat i po, a kada su ovde uopšte ne učestvuju u raspravi. Mi sami moramo da branimo zakone, dok je predlog došao od Vlade. Želim objašnjenje i samo više poštovanja prema našem radu. Molila bih sve da se vratimo dnevnom redu i da pričamo kratko o amandmanu. Nemoguće je prihvatiti da se radi o finansiranju političkih stranaka, pošto se ceo koncept zakona bazira na finansiranju političkih stranaka. [[Aplauz]]
Zahvaljujem, razumeo sam. Mislim da raspravljamo o temi koja je na dnevnom redu, tako da ukazivanje na tu vrstu povrede nije osnovano, a član 81. stav 1. jeste o radu na sednici odbora, vodi se zapisnik, tako da na to ne znam ni šta da vam odgovorim. Reč ima gospodin Bojan Đurić.
Gospodine predsedavajući, hvala vam što ste mi dali reč posle pola sata nakon onog trenutka kad sam se javio. Dali ste prednost i gospođici Kovač, koja je kao deo vladajuće koalicije ukazala na činjenicu da ministar nije u sali. Ministri nisu u sali danima, a ministar Marković, koji je neko vreme proveo ovde u sali, sve vreme je bio okrenut leđima polovini parlamenta, tako da bolje da u tom smislu i nije u sali, pošto ni na jedan način ne može da doprinese da ovaj zakon postane bolji. Odlično je, gospođice Kovač, što ste ukazali na to kako postoje neka pravila i kako moraju da se poštuju, jer je to i odgovor na ovu polemiku koja je ovde pokrenuta, a koju gospođa Kolundžija nije nastavila. Tiče se jučerašnje odluke, odnosno nedonošenja odluke u holandskom parlamentu. Za razliku od Srbije, Holandija je, na svu sreću po Holanđane, uređena država, pa se tamo ne mogu razmatrati tačke dnevnog reda koje nisu predložene u skladu sa Poslovnikom parlamenta, ne može se odlučivati bez mišljenja Vlade pre toga o nekom spoljnopolitičkom pitanju. U srpskom parlamentu je to moguće. Ovde se stalno raspravlja bez mišljenja Vlade, Zakonodavni odbor i Odbor za pravosuđe menjaju predloge Vlade i na kraju će i gospodin Ćosić izaći iz ove sale, pošto je naša rasprava takva. Da budemo do kraja pošteni, gospođa Kolundžija jeste gledala u ovaj deo sale gde se nalaze poslanici SRS. Ja sam, takođe, shvatio da njih optužuje za takvo ponašanje. Samo ne razumem zbog čega takav isti tretman ili aršin nema i prema onima, ako već tvrdi da je u nastupima SRS bilo takvih poziva, ja, takođe, mislim da jeste, koji su bili nosioci te politike, a koji danas sede u poslaničkom klubu stranke koju vi očigledno smatrate proevropskom. Nisam se javio za repliku ili za povredu Poslovnika, za mene je uvredljivo kada SNS smatrate proevropskom partijom.
Mogu samo da vam kažem da amandman koji je podneo gospodin Martinović glasi: ''U članu 2. prva alineja briše se.'' Sad, kako ćete povezati to sa vašim izlaganjem stvarno ne znam. Reč ima gospođa Kolundžija, replika.
Dakle, mislim da niko od nas nema pravo, niti je pozvan da amnestira bilo koga od politika i onoga što je radio u prošlosti. I u tom smislu, zaista, ni jednog jedinog trenutka ne amnestiram nikoga od onoga što je u prošlosti radio, za šta se borio i zastupao. Da li se promenio, da li je promenio svoju politiku, na njima je da dokazuju, a na građanima da procenjuju. To nije naš posao i u tom smislu nisam pravila nikakvu razliku u odnosu na politike koje zaista smatram da su bile pogubne u prošlosti. Ono što je, takođe, činjenica i mislim da je važno samo napomenuti, dakle, ako neko sebi dopusti da optuži političkog protivnika, da je spreman da nudi organe, onda, zaista nije moralo pokazati taj stepen osetljivosti, ako ti isti budu podsećani na ono što su radili u prošlosti.
Gospođo Kolundžija, mislim da je čitava diskusija oko svega ovoga toliko na samoj granici dobrog ukusa, da se bojim da nas politička diskusija dalje u tom pravcu neće odvesti ni za pedalj u bilo kom boljem smeru. Molim vas, sve narodne poslanike, naravno, da takve stvari poput stvarnosti u kojoj se pominju stvarne činjenice, kao što je bila trgovina organima, u kontekstu odnosa danas na političkoj sceni, da više ne pominjemo, da završimo i da prepustimo to drugim organima koji, nadam se, rade svoj posao, a ipak Aleksandar Martinović ima pravo na repliku. Izvolite.
Zaista, bez želje da dodatno usijavam atmosferu u Skupštini ili da, ne daj bože, vređam gospođu Kolundžiju, samo želim da kažem sledeće – gospođa Kolundžija nije neko ko treba da bilo kome daje amnestiju za političke aktivnosti u prošlosti! Da bi neko bio amnestiran on najpre mora da bude osuđen. Ako je gospođa Nada Kolundžija htela da kaže da je Vojislav Šešelj navodno odgovoran za nekakve zločine u prošlosti, onda Vojislav Šešelj za te zločine najpre mora da bude osuđen. Vojislav Šešelj nije osuđen, gospođo Kolundžija, više od osam godina traju pokušaji haškog tužilaštva da dokažu njegovu krivicu i to prilično bezuspešno. To mogu da vide građani Srbije ovih dana, kada svedoci koje je Tužilaštvo angažovalo da svedoče protiv Vojislava Šešelja sada govore u njegovu korist i teško optužuju Tužilaštvo Haškog tribunala da su vršili neprimeren pritisak na te ljude da svedoče i protiv Slobodana Miloševića i protiv Vojislava Šešelja. Jedna mala digresija, čudi me da gospođi Nadi Kolundžiji, recimo, kao velikom evropejcu i velikom demokrati, nije zasmetala činjenica da je, ne samo jedan crkveni poglavar, nego jedan šef države, jer je Vatikan država, u međunarodnim odnosima, održao molitvu na grobu, u najmanju ruku, sumnjivog čoveka iz Drugog svetskog rata, zagrebačkog nadbiskupa Alojzija Stepinca, koji je u vreme Drugog svetskog rata bio glavni vojni vikar oružanih snaga Nezavisne države Hrvatske. Čudi me da to niste pomenuli. Kako to da je takav gest u skladu sa evropskim tradicijama i u skladu sa najboljim tradicijama evropske demokratije? I nije, i time da završim, nije bilo ko od pojedinaca iz srpskog naroda, ni Goran Hadžić, ni Ratko Mladić, prepreka na putu Srbije … (Predsedavajući: Vreme. Završavajte.) … u EU, nego pokušaj EU da dezintegrišu našu državu. [[Aplauz]]
Ovim smo završili sve moguće replike, iscrpli čak i neke nove teme. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Buha, pa gospodin Milivojević.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, pred nama je jedan predlog zakona koji neće rešiti probleme koje imamo u praksi. Ovo je samo šminkanje, ovo su kozmetičke promene onog zakona iz 2003. godine. U suštini, ovo je samo izvršenje naloga iz Brisela, da dobijemo nešto. Nešto će se dobiti, ali u osnovi, sve ono što imamo ostaće u praksi i posle donošenja ovog zakona. Uputio sam amandman na član 2. koji se odnosi na značenje pojmova. Odmah da kažem da je sve ono što se definiše od strane aktuelne vlasti u poslednje dve, tri godine promašaj. Zašto je promašaj? Zbog toga što se ''pojmovnikom'' definišu već definisane stvari. Najgore je kada već definisane stvari vi ovde inkorporirate u neke nove zakone, pa definišete potpuno drugačije. Vi tako u stavu 1. alineja 1. kažete: "Politička aktivnost je redovan rad i izborna kampanja" itd. Ako pogledamo Zakon o političkim partijama, onda ćemo videti da politička aktivnost predstavlja daleko veći skup aktivnosti političkih stranaka i drugih subjekata u političkom životu. Kod alineje 6, koju ću zbog javnosti pročitati: "Redovan rad je politička aktivnost političkog subjekta koji se ne odnosi na izbornu kampanju". Najmanje što predlagač zakona, kada normira, u zanatskom smislu, ne sme da učini, to je da sa jednom negacijom definiše određeni pojam. Nešto je – nije. Tako je definisano ovde. Redovan rad to nije ono što se odnosi na izbornu kampanju.'' Šta je redovan rad? Pod redovnim radom političkog subjekta se podrazumeva to, to i to, a vi kažete da je redovan rad ono što se ne odnosi na izbornu kampanju. Isto je to kod ostalih devet pojmova koje ste u ovom ''pojmovniku'' zakona definisali. Osnovna suština i problem, ono što vidi SRS, to je sam naziv, a to je Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Zašto to nije u stavu 1. alineja 1? Pod finansiranjem političkih aktivnosti podrazumeva se to, to, to i to. Vi to nemate. Definišete političku stranku, definišete koaliciju, definišete grupu građana, izbornu kampanju, redovan rad, izborno jemstvo itd. Promašaj. Ali, nije to prvi put, u svim zakonima koje predlažete imate takve situacije. Evo, samo zbog ''pojmovnika'' ovaj zakon treba da se povuče, da se doradi itd. Da ne govorim o drugim propustima u zakonu. Hvala.
Reč ima gospodin Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, uporno se kroz diskusiju o ovom zakonu, kao i o mnogim drugim zakonima, od dela opozicije stalno ponavlja jedna ista aksioma, jedna ista mantra, da nama neko nešto naređuje iz Brisela i da mi donosimo neke zakone zato što neko to od nas traži. Za te i takve imam samo jednu poruku: kad ne bi postojala EU, da se jedno jutro probudimo i da kažemo da nema te EU, ona više ne postoji, DS bi se zalagala da se donese ovakav zakon, ne da bismo mi nekoga zadovoljili, ne da bismo mi ispunili nečije uslove, već zato što smatramo da je dostignut standard u tim zemljama na takvom nivou da obezbeđuje najbolji mogući nivo ovih aktivnosti u Srbiji, u skladu sa zakonom koji sada donosimo. Niko od nas ništa ne mora da traži, niko od nas ne mora da postavlja nikakve uslove, ovo je nešto što mi sami sebi svesno želimo da nametnemo kao uslov, jer želimo da od Srbije napravimo uređeno društvo. Kada igrate u Ligi šampiona, vi možete da prihvatite fudbalska pravila Lige šampiona ili da ih ne prihvatite. Ako ih ne prihvatite, sedite kod kuće i gledate svoju nacionalnu ligu, pa tu možete da tumačite ta fudbalska pravila kako god hoćete, možete da organizujete navijanje na tribinama kako god hoćete, ali ako to ne uradite u skladu sa onim što želi svet i što nalažu pravila fudbalske igre, vi onda sedite kod kuće pa uživajte u svojoj fudbalskoj predstavi na način na koji ste to navikli. Ako želite među najbolje, onda morate da stvorite uslove da budete među najboljima, da vas najbolji pozovu i prime u svoje društvo i da se onda njima nametnete kao najbolji. U protivnom, sedite unutar svoje lige i tu ta nametnuta pravila, koja ste sami propisali, razrađujte do mile volje, pa onda jednog dana, kad odete na svetsko prvenstvo, pogledajte gde ste vi, a gde su oni koji prihvataju evropska pravila… (Predsedavajući: Gospodine Milivojeviću, molim vas da vaše fudbalsko iskustvo povežete sa brisanjem reči "politička", u članu 2. alineja 6.) Moram da vam kažem da nemam neko fudbalsko iskustvo. Non-stop kroz diskusiju o ovom zakonu dobijamo jednu mantru koja kaže da mi ispunjavamo nečije uslove donošenjem ovakvih zakona. Sa druge strane, neki nam zameraju što ih gledamo i hvale se da gledaju u nas. Nije poenta da nas gledate, poenta je da nas razumete i shvatite. To su dva odvojena postupka i dva odvojena procesa. Pa, kada shvatite šta vam govorimo, onda ćete shvatiti da ovde ima i ljudi koji vode zapisnik. I, ove devojke koje vode stenografske beleške mogu da vam kažu da nije problem u nama kada vam nešto kažemo, jer niko ovde od demokrata ne pominje bilo koju političku stranku. Onaj ko treba da se prepozna, sam se prepoznaje i to nije njegov problem, to je naš problem. Problem nam je – zbog čega? Problem nam je zato što mi želimo da usmerimo diskusiju u pravcu rasprave o amandmanima, a ne o pravcu političke prošlosti ove zemlje. Međutim, oni koji se uporno sami prepoznaju na svaku našu reč, oni koji se uporno prepoznaju na svaku našu diskusiju imaju problem ili sa istinom ili sa samima sobom, svakako ne sa nama niti mi imamo problem sa njima. Da završim, dakle, bilo je pitanje kako će izgledati kampanja kada se u Srbiji bude izglasao ovaj zakon. Sigurno se u kampanji, kada se bude izglasao ovaj zakon, neće potezati pištolj na taksiste, hekler na studente i sigurno se u kampanji koja se bude vodila u bliskoj budućnosti u Srbiji mora znati šta, ko, kako i zbog čega radi, u skladu sa zakonom koji ćemo doneti, sigurno će se znati ko kolikim tokovima novca raspolaže, kako ih troši i kako ih usmerava, i sigurno će se znati i šta su političke aktivnosti i šta su neke druge aktivnosti. Te druge aktivnosti neće moći da finansiraju kao političke aktivnosti. Zahvaljujem vam.
Tema je amandman gospodina Buhe. Vaš široki zahvat, ja, ne mogu da povežem, pa vas molim da se koncentrišemo na temu. Po Poslovniku gospodin Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, član 27. Izvršili ste tešku povredu Poslovnika. Nemate pravo da prekidate poslanika kada izlaže svoju misao o nečemu, niste ovlašćeni da tu tražite neke niti, da pravite neke konekcije sa amandmanom i sa predlogom zakona. Vi ste ovde, jednostavno, da usmeravate tu diskusiju. Savetujem vam da ubuduće ne prekidate govornike zato što su narodni poslanici, ni krivi ni dužni, od pre nekoliko dana slobodni, mogu slobodno da pričaju. Nisu vezani okvirima njihove političke stranke. Gospodin Milivojević, to je intelektualna i idejna gromada DS, znate i sami. Niste dobro informisani. Kada on ovde saopštava to je ono što priča Boris Tadić. Vodite računa, bićete prekoreni, ne samo sa gledišta Poslovnika, nego i buduće koalicije. Molim vas, nemojte da prekidate poslanike dok izlažu, jer mi na taj način skupljamo vrlo dobre poene kod građana Republike Srbije.
Nema povrede člana 27, jer je u pitanju bilo samo upozorenje na temu koja je na dnevnom redu. Reč ima gospodin Bojan Đurić.
Ovaj amandman se očigledno odnosi na deo člana 2. koji definiše redovan rad. U načelnoj raspravi o ovom zakonu ukazao sam na to da su možda neke od ovih odredbi pomalo rigidne i da ne prate ono što je danas dinamika političkog ili stranačkog života. Zakonodavac se opredelio za to pravilo da je izborna kampanja samo onaj period vremena, odnosno skup aktivnosti stranke od dana raspisivanja izbora do dana proglašenja konačnih rezultata. U realnom svetu, u realnom životu nije tako. Danas smo na godinu dana od izbora i jasno je da su sve političke stranke u Srbiji u predizbornoj kampanji. Zbog toga ta podela, pogotovo ovako negativno određenje redovnog rada nije možda najbolje, pogotovo kada kroz ta pravila treba da definišemo i postupke finansiranja stranaka. Zbog čega su na jedan način poslanici SRS u pravu kada predlažu ovakve amandmane? Zbog toga što mi imamo duboke deformitete na političkoj sceni. Nije sporno da osim političkih stranaka i neki drugi subjekti moraju da imaju pravo ili makar načelno pravo da učestvuju u političkom životu. Tačno je da je to ljudsko pravo, ono se zove ''pravo na učestvovanje u vršenju poslova zajednice ili javnih poslova.'' U razvijenim demokratijama ili u stabilnim demokratijama ta pravila ne izgledaju tako. Vi imate ovih dana u Srbiji najavu da će se jedan od sindikata, ono što mi popularno zovemo državni sindikat, uključiti u izborni proces, da će se kandidovati na izborima. Kada predvidite pravilo da je politička aktivnost redovan rad i ovako definišete redovan rad i onda uvedete još i mogućnost finansiranja, da li to znači da će sindikat koji će nastupiti u nekoj pravnoj formi, nejasno je, da li kao grupa građana, kao deo koalicije koju definišete u članu 1, moći i van izbornog ciklusa da finansira svoj rad iz javnih izvora po ovom zakonu? I obrnuto, da li će ona sredstva koja ima od članarine, imovina koju ima, koju je u slučaju ovog sindikata, samostalnog sindikata nasledio 40, 50 godina, kao neka vrsta društvene svojine, moći da koristi u predizbornoj kampanji ili za finansiranje svog predizbornog i redovnog rada kao političkog subjekta, ne kao sindikata? To je dosta sporno sa aspekta, ne evropskih integracija, nego evropskih standarda. Da ne pričam o tome da osim u tranzicionim zemljama, subjekti kao što je Savez penzionera ili partije kao što je PUPS, hajde da ne kažem da ne mogu da opstanu, ali ne mogu da budu ozbiljno u političkom životu. U našim uslovima to će očigledno biti moguće još jedan ili dva izborna ciklusa, ali mi moramo da mislimo i na onaj period posle toga.
Hvala. Grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. doda novi član 2a. Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, evo, gospodine predsedavajući, zbog situacije da se u 120-om minutu nalazimo na trećem amandmanu, moram vam ispričati jednu kratku priču. Ovih dana verovatno ste kao potpredsednik Narodne skupštine upoznati da je deo poslanika iz Skupštine imao mobilni parlament. A, znate li šta nam narod kaže, a delom i zbog priče za koju ste vi zbog povrede poslovnika danas zaslužni, zbog cele ove situacije, o radu i kakav je rejting Narodne skupštine Republike Srbije? O tome zaista ne bih želeo da komentarišem, jer smo na terenu u ove tri opštine Zlatiborskog okruga čuli dosta tako ružnih reči. Da se vratimo na Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti i nastavio bih u kontekstu priče koju je moja uvažena koleginica, gospođa Jorgovanka Tabaković, već počela, a u načelnoj raspravi SNS je iznela osnovne argumente. Ovaj naš predlog vezan je za dopunu člana 2, jer smo uvideli nedostatke, pa bi ovo što predlažemo trebalo ugraditi u zakon. Moram da napomenem i činjenicu da je SNS prošla sve vidove i oblike organizovanja, od početne situacije kada su je nazivali izdajničkom strankom, pa, kao grupu građana, zatim su govorili da je u koaliciji sa drugim političkim strankama itd, a na izborima na kojima smo u svim vidovima ovakvog političkog organizovanja učestvovali dobijali smo mnogo više glasova i poverenja i, na našu sreću, nismo bili izdajnici za narod i građane Republike Srbije. E, to je bitna činjenica i umesto da se bavimo današnjom temom, bavimo se napadima na SNS, a za neke koji su pripadnici drugih političkih stranaka, a pokušavaju da izigravaju portparole drugih političkih stranaka, da se udruže i ovi i oni, Tomislavu Nikoliću, zaista, ne bi bila potrebna ni politička stranka da ih ubedljivo pobedi. Vratio bih se na član 2, napravio sam ovu digresiju i uvod iz razloga što je SNS prošla sve ove vidove političkog organizovanja i s obzirom na to da je politička stranka jedina kao takav oblik političkog organizovanja ustavna kategorija, zato smo amandmanima koje su podneli poslanici SNS predložili suštinske promene vezeno za članove 1. i 2, hteli smo da istaknemo jasna pravila, s obzirom na to da su političke stranke ustavna kategorija, a da grupe građana i koalicije nisu, kao takve, da je neophodno urediti način registracije i pravni položaj koalicije i grupe građana, u smislu ovog zakona. Po ovom zakonu brojna prava i obaveze imaju i grupe građana i koalicije, a takođe, imaju i nesporni pravni subjektivitet, pošto imaju, recimo, odgovorna lica, sopstvenu imovinu, mogu da budu učesnici u platnom prometu, mogu da imaju otvorene svoje žiro račune, preko kojih vrše platni promet, sačinjavaju finansijske izveštaje i pribavljaju finansijska sredstva u svoje ime i za svoj račun, kao i druge osobine koje ukazuju da u pravnom prometu zaista kao takve imaju položaj pravnog lica. S obzirom na to, mi smo tražili da se posle člana 2. doda član 2a koji definiše, na malo podrobniji i bolji način, i koalicije i grupe građana, njihove odnose, zatim, ugovore o osnivanju i jednih i drugih, šta ti ugovori obavezno moraju da sadrže i gde se registruju, kako se registruju. Da ne bih čitao amandman koji je zaista dugačak, pokušavam da ga prepričam zbog malobrojnog dela ljudi, nažalost, zbog našeg ponašanja i kompletnog skupštinskog ponašanja, i zbog nemogućnosti građana da ovakav putujući cirkus medijski prati, zatim, kad prestaje da postoji, kao i sve ono što niste obuhvatili u članu 1. i u članu 2. koji obuhvata značenje osnovnih pojmova, vezano za Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, a mi pokušali to podrobnije da objasnimo; kažem vam da su velike stranke, velike koalicije pravile zakone, a da u određenom trenutku nisu mogle ni da pređu cenzus, pa su morali da se udružuju sa raznoraznim i grupama građana i koalicijama. Ukazujem vam na tu situaciju u političkom životu u kojoj svi možemo kad-tad da budemo, zbog toga smo predlogom izmena i dopuna člana 1. i člana 2. i svih ostalih članova pokušali da političke stranke kao političke subjekte odvojimo i da definišemo pravni osnov za sve ono što je vezano za grupe građana i koalicija, nastalih uglavnom zbog predizbornih, izbornih aktivnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Mi smo amandmanom na član 3. precizirali ono što je bilo neophodno precizirati, a to je da … [[Isključen mikrofon.]] Isključili ste mi mikrofon. Govorim o amandmanu koji je podnet na član 3, gde smo predvideli da se mimo predloga predlagača, koji je predvideo da politički subjekti finansiraju redovan rad i izbornu kampanju samo iz javnih i privatnih izvora, ti privatni izvori razdvoje onako kako nalažu budžetska pravila i kako nalaže stvarni život, da se odvoje na – izvore, zaista, privatne, kao pokloni, prilozi, legati itd. i na sopstvene izvore, što jesu sopstveni izvori, kao zaduživanja od kredita, ali i prihodi koje dobijate od promotivnih aktivnosti prodajom vaših publikacija, političkih simbola, a videćete u kasnijim rešenjima kako smo to uredili, po unapred poznatim cenama i sa svega 5% zarade, koje omogućavaju da se takva promotivna aktivnost obavlja i da ima svrhu zbog koje postoji. I vi odgovarate, u vašem obrazloženju za odbijanje ovog amandmana, dovoljno ste vi precizno rekli što ste rekli samo – javni, koji daje država, i privatne sve ostale. Zaduživanje nije tuđe i privatno, nego je sopstveni prihod. Da li tako i u budžetu nazivate budžetske izvore i sopstvene prihode koje budžetski korisnici ostvare? Tu vrstu nedoslednosti mogu samo da razumem kao jedan besmislen otpor u odbijanju inače konstruktivnih primedbi, jer bi na ovakav način mnogo jednostavnije mogli da pratite: javne izvore, privatne i sopstvene. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Gospodin Krasić želi reč. Izvolite.
Ako može od vremena političke stranke da se računa ovo. U trećem stavu člana 3. predlagač je napisao da politički subjekat može da se zadužuje kod banke i drugih finansijskih organizacija u Republici Srbiji u skladu sa zakonom. SRS traži da se to izbriše, jer smatramo da se ništa značajnije nije promenilo, da i dalje ima mesta da važi princip da političke stranke treba da sačuvaju svoju samostalnost, nezavisnost i da sačuvaju svoj ideološki položaj i, između ostalog, to mogu da sačuvaju ukoliko su i finansijski nezavisne, ne zavise od te vrste sponzora, kao što su banke. Jer, kada banka daje svoja sredstva i kada nešto finansira, ona to radi ne samo zbog kamate kao prihoda, nego i radi ostvarivanja nekih drugih interesa. Moram da vas podsetim da u ovom zakonu o finansiranju političkih stranaka iz 2003. godine ne postoji odredba koja dozvoljava finansiranje političkih stranaka putem zaduživanja kod banaka i finansijskih organizacija. To je tada bio evropski standard, veliki princip koga je Srbija morala da poštuje. Promoter tog principa bio je gospodin Đelić. Tada su poslanici DOS-a to oberučke prihvatili kao pravilo ponašanja. Vidite, za ovih 7, 8 godina promenio se vaš stav o tome. Zašto? Zato što imate obavezu da pokrijete nešto kako neko ne bi odgovarao zbog evidentnih krivičnih dela, osnovane sumnje da postoje krivična dela i nešto drugo. Jedna od tih žrtava te vrste manipulacije i osmišljenog sistema je SRS. Sada bih vam pročitao stenogram sa sednice Predsedničkog Kolegijuma o 12. marta 2008. godine, kada je doneta odluka da se SRS nikako ne zadužuje, da ne dolazi u dužničko ropstvo, pa je jedan tada rekao – nakrvite samo 300.000 evra, dva miliona evra ćemo mi da plasiramo u ovoj kampanji itd, da bi onda 21. marta otišao do Banke "Inteza", zaključio ugovor o kratkoročnom kreditu, nije vratio sredstva, a onda je 25. juna 2008. godine prepravio taj kredit u dugoročni. To se saznalo početkom oktobra, a onda je kompletno računovodstvo, knjigovodstvo pobeglo sa njim, a banka "Inteza" naplatila preko menica svoja potraživanja prema SRS. Naravno, to je sada veliki spor. Postoje čak i izjave o priznanju da je to krivično delo urađeno. Objavljeno je u knjigama – citirani su samo javni nastupi i izjave ljudi koji su učestvovali u toj operaciji. To je već opšte poznata stvar i to ne treba bogzna šta komentarisati. Na kraju će to da se prelomi na četvoro sudija Apelacionog suda, koji su deo te zavere i tog zavereničkog plana protiv SRS. No, pošto je to sve već poznato, da ne trošimo vreme oko toga, obaveštavam javnost da nema ništa od samostalnog delovanja političke stranke ukoliko se ona zadužuje kod banaka, pogotovo ako se zadužuje kod Banke "Inteza", znate i sami. Znamo mi zašto vi forsirate ovu ogradu. Računate da na ovaj način možete da legalizujete i amnestirate ono što se dešavalo u onoj operaciji protiv SRS. Obaveštavam vas da to ne možete da legalizujete, za to će morati svi učesnici da odgovaraju kad-tad. Takođe, skrećem vam pažnju, ukoliko kao privatni izvor bude i zaduživanje političkih stranaka kod banaka, onda političke stranke učestvuju kao lobi organizacije banaka, a banke danas u Srbiji vedre i oblače ne samo finansijskim tržištem, nego direktno utiču i na monetarnu politiku i na politiku Vlade, a vidite i na politiku stranaka vlasti i opozicije. Da bi se sačuvala čista politička samostalnost političkih stranaka mora da se zabrani finansiranje putem zaduživanja kod banaka i drugih finansijskih organizacija, mora da se zabrani čak i vrsta pozajmice, mora da se zabrani i dolazak sredstava iz inostranstva, da li inostranih država, takođe, i kada su u pitanju međunarodne organizacije. Razmislite dobro, budite uvereni, da ukoliko ne usvojite ovaj amandman daleko veće štete prete političkom životu i političkom stanju u Republici Srbiji, jer onda građani u suštini ne glasaju za političke stranke, za liste, za kandidate, nego glasaju za banke.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite, profesore.
Zahvaljujem. Nastavljamo razradu člana 3. koji smo, takođe, hteli da promenimo i da, kao u članu 1. i 2, učinimo terminološka razjašnjenja. Na prvi pogled, važeći član Predloga, član 4. dovoljno je jasan. To je član od jednog stava, jedne rečenice, proširene rečenice, i možda bi se nepažljivom čitaocu učinilo, šta je, sad, to pa naprednjaci traže promenu jednog takvog jasnog člana, međutim, nije to baš sve tako. Samo za nekoliko reči duži član vi niste prihvatili, kada ste razmatrali, iako je bilo pravnih osnova svih vrsta da se prihvati član 4, kako smo ga preformulisali i da glasi: "Javni izvori finansiranja jesu novčana sredstva, usluge i dobra koje daju Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave,'' i to je zajedničko sa onim što je i u Predlogu, ali, zatim, sledi, ''javna preduzeća, privredna društva, ustanove i druge organizacije čiji je osnivač, odnosno član'', opet ova tri hijerarhijski podeljeni nivoi, ''Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave." Zašto smo to izmenili? Ne samo zato što u članu Predloga piše da to mogu biti organi ovih institucija i organizacije, nego zato što ćemo, ako usvojite ovo kako smo predložili, kasnije u razradi zakona u novim članovima, posebno kod ovlašćenja Agencije, sretati se upravo sa ovim terminima. I, ne vidimo, zaista, sem loše volje, zašto je to problem da se ovaj amandman prihvati, jer bi on suštinski doprineo kristalnoj jasnoći onoga što se htelo uraditi, na stranu to što smo pomenuli u obrazloženju da to odgovara nekakvoj pravnoj nomenklaturi koja je korišćena u Zakonu o Agenciji, a Agencija crpi svoju nadležnost upravo iz člana 2. tačka 2. u kojoj se pominju i javni funkcioneri i javne funkcije, prema tome analogno i javni izvori finansiranja. Ne vidimo zašto je to promenjeno, jer ako bismo hteli da organi lokalne samouprave imaju pravo da budu neko ko će dati nekakvu uslugu, dobro itd, zamislite ako je taj organ u lokalnoj samoupravi inokosni, šta on može da uradi, a ovde nije jasno definisano hoće li to biti samo novčana sredstva ili će to biti organizacija ili preduzeće, privredno društvo, koje ima i individualni i kolektivni organ uprave koji mora da donese odluku. To nije potpuno isto ukoliko se detaljnije posmatra član 4. i šta konačno može da se dogodi u izbornoj kampanji stranaka na lokalnim izborima, koje su na vlasti, kojima na taj način organ lokalne samouprave može veoma mnogo da učini i pomogne na različite načine, od čistoga novca do usluga koje javna preduzeća ili njihov direktor može da pruži, kao i drugi različiti načini pomoći koji ne bi bili dostupni ni za redovnu ni za izbornu aktivnost. Zato smo mislili da je to vrlo malo, jer je za to bilo potrebno dobre volje da se ovaj član učini jasnijim, a kasnije i ostale članove koje smo predložili, da se saglasno našoj nameri, izmeni član 3. i ove promene urade. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. danas ćemo radi i nakon 18.00 časova. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Koliko je neophodno bilo usvojiti ovaj amandman, molim za pažnju predlagače, makar i nemali pravo da odgovore ili usvoje, da se precizira, da sredstva koja su namenjena iz javnih izvora za finansiranje političkih subjekata moraju da budu onako precizno određena kako smo mi to amandmanom predložili, a napisali smo, ''pod uslovima i u visini propisanoj zakonom''. Govori vam praksa, molim nadležne da pogledaju njihov i naš zajednički srpski "Službeni glasnik", prilikom donošenja budžeta za 2009. godinu iz 29. decembra, član 24. budžeta kaže – sredstva koja su u 2007. godini i ranijim godinama političke stranke utrošile u većem iznosu od predviđenog Zakonom o finansiranju, "Službeni glasnik" 72 i ispravka 75 iz 2003. godine, a nisu izvršile povraćaj u budžet do kraja 2008. godine, naplatiće se prinudnim putem. Nemenjan zakon, navodno, jasan, za sredstva koja prebacuje Uprava za Trezor i nadležno lice u Ministarstvu finansija, odnosno u lokalnoj samoupravi ili autonomnoj pokrajini, političke stranke su dobile po tretmanu Vlade i po načinu isplate Vlade, navodno više sredstava, a onda morale da vrate ili da im se naplati prinudnim putem. Da li je to jasnoća i da li je to poštovanje zakona koje mi i sada imamo u novom zakonu, a posle ovakve kompromitujuće prakse za sve nas. Možda vas kao Vladu ne zanima da li ćete biti iskompromitovani kao – neprecizni, nedosledni i površni, ali nas kao političku stranku, nas, SNS, zanima da način finansiranja iz javnih izvora bude strogo propisan i da se on primenjuje. I, zaista, smatram da je ovaj amandman bilo neophodno usvojiti.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Predsednice, javio sam se za reč po prošlom amandmanu.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Zaista je dirljivo čuti od predstavnika SNS nekakvo zalaganje za precizan način izvršenja budžeta i za precizno određivanje načina finansiranja iz javnih izvora. Naime, još juče sam u toku rasprave u načelu izneo činjenice, dakle, izneo iznose koje je SNS dobila na svoj račun. To su podaci koje sam dobio od Trezora Narodne banke, ali ovo je potpuno suprotno zakonu. Dakle, u Subotici nije bilo izbora. U Subotici SNS nije osvojila nijedno odborničko mesto, niti je izašla niti je postojala u maju 2008. godine, kada su lokalni izbori održani, pa je opet na neki volšeban način SNS dobila od Skupštine grada novac. Šta je to iz budžeta Skupštine grada Subotica dobila? Šta je to, nego kriminal? Zašto lepo niste vratili taj novac koji ne pripada vama, nego pripada SRS. U opštini Novi Beograd, takođe, nije bilo izbora. I tu ste ukrali odbornike SRS, pa uzimate taj novac i ne pada vam na pamet da vratite tako fino kako se, fino, formalno zalažete. Slična je situacija i u opštini Rakovica i u opštini Palilula, identična situacija je i u opštini Dimitrovgrad i u još nekim drugim opštinama. Znate li koliko ste novca poreskih obveznika namenjenih, u skladu sa zakonom, SRS ukrali na ovaj način? Da li sada ovo vaše zalaganje za zakonitost znači da ste odlučili da se pokajete i da vratite taj ukradeni novac? Naravno da ne. Prema tome, nemojte obmanjivati građane Srbije ukoliko se već zalažete za zakonitost, onda načinite prvo taj korak, pa novac koji otimate svakog meseca vratite u budžet, da bi on bio uplaćen SRS.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Molim vas da pažljivo vodite sednicu i da kažete malom da je zabranjeno reći nekome ovde da je ukrao, da je oteo i da bi to trebalo da smeta i vašim ušima, tim pre što će ova paranoja praćenja SNS da ga odvede, nažalost, mlad je čovek, na put sa kog neće moći da se vrati. I nije sam kriv, nego ga gura ''tata'' njegov, ''politički''. Ako pričamo o finansiranju, istražujete kako mi pojedinci iz SNS svojim novcem finansiramo svoju političku stranku i odakle nam pare da ručamo ako smo finansirali svoju političku stranku? Za isto to vreme, SRS uzima dva miliona evra od građana Srbije koji nisu ručali danas. Niko vas ne pita – gde vi potrošiste dva miliona evra od građana Srbije koji nisu ručali?! A, vi pitate nas –odakle nam novac kada smo i ručali danas? Zbog toga vas molim, gospođo Đukić Dejanović, ako ste pravi predsednik Skupštine, da vodite računa, prvo, nama ne pada na pamet da odgovaramo onima kojima je cilj do kraja, do onog dana kada se proglase izborni rezultati, da nas zaustave na putu da pobedimo DS. Imamo neki mnogo važniji posao od onoga kojim se oni bave. Ali vas molim da vodite računa da u ovoj skupštini ovakve reči ne padaju. Posle toga i mi odgovorimo teškim rečima i građani Srbije kažu – ovo treba sve najuriti odavde. Dakle, trebalo bi da imate sluha kada neko ovde kaže za drugog poslanika ili bilo kog građanina Srbije da je lopov, da je ovakav ili onakav, vi treba da kažete – izvini, tebi nije mesto ovde. To možeš na sudu, gde onaj čovek može da se žali, gde onaj čovek može da te tuži, gde onaj čovek ima pravo na odbranu. Ovde, niko od nas nema prava na odbranu na ovolike uvrede koje su izrečene sat za satom i sve su usmerene protiv članova SNS. Šta ćemo, ovakvi smo kakvi jesmo, ovakve nas narod voli. Da smo drugačiji, da smo po meri po kojoj ne bismo bili isključeni iz SRS, ne bismo imali ovoliko glasova. Razmišljajte o tome, da li je u Srbiji vredan onaj ko buče ili onaj koga narod želi da vidi da…(Predsednik: Vreme.) Izvinjavam se.
Gospodine Nikoliću, zaista uvažavam posebno ovaj deo vaše konstatacije u kojoj kažete da neprimereni govor izaziva i drugu stranu da tako govori, jer se to zaista ovde događa. Zaista molim sve poslanike, da o dostojanstvu i ugledu Skupštine vodimo svi računa i participiramo u nivou kojem težimo svi zajednički. Zamolila bih, naravno, daću, gospodine Rogoviću, vi ste se javili po sledećem? Ne, ne po Poslovniku, Zoran Krasić kao predstavnik. Vi ne možete. Ako je po Poslovniku, onda vi imate prednost.
Gospođo Đukić Dejanović, vi ste povredili Poslovnik, jer ste morali Tomislava Nikolića da zaustavite u iznošenju uvreda koje je izneo. On je pričao o nekakvim napadima na njega, o ne znam ni ja čemu. Upotrebio je, za mene, čuli ste i sami kakve izraze, neću to da ponavljam, jer zaista mislim da to ne priliči ovom domu. Ali, vi ste ovlašćeni, pa ste morali da ga zaustavite. Ono što najviše boli Tomislava Nikolića jeste istina. Ne može niko zahtevati od vas da sprečite narodne poslanike, da u ovoj sali i u ovome domu iznose istinu. Čitao sam iznose koje je SNS podnela Narodnoj skupštini. Oni su sami rekli kako se finansiraju. Ovo je nešto što je potpisao Tomislav Nikolić. U ovom izveštaju piše da su 2008. godine prikupili 3.966.000 dinara. Aleksandar Vučić, njegov zamenik, sa kojim on očigledno ima problem, rekao je da je sav taj novac od Tomislava Nikolića, da je on doneo taj novac, ali da nije mogao zbog zakona da to stavi na sebe, pa je rasporedio na decu i na neke druge ljude. Potpuno je legitimno pitanje pitati Tomislava Nikolića odakle mu 2008. godine preko 50 hiljada evra, tada je evro bio 76 dinara, da finansira SNS? Ako je 2010. godine… (Predsednik: Ne možete po ovoj tački dnevnog reda pitati Tomislava Nikolića. Možete postaviti poslaničko pitanje i možete koristiti i druge instrumente koje imamo na raspolaganju svi mi poslanici. Ne možete posebno vređati jedan drugog i, molim vas, da to ne činite.) Ne. Apsolutno, gospođo Đukić Dejanović nikoga nisam uvredio. Ako postoji tačka dnevnog reda kada ćemo ga pitati, to je upravo Zakon o finansiranju političkih stranaka – odakle novac, ako nećemo sad? Da je ovo rasprava o nekom drugom zakonu, nekom o poljoprivredi, onda biste mogli da uputite tu primedbu. Dakle, kada ćemo pitati, ako ne sada, odakle Tomislavu Nikoliću novac da kupi stan od 92 kvadrata u ''pametnoj zgradi''? (Predsednik: Vreme.) Oduzmite mi ovo što ste uzeli, onih 30 sekundi. (Predsednik: Oduzela sam 10 sekundi koliko sam govorila.) Imam još 30 sekundi. Upravo je ovo pravi trenutak da pitamo odakle iz godine u godinu novac?! Odakle novac za mitinge?! Odakle novac za putovanja?! Odakle novac za putovanja po Evropi?! To je ono što je tema ove rasprave. Od te teme beži Tomislav Nikolić i nije ga sramota da kaže da je SRS uzela nešto od građana koji nisu ručali. Dva miliona evra, pa koliko miliona evra, vi, Tomislave Nikoliću imate u…
Molim vas da privedete kraju. Narodni poslanik Zoran Krasić imao je repliku na izlaganje gospodina Nikolića, a onda gospodin Nikolić.
Gospođo Đukić Dejanović, mora da se interveniše jer sve što je rekao gospodin Nemanja Šarović odnosi se na amandman koji je na dnevnom redu. Znate? Ne može nešto što predstavlja dokazanu istinu da bude uvreda i ne može to da se dezavuiše na neki drugi način – te ručak, te večera, te doručak. Molim vas, prema postojećem Zakonu o finansiranju političkih stranaka odredba jasno glasi – redovan rad političke stranke finansira se iz javnih izvora prema broju osvojenih mandata. Gospodin Nemanja Šarović je samo pročitao listing uplata, isplata, Uprave za trezor, iz koga se vidi da jedna stranka koja nije ni postojala, nije ni učestvovala na izborima, dobija javna sredstva. Molim vas, to su činjenice o kojima priča Ministarstvo finansija. To nije nešto što je izmislio Nemanja Šarović. Osim toga, verovatno će on u nastavku da vam pokaže i presudu, gde je konstatovana ta nezakonitost. Ali, to je više priča o DS koja je ovo napravila. Ona je omogućila čuvanje ovih mandata. Ona je dala mandate nepostojećoj stranci. Mi pričamo o DS. Molim vas, nemojte da brkate teme. Oni su napravili jednu stranku, da bi smanjili značaj nacionalnog bloka političkih stranaka u Srbiji, da bi se povećao broj proevropskih stranaka. To je ta operacija o kojoj mi pričamo. Znate? Ovde su podaci istiniti. Ako neko sumnja u te podatke, molim vas, neka ode do Uprave za trezor, pa neka ih pita – molim vas, šta ste vi to napisali? Ali, ono što su napisali jeste priznanje nezakonitog finansiranja iz javnih izvora jedne stranke koja nije postojala u vreme izbora. (Predsednik: U redu je. Vreme.) Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Po odredbama važećeg Zakona o finansiranju političkih stranaka, član 4. stav 2. kaže – sredstva iz javnih izvora koja se obezbeđuju za finansiranje političkih stranaka u visini od 30%, raspoređuju se u jednakim iznosima političkim strankama koje imaju poslanike ili odbornike, a ostatak sredstava, srazmerno broju poslaničkih, odnosno odborničkih mesta. Dakle, i stari zakon gde nisu bili usaglašeni stavovi 1. i 2, ali u stavu 2. jasno je govorio da se finansiraju političke stranke koje imaju poslanike. To piše u Zakonu. A, to znači da je SNS trebalo da dobije novac od države za finansiranje, po osnovu broja poslanika koje ima u ovoj skupštini. Mi nikada nismo insistirali na tome da tužimo bilo koga da nam ta sredstva uplati, da nam ta sredstva vrati. Mi smo se snašli. Ovo nije mesto gde mene bilo ko od poslanika može da pita – odakle novac SNS. Ovo je mesto gde se raspravlja o zakonu, a sud je mesto gde se utvrđuje šta ja u svom životu radio. A, što se tiče SRS, ona je onog dana kada sam ja isteran, očišćena, kako sam ja shvatio. Prekinite više da lamentirate nad tim činom. Uostalom, vaš predsednik je rekao da ja nisam isteran, Ratko Mladić ne bi bio uhapšen. Pa, što ste me isterali iz SRS? A, jeste povećan korpus stranaka koje žele da Srbija bude u EU, to je tačno. Ali, to je bila želja svih nas koji smo sada u SNS. Mada, oni koji misle da samo oni znaju nešto o Evropi i čiji je predsednik rekao da samo oni znaju, a da opozicija tek ima da uči šta je Evropa, oni će uvek reći da mi nismo proevropska stranka. Vi ćete reći da mi nismo srpska stranka, a narod će reći mi želimo SNS na vlasti. (Predsednik: Vreme.) To vam je to gde se vi izgubite u raspravama sa SNS. Na privatnom terenu, molim vas, obračunajte se sa mnom preko medija i na sudu, nemojte u Narodnoj skupštini, jer ovde trošite novac građana Srbije koji nisu ručali, na to da napadate Tomislava Nikolića. [[Aplauz]]
Vreme, vreme. Zoran Krasić i zatvaramo krug replika, molim vas.
Naravno, znate kako je to ironično kada čovek koji je poznat po tome što štrajkuje glađu i žeđu priča o nekima koji nisu ručali, ali, dobro, to neka birači sami procene. Molim vas, ja vama gospođo Slavice Đukić Dejanović skrećem pažnju. Kada bi jedna trunka od ovog izlaganja koje ste malopre čuli bila istinita, onda bi, na sajtu Narodne skupštine bilo napisano koliko ima poslanika ta stranka koja se zove Srpska napredna stranka. Dakle, u zvaničnoj dokumentaciji Narodne skupštine ta stranka ne postoji. U zvaničnoj dokumentaciji Narodne skupštine, nažalost, ovih 20 lažno se prikazuju da su članovi SRS. Dakle, vi imate taj problem, vi to ne možete da rešite i pošto ste svesni tog problema vi njih i dalje vodite kao da su članovi jedne stranke, a mi ih izbacili, isterali. Dalje, da li ovo što ste malopre čuli znači da Ministarstvo finansija Republike Srbije ne zna da primeni postojeći Zakon o finansiranju političkih stranaka i Zakon o budžetu? Pa, oni primenjuju, oni kažu – ne možete da dobijete iz javnih sredstava, iz javnih izvora nijedan dinar, jer vi ne postojite. Oni su virtuelni. Niko nikada nije glasao za SNS, 2008. godine kad su bili izbori. Oni sami priznaju da ne postoje, ali vi ste ih napravili. Vi im čuvate mandate, vi od njih pravite problem, računajući da ćete da dezavuišete SRS. Pogrešili ste u koracima, na to moram da vam skrenem pažnju. Zato obratite pažnju, molim vas. Kada neko autoritativno iznosi neke podatke, morate, gospođo Đukić Dejanović, da skočite i da kažete, kako ih vodite u evidencijama. Morate da se javite vi ovlašćeni predstavnici, da kažete šta radi Ministarstvo finansija. Hvala vam.
Vreme. Dakle, radi se o poslaničkoj grupi. Tako ih vodim. Gospodin Šarović, reklamira povredu Poslovnika.
Povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine, povredio ga je gospodin Nikolić, koji je navodno citirao član 4. Zakona o finansiranju političkih stranaka koji je danas važeći zakon. I, ako pogledate stenogram, videćete da je on rekao, pokušavajući da opravda krađu sredstava SRS iz javnih izvora finansiranja, da sredstva iz javnih izvora koja se obezbeđuju za finansiranja redovnog rada političke stranke – dobijaju kandidati, odnosno stranke koje imaju poslanike i odbornike u Skupštini, u skupštini jedinicama lokalne samouprave, itd. On je brutalno obmanuo javnost, dakle, slagao je, a ja ću vam pročitati kako zaista zvuči taj član ...
Zamoliću vas da ne koristite termine – laže, jer samo nedostatak argumenata, zapravo, provocira korišćenje grubih termina.
Pročitaću vam kako zaista glasi član 4. stav 1. Zakona o finansiranju političkih stranaka i vi ćete videti da to nije tako. Kaže – sredstva iz javnih izvora koja se obezbeđuju za finansiranje redovnog rada političke stranke, čiji su kandidati izabrani za poslanike, odnosno odbornike određuju se na tom i tom nivou. O tome se radi. Dakle, strankama čiji su kandidati izabrani, vaši kandidati nisu nigde izabrani, jer vi kandidate niste ni imali. Bili ste na listi SRS dr Vojislav Šešelj, to je vaša lista na kojoj ste bili. I dr Vojislav Šešelj je vaš ''politički otac'', a ne moj. Prema tome, nemojte se stideti vašeg ''političkog oca'', nije sramota to što je vaš ''politički otac'' Vojislav Šešelj, nego je sramota to što za 18 godina, koliko vas je učio, niste uspeli ništa da naučite. [[Aplauz]]
Narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Ne bih, zaista, skoro ni osetio da je govorio neko pre mene, međutim, radi želje da se spreči obmanjivanje javnosti, gospodin Šarović nije pročitao stav 2. koji sam ja citirao, a već sam rekao da su u koliziji stav 1. i stav 2. Stav 1. člana 4. govori o raspodeli sredstava strankama koje su osvojile mandate, a stav 2. o raspodeli strankama koje imaju poslaničke mandate. Dakle, iskreno, ni on, ni ja nismo potpuno u pravu i obojica smo u pravu. Mi smo predlagali pre godinu i po dana da se to ispravi izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, da se odredi da li će se finansirati stranke prema broju osvojenih mandata ili prema broju mandata koje imaju. Računao sam, da ste shvatili da je evropsko pravilo, koje smo prihvatili Ustavom, da se računa ko ima mandat, a ne ko ga je osvojio i da onaj koji ima mandat sa njim može da radi šta hoće. Računao sam promenićete Zakon i omogućiti da se stranke finansiraju prema broju mandata koje imaju, a ne koje su osvojile. Vi ne samo da tada niste promenili, nego nećete ni u ovom zakonu koji danas donosimo, nećete da prihvatite osnovno evropsko načelo. Dakle, potpuno je jasno, čitao sam, nisam lagao, čitao sam Zakon od reči do reči, i on predviđa da se finansiraju stranke koje imaju poslaničke, odnosno odborničke mandate. Mi imamo, pa makar i da su virtuelni.
Ne, ne, očigledno je da imate potrebu da dopričate priču međusobno, ali to neću dozvoliti. Nema više osnova za repliku. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima Mićo Rogović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, evo, član 6. koji se bavi uslugama i dobrima iz javnih izvora, Poslanička grupa SNS je malo više razradila ovaj član od predlagača Predloga zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Navodimo: ''Usluge i dobra iz javnih izvora su usluge i dobra određena posebnim propisima koje daju Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave, javna preduzeća i ustanove čiji je osnivač Republika Srbija'', ili već navedeni nivoi, ''političkim subjektima čiji su kandidati izabrani za narodne poslanike, odnosno odbornike i podnosiocima izbornih lista.'' Takođe, za razliku od Predloga predlagača: ''Uslugama iz javnih izvora se smatra i svako korišćenje javnih resursa za vršenje političkih aktivnosti od strane lica koja vrše javne funkcije i promocija političkog subjekta'' u svakodnevnom političkom radu. Prema tome, od funkcionera, u smislu obavljanja službenih poslova, skupova, susreta, putovanja, javnih nastupa. Takođe, predlažemo: ''Usluge i dobra se daju političkim subjektima za redovan rad u obimu srazmernom broju poslanika ili odbornika, a u izbornoj kampanji svim podnosiocima izbornih lista u jednakom obimu.'' U načelnoj raspravi o tome je govorila i SNS i gospodin Markićević, uvaženi kolega iz Nove Srbije. Dalje, razrađujemo činjenicu: ''Javna preduzeća i ustanove mogu političkim subjektima davati na korišćenje bez nadoknade samo prostorije i otvorene prostore sa neophodnom opremom''. Dakle, šta je to ono što javna preduzeća i ustanove mogu dati na uslugu, odnosno na korišćenje političkim subjektima – malo više nego što ste vi to predvideli u stavu 2. pomenutog člana 6. a, određene akte vezano za davanje usluga i razradu zakona po ovom članu, određene propise donose svi nivoi, prema tome, organizacije Republike Srbije, autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave. Zahvaljujem.
Reč ima gospođa Tabaković.
Hoću da dodam samo jednu rečenicu. U obrazloženju predlagača piše da smo mi neprimereno široko definisali ovaj amandman. Hoću samo da kažem, a zar nije precizno kad definišemo da na javna sredstva polažu prava – politički subjekti koji konkurišu u izbornom procesu i učestvuju u njemu, i oni koji za redovan rad treba da dobijaju sredstva. Dakle, i koalicije i grupe građana i političke stranke, ali ne bilo koji politički subjekti, uvek, svuda i pod bilo kojim okolnostima. To znači kao da mi raspolažemo tako obilnim sredstvima i da mogu da raspolažu njima svi oni koji smatraju da učestvuju u političkom životu. Vi potpuno brišete razliku između parlamentarnih stranaka i vanparlamentarnih i brišite razliku između izbornog procesa, redovnog rada i uobičajenog političkog života. Mi to smatramo rasipanjem sredstava i neprimerenim postupanjem.
Reč ima gospodin Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, jeste dobar primer član 6, odnosno amandman na član 6. koji je uputila Poslanička grupa SNS da se vidi koliko oni ni sami ne znaju šta hoće. Malopre, kada je Tomislav Nikolić pokušao da obmane i vas i javnost, kako možemo i on i ja da budemo u pravu, i kako je, eto, moguće da 1. stav člana 4. Zakona o finansiranju političkih stranka odredi koja je to stranka, eventualno grupa građana, ima prava na finansiranje, a da se konačno posle finansiraju i one koje nisu izašle na izbore, jednostavno, ne postoji. Vi gospodine Nikoliću, to ne razumete! Da li zbog činjenice da niste pravnik, da li iz nekog drugog razloga ja ne znam… (Predsedavajući: Gospodine Šaroviću, molim vas, ne obraćajte se neposredno, i drugo, ovo pitanje je amandmana na član 6.) Nikakav problem nije. Pročitajte da je to identično, radi se samo o drugom broju člana u ovom prethodnom zakonu, bio je član 4. sada je član 6, i u amandmanu koji je podnela SNS kaže da – usluge i dobra iz javnih izvora mogu dobiti politički subjekti čiji su kandidati izabrani za narodne poslanike, odnosno odbornike. I to je odredba zakona, odredba tog prvog stava kojim se određuje krug političkih stranaka koje to mogu imati, a onda se dalje, u nastavku, određuje na koji se način raspoređuju ta sredstva, ali samo u okviru onoga kruga političkih subjekata koji mogu stati u red za dobijanje sredstava. Moguće je da politička stranka ima izabrane poslanike u jednom trenutku, a da ih posle toga nema. Da li zato što će neko podneti ostavku ili će, ne daj bože, neko preminuti, pa neće biti novog sa liste da to lice zameni, i to je moguća situacija, ali nije moguća situacija da politička stranka ne postoji u trenutku izbora, da nema svoju listu, a da kasnije ima odbornika, poslanika i da stane u red za dodelu sredstava iz javnih izvora finansiranja. Dakle, to je suština. Nama je jasno da oni pokušavaju da legalizuju nekako svoj status, ali to nije ni na koji način moguće. I, samo pozivanje, maločas, na nekakve evropske standarde jeste potpuno besmisleno, jer je čak i sam predlagač napisao da ne postoji evropski standard po pitanju finansiranja političkih stranaka i da ne postoji evropski dokument ili zakon ili princip sa kojim treba uvezati ovaj zakon koji sada donosi Narodna skupština Republike Srbije.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Dakle, mislim da bi trebalo da se skenira Predlog zakona, a ne amandmani. A, to što neko pokušava da skenira naše amandmane da bi dokazao kako je on pametan i dobar, to ne znači da amandmani nisu dobri. Zamolio bih Službu Skupštine da nađu tu ''iglu'', što je, negde, na sedištu prethodnika, koja ga bocka i tera ga da skače svaki čas ili bar da on promeni mesto, pošto, izgleda, ljudi znaju gde on sedi. Kad sam govorio o evropskim vrednostima, govorio sam o tome da poslanik ima svoj mandat, da sa njim raspolaže svojstveno svojoj volji i da po našem Ustavu, koji nije suprotstavljen tome, ima pravo da svoj mandat poveri političkoj stranci ili koaliciji, listi sa koje je izabran. I ta evropska vrednost postoji i tu vrednost ste utemeljili u zakon. I nadam se da lamentiranje nad robovlasničkim položajem koje imaju stranke nad poslanicima više nikad neće promeniti taj stav u Srbiji. Finansiranje nije nikada regulisano, ali se podrazumeva da je država odvojila novac da finansira političke aktivnosti narodnog poslanika, a ne političkog subjekta sa čije liste je on izabran. Narodni poslanik ovde predstavlja narod, a ne politička stranka. Zbog toga smatram da je trebalo dobro da razmislite i žao mi je što ministar Marković nije učestvovao u izradi zakona, nego su to radili oni koji ne znaju šta je poslanički život. Zbog toga smatram da je trebalo uvrstiti odredbu da finansiranje ide sa poslanikom, gde poslanik – tu se i finansira, a ne po broju osvojenih glasova. Jer, zamislite jednu političku stranku koja osvoji 15 mandata i u toku četvorogodišnjeg mandata Narodne skupštine raspu se poslanici, imaju pravo i po zakonu i po Ustavu, ostane samo onaj što drži pečat političke stranke, i svakog meseca država uplaćuje za 15, 50, 100 poslanika u tu firmu koja više ne postoji. Vi kažete da je to pravičan zakona. Vi odbijate takav naš amandman. To je apsolutno neprihvatljivo i nemoguće. Šta se tu onda finansira? Pa, taj koji je podneo listu on je finansiran za vreme kampanje. Dobio je novac za izbore na osnovu broja osvojenih glasova, kako vi kažete, ili broja mandata, kako mi predlažemo. I to je završeno. Sad počinje redovno finansiranje u vezi sa brojem mandata koje ''ima'' onaj kome država isplaćuje, a ne sa brojem osvojenih mandata. Četiri godine je predug rok, vidite i sami šta se dešava. Nije broj mandata više srazmeran broju osvojenih mandata i to treba jasno razdvojiti, novac koji pripada po broju osvojenih mandata i novac koji pripada po broju mandata koje ima poslanička grupa.
Zahvaljujem. Po amandmanu gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u nedostatku bolje argumentacije onda se pribegava konstrukciji da je nešto evropski standard. Evo, ne želim da analiziram neke druge političke sisteme iz EU, ali zadržaću se na državi koja je otadžbina parlamentarizma, a to je Velika Britanija. Kažite mi, kako je moguće da u Velikoj Britaniji imate četiri člana vlade koji se zovu "vladini bičevi"? Njihov zadatak je da kontrolišu da poslanici vladajuće stranke dolaze na sednice, da dolaze na sednice odbora i da glasaju u skladu sa stavovima svojih političkih stranaka. U Velikoj Britaniji to može, u Republici Srbiji to ne može. I, kaže se da to nije evropski standard. Gospodin Tomislav Nikolić nam samo nije naveo primer države u kojoj je moguće da jedna stranka u trenutku završetka izbora ima 100 osvojenih mandata, a da na kraju četvorogodišnjeg mandata parlamenta ostane samo neko, kako on kaže, ko drži pečat. Tako nešto je moguće u Republici Srbiji. Nisam čuo, nisam pročitao toliko knjiga, kao moj uvaženi prethodnik, da se tako nešto desilo u Velikoj Britaniji. Nisam čuo da se to desilo u SR Nemačkoj, u Italiji, u Španiji. To se dešava samo u Republici Srbiji. To se desilo 2005. godine sa Bogoljubom Karićem, to se desilo 2008. godine sa Tomislavom Nikolićem. Gospodin Srđan Milivojević je, verovatno, metaforično hteo da kaže kako navodno mi, da bismo igrali fudbal u evropskom takmičenju, moramo fudbal da igramo nogom, a ne rukom. U redu, ali zašto ga onda Englezi igraju rukom? Kako je tamo moguće da postoji kontrola političke stranke nad svojim poslanicima, u Republici Srbiji, otprilike, narodni poslanik se pojavio sa neba u Skupštini?! Nije ga kandidovala politička stranka ili ako ga je kandidovala, to nema nikakve veze? Ako sam ja danas za ''Veliku Srbiju'', a sutra sam ''apostol EU'', to nema nikakve veze?! To je normalno? Sad imate jednu neverovatnu stvar u Srbiji, imate neverovatnu stvar u srpskom parlamentu. Otprilike ona glasi, ja sam najpre postao pravnik pa sam se tek onda rodio. Najpre je jedna stranka dobila poslanike, pa je tek onda formirana. Nisam čuo, gospodine Novakoviću, da taj slučaj postoji u Velikoj Britaniji. A, nemoguće je da smo mi izmislili parlamentarizam, a ne Englezi. Ako hoćete evropske standarde, onda posmatrajte kako se ponašaju države koje su izmislile i parlament i parlamentarizam i poslanike i instituciju poslovnika i spikera itd. Ima li toga tamo? Nema. A, zašto to mora da postoji u Republici Srbiji? Pa, zbog politike dvostrukih aršina. Tako se velike sile ponašaju prema malim državama otkad je sveta i veka. Jedna pravila važe za njih, a druga pravila važe za male narode. Kad se Republika Srbija bori za suverenitet na Kosovu i Metohiji, onda ne može. Kad deo neke stare evropske države traže za sebe nezavisnost, ne može. U Republici Srbiji Kosovo može da bude nezavisno, što nije Korzika nezavisna? Zato što jedna pravila važe za njih, a druga pravila važe za Srbiju. Isto je tako i kada je u pitanju parlament. Ovde parlament može da bude buvlja pijaca, ovde je moguće da najpre dobijete poslanika, pa se tek onda formirate kao politička stranka. Ovde je moguće da ste poslanik SNS a da na zvaničnoj veb-prezentaciji Narodne skupštine Republike Srbije pišete da ste član Poslaničke grupe Napred Srbijo, a da ste član političke stranke koja se zove SRS. Jesu li to činjenice? Jesu. Kako je moguće da se tako nešto dešava i kako je moguće da vi iz vlasti tako nešto opravdavate i legalizujete? Mislite da je to neka prečica za EU. Pa, videli ste juče stav Holandije – nije. Ako vi mislite da politikom dvostrukih aršina možete da približite Srbiju EU u tome se grdno varate. Dakle, mi iz SRS za srpski parlament, ne za nas lično, tražimo one uzanse, one principe koji važe u tim starim dobro uređenim evropskim demokratijama. Ni više ni manje. Ako u britanskom Parlamentu nije moguće da neko najpre dobije poslanika pa se tek onda formira kao politička stranka, ako tamo nije moguće da se trguje mandatima, ako tamo postoji veza između političke stranke i poslanika sve vreme mandata jednog parlamenta, zašto tako nešto nije moguće u Srbiji? Kako je moguće da je to tamo normalno, demokratski, evropski – u Srbiji nije normalno, nije demokratski, nije evropski?!
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
To što sam poimenice prozivan, a mislim da to ne treba da dozvolite, pošto je to ovde apsolutno nedozvoljeno, a ako dozvoljavate, onda igrate istu igru kao i svi ostali koji predsedavaju tim sednicama, ali mene to baš previše ne interesuje. U vezi ''Velike Srbije'' nisam ja rekao da treba da se razgraničimo sa Hrvatskom na Dunavu, nego stranka kojoj vi pripadate. Ali jednu drugu stvar, mnogo važniju koju vi pokušavate naučno da objasnite, dakle, navedite mi jednu evropsku državu u kojoj je parlamentarna politička stranka isključila poslanika iz svojih redova i umesto njega odredila drugog? E, takvu mi državu nađite u EU, pa ću vam reći da imate pravo da isterate i 30, 20, 50 svojih poslanika, i da ih zamenite onima koji su podobni političkoj stranci. Takav način manipulisanja narodnim poslanicima nije dozvoljen u zemljama u kojima se to zove narodni poslanik. Tamo gde je milošću monarha neko izabran da glasa kad on nešto predloži, pa to je bilo i ustavima Kraljevine Jugoslavije, tamo monarh ima pravo da određuje neke svoje poslanike. Kad narod bira poslanike ne može predsednik političke stranke da smeni tog poslanika, nego ima da razmišlja ko ga je predložio narodu, ko ga je izabrao da ga predstavlja na listi da bi narod glasao za tu listu, pa kad sa njim dođe u sukob, onda mora dobro da razmisli da li gubi člana, a taj član ostaje poslanik, pošto je to njegova želja ili će da trpi ponašanje da bi imao naizgled isti broj poslanika koji je imao. Zalažem se za to da se u svim političkim strankama ljudi oslobode pritiska…(Predsedavajući: Vreme, gospodine.)… i da govore samo ono što misle.
Zahvaljujem. Gospodin Aleksandar Martinović.
Gospodina Tomislava Nikolića je neko očigledno ili prevario ili pogrešno informisao da u Velikoj Britaniji, navodno monarh postavlja poslanike i da može da ih smenjuje i da monarh bilo šta predlaže. Dakle, monarh je tamo samo titularni šef države, niti bira poslanike, niti bilo šta predlaže, tamo je glavni politički subjekt političkog sistema Kabinet i Parlament. Monarh je jedna ceremonijalna figura koja sa poslanicima gotovo nema bilo kakve veze. Ali pošto je gospodin Tomislav Nikolić veći evropejac od mene i bolje poznaje političke sisteme EU, želim da ga pitam – a, gde je moguće da najpre jedna partija dobije svoje poslanike u parlamentu pa se, tek, posle toga formira kao politička stranka. Nisam čuo za takav primer. Ne znam da li ste čuli vi, gospodine Novakoviću? Dakle, opservacija o ustavima Kraljevine Jugoslavije, Srbije itd. takođe nisu tačne. Očigledno da je gospodin Tomislav Nikolić pogrešio neki udžbenik i nije najbolje razumeo pravnu i političku istoriju. Ono što je definitivno to je da vladajuća koalicija pokušava i kroz ovaj zakon i kroz zakon o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika da legalizuje jednu pojavu koja se u političkoj teoriji naziva vanizborna parlamentarizacija, da jedna stranka postane parlamentarna mimo izbora. Ako izbori nisu bitni, pa, onda, hajde da ukinemo instituciju izbora. Što da biramo? Dovoljno je da postoje ljudi koji imaju kapital, koji mogu da kupe određeni broj poslanika i šta će nam izbori, to je onda mnogo jeftinije. Ispada, ako ste dobro slušali gospodina Tomislava Nikolića da uopšte nije bitno kako je narod glasao i koliko je koja stranka osvojila mandata. Bitno je kakvo je faktičko stanje u parlamentu, kako se došlo do tog faktičkog stanja. To izgleda uopšte nije bitno. Da li je neko prodao svoj mandat, da li ga je poklonio. Izgleda da se to pitanje uopšte ne postavlja.
Zahvaljujem, a baš sam se nadao da ću nešto naučiti, ali ovaj put nisam. Reč ima gospodin Nikolić.
Onaj ko kaže da je radikal, i ko poznaje pravno-političku istoriju Srbije, mogao bi da se pohvali time da je Radikalna stranka, odlukom Kralja Milana izgubila pobedu na izborima, zato što je Kralj Milan, kada su radikali pobedili, reko, prvi, onaj ko pobedi, nije poslanik, nego onaj drugi. I tako su neki ''naprednjaci'' postali poslanici i zvali su ih ''dvoglasci'' i ''troglasci''. Sa dva ili tri glasa su odlukom monarha postajali poslanici. To radi vaše edukacije, gospodine predsedavajući, pošto kažete da nikada ništa ne naučite iz ovih diskusija.
Zahvaljujem. Ovim završavamo ovaj krug replika, mislim da nema razloga više, ponavljamo istu priču i idemo sve dublje i dublje u prošlost, a budućnost ne može da čeka. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima profesor Poskurica.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman koji smo podneli u prvom stavu ima nameru da podrži našu ideju koju smo obrazlagali uz članu 3, da izvore finansiranja političkih subjekata prikažemo na drugačiji način, amandman je odbijen u celosti, a obrazloženje kakvo je dato možda bi moglo donekle da se razume, da to upravo ne podržava koncept kako je zakonopisac predvideo i da nam je zato odbio ovaj naš amandman. Međutim, pošto je naša promena koju smo predložili nešto obimnija i ima dva stava, umesto jednog kako stoji u Predlogu zakona, mislimo da je ovaj drugi stav bio razlog što smo odbijeni, uz jednu floskulu, koja je uvek prihvatljiva, da su oni imali jasnije i bolje rešenje. Šta smo mi u tom drugom stavu predloženog člana 7. hteli da uvedemo u političku praksu, a to je – da zabranimo funkcionerima, onima koji obavljaju javne funkcije i koji su članovi stranaka, koje učestvuju u izborima, da im šefovi stranaka, da im stranke, politički subjekti, stvaraju pisanu ili nepisanu, nametnutu ili bilo kakvu obavezu materijalnih davanja i pomaganja sopstvenoj stranci, da učinimo upravo suprotno od onoga što je politička praksa decenijama unazad u Srbiji, gde SNS niti je mogla da učestvuje, niti učestvuje, jer na takvim funkcijama republičkog nivoa nismo bili. I, ne znamo kome i zašto to smeta, da unapred utvrdimo jasan stav, da niti se može od takvog pojedinca na funkciji primiti nekakav poklon, donacija, neko davanje, niti od njega na bilo koji način nešto tražiti. Mislimo, ako ne samo zbog ovog 1. stava, ali zbog ovog drugog, možda je upravo trebalo član 7. prihvatiti, ali ostaje da se o tome razmisli, pa da se u danu za glasanje, eventualno, ova odluka promeni, i da se svi skupa obavežemo na jedan pošteniji i odgovorniji odnos u vremenu izborne kampanje, ali i u kasnijem političkom delovanju i izvan toga, u finansiranju i pomaganju redovnog rada stranke.
Reč ima gospodin Martinović.
Gospodine Novakoviću, javio sam se pre gospodina Poskurice za povredu Poslovnika i iz meni neobjašnjivih razloga nisam mogao da obrazložim u čemu se sastoji povreda Poslovnika, tako da sam se sad javio po amandmanu. Nadam se da je to u skladu sa Poslovnikom. Hvala vam, gospodine Novakoviću, vrlo ste ljubazni. Hteo sam da kažem sledeće. Dakle, za SRS nikada nije bio uzor Kralj Milan. Ako ćemo da se vratimo u vreme Kralja Milana, onda ćemo da zaboravimo i na demokratiju i na parlamentarizam, kao i na mnoge druge, uslovno rečeno, evropske tekovine. Nama nije uzor Kralj Milan, mi bismo hteli da se vratimo u doba kada je Srbija bila parlamentarna demokratija, a u vreme Kralja Milana nije bila parlamentarna demokratija. Kralj Milan je bio ''naprednjački kralj''. On je imao svoju dvorsku stranku, tadašnju Naprednu stranku. Nama oni nikada nisu bili ideal. To što su se političke prilike u Srbiji ponovile, pa i sad imate jednu dvorsku stranku, koja se isto zove Napredna stranka, a koja u stvari radi svim silama da se ostvare političke ideje Borisa Tadića, to je ironija istorije. Takođe, malo mi je neshvatljivo ovo što je rekao gospodin Poskurica, oni predlažu amandman kojim će se sprečiti da poslanici daju pare svojim političkim strankama, a SNS je formirana tako što su upravo, uslovno rečeno, narodni poslanici SNS, u stvari SRS, odrešili kesu, pa je neko dao 200.000 dinara, neko 300.000 dinara, neko 500.000 dinara, i tako je, navodno, nastala SNS. Meni tu nema, zaista, bilo kakve logike. Dakle, stranka koja je, barem po izveštajima, nastala tako što je neko izdvojio novac od narodnih poslanika, da bi se stranka formirala, sada ta ista stranka predlaže da se tako nešto onemogućava. Kada bi, gospodine Poskurica, vaš amandman bio prihvaćen, onda da je taj princip važio 2008. godine SNS ne bi mogla ni da nastane, jer ne bi imao ko da odreši kesu i da pare da. Naravno, opet kažem, sudeći po izveštajima. Jasno je svima da je SNS nastala nečijim tuđim novcem. Nemate vi u džaku ni 300.000, ni 500.000 dinara, nemate vi ni mnogo manje, ne mislim vi lično, nego razne domaćice itd, nego su se iskeširali Cane, Beko itd, malo je došlo iz inostranstva, pa je zato moguće da se u izbornoj kampanji u Aranđelovcu deli cement, brašno, da se asfaltira itd, da jedna stranka prestane da bude politička stranka, odnosno da postane građevinska firma itd. To su sve anomalije, to su sve paradoksi srpskog političkog sistema, koji ste vi, gospodo iz DS, omogućili, a koji mi iz SRS sada želimo da ukinemo. Mi želimo da Srbija bude jedna normalna demokratska država, da ono što nije moguće bilo gde u svetu ne bude moguće ni u Srbiji. Prema tome, mi za Srbiju, kada je reč o uređenju našeg političkog sistema, ne tražimo ni više, ni manje, od onoga što važi za dobro uređene civilizovane i demokratske države.
Hvala. Reč ima gospodin Nemanja Šarović.
Gospodo narodni poslanici, još jedanput moram izraziti svoje čuđenje zbog činjenice da su amandmani SNS potpuno suprotni onome što oni rade u praksi. Mi smo maločas čuli zalaganje gospodina Poskurice koji kaže da je protiv toga da političke stranke koriste novac iz javnih preduzeća. Ja sam i danas pročitao konkretne podatke da je za stranačko glasilo SNS, to je dnevni list "Pravda", ''Telekom Srbija'' dao za 2008. godinu 20.257.000 dinara, za 2009. godinu 18.786.000 dinara, za 2010. godinu 23.000.000 dinara, za 2011. godinu 14.000.000 dinara. Dug koji je postojao od "Future", Canetove "Future", distributera štampe, koja je vlasništvo Stanka Subotića Caneta Žapca, prema "Pravdi" bio je 40 miliona, i taj dug je otkupio ''Telekom Srbija'' za iznos od 36 miliona. Ukupno je sa računa ''Telekoma'' na račun "Pravde" otišlo 103 miliona dinara. Kada se doda 18.661.000 dinara, koje su dobili od grada Beograda, to je 121.712.000 dinara, pa, od čega bi živele njihove stranačke novine, od čega bi živela SNS, da oni to nisu koristili? Onda, dalje, kažu da su protiv toga da se propiše bilo kakvo davanje posebnih obaveza za članove koji obavljaju funkcije. A, videli ste kada sam čitao, da sada ne gubim vreme, spisak od Tomislava Nikolića preko Igora Bečića i Jorgovanke Tabaković, pa svih ostalih njihovih poslanika, svi su dali po 300, 400 do 500 hiljada dinara. O čemu se tu radi? Dakle, vi morate konačno prestati da obmanjujete građane Srbije i morate konačno reći zašta se vi zalažete. Kaže sada Tomislav Nikolić da se on zalaže za to da stranka koja ima poslanike, bez obzira na to da li je izašla na izbore dobija novac od države. Nije se Tomislav Nikolić oduvek zalagao za to. Evo, da vam pročitam šta je rekao Tomislav Nikolić pre nekog vremena. Na pitanje novinara koje glasi: "Stranka Bogoljuba Karića je uspela da postane parlamentarna zahvaljujući vašem bivšem poslaniku, pa kako gledate na najavu da će PSS formirati poslanički klub?" A, Tomislav Nikolić kaže: "To je vrhunski nemoral. Gotovo godinu i po dana posle izbora Bogoljub Karić ima obraza da kaže kako mu je stranka postala parlamentarna, a nije ni izašao na izbore. Toga nema nigde u svetu." Evo, sada, nažalost, ima u Srbiji, i taj primer je Tomislav Nikolić. On kaže: "To je kriminal, Karić je pokazao da je lopuža. To je oličenje Bogoljuba Karića." Da li je onda Tomislav Nikolić kriminalac i lopuža? Po njegovim sopstvenim merilima, to ne tvrdim ja, to tvrdi Tomislav Nikolić. (Predsedavajući: To nije tema dnevnog reda.) Jeste, kako nije, pa Zakon o finansiranju političkih stranaka. Šta je tema, ako nije ovo? (Predsedavajući: Amandman na član 7.) Budite strpljivi. Upravo o finansiranju se i radi, to jeste suština. Dakle, radi se o načinu finansiranja političkih stranaka, ali budite strpljivi još 2-3 rečenice. Tomislav Nikolić kaže: "Možete pomisliti šta bi radio kada bi došao na vlast, kada se kao opozicija bavi ovakvim kriminalom. Njegovu stranku bi politički trebalo uništiti. Karić bez problema može sada da otkupljuje i udate žene, ne vidim nikakve razlike. Ovo je poslednji test gde vidimo kako će država reagovati po pitanju ovog kriminala Bogoljuba Karića." Nažalost, niste reagovali, zato je došlo sada do ovog mnogo većeg kriminala. Onda kaže: "On je pokazao koliko je beskrupulozan i da može da gazi preko svega da bi ostvario neki svoj cilj." Na pitanje novinara: "Šta je nudio Živadinu Lekiću da pređe kod njega?", on kaže: "Nemam pojma, niti me to interesuje." Upropastio mu je život, jer je taj poslanik položio zakletvu u crkvi i pred Bogom istog dana kada je i gospodin Tomislav Nikolić položio. Pa onda kaže: "Taj nije izdao SRS, već je Boga izdao. U našoj zakletvi stoji da se poslanik zaklinje verom, čašću, poštenjem i potomcima da će slediti politiku SRS i da ona jedino raspolaže njegovim mandatom. Bogoljub Karić, takođe, zna tu našu zakletvu. Očigledno je on osnovao neku novu crkvu, čim je naš bivši poslanik, koji je pod zakletvom u crkvi, prešao kod njega, a da Bogoljuba Karića nije bilo briga. Evo, ja pozivam i patrijarha Pavla da se izjasni, jer se Karić hvali da ima veze sa tim." Možda bi bilo uputno pozvati sad i aktuelnog patrijarha da se izjasni, pošto i Tomislav Nikolić, poput, svojevremeno, Bogoljuba Karića, tvrdi da ima dobre veze sa crkvom.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Reč ima dr Zoran Šami.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, odmah se izvinjavam gospodinu predsedavajućem, ali ću govoriti o zakonu, o ovom članu. To nije baš uobičajeno danas, ali probaću. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Nisam sasvim siguran kome se tačno obraćam. Ovde, doduše, sedi predstavnik Vlade gospodin Marković, ali rekao bih da on tu sedi ni kriv ni dužan. Zakon nije pisao on, ako smem da primetim, vidljiv je potpis na zakonu, s obzirom na to da izgleda da je zakon pisan nogama, onda je potpuno jasno da dolazi iz Ministarstva pravosuđa. Demokratska stranka Srbije, to smo rekli u raspravi u načelu, smatra da valja doneti nov zakon o finansiranju političkih stranaka i upravo zato smo uložili dosta truda i napisali samo deset amandmana na postojeći zakon. Mogli smo da ih napišemo mnogo više. U najboljoj nameri da popravimo tekst zakona podneli smo deset amandmana i zamislite nije prihvaćen nijedan. Nisu prihvaćeni čak ni amandmani koji su samo ispravljali neke, izvinite na izrazu, notorne gluposti koje pišu u ovom zakonu. Čak na sve notorne gluposti nismo ni stavljali amandmane, stavili smo na ovaj član 8. Odmah ću da objasnim o čemu se radi, ni to nije prihvaćeno. U članu 8. piše da se članarina političkim strankama može plaćati isključivo preko tekućeg računa. Prvo, vi ste, predsedavajući, pravnik, ne postoji nijedan zakonski propis koji građane obavezuje da ima tekući račun. Drugo, ima građana koji žele da imaju tekući račun, ne mogu da ga otvore. Probajte vi kao poslanik da odete u prvu banku i da kažete ja hoću da otvorim tekući račun, oni će da kažu – u redu, samo mi donesite potvrdu od firme u kojoj radite da ćete platu, odnosno svoja primanja dobijati preko tekućeg računa. Ako to ne uradite nećete otvoriti tekući račun. Drugim rečima, nijedan nezaposleni građanin Srbije, a na nesreću njih je u Srbiji gotovo polovina radno-aktivnog stanovništva, nezaposleno, prema tome, i da hoće nemaju tekući račun. Da ne govorim o studentima, poljoprivrednicima, itd. Pri tom, ne vidim u čemu je problem, šta se time dobija što ćete da zahtevate od nekog da nekih 1.200, 1.300 ili 1.500 dinara uplaćuje preko tekućeg računa. Stranka mora da vodi evidenciju, mora da izdaje priznanice, mora da evidentira uplate. Prema tome, kontrola uvek može da se sprovede. Ovo je samo jedan primer. Ima takvih primera još u ovom zakonu. Uveravam vas da, bez obzira o kojoj je stranci reč, najmanje 30% članova bilo koje stranke koja sedi ovde u parlamentu nema tekući račun. Besmislena odredba. Zapravo, ništa ni ne rešava. Nažalost, zakon je put takvih besmislenih odredbi. Pri tome, ono što bi valjalo precizirati, što bi valjalo da bude strašno precizno napisano, takođe, napisano je skoro nogama. Mi smo na nekoliko članova to probali da ispravimo, ali pravo da vam kažem imam utisak da to u ovoj sali ne interesuje nikog, nijednog od 14 ili 15 prisutnih poslanika vladajućih stranaka, ne interesuje ni predstavnika Vlade, koji je u međuvremenu izašao, ne interesuje nikog. I to bahato odsustvo potrebe da se zakon, ponavljam neosporno potreban zakon, ne popravi, ne učini boljim, korisnijim, to je prosto neverovatno. Pri tom, odbijeni su svi amandmani Demokratske stranke Srbije, a koliko sam primetio, praktično i svih ostalih stranaka iz opozicije, tako da nisam siguran da uopšte ima smisla da ovde sedimo i da nešto pričamo, jer je to očigledno jedan razgovor potpuno gluvonemih osoba. Potpuno gluvonemih osoba. Hoćete da mi objasnite zašto je odbijen, da li neko može da mi objasni, sad više neko ko, na primer, ovaj benigni amandman da se dozvoli normalno prikupljanje članarine, kada neko donese hiljadu-dve dinara da to plati stranci, obično se to tako i plaća, ne plaća se jednom mesečno ili se plaća jednom u šest meseci ili jednom godišnje itd. Te članarine, koliko znam, ni u jednoj stranci nisu nešto posebno visoke, jer najveći broj članova svih političkih stranaka i nema nekog novca da bi nešto ozbiljnije plaćao stranci. Eto i to je čak odbijeno. Odbijeno je zato što onaj ko je ovo pisao samo se trudio da se nekome dopadne, da se formalno nekome dopadne, a ne da reši problem. Problem će ostati nerešen, što je najgore, no što je najvažnije, potpuno nedefinisan. Da ne govorim da postoje čitave oblasti koje ovim zakonom uopšte nisu dotaknute, a koje je, takođe, valjalo regulisati, na primer, oblast kako stranke troše novac. Da li u jednoj realno siromašnoj zemlji, u zemlji u kojoj narod teško živi, nas treba da bude baš briga da li će stranka da potroši milione i milione evra ili možda neke stvari valja ograničiti? Možda valja ograničiti apetite onih koji će da zarade na račun stranaka. Nisam primetio bilo kakav pokušaj, bilo kakav trud u tom pravcu da se to na neki način definiše ovim zakonom, a valjalo je definisati. Valjalo je reći da ne može sekunda oglašavanja da bude preko nečega, a biće. Strankama koje su trenutno na vlasti se čini da će imati uvek dovoljno para i dovoljno popusta da to odrade, ne shvatajući da sutra više neće biti na vlasti, pa će se naći u poziciji da to stvarno plaćaju, pa će nam sekunda na nekoj televiziji sa nacionalnom pokrivenošću koštati više nego sekunda na Bi-Bi-Siju ili Si-En-Enu. Koštaće i to će na kraju ovaj narod da plati, ovako ili onako. Mi o tome u zakonu ne govorimo ni reči. To je mesto gde to treba definisati, to je mesto gde se mora reći da ne mogu beskonačno mnogo para stranke da troše i na svoje regularne delatnosti. O tome nema ni reči ovde. Govorio sam nešto, ali očigledno ne vredi da govorim da su odredbe kako se deli novac za izbornu kampanju, da su priče o jemstvu, bez obzira na realnu potrebu da se eliminišu lažni kandidati na izborima, vrlo tanke, jer stranke nemaju imovinu sa kojom bi mogle da garantuju. Koliko znam, DSS svakako nema, ali mislim da ni neke druge stranke nemaju imovinu sa kojom bi mogle da garantuju, da polože jemstvo. Drugo, potpuno je besmisleno da se to jemstvo polaže u trenutku kandidovanja, kada uopšte nije jasno koliko treba da iznosi jemstvo. Nije svejedno da li će na izbore da izađe pet ili 55 lista, a može i jedno i drugo. Razlika je da li treba da položite za 150.000 evra ili za milion i po evra. Pa, ne, ne, pročitajte, Nado, pažljivo, ovo ne govorim iz zle namere. Mislim da stranke koje navodno podržavaju ovaj zakon uopšte nisu svesne šta podržavaju. Da ne kažem da neke stvari uopšte nisu regulisane. Recimo, uopšte ne vidim kako će se dodeljivati sredstva za predsedničke izbore ili možda neko misli da predsedničkih izbora više neće ni biti, ne znam, ali nema nijednog slova o tome. Da li je normalno da politička stranka ima kandidata na predsedničkim izborima? Pa, uglavnom je normalno. Po ovome, to ne postoji. Zato sam i kazao da je zakon, nažalost, pisan nogama, a sa druge strane, ni najdobronamernije primedbe DSS, a čini mi se i ostalih opozicionih stranaka, uopšte nisu razmatrane. Neću da vam čitam opskurna obrazloženja kojima ste to odbijali, pošto to niko ozbiljan nije ni pisao, tako da nema smisla da otvaramo diskusiju. Sve u svemu, mislim da je ovo potpuno bespredmetna rasprava. Od 133 amandmana, čini mi se, prihvaćeno je nekoliko i to uglavnom podnetih od strane poslanika vladajućih stranaka. Ovo niti ima volju neko da sluša, niti ima volju da shvati argumentaciju zašto je nešto podneseno, tako da, moram priznati, s obzirom na to da se radi o jednom zakonu u kome ja ne vidim baš previše prostora da neki različiti politički pristupi mogu sada da naprave nešto esencijalno drugačije, dakle, ovo je jedan od onih zakona gde samo treba pratiti zdrav razum, ništa više, ne bi trebalo da ima nekih političkih razloga da se sada tu nešto razlikujemo zbog političkog pristupa stvarima. Opet dolazimo dotle da ćemo usvojiti jedan loš zakon, jedan neprimenljiv zakon. Ispunićemo neku formu, suštinu nećemo, a zakon ćemo na prvoj krivini morati da popravljamo, to je meni potpuno jasno, jer ovaj i ovakav zakon ne vodi ničemu. Više se neću javljati za reč, jer smatram potpuno deplasiranim da ljude koje uopšte cela materija interesuje da im obrazlažem zašto smo nešto predlagali, ne vidim nikakav razlog. Hvala.
Hvala vama. Reč ima gospođa Elvira Kovač.
Poštovani predsedavajući, nismo još stigli do tog amandmana, koristiću vreme ovlašćenog predstavnika Poslaničke grupe Manjina. Samo radi javnosti da razjasnim, jutros u pola deset zasedao je Odbor za pravosuđe i upravu, koji je matični odbor za ovaj zakon, i doneo je nekoliko amandmana. Radna grupa, o kojoj sam ja govorila i u načelu i danas, koja je radila na ovom zakonu, što se tiče novca za kampanju, sredstava iz javnih izvora za kampanju, izbornog jemstva, zaista, imala je drugu zamisao, ali na Vladi je doneta ovakva odluka. Trenutni predlog koji je došao pred narodne poslanike jeste takav da se 20% sredstava deli svima. Zaista je bila ta prva formulacija nejasna, koji je zapravo iznos jemstva koje stranke moraju da polože, ali se amandmanom Odbora za pravosuđe i upravu klarifikuje to, zato što se objašnjava da će se ova sredstva uplaćivati u roku od pet dana od dana proglašenja svih izbornih listi, tako da će tada biti jasno koliko je učesnika u izborima i 0,1% rashodne strane. Iz toga se vrlo jednostavno može izračunati koji je to iznos, pa koliko je 20% od tog iznosa, to se podeli sa brojem učesnika na izborima i znaće se konkretno koji je iznos izbornog jemstva. Hvala.
Hvala i vama. Reč ima narodna poslanica gospođa Ljiljana Lučić.
Gospodine predsedavajući, kolege poslanici, javljam se za reč povodom ovog amandmana, saslušavši kolege iz opozicije, koji su neposredno pre nekoliko minuta govorili. Stvarno, mi ovde znamo da poslanici opozicije mogu jako grubim rečima kvalifikovati neke zakonske tekstove, ali mislim da imamo obavezu i prema javnosti koja eventualno prati ovo zasedanje da damo nekoliko objašnjenja. Poslanik opozicije može da kaže da je zakon pisan nogama, da je pun gluposti, da zdrav razum to ne bi otrpeo, itd, ali mi koji ćemo glasati za ovaj zakon dugujemo građanima objašnjenje, naročito kada se radi o kritikama te zakonske odredbe da ako hoćete uplatiti članarinu političkoj stranci morate imati tekući račun. Ne znam šta je gospodin Šami čitao, koji predlog zakona, ali to nigde ne piše. Dakle, svaka članarina do 1.000 dinara može se direktno uplatiti bez tekućeg računa. Ne znam političku stranku u Srbiji koja ima veće članarine od iznosa koji je 1.000 dinara. U DS studenti plaćaju 100 dinara na godišnjem nivou, zaposleni 300 dinara, prema tome ne postoje nikakve prepreke da vi sada morate otvoriti tekući račun. Ovde smo slušali pola sata diskusiju o tome kako je to jedno nerazumno, glupo, bahato i ne znam kakvo sve rešenje. Prosto, zbog javnosti, to ne piše u zakonu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
U ime SRS podneo sam, takođe, amandman na član 8. i, takođe, smatram da je ovo rešenje nerazumno. Ne znam zašto osporavate pravo predstavnicima drugih političkih stranaka da kažu da je ovo nerazumno. Tražili smo da se briše deo ovog člana koji kaže: "Član političke stranke dužan je da uplatu članarine vrši isključivo sa svog tekućeg računa". Šta ako neko nema tekući račun? Ovo je bilo nerazumno propisati. Mogli ste propisati i reći – dužan je da plati na žiro račun stranke. Onda bi to bilo razumno rešenje, jer bi to onda bilo mnogo lakše i to bi bilo dostupno maltene svakome. Ovo je nešto što definitivno čini rešenje potpuno nerazumnim ako insistirate da to bude preko tekućeg računa, odnosno sa svog tekućeg računa. Ukoliko je cilj kontrola, onda biste tu kontrolu ostvarili ukoliko bi obaveza uplate članarine bila na žiro račun stranke. Znali biste i ko je uplatio, ime i prezime, adresu i sve ostalo. Srpska radikalna stranka smatra da te članarine, kod nas je članarina svega 100 dinara godišnje, to se pre svega radi o nekom simboličnom iznosu, da se takve sume novca mogu uplaćivati i u gotovini. Naravno da bismo zadržali ove odredbe mi smatramo da treba izdati priznanicu, dakle, da ništa u tom pogledu ne bi bilo sporno. Mora se mnogo više pažnje obratiti na ove veće iznose, da ne bismo ponovo došli u situaciju da neko uplati tri, četiri ili pet miliona dinara, a da se ne zna ni ko je uplatio, ni kako je uplatio, pa da jedan funkcioner stranke koji je odgovorno lice kaže – uplatio sam 350.000, a da drugi kaže – ne, on je uplatio sva četiri miliona. Kada sam juče čitao iznose koje su pojedinci uplatili za finansiranje svoje političke stranke, videli ste koliko su oni bili iznenađeni. Pola njih je bilo iznenađeno što je na tom spisku da su dali 350 ili 400 hiljada dinara, a druga polovina je bila iznenađena zato što je iznos bio mali, jer su dali mnogo više. To su situacije koje mi ovim zakonskim rešenjem treba da izbegnemo, a zaista mislim da je u ovom pogledu amandman SRS potpuno u skladu sa koncepcijom zakona, da bi rešenje koje smo mi predložili bilo neuporedivo bolje i da bi, sa jedne strane, otklonilo opasnost da ovaj član zakona sutra bude osporen pred Ustavnim sudom, pa da opet budete u obavezi da naknadno menjate i da za tri-četiri meseca ili pola godine menjate odredbe ovog zakona.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 45 sekundi. Reč ima narodna poslanica Daniela Lovrin Gavrilović, posle nje narodni poslanik Zoran Krasić.
Samo ću još jedanput, radi javnosti, pročitati član 8, da bi se otklonila svaka dilema u pogledu toga da poslanici opozicije ne govore istinu. Stav 2. člana 8. kaže: ''Član političke stranke dužan je da uplatu članarine vrši isključivo sa svog tekućeg računa. Stav 3. kaže: ''Izuzetno od stava 2. ovog člana, članarina čiji iznos ne prelazi 1.000 dinara na godišnjem nivou može se platiti u gotovini ili putem uplatnice.'' Dakle, ova rečenica iz stava 3. apsolutno je jasna i nema nikakve dileme da svaka članarina koja je ispod 1.000 dinara može da se uplati u gotovini, a ne sa tekućeg računa. Upravo ideja predlagača ovog zakona je i bila, kada je navedeno da se članarine uplaćuju sa tekućeg računa da bi se mogla vršiti kontrola i da se ne bi desilo da neko uplati milione dinara na račun neke stranke u gotovini i da se ne znaju tokovi novca. Prema tome, ovo što kažu poslanici opozicije, vezano za član 8. i njihov amandman, ne treba ga prihvatiti, to apsolutno nije tačno.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 15 sekundi. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Moram da intervenišem iz prostog razloga što se ovim zakonom reguliše finansiranje političkih stranaka, ali se mora voditi računa o ustavnim načelima. Jedno od ustavnih načela koje direktno utiče na ovaj zakon je – pravo na političko organizovanje, sloboda političkog organizovanja svakog ljudskog bića. Drugo ustavno načelo je – izborno pravo. Ovako, kako ste vi to formulisali, praktično ispada da svaki član političke stranke mora da ima svoj tekući račun. Zakonom možete da regulišete samo način ostvarivanja nekog prava, ali kada regulišete način ostvarivanja nekog prava ne smete da uništavate ustavnu normu. Ovim članom se govori o članarini. Kada govorite o članarini, da ste pričali da se uplata mora izvršiti na račun političke stranke, to bi bilo prihvatljivo, ali vi ste rekli – sa kog računa treba da se uplati. To nije prihvatljivo. Ovo vam je, sa gledišta Ustava, odredba koja nije u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. To je prva stvar. Druga stvar, da biste izvršili uvid koliko je stranka po osnovu članarine naplatila u jednoj godini, vrlo lako možete izvršiti uvid u poslovne knjige svake političke stranke i znati tačno šta je uplaćeno. Samo, vi ste ovde pobrkali nešto što je ''prilog'' sa ''članarinom''. Kada je u pitanju ''prilog'', onda je potpuno druga situacija, onda ima mesta da se reguliše na dodatni način i sa dodatnim kriterijumima ta situacija. Ovde se govori o članarini i svi sami kažete da su to simbolični iznosi. Ovako kako ste napisali, naš član koji živi u nekom selu 30 kilometara udaljenom od prve pošte treba da otvara tekući račun. Ovako ispada da su stav 2. i stav 3. u svojevrsnoj koliziji. Praktično, stav 2. bi se primenjivao na sve, a stav 3. samo ako je manje od 1.000 dinara. Razmislite da li vi možete čoveku da nametnete obavezu da otvara tekući račun. Pa, ne postoji ta obaveza ni kada se plaćaju komunalije, nego građanin uplaćuje na račun javnog komunalnog preduzeća. Ali, vi to ne želite da regulišete. Vi želite da oktroišete, da plašite ljude. Samo da znate jednu stvar. Mnoge odredbe ovog zakona ne dozvoljavaju nijednom moralnom čoveku da finansira političku stranku, a vi ste prekoračili sva ustavna ovlašćenja, podsećam vas na one kasnije odredbe, zabranili ste da se sa redovnog računa prebace sredstva na račune za sprovođenje izborne kampanje, već terate političke stranke da se zadužuju kod banaka. Jer zaduživanje kod banaka ne podleže nikakvim ograničenjima. Namerno pravite zakon koji će biti loš. Isto ste radili 2003. godine. I tada sam vas upozoravao šta ne valja kod zakona koji je Đelić osmislio sa Aleksandrom Drecun, a sada se odričete tog zakona, pa se toliko daleko odričete, da kažete – politički subjekti, političke aktivnosti, ne smete da pomenete ono čime ste se dičili, a to su političke stranke. A, medijsku kampanju za ovaj predlog zakona formirali ste tako što ste sproveli akciju da treba izvršiti kontrolu kako se finansiraju političke stranke, ne grupe građana, ne koalicije, nego političke stranke. Onda, u tekstu Predloga zakona zakukuljeno, zamumuljeno, kako bi nevladine organizacije postale i politički subjekti sa vrlo eminentnim političkim aktivnostima, kako biste dezavuisali političku scenu Republike Srbije, računajući da oko DS po kapilarnom sistemu postoji sistem nevladinih organizacija i grupa građana koje će u datom trenutku da vam pruže podršku ili na njih računate kao buduće koalicione partnere u nekoj novoj prosamoubilačkoj evropskoj politici Republike Srbije.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog Poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Pošto ovde ima nekoliko poslanika vladajuće većine koji su pročitali ovaj zakon i koji se trude da zbog onih koji eventualno gledaju ovu sednicu Skupštine objasne o čemu se radi, molio bih da bar meni objasne odredbe člana 8. i člana 9. o tim uplatama, prilozima, članarinama. Ako kažete da članarina do 1.000 dinara ne mora da ide sa tekućeg računa, zašto u članu 9. svi prilozi moraju da budu sa tekućeg računa? Šta je sa prilogom od 500 dinara, šta je sa prilogom od 900 dinara koji nije članarina. On mora sa tekućeg računa. Ne znam što vam je bila potrebna ta odredba, da to mora sa tekućeg računa, ako postoji potpuna evidencija, ako može da uplati na šalteru banke, Poštanske štedionice, bilo gde, to nije novac za koji ste malopre rekli da su milionske sume kojima nema traga. Svaki novac koji se uplati na žiro račun političke stranke ima trag i stranke prate svoje poslovanje preko ovlašćenih kuća, čak vrše i reviziju svog poslovanja, iako na to nisu obavezane, zato što znaju da je to jedini adut, mislio sam vlasti, u borbi protiv opozicije, a sada vidim da je to i adut opozicije u borbi protiv opozicije. Ispravnije bi bilo da prihvatite naš amandman, da samo lica koja su u registru agencije svoje priloge, svoje članarine, sve što čine za svoju stranku uplate sa tekućeg računa, zato što Agencija prati tekuće račune tih lica, iako se postavlja pitanje da li po Zakonu o bankama imaju pravo da uđu u promene na tekućem računu, znam na mom primeru da vrše svakodnevnu proveru promena na tekućem računu. Agencija vrši provere na tekućem računu isključivo lica koja se nalaze u njenom registru i za ta lica treba predvideti da njihova davanja budu sa tekućeg računa. A, šta vam je značila odredba, uostalom, ne znate vi da objasnite, nema onoga što je to pisao, da sa tekućeg računa mora neko da uplati, umesto da postoji odredba da mora na žiro račun? Nije bitno odakle stiže uplata, ako je evidentirana u banci i ako ide na žiro račun političke stranke. Na njoj se identifikuje čovek koji je uplatio. Šta će vam tekući račun? Jedino, ako ne sarađujete sa bankama, u želji da im ostvarite što veći profit. Drugi razlog ne vidim. Ovde se favorizuje tekući račun kao sredstvo plaćanja, koji služi isključivo da banke po tom osnovu zarađuju.
Od vremena predsednika poslaničke grupe iskorišćeno je 45 sekundi. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Mislim da svaki instrument koji štiti od mogućih zloupotreba, a takvih zloupotreba je bilo, pa, ukoliko bi se prihvatio amandman kojim se predlaže da samo nosioci ovlašćenja i funkcija, onda se ne bi pitali o tome odakle ženi toliko para i kako ona može u kešu da uplati toliki iznos na račun političke stranke. Činjenica je da možemo sada da govorimo da li je iznos od 1.000 dinara dovoljan iznos kada su političke stranke i njihove članarine u pitanju. Sve političke stranke su se do sada potpuno jasno izjašnjavale da su obavezne članarine u iznosu nižem od 1.000 dinara i u tom smislu svaki član stranke koji želi da plaća članarinu, tu članarinu ne mora da plaća preko tekućeg računa. Ovde se radi o jednom instrumentu koji treba da spreči moguće zloupotrebe, da se novac čije se ni poreklo ne zna i da se bezbroj mogućih uplatnica na taj način zloupotrebi i da se mimo moguće kontrole finansiraju političke partije.
Od vremena predsednice poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 15 sekundi. Pravo na repliku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Mislim da bi trebalo da poznajete zakon, pa iako nemate, možda, ne znam, rešen bračni status. Dakle, to što ste tako podsmešljivo rekli – ''žena'', to, takođe, podleže nadzoru od strane Agencije za sprečavanje borbe protiv korupcije i kriminala. Dakle, nemojte da ignorišete, nemojte pežorativno da govorite o onima koji su oženjeni i udati zato što njihovi bračni drugovi podležu kontroli od strane Agencije, ako niste znali.
Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku.
Dakle, zaista je potpuno komično optuživati mene za bilo kakvu diskriminaciju žena, ovde se radi o tome da ako sam bila oštra, bila sam oštra prema zloupotrebama, a ne prema oženjenima ili neoženjenima ili prema ženama i muškarcima. Prema tome, bila sam vrlo oštra prema zloupotrebama koje su evidentne. Sasvim sam sigurna da će i dosadašnji zakon dati dovoljno mogućnosti da oni koji su zloupotrebljavali mogućnost da se finansiraju političke partije mimo zakona, da će, takođe, odgovarati, a da je donošenjem ovih zakona, duboko verujem, takva mogućnost smanjena.
Od vremena predsednice poslaničke grupe iskorišćeno je 50 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da je upravo ovaj član izazvao vrlo oštre, vrlo brojne i vrlo razložne polemike, i sa strane opozicije i sa strane vladajuće većine, upravo zbog toga smatramo da je naš amandman dao potpuno suvislo rešenje zato treba da bude i usvojen. Naime, predložili smo da se u stavu 3. broj "1.000" menja brojem "3.000". Sad ću pročitati naše obrazloženje, a i nešto više o njemu i reći. ''Mišljenja smo da je granica od hiljadu dinara na godišnjem nivou za izuzimanje od obaveze plaćanja članarine isključivo sa tekućeg računa izuzetno niska. Ovakvo rešenje znači da svako čija mesečna obaveza po osnovu članarine prelazi iznos od 83,33 dinara mora prethodno da otvori tekući račun kod neke od poslovnih banaka i da prilikom vršenja uplate plati trošak platnog prometa po tarifi te iste banke (a nedavno smo se u visokom domu bavili problematikom zaštite klijenata u odnosu sa poslovnim bankama).'' Nemojte zaboraviti da je taj zakon nedavno bio na dnevnom redu. ''Prezumpcija da u ovoj zemlji maltene svako poseduje tekući račun nije tačna, posebno kada je u pitanju stanovništvo u ruralnim područjima, te stoga smatramo da granicu treba postaviti na nivou koji odgovora godišnjoj članarini koja ne prelazi 3.000 dinara, odnosno mesečnom ekvivalentu od 250 dinara. Ovim bi se sprečilo maltretiranje dobrog dela članstva političkih partija, a ne bi bio narušen koncept transparentnosti davanja obzirom da je ovlašćeno lice političke stranke dužno da prilikom prijema gotovinske uplate izda priznanicu o primljenoj članarini i to potpisanu od strane davaoca i od strane primaoca.'' Naime, znamo da je u stavu 3. dopušten i drugi oblik uplate, odnosno plaćanje gotovinom, ali ovaj iznos od hiljadu dinara podrazumeva upravo ono što smo rekli i mislim da je jedna koleginica pomenula najmanju članarinu u svojoj stranci, koja iznosi za studente 100 dinara, već i ta članarina podleže obavezi uplate sa tekućeg računa, a tekući račun mnogi ne mogu da otvore u ovoj zemlji. Pomislite na izdržavana lica, na seljake, na domaćice, na đake i na studente. Dakle, sve njih onemogućavamo da se učlane u političku stranku iz nekog prostog razloga, jer ne mogu da plate članarinu na zakonom dopušten način, vodeći ih na taj način u neke, blago rečeno, nezakonite radnje u onom prvom koraku. Ono što smo predložili kao amandman bilo je u ovoj opštoj i oštroj polemici jedino prihvatljivo i apelujem na ministra koji nije tu, ako možda prati prenos, da pogleda ovaj amandman i usvoji ga, zato što zaista ova cifra jedino opravdava ovaj način plaćanja koji se navodi u članu 8. Nemojte zaboraviti, tekući račun košta. Građanin koji ima tekući račun ne znači da ga samo prilikom otvaranja plaća, mora da plaća i njegovo održavanje koje nije malo. Dakle, građanin mora imati ozbiljan razlog da ima tekući račun da bi taj račun živeo i da bi se sa njega između ostalog plaćala i partijska članarina. To je drugi razlog koji nas obavezuje da zaštitimo građane i ne da činimo bilo šta da bismo ih demoralisali da se aktiviraju u političkim strankama. Mislim da ćemo ih na ovaj način samo možda podstaći da budu više opoziciono nastrojeni prema aktuelnoj vlasti.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćen je minut i 30 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
U ime ispravnog informisanja javnosti, zakon zaista ne predviđa da se na članarinu koja je do hiljadu dinara podrazumeva obaveza da je plati sa tekućeg računa, prosto, da se razjasnimo. Ali, ta doslednost da tako mali iznos kao što je članarina do hiljadu dinara ne mora da plati član stranke sa tekućeg računa nije izvedena i u članu 9, kada su prilozi u pitanju. Stav 4. Predloga zakona kaže: ''Politički subjekat je dužan da primi uplatu novčanog iznosa iz stava 1. ovog člana isključivo sa tekućeg računa davaoca.'' Dakle, propisana je obaveza prijema priloga čija visina nije rečena u visini članarine. Da, u stavu 1. piše osim članarine da se sve smatra prilogom, što podrazumeva da ste predvideli da novčani prilog, čak i od 500 dinara, treba platiti sa tekućeg računa, a razlika je. Kada uplaćujete članarinu dobijate člansku kartu, kada dajete prilog ne tražite ništa, a predvideli ste različito postupanje, tako da su možda neke kolege prejako okarakterisale kvalitet zakona negativnim atributima, ali, bogami, u ovom delu ima i osnova. Ono što smo mi kao amandman predložili na član 9. jeste precizno formulisanje da se prilogom u smislu ovog člana smatraju novčani iznosi, osim članarine, pokloni, pružanje usluga bez naknada ili po uslovima povoljnijim od tržišnih, davanje kredita ili zajma pod uslovima koji su povoljniji od tržišnih i da je politički subjekat dužan, da je u obavezi da evidentira sva primanja iz stava 1. koje smo naveli kao prilog. Po našem predlogu, svi oni koji to učine dužni su da utvrde novčani iznos razlike između onog što se zove tržišna vrednost usluge i plaćanje naknade. Precizirali smo, takođe, da se troškovi koje snose članovi stranke i drugi učesnici manifestacija za sopstveno učešće, na primer, prevoz, boravak, ishrana, rekviziti, ne smatraju prilozima u smislu ovog zakona, dakle, da ne preterujemo u sitničavosti da neko ko smatra da može sopstvenim vozilom nešto da obavi za stranku, da to ne mora da evidentira. Međutim, ono što posebno izdvaja naš amandman na član 9. i same amandmane koje je podnela Poslanička grupa Napred Srbijo govori o zabrani davanja priloga od strane pravnih subjekata, osim ako je to ovim zakonom za pojedine slučajeve izričito dopušteno. Prema tome, može da se precizira da pravni subjekt bude davalac priloga, ali za neki izričit slučaj, a u principu osnovni izvor korupcije u ovoj državi Srbiji jeste finansiranje od strane pravnih subjekata. Osnovni razlog za negativno poimanje političke delatnosti, korupciju uopšte, i političkih stranaka, jeste upravo finansiranje od pravnih lica. Osnovni razlog zašto ste od 629 pitanja od Evropske komisije za odgovore na ''Upitnik'' dobili obavezu da date razjašnjenje, upravo jeste činjenica, da, čak ni samo Ministarstvo finansija i organi nadležni za uplatu sredstava iz javnih izvora, to ne rade transparentno, jasno i dosledno, iako ih zakon na to obavezuje. Zaista moram da ponovim, da je prikrivanje subjektiviteta onoga koji daje prilog, to kada iza sebe i ispred sebe postavi pravni subjekt. Dakle, ako Marko Petrović želi da podrži neku političku stranku, vlasnik je preduzeća, direktor, predsednik Upravnog odbora, neka izvoli da to učini kao fizičko lice. A, zašto bi on sakrivao? Da li zato što će neko na njega vršiti pritisak? Pa, da, vi ste to priznali usvajanjem amandmana kolege Čedomira Jovanovića, gde zabranjujete da neko na nekoga vrši pritisak zato što je dao prilog političkoj stranci. Da li je to ispravan način pročišćavanja političke scene u Srbiji? Zašto ste doveli do situacije da se neko stidi ili boji da podrži neku političku opciju za koju se zalaže? Iz razloga što to podržavanje, u najvećem broju slučajeva, kada su krupniji prilozi u pitanju nije podržavanje ideje, nego očekivanje dobiti trgovinom onog što se zove ''trgovina uticajem'' onoga ko će doći na vlast ili biti u prilici da političku moć prevede za svog donatora, davaoca priloga u konkretni interes, u konkretan novac. I, nemojte da se lažemo, i nemojte da se zaklinjete dobrim namerama! U ovom članu i u ovom razlogu stoji osnovni izvor za korupciju. Pričaću tiho, da se ovaj koji dobacuje čuje bolje. Ali, ne može da prikrije i on, da je osnovni razlog i svetsko dostignuće, zabrana donacije iz inostranstva, ograničenje nivoa donacija i zabrana finansiranja od strane pravnih subjekata. To su elementi kojima se u osnovi iskorenjuje u stvari korupcija u delu koji se zove ''politička aktivnost''. Iz toga proizilaze namešteni tenderi, iz toga proizilaze atraktivne lokacije koje neki dobijaju po povoljnijim uslovima i sve pogodnosti koje se zovu prevođenje politike u najunosniju delatnost u ovoj zemlji, što ne smemo da dozvolimo, a ne smemo da dozvolimo samo zajedničkim snagama. Na vašu dušu greh, što ostavljate to rešenje, a ja vam obećavam, onog trenutka kad SNS bude imala većinu da promeni jedan zakon, biće to prvo ovaj zakon i u ovoj odredbi gde se iskreno i zaista iskorenjuje korupcija u finansiranju političkih aktivnosti, gde ne mora politički činilac da uzvraća uslugu onom ko mu je, kao pravno lice, dao neku finansijsku pomoć. I da se razjasnimo, učesnici u političkom životu su ljudi. Oni su nosioci odgovornosti, oni su nosioci mandata. Nisu to ni table političkih stranaka, ni papiri u APR-u, ni kada se doniraju stranke, ni kada se polaže pravo na poslanički mandat, ni kada se promoviše jedna politička ideja. U to ime zaista vas molim, još ima mesta, da pokažete svoje iskreno nastojanje da želite da uredite politički život, a ovaj član 9, između ostalog, jeste jedan od značajnih doprinosa tome.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je šest minuta. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Biću veoma kratak. Juče sam pokazao, ovo je Izveštaj budžetske inspekcije iz opštine Voždovac gde je SNS na vlasti. Shvatio sam da je ovo vaše zalaganje da se više bez tendera ne asfaltira, da političke stranke ne uzvraćaju onim subjektima koji su im činili usluge, pretpostavljam da ste mislili na ta preduzeća koja su vama u podavalskim selima, u kampanji za izbore za opštinu Voždovac, asfaltirali puteve, a kojima ste vi sad dali, bez procedure propisane Zakonom o javnim nabavkama, ni manje ni više, nego 23.711.371 dinar. Ukoliko se vi odričete te prakse, ja to pozdravljam. Ali, ipak smatram da se u ime Tomislava Nikolića ne možete odricati te prakse davanja povelikih priloga, jer po rečima njegovog zamenika Aleksandra Vučića, on je za 2008. godinu dao skoro četiri miliona dinara ili u tom trenutku po važećem kursu, negde, oko 53 hiljade evra.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i pet sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, vrlo kratko, pošto je ovim amandmanom obuhvaćeno nešto što smo ranije amandmanima na prethodne članove promovisali kao princip. Da skrenem pažnju, privatni izvori, pa se navodi šta su. Između ostalog, tu se navodi i ''prilog''. Prilozi su, takođe, privatni izvori. Međutim, kako može da bude privatni izvor kredit, zajam i druga usluga banke ili druge finansijske organizacije? Prilog je u stvari uvek neki poklon ili nešto što mnogo jeftinije košta od tržišnih uslova. Kako možete kredit, koji vi sada ovim zakonom odobravate kao legalan način finansiranja političkih stranaka, da tretirate kao prilog? Kredit se vraća. Ako bi kredit išao pod uslovima koji su drugačiji od tržišnih, onda dolazimo u situaciju da ta banka, osima kamate, ima i neke druge razloge zbog čega finansira neku političku stranku. Drugi deo ovog amandmana odnosi se na stav 3. gde se govori o davaocima priloga pravnim licima, ne znam zašto ste posebno potencirali pravna lica koja obavljaju privrednu delatnost? Zašto njih? Da vam sada ne pričam o nomenklaturi šta je sve privredna delatnost, tu su vam i banke, poljoprivreda, industrija itd. Zašto, ste izbegli, recimo, oni koji se bave kulturnom delatnošću, koji se bave zdravstvenom delatnošću, šta oni mogu slobodno da finansiraju? Na njih se ne odnose ograničenja iz ovog stava 3. Znate, zakon su stvarno pisali ljudi iz Agencije i neki ljudi iz Ministarstva pravde, koji stvarno ne misle dobro političkom sistemu. Tvrdim vam, to su ljudi koji nikada nisu učestvovali na izborima, nisu bili na biračkom mestu, nikada nisu gledali kako da se finansira neka politička stranka, a znam, vrlo provereno, da su ga pisali ljudi koji su i 2000. i 2003. godine, pokazivao sam vam memorandume iz Američke ambasade, dobijali sredstva, naravno, i oni koji su se hvalili da su u sakou donosili iz Mađarske sredstva koja su dobili od Amerikanaca da bi rušili režim 2000. godine.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi. Da li još neko želi reč: (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 9. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe LDP Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Taj član 10. smo malo poboljšali svojim amandmanima, ali značajno. Dali ste prekratak rok od osam dana, kada je politički subjekat dužan da davanje koje ste definisali ovim članom, objavi na veb-sajtu. Mi smatramo da je rok od 15 dana, rok u kojem je zaista moguće uraditi sve radnje vezane za knjigovodstvenu evidenciju, evidentiranje i prijavu jednog takvog priloga, prihoda. Ali, davanja fizičkih lica u toku jedne kalendarske godine jesu mnogo bolja određenje nego na godišnjem nivou. Time sprečavamo mogućnost zloupotrebe, koje su ovde još neki pominjali, da neko pogrešno tumači šta je to godišnji nivo, a šta je u stvari jedna kalendarska godina. Smatramo da iznos može da ostane takav kakav je, da to bude 20 prosečnih mesečnih zarada u Republici Srbiji, ali je zaista neophodno da eliminišemo svaku moguću dilemu oko načina kako će neko shvatiti ono što u zakonu piše, jer će to sve biti predmet kontrole, o čemu ćemo govoriti u daljem toku rasprave.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Samo istine radi, ovim amandmanom predviđeno je još nešto. Predviđeno je brisanje, praktično stava 2. koji kaže da je maksimalna vrednost davanja na godišnjem nivou koje jedno pravno lice političkim subjektima može dati za redovan rad najviše 200 prosečnih mesečnih zarada. Dakle, vi želite da to bude bez ikakve kontrole, da to bude bez ikakvih ograničenja. Mislim da je to pogrešno. Ovo što predlažete da se umesto 10 prosečnih plata, što je po do sada važećem zakonu bilo pravilo, kao maksimalan iznos, to je, negde, oko 350.000 dinara na godišnjem nivou. Vi sada tražite da to bude preko 700.000 dinara. Zašto? Odakle vama. Vi pričate o siromašnim i gladnim građanima Srbije, koliko osiromašenih i gladnih građana Srbije može dati toliki prilog? Da li vi mislite da je normalno da se na taj način finansira stranka, a u jednom amandmanu rekli ste i da se visina davanja ne može propisivati u srazmeri od prihoda. Šta to znači? To znači da Tomislav Nikolić može da ima godišnji prihod od milion dinara, ali da za stranku može da i četiri da. To je protiv zdravog razuma, kao što je protiv zdravog razuma da može da kupi stan od 192 kvadrata, da za stranku da u jednoj godini 50.000 evra i ko zna šta sve još. Dakle, to je sve protivno zdravom razumu. Dajte da vidimo, ako se već zalažete za te osiromašene građane Srbije, pa kažete postoji dva miliona gladnih, kojima ta dva miliona evra može da dotekne taman toliko da Tomislav Nikolić kupi još dva stana, kako vi mislite da možete vi biti reprezent njihovih interesa? [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćen je minut i 45 sekundi. Pravo na repliku narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Radi javnosti moram da kažem da je SNS taj stav u kojem se predviđa mogućnost da pravno lice može da političkom subjektu da za redovan rad 200 prosečnih mesečnih zarada svojim rešenjem brisala i u čitavom zakonu brišemo rešenja o donaciji pravnih subjekata političkim strankama, ali borimo se za društvo u kojem će biti sve manje siromašnih, sve više onih koji će moći da daju prilog za ideju, a verujemo i za kvalitetnu ideju. Ali, to je već posao svake političke stranke, pojedinačno.
Da li se još neko javlja za reč? Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Zlata Đerić.
Amandman koji smo podneli na član 10. odnosi se na reč "politički subjekat", tražili smo da se u 1, 2 i 4 stavu ta reč zameni rečju "političkim strankama". Upotreba termina "politički subjekt" u ovom članu Predloga zakona je neprecizna, s obzirom na to da se logičkim tumačenjem odredaba ovog člana zaključuje da se ovde ima u vidu isključivo politička stranka kao jedan od političkih subjekata predviđenih u članu 1. Predloga zakona. Naime, u stavovima 1. i 2, ovog člana Predloga zakona, pominje se maksimalna vrednost davanja na godišnjem nivou za redovan rad, što upućuje na političke stranke, s obzirom na to da se koalicije i grupe građana, kako ih prepoznaje član 2. ovog predloga zakona pojavljuju isključivo kao predizborna kategorija i u našoj parlamentarnoj praksi prestaju da egzistiraju okončanjem izbornog procesa tj. formiranje poslaničke grupe u parlamentu na osnovu partijske pripadnosti, a ne na osnovu koalicionih izbornih lista. Još jedan argument u prilog našem tumačenju predstavlja i obaveza predviđena u stavu 4, ovog člana, da davanja koja prelaze iznos jedne prosečne mesečne zarade treba objaviti na veb-sajtu, grupe građana izborne koalicije, kao privremeni oblici udruživanja, logično, nemaju veb-sajtove, pa i ne mogu odgovoriti ovako predviđenoj obavezi, što znači da automatski ulaze u kršenje zakona. Dakle, ovo je amandman koji je zaista imao mesta da bude prihvaćen u članu 10.
Da li još neko želi reč? Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Mi smo, kao sopstvene izvore izdvojili posebno i odvojili, od posedovanja i raspolaganja nekretninama zato što se principijelno zalažemo da se političke stranke ne mogu baviti komercijalnim delatnostima, ni privrednim delatnostima, pa time ni rentijerstvom nad imovinom kojom raspolažu, a o tome ću govoriti kada taj amandman dođe na red. Zato smo u članu 11. razradili sopstvene izvore prihoda i rekli smo da su to prihodi od promotivnih aktivnosti i zaduživanje kod banaka i drugih finansijskih organizacija. Prihodi od promotivnih jesu: prihodi od prodaje publikacija, simbola i drugih oznaka stranke. Kažemo da ne mogu da obavljaju bilo koje druge delatnosti, dakle, komercijalne, niti mogu da budu vlasnici, ni osnivači privrednih društava drugih pravnih lica, niti da poseduju akcije i udele u drugim privrednim društvima, ali ako ih steknu nasleđivanjem ili legatom oni su dužni da to prijave nadležnom organu koji je i u ovom slučaju Agencija, dužni su i da ih izlože prodaji, te nasleđene ili dobijene uloge, ali ono na šta želim da obratite posebnu pažnju jeste, da se zaduživanje kao način sticanja, ne privatnog izvora kako ste ga vi definisali, nego, sopstvenih izvora nametnuo načinom obraćanja građanima. Troškovi kampanje su u današnjem civilizovanom društvu postali zaista značajni troškovi. Način obraćanja, zakupljivanje minuta, termina, reklamnih panoa za oglašavanje, zahtevaju izuzetno velike troškove, pa je i zaduživanje, ali i praksa, za koju neki ne znaju da je pedesetih godina uvedena i u ostalim zemljama na koje želimo da ličimo, u smislu, da se javnim izvorima finansiraju političke kampanje, daje vam za pravo da, ako verujete u sebe, uložite i, uzimajući kredit, u nešto što se zove bavljenje, sprovođenjem jedne ideje. I to se u analogiji, a ne u praksi, ne razlikuje od onog ko uzme kredit pa je to njegova obaveza prema banci da razvije neki sopstveni posao, da se bavi poslom koji voli, da od njega može da živi i da u njemu može da uživa. Za one koji misle da je politika način bavljenja poslom od kojeg treba samo da zarade, razumem protivljenje mnogim rešenjima koja se ovde iznose, ali i način da snosite rizik za ono što govorite, način da snosite rizik, ali i verujući u sebe, preuzmete finansijsku obavezu da bi jednu kampanju sproveli, jeste u današnje vreme moguće, važno i potrebno da postoji u ovakvom Zakonu, kao što se, s druge strane, ne zalažem ni da pojedinac, ni da država živi mahom od kredita, ali su uslovi takvi da niko ne može prihodima u punoj meri da pokrije svoje sopstvene rashode, makar u isto vreme i u istoj meri, ali u svakom slučaju ne treba razvijati svest da se može živeti van granica svojih mogućnosti. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 40 sekundi. Da li još neko želi reč? Na član 11. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanici dobacuju da se amandman brani, amandman koji je postao sastavni deo Predloga zakona više ne može biti predmet rasprave u pojedinostima, jer je sastavni deo Predloga zakona. Na član 11 amandman su zajedno podneli narodni poslanik Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman je podneo narodni poslani Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Poenta ovog amandmana je u tome da morate da poštujete ustavno načelo da onaj ko je vlasnik ima pravo da raspolaže, koristi i upravlja i ne postoji mogućnost, po Ustavu i po bilo kom drugom propisu, da vi ograničavate kako će neko da koristi svoja sredstva. Ovim stavom vi ste propisali da politička stranka, ukoliko stiče nepokretnu imovinu, to može samo sredstvima iz privatnih izvora. To je potpuno neprimereno, mada moram da vam kažem u praksi malo ima te nepokretne imovine, gotovo da nijedna stranka nema neku nepokretnost u svojini. Mahom su to sve zakupljeni objekti i to je dobro što su zakupljeni objekti, jer primarna delatnost političke stranke je politička aktivnost, a ne sticanje imovina ili neke dobiti iz nekog svog poslovanja. Ovaj amandman smo podneli, pre svega, da bi ovaj predlog zakona makar malo uredili i usaglasili sa Ustavom Republike Srbije.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu s prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, SNS svojom reakcijom na član 12, a inače radi se o zabrani finansiranja, htela je da na kompletniji način obrazloži postojeći član, tako da bude jasniji i potpuniji i zaista je neozbiljno obrazloženje koje je Vlada dala na ovaj član. A, šta smo predvideli izmenama i dopunama ovog člana? To je, da postoji zabrana finansiranja političkog subjekta od stranih država, stranih fizičkih i pravnih lica, ali pod pojmom ''strano fizičko lice'', u smislu stava 1. ovog člana, smatra se i lice koje ima državljanstvo Republike Srbije, a ima prebivalište u inostranstvu. Nije mali broj primera zloupotrebe svega ovog, zato smo to i izdvojili i naveli. ''Međunarodne organizacije i udruženja koja su osnovane radi zaštite ljudskih prava i razvoja demokratije i unapređenje vladavine prava, razvoja demokratije i unapređenja vladavine prava, čiji je član Republika Srbija, mogu finansirati redovan rad političkih stranka.'' Nismo stavili da to mogu raditi u novcu, kao što je obrazloženje Vlade, već putem programa koji će biti javno dostupan svima, dostupan Agenciji za borbu protiv korupcije, na koje imaju pravo pripadnici svih političkih stranaka u vidu razmere zastupljenosti u parlamentu ili odbornika u skupštinama lokalnih samouprava. U jednom trenutku vi u ovom zakonu finansije izjednačavate sa novcem, a u drugom slučaju nije tako. Ne mogu samo finansije biti novac, kao što je ode i navedeno. Decidno smo u jednoj tački stava 2. dali da takvi programi ne mogu biti u novcu. Šta je novina vezano za ovaj član i ono što niste u obrazloženju hteli da dotaknete, a zakon se ovim nije ni bavio, dakle, odnosi se na nosioce javnih funkcija, kojima se zabranjuje korišćenje javnih resursa za vršenje političkih aktivnosti i promocija političkog subjekta, za vreme obavljanje službenih poslova, skupova, susreta, putovanja i javnih nastupa. Pitanje je gde su sad pojedini predstavnici ove skupštini. Da li su na promociji svojih političkih partija? Da li su u svojim kabinetima? Nije redak slučaj da se ovi javni resursi iskorišćavaju za promociju svojih političkih stranaka, kako i od strane Narodne skupštine Republike Srbije, tako i od ministarstava i drugih institucija i svih javnih preduzeća Republike Srbije. Zbog toga smo, a zakon to nigde nije dotakao, pokušali da zabranimo korišćenje i zloupotrebu javnih resursa od strane nosilaca javnih resursa. Čak smo predvideli i mogućnost da ti ljudi koji vrše odgovorne državne i javne funkcije ne mogu i nositi svoja stranačka obeležja. To se ne može odnositi samo na pripadnike lokalnih samouprava, na odbornike i na članove parlamenta Republike Srbije koji se izuzimaju iz ove odredbe. Nije redak primer zloupotrebe javnih resursa na svim nivoima, već smo videli od strane raznih ministarstava u predizbornim kampanjama, vi to dobro znate, to mediji čak očigledno i pokrivaju, to nigde zakonski nije regulisano, a obrazloženje koje ste vi dali zaista je u najmanju ruku vrlo neozbiljno.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 50 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, samo da nastavim sa onim principom koji smo promovisali u načelnoj raspravi. Zabrana finansiranja. Mi iz SRS smatramo da je zabranjeno da međunarodna politička udruženja finansiraju političke stranke i političke subjekte, kako vi to sad kolokvijalno nazivate sve, i stranke i koalicije i grupe građana, kao što je zabranjeno da strane države, strane vlade finansiraju naše političke stranke i učesnike u političkom životu, jer ko finansira, on daje pare da bi neke svoje interese ostvario. Sad, pošto ovde koristite stvarno vrlo neprecizan termin – ''međunarodna politička udruženja'', tu smatrate, verovatno, da se radi o onim evropskim organizacijama koje objedinjavaju socijaliste, objedinjavaju, recimo, narodnjaka, recimo, liberale, ali morate da znate da postoje i oni koji objedinjavaju fašiste, ekstremiste, mudžahedine, fundamentaliste. Kako ćete onda da zabranite, recimo, da neku stranku iz Bujanovca ili Preševa finansira Tači preko međunarodne organizacije, kojoj on pripada. Nećete moći da zabranite, jer ste napisali da je dozvoljeno da se finansiraju preko međunarodnih udruženja. Naravno, u postojećem zakonu to je stajalo kao jasna zabrana. Međutim, druga stvar, da li predstavlja prilog to što neko međunarodno udruženje daje političkoj stranci u Srbiji, ako je to prilog, koji je to prilog, fizičkog ili pravnog lica? Vi uopšte niste limitirali to. Tako da je moguće da jedna prividno ''jagnje stranka'', poput onih koji idu na proslavu, u Hrvatsku, Srema, itd. itd, potpuno legalno dobija sredstva za finansiranje subverzivne delatnosti u Republici Srbiji. Sećate se 2000. godine gospodin Čanak je hteo da besi ovde po Terazijama. Da besi, čovek; niko ne može da mu kaže, stani, potaman! Videli ste ga, oblačio crne košulje, crnokošuljaš, asocira na nešto loše itd. Vi ste sad njemu dali mogućnost da se on potpuno legalno finansira iz inostranstva za subverzivne delatnosti protiv Srbije. Zato je neophodno da se zabrane bilo kakve aktivnosti finansiranja političkih stranaka u Srbiji i širim, na koalicije i grupe građana, koje učestvuju na izborima, sredstvima iz inostranstva. To postaje velika opasnost za poštovanje Ustava Republike Srbije od strane političkih stranaka. Videli ste, ovih dana su objavili, kako stvari stoje sa poklonima koje su primali neke članovi Vlade. Primetili ste da je gospodin Božidar Đelić dobio na poklon ''sir''. Ne verujte mi? Sve su novine objavile. I, kad se kaže – sir, onda se podrazumeva da je tu neka ''mišolovka'', jer je samo u mišolovci sir besplatan, a verovatno, čim je sir, znaju da u Vladi ima puno miševa.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 48 sekundi Da li još neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Vrlo kratko poštovana predsedavajuća, gospodo narodni poslanici, smatram da ovaj amandman ne treba nikako prihvatiti, zato što je velika većina nas, mislim na koalicione stranke, u raznim međunarodnim udruženjima, Savez vojvođanskih Mađara je u Evropskoj narodnoj partiji, kao na primer SPS, G17 plus i ostali sa drugim udruženjima. U raspravi sam u načelu naglasila da smatramo da je izuzetno bitno učestvovati u političkim odlukama da naši sadašnji i budući članovi, simpatizeri, kako mladi, tako i stariji, žele politički da se edukuju, da postanu politička elita treba da prihvate međunarodnu pomoć. Dobro je što je u ovom članu zakona u drugom stavu naglašeno da ti prilozi od međunarodnih udruženja nikako ne mogu biti u novcu i ovim se zapravo najviše misli upravo na te obuke i na rad sa članstvom, kao jedan od kasnijih članova naglašava da je bitno i deo sredstava, čak iz javnih izvora koje dobijamo, koristiti za rad sa članstvom za seminare, konferencije baš zbog obuka. Hvala.
Od vremena ovlašćenog predstavnika u poslaničkoj grupi iskorišćeno je minut i 20 sekundi. Narodni poslanik Zoran Krasić. Imate na raspolaganju vreme poslaničke grupe. Narodna poslanica Elvira Kovač nije rekla ništa uvredljivo, molim vas. Da razjasnite, zato pravo na repliku? Samo vas molim, bez uvreda narodnom poslaniku Milanu Avramoviću, on je pristojno obučen i zato vas upozoravam da se pristojno izražavate o košuljama koje nose poslanici. Izvolite.
Gospođo Čomić, ne znam odakle vam ideja da se ja nepristojno izražavam.
Od toga što slušam šta ko govori. Imate dva minuta za repliku, narodnoj poslanici Elviri Kovač.
Samo da razjasnim neke stvari oko tih međunarodnih političkih udruženja. Nemam ništa protiv iznetog mišljenja, a gospođa ima pravo na svoje mišljenje i nalazi opravdanje, nalazi neku argumentaciju, poziva se na neke činjenice, ja to uvažavam kao legitimno pravo. Ali, dozvolite mi da objasnim zašto postoji opasnost po politički sistem Republike Srbije kada se neko finansira iz inostranstva. Molim vas, Haški tribunal se finansira od sredstava UN, ministarstava inostranih poslova nekih država, ministarstava zemalja poput Saudijske Arabije itd, i ima posebne izvore finansiranja za tačno određene predmete. Mi u praksi ovde imamo da su grupe ljudi odlazile u Mađarsku, i u neke druge države, gde su se neposredno obučavali za takve subverzivne delatnosti u Republici Srbiji. Vi se sećate da su se neki hvalili kako su u sakou prenosili pare iz Segedina u Srbiju, sećate se čuvenog kamermana ''Rojtersa'' koji je išao, takođe, na obuku, pa je pričao tačno koji je novinar bio na obuci i ko je primao dnevno sto maraka, a neki su primali 200 maraka, zato što im je onih sto maraka bilo u viskiju. To je javna stvar i to nije pitanje da li neko izmišlja, to je sve objavljeno. Ja samo skrećem pažnju, za politički život Republike Srbije je opasno je kada se neko finansira iz inostranstva, bilo u novcu, bilo u propagandnom materijalu, bilo u specijalnim obukama za takozvano nenasilno menjanje vlasti. Hvala, gospođo Čomić.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvolite.
Koristeći vreme svoje poslaničke grupe, htela bih da obrazložim intenciju Poslaničke grupe NS koja je podnela amandman na član 12. gde tražili smo da se u stavu 1. briše zapeta i reči "osim međunarodnih političkih udruženja", kao i da se briše 2. stav u istom članu 12. Pretpostavljamo da je predlagač zakona prilikom pominjanja međunarodnih političkih udruženja imao na umu organizacije poput Socijalističke internacionalne ili udruženja partija desnice i tome slično. Međutim, paušalna formulacija u tekstu Predloga zakona, a bez eksplicitnog navođenja o kom udruženju se radi, ostavlja prostor za zloupotrebu, pa stoga ovim amandmanom predlažemo eliminisanje mogućnosti bilo kakvog finansiranja ili pomaganje političkim subjektima u Srbiji od strane ovakvih oblika organizovanja. Naravno, mi nismo protiv toga da svaka politička organizacija i svaki politički subjekat, o kome je ovde govoreno, bude član bilo kakvog međunarodnog udruženja, to je legitimno pravo, ali dopustite da pomoć koja dolazi u ovu zemlju političkim subjektima koji pretenduju da kreiraju vlast u zemlji, mora da bude zakonom uređena i zakonom kontrolisana. To sve ozbiljne države u okruženju rade i zašto bismo mi u tome bili izuzetak, zašto bismo bili širokogrudiji nego ostali. Mi i kao narodni poslanici i kao politički subjekti ove zemlje imamo obavezu da se pre svega staramo o sigurnosti zemlje, između ostalog. Ono što smatramo da zaista treba eliminisati, kao što je u dosadašnjem zakonu bilo određeno, pomoć iz političkih organizacija iz inostranstva i jedno pitanje koje se tu logično nameće, koji je interes političkih udruženja i organizacija da pomaže naš politički život, jer naravno da moraju imati interes, nigde se ništa ne daje da se ne bi nešto zauzvrat dobilo. To je ono pitanje koje se nama nameće i na koje mi tražimo odgovor, da ne bismo dolazili ponovo u situaciju da budemo prozivani kako smo strani plaćenici, najbolje je da to strano plaćanje eliminišemo u svom svakodnevnom političkom životu, a svoju međunarodnu saradnju da gradimo kao spoljnu politiku zemlje, kada postanemo na nekim sledećim izborima politički subjekat koji o tome odlučuje. Naravno da smo i protiv ovog drugog stava u članu 12, prilog koji politička udruženja daju političkoj stranci, ne može biti u novcu. A u čemu može? Da li on može da bude u oružju, u nekom specijalnom obliku uniformi, da li može da bude u svemu ostalom, jer pomagati se može na razne načine i to zaista može ozbiljno da šteti jednoj državi i da ozbiljno pomaže subverzivne delatnosti u jednoj zemlji. To je ono protiv čega smo bili. Ovaj zakon ima pre svega obavezu da transparentno uredi trošenje novca u političkim aktivnostima. Mi to od njega i očekujemo, da takav bude, da se tako ozbiljno prema tome odnosi, pre svega zbog građana Republike Srbije, koji ovo pomnije prate nego neke druge zakone.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Marko Đurišić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 14. koji u Predlogu glasi: "Politički subjekat ne može sticati prihode od izdavačke, odnosno komercijalne delatnosti." Mi smo amandmanom tražili da on glasi ovako: "Politički subjekat može sticati prihode od izdavačke delatnosti (knjige, novine, časopisi, video, DVD, kasete i slično) i promotivne delatnosti ( zastave, grb, suvenira i slično) sa simbola svog vizuelnog identiteta." Dakle, misli se na simbole političke stranke. Ostavili smo stav koji kaže da politički subjekat ne može da se bavi komercijalnom delatnošću. Mislim da je ovo nešto što je potpuno prirodno, da svaka stranka ima određene edicije ili bi trebalo da ima, da svaka stranka ima određenu izdavačku delatnost. Što se tiče SRS, mi izdajemo jedan naučni časopis pod nazivom "Srpska slobodarska misao" i izdajemo razne druge knjige. Mislim da je potpuno prirodno i da postoji mogućnost da bilo ko, da li od građana, da li od naših članova, može u svojoj stranci doći, kupiti, ili kao suvenir ili bilo kako, našu zastavu, kupiti grb, kupiti bilo koji drugi simbol, privezak ili šta god to drugo bilo. Dakle, to je svakako nešto od čega se stranke neće obogatiti, ali mislim da je u skladu sa nekom dosadašnjom praksom. Pored ovoga, želeo bih da vas obavestim da je ova rasprava raskrinkavanje načina na koji se finansira SNS, raskrinkavanje toga šta su sve radili u opštini Zemun, na koji način finansiraju svoj stranački list. Ima određene posledice i pored toga što već dva dana neumorno pljuju po funkcionerima SRS na ''Fokus radiju'', koji je pod njihovom kontrolom, pre nekoliko sati su napadnute i prostorije SRS u Zemunu. Za sada nepoznati vandali, nadam se da će ih policija pronaći, iživljavali su se u našim prostorijama, polomili su, odneli i ukrali nekoliko zastava, koliko sam čuo, dve stranačke i jednu srpsku. Same prostorije opštinskog odbora su ižvrljali pogrdnim parolama protiv SRS i njenog predsednika, dr Vojislava Šešelja. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je petnaest minuta. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Kao što sam malopre i najavila, mi smo u članu 14, koji inače govori o zabrani sticanja prihoda od komercijalne delatnosti, prebacili onaj deo koji je vezan za raspolaganje nepokretnostima i izvodeći svoju ideju dosledno, da politička stranka treba da se bavi političkom aktivnošću, a ne komercijalnim, privrednim i bilo kakvim sličnim delatnostima, pa smo promenili taj član 14. i on po nama treba da glasi na sledeći način: ''Zabranjena je nabavka i korišćenje postojećih nepokretnosti i pokretnih stvari radi izdavanja u zakup i obavljanja komercijalnih delatnosti.'' U drugom stavu smo rekli: ''Sticanje sredstava od promotivne aktivnosti prodajom publikacija, simbola i drugih oznaka stranke dozvoljeno je pod uslovom da se prodaja vrši samo fizičkim licima za lične potrebe po unapred određenim cenama koje mogu biti uvećane do 5% po jednom predmetu.'' Znači, izbegli smo onu situaciju da neko može jednu značku da proda za 10.000 evra ili da može jednu knjigu da plati 1.000 evra, već da se zaista u odnosu sa biračima, kojima se obraćamo, u prodaji tih promotivnih elemenata nastupi na način da oni znaju koliko šta plaćaju i da finansiranje, prilozi, članarina budu odvojeni onako kako to i treba. Ali, šta je posebna težina ovog člana? Nepokretnosti kojima neke političke stranke u Srbiji raspolažu, po pravu, koje se ne može nazvati pravednim, po nasleđenoj imovini, a reč je u najvećoj meri o SPS, koja je nasleđem od Centralnog komiteta SK KPJ, kako se to već zvalo, pa svih ostalih mutacija koje su imali u svom političkom, kad kažem mutacija ne kažem ni u kakvom pežorativnom smislu, nego u promenama koje su imali, raspolažu ogromnom imovinom koja se izdaje u zakup fakultetima, od kojih istovremeno vlast, ne vlast, nego korisnici zakupa dobijaju akreditacije. Koriste i razne druge organizacije koje od stranke na vlasti očekuju neku, takođe, korist koja se može materijalizovati pored ove koja se zove zakup, odnosno izdavanje viška nepokretnosti i plus neke druge koristi, protiv kojih se mi borimo, kao nešto što je korupcija u političkom životu. I, u trenutku kada se svi pitamo kakvim ćemo to zakonom izaći pred građane, pre svega, ne pred Evropu, rešavajući goruće pitanje restitucije, u smislu pravednosti, kada nam je ispražnjen budžet, kada je potrošen onaj deo od 5% koji se svojevremeno izdvajao iz procesa privatizacije, kada kažemo da ćemo završiti privatizaciju i da neće ostati ničeg materijalnog da se obeštete oni koji su sticali svoju imovinu generacijama, zaista ne vidim način, sem da neko dosledno želi da izvede partijsku delatnost kao jedinu unosnu i jedinu dobru i pametnu investiciju za sebe i svoju decu. Mislim da je krajnje vreme da se ovom organu, kojem je poveren veliki deo posla, a to je Agencija za borbu protiv korupcije, poveri onaj deo posla u smislu donošenja podzakonskih akata, kako bi se uradio ovaj deo posla, da sve političke stranke raspolažu onim što im je potrebno za delatnost, a da višak ide u zajednički budžetski fond koji će omogućiti restituciju i vraćanje imovine građanima. Jer, vi se, sa jedne strane, zalažete da svi politički činioci, parlamentarni, neparlamentarni, ne oni preko 5%, nego oni ispod 4%, mogu da dobijaju novac iz tekućih sredstava budžeta, mogu da pristupaju svim sredstvima koja imaju javna preduzeća, javni izvori, da dobijaju prostor za promocije, obuke itd, a, sa druge strane, ono nad čime trenutno važni, bitni činioci drže šapu, e, to ne daju ni po koju cenu. Gde je tu pravda? Gde je tu logika? Nemam iluziju da vlast donosi zakon da bi ostvarila pravdu. Isuviše imam godina, iskustva i znanja da bih poverovala da ovim zakonom želite da uvedete pravdu, ali uvedite makar minimum reda i pokažite da vam je makar u minimalnoj meri stalo do onoga što se zove pravda za najveći broj građana Srbije. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je tri minuta i 20 sekundi. Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Član 15. u našem sinopsisu amandmana, zapravo, ovim našim amandmanom na udaru je član 15. Predloga zakona, kojim smo hteli da jednim jednostavnijim rešenjem obuhvatimo sve ono što se nalazi u 1. stavu aktuelnog člana 15, a tiče se zabrane finansiranja kao što je navedeno i u članu 12, ali i onoga što se tiče u narednim stavovima ovog člana 15, a odnosi se na članove 9. i 10, ovog zakona, u kojima se govori o tome da neko može dati prilog koji prevazilazi meru ili ostala davanja koja prevazilaze utvrđene vrednosti. Po ovome, kako u zakonskom predlogu stoji, kada to utvrdi ili ovlašćeno lice u stranci ili kada to utvrdi inspektor Agencije, ovlašćeno lice, to se automatski, da ne kažem konfiskuje, ali se prebacuje na račun budžeta. Mi smo hteli ovim našim amandmanom da učinimo za one, a postoji uvek takva mogućnost, koji su se finansirajući i dajući političkom subjektu određeni novac, možda i sami ne znajući da li su neku meru prešli ili ne, kada to utvrdi ili stranačko ovlašćeno lice, ili kada to konačno utvrdi, kako stoji u našem predlogu, Agencija, da se taj novac vrati poznatom davaocu, a ako su okolnosti, u kojima to nije moguće, jednostavno, pare premeste u budžet. To je i u životu jako često moguće. Vi možete promašiti kad uplaćujete na karticu telefona i promeniti ubrzano novac, pogrešnu uplatnicu zameniti. Greške takve vrste su moguće, naspram činjenice da je neko zaista želeo da pomogne toj političkoj stranci, deleći uverenje koje sa njima ima, pa da je u nečemu tu došlo do nekakve greške, koju je neko na nekom nivou, logičnom, i bez Agencije, prepoznao. A, ako je ovlašćeno lice u stranci čekalo da tek prepozna Agencija, eto izazova Agenciji – što se taj pravio da ne vidi, da li će možda žešće i rigoroznije biti kažnjen? Dakle, nema tu mogućnosti velike manipulacije ako se radi normalno, otvoreno i transparentno. Pojednostavljuje se, jer su ovde u četiri stava pobrojan osnove po kojima se novac može skrenuti u budžet. A, na kraju krajeva, ono o čemu se traga nema, ako je anonimni davalac, ako je strani državljanin itd, naravno da bi to moglo da ide u budžet. Mislimo da je ovo rešenje povoljnije, da je jednostavnije, razložnije za ponašanje, jer ne bi stvaralo moguće međuetape u kojima bi se neko ili žalio na odluku ili dokazivao da je ispravno postupio itd, a sve to bi odugovlačilo i ko zna kada i kako završilo rešavanje. Mislimo da je logično i ni na čiju vodenicu posebno ne bi guralo ovu vodu, ali ne znam kako je shvatio zakonopredlagač, pa je amandman odbio.
Iskorišćeno je 44 sekunde od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
Vrlo kratko, gospođo Čomić. Taj član ima neki naslov: ''Obaveza uplate nezakonito stečenih sredstava''. Sve što je navedeno u prva dva stava, da ne citiram, jeste već obuhvaćeno članom 39. stav 3. istog Predloga zakona, gde se kao sastavni deo prekršajne kazne podrazumeva i oduzimanje tih nezakonito stečenih sredstava. Brisanjem prva dva stava ništa se ne gubi, tim pre što je u članu 12. i u prethodnim članovima propisana zabrana, a kršenje zabrane povlači odgovornost. Sankcija jeste prekršaj, novčano kažnjavanje, član 39. stav 1. i stav 3. Ovako kako je napisano, to jeste u jednoj svojevrsnoj mentalnoj koliziji, jer se priznaje situacija da postoji nešto nezakonito i daje se neki legalni tok vraćanja u pređašnje stanje, a u prekršajnim odredbama to se sankcioniše prekršajem. Nelogično dozlaboga, ali mene to ne čudi, pošto to nije pisao gospodin Marković, nego je kontrolu vršila sekretarica Ministarstva pravde.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 40 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Marko Đurišić i narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvolite.
Samo kratko ću pročitati naše obrazloženje. Mislimo da je neopravdano rešenje predviđeno u tekstu Predloga zakona, da se članarina primljena suprotno odredbama člana 8. stav 3. zakona uplaćuje na račun budžeta Republike Srbije. Smatramo da u tom pogledu ne treba praviti razliku između članarine i priloga i davanja iz stava 3. ovog člana. Zašto bi član političke stranke morao da dotira budžet u slučaju omaške ovlašćenog lica stranke? Ideja predlagača zakona je transparentnost finansiranja političkih subjekata, a ne pronalaženje još jednog načina za potencijalno punjenje budžeta. Ne zaboravimo, pri tom, da su i članovi stranaka poreski obveznici Republike Srbije i da već dotiraju budžet po osnovu svega i svačega. Hvala vam.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 45 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Sada smo kod ključnog člana zakona, člana 16, gde po osnovnom predlogu vladajuća koalicija, odgovorna i brižna Vlada predlaže, doduše, da to bude od 1. jula 2012. godine, ali da se iz javnih izvora, prema tome, iz budžeta Republike Srbije, za redovni rad političkih subjekata čiji su kandidati izabrani za narodne poslanike, odbornike itd, određuje na nivou od 0,15% rashoda budžeta Republike Srbije, rashoda autonomne pokrajine, odnosno rashoda budžeta jedinica lokalne samouprave. To je predlog. Važeći zakon glasi ovako: "Sredstva iz javnih izvora koja se obezbeđuju za finansiranje redovnog rada političke stranke čiji su kandidati izabrani za poslanike, odbornike'' itd, ''određuje se na nivou od 0,15% budžeta Republike Srbije", napominjem, ne kaže se ni rashoda ni prihoda, kaže se samo 0,15% budžeta Republike Srbije, a sada ide značajna milionska razlika: "umanjenog za transfere drugim nivoima vlasti i organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja". Dakle, osnovica je šira zato što se tih 0,15% iznosa iz budžeta, kojeg zovemo javni izvor, ne umanjuje za ono što se prebacuje za socijalna davanja i nižim nivoima vlasti. Procenat ostaje isti, ali se vrši još jedno dodatno proširenje osnovice. Precizira se da taj obračun sada ide na rashode, što do sada nije bio slučaj. One koji izražavaju sumnju u razliku koju smo izneli u načelnoj raspravi, da bi po ovom rešenju predlagača, Vlade, a primenjeno na ovogodišnji budžet, iznos koji se zove dotacija za redovni rad političkih stranaka, koji trenutno iznosi 577 miliona dinara, po rešenju koje predlažete iznosio je milijardu i 270 miliona dinara, molim da uzmu olovku i papir u ruke i da zabeleže tri cifre. Zakon o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, na primeru čega pokazujem bahatost, neodmerenost, neshvatanje za stvarnost, ali i odloženu primenu, što je jedina moja uteha da to nikad neće ni stupiti na snagu, je u sledećem: ova cifra 577 miliona, koliko se trenutno nalazi u budžetu za 2011. godinu je izračunata na sledeći način. Pošto piše 0,15% od budžeta, izuzetno je ove godine primenjena na prihode koji iznose 726,4 milijarde dinara. Kada od tog iznosa oduzmete ono što je zakonom definisano, a zovu se transferi ostalim nivoima vlasti i iznose 67,055 miliona dinara i oduzmete transfere organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, koji iznose 274,2 miliona dinara, dobijate sledeći iznos, dakle, od 726 milijardi prihoda oduzmete transfere nižim nivoima vlasti i socijalnom osiguranju, dobijate osnovicu od 385 milijardi, puta 0,15%, precizno cifru koja stoji u budžetu – 577 miliona dinara za redovan rad političkih stranaka. Kada se ne bi vršilo ovu umanjivanje i kada bi se primenio zakon kako piše, na rashode koji iznose u budžetu, govorim o zakonom usvojenom budžetu, i pokazujem na primeru za 2011. godinu, cifra na koju bi se primenio procenat koji ste predvideli je 846.919.908.000 dinara. To znači da bi se iznos sa 577 miliona povećao na milijardu i 270 miliona. Kako ste ga obrazložili u odbijanju amandmana? Ovako ste rekli: „Predlogom zakona predložili smo procenat primeren značaju koje političke aktivnosti imaju u svakom demokratskom društvu”. Da li treba da dam neki komentar? Ako je svaka novina koja se zove žuta štampa svakog dana prepuna stubaca kojima blati ovaj dom, koji bi morao da bude nosilac značaja političke aktivnosti, ako se o svakom poslaniku i o svakoj skupštinskoj aktivnosti može pisati sve i svašta, ako poslanici imaju pet godina platu koju nisu povećali i ako predsednici odbora, zato što su državni službenici, imaju veću platu od poslanika, predsednice Skupštine, predsednika države, da li je to reč o demagogiji, o poslanicima koji nemaju naknadu za ishranu u toku rada, a koji putuju stotinama kilometara? Ne, neću se držati demagogije, otvoreno kažem – nemojte se podsmevati Srbiji u ovom trenutku i nemojte izigravati naklonost političkim aktivnostima! Ovaj amandman koji sam obrazložila zaista diskredituje zakon u najvećoj mogućoj meri i kompromituje svakog učesnika u političkom životu Srbije. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je četiri minuta i 35 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman SRS koji ću obrazložiti odnosi se na raspodelu sredstava iz javnih izvora. S obzirom na to da mi je predstavnik Vlade ili Vlada odgovorila da ne prihvata ovaj amandman zato što je, kako oni smatraju, pravilnije rešenje onako kako su oni predložili, a da nisu mislili da je pravilnije valjda tako ne bi ni predložili, dakle, argument kao argument ne stoji uopšte. Ali, evo, pozivam gospodina Markovića, molim, ako on ima uopšte te ingerencije, da obrati pažnju na ovaj amandman, pogotovo što mislim da moramo da vodimo računa o tome da ovaj zakon nije zakon koji egzistira u pravnom sistemu potpuno sam za sebe, nego je u izvesnoj korelaciji sa Zakonom o izboru narodnih poslanika. Nama tu i terminologija i sve ostalo mora da bude, na neki način usklađeno. I ne vidim zašto bismo mi vezivali sa brojem glasova sredstva koja dobijamo iz budžeta Srbije ili autonomne pokrajine ili opštine, kad se glasovi na izborima uvek pretaču u mandate, i ako je to tako po Zakonu o izboru narodnih poslanika, ne vidim zašto to tako ne može da ostane i kada je u pitanju ova materija. Jedinica mere po nama jeste osvojeni mandat, a ne broj važećih glasova, pogotovo ne ova razlika koju vi pravite za one koji su dobili 5% važećih glasova i za one koji su ispod 5%, pa oni koji imaju 5% dobijaju 1,5% koeficijent, a oni koji su ispod 5% koeficijent 1. Dakle, ovde ne idete ka tome da se izjednači prema broju glasova iznos sredstava koje će dobijati učesnik na izborima, nego opet pravite razliku kao što ste uostalom i do sada pravili razliku i zbog toga taj prethodni zakon i nije bio dobar, jer sadašnje važeće rešenje je da se 30% deli na jednake delove, a 70% srazmerno broju osvojenih mandata. Zato je, recimo, jedan poslanik političke stranke koja je navodno bila u koaliciji sa jačim partnerom, sa jačom političkom strankom na izborima, dobijao neuporedivo više od stranke koja je osvojila veliki broj mandata. Mislim da ste vi želeli da prevaziđete to, ali ste upali u jednu zamku i napravili ste opet problem, ali htela bih da kažem, pre svega, zbog javnosti, da se možda onima koji prate ovu našu debatu danas čini da govorimo o nečemu što se tiče isključivo nas narodnih poslanika i da se mi ovde otimamo o neke državne pare – nije tako. Ovo se odnosi i tiče svih građana Srbije, jer pre svega oni pune budžet Srbije i oni imaju pravo da kontrolišu rad političkih partija, predstavnika političkih partija, odnosno predstavnika političkih partija u ovom domu. Jedino je ispravno i jedino je normalno da se političke partije najvećim delom i finansiraju iz državnog budžeta, jer smo tako sigurni da nema uticaja tajkuna i svih onih koji bi želeli, zahvaljujući tome što su na volšeban način došli ili možda na najpošteniji način do ogromnih para, da preko političkih partija dođu i do političkog uticaja. Naravno, ne treba oni da ostanu van političkog života, ali neka se priklone nekoj političkoj partiji ili neka osnivaju svoje političke partije, ali ne mogu kupovati, kao što smo do sada imali slučaj da se kupuju narodni poslanici ili da se unapred kupuje određen stav, kada je u pitanju donošenje nekih zakona. Imamo zaista veliko iskustvo kršenja zakona, imamo veliko iskustvo da smo gledali kroz prste i da nismo sprovodili zakon i stvorili smo jedno vrzino kolo iz koga ćemo teško da izađemo, a ovi zakoni koje sada donosimo post festum da bismo legalizovali neka stanja kao što je i Zakon o izboru narodnih poslanika, a evo i ovaj zakon o finansiranju političkih stranaka, odvešće nas još više u jedan haos, a svi se navodno zalažu za uspostavljanje nekog čvršćeg pravnog poretka i za poštovanje, kako možemo da čujemo ovde od kolega, naročito ovog doma, koji zaista i zaslužuje da po svom nazivu bude poštovan i da bude na visokom rangu na lestvici institucija koje imaju ugled u društvu. Donoseći ovakve zakone, glasajući za ovakve zakone mi doprinosimo upravo onom što ne bi trebalo da se dešava, a to je da će i poslanici biti predmet dalje trgovine, što može da izgleda kao da je to njihova lična stvar ili lična bruka, ili pristanak da postanu roba, ali to će biti i iskrivljena volja birača i krađa glasova birača na izborima. Jer, kada oni glasaju, znate, evo danas je bilo te diskusije – da li glasaju za čoveka, za listu, za politiku, šta će se desiti ako neko posle dve godine razmišlja drugačije nego što je mislio pre dve godine. Izvinite, ali ovde politika dobija glasove. Dakle, jedna politička partija ili koalicija izlazi na izbore sa određenom platformom, ljudi za to glasaju i hoće da se sprovodi takva politika. Taj koji se posle dve godine predomislio, taj ne može da očekuje da, pre svega, ima poštovanje biračkog tela, a da ne govorimo o tome kakve bi posledice trebalo da ima. To što je ovde poslanička većina održavala takvu jednu grupaciju, koja se naknadno registrovala kao politička partija, to je nešto što će se svima obiti o glavu, da vam kažem. Ali, obiće se i njima o glavu ponajviše, nego, baš me briga za njih. Interesuje me šta je sa onima koji se kada izađu na birališta i kada nam poklone poverenje pitaju šta će biti kroz godinu, dve dana, da li će ovi ljudi koji su dobili mandat da izađu na tržište da kažu – meni sto hiljada, meni dvesta hiljada, meni trista hiljada evra i evo nas izmešanih ovde po klupama, umesto, recimo, sedam, 27 poslaničkih klubova. Koga smo mi prevarili? Prevarili smo građane Srbije. Posle se pitate što vam svaki mesec ili dva dana sve više ljudi odlazi u apstinenciju, odnosno neće da izađe na izbore. Pa, mi ako ništa ne učinimo u tom smislu da povratimo i poverenje birača, a i da povratimo poverenje u institucije, ne možemo ni da očekujemo ništa drugo nego da mali broj ljudi onda odlučuje šta će biti u državi ili, što je najgore, neki faktori sa strane koji će imati mnogo olakšan položaj i mnogo lakši posao da do tako malog broja ljudi dopre i raznim mahinacijama, koje su nam poznate, izdejstvuju rezultate izbora....
Narodna poslanice, iskorišćeno je vreme koje je na raspolaganju vaše poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Zamolio bih vas da mi računate od onog vremena ovlašćenog predstavnika, naravno.
Samo je to preostalo.
Tako je. O čemu se radi? Prema postojećem zakonu od onog ukupnog iznosa sredstava koja predstavljaju javne izvore, sredstva se dele političkim strankama zastupljenim u Skupštini, tako što se 30% od tog iznosa deli na ravne delove prema broju političkih stranaka koje su prisutne u Skupštini, a ostatak od 70% prema broju osvojenih mandata. To je postojeće rešenje i ono nije dobro. Na to moramo da ukažemo, jer se desi da jedan čovek iz jedne političke stranke bude deo neke koalicije i onda je taj jedan ravnopravan u onih 30% sa političkim strankama, nezavisno od toga koliko oni imaju poslanika, pa po tom osnovu dobija neki deo sredstava, ta njegova jednopersonalna politička stranka, imali smo Žarka Koraća, Batića, pa u sličnoj situaciji su i ovi Vukovi ovde, njih dva, tri koliko ih ima (Borise, budi miran) i to treba na neki način da se ispravi po principima pravičnosti. Ne postoji pravičniji način nego broj osvojenih mandata. I sada moram predlagače ovog zakona da upozorim, ovo što ste u ovom zakonu napisali i ono što ste napisali u Zakonu o izboru narodnih poslanika to samo potvrđuje član 102. stav 2. Ustava Republike Srbije, govori se o osvojenim mandatima političke stranke i ne postoji bolji način da srazmerno broju poslanika, osvojenih mandata, još preciznije osvojenih mandata narodnih poslanika, tako se finansira redovan rad političke stranke iz javnih izvora. Na kom nivou? Državnom – Narodna skupština, poslanici; pokrajinski budžet AP Vojvodine – prema broju poslanika koje stranke imaju tamo; iz budžeta jedinica lokalne samouprave – prema broju odbornika i mandata koliko je ta politička stranka osvojila na izborima. A vi uvodite neke korektivne faktore 1,5 do 5%, preko 5% jedan. Zbog čega? Da biste poništili osnovni princip koji mora da važi u raspodeli javnih sredstava za redovan rad političke stranke. Nadam se da nije bilo teško da se ovo shvati i pozivam vas da u danu za glasanje podržite ovaj amandman. Meni je izuzetno drago što je veliki broj poslanika vladajućih stranaka podneo amandmane i pošto ste sada oslobođeni stega, pritisaka, sada ste slobodoumni, vlasnici svojih mandata, očekujem kao minimum da Marko Đurišić, Gordana Čomić i još neki poslanici DS, koji su podneli svoje amandmane, a te amandmane nije usvojio predlagač, da u danu za glasanje budu slobodni i da glasaju za svoje amandmane. To bi bio elementarni minimum da pokažete kako ste se oslobodili ovih stega koje stoje u Narodnoj skupštini. Zahvaljujem što mi niste dali opomenu.
Od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe iskorišćeno je tri minuta i 35 sekundi. Na član 17. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Mi smo u načelnoj raspravi prilično govorili o članu 17, zato što smatramo da svaki poslanik zaista ima jednaku težinu i da nije u redu voditi ovakvu vrstu korektivnog faktora i meriti da se raspodela sredstava u novcu po poslanicima razlikuje u zavisnosti od toga da li je neko osvojio do 5% važećih glasova ili preko 5%. Smatramo da je potrebno brisati taj stav, a da se stav 1. mora izmeniti tako da se sredstva iz javnih izvora obezbeđuju za finansiranje redovnog rada političkim subjektima koji imaju narodne poslanike, poslanike i odbornike, i da se raspodeljuju u skladu sa članom 16. srazmerno broju narodnih poslanika, poslanika i odbornika, dakle, brisao bi se stav 2. oko ovih koeficijenata i stavovi 3. i 4. koji tretiraju koalicije i vreme prenošenja do 10. u mesecu od strane Ministarstva finansija. Predlažemo da ti stavovi 3. i 4, postanu stavovi 2. i 3. Pošto smo mnogo o tome govorili, ponoviću najkraće. Sva relevantna literatura, svi ugledni autori koji se bave metodologijom istraživanja troškova finansiranja političkih kampanja slažu se da troškovi rastu, a da stranke ne postaju bogatije, nego da jednostavno način obraćanja postaje skuplji, ali se troškovi mere i obračunavaju prema biračima, odnosno koliko evra u okruženju u kome živimo, u Evropi, košta kampanja po jednom biraču i koliko košta te birače parlamentarni politički život po jednom mandatu, odnosno poslaniku, ali ne onako kako se u vreme robovlasničkih odnosa i najamnih snaga radnik smatrao glavom koju treba zameniti, nego poslanikom kao mislećom glavom koji zaista zaslužuje da bude isfinansiran, jer je već stekao pravo da ima svoj mandat. I neka se obruka, neka promeni mišljenje, neka ga se stide njegovi potomci, neka ga neko pljuje, neka on sam misli da je u pravu, ali dozvolite čoveku da misli i da sve ono što s teškom mukom pređe u unutarstranačkoj hijerarhiji da bi bio na listi, da bi obavio kampanju, da bi se bavio nekim stranačkim radom, da to i valorizuje obraćajući se biračima onako kako je to činio i u kampanji. Jednom jedinom rečenicom ću reći – nemoj da nekom, zaista, padne na pamet da mene ili Tomislava Nikolića ili nekog upoređuje sa onim ko nikada nije učestvovao u političkom radu, niti vodio kampanju, niti pisao programe, niti išao od odbora do odbora, niti lepio plakate! Ja, spadam u one koji su to radili i bila član najviših organa stranke. I, ne može nas uopšte neko upoređivati sa nekim koje izdajući bilo koga, ko me smatra najamnom snagom, dobio svoj mandat! Isto tako, sutra ko bude na listi SNS ušao sa svojim mandatom kao poslanik zalagaću se da se za njega otvori poseban računi i da sredstva za finansiranje njegovog stranačkog rada idu njemu na račun, da on ima osećaj zajedništva i sopstvenog mišljenja. Jer ako se zalažemo za individuu, kao čoveka koji zna da misli, koji ima osećaj za tim, taj čovek mora da snosi odgovornost i da bude, ako treba, izdan i on izda, ali on mora da zna da li zastupa svoju ideju, i kada prelazi taj ''Rubikon'' treba da zna kome odgovara. Zalažem se da mandat pripada poslaniku onako kako smo ovde izglasali zakon, ali i da se to naše nastojanje i evropsko dostignuće i dostignuće Interparlamentarne unije Ujedinjenih nacija dosledno izvede i kroz finansiranje stranaka. Hvala.
Od vremena ovlašćene zamenice predsednika poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 45 sekundi. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo je da neke stvari različito tumačimo, ali radi javnosti želela bih da objasnim. Trenutno, još uvek važeće finansiranje, koje će važiti, najverovatnije, do jula sledeće godine, jeste da se sredstava dele, kao što smo čuli, 30% sredstva ravnomerno svim parlamentarnim strankama, a 70% sredstava se deli na osnovu broja osvojenih mandata. Da bi to bilo jasnije, pošto se time dosta bave i mediji i javnost da li su oni ''manji'' bolje prošli i da li su gore prošli oni ''veći'', osnovica problema je baš u tome, o čemu se vrlo malo govorilo, a to sam rekla i u raspravi u načelu. Posle prošlih parlamentarnih izbora je u ovaj cenjeni dom ušlo svega pet lista i tri manjinske, bez obzira na to, u jednom momentu 23 parlamentarne stranke su primale novac. Dakle, oni koji imaju jednog poslanika, odnosno svi na osnovu toga što su parlamentarna stranka mesečno primaju 830.000 dinara, i na osnovu svakog poslanika još 150.000, što znači da ona parlamentarna stranka koja ima samo jednog jedinog predstavnika u ovom domu mesečno prima 984.000 dinara, skoro milion dinara, a oni koji imaju više 830.000 dinara, plus tih 150, pa, puta toliko koliko ima poslanika. Složićemo se da nije u redu da budu nagrađeni oni koji su ušli ovde u većoj koaliciji pa da se novac deli na deset manjih entiteta, a možda najveći entitet na osnovu koga su oni uspeli dobije manje. Ne želim da ulazim u to, želim da sa stanovišta Poslaničke grupe manjina, Saveza vojvođanskih Mađara, i svih manjinskih stranaka, koje samostalno izlaze na izbore, naglasim da je nefer isto tretirati one koji su samostalno sa svojom listo izašli na izbore i one koji su ušli zahvaljujući nekome drugom, a nagrađeni su novčano na isti način. Zato mi smatramo da je ovaj način raspodele sredstava, da se sredstva iz javnih izvora dele na osnovu broja osvojenih glasova, dakle, kako je ko nagrađen glasovima birača na izborima, dobije novac. Jedno od najznačajnijih novina upravo u ovom članu o kome razgovaramo, o članu 17, je, po nama, stav 3. ovog člana: ''Sredstva iz člana 16. ovog zakona koji dobija politički subjekat koji je na izborima nastupao kao koalicija dele se prema koalicionom ugovoru.'' Dakle, sama koalicija koja je kao jedan entitet imala više sitnijih entiteta odlučiće kako će nagraditi one koji su na njenoj izbornoj listi ili su sa tim većim entitetom u koaliciji. A, što se tiče famoznog stava 2, o kome smo razgovarali u raspravi u načelu, i razgovaramo i danas, da se broj glasova do 5% važećih glasova množi koeficijentom 1,5, a broj glasova iznad 5% koeficijentom jedan, možda je teško ovako imaginarno zamisliti kako će se to zapravo računati, ali svi mi koji učestvujemo na izborima, ukoliko smo manjinska stranka najverovatnije ćemo osvojiti manje od 5% glasova, a ukoliko želimo da uđemo u parlament a nismo manjinska stranka osvoji ćemo više od 5%. Međutim, želim još jednom da naglasim, svačiji broj glasova do 5%, znači u zavisnosti od izlaznosti videće se koji će se broj glasova množiti sa koeficijentom 1,5%, svačiji, ako je neko osvojio 30% glasova i tu će se taj iznos do 5% množiti koeficijentom i zaista smatramo da je na ovaj način obezbeđena ravnomernija raspodela sredstava. Hvala na pažnji.
Od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe iskorišćeno je četiri minuta i 35 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je predložila da se u članu 18. briše stav 2. zato što se postavlja jedno elementarno pitanje – koji je to redovan rad, redovan politički rad i redovna politička aktivnost jednog političkog subjekta koji ste vi definisali kao grupa građana? Ako se član 18. uporedi sa članom 2. koji treba da definiše osnovne pojmove sadržane u ovom predlogu zakona, onda možete da pročitate da je grupa građana oblik udruživanja birača radi zajedničkog učešća na izborima. Dakle, grupa građana je jedan privremena zajednica ljudi koji imaju samo jedan interes, da zajednički učestvuju na izborima. Kada se završe izbori grupa građana, faktički, a i pravno, prestaje da postoji. Srpsku radikalnu stranku zanima odgovor na sledeće pitanje – da li je po mišljenju vladajuće koalicije, da li je po mišljenju Vlade Republike Srbije, grupa građana pravni i politički subjekt na isti način na koji je to politička stranka? Mi mislimo da nije. Ali, upravo kroz ovaj član 18. možda se na najbolji mogući način pokazuje sav besmisao ovog predloga zakona. Vlada i vladajuća koalicija hteli su na silu Boga da izjednače političke stranke sa grupama građana i zato ste izbegli u nazivu zakona "političke stranke" nego ste definisali "političke aktivnosti". Sada pokušavate, bukvalno, na silu da izjednačite u svim aspektima delovanja političku stranku sa grupom građana, što je naravno suprotno i sa ovim osnovnim značenjem pojmova. Prema tome, grupa građana van izborne kampanje za određene izbore i van samih izbora, dakle, posle izbora ne postoji. Sada se postavlja pitanje za šta ćete vi da dajete pare – grupi građana za nekakvu njenu redovnu političku aktivnost? I, onda se u stvari vraćamo na ono što je vam je rekao, gospodin Zoran Krasić, da vi pod firmom finansiranja… (Predsedavajuća: Dva minuta.) … završavam, političkih aktivnosti grupa građana u stvari hoćete da finansirate ove vaše kapilarne linije u vidu raznih nevladinih organizacija. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da je taj član 18. i stav 2, na koji je SNS podnela amandman, u praksi, ako ostane u ovom obliku kako je predloženo, skoro je nemoguć. Stavom 2. je predviđeno da računi preko kojih će grupa građana da vrši sav promet, budu regulisani ugovorom o obrazovanju tih političkih subjekata. Kada je u pitanju grupa građana, možda bi bilo ozbiljno govoriti na lokalnom nivou, zato što tamo i imaju nekakve šanse da prođu cenzus. Na republičkom nivou imaju samo hipotetičku šansu, pa je, samim tim, skoro nemoguće da ugovorom otvore račune, a onda ne prođu cenzus. I šta onda? Jednostavno, SNS je svojim amandmanom planirala da grupa građana ima status pravnog lica dok obavlja svoju političku aktivnost. Koliko je to važno videćete već u sledećem članu, članu 19, na koji smo, takođe, podneli amandman. Kako bi predlagač mogao da objasni da sredstva iz budžeta koja nisu donacija, nego izvorni prihod od neke delatnosti koju obavlja neki politički subjekat, primaju kao fizička lica. To znači, na ime i na prezime, nekom Peri Periću. To je nemoguće. Kako vršiti kontrolu tih utroška sredstava? I to je, takođe, nemoguće. Fizička lica ne podležu zakonskim propisima o radu privrednih subjekata. To znači, nemaju završni račun, nemaju izveštaj. Kako će da podnesu? To su problemi koje, čini mi se, predlagač nije ni uzimao u obzir. Ovo je jedna od najozbiljnijih zamerki u ovom zakonu. Naći ćemo se u jednom veoma velikom problemu ukoliko ne prihvatimo ovaj amandman, već u prvoj primeni ovog zakona. Videćete već i u sledećem članu 19. o čemu govorim.
Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Došli smo do tog člana 19. koji se odnosi na grupe građana. Kaže se: ''Sredstva za finansiranje redovnog rada političkog subjekta koriste se za funkcionisanje i propagiranje ideje političkog subjekta i podrazumevaju: rad sa biračima i članstvom.'' Ovo prvo kod grupe građana je i moguće. Sa ''članstvom'', ne znam da li grupe građana imaju članove, inače bi bile političke stranke. ''Troškove promocije'', u redu. ''Reklamnog materijala'' i to je u redu. ''Publikacija, troškove istraživanja javnog mnjenja, obuke, međunarodnu saradnju, troškove zarada i naknada zaposlenih.'' Kako će grupa građana, fizičko lice da isplaćuje naknade zaposlenima? Kako će uopšte da ga prijavi u skladu sa Zakonom o radu? Kako će da mu uplaćuje doprinose u skladu sa Zakonom o radu? U stavu 2. kaže ''Sredstva dobijena iz javnih izvora u iznosu od najmanje 5% ukupnih sredstava'' moraju da se upotrebljavaju za ''međunarodnu saradnju''. Kako će ta međunarodna saradnja da se ostvaruje? Svojim amandmanom smo predvideli: ''Sredstva za redovan rad prikupljena iz privatnih i sopstvenih izvora politički subjekt može koristiti i u dobrotvorne svrhe…'' Vlada je to odbila. Podsetiću vas da je SNS imala jednu ozbiljnu aktivnost prilikom pružanja pomoći. Predsedavajuća, zamolio bih vas da sumnjivo lice opomenete. Ovde nije reč o receptu protiv zatvora, svastikinom butu i slično. Dakle, SNS je samo pre nekoliko meseci od svojih članova prikupljala sredstva za pružanje pomoći licima koja su nastradala prilikom zemljotresa u Kraljevu. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Prema tome, želite i jednu takvu humanitarnu akciju, jednim ovakvim zakonom da sprečite. Tehnički gledano, to nije …
Zahvaljujem. Narodni poslaniče, imate samo dva minuta na raspolaganju za obrazlaganje amandmana. Na član 19. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Vjerica Radeta.
Član 19. govori o korišćenju sredstava za finansiranje redovnog rada i u svom prvom stavu predviđa da se sredstva za finansiranje redovnog rada političkih subjekata koriste za funkcionisanje i propagiranje ideje političkog subjekta i podrazumevaju rad sa biračima i članstvom, troškove promocija, reklamnog materijala i publikacija, troškove istraživanja javnog mnjenja, obuku, međunarodnu saradnju, troškove zarada i naknade zaposlenih, komunalne troškove, kao i troškove za druge slične aktivnosti. Ovo je otprilike obuhvatilo sve ono što je neophodno da se finansira iz sredstava koja dobijaju političke stranke iz budžeta. Onda imamo nešto neverovatno, na koji način vi želite da utičete na rad i da oblikujete rad stranaka. Vi kažete u predlogu da sredstva dobijena iz javnih prihoda u iznosu od najmanje 5% moraju da se koriste na godišnjem nivou, moraju da se koriste za stručno usavršavanje i osposobljavanje, te za međunarodnu saradnju i rad sa članstvom. Odakle pravo onom ko je pisao ovaj zakon i odakle pravo skupštinskoj većini, koja će glasati za ovaj zakon, da na ovaj način određuju i da na ovaj način utiču na autonomiju političke partije, političke stranke, subjekta, kako ste vi rekli, na koji način da koriste sredstva. Zašto vi mislite, da vi možete nekoga da naterate da 5% sredstava troši na stručno usavršavanje, osposobljavanje, itd. Svako zna, ako ima potrebu potrošiće 1%, ako ima veću potrebu potrošiće 21% i to je apsolutno u okviru nadležnosti političke partije koja dobija ta sredstva. Onda, nebulozno objašnjenje, kaže – ne može da se prihvati amandman zato što brisanjem ove odredbe govori o tome da subjekti korišćenje sredstava za stručno usavršavanje… (Predsedavajuća: Narodna poslanice, na raspolaganju imate samo dva minuta za amandman da obrazložite.)
Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Antić.
Član 20. da li je tako, gospođo predsedavajuća? Član 20. podnosi se na sredstva za izbornu kampanju i mislim da u ovom članu mi unosimo neke bitne novine, neke novine koje predlagač zakona faktički nije ni predvideo i pre svega, naravno, onaj dosledni koncept za koji se opredelila SNS, a to je da se vezujemo za prihode, to znači za mogućnosti građana i privrede, a ne za rashode, to je sadržano i u ovom članu zakona. Isto tako, mi smo u argumentaciji izmene ovog člana dali, po meni, jedan dosta bitan argument za nastavljanje ove prakse i neprihvatanjem amandmana SNS mi imamo čak i duplo izdvajanje kada su u pitanju transferna sredstva. Jer, imate rashode u budžetu Republike, transferna sredstva se izdvajaju lokalnim samoupravama, Pokrajini, pa i na ta sredstva, dakle, ponovo izdvajate onaj procenat za finansiranje političkih stranaka. I, smatramo da je to još jedan dodatni argument. Ali, ono što je isto tako bitno da kažem jeste da smo u ovom drugom delu amandmana predvideli smanjenje ovih sredstava sa 0,01 na 0,75, a ono što predlagač nije predvideo to je činjenica da možemo da dođemo u situaciju da jedna Narodna skupština posle svog konstituisanja ne uspe da izabere vladu i da već nakon par meseci imate nove izbore. Smatramo da u tom slučaju političke stranke, s obzirom na to da su se neozbiljno odnosile prema građanima ne bi trebalo da imaju finansijska sredstva, odnosno iz budžeta u tom slučaju ne bi trebalo izdvajati finansijska sredstva, to je jedna dopuna ovog člana i verujem da je i tu mogućnost trebalo predvideti ovim zakonom, ali je, nažalost, to previd predlagača. (Predsedavajuća: Vreme, dva minuta.)
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 21. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Pored suštinskih primedbi koje je SRS iznosila poslednjih godina, posebno na predizborne aktivnosti stranaka, očekivali smo od ovoga zakona da će rešiti probleme koje imamo u praksi, posebno u predizbornim aktivnostima i izbornim aktivnostima. Uložili smo i više amandmana, evo jedan od amandmana koji predstavlja formalno-pravnu dogradnju ovog predloga zakona, međutim, ovaj amandman nije usvojen. Član 21. odnosi se na raspodelu sredstava iz javnih izvora. Zbog javnosti ću ga pročitati: ''Sredstva iz člana 20. ovoga zakona u visini od 20% raspoređuje se u jednakim iznosima podnosiocima proglašenih izbornih lista u roku od pet dana od proglašenja izborne liste." S obzirom da je terminološki proglašenje izborne liste nepotpuno, nejasno i pravno, treba ga menjati. Predložili smo da se umesto "proglašenje izborne liste", terminologija zameni i doda "donošenje rešenja o proglašenju zbirne izborne liste", jer je to tako definisano Zakonom o izboru narodnih poslanika. Sad ću vam ovde pročitati i mišljenje i stav Vlade na ovaj amandman. "Vlada ne prihvata amandman iz razloga što rešenje predloženo u amandmanu nije dovoljno precizno". Gledajte, ovo što je predloženo Predlogom zakona je precizno, evo ja samo da prokomentarišem vrlo kratko. Proglašenje izborne liste, šta znači proglašenje izborne liste? Kako se to sama izborna lista samoproglasi ili se to radi na temelju određenog pravnog propisa i to radi nadležni državni organ? Šta znači vaše tumačenje, koje ste dali ovde u mišljenju, da nije precizno? Zašto nije precizno? Vaše je preciznije? Očito da ovaj zakon nije radio ministar Marković, jer da je radio i da je učestvovao u …Hvala. [[Aplauz]] (Predsedavajuća: Dva minuta. Zahvaljujem.)
Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić, želi reč. Izvolite.
Zamolio bih vas za malo tišine, ovo su retke prilike kada gospođa Čomić podnosi amandmane, a da joj Vlada ne prihvati amandman. Gospođo Čomić, ja moram da vas branim, stvarno. Očekujem u danu za glasanje da ćete da se..
Niko me ne napada narodni poslaniče, tako da nema potrebe da me branite.
Ne, ne, ja vas branim. Ovde je naglasak da ja vas branim, a ne ko vas napada.
Da biste vi mogli da me branite neko mora da me napada.
Ovde je naglasak na odbrani, a sad ćete da čujete. Vi ste podneli identičan amandman kao Milorad Buha. Dakle, vaš amandman je identičan. Zašto je identičan? Pa, gospođa Čomić učestvuje na izborima i ona zna kada se dostavi lista ona se proglasi, ali do 15 dana pred izbore svi dostavljaju liste, pa konačan broj, koliko ima lista, može da se završi tek kada se donese rešenje o proglašenju zbirnih lista. I to je gospođa Čomić napisala, ali, vidite ni njen amandman slučajno nije prošao, jer je identičan sa amandmanom gospodina Buhe. I, naravno da vas branim, gospođo Čomić. Vidite oni koji su radili u Radnoj grupi, oni nemaju pojma šta je izborni proces. To je radio Otpor, to su radili neki iz inostranstva po sistemu sve je dozvoljeno samo da pobede proevropske stranke. Pa, mogu da se kradu mandati, može iz budžeta da se uplaćuje ''Beloj lađi'', ''Ćirku'' i ''Šojiću'', sve je moguće, sve je dozvoljeno i gospođa Čomić je videla da tu postoji neka zvrčka. Molim vas, vas iz vladajuće koalicije da u danu za glasanje, makar cenite iskustvo gospođe Čomić i da date masovno podršku ovom njenom ''najboljem'' amandmanu za današnji dan. [[Aplauz]]
Od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe iskorišćen je jedan minut i pedeset pet sekundi. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li se neko javlja za reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Antić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, još jedno principijelno zalaganje SNS da se ograniči moć kompanija, privatnog biznisa na politiku, na političke stranke, što je u suštini i zalaganje SNS, protiv korupcije i to, rekao bih, sistemske korupcije. Dakle, mi smo amandmanom koji smo podneli na ovaj član želeli da ograničimo mogućnost da se finansijski pomaže jedna politička stranka od strane pravnih lica, zadržali smo se na onome ''fizička lica'' u izbornoj kampanji i na tome da to bude pet prosečnih zarada, a to je, čini nam se, nešto što je optimalno, realno i što bi garantovalo, na kraju krajeva, da su svi politički akteri u toj izbornoj kampanji manje-više ravnopravni. U amandmanima koje smo podneli mi smo se isto tako angažovali da pravna lica eliminišemo i da ovaj proces finansiranja političkih stranaka bude što transparentniji. Žao nam je što nije bilo malo više razumevanja. Mislim da je ovo širi interes, interes društva i nekog budućeg razvoja našeg društva, a ne samo političkih stranaka i finansiranja političkih stranaka. Hvala.
Na član 22. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop Lazić. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, amandman koji smo podneli na član 22. tiče se finansiranja izborne kampanje iz privatnih izvora, odnosno propisano je Predlogom zakona da fizička i pravna lica mogu dati sredstva za trošenje izborne kampanje do maksimalnog propisanog iznosa u članu 10, odnosno fizička lica do 20 prosečnih ličnih dohodaka, pravna lica do 200 prosečnih plata. Mi smatramo da ste ovde nešto propustili, da ste na nešto zaboravili. Postoje politički subjekti, odnosno političke partije koje se vrlo štedljivo odnose sa novcem koji dobijaju od države ili od svojih članova. Godinama štede da bi ispunile svoju funkciju, odnosno da bi izašle na izbore i da bi dobile što veći broj glasova. Zato smo predložili da se doda stav 3, ovog člana, koji bi glasio: ''Politički subjekt može novčana sredstva sa računa za finansiranje redovnog rada iz člana 18. ovog zakona da koristi za finansiranje troškova izborne kampanje pod uslovom'', naravno, ''da ih prebaci na poseban račun za finansiranje troškova izborne kampanje iz člana 24. ovog zakona.'' Ne stoji vaš argument kojim odbijate ovaj amandman, jer smatrate da treba da dođe do razgraničenje jednog i drugog računa. Apsolutno je, kako vi kažete, transparentno. Sve se vidi. S jednog računa milion, dva, tri ide na ovaj račun za trošenje za izbore. Mi smatramo da se na ovaj način zaista otklanja ne samo nelogičnost koja postoji u raspolaganju sredstvima koje političke partije imaju, nego jedna velika nepravda. S druge strane, imamo utisak kao d ste želeli da političke partije moraju da uzimaju kredite od banaka, koje znamo pod kakvim uslovima daju kredite.. (Predsedavajuća: Dva minuta.) ..koje su kamate koje tek moramo da im vraćamo, a, opet, odakle to vraćamo nego iz onih sredstava koje posle dobijamo od države i uzimamo iz državnog budžeta…
Zahvaljujem. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21… Narodni poslanik Zoran Krasić, želite reč, izvolite i izvinite.
Hteo sam zbog ovog amandmana na ovaj član, pošto je to vrlo važno. Pazite, ako je politička stranka bila štedljiva, marljiva, uredna i tokom četiri godine skupljala sredstva na svom redovnom računu, sredstva za redovan rad, da bi tim sredstvima finansirala svoju izbornu kampanju, po predlagaču zakona to je zabranjeno, ne znamo zbog čega. Međutim, ovde su nam organizovali javno slušanje ovog predloga zakona i tokom tog javnog slušanja i diskusije ja sam oštrim rečima upitao predsednika radne grupe, zar je moguće da su tolike neznalice da ovo nisu predvideli, a oni kažu, to se podrazumeva. Sada dobijamo odgovor Vlade gde se kaže, otprilike, ovako –iz javnih sredstava dobićete za izbornu kampanju određeni deo, ostalo sve mora da budu privatni izvori. A, šta ako neko ne može da obezbedi privatne izvore? Onda on mora da se zaduži kod banke, da mu ona da kredit, da taj kredit plasira na račun za izbornu kampanju, pa, ukoliko kao rezultat izbora osvoji sredstva da može da vrati taj kredit, vratiće, ukoliko ne, bez ikakvih limita on može dve, tri godine da otplaćuje to. Vi stimulišete bezakonje, vi stimulišete nešto neopravdano. Vi prosto forsirate situaciju da svi padnu u kandže nekih banaka. A, šta ako neka ne želi da finansira i odobri kredit nekoj političkoj stranci? To vas ne interesuje. Vi ste lepo izreketirali ''Ušće'', zato što arhitektonski ne odgovara ''Poslovni centar Ušće''. Izreketirali ste ''Luku'', ove druge, obezbeđujete sredstva i mislite ovakvim zakonom da neće neko biti u mogućnosti da vas spreči u kupovini sledećih izbora. Pa, znamo mi dobro ko ste, šta radite, zašto radite i po čijem nalogu radite!
Od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandmanom na član 23. hteli smo da izmenimo njegov 1. stav da bude jasniji i razložniji. Međutim, dobili smo odgovor u kome piše da je to što smo mi predložili manje precizno u odnosu na rešenje. Naime, radi javnosti, u Predlogu piše: "Troškovi izborne kampanje su troškovi političkih aktivnosti u toku izborne kampanje". To je predlagač rekao. A mi smo hteli da izgleda: "Troškovi izborne kampanje jesu troškovi aktivnosti političkog subjekta radi predstavljanja kandidata i izbornog programa od dana raspisivanja izbora do dana proglašenja konačnih rezultata izbora." Poštovali smo konstrukciju rečenice na početku, pa ovo poslednje nije pleonazam u našem prvom stavu. Javnost sada može da vidi šta je jasnije. I ne samo šta je jasnije i čitkije, nego definiše najmanje dve važne stvari, a to je – koju vrstu aktivnosti treba finansirati i koliko je ona ograničenog trajanja. Jer, ovako kako ide po sadašnjem predlogu, moglo bi se dogoditi, budući da neke stranke zaista pokrivaju celu teritoriju Srbije, pošto postoji mogućnost da se sporadično dešavaju izbori i na različitim nivoima, i na jednom istom nivou, recimo, lokalnih izbora u više gradova istovremeno, te će značiti da su i centrale tih stranka u neprekidnoj aktivnosti. Jesu li one u radnoj, redovnoj ili izbornoj aktivnosti i koji se period na šta mogao odnositi, ne zna se. Moglo bi se jasnije definisalo da ste ovakav amandman prihvatili. Prosto, ne vidim razlog, da li je to nečitanje ili neka loša volja, da se ovakva izmena jednog segmenta jednog člana ne prihvati? Nemojte insistirati u medijima da nemate saradnju opozicionih stranaka u nekim zajednički definisanim ciljevima. Jer, jasno je da vi to radite sve sami i na svoju ruku. Očigledno je da niste spremni ni za kakve komunikacije i ni za kakve zajedničke poteze koji bi ličili na zajedničko usaglašeno delovanje u ovom domu.
Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić, koji ima reč. Izvolite.
Gospođo Čomić, nije lako da se primeti koliko Vlada u odbijanju naših amandmana piše sve i svašta. Otprilike, obrazloženje koje su napisali glasi ovako – gospodine Krasiću, vaš pametan amandman ne možemo da prihvatimo zbog našeg glupog rešenja. E, sad da vam objasnim to. Gospođo Čomić, molim vas, pročitajte šta sam amandmanom tražio. Tražio sam da se u stavu 4. člana 24. izbrišu reči "iz privatnih izvora". A, kako to kaže: ''Sredstva prikupljena iz privatnih izvora za redovan rad'', to znači, nalaze se na računu za redovan rad, ''politički subjekat može koristiti za troškova izborne kampanje.'' Čekajte, malopre ste odbili amandman gospođe Pop Lazić, pričajući da izborna kampanja može da se finansira preko računa za izbore, iz javnih sredstava, onih 20%, koliko ti zapadne, a 80% moraćeš da preduprediš, prelansiraš iz privatnih izvora, a privatni izvor ti je zaduživanje ili prilozi, a priloge niko ne sme da vam da. Ko posle ovog zakona može da prilog da političkoj stranci? Niko neće smeti nijednoj političkoj stranci da prilog da, ne zbog revanšizma, nego da ga ne razvlači B 92 i ovi razni drugi. Vidite koliko je Vlada Mirka Cvetkovića potvrdila moju tezu – Gospodine Krasiću, vaš pametan amandman ne možemo da prihvatimo zato što je mnogo glupo rešenje Vlade Republike Srbije. I, sada ja treba da budem oduševljen time što ste vi dali neko mišljenje? Gospođo Čomić, kada su malopre odbijali amandman gospodina Buhe i vaš, napisali su nešto slično – amandman vam nije loš, ali naše glupo rešenje je bolje. Ja očekujem da ih pocepate na dan glasanja, očekujem, gospođo Čomić, da iskoristite vaš autoritet, da otcepite jedno 126, da vas podrže, da vas glasaju, ako neće oni, makar oni tamo gde se vi krijući pojavite kada neki put diskutujete. Ma, dobro vam je rešenje. Vidite, ja vas hvalim, gospođo Čomić, pa se nadam da imate to u vidu i da više ne kažnjavate radikale. [[Aplauz]]
To jedno sa drugim nije ni u kakvoj vezi. Dakle, iskorišćeno je 11 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Kratko ću ponoviti naše zalaganje da se izborno jemstvo kao institut koji treba da posluži nekom pročišćavanju, uozbiljivanju ili dovođenju na neki viši nivo političkog delovanja samog izbornog procesa, prosto, smatramo neadekvatnim i neprimerenim. Mi smo stava da uvođenje izbornog jemstva onemogućava svu političku konkurenciju da učestvuje u političkoj borbi, i da je neprihvatljivo vaše obrazloženje koje je dato u odbijanju amandmana, a glasi, da je Vlada mišljenja da je polaganje izbornog jemstva, u slučaju kada politički subjekat namerava da koristi sredstva iz javnih izvora za pokriće troškova izborne kampanje, neophodno, kako bi se izbegla zloupotreba sredstava iz javnih izvora opredeljenih za tu namenu. Imam kratko i jasno pitanje, a zašto se Vlada bavi samo zloupotrebom sredstava iz javnih izvora za ovu namenu, da li su tu najveće zloupotrebe? Zašto niste glasali za razgovor, ne za usvajanje, već za razgovor o izmeni i dopuni Zakona o javnim nabavkama, gde su zloupotrebe sredstava iz javnih izvora ogromne, mere se milijardama dinara i to samo za prijavljene javne nabavke, a za postupke koji se uopšte ne obavljaju, nikome ni reč. Uvodite postupak koji će diskriminisati učesnike, postupak koji je nesprovodiv, a pokazaću vam samo na jednom detalju. Potvrdu, što podrazumeva izborno jemstvo, o položenom novcu ili bankarskoj garanciji, ili državnoj hartiji od vrednosti, ili hipoteci, treba predati ministarstvu nadležnom za poslove finansija. A, ko će dati dokaz koji se može tretirati potvrdom? Da li RIK, ima li sef gde će da čuva gotov novac, da li ima mašinu za brojanje novca? Bogami, iz nekog iskustva, možda i imaju, jer, radilo se tu sve i svašta. Recite mi, molim vas, koliko traje postupak stavljanja hipoteke, da bi neko mogao u toku proglašenja izbora da se bavi obezbeđivanjem jemstva ili ostalim radnjama koje treba da mu omoguće da učestvuju u izbornom procesu? Ovaj institut nije namenjen izbegavanju zloupotrebe sredstava, već je namenjen onemogućavanju političke konkurencije i postojeće i neke eventualne da učestvuje u ravnopravnoj trci. Vi pokušavate ostalima da vežete noge, a da vi dobijete prednost u startu koja se zove izborno jemstvo. Mi smo apsolutno protiv toga.
Iskorišćeno je 55 sekundi od vremena zamenice predsednice poslaničke grupe. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 25. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da)
Ovim amandmanom se ustvari ispravlja greška koja je sadržana u članu 25. Naime, prilikom proglašenja izbornih lista, niko ne zna, niko unapred ne može da zna koliko će da iznose ta finansijska sredstva koja su definisana u članu 21. jer od broja proglašenih izbornih lista, odnosno od broja kandidata, zavisi na koliko će se delova podeliti taj iznos od 20%, iz člana 21. stav 1, odnosno onaj iznos od 50% iz člana 21. stav 2. Takođe, ovim amandmanom se izborno jemstvo vezuje samo za onaj iznos koji je primljen pre proglašenja izbornih rezultata, odnosno deo od 20% i onaj deo 50%. Hvala.
Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da)
U nastavku ovog člana 25. vi ste ovde predvideli da se, u 3. stavu kako ste napisali, ''potvrda o izbornom jemstvu'', predaje ministarstvu nadležnom za poslove finansija, odnosno nadležnom organu uprave autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave. Mi smo amandmanom to promenili i predvideli da stoji da su u pitanju sredstva koja se polažu kao izborno jemstvo, jer smo nameravali da ispravimo grešku koja je očigledna u tekstu ovog stava 3. člana 25, jer je potpuno nejasno u ovom vašem predlogu šta je zapravo ta ''potvrda'', šta ona potvrđuje, ko je izdaje i kakav je pravni domet te potvrde? Ovo je potpuno nejasno, neprecizno, vidim i u vašem obrazloženju, kaže se, ne prihvatate amandman, iz razloga što je rešenje Predloga zakona preciznije. Dakle, niste očigledno imali neki ozbiljan razlog da ne prihvatite amandman, ali sa početka naše rasprave vezano za ovaj zakon, evo, opet da podsetim da vi pravite ovako loše predloge, zato što vi to ne radite sami, nego zato što ispunjavate naloge EU. Da je to tako, dokaz je da danas sa nama nije ministar kojeg je Vlada odredila da razgovara sa narodnim poslanicima o amandmanima i, eventualno, da je tu, možda bismo u nekoj normalnoj komunikaciji mogli da razjasnimo neke stvari i da se, eventualno, još neki amandman usvoji, ne bi li se tekst ovog zakona popravio. To je nemoguće, s obzirom na onaj suštinski predlog koji se odnosi na raspodelu sredstava dobijenih iz budžeta, koji je…Hvala.
Dva minuta, hvala. Na član 25. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da)
S obzirom na to da smo tražili brisanje izbornog jemstva, kao te navodne garancije za izbegavanje zloupotreba, člana 26. po našem mišljenju treba brisati, jer je u neposrednoj vezi sa članom 25.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 26. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da)
Ovo je amandman čisto tehničke prirode i kada je neko, u raspravi u načelu, govorio o ovom zakonu i pri tom istakao ko je sve učestvovao u izradi Predloga zakona o finansiranju političkih aktivnosti ili političkih stranaka, kako mi kažemo, ja sam mislio da nije bilo potrebe za tolikim angažovanjem, ali, evo, već smo ušli u treću deceniju višestranačkog sistema u Srbiji, a nismo umeli da napravimo zakon o finansiranju političkih stranaka. Razmišljao sam sve vreme kako bi u Srbiji mogli da se sprovedu izbori, a da to najmanje košta građane Srbije, odnosno njene poreske obveznike. Grupisao sam tu mogućnost u dve kategorije. Prva grupa je da se donesu dve odluke. Prva odluka bi bila da se Upravni odbor RTS izvini za do sada sve održane izbore, u istu tu grupu mogla bi da uđe još jedna odluka, da se donese odluka o večnom životu Borisa Tadića, i nema potrebe za izborima. Druga kategorija ili u druga grupa kako bi mogli da se sprovedu izbori, a da vrlo malo košta građane Srbije, jeste da se pojavi neki politički Gandi, koji će da ukrade određen broj mandata, ode do trgomena, Miškovića, Beka i kaže – pomozi mi sad kad učestvujem u osvajanju vlasti, nećeš plaćati obaveze prema državi, a ja ću te osloboditi da plaćaš i struju, čak, kad budem došao na vlast. Eto, to su neka moja razmišljanja kako bi mogli da se sprovedu izbori u narednom periodu u Srbiji, a da samo malo koštaju građane Srbije. Ovde je jako zanimljivo kako Vlada nije imala sluha da prihvati amandman koji je tehničke prirode. Pošto postoji obaveza za političke stranke koje učestvuju na izborima a ne osvoje jedan procenat od važećih glasova, ili ako se radi o strankama manjina, ne osvoje 0,2% od važećih glasova, u obavezi su da od onih 20% koji se finansiraju nakon potvrđivanja izbornih lista to vrate. Mi smo u amandmanu tražili da se precizira amandman, da se precizira ovaj stav 2. člana 26…
Dva minuta, zahvaljujem. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, mislim da je zaista nekorektno da se u ovakvoj atmosferi odvija ova rasprava. Ministra smo videli možda na 15-tak minuta ovde u ovoj sali, on je više vremena proveo po hodnicima i u skupštinskom restoranu, nego ovde u sali gde mu je i mesto, pa da pokušava da sa narodnim poslanicima pronađe najbolje moguće zakonsko rešenje, kako bi građani Srbije konačno videli neku korist od zakona koje mi donosimo u ovoj skupštini. Već ste nekoliko puta opomenuti na obavezu prisustva ministra, čak i od strane predstavnika vladajuće koalicije. Evo, ja koristim još jedanput priliku da vas na to upozorim, ali ne da biste samo ćutke prešli preko toga, nego da biste zaista obezbedili ono što je vaša dužnost i obaveza, a to je da obezbedite prisustvo ministra. Što se amandmana tiče koji sam podneo, dakle, amandman je, takođe, mogao biti prihvaćen, i to je nešto što nije smelo biti sporno. Naime, član 27. stav 1. kaže da su politički subjekti dužni da vode knjigovodstvo o svojim prihodima i rashodima. Mi smo tražili da se na to u članu 27. stav 1. nakon tog teksta dodaju reči "tako da organizuju vođenje tih poslova samostalno ili da ugovorom povere vršenje tih poslova organizaciji ovlašćenoj u smislu propisa o računovodstvu i reviziji." Ono što je primetno, to je da vi ovim zakonima sve više umesto na sopstvene snage, što je valjda potpuno normalno, ukoliko sve političke stranke tvrde da imaju najbolje moguće stručnjake u svim oblastima, ljude iz sopstvenih redova vi uporno usmeravate stranke na banke, na neka preduzeća, na ovlašćene računovođe i sve ostalo. U jednom delu je neophodno imati ovlašćenog računovođu, ali, priznaćete, da za poslove, poput prikupljanja članarina i tih najosnovnijih i najbanalnijih stvari, jednostavno nije… [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta, zahvaljujem. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 27, radi javnosti da kažem, odnosi se na obavezu vođenja knjigovodstva i evidencije, gde politički subjekti, koji imaju predstavnike u predstavničkim telima i registrovane političke partije, treba da podnose i da vode knjigovodstvenu evidenciju o poreklu, visini i strukturi prihoda i rashoda. To je suština člana 7, ali je u stavu 5. predviđeno da sadržinu i način vođenja evidencije iz ovog člana bliže uređuje direktor Agencije. Naš amandman se odnosi na to da se reči "direktor Agencije" menjaju rečju "Agencija", jer i po Ustavu i po Zakonu o državnoj upravi direktor ne može biti ovlašćen da donosi propise. Već je pred Ustavnim sudom pokrenut spor za ocenu ustavnosti istih takvih odredbi Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, tako da praktično ovakvo rešenje u ovom stavu sigurno potencijalno dovodi u opasnost da ovo može na Ustavnom sudu da bude poništeno i ti svi pojedinačni akti koje bi doneo direktor Agencije. Ovaj naš amandman se odnosi na to da se eventualno izbegne takva situacija i apsolutno ne znamo zašto je ova izmena bila problem, pošto samo može da mimoiđe eventualni problem koji bi mogao da nastane. Smatramo da treba da se prihvati ovaj amandman. Videćete da i u sledećem amandmanu imamo sličnu primedbu što se tiče iste situacije koja se odnosi na Agenciju. Hvala.
Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 29. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite.
Vidite, malopre sam dao obrazloženje jer se i u ovom članu slično ponavlja. Ovaj član se odnosi na pisanje izveštaja o troškovima izborne kampanje, gde se opet predviđa da se po završenoj izbornoj kampanji uradi izveštaj o troškovima te izborne kampanje. Pri tome, opet je slična situacija kao u članu 27. što se tiče knjigovodstva i evidencije, pa i ovde tu sadržinu izveštaja o troškovima treba bliže da uredi direktor Agencije. Naš amandman se opet odnosi na to da se reči "direktor Agencije" zamene rečju "Agencija". Da ne ponavljam obrazloženje koje je apsolutno isto kao za onaj prethodni član koji sam obrazlagao, jer su praktično obrazloženja apsolutno identična. Ponavljam, još jedanput, ovo apsolutno nije bilo nešto što bi previše ulazilo u suštinu zakona, da se ne prihvati amandman, a pri tome se stvarno izbegavaju nepotrebne potencijalne komplikacije koje bi mogle da nastanu u slučaju ispitivanja ustavnosti ovog stava ovog člana. Hvala.
Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Član 31 – ''ovlašćeno lice'', SNS je iskazala nezadovoljstvo činjenicom da je rok koji je dat u ovom zakonu jako kratak za prijavu ovlašćenog lica Agenciji. Znate, rok od tri dana je po nama neprimeren. Mi smo predvideli rok od 15 dana. Ne vidimo zbog čega se ovako jedan odredio prekratak rok, jer vi imate činjenicu da ovim zakonom nije ni definisano vreme za koje politički subjekt, politička stranka treba da odredi ovlašćeno lice, a kada ga odredi, onda je to rok od tri dana kada mora da prijavi Agenciji koje to ovlašćeno lice. Ima tu niz tehničkih stvari koje je potrebno odrediti kada je u pitanju ovlašćeno lice. Dakle, prilikom njegovog imenovanja u svakom slučaju treba izraditi zapisnik, treba overiti eventualno akt kojim se on ovlašćuje da treba doneti odluku. To su sve neke tehničke stvari koje je potrebno uraditi pre nego što jedan politički subjekat bude spreman da preda ovaj akt Agenciji, kojim se određuje ovlašćeno lice. Smatramo da je bilo krajnje nepotrebno davati ovako kratak rok. Što se tiče ovog drugog dela, koji je isto tako jako važan, to je pravo Agencije da kontroliše politički subjekt. Ono što mi očekujemo i što smo očekivali da ćete za to imati razumevanja, to je, da makar onom političkom subjektu u kome se vrši kontrola Agencije dostavi jedno obrazloženje da li je to neka redovna kontrola, da li je to neka vanredna, po prijavi, da bismo bili sigurni da se to pravo ne zloupotrebljava, a naročito mi iz opozicionih političkih stranaka od toga strahujemo i smatrali smo da je to sasvim normalno. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 32. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, ako ta agencija treba da bude nešto što liči na državni organ, onda oni moraju da budu ne samo ovlašćeni, nego i osposobljeni da vrše ovaj posao iz člana 32, a to je: neposredan, neometan pristup knjigovodstvenoj evidenciji, dokumentaciji i tako dalje. Uopšte mi nije jasno odakle njima mogućnost da angažuju odgovarajuće stručnjake i institucije. Mogu da angažuju stručnjake CIA, stručnjake koji kontrolišu na Kipru itd. Valjda je svrha postojanja Agencije ne samo da bude ovlašćenja, nego da bude i osposobljena da vrši tu finansijsku kontrolu. Ako ona treba da angažuje neku revizorsku instituciju i da im da ovlašćenja da u ime Agencije mogu da vrše ovaj posao, onda to nije svrha ovog zakona. To će biti dobar ventil da se peru pare. Videli ste i sami u ovom zakonu kako oni traže dodatna sredstva iz budžeta za ove aktivnosti, jer smatraju da Zakonom o Agenciji za borbu protiv korupcije ne postoji dovoljno sredstava za njihov rad. Jednostavno, ovo nije moguće. Nije moguće preneti na neku instituciju, na neko pravno lice, vršenje nečega što je javno ovlašćenje. Ali, kod vas je sve moguće. Zašto? Zakon su pisale nevladine organizacije za sebe. Opet ćete da napravite grešku kao kad ste birali Čupića za predsednika Saveta Agencije za borbu protiv korupcije, onog Čupića iz "Otpora", znate i sami o kome se radi. Šta je Vlada napisala, prosto me je sramota da pročitam.
Od vremena ovlašćenog predstavnika iskorišćeno je minut i 50 sekundi. Na član 32. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
U članu 32, po stavu SNS, imamo jednu krajnju nelogičnost, u stavu 2. imate odredbu koja kaže: ''Politički subjekat je dužan da na zahtev Agencije, u roku koji odredi Agencija, koji ne može biti duži od 15 dana,'' u nastavku tog stava obavezuje se Agencija da taj rok ne bude duži od 15 dana, ''dostavi sva dokumenta i informacije koje su Agenciji potrebne za obavljanje poslova propisanih ovim zakonom.'' Dakle, imamo jednu potpunu samostalnost Agencije kada je u pitanju kontrola rada političkih subjekata, osim što je ovaj na neki način obavezuje koliki su ti najduži rokovi koje ona može da propiše. Krajnje neprimereno, nejasno. Da li je to nepoverenje zakonodavca u Agenciju? Ako već Agencija nije sposobna da radi te poslove, onda treba izvršiti neke kadrovske promene ili kakve god promene ako je potrebno u samoj Agenciji, ali propisivati Agenciji, dati joj slobodu da kontroliše rad političkih stranaka, pa joj dati i mogućnost da odredi rok, što se kaže od 15 minuta da se neka dokumenta dostave, ali da taj rok nikako ne može da bude duži od 15 dana, krajnje je neprimereno i nejasno. Mi smo intervenisali u tom smislu da, eventualno, taj rok mora da bude određen kao neki minimalni rok, jer bi moglo doći do zloupotrebe u samoj praksi, da političke stranke ne mogu da pribave traženu dokumentaciju u tako kratkom roku, koji Agencija odredi. U tom smislu trebalo je intervenisati u ovom članu zakona, a ne ograničavati samo Agenciju koja je potpuno autonomna. Hvala.
Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu činjenicu da se ovim predlogom zakona zaista u administrativnom smislu usložnjava proces i sistem finansiranja političkih stranaka, SRS smatra da je rok koji je definisan u članu 32. stavu 2, dakle, da ne može biti duži od 15 dana kada je reč o zahtevu Agencije da politički subjekt dostavi svu potrebnu dokumentaciju vezanu za nadležnost Agencije koja se odnosi na kontrolu ovog zakona, suviše kratak. Plašimo se da u praksi to može da izazove velike probleme. Umesto ove formulacije duži od 15 dana, mi smo predložili jednu drugu formulaciju ''kraći'', prema tome, ne može biti kraći od 15 dana, jer smo smatrali da ipak političkim strankama, odnosno političkim subjektima treba ostaviti nešto duži rok, s obzirom na to, kako vi kažete u Predlogu zakona – sva potrebna dokumenta i informacije su brojni i u nekim situacijama neće moći da se prikupe u roku koji ste vi predložili, a koji ne može biti duži od 15 dana. S druge strane, postavlja se pitanje kakva je uopšte svrha propisivanja toga da Agencija ima nekakva kontrolna ovlašćenja, budući da je praksa u Srbiji pokazala da Agencija za borbu protiv korupcije uglavnom služi kao fasada režimu, a u suštini, njeni stavovi i njena mišljenja se uopšte ne uzimaju u obzir. To je na najbolji mogući način pokazano kada je Agencija iznela svoj stav ''da niko ne može da vrši istovremeno dve funkcije''. Međutim, kada je Agencija objavila spisak republičkih i pokrajinskih poslanika DS i njenih koalicionih partnera koji vrše po dve, tri, pet, šest funkcija, vlast je rekla "nas to ne dotiče, to nas ne obavezuje". Praktično, ostalo je da, suprotno Ustavu, suprotno zakonu, suprotno mišljenju Agencije, i dan-danas određeni broj funkcionera vrši u isto vreme više od dve funkcije, što je suprotno važećim propisima, tako da i u ovom slučaju može da se desi isto.
Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33. amandmane, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Član 33, čije smo brisanje tražili, govori o sredstvima koja su potrebna za obavljanje poslova kontrole troškova izborne kampanje za izbore za predsednika Republike, prema tome, nigde u finansiranju političkih aktivnosti, u definisanju pojmova ne govorite o ovom delu političkog života, sem ovde gde se navodno obavlja kontrola tih aktivnosti i namenjuju se sredstva za izbore za narodne poslanike i za predsednika Republike u iznosu ne manjem od 1% za tu vrstu izbora. Preračunom smo došli do toga da se najmanje 8,5 miliona, dakle, ne manje od 8,5 miliona dinara za ovu namenu, ali ko zna do koje mere može da bude više, bez kriterijuma ko određuje zašto više i zbog čega, u kom roku, u kom postupku. Smatramo da je potpuno neprimereno da Agenciju za borbu protiv korupcije, imam utisak, želite da iskompromitujete na isti način kako je to urađeno sa svim telima koja je trebalo da se bave borbom protiv korupcije od 2000. godine do danas. Menjane su nadležnosti, rokovi u kojima je trebalo one da preuzmu određene poslove, evidenciju, menjane su im kancelarije, adrese, sastav ljudi, ali ni u jednom trenutku u punom formatu nijedan od tih organa, kako god da se zvao, nije dobijao snagu da radi, zato što nije bilo političke volje. Trenutno se suočavamo sa sindromom ''mobinga, prepunog stola'', koji vi radite Agenciji za borbu protiv korupcije. Imam poštovanje prema jednoj nezavisnoj instituciji koje treba da obavi važan posao kontrole troškove u izbornoj kampanji, ali da li može jedna institucija sa toliko mnogo nadležnosti, koja je već iskompromitovana time što je njeno rešenje o tome da niko ne može da vrši duplu funkciju ismejano stvarnošću, imati autoritet da bilo kome šta naloži? A, čiji su pripadnici ljudi koji vrše i dalje duple funkcije nego političkih subjekata u smislu ovog zakona. Kako im Agencija može naložiti bilo šta, pa kolike god pare da im iz budžeta za to namenimo? Dakle, problem je neiskrenost i želje da ta organizacija bilo šta uradi u smislu nekog organizovanijeg nastupanja na političkoj sceni, neke veće kontrole. I, nije neosnovano pitanje i što neko kaže "Evropa", pitam ja isto ono što pitaju i drugi – da li vam je Agencija za borbu protiv korupcije opremljena ljudima, da li su oni obučeni i koje su posledice u slučaju nedostavljanja izveštaja ili kršenja propisa na drugi način? To je citat onih na koje želimo da se ugledamo. Dokaze imamo mnogo više, mi sami među nama, nego što to i oni mogu da nam ponude. Pa, da li je dovoljno samo reći – izdvojićemo neka sredstva, a u razgovorima kada se ovaj zakon radio, Đorđe Vuković je izjavljivao da po jednoj opštini jeste potrebno između šest i sedam hiljada evra za kontrolu troškova izbora. Pomnožite sa brojem opština, uzmite redovne i vanredne izbore, pitam ja vas – da li imamo sredstava da stvaramo ovakvu zbrku, a onda ustanovljavamo institucije koje tu zbrku i te čvorove treba da raspetljavaju, a mi njima ne obezbeđujemo pre svega političku odlučnost da raščiste sa pojavama koje su evidentno negativne i kompromitujuće za sve nas? Zato što nas niko nije uverio da će oni to moći da urade, niti da će honorarni saradnici moći to da urade. Mi smatramo da je potrebno brisati član 33.
Od vremena zamenice predsednika poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi. Na naslov iznad člana 34. i član 34. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandmane u istovetnom tekstu podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Gotovo da nikome nije moglo da promakne ovo nelogično rešenje po kojem dva nezavisna regulatorna tela, nezavisne institucije formirane u Narodnoj skupštini za specifičnu vrstu poslova ne mogu jedna drugoj da daju poslove, pogotovo na način i rečnikom kako to, na primer, treba da kontroliše Agencija politički subjekt, gde kaže – može da dođe kad god hoće, svi izveštaji moraju da joj se dostave najdalje u roku od tri dana i da taj zahtev za kontrolu, recimo, knjigovodstvene evidencije, ne bude ni obrazložen. Da li vama može neko da zakuca na vrata, da ne kaže zašto je došao? Da li su svi kriminalci unapred krivi ili postoji nešto što se zove pretpostavka nevinosti i u političkom životu? I malo je to, nego čak dajete pravo Agenciji za borbu protiv korupcije da Državnoj revizorskoj instituciji nameće neke poslove sa terminologijom ''na zahtev''. Da li se sećate drage moje kolege, kada sam jednim amandmanom u ime Poslaničke grupe SNS tražila da Narodna banka svoje statističke podatke, kojima raspolaže, dostavlja Republičkom zavodu za statistiku ili organu nadležnom za statistiku, kako se zvalo u zakonu, pa to nije bilo dozvoljeno, jer je Narodna banka posebna institucija i u ime nezavisnosti svojih posebnih kapaciteta i troškova za pribavljanje nekih dokumenata, podataka, ispalo je da to ne može? Prema tome, saradnja je neophodna, međusobna saradnja svih institucija organa, da bismo došli do nečeg što se zove čist politički teren, ali, tamo gde je to, mogla bih reći, bezazleno, kao podatak koji treba da se statistički obrađuje, nismo mogli. Pa, čekajte je li ovo ista država? Jesmo li isti ljudi? Je l' jedna Vlada predlaže ove zakone? Dajte da sačuvamo ugled DRI koja je zaista napravila neki pomak, ali i pomozimo i Agenciji za borbu protiv korupcije da ustanovi pravila svog rada, ne na, ne zamerite terminu, "kaubojski način", nego na zakonit, poštujući hijerarhiju državnih organa. Hvala.
Od vremena zamenice predsednika poslaničke grupe iskorišćeno je 25 sekundi. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Munir Poturak. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Munir Poturak.
Poštovane kolege, hteo bih samo malo pažnje, da se pročita moj amandman, pošto mi treba podrška za razumevanje ovog amandmana, sa namerom da se ne desi opet ili da napravimo neku grešku koju bismo morali da ispravljamo na nekoj od narednih sednica. ''Državna revizorska institucija postupak revizije političkog subjekta sprovodi u skladu sa propisima kojima se uređuje osnivanje, delokrug i nadležnost Institucije. Agencija nakon obavljene kontrole finansijskih izveštaja političkih subjekata može dostaviti Instituciji informacije o činjenicama koje je utvrdila postupajući u skladu sa članom 32. ovog zakona.'' Smisao i namera ovog amandmana je da pokušamo da preformulišemo zahtev da se od strane Agencije naređuje DRI da vrši kontrolu, odnosno reviziju. Zapravo, članom 35. Zakona o državnoj reviziji uređene su nadležnosti koje je sve subjekte Državna revizija u obavezi da kontroliše tokom godine. Kad ima tu nadležnost, onda je Državnoj reviziji omogućeno da i po sopstvenom nahođenju vrši reviziju i drugih javnih institucija i političkih partija. U ovom slučaju imam utisak da ako se prihvati ili usvoji amandman kojim se zahteva da se gubi nezavisnost DRI, zapravo ta inicijativa, nezavisnost državne revizije dolazi u sukob, da kažem, zajedničke saradnje državnih organa i državnih institucija. Hteo bih samo da vas podsetim da smo imali u ovom parlamentu situaciju u kojoj su Zaštitnik građana i Poverenik za informacije reagovali na naše primedbe u pravilniku Skupštine, pa smo moralo naknadno da ispravljamo kod kontrole izveštaja ove dve institucije. Iskreno, mislim da ovde članu 34. nije bilo mesto, jer je sve, i onim što sam ja predložio i drugi što su predložili članom 34, već regulisano članom 35. Zakona o DRI. Ali, namera je bila, kad već nije prihvaćeno na Odboru, da preformulišem neke druge predloge amandmana. Meni je samo namera da zajednički dođemo do najboljeg rešenja, pošto se radi o jednoj veoma važnoj instituciji koju smo ovde birali i koju smo izglasali, njihove nadležnosti i zadatke pred nama, o čemu ćemo u budućnosti odlučivati. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 50 sekundi Na član 34. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 38. amandmane, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Član 38, to je već odeljak koji se odnosi na krivična dela. Inače, mi smo podneli niz amandmana u ovom odeljku, jer smatramo da je ovo jako loše razrađeno i da je u suprotnosti sa niz zakona, samim Ustavom, pa i nekim međunarodnim konvencijama. Ali, konkretno, kada je u pitanju ovo krivično delo, kada je u pitanju ''namera'', stav SNS je da se namera jako teško dokazuje, da je sama namera jako problematična i u samom ovom članu ono što je veliki problem, to je opis samog dela da bismo došli do ovih kazni koje nisu tako male. Dakle, u 1. stavu to je od tri meseca do tri godine, a u 2, to se udvostručuje, od šest meseci do pet godina, zaprećena je kazna zatvora, što uopšte nije naivno. Ono što bih još želeo da kažem to je da nam nedostaje i naziv samog krivičnog dela. Mi, utvrđujemo jedno krivično delo koje poprilično problematično. Ne bi ni trebalo da se nađe u ovom tekstu zakona. Čini mi se da bi to ipak trebalo da reguliše krivično zakonodavstvo na jedan potpuniji način, a i sam kraj ovog člana koji se odnosi na Tužilaštvo za organizovani kriminal, koji treba da procesuira ovakve slučajeve jeste, po nama, problematičan, jer se ovde radi o pojedincima koji eventualno čine krivično delo, pa je nelogično da Tužilaštvo za organizovani kriminal, koje u svom nazivu daje do znanja da se radi o većoj grupi ljudi koji su se udružili radi vršenja krivičnog dela. Prema tome, neprimereno je da ono procesuira ovakve slučajeve.
Dva minuta. Zahvaljujem. Narodni poslanik Nemanja Šarović, želi da govori o povredi Poslovnika? (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Ne, želim da govorim po amandmanu.) Narodni poslaniče, niste podnosilac amandmana. (Narodni poslanik Zoran Krasić, sa mesta: Šta je bilo?) Narodni poslanici pitaju šta je bilo – bilo je da narodni poslanik, koji prati rad sednice Narodne skupštine, ne prati rad sednice Narodne skupštine. To je bilo. Pa, molim narodnog poslanika Nemanju Šarovića da pažljivije prati ili da se kod sekretara kluba ili zamenika ili generalnog sekretara raspita koji je amandman u pretresu. Narodni poslanici Zoran Popović i Nemanja Šarović, da li imate nameru da kršite Poslovnik ili smatrate duhovitim dobacivanjem iz klupe? (Narodni poslanik Aleksandar Martinović, sa mesta: Imaju nameru da krše Poslovnik.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović kaže da imaju nameru da krše Poslovnik. Upozoravam vas da, narodni poslanik koji dobacuje iz klupe podrazumeva se da će snositi kaznu za svoje ponašanje koje je suprotno odredbama Poslovnika Narodne skupštine. (Narodni poslanik Nemanja Šarović, sa mesta: Nisam dobacivao.) Narodni poslanik Nemanja Šarović dobacuje iz klupe: "Nisam dobacivao"! Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman sa ispravkom podnela je grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe Liberalno demokratske partije. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Poslanici SRS u raspravi u načelu, a i u raspravi po amandmanima, uglavnom su iskazali svoje mišljenje vezano za ovaj zakon o finansiranju političke aktivnosti ili finansiranju političkih stranaka, kako je za nas prihvatljiviji. Smatramo da zakonske odredbe treba poštovati bez obzira šta mi mislimo o tome. Nismo intervenisali ni kad je u pitanju član 38. koji uspostavlja i krivično delo i govori o kaznenim odredbama. Nismo intervenisali u prva dva stava gde se kaže, da, predstavlja krivično delo ukoliko se prikriva subjekat koji finansira političku stranku i ako se ta sredstva zloupotrebe, to je 1. stav, a u 2. stavu se kaže da je zaprećena kazna od šest meseci do pet godina, ukoliko ta sredstva prelaze milion i po. A, u stavu 4. ovog člana predviđeno je da će u slučaju ako je krivično delo iz člana 38. stavovi 1. i 2. postupati Tužilaštvo za organizovani kriminal i posebno odeljenje nadležnog suda. Evo, gospodine Ćosiću, pošto ste vi u Ministarstvu pravde, sprovodi se reforma pravosuđa deset godina, a intenzivnije u poslednje dve godine i dokle se stiglo, nigde, a već sad zadajete udarac, onako mučki, pravosuđu. Pa, kako će da postupa Tužilaštvo za organizovani kriminal ukoliko neka osoba ili neko lice da prilog, radi se o privatnom finansiranju, od hiljadu dinara i politička stranka ili odgovorno lice u političkoj stranci propusti da navede ime tog lica? I, onda će po tome da postupa Tužilaštvo za organizovani kriminal ili drugi nadležan sud?! Zar pored privatizacije koja je urađena tako kako jeste, pored niz drugih malverzacija koje postoje, Tužilaštvo za organizovani kriminal i odeljenje nadležnog suda ili posebnog suda treba da se bavi onim problemom ukoliko je, recimo, sa hiljadu dinara neko donirao neku političku stranku, a nije evidentirano?!
Zahvaljujem. Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član se odnosi na kažnjavanje političkih stranaka. Taj stav 1. glasi: "Novčanom kaznom od 200.000 do 2.000.000 dinara kazniće se za prekršaj politička stranka, ako" pa se navode u 19 tačaka sve prekršaji koji su predviđeni ovim članom. Naš amandman se odnosi na to da se ove reči "politička stranka" zamene rečima "politički subjekat", jer smatramo da je to adekvatan izraz. Zašto? Vidite, u samom ovom zakonu o kome raspravljamo ceo dan, praktično, pored političkih stranaka imamo koalicije i grupe građana i kada se sagledaju svi članovi ovog zakona vidi se da ipak i grupe građana i koalicije imaju odgovarajući pravni subjektivitet u smislu da moraju da pribavljaju finansijska sredstva, da imaju svoj račun, da pišu finansijske izveštaje, da preko tih računa vrše platni promet i sve im to daje u tom pravnom prometu i odgovarajući položaj pravnog lica. Pa, prema tome ovakvim 1. stavom ovog člana u stvari imamo jedan neravnopravni odnos, gde se bukvalno ove kaznene odredbe odnose samo na političke stranke, a ne praktično ni na koalicije ni na grupe građana, dakle, one se u tome ne stavljaju se u ravnopravni položaj sa političkim strankama. Zato smatramo da bi se održalo ustavno načelo jednakosti svih pred Ustavom i Zakonom, pogotovo što je to i zakonom predviđeno, da treba da se promeni i da je adekvatan izraz, pa, umesto "političkih stranka" da stoji "politički subjekti".
Zahvaljujem. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Evo i na osnovu člana 39. Predloga zakona jasno se vidi i može se konstatovati da su poslanici SRS bili apsolutno u pravu kada su predlagali da se ovo zove zakon o finansiranju političkih stranaka. Član 39. kaže: "Novčanom kaznom od 200.000 do 2.000.000 dinara kazniće se za prekršaj politička stranka…" Sasvim dovoljno argumenata i po vašem pisanju Predloga zakona da se taj zakon tako i zove, međutim, podneli smo amandman na ovaj član 39. stav 1. tačka 1) koji glasi: "Primi sredstva suprotno članu 8. stav 3. ovog zakona". Da vas podsetim da član 8. stav 3. Zakona reguliše naplatu članarine od članova političkih stranaka, pa se kaže da, ukoliko članarina iznosi na godišnjem nivou do 1.000 dinara, da se onda to može uplatiti u gotovom novcu, uz potpisivanje priznanice i od onog ko prima novac i od onog ko daje novac. Moram da vas podsetim da SRS ima oko 500.000 članova i to je jedan partner građana Srbije. Članarina je ista za svakog člana, da li je on visoki funkcioner stranke, da li je neko ko učestvuje u vršenju državne funkcije ili gradonačelnici ili predsednici opština ili član, članarina na godišnjem nivou jeste 100 dinara. Mi smo tu bili vrlo praktični. Ne treba popunjavati nikakve priznanice, ne treba ništa popunjavati, mi smo uradili ovako, pogledajte kako to lepo izgleda, uradili smo jedan karton na kojem se tačno vidi kolika je članarina za jednu godinu. I, to je najbolje rešenje. Smatramo da bismo bili praktični da se takav način za uplatu članarina koja iznosi ispod 1.000 dinara reguliše na ovaj način. Ukoliko su donacije ili članarine, što neke političke stranke imaju, u većim iznosima, neka to rade na drugačiji način.
Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, svi naši amandmani na član 39. prate prethodne amandmane koje smo podnosili na odgovarajuće odredbe Predloga zakona, a pogotovo na one odredbe zakona koje zabranjuju neko ponašanje. Moram da vam skrenem pažnju da član 39. počinje rečenicom da se novčano kažnjavaju političke stranke, a ne politički subjekti. Vidite, prepisali ste iz postojećeg zakona o finansiranju političkih stranaka. Prema tome, prekršaj ne može da učini grupa građana. Interesantna stvar, vidite kada ''Otpor'' piše, kako on vodi računa o sebi. Vašu pažnju bih usmerio na taj član 39. stav 1. tačku 19) gde kaže da je prekršaj – ako se ne postupi po izrečenoj meri upozorenja. Kako može nezavisno kažnjivo delo da bude nepostupanje po upozorenju, a u upozorenje se odnosi na otklanjanje nekog nedostatka, a ukoliko se taj nedostatak se ne otkloni onda je to nezavisan prekršaj. To je samo mogao Slobodan Homen da napiše i niko više. Ovu vrstu iživljavanja mi vidimo u Haškom tribunalu. Sinoć ste imali prilike da vidite kako to izgleda kada sudije smatraju da su božanstvo i žele da uvedu strahopoštovanje prema njihovim odelima. To znači, može i najveća glupost da bude, ali ti si dužan da poštuješ to odelo i tu glupost. Vidite i sami, ovaj kvazicivilizovani pravni poredak kvazievropske Unije, u kvazirežiji Demokratske stranke i satelita, tragikomično izgleda, a vi računate da ovaj propis neće biti primenjen. Primeniće se. Na koji način? Voluntaristički! Protiv koga? Protiv svakoga onoga koji nije proevropski orijentisan. To je taj problem, ali ste samo zaboravili jednu stvar, građani su to na vreme osujetili, 80% građana ne žele da čuje za EU i NATO-pakt. Džabe ste krečili, na sledećim izborima svi će građani biti na biračkom mestu da proveravaju, neće niko dozvoliti da ih pokradete. [[Aplauz]]
Od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe iskorišćeno je trideset tri sekunde. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, upozorio sam vas da ministar mora prisustvovati raspravi. Sada povlačim to upozorenje…
Narodni poslaniče, tri puta kršite Poslovnik i iznosite neistinu, obmanjujući javnost i omalovažavajući sve nas koji učestvujemo u redu sednice Narodne skupštine. Ne postoji nijedan član Poslovnika Narodne skupštine koji obavezuje predsednika Vlade da bude prisutan tokom celog radnog dana. Njegovo prisustvo ovde je, narodni poslaniče, hoćete li saslušati upozorenje ili ćete nastaviti da kršite Poslovnik Narodne skupštine?! Izbor je na vama. Insistirate na obmanjivanju javnosti i na omalovažavanja rada svih drugih narodnih poslanika koji su pročitali Poslovnik Narodne skupštine. Upozoravam vas da se sa uvažavanjem odnosite prema svim učesnicima na sednici. A, ukoliko imate teškoća da nađete član Poslovnika koji govori o obaveznom ili ne govori o obaveznom prisustvu predstavnika Vlade, onda vas upućujem na generalnog sekretara ili zamenika generalnog sekretara, koji će vam omogućiti da čitanjem saznate koliko omalovažavate ugled Narodne skupštine i rad svih drugih narodnih poslanika. Izvolite.
Sada se javljam po Poslovniku.
Narodni poslaniče, dobili ste pravo da obrazlažete amandman. Izvolite.
Odustajem.
Želite li da govorite o povredi Poslovnika? Izvolite.
Gospođo Čomić, vi ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine i član 107, veoma dobro znate, kada sam krenuo da sada iznesem tu istu tu primedbu, vi ste me već u prvoj rečenici prekinuli…
Narodni poslaniče, upozoravam vas da ovo što sada činite predstavlja kršenje člana koji vam omogućava da dobijete reč, a mene primorava da vam izričem opomenu. Ovo je najozbiljnije upozorenje da prekinete sa bahatim ponašanjem prema drugim učesnicima sednice i sa omalovažavanjem odredbi koje i vas obavezuju kao i sve druge učesnike sednice. Zahvaljujem, narodni poslaniče. (Narodni poslanik Nemanja Šarović sa mesta: Mogu li da završim? Gospođo Čomić, nije mi uključen mikrofon.) Zahvaljujem vam. Na član 39. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, ranije smo pričali o ovom kumulativnom kažnjavanju. Samo smo hteli da preciziramo stav 3, da se tačno zna na koje se prekršaje odnosi ova mera – oduzimanje sredstava koji su pribavljeni izvršenjem prekršaja. To je mnogo preciznije, mnogo bolje i jednostavnije za primenu u odnosu na ovu formulaciju stava 3. i brojnih odredbi o prekršajima koje se nalaze u stavu 1. Međutim, predlagače zakona ovo uopšte ne interesuje. To je svima jasno. Oni, jednostavno, pokušavaju svugde da demonstriraju tu vrstu sile, nasilja. Gospođo Čomić, nalazimo se danas u svojevrsnom mobingu. Vi sprovodite mobing nad poslanicima. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas da ne obmanjujete javnost i da ne vređate druge učesnike na sednici, uključujući tu i predsedavajuću.) Ako dozvolite, da završim rečenicu. (Predsedavajuća: Ne dozvoljavam, zato što to predstavlja vređanje svih drugih narodnih poslanika. Jer, ne samo što vređate nas učesnike na sednici, nego vređate ljude koji su stvarno žrtve mobinga u Republici Srbiji na raznim mestima na kojima su mobingu izloženi od strane zaposlenih. S druge strane, vi kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Smatrate da se to vama može i smatrate slobodom govora pravo da iznosite uvrede, i da se ponašate uvredljivo prema drugim učesnicima tokom sednice. Molim vas da govorite o amandmanu.) Gospođo Čomić, dobro. Samo, postoji jedan mali problem. Ne postoji čovek koga sam ja uvredio i ne postoji jedna reč koju sam rekao… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, uvredili ste, sada vas upozoravam da ste upravo uvredili mene, zato što tvrdite da ja vas izlažem mobingu. Uvredili ste mene i uvredili ste druge ljude koji su stvarno izloženi mobingu, za razliku od vas koji smatrate da vam se može da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine i da to predstavljate slobodom govora. Vrlo pažljivo slušam šta govorite i sve dok ne pređete liniju elementarne pristojnosti i uvažavanja odredbi Poslovnika, naravno, da možete. Onog trenutka kada to pređete, moram da vas upozorim i da vas podsetim da je javna reč velika odgovornost, kao i da vas podsetim da stvarno ima ljudi koji su stvarne žrtve i da je svako karikiranje takve vrste procesa, kao što je biti žrtva mobinga, nešto što ne mogu da dopustim da bez upozorenja, a onda i kazne, ako insistirate, da bude predmet govora, odnosno tretirano kao sloboda govora tokom sednice Narodne skupštine.) Gospođo Čomić, vi meni niste ni dozvolili da kažem šta sam hteo. Vi ste… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, drugo upozorenje. Molim vas o amandmanu.) Ali, nema potrebe za bilo kakvim upozorenjem. Na vrlo kulturan način se ophodim prema vama i pokušavam da vam stavim do znanja da to… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, imate obavezu da govorite o dnevnom redu. Onog trenutka kada tokom govora predsedavajuća uoči da ozbiljno kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine tog trenutka bićete podsećani na odredbe koje vas obavezuju, i mene i vas. Inače, imate obavezu da govorite o dnevnom redu. Dakle, amandman na član 39. je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.) Gospođo Čomić, meni je stvarno neprijatno što pokazujete tu vrstu nerazumevanja i ne želite da čujete… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, drugo upozorenje. Ja nisam predmet amandmana.) Rekao bih vam da sa ovih nekoliko reči niti sam bilo koga uvredio, već sam pokušao da napravim neki uvod da bih saopštio ono što je glavna misao. U potpunosti vas razumem da ste možda i nervozni što vam neki amandmani nisu prošli. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sledeća rečenica koju kršite, počinje izricanjem kazne. Izričem vam prvu opomenu.) Gospođo Čomić, pričam o članu 39. stav 3. (Predsedavajuća: Izričem vam drugu opomenu. Sledeća mera je zabrana reči.) Da li biste mogli da mi objasnite šta sam pogrešio? Pozvao sam se na član 39. stav 3… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vrlo strpljivo objašnjavam šta ste pogrešili. Vi insistirate smatrajući da su mere izricanja opomene nešto čemu se neće pribeći.. Pribeglo se. Izvolite, koristite svoje vreme.) Ali, gospođo Čomić, vi meni ne dozvoljavate da kažem član 39. stav 3. Ja sam tu rečenicu rekao, a vi ste mi dali opomenu. Izvinite molim vas, pod kakvim uslovima… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, je l' hoćete da izreknem i meru oduzimanja reči ili želite da govorite o temi dnevnog reda?) Pa, ja pričam o oduzimanju koristi koja je stečena prekršajem, gospođo Čomić. (Predsedavajuća: Izvolite.) Pa, ne znam zašto mi dajete opomenu, vi mi ne dozvoljavate da obrazložim amandman. Vi ne dozvoljavate da imam kritički odnos prema Predlogu zakona. Oni su paušalno napisali ovde neke stvari u suprotnosti sa prethodnim odredbama. Ali, stvarno se izvinjavam ako sam vas nešto uvredio. Samo da vam skrenem pažnju, pogledajte koliko poslanika radi, pogledajte od kad traje ova naša rasprava. Ukoliko smatrate da je to sve regularno, nazdravlje.
Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Marko Đurišić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 40. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Član 40, kao i prethodni član 39, hteli smo na jedan poseban način da uredimo u smislu kaznenih odredbi, a dosledno izvodeći svoju ideju da pravni subjekt u stvari jesu i političke stranke i koalicije kroz član 39, pa se ne bi dešavali problemi o kojima su ovde govorili neki poslanici – da član 39. definiše odgovornost samo političkih stranaka, nego zaista treba da definiše odgovornost svih. Međutim, ono na šta želim da ukažem posebnu pažnju to je sledeće. Uveli smo u članu 40. odgovornost pravnih lica koja finansiraju političke subjekte, zato što smo u svojim predlozima izuzeli pravna lica kao moguće davaoce priloga, ali smo uveli jednu novinu koja je potrebna nama kao društvu i Vladi kao izvršnoj vlasti. Mi smo za član 17. stav 4, gde se propisuje obaveza nadležnog organa koji treba da uplati političkim strankama sredstva za redovan rad, a do 10. u mesecu, predvideli kaznu primerenu i po visini, dakle, u iznosu od 50 do 150 hiljada dinara kažnjava se odgovorno lice nadležno u ministarstvu koje treba da prenese finansije strankama za redovan rad, da se ne bi dešavalo da postoji odgovornost i za one koje primaju sredstva i za one koje daju, ali nikada i nigde ne postoji ta paralela, ta kontraravnoteža za one koji treba da primenjuju zakon. A, razlog da propišemo kaznene mere za odgovorna lica u tom organu upravo jeste praksa, o kojoj smo malo i danas govorili, gde je različitim tumačenjem Ministarstva finansija došlo do – još uvek nismo utvrdili kada se grešilo ili kada je strankama uplaćivano više, ili onda kada im je uplaćeno manje, a da se u zakonskim odredbama apsolutno ništa nije promenilo. Dok mi ne uvedemo odgovornost i izvršne vlasti da nam dostavi budžet na vreme i da bude prisutna u smislu razgovora i rasprave neće parlament biti mesto gde će se zakoni donositi. Mislim da javna slušanja, javna rasprava mogu da budu predradnje za ono što se dešava ovde, ali ne mogu da zamene parlamentarnu raspravu, ne mogu da budu odgovorni svi oni koje vlast, koja ima silu kroz zakon i kroz represivne mere, i sama ne pokaže određenu meru odgovornosti za obaveze koje ima po zakonima. Mislim da jedan trenutak od kada treba da počnemo i od Vlade da tražimo odgovornost jeste upravo ovaj, i u tom smislu sam i napisala dodatak ovom amandmanu na član 40. Hvala.
Od vremena zamenice predsednika poslaničke grupe iskorišćeno je minut i 15 sekundi. Na član 40. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Sa članom 41. zakona, čije smo mi brisanje predložili, propisano je posebno produženje roka zastarelosti koji se razlikuje od roka zastarelosti koji je propisan Zakonom o prekršajima, pa mi smatramo da je to u suprotnosti sa ustavnim načelom jedinstva pravnog poretka, na šta je Ustavni sud do sada već reagovao, i da je zaista, evo, odlukom 231. od 2009. godine, iz tog razloga proglasio neustavnim više odredbi Zakona o javnom informisanju kojima su menjana pravila Zakona o prekršajima. Mislim da bi to javnost trebalo da zna, da bi Vlada morala da tretira, kao i predlagač, svoj Ustavni sud i odluke koje donosi, jer ako ne poštujemo organ koji tumači i sprovodi Ustav, a koga ćemo poštovati? Da l' nećemo građane?
Na član 42. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanik Zoran Krasić i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da)Narodni poslanik Zoran Krasić.
Interesuje me koliko mi je ostalo još vremena nezavisno od ovog vremena za amandman. (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) Zahvaljujem. Član 42. Predloga zakona ima naziv "Gubitak prava na dobijanje sredstava iz javnih izvora." I, Bez obzira šta je napisano u ovih četiri, pet stavova ovog člana, svrha i cilj koji želi da se postigne ovim članom jeste da stranke koje su na vlasti po nalogu mogu da izdejstvuju preko Agencije za borbu protiv korupcije, u sadejstvu sa sudom ili Prekršajnim sudom, situaciju – da se jednoj političkoj stranci uskrate sredstva iz javnih izvora zbog toga što neko iz one prethodne koalicije subjekata može da uplati neku vrstu nezakonite uplate i da stvori situaciju da se politička stranka kazni i na taj način izgubi finansiranje iz javnih izvora. To je jedini cilj koji želi predlagač da ostvari ovim članom. Kada bi oni, predlagač, a ovde kažem da je to Vlada, mada mislim da oni nisu stvarni predlagači ovog predloga zakona, stvarno želeli to da urade, da kazne one koji krše propise o finansiranju političkih stranaka, ne samo za prekršaj, ne samo za krivično delo, već i kao nešto supsijedarno, što sledi kao posledica tog kažnjavanja, uskraćivanje javnih sredstava, onda bi u dosadašnjoj praksi do sada bili u situaciji nekoliko puta da pokažu opredeljenost i da insistiraju na poštovanju Zakona o finansiranju političkih stranaka koji je sad na snazi, a koji je DS usvojila 2003. godine. Daću vam nekoliko primera kako to u praksi izgleda. Tako će u praksi da izgleda i kad se donese ovaj predlog zakona. Evo vidite, ovo je jedan papir na kome piše da je neko u skladu sa zakonom o finansiranju političkih stranaka određen u ime političke stranke, da je on odgovorno lice za finansiranje poslovanja i za podnošenje izveštaja. To isto lice, sa tim običnim papirom, koji je donet u skladu sa zakonom o finansiranju političkih stranaka, on odlazi kod neke banke i oni tumače da je on predstavnik, zastupnik stranke i uzima kredit. Sada kažite kakva će situacija biti u praksi? Ukoliko sudije ovo ne mogu da protumače na način kako je propisano zakonom, vi očekujete da će Agencija za borbu protiv korupcije, angažujući neku instituciju, pošto će i ta odredba da prođe, dakle, da će oni da baš to da primete da nije u skladu sa propisima? Ma, neće. O tome se radi. Ovaj zakon se donosi da bi se kompletirala jedna slika. U javnosti pričate da je to uslov Evropske komisije, kao što u javnosti pričate – dragi penzioneri, dali bismo mi vama penzije, ali tu je zlikovački MMF, ma, zaposlili bismo mi vas da radite, ali ne možemo od EU, rešili bismo mi to i to, ali NATO nam oteo KiM. E, i ovde je ista situacija, samo što se koristi druga terminologija. Ovo ćemo, navodno, medijski da rešimo, a suštinski, napraviće se veliki prostor za selektivnu primenu ovog propisa, stvoriće se propis da pojedine odredbe ne mogu da se primene, stvoriće se prostor za neverovatne situacije koje danas imamo u praksi. Mi danas imamo u praksi da zbog pasivnosti državnog organa političke stranke nisu bile u mogućnosti, recimo, u opštini Žabalj, da učestvuju na izborima. Znate li vi za to? Jer, nije bilo moguće finansirati izbornu kampanju ukoliko nema onih 20% iz javnih izvora. A, šta radi Agencija? Zato što niko nije podneo izveštaj sa rezultatom ''nula'', navodno pokreće prekršajne postupke. Je l' znate da problem ove agencije ni ovim zakonom niste rešili. Kada pročitate ceo ovaj zakon, videćete da ova agencija nije dobila ovlašćenje da može da pokreće prekršajne postupke. To je isto bilo i 2003. godine, kada je donet postojeći zakon. I, onda se čudite kako nešto nije regulisano. Ne želite da ga regulišete. Želite da otvorite veliki brisani prostor za samovolju. A neki nazovidržavni organi samo su izgovor, paravan ili sredstvo da bi se sprovodila samovolja nekog pojedinca. Čak, više nije ni bitan nadimak, jer odavno je Srbija postala zemlja nadimaka. Ostatak vremena vas častim, gospođo Čomić. Nadam se da nećete biti ljuti. [[Aplauz]]
Iskoristili ste ukupno vreme za ovlašćenog predstavnika. Na član 43. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Nemanja Šarović i zajedno narodni poslanici Zoran Šami, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Milan Lapčević, kao i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, videli ste i sami u kakvim se uslovima odvijala ova rasprava i konačno smo došli praktično do samoga kraja. SRS je zahtevala brisanje člana 43. kojim je određeno nešto što potpuno, rekao bih, suspenduje čitav ovaj zakon. Naime, članom 43. određeno je da – nakon pokretanja krivičnog postupka za krivično delo po ovom zakonu ili eventualno prekršajnog postupka, na zahtev Agencije dolazi do obustave prenosa sredstava iz javnih izvora političkom subjektu do donošenja pravosnažne odluke u krivičnom, odnosno prekršajnom postupku. Ovde nije smelo stajati ponovo "političkom subjektu", jer se time vidi da vi ne znate šta pišete u ovim zakonima. Moglo je pisati samo "političkoj stranci", jer samo protiv političke stranke može biti pokrenut prekršaj. Vi to niste želeli da izmenite prihvatanjem amandmana SRS ili neke od drugih stranaka koje su to podnele. Krajnje je sporno i to što se to radi na zahtev Agencije. A, šta ukoliko ne bude bilo zahteva Agencije? To će vam omogućiti potpuno proizvoljno postupanje. Ono što je najveći problem u vezi sa ovim članom jeste to što vi praktično ovim ukidate prezumpciju nevinosti. Vi kao Haški tribunal kažete da čim se pokrene neki postupak, bilo prekršajni. Političke stranke koje su se kandidovale i osvojile određeni broj poslanika u Skupštini gube to svoje pravo. Dakle, nigde se to ne može tako raditi, a pogotovo se ne može reći da se gubi pravo na prenos sredstva sve do donošenja pravosnažne odluke u krivičnom postupku, posebno imajući u vidu činjenicu da nakon nekoliko pravosudnih reformi, krivični postupci u proseku traju po tri, četiri i više godina, a neki i po 15 godina. Što znači da vi za čitav period između dva ciklusa izbora možete pokrenuti krivičnu prijavu i sve obustaviti.
Dva minuta. Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Antić ima reč. Izvolite.
Za SNS je postojanje ovog dela krajnje problematično, obustava prenosa sredstava iz javnih izvora kao i prethodno gubitak prava na dobijanje sredstava iz javnih izvora, a to ozbiljno pravo i ovlašćenje koje se daje Agenciji, koja bitno može da utiče na tok izbornog procesa, na rad političkih stranaka, što, čini nam se, može da bude podvrgnuto ozbiljnim zloupotrebama. Ono što je za nas problematično jeste što ovo delo nije regulisano niti Krivičnim zakonom, niti Zakonom o prekršajima. Samo bih da podsetim da je Ustavni sud, kad je u pitanju Zakon o javnom informisanju svojom odlukom već došao do zaključka da su neustavne sve one odredbe koje imaju kaznene mere i postupke, koje nisu u skladu sa prekršajnim zakonom i zakonom koji tretira privredne prestupe. Čini nam se da je i ovde bilo neophodno da se ovo delo uvrsti za kazneno zakonodavstvo, u prekršajno zakonodavstvo, pa tek na osnovu toga dati ovlašćenje Agenciji da može da izriče sankcije. Ukoliko Agencija donese ovo rešenje idete na upravni spor i jako je problematično kako bi se to na upravnom sporu moglo ispraviti. Ono što se odnosi na rad same Agencije jeste postotak koji je totalno netransparentan i koji se izvodi iz člana 38, iz namere nekog da učini neko krivično delo koje je i te kako problematično. Ja sam o tome govorio pre desetak minuta, dakle, niti odbrana, niti žalba, niti mogućnost da učestvujete u raspravi. Ovo je nešto što je neprihvatljivo i nadam se da ćemo imati malo više vremena u nekim narednim. …
Dva minuta. Zahvaljujem. Na član 45. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Član 45. govori o roku u kom će se doneti podzakonski akti vezani za ovaj zakon. Vlada sebi određuje rok od šest meseci za tu vrstu posla od dana stupanja na snagu ovog zakona. Zaista ne razumem da mi jedan ovakav zakon razmatramo po hitnom postupku, a onda ostaje rok od šest meseci za donošenje podzakonskih akata. Pa, zar podzakonski akti nisu preciziranje osnovnih rešenja koja već postoje u zakonu, zar oni već nisu skicirani rešenjima koja su data u osnovnom zakonu? Posebno je neprihvatljivo, tražili smo da se stav 2. koji kaže – da će se do donošenja akata, tih podzakonskih, primenjivati do podzakonski akti po postojećem zakonu, ali koji nisu u suprotnosti sa ovim zakonom. Dakle, šest meseci je rok za donošenje podzakonskih akata, za zakon po hitnom postupku, a do tad ono što nije u suprotnosti iz postojećeg zakona može da se primenjuje. A, ko će to da procenjuje da li je u suprotnosti postojeći sa ovim. U kom postupku? Koji organ? Kako će oni koji su tim oštećeni i pogođeni moći da zaštite svoja prava. To je razlog zbog kog smo tražili da se briše ovaj stav 2, a da se rok od šest meseci zameni uobičajenim i primerenim rokom za donošenje podzakonskih akata od 60 dana.
Na član 46. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, pa narodni poslanik Riza Halimi.
Ono što je najzanimljivije, to je da zakon stupa na snagu odmah, podzakonska akta šest meseci, a onaj deo koji se tiče finansiranja, on će stupiti na snagu 1. jula 2012. godine. Prvo, nije normalno da napišete da ovaj zakon za primenjivanje ne iziskuje posebna sredstva u budžetu, ako smo dokazivali da će se izdvajati dvostruko veća sredstva. To može da bude samo jezički tačno zato što će u sledećem budžetu biti izdvojena sredstva, ali će ona biti višestruko veća. Da li ima nekog pametnog da mi objasni logiku da na polovini budžetske godine uvodite jedan propis koji se tiče finansiranja političkih aktivnosti. Šta je razlog? Kad se obave izbori treba krenuti i nekome natovariti novu obavezu da biste vi kao opozicija imali mogućnosti da se bavite političkom aktivnošću. Da li je to jedan od razloga? Ako uopšte menjate zakon u delu finansiranja, za što se ne zalažem, morao bi važiti od početka budžetske kalendarske godine. Sve drugo je potpuno besmisleno.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Narodni poslaniče, greška u sistemu pa vas molim da se ponovo registrujete, da bi mogla da vam dam reč.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja sam podneo dva amandmana, u amandmanu na član 25. preinačeno je, vidim da je nađeno rešenje, da se ne otežava, u vezi sredstava, jemstvo, jer će na narednim izborima ionako biti veoma teška situacija. Više ću oko člana 17. i promenjene formule za raspodelu sredstava, u Radnoj grupi dao sam svoje primedbe, umesto onog 1,5 korekcionog koeficijenta za broj glasova do 5% predložio sam koeficijent 3 za glasove do 0,5%. Dame i gospodo, vama je poznato ako neko postigne 5%, pa to je 13 poslanika, a manjine apsolutno nemaju šanse da dobiju toliki broj poslanika. Ako je to bila ideja da zbog stranaka nacionalnih manjina treba uvesti korekcioni faktor, onda ga je trebalo uvesti u meri koja je baš mogla da popravi i ovu situaciju. Već sam rekao da 0,5 donekle odgovara, jer čuva neki ''status kvo'' stranaka koje će imati četiri i više poslanika ili mandata. A, za stranke koje se bore za jedan mandat to ništa ne znači, jer dolazi do smanjenja sredstava u odnosu na dosadašnji način finansiranja za, jedno, najmanje tri puta, 3,3 puta je smanjenje u odnosu na dosadašnji način finansiranja. Nemoguće je da sada apsolutno toliko nije valjao taj sistem koga je prethodno ova skupština izglasala prethodnim Zakonom o finansiranju političkih stranaka. Ako je potrebno, te promene treba da idu postupno i zato sam ja, kada nije prošao predlog za taj korekcioni faktor 3, za stranke koje mogu da imaju do 0,5% važećih glasova, podneo amandman da se vrati raniji sistem finansiranja, kao što je vraćen u članu 21. U članu 21. mi smo vratili stari sistem: 20% u jednakim delovima, 80% po osnovu izbornih rezultata. Zašto onda nije mogla ta ista logika? Ako je bilo previše 30%, bilo je realno da u prvoj fazi bude 20%, što bi bilo u slučaju tih manjih stranaka neko smanjenje od jedne trećine. Ali, vidim i u štampi, koliko je ovde bilo govora, zbog zloupotrebe da su jednako tretirane u finansiranju i stranke, a u prethodnim izborima bila je samo koalicija Albanaca, ispred koje sam ja kao poslanik Partije demokratskog delovanja, direktno, sa samostalnom listom, dobili jedan mandat, mi smo bili izjednačeni sa svim drugim strankama koje su do mandata došle preko koalicije. I, što nije isto. Jer, ako neko ulazi u nekoj većoj koaliciji, ima njihovu podršku, njihovu pomoć, a ako neko samostalno izlazi onda tu treba i struktura na terenu i treba adekvatno finansirati. Sada je pitanje koncepcije. Da li je mislite zrela situacija, a vidim da je to preovladalo, da i manjinske stranke treba da se uključe u centralne stranke. Govorio sam nekoliko puta do sada da ne mogu te mere još uvek kod Albanaca, evo, sa ovim trenutnim merama i sa onim od 10.000 potpisa koji će biti potrebni za podršku, jedno, 90% šanse da nećemo imati predstavnika Albanaca u narednom sazivu, kao što nemamo predstavnika romskih stranaka u ovom sazivu. Ako je poenta u tome da se ukrupnjavanjem i tim stilom da se manjinske stranke uključe unutar centralnih, to je jedna koncepcija, ali ja govorim sve vreme da još nisu sazreli uslovi u ovom tranzicionom periodu, jer imamo još uvek dosta problema na terenu, imamo problema sa integrisanjem manjina, pre svega Albanaca u državni sistem. Ipak je trebalo ispoštovati taj tranzicioni period i ne menjati drastično uslove. Po meni su drastični uslovi. S jedne strane, nije bilo spremnosti, pismom sam se obratio predsednici Narodne skupštine, tokom onih promena, izmena i dopuna koje su napravili u Zakonu o izboru narodnih poslanika, da pored blanko ostavke bude tretirano i ovo, da li mora i kod manjina 10 hiljada potpisa, jer smo imali ono rešenje od 3 hiljade ranije, a trenutno ostaje 10 hiljada i plus ove drastične promene u načinu finansiranja, rezultat će biti, po meni, da u narednom sazivu ove Skupštine, manji broj predstavnika manjinskih stranaka, a ako vam je to cilj, to će sigurno da se postigne. Hvala vam.
Na član 47. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Član 47, u režiji predlagača, glasi ovako: ''Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja'', dakle, stranke neka budu spremne i politički subjekti, grupe građana nešto malo manje, i koalicije isto tako, ali stranke da, na kontrolu, članovi 16. i 17. će stupiti na snagu 1. jula 2012. godine, a kao što rekosmo, podzakonski akti u roku od 60 dana, odnosno 6 meseci, a po našem predlogu je 60 dana. Pa, da li vi smatrate da su svi spremni, odnosno oni koji treba da budu kontrolisani kao politički subjekti, da za njih nije potrebna nikakva priprema, njima je dovoljno 8 dana i spremno će dočekati Agenciju, koja može bez obrazloženog zahteva da traži svaki dokument i da krene u kontrolu. Ali, zato Vladi, koja ima kapacitete, ima zaposlene, njoj treba ostaviti 6 meseci predaha da pripremi podzakonska akta, a posle izbora videćemo da li će ova odredba o dvostruko većem izdvajanju, koje ste predvideli, uopšte biti na snazi?! Zaista, mislim da je jedino pravo rešenje ono koje smo predložili našim amandmanom, a to je, da se zakon primenjuje od 1. januara 2012. godine u celosti, jer jedino to, u ovako lošem zakonu, stavlja u jednak položaj Vladu kao izvršni organ, Agenciju i političke subjekte, koji i jesu predmet ovog zakona.
Ovo je bio poslednji amandman u pretresu u pojedinostima. Da li neko želi reč? (Ne) Ovim smo završili raspravu o svim amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O AKCIZAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Krasić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Radojko Obradović, Arsen Đurić, Miroslav Petković, Zoran Nikolić, Miloš Radulović, Donka Banović, Milica Vojić Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim službu Narodne skupštine da obavesti predstavnika Vlade, ministra Ugljanina i njegove saradnike da mogu da uđu u salu, a saradnicima iz Ministarstva pravde zahvaljujemo; s obzirom na vreme koje ste proveli sa nama možete prisustvovati i sledećoj tački dnevnog reda. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Hteo bih samo da pitam hoćemo li imati predstavnika Vlade, gospođo Čomić? (Da) Mogu li da sačekam, samo da…
Vi ste dobili reč, narodni poslaniče, u čemu je problem? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, opet ste sa nama i dobro nam došli. Nadamo se da ste spremniji nego juče, da ćete imati odgovore na pitanja na koje juče niste dali odgovor. Pretpostavljam da ste sada pojačani, gospodin iz Ministarstva finansija je tu. Koristiću, naravno, u okviru ovog amandmana vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Krenuću sa ovim amandmanom gospodina Krasića koji je podneo i kojim je tražio da, u principu, sve bude po starom, za razliku od onoga što nam vi predstavljate kao jedino dobro, ispravno i moguće i, ponavljam od juče, evropski, da ovo bude nekako prirodnije, kao što je i do sada bilo. I, znate šta sam primetio? U svim obrazloženjima u kojima ste odbili amandmane vi se pozivate na prihode u budžetu Republike Srbije. A, kad uzmete zakon koji je danas pred nama, što se prihoda Republike Srbije tiče, u obrazloženju ovog zakona posvećena je samo jedna jedina rečenica. Pročitaću vam kako ona glasi – Razlozi za donošenje zakona, i to, pazite, po hitnom postupku, dakle, to su razlozi, ne za usvajanje zakona, ''da se stvore uslovi za realizaciju planiranog trenda prikupljanja prihoda od akciza u republičkom budžetu.'' Vidite, ministre, kad jedna odgovorna država vodi odgovornu fiskalnu politiku, onda da bi obezbedila stabilnost na prihodnoj strani budžeta može, ali ne sme da bude praksa da menja zakon o akcizama, nego pristupi rebalansu budžeta. To znači da je Vlada nesposobna i da je loša, da je na početku godine loše planirala prihode budžeta, samim tim isplanirala loše rashode budžeta i da je planirala da vodi lošu akciznu politiku. To bi u normalnim državama trebalo da bude tako. I, onda se pametna i bajna Vlada dosetila, pošto imamo problema sa prihodima u budžetu, nećemo da radimo rebalans, nećemo da smanjujemo svoje prihode, nećemo se odreći ničega što su nam privilegije i diskreciona prava, nego ćemo da podignemo namete kako bismo krpili budžetske rupe. Prema tome, pričam o jednoj ekonomskoj priči, mimo one političke priče o kojoj ću kasnije malo da govorim, s obzirom na to da je politički deo priče juče od pojedinih kolega poslanika ovde bio loše shvaćen ili loše protumačen. Sad vas pitamo, ako u obrazloženju zakona u jednoj rečenici dajete na znanje svima nama da je problem prihodna strana budžeta, kako je moguće da sve amandmane odbijete, odbili ste sve koje ste primili, pozivajući se na loše prihode, odnosno da želite da ostvarite planirano na početku godine. S kim ovde nešto nije u redu? Nije u redu sa vama koji sedite u Nemanjinoj 11 i SRS vam je to juče rekla. Vama to može da prija ili ne prija, a ja bih voleo da je danas ovde sa nama onaj vajni ''Evropejac'' ili lobista Brisela u Beogradu Božidar Đelić, pa da nam on sa ekspertskog aspekta objasni politiku akciza, pošto nam on ovde priča da je usklađuje sa evropskim standardima i da hoće da struktura akciza u Srbiji bude adekvatna sa akcizama u EU. Juče sam vas pitao, ali, nažalost, nisam dobio odgovor. Pitam vas i danas, koliko će od povećanja, pošto ste vi kompatibilni sa Evropom, ići na smanjenje emisije CO2 u atmosferu u Srbiji, pitam, koliko će od ovih para ići na izgradnju puteva u strukturi ove akcize i koliko će ići za nova radna mesta? To vam je, gospodine ministre, struktura akcizne politike u vašoj EU. I sad dolazimo na političku priču od juče. Mene su ovde neki protumačili da branim EU ili da bolje od vas razumem EU. Razumem je, gospodine ministre, da bih je osporavao. To sam učio od svog predsednika Vojislava Šešelja. Ako hoćete nešto da obesmislite, onda to morate da znate. Znate šta je u ovoj državi opasno? Što EU promovišu oni koji je ne razumeju. E, to je najopasnije. Kad promovišete nešto što ne razumete, to i liči na ovaj Zakon o akcizama. Juče nisam dobio odgovor, da li ste vi u januaru ili decembru bili veći Evropejci ili ste danas veći Evropejci. Kad ste bolje razumevali SSP, u januaru ili junu, šest meseci posle toga? Od vas iz Vlade to niko neće da nam kaže. Juče sam vam rekao, ljudski je da priznate da ne razumete, ne znate i pogrešili ste. Danas tražite od nas da razumemo ovo što menjamo. Vi nas ubeđujete da vam treba više novca kako biste pravili puteve, škole, obdaništa, što u principu, a u skladu sa evropskom politikom na koju se pozivate i iz tih sredstava se to ne pravi. Gospodin Krasić je, takođe, juče rekao, putevi se u ovoj državi prave od kredita Evropske investicione banke, Svetske banke za rekonstrukciju i razvoj itd. Pravili biste ih kad biste imali projekte. Nemate projekat. Vi u našem budžetu niste obezbedili pare da platite projekte. Vi nas ubeđujete da ćete ovim povećanjem obezbediti izgradnju puteva, Koridora 10 itd. itd. Da li znate zašto je to moguće u ovoj državi? Moguće je zato što svi u većini ćute nad činjenicom da jedan ministar dođe i kaže u toku protekle godine – subvencije u agrarnoj politici koje smo vodili nisu dale efekte i rezultate. Mi moramo da ih promenimo. Ko za to odgovara? Niko, ministre, a po najmanje ministri u Vladi Republike Srbije. Ili se pojavi jedan novi genijalac, koji će se baviti ekonomijom i zanate šta kaže, od danas stupaju na snagu mere i primenjivaćemo ih narednih godinu dana. Ako se pokažu kao dobre, one će, poštovani građani, biti osnova za potpunu poresku reformu. Valjda neko ko je ozbiljan projekciju poreske, fiskalne, politike radi da bude održiva na tri ili pet godina, a ne na godinu dana. Opet se vraćamo na priču kojom osporavamo Vladinu kompetentnost. Vi ste na početku godine pogrešno projektovali prihode, visinu akciza i usred godine to menjate, stabilizaciju budžeta obezbeđujete izmenama akcize, umesto rebalansom budžeta. Pa, ko će vas ozbiljno da shvati? Kako? Prosto, to nama nije jasno. Onda u celu tu priču vi upetljate i Brisel. Od juče sam u dilemi da li je Brisel zaista bio zainteresovan za sve ovo ili je ovo maslo Vlade, pa je kao argument i pokriva za njene postupke bio potreban i Brisel? Tu je ono zbog čega želim da demantujem ono što je juče kao poruka poslato odavde – da sam branio EU. Nema među vama razlike, ministre, između vas koji danas rukovodite Srbijom iz Beograda i Brisela. Što se Brisela tiče, njihova malicioznost, a što se Beograda tiče, opredeljenje da bude servilan toj malicioznosti. Zašto vam to kažem, ministre? A, zašto ti u Briselu, u svojim matičnim državama ne vode politiku koju vi vodite u Srbiji? Pa, nisu ludi. Nije EU napravila njih, nego su oni napravili EU, ali su je napravili tako da svoje interese štite. Čije interese vi u Beogradu štitite? Čije? Ne možemo da razumemo. O kakvom regulisanju pričate na ovaj način, a do kraja sledeće godine deo derivata još uvek neće moći da se uvozi u Srbiji, i to onaj deo koji je u domaćoj proizvodnji, koji NIS proizvodi? Saplićete NIS. I, ponavljam priču od juče, Brisel je uzeo vas, vi ste njegovo oružje da lupa šamare Moskvi. Nesreća za SRS je najveća što ste se vi odlučili da budete ta rukavica u njihovim rukama. Zbog čega, zašto je to tako? Kome to danas u Srbiji nije u interesu da NIS radi kako treba? Ovo gorivo koje sada opterećujete povećanjem najviše se troši u Srbiji. Te koje štitite: MOL, ''Helenik'', OMV, ova goriva upravo kupuju od NIS. Pošto ćete NIS obavezati ovim većim akcizama, i kod njih će da budu veće cene, ali će se sve to preliti na konačne potrošače, one kojih je danas u Srbiji najviše. Zašto, gospodine ministre? Zato što voze prosečnu starost traktora 30 godina, u "evropskoj Srbiji", u Srbiji u kojoj su već deset godina na snazi evropske vrednosti, 30 godina je prosečna starost traktora, 37 godina prosečna starost mašina. Sad vi nama pričate da tek-tako ovo treba da prođe. Juče sam vas pitao, niste mi dali odgovor, kako će ovo delovati na inflaciju? Tako je, blagotvorno?! Šta je to što je i prodavce i proizvođače nafte i naftnih derivata u Srbiji rasterećivalo i relaksiralo poslednjih nekoliko meseci? To što je dinar veštački rastao, prekjuče je bio 95, danas je već 99, sa tendencijom rasta, tako da će, gospodine ministre, uvoznici, a mi smo energetski zavisni, pa kad na sve to dodate i pad vrednosti dinara i akcize, inflacija da krene dalje. Šta to znači? To znači da će prosečna plata u Srbiji da vredi manje, pa to znači da će manje da se troši, i kad taj lanac zaokružite, crno nam se piše. Onda računamo da je MMF odobrio milijardu, za svaki slučaj. Vas to relaksira, vas to opušta. Kako ćemo mi, građani, poljoprivrednici ili svi oni koji koriste sve ovo kroz to da prođu, koga to briga u Nemanjinoj 11. Vi ste se isprojektovali da izgurate do kraja ove godine, a posle ćete ući u izbornu kampanju, trošiće se i to malo što ima i šta vas briga. Država se tako ne vodi. Vi možete da se ljutite i da se ne ljutite, da razumete šta pričamo ili ne, država tako ne sme da se vodi. Ova država, ako hoće da se podigne na noge, mora da raskrsti sa politikom koja je bila poslednjih 10 godina u njoj vođena. Ovo je školski primer zakona, političkog i ekonomskog ponašanja vlastodržaca u Srbiji zbog kojih Srbija ne treba da ide u EU i treba da odustane od SSP i Prelaznog trgovinskog sporazuma. Ovo je dokaz da je Srbija inferiorna u odnosu na te vaše političke ambicije, da je na kolenima i da je davite. Vi pričate o prihodima kroz akcize, pošto su posle PDV oni najveći. Mnogo volite akcize, tu nema poreske evazije, tu se sigurno ubire, mora da se troši benzin i luksuz ostali. Znate kako stoje stvari zbog vašeg opredeljenja da idete u EU a, po našem mišljenju, štete i pokolja srpske države i srpskih ekonomskih interesa, to je slika u poslednje dve, tri godine: u 2008. godini carine, prihodi su bili 64 milijarde, za 2011. godinu projektovano je 39 milijardi. Dakle, projektovano je skoro duplo manje, gospodine ministre, dok akcize, što dere kožu svima nama u Srbiji, sa 100 projektovano na 160 milijardi na ovu godinu. Da li je to odgovorna nacionalna ekonomska politika? Da li je to politika koju mi treba da prihvatimo kao adekvatnu i relevantnu? Zato smo protiv EU, gospodine ministre. Jedni su ekonomski razlozi i debelo ih svi osećamo na svojoj koži, ekonomski razlozi u kojima ste se vi potpuno izgubili, pa je Vlada isprojektovala da će do 2012. godine biti spremna da tu carinsku adaptaciju napravi. (Predsedavajući Nikola Novaković: Izvinjavam se, gospodine Stevanoviću, 15 minuta je isteklo. Možete koristiti vreme poslaničke grupe.) Carinsku politiku počeli ste da vodite tako, umesto postepeno, na šta vam i EU daje za pravo i ničim drugim vas ne obavezuje, vi ste politiku vodili tako kao da će 2012. godine Srbija biti u potpunosti spremna da uđe u EU, potpuno ste liberalizovali tržište, pa je duplo veća prosečna carinska stopa u Austriji u odnosu na Srbiju. Napravili ste konkurentu privredu, sposobnu da izađe na njihovo tržište, pa ste toliko ležerni da možete da obarate cene. Zato smo protiv toga. Drugi razlozi su politički, gospodine ministre, zato što nam EU oduzima KiM, zato što vas i u tom smislu obavezuje da pravite ekonomske odnose sa ''državom Kosovo''. Vi nam prodajete maglu da pregovarate – nećete se nikada odreći KiM. Te iste zemlje EU, koje su vam dale ovo mišljenje za akcize, od vas traže da sa Kosovom razvijate regionalnu saradnju. Pitam vas, gospodine ministre, pošto ste ovo promenili zbog vaših evropskih opredeljenja i evropskih integracija, da mi kažete koja je država, posle Kipra, ušla u EU bez regulisanja granica, demarkacije, ili možda smatrate, jer ste kao predstavnik Vlade kompetentni da mi date taj odgovor, da će Srbija biti izuzetak? SRS tvrdi da neće. Ne samo da neće biti izuzetak, vi ćete kao vlast, ako budete u toj vlasti, pristati na to, pristaćete na demarakcije i granice koje vam nametne Brisel. Onda ćete da kukate na Rusiju kako vam ništa ne pomaže, a Rusi dođu, pa vam kažu – ne možemo mi da budemo veći Srbi od vas u Srbiji. Pitam vas – kome u Srbiji u Vladi nije u interesu, pa, evo, neka bude i privilegovan položaj NIS-a, kakav mi interes imamo da duvamo vetar u leđa OMV-u, MOL-u? Pa, ne zapošljava MOL u Srbiji 23, 50 hiljada, nego to radi NIS, a nije isto kada uvozite repromaterijal i kada uvozite gotov proizvod. Na konto tog gotovog proizvoda u Srbiji se samo prodaje, a mi samo trošimo, a kroz NIS 20, 30, 50 hiljada ljudi zarađuje, ako ne više. Juče sam otvoreno rekao – nisu svi ti radnici u NIS-u zadovoljni, svako od vas stane na benzinsku pumpu, pa mu se po neki radnik na nešto požali. To je vaš posao, gospodo, da saslušate te ljude. Malopre ovde mi slušamo priču o mobingu, predsedavajući u Skupštini kaže – zbog žrtava mobinga nemojte tako da pričate. Znate li u kojoj državi postoje mobing i žrtve mobinga? Gde institucije ne funkcionišu. E, u Srbiji ne funkcionišu institucije, jer niste u stanju da zaštite one ljude koji rade u NIS-u i koji su nezadovoljni. A, da tragedija bude veća, 49% vlasništva je naše, što državno, što građana. Pa, valjda, imamo interes da se borimo za to. Je li to nešto čega se mi stidimo? Ti ljudi će da primaju plate i kroz realan ekonomski proces da povećavaju potrošnju. Pričaju predstavnici Vlade – moramo da smanjimo potrošnju, moramo da smanjimo javnu potrošnju. Mala nam je potrošnja, gospodine ministre. Kakva je potrošnja u državi u kojoj je prosečna plata 13 hiljada, a potrošačka korpa 40 hiljada? Kako potrošnja u toj državi može da bude velika? Šta se to troši u ovoj državi sem za hranu? Da li se školujemo kako treba, da li se oblačimo kako treba, da li imamo društvenu nadgradnju kako treba? Nemamo! Dajete akciznom politikom, poreskom i ostalim politikama ubijte i to malo što ima! Nemojte na to da pristajete. SRS vas poziva da na to ne pristajete, da jednom za deset godina jedna Vlada pokaže malo ekonomske i socijalne odgovornosti prema domaćim interesima – srpskim nacionalnim ekonomskim interesima. U toj, da ne kažem kakvoj, EU niko vam to ne bi osporio. Juče sam vam pričao kako ti politički monstrumi svoje interese brane. Što to od njih Vlada ne nauči, pa da i vi naše branite tako? Ne, apriori, sve što je rekao Brisel za nas je prihvatljivo. To je prihvatljivo za lobiste Brisela u Beogradu, ali računam da vi niste takav čovek, da niste politički profil Božidara Đelića ili nekih drugih koji će sve da daju za Brisel. Takvi Srbiju više ne mogu da vode i mi ćemo od građana jasno to da tražimo, jer to mora da se promeni. Građane ne može niko da laže i ničiju nesposobnost, juče je to neko u raspravi rekao, građani više ne smeju da plaćaju kroz dinar, dva, tri, sasvim je svejedno. Oni to nisu dužni da rade, ali nemaju izbora. Prinuđeni su, jer ste na ovakav ili volšeban, ili ko zna kakav način uzurpirali i prigrabili pravo za sebe da donosite odluke, i političke i ekonomske, u Srbiji. Zato ponavljam, i time ću za ovo javljanje da završim, juče nisam branio EU, niti sam branio Vladu. Doveo sam vas u istu ravan, zato što ste vi tako nešto prihvatili. Građani Srbije moraju da znaju da su žrtve evropske politike koju vodite u Srbiji, žrtve politike koja ništa domaće i nacionalno ne branim. Duboko verujemo da će na sledećim izborima građani da se obračunaju sa takvom politikom. Hvala. [[Aplauz]]
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, na dnevnom redu je moj amandman, pa da vas upozorim zbog incidenta malopre gospođe Čomić. Govorim o amandmanu. Nadam se da nije teško da se to shvati. Ako dozvolite, pošto na član 1. Predloga zakona o izmenama Zakona o akcizama postoji pet amandmana različitih poslaničkih grupa i političkih stranaka, nadam se da nećete naći za shodno da me prekidate ukoliko uporedim kvalitet mog amandmana, amandmana SRS, sa ostalim amandmanima. Ne bih hteo da se javljam kada dođu ti amandmani na dnevni red, da ljudi to ne bi pogrešno protumačili. Međutim, na početku moram da konstatujem da su svi amandmani, naravno, odbijeni, što se tiče Vlade, to je jasno, to se podrazumeva i otprilike je isto obrazloženje, ne mogu da kažem da je identično. Kod mog amandmana su se nešto raspisali, a za ove druge amandmane, verujte, stereotipni odgovor – odbija se zbog razloga navedenih u prethodnom mišljenju povodom prethodnog amandmana. Iznosi se nešto što nije istina. Prihvatanjem ovih amandmana, bilo kog od ovih amandmana, moram da kažem da su ova četiri potpuno identična, dolazi do pada prihoda od akciza od derivata nafte u republičkom budžetu. Moram da vam kažem da to uopšte nije tačno. Evo zbog čega. Mojim amandmanom nisam dirao u onaj deo koji se tiče kvalitetnih derivata, uopšte nisam to dirao. Prihvatio samo logiku koja je bila prisutna decembra meseca prošle godine. Decembra prošle godine benzin je podeljen na dve kategorije, dizel je podeljen na dve kategorije u zavisnosti od kvaliteta. Vi ste ovom izmenom poništili sve ono što je u decembru bila tačka jedinstva ove koalicione Vlade i ove koalicione vlasti, koja kaže da se u osnovi tog programa, pored onih parola, da ne pričam itd, nalazi socijalna pravda. Kakve veze ima socijalna pravda ukoliko se za D2 nekvalitetnu naftu akciza digne na nivo kao za dizel-gorivo, EVRO dizel? Gde je tu socijalna pravda? Objasnite mi. Kakva je to industrijska, tehnološka, ekonomska pravda? Znate šta je to, otprilike? Otprilike vi vodite politiku – hoćeš da biraš fiću, hoćeš da biraš mercedesa, ista cena. Kada je to bilo da su ''fića'' i ''mercedes'' ista cena? (Narodni poslanik Srđan Milivojević, sa mesta: Nov ''fića'' i polovan ''mercedes''.) Zamolio bih Borisa Tadića da uđe u ćošak i da bude miran. Budi miran, Borise, da ne dobiješ! Kako mogu ''fića'' i ''mercedes'' da budu isti? Vi nas ubeđujete da mogu da budu isti. Ne mogu, gospodine Ugljanin! Kada bi bilo isto, vi se ne biste vozili, pretpostavljam, u ''audiju'', nego u ''jugiću'', ali nećete u ''juga'' da uđete za živu glavu. Daleko, ako idete ''jugom'' treba sedam sati da putujete do Novog Pazara. Ovako, verovatno za 4,5 sata. Samo pravim poređenje, a valjda je onaj ko vozi auto koji koristi ovaj naš ''bezolovni benzin 95 oktana'' prinuđen da vozi i da koristi to gorivo. Znate li kako se danas na benzinskim pumpama toči gorivo? Najveći broj građana dođe i kaže – daj mi za 1.000 dinara, pa računa biće nešto, pa sledeći put: 'ajde za još 1.500 i po pravilu ona žuta za rezervu neprekidno sija. Nemojte da se čudite! Gospodin Stevanović vam je rekao koja su prosečna primanja – 30 hiljada. Kad mu se navali struja, kad mu se navale komunalije, kad mu se navale ove druge stvari, vozi na rezervi. Nemojte da vam bude reper ovi što teraju ove džipove. Nemojte njih, molim vas, oni nisu reper za normalan svet. Moram otvoreno da vam kažem, prošle godine, u decembru mesecu, gospodin Kasalović je dao dobar amandman. Izvršio je podelu naftnih derivata prema kvalitetu, uvažio je interes Vlade Republike Srbije da treba da se povećaju prihodi po osnovu akciza, zašto, zato što je carinska politika potonula, ona ne postoji. Konstantno se za tri godine smanjuju prihodi po osnovu carine, a da bi se to nadomestilo moraju da se povećaju prihodi iz nečega što je moguće, a to je akciza, jer tu već ne zavisimo od inostranstva, I, onda, diži te akcize, diži, pa smo sada došli u situaciju – voziš ''mercedes'', voziš ''fiću'' i potpuno ti je isto. Pa to nije moguće. Verovatno još dve godine mi bismo morali u članu 9. gde se izlaže akcizna politika povodom derivata nafte da imamo šest tačaka, svaka tačka odgovara nekom kvalitetu derivata nafte. Moramo da imamo, ne možemo drugačije. Mogao bih sada da ubeđujem ljude koji prate ovaj prenos i da im kažem da je možda matematički i bolje da kupuju ova kvalitetna goriva jer se čuva motor, neznatno je niža potrošnja i pređeni kilometar je veći nego sa domaćim gorivom, ali ne mogu da ubeđujem neke u to kada ljudi kažu – džabe ti mene ubeđuješ, ali nemam pare, moram da kupujem ono što je jeftinije. Za ovaj naš amandman moram da kažem da smo morali da nađemo neki reper. Znate, mi radikali ne patimo od toga da se svima sviđamo, jer to je nemoguće, ali ako bilansi kažu da od 30 do 50 % ukupne potrošnje predstavljaju domaća goriva niskog kvaliteta ili, zaboravite ono "domaća goriva", zapamtite termin ''goriva niskog kvaliteta'', koja nisu EVRO kvaliteta, onda moramo da damo neku vrstu zaštite toj populaciji. Izmerili smo način na koji može da se pruži ta zaštita, da se to sve vrati što se tiče niskokvalitetnih goriva na zatečeni nivo decembar 2010. godine. Za kvalitetne derivate, a oni dolaze iz inostranstva, znate i sami, mi nismo hteli da intervenišemo amandmanom na ono što je usvojeno decembra 2010. godine. Moramo da vam objasnimo još neke stvari, kada se pogleda struktura cene derivata nafte od 1. januara naovamo stvarno može da se konstatuje jedna stvar, da gro prihoda u toj ceni predstavlja ono što uzima država i u tom smislu mi nismo specifični. Slično je i u drugim državama, menja se samo ta proporcija kako se ta struktura deli. Mi čak ni na to nismo hteli da utičemo. Zašto? Zato što postoji član 17. i svojevrsna indeksacija i gde postoji mogućnost da Vlada svojim podzakonskim aktom interveniše u slučaju promene cene sirove nafte, a samim tim i proizvođačke cene derivata nafte, a da se na neki način ne ugrozi akcizna politika sa gledišta primanja i prihoda budžeta. Međutim, kada pročitamo ovo obrazloženje dolazimo do zaključka da je važniji Zakon o budžetu nego Zakon o akcizama. Tu je potpuno promenjena logika. Po definiciji, svi propisi iz fiskalne oblasti jesu stabilni propisi, a numerički iskaz njihove primene nalazi se u budžetu na prihodnoj strani, pa ukoliko se očekuje da treba da se povećaju prihodi po tom osnovu onda se u toku jedne godine menja taj propis, a stupa na snagu tek sledeće godine. Kod nas je obrnuto, prvo se donese Zakon o budžetu, a onda su svi fiskalni zakoni prateći propisi Zakona o budžetu. Pa, ne moguće je. Zašto? Pa, svako onaj ko učestvuje u privrednom životu on svoje poslovanje formuliše, definiše na bazi propisa koji predstavljaju opterećenje okruženja i on tu mora da ima neku sigurnost i neku stabilnost da bi planirao, a vi sada praktično terate privredne subjekte da gledaju u Zakon o budžetu, a u Zakonu o budžetu neće ništa da vide, samo će da vide koliko ih košta država. Znate, ovo je mnogo šira tema od teme koju bi neko mogao da shvati – što bi bilo 49 kada može da bude 44, što bi bilo 37 kada bi moglo da bude 35, što bi bilo 35 kada bi moglo da bude 30, što bi bilo 17,95 kada može da bude 15. Ovde brojke mogu da prevare ako neko posveti pažnju samo ovim iznosima. Ovde je problem mnogo značajniji. Gospodine Ugljanin, na uvozne derivate, i dizel i benzin iz uvoza, svako ko se bavi tim poslom poprilično zarađuje, od 15 do 17 dinara po litru. Mi to nismo dirali našim amandmanom, zato što svi koji se bave prometom derivata nafte na teritoriji Republike Srbije, bez obzira koliko je na benzinskoj pumpi itd, svi uvoze te derivate jer se ovde kod nas ne proizvode, neko iz Austrije, neko iz Rumunije, neko iz Bugarske, kako se ko snalazi. Pa, čak i ovi stranci koji drže pumpe kod nas kada kupuju domaće derivate, niskokvalitetne derivate, oni jesu donekle nezadovoljni strukturom maloprodajne cene tih derivata sa gledišta rabata i onoga što ostaje kao njihov prihod, ali oni su duboko nezadovoljni činjenicom da većina građana traži upravo te niskokvalitetne derivate, jer on može da odvoji u toku meseca, sa prosečnim primanjem od 30.000, četiri-pet hiljada za gorivo. Siguran sam, gospodine Ugljanin, da vam je poznato, znate da u mnogim selima više ne postoji autobuski prevoz. Nema interes da vozi privatnik kome je opština poverila vršenje te javne delatnosti, pa su nekada imali dva polaska dnevno, pa su sveli na jedan, pa je onda bilo dva puta u toku nedelje, pa je to svedeno na jedanput nedeljno, pa sada nema. Radi se o prostranstvima koja su poprilično pusta. Tako je i na Pešterskoj visoravni, da se ne lažemo. To što je na Pešterskoj visoravni to vam je tamo i u Timočkoj Krajini, tako je i u Prokuplju i na drugim mestima. Doduše, i u Banatu ima takvih nekih mesta, ali da ne licitiramo oko toga. Možda sam i pogrešio neko mesto, nećete da mi zamerite, ali je to činjenica. Sada u tim mestima imate mali broj ljudi koji žive. Zašto žive? Zato što nemaju gde da odu. Svi koji su imali gde da odu već su otišli. I, onda neko iz Prokuplja treba da sedne u taj auto koji troši niskokvalitetno gorivo, da ode da vidi roditelje tamo i da obradi nešto malo te imovine, a nema alternativu. Njegova jedina alternativa, ako mogu tako da kažem, mada jedina, jer alternativa ne ide jedna s drugim, jeste da natoči za nekih 1.000 ili 1.500 dinara niskokvalitetno gorivo, a ako kola nekako upale – upale, ode da pogleda svoje roditelje, da nešto malo obradi te imovine, da bi obezbedio neku zimnicu. Ovo vam pričam zbog one regionalizacije. Sada, kada se završi taj koncept regionalizacije, onda će mnogo da ostane – nula puta nula, daće nula. Znate i sami, pa će da procveta taj kraj kao sa onim akcijama od hiljadu evra, pa prođoše nekoliko godina, kaže – braćo, lagao sam, morao sam da lažem, da bi Tadić pobedio. Da vas ne podsećam na druge prevare koje se dešavaju u politici. Ali, kapacitet i prostor za tu vrstu manipulacija je na izdisaju. Nema više toga. Apsolutno više nema toga. Sada ljudi preispituju, tumače, pokušavaju da se orijentišu i to najbolje rade kada ćute. Nema, danas ćute svi, ne možete reč da im uzmete iz usta. Ćuti, broji do deset, više od deset puta dnevno, da ne bi jednostavno eksplodirao, a neko svakom merom uništava volju. Evo, vidite, decembra meseca promenili ste zakon o akcizama. Nijednu ružnu reč nismo rekli povodom te promene, a nije nam se sviđalo zato što ste podigli iznos. Ali videli smo da ste napravili razliku u pogledu kvaliteta. I, onda su krenuli lobisti. Odmah. Sada se stvarno postavlja pitanje – šta se to desilo sa ljudima koji su decembra prošle godine jednoglasno podržali amandman Zorana Kasalovića? I, tada je javnost poprilično negodovala zbog povećanja akciza koje su neminovno dovele do povećanja maloprodajnih cena derivata nafte. Još se to nije sleglo, odmah je krenula priča uvozno-domaće gorivo, pa neki sporazumi, pa neka komisija, pa nešto. U načelnoj raspravi sam vam ispričao da to što postoji u našem zakonu o akcizama, posle ovih izmena iz 2010. godine, jeste redovna pojava u Austriji, Belgiji, Luksemburgu, Holandiji, Nemačkoj, Španiji, Francuskoj, Švedskoj. Dakle, sličnu podelu i sličnu vrstu akcizne politike, u zavisnosti od kvaliteta derivata nafte, imaju i oni. I, oni pravdaju, čak, kod onih njihovih, 'ajde da kažem, izuzetno kvalitetnih goriva, pa, vrše neko razgraničenje i kažu – ova goriva idu za osnovnu proizvodnju, ovo ide za poljoprivrednu proizvodnju, to treba da se smanji, jer te vrste proizvodnje treba da stvore novu vrednost. Ne stvara novu vrednost samo trgovina. Šta bi trgovina radila da nema proizvodnje? Ne stvara novu vrednost banka – kamatama. One zelenaše! One daju neku imaginarnu vrednost novcu, po sistemu što ćemo da verujemo da to, baš, toliko vredi. A, nema nove robe, nema nove proizvodnje. A, ovde ste udarili, praktično, na 30 do 50% građana Republike Srbije i njima ste rekli – ma, možeš ti da voziš "Fiću", ali treba da se osećaš kao da si u "Mercedesu", znate? Znamo mi da je niskog kvaliteta to gorivo što se kod nas proizvodi, ali plaćaćeš po evropskim standardima akcizu. Ovde je Evropa ušla pre potpisa, vidite i sami. Pre nego što ste vi počeli da se zaklinjete u EU, evropski standardi ovde vladaju. Kada je to urađeno, smišljeno? Krajem decembra, kada je ukinut i poslednji, nazovimonopol u naftnoj industriji. Svako sada može da uvozi. Do 31. decembra 2010. godine bila je ona uredba koja je na deset godina ograničavala, pokušavala da se osposobi NIS, da se zadrži neki monopol. Nama je potreban monopol, to treba otvoreno da kažemo. Samo, monopol treba da se kontroliše, a ne da se uništava. Šta će biti sa Republikom Srbijom ukoliko se svi uvoznici derivata nafte povuku sa ovog tržišta? Nama ostaje NIS. Da l' nam je sasvim svejedno da li će on biti sposoban, razoren, uništen, nesposoban ili jednostavno ne može da se snađe u datoj situaciji, a 49% vlasništva NIS-a imate vi, gospodine Ugljanin, kao predstavnik vlasti. Mene interesuje, da li Vlada održava kontakte sa članovima Upravnog odbora NIS-a koji su tamo ispred Vlade Republike Srbije? Da li održavaju neke kontakte? Da li razgovaraju nešto? Zašto se vi niste ponašali na ovaj način kao što radite sa NIS-om, recimo, sa "Ju-es stilom" i sa nekim drugim investitorima koji su ušli kod nas? Ne, drugi zadatak ove vaše intervencije jeste da se tradicionalnim prijateljima Srbije jasno stavi do znanja da ovoj vlasti nije drago prijateljstvo sa tim državama, jer ih uvek dezavuišemo – i pred Generalnom skupštinom, i pred Savetom bezbednosti i na drugim pitanjima. Prvo tražimo od njih da zastupaju naše interese. Nekako, ljudi, prihvate i kažu – dobro, zastupaćemo na svim mestima te vaše interese. Kada dođe određeni trenutak, onda proradi SMS poruka i sve se tumba za 180 stepeni, i oni ispadaju smešni. Između ostalog, oni se meni žale – pa, mi nemamo sa kime da razgovaramo u Srbiji! Pa, nemaju sa kime da razgovaraju u Srbiji?! Svi iz inostranstvu žele da razgovaraju sa nekim u Srbiji ko je na vlasti, ko je reprezent države Republike Srbije i zastupnik interesa građana Republike Srbije. Nažalost, u našoj vladi se nalaze ljubitelji Brisela. Na momente stičem utisak da je to skup, poprilično, mazohista koji uživaju u tome što ih EU muči, davi. Međutim, to ne pogađa njih lično, to pogađa sve. Danas kada nema sankcija, kada nema blokadi, kada nema bombardovanja, kada nema svih onih zverskih nasrtaja na, zašto ne reći ne samo u Srbiji, nego, na ovaj deo Balkana. Danas, kada su neuporedivo uslovi okruženja, 'ajde da kažem, ne mogu reći bolji, ne mogu reći ni prihvatljiviji, nego drugačiji, mi neprekidno beležio negativne rezultate. Na akciznoj politici se vidi da se u stvari ne vide ljudi. Prema tome, ne vidi se čovek, ne vidi se njegova potreba, ne vidi se socijalna pravda prema tom čoveku. Vidi se jedan poslušnički odnos prema Briselu i prema očekivanoj posledici da će doći neki potpis. Pa, nije vama toliko bitan ni taj potpis, nego pretpristupni fondovi. Neki jesu, neki nisu, neki glume da jesu, ali svi žele da budu proevropski kako bi učestvovali u raspodeli tog kolača. To više ne može da prođe. To više ne može da prođe! Ježi se 80% građana Republike Srbije kada čuje reči EU i NATO-pakt. Meni je izuzetno drago što je SRS uspela da godinama očuva svoju ideologiju i bude jedina politička stranka koja nema potrebe da menja svoju ideologiju. Je, sve što smo rekli o ovoj neizvesnosti i o ovoj avanturi, nažalost, desilo se i pokazalo se da smo sve tačno mogli da ocenimo, da procenimo i na vreme da upozorimo. Na vreme da upozorimo! Zapamtite, em državu da zadužujete, em zadužujete po osnovu navodno nekih investicija, em državu zadužujete zbog premošćavanja rupa u budžetu i tog takozvanog deficitarnog finansiranja. Sada smo došli na preko 22 milijarde evra duga. Možete vi statistički da pričate šta god hoćete, koliko je to od bruto društvenog proizvoda. Biće vam lakše da to sagledate, pošto se statistika u međuvremenu promenila, pa se više ne ide sa rastom cena na malo, nego sa indeksom potrošačkih cena, a u metodologiji ste izbacili sve one cene koje su u nadležnosti države, koje država reguliše. Ali, zapamtite, i ova akcizna politika nanosi veliku štetu svima u Republici Srbiji, kako privredi, tako i građanima. Meni je drago što možemo i povodom ove tačke dnevnog reda da pokažemo koliko smo uporni u sprovođenju naše ideologije, pa, i posle ovoliko časova provedenih u ovoj sali, nastavljamo i dalje da izlažemo našu ideologiju, da obrazlažemo naše amandmane, da obaveštavamo naše građane, naravno one koji žele da čuju, da ih upozoravamo šta može da se desi. Da ne bi neko pogrešno shvatio bili ste interesantni i aktivni samo kada je bila u pitanju prva tačka dnevnog reda. Jednostavno, vi ste ovaj ritam nametnuli, mi smo taj ritam prihvatili i, gospodine Ugljanin, samo da vas obavestim o još jednoj stvari. Sto hiljada građana Republike Srbije, mahom mladih ljudi, od 18 do 35 godina, preko različitih studentsko-omladinskih i drugih zadruga je u kvaziradnom odnosu i plaćeni su nekoliko puta manje za isti posao koji rade sa ljudima koji su u nekom radnom odnosu na neodređeno vreme. A isplata je ista, i po osnovu njihovog rada, s tim što tu razliku koja se uskraćuje toj omladini dele organizatori omladinskih zadruga i predstavnici nekih preduzeća koji koriste omladince. I to je vrsta zlostavljanja, mučenja, diskriminacije, da ne upotrebim onu reč zbog koje gospođa Čomić na trenutak ne može ni da se kontroliše. Hvala što ste imali strpljenja da me slušate. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nekada je teško pred građanima braniti neki zakon koji ima za cilj povećanje akciza, ali kada se razmotre svi argumenti protiv tog zakona, kada se razmotre sve one reči koje se čuju u ovoj sali, onda taj posao, iako nezahvalan, nije težak. Tačno je da u ovoj sali ima ljudi koji su ubeđeni da su u pravu nasuprot njih stojimo mi, koji smo uvereni da smo u pravu i tu potvrdu dobijamo ne samo na izborima već svakoga dana, od svih onih od kojih nam je ta potvrda potrebna. Dakle, ovaj amandman koji je podnet Vlada odbija, ali u obrazloženju tog amandmana, mi smo čuli veoma interesantne teze, teorije i teoreme koje zahtevaju određene odgovore i razjašnjenja, pa i pojašnjenja. Braneći ovaj amandman neki su kazali da razumeju EU i da proučavaju EU, ali očigledno ne shvataju EU na pravi način, a to bi bilo kao kad bih ja rekao, znate, ja volim srpsku rodoljubivu poeziju, ali ne volim Jovana Dučića, ne volim Milana Rakića, znate, ja razumem epske srpske pesme, ali ne volim ni kosovski ni pokosovski ciklus. Kada govorimo o ovim amandmanima, interesantno je da se podsetimo da u političkom životu Srbije ima onih političkih stranaka koje propovedaju dva morala. Jedan je moral onaj kojeg se pridržavaju kada su na vlasti, ali njega ne propovedaju, a kad su u opoziciji onda ono što propovedaju, to ne važi kada dođu u poziciju da budu na vlasti. Stranka koja je ušla u istoriju, pazite u istoriju Srbije, kao stranka koja je najviše puta podigla poreze, akcize, dažbine, danas najglasnije brani poreze, akcize i dažbine, a po lideru te stranke narod je nazivao mnoge takse, uredbe i poreze i zvao ih, njegovi porezi, njegove takse, jer se nije znalo da li te takse trpa u sopstvene džepove ili te takse i porezi idu u budžet Republike Srbije ili negde treće. U svakom slučaju, kada govorimo da Brisel danas ima neke lobiste u ovom parlamentu koji za račun Brisela donose neke amandmane, ne znam da li Brisel ima svoje lobiste u ovom parlamentu, ali moram da vam kažem da grad Kruševac ima svog lobistu u Briselu i to sam ja, i tu mi je i grad Čačak i Dučelovići gde je rođen moj deda, i Peć i Prizren i Đakovica imaju svoje lobiste u Briselu, i to smo mi iz DS, jer za nas je taj deo sastavni i neotuđivi deo Srbije. Danas kada govorite da EU uzima Kosovo, moram da vas podsetim, da je danas potpisan Kumanovski sporazum, kada DS nije bila na vlasti, da su tada neki drugi bili na vlasti, da su kazali – ako i jedna NATO čizma kroči na Kosovo, mi ćemo se doživotno povući iz politike, nikada se više nećemo baviti politikom. Danas kada govorite o akcizama, pa nam čitate sve što vam pada na pamet u ovoj sali, pa kažete, da su akcize sa sto milijardi povećane na 160 milijardi, a carine da su pale 64 milijarde na 39 milijardi, između ostalog pale su zato što je potpisan neki CEPTER sporazum o slobodnoj trgovini. Kada danas govorite, da su one akcize iz januara bile dobre u decembru 2010. godine, moram da vas podsetim da tada niste za njih glasali. Niste glasali za ovaj toliko citirani amandman gospodina Kasalovića. Naprotiv, neki od vas su ga kritikovali. Dakle, vama treba 6 meseci da shvatite šta je dobro za Srbiju. Verovatno ćete je za 6 meseci, kada potpišemo sve ugovore sa EU, vi kazati – pa to i nije bilo tako loše, ali morali smo da napadamo. S druge strane, DS se uvek trudila da govori istinu građanima i biračima ove zemlje. I niko iz DS nije izašao ni pred jednu instituciju, bilo domaću, bilo međunarodnu, da kaže, da je ponosan što su mu građani Srbije dali titulu najvećeg medijskog manipulatora, ali se onda u parlamentu poziva na istinu i da istinu promoviše kao vrhovni vrednosti sistem u koji veruje. Kada govorimo o tome da se mi ovim akcizama dodvoravamo Briselu, a narušavamo tradicionalne odnose sa našim prijateljima, moram da vam citiram, za sve neobaveštene i neupućene, reči ruskog ambasadora koje je danas kazao, gospodin Konuzin, da naši vekovni i istorijski prijatelji nisu alergični na evropski put Srbije, naprotiv, oni ga podržavaju i smatraju da će dovesti do daljeg unapređenja odnosa Srbije i Rusije. Prema tome, ovi što dobacuju i kažu da ne govorim po amandmanu, strpljivo su odslušali 40-to minutno predavanje, koje uopšte nije bilo po amandmanu, tako da mogu da pokažu strpljenja i ovih pet minuta da saslušaju mene, a onda kod kuće još nekoliko sati da promisle o tome što govorim i onda da čuju još jednu rečenicu koja kaže – mi nismo alergični na evropski put Srbije, pogotovo nismo alergični ni na jedan akt koji se ovoga puta donosi u srpskom parlamentu, a približava Srbiju EU. Za kraj moram da podsetim samo na još nekoliko stvari koje smo čuli u ovoj sali, a to je, da mi ne povećavamo ni akcize, ni bilo koje poreze, ni dažbine, zato što ne shvatamo kako građani ove zemlje žive, niti to radimo u nameri da maltretiramo građane, niti mi ovom zemljom vladamo. Vladanje ovom zemljom se završilo onako kako se završilo. Ovom zemljom se danas upravlja, upravlja se njenim resursima. A, ko će ovom zemljom upravljati, to se odlučuje na slobodnim demokratskim izborima, koji će, hvala gospodu Bogu, doći. Na tim izborima svako će imati priliku da ocenjuje kako naše sadašnje ponašanje, kako naše prethodno ponašanje, tako i našu doslednost. A ja ću i na tim izborima dosledno zastupati ideju EU u Srbiji i Srbiju u EU. Ja ću i na tim izborima dosledno biti ambasador grada Kruševca u Briselu, Rimu, Londonu i u svim onim zemljama gde želim da Srbija bude ravnopravni prijatelj kome svi pružaju ruku, ne da bi iz te ruke nešto oteli, ne da bi toj ruci nešto dali, već zato što smatram da Srbiji jeste mesto u EU i zato što smatram da evropski put Srbije nema alternativu, kao i zato što znam, i u to sam apsolutno uveren, EU ništa od nas ne otima, niti nam nameće. Na nama je da prihvatimo da živimo kao sav normalan i civilizovan svet, ili da tu ponudu odbijemo. Tu ponudu smo već jednom u svojoj istoriji imali 1991. godine i posle 20 godina vreme je makar da se vratimo na tu 1991. godinu, ali ne kroz rat i stradanje, već na onu ponudu koju smo imali od savremenog sveta. Hvala.
Nemate pravo na repliku, ali imate pravo da govorite. Prvo će reč dobiti gospodin Dragan Stevanović.
Gospodine predsedavajući, vidite, Srbija danas živi kako živi, zato što su joj lobisti u Rimu i Briselu poput ovakvih kakvi su govorili pre mene. Zato u svetu imamo kredibilitet kakav imamo. Zato što Srbiju predstavljaju ljudi koji politiku razumeju i shvataju ovako kako je shvataju, neki koji su držali lekciju malopre. Pitam dotičnog ambasadora Srbije u Briselu, samozvani, naravno, ne znam kad mu je vrli predsednik dao akreditiv, mada nije bitno, Srbija je Kruševac, naravno – kažite mi, molim vas, a koji ste to porez, tako loš porez Vojislava Šešelja, vi ukinuli kad ste došli na vlast? Niste ukinuli nijedan. I, umesto da ste pametne odluke koje vam je u nasleđe, kad su porezi u pitanju, Vojislav Šešelj ostavio, da sa svojim prijateljima iz sveta racionalno i pametno koristite i stavite u funkciju Srbije i srpskog naroda i svih koji žive od srpske ekonomije, šta ste vi radili, gospodine Milivojeviću? Je l' treba da ponavljamo priču od "Krmivo produkta", "Aerodroma", "JAT-a", itd. (Predsedavajući: Bez neposrednog obraćanja, molim vas.) Izvinjavam se. Ovde je bilo rečeno da smo mi potpisali gomilu ugovora. Ja vas pitam – gde su korisni efekti od tih ugovora? Srbija danas ima svega 22-23% svog izvoza u ukupnom BDP. U to društvo gde vas ovi evropejci vode i najneozbiljnija država izvozi 60 ili 70% svog BDP. Ko je to ovim genijalcima na vlasti poslednjih 10 godina branio? Uspostavljali su šoping-molove, banke i eventualno osiguravajuća društva. Za 10 godina te evropske pameti u Srbiji nisu bili u stanju berzu da uspostave. Imamo najpliće tržište kapitala na evropskom kontinentu. Oni sad pričaju šta je rekao ruski ambasador. U "Ekspo centru", 23. marta, taj isti ruski ambasador je rekao – Srbija nije dobro promislila o konačnim efektima njenih evropskih integracija. Zašto bi se Rusi ježili od srpskih evropskih integracija? Neće Rusi izgubiti najpovoljniji na svetu trgovinski ekonomski sporazum, nego će ga Srbija izgubiti kad izađe, odnosno eventualno bude deo EU. I, sad svi pametni u svetu dolaze ili pokušavaju da dođu u Srbiju, da bi koristeći taj sporazum izvozili u Rusiju, a Srbija će da se odriče takve mogućnosti da bi se zadovoljile političke ambicije jedne, dve ili tri stranke u ovoj državi, koje sastave Vladu onako kako su one sastavile ovu vladu. Pa, kad spominju Kumanovski sporazum, neka kažu s kim sede danas u Vladi. Mi smo jedini u Srbiji glasali protiv tog sporazuma, ali oni koji su bili kreatori sa naše strane danas im ne ''smrde'' u Vladi. Danas im, naprotiv, prijaju i oni su ''vodioci'' ove Srbije, ''najevropljani'', itd. Nazdravlje im i na čast. Ja im se sećam predizbornih kampanja iz 2008. godine i sećam se dobro ko su za njih tad bili heroji. Sećam se, danas ih zajedno hapsite. Zajedno. Govorite vi o istinama DS. Pa, šta ćete vi, da se ogradite od laži sa sto, od hiljadu evra, akcija? Pa, na osnovu te laži, čuli smo, vaš kandidat je pobedio. Nismo mi obećali 200 hiljada radnih mesta, obećali ste ih vi, a otpustili ste 400 hiljada radnika. Ne štrajkuju oružari pred SRS, nego kod vas. Ne zavlači "Fijat" SRS, nego vas, pa, privatnu investiciju iz Italije finansirate vi. Ne daje SRS 10.000 evra za "Beneton", a maćeha je srpskoj tekstilnoj industriji iz Novog Pazara, iz Ivanjice, nego to radite vi iz Vlade Republike Srbije. Ne pravimo cirkus po Srbiji sa regionalizacijom mi, nego vi, sa jednim zakonom, sa drugim zakonom, sa pet regiona, sa sedam regiona. Nije muftija naš proizvod, itd, itd. I to sve u Srbiji cveta i sve se ovo dešava dok vi, razumevajući EU, promovišete u Srbiji evropske vrednosti, u kojoj se po statistikama vaših prijatelja iz Evrope 700 ili 800 miliona evra ukrade na javnim nabavkama. Je l' su to evropski standardi koje vi shvatate, a mi ne shvatamo? E, to su evropski standardi. To su evropski standardi kroz vašu prizmu i kroz vašu perspektivu. Dobro je da nas vi vodite u EU, jer nikada tamo nećemo stići. Takvi kakvi jeste, nikada nas tamo nećete uvesti, hvala bogu. I nije tačno da nam EU ne otima KiM i vi to dobro znate. Ja sam to malopre pitao gospodina Ugljanina. Neka mi sad gospodin Milivojević odgovori – posle Kipra, koja je država ušla u EU sa nezaokruženim granicama? Gospodine Milivojeviću, Crna Gora, zvanična Crna Gora, o granicama Republike Srbije razgovara na Kosovu sa šiptarskim teroristima. Zašto? Da bi svoj evropski put obezbedila. Gospodine Milivojeviću, EU otima KiM Republici Srbiji! (Predsedavajući: Drugi put – nemojte se obraćati neposredno, obećali ste.) Neću više. Ne traži Rusija od nas carine. Ne traži Rusija od nas da priznamo pečat, nego to traži EU. Pa, Sarkozi je otvoreno rekao da ne računamo na podršku dok ne priznamo KiM. Oni od nas očekuju dobrosusedske i regionalne odnose. Nema Rusija specijalnog izvestioca, ili kako se to već zove, nego EU ima izvestioca i u Srbiji i na Kosovu. Šta još treba da se desi? Zašto vam vrli predsednik nije bio pre nekoliko dana, ne znam ni ja gde je, sad, u Rimu, zato što je Rim, zato što je Evropska unija, u Rimu je nastala Evropska unija, pošto je ne shvatamo i ne razumemo. Bilo bi lepo da mi nabrojite tri stuba Evropske unije, pošto je razumete i znate. Zašto Boris Tadić tamo nije išao? Zato što je u Rim pozvan predsednik ''države Kosovo''. Vi mislite zaista da je u Srbiji više neko lud i da će da bude uljuljkan, i da će da uživa u toj evropskoj bajci. Lepo sam vam rekao, odnosno dame i gospodo narodni poslanici, koji ste promoteri evropskih vrednosti u Srbiji, nije opasno kada razumete nešto što osporavate, čak je poželjno, ali kada ne razumete ili nećete da shvatite ono što promovišete, to za posledicu ima katastrofalan položaj svakog čoveka danas u Srbiji u ekonomskom, socijalnom, političkom i svakom drugom smislu. I, nemojte da pričate o evropskim vrednostima vi koji ste u Srbiji posejali haos, od parlamenta do poslednje skupštine opštine, gde se ne zna ko za koga glasa, ko kome pripada, šta je čiji mandat, ko je učestvovao, a ko nije učestvovao na izborima. Nemojte vi da pričate ni o vrednostima ni o perspektivi Republike Srbije, nego malo dublje da zađete među narod i da vidite kako ljudi sa svinjama zajedno žive u istim prostorijama, da naterate ovu državu da vrati 360.000 evra od ljudi sa onkologije koje su im našli, da naterate da se vrate pare koje su pokrali tajkuni koji su vas sastavili, da naterate pet najvećih srpskih tajkuna da izmire svoje obaveze prema državi, da izmire svoje obaveze prema radnicima, da izmire svoje obaveze prema poveriocima, koji ne smeju ni da ih tuže, ni da im traže pare. Ne smeju da ih tuže, jer znaju da im neće da uzimaju robu, a nemaju kome da je prodaju, sa jedne strane, a sa druge strane ne smeju da ih tuže jer će sudski proces reformista pravosuđe da vodi deset godina. Prema tome, završiću sa moralom, uf, kad je moral u pitanju, što se tiče morala, gospodine Milivojeviću, bolje bilo kakav, nego ga nemati. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, izvinite, gospodine Milivojeviću, vi znate da mi iz Srpske radikalne stranke prosto želimo da se napokon vrati parlamentarizam u Srbiji, a to podrazumeva da svaki narodni poslanik slobodno izrazi svoje mišljenje. Naravno, ja pripadam nekoj drugoj političkoj grupaciji, sa nekom drugom ideologijom, takođe, imam pravo da izrazim svoje neslaganje. Ali, uvek oduševljen sam kada prosto javnost Srbije zapljusne sa evrofanatičnim govorima o lepom životu, kada, znate onu priču o ''Đekni''. Ta ''Đekna'' kad će da bude? Nemam ništa protiv, verujte mi. Treba da se suoče argumenti, a narod neka procenjuje ko šta kaže itd. Meni uopšte ne smeta oduševljenje gospodina Milivojevića situacijom u Srbiji. Treba da bude oduševljen, on se borio za ovo. Nije baš tako bilo jednostavno da se ode do dvorišta, pa se moli, pa ovo, pa ono, ali, znate, moram ipak da intervenišem neki put kada se nešto grubo prekraja. Ja nisam advokat Veljka Odalovića, nisam, čak ni u prijateljskim odnosima sa njim, nisam ni u prijateljskim odnosima sa Dačićem, ali znate, vi u koaliciji treba da sednete, napravite jednu čajanku, pa razrešite sve do 1990, pa od 1991. do 2000. godine, pa od 2000. godine do 2008. godine, pa od 2008. do danas i definišete gde ste, šta ste i kako ste. Ja znam da se vama sve gadi što je urađeno u Srbiji od 1990. godine do 2000. godine, sve vam se gadi. Uvek ste bili protiv toga, pa, čak i kada ste bili u vlasti, preko Momčila Grubača, Miodraga Perišića, Panića, Ilije Đukića, onda onog drugog Đukića. Ta vaša koalicija sa SPS-om odavno je prisutna. A vi ste od 1992. godine u lokalu na vlasti, manje ili više, u gradskim opštinama, pa ste 1996. godine, decembra meseca, preuzeli i grad Beograd, pa ste jedno šest meseci, pa je onda Vuk Drašković smatrao da je pametniji, obrisao Đinđića, nemojte to da izbacite iz percepcije, to je sve zabeleženo, to je duboka istorija Republike Srbije. Stvarno sam oduševljen, ja sam danas vapio i provocirao da vidim ko će da pomene Kumanovski sporazum i vi ste se uvek smejali kada ja kažem gospodinu Milivojeviću da je glavni ideolog DS-a i kada se on pojavi ovde, kada skoči kao Rambo, ja odmah vidim Borisa Tadića. To su sve reči Borisa Tadića. Samo da ispravimo neke stvari, protiv plana Ahtisari-Černomirdin, bila je samo jedna politička stranka, svi su drugi bili za, je l' tako Veljko? Kako nije? I Vuk Drašković je bio, i DS je dala podršku i rekli su, dolazi mir, dolaze UN na KiM, podržali su potpisivanje Kumanovskog sporazuma, sve je to bilo. Ne može to da se promeni sada. Mogu da shvatim ovaj umetnički zanos gospodina Milivojevića, ali ako imate nešto sa Dačićem, susretnite ga u hodnik, pa rešite to sa njim, evo vam Veljka Odalovića, on je bio načelnik Kosovskog okruga, on najbolje zna šta je bilo na KiM, on najbolje zna kakva je bežanija bila da se spasi srpski narod od UN, koji su pomagali teroristima. Je l' tako beše, Veljko? Znate li ko su sada ti teroristi? Svi oni što su u ''vladi Kosova'', nezavisnog, navodno Kosova i oni koji su u parlamentu, idite na sajt njihov, pa pogledajte biografiju, oni se hvale kako su od prvog dana OVK. Uzmite lepo Dačića, pa sa njim sedite i završite, uzmite gospođu Nadu Kolundžiju, ona je u tom periodu na početku bila u SPS, ja to ne zameram, verujte mi, pa je bila i sa Čovićem u jednoj stranci, ni to ne zameram, pa se sada visoko pozicionira u DS, verovatno nemaju uspešnijeg čoveka, ja ne zameram ni to. Nemojte sada kada iznosite neko gađenje, kada nešto povraćate, pa, povratite na pravo mesto, nemojte široko da idete, znate, Vojislav Šešelj je u Gnjilanu uhapšen, pa je bio u zatvoru, pa je ovde zbog Radomana Božovića, takođe, bio uhapšen. Pa, nemojte. To ne može da se promeni, to je ostalo zabeleženo u istoriji. Ne možete vi onako da šljusnete i da kažete, e, kada ste vi bili, bilo je to i to. Nikada mi nismo bili sami. I, kada smo bili u toj vlasti, tih 30 meseci, ušli smo da bismo odbranili Kosovo i Metohiju, ako se sećate. Borise Tadiću, to reši memoarima, napišeš lepo memoare i rešiš problem (obraća se narodnom poslaniku Srđanu Milivojeviću). Gospodine Novakoviću, vidite, malo, malo, i gospodin Milivojević, po nekom zadatku, ima neki daljinski upravljač, oni pipnu dugme, njega žacne struja i on odmah krene paušalno, pljus, teraj, šta je bilo 1991. godine, šta je od Svetog Save pa naovamo itd. On je potpuno ubeđen da tom pričom o SPS, može da dezavuiše SRS. Ja podstičem da se stalno to priča, znate, koliko je meni drago da se to priča. Mi podsećamo birače na ono šta je bila muka, a šta se sve preduzimalo, sa kojim naporima se štitio suverenitet i integritet, možda nismo pobedili, možda nismo ni mogli da pobedimo, ali sve što smo uradili, uradili smo da ne dođe ''peta kolona'', jer kada dođe ''peta kolona'', videli ste šta se dešava: i "fića" je "mercedes". Evo, pokazao sam vam na jednom primeru akciza. Dakle, gospodine Ugljanin, sedite u ''fići'', a osećate se kao da ste vozili ''mercedes''. To vam je priča o EU. Sada mi kuma posla poruku i kaže, u Evropi se penzioneri bave turizmom, samo putuju od mesta do mesta da nadomeste ono što u mladosti nisu mogli, pa gledaju, i idu ovamo i onamo. A, penzioneri u Srbiji ne mogu da plate autobusku kartu od Niša do Beograda da bi došli u Beograd da vide svoje unuke. I, ko je kriv? Amandman Zorana Krasića na član 1. Zakona o izmenama Zakona o akcizama i Kumanovski sporazum. Kumanovski sporazum koji je potpisao SPS, a SPS u koaliciji sa ''Otporom''. I sada smo mi radikali krivi što ne menjamo politiku i ideologiju, a vi svi proevropski tipovi? I kad otpuštate i kad zadužujete jedina vam je konstanta da dezavuišete i iznosite neke podatke koje jednostavno istorija ne može da istrpi. Tako da, gospodine Novakoviću, nisam uvređen, da se odmah razumemo. Jedva čekam kada neko iz vlasti oponira SRS, pa čak i da je toliko daleko, nema nikakvih problema, ali, evo, gospodine Novakoviću, jedno uputstvo za upotrebu: pozivam sve građane Republike Srbije kada u svom mestu vide poslanika koji bude glasao za ovu izmenu da ga pitaju – je li, bre, komšija, odakle ti misliš da ću ja da plaćam tu akcizu? A, sada malo da se bavimo nekom logikom, nažalost, nije tu gospođa Đukić Dejanović, šta se to desilo od decembra do danas? U decembru ste krvarili za amandman gospodina Kasalovića, a sada gazite po tom čoveku i po njegovom amandmanu, istim žarom, istom strašću. Šta se to desilo u Evropi? Šta se to promenilo sa Evropom za šest meseci? Ovo nije prvi slučaj, tako je bilo i sa onim zakonom o porezu na imovinu, sećate se, njega ste za tri meseca promenili. Onda idemo na priču – mi upravljamo Srbijom, ne vladamo Srbijom. U pravu su, upravljaju, sredstvo su, a onaj ko je Vlada jeste u Briselu. Ne daj bože da dobije kijavicu. Znate, prosto se tresem kada prođe radno vreme u Briselu – neka čistačica greškom pipne neko dugme, žacne struja Borisa Tadića, odmah se neka pakost sutra desi u Srbiji. To je ta ideologija sa kojom vi funkcionišete, ali nemojte da se sekirate, 80% građana Republike Srbije ne želi da čuje za EU i NATO- pakt. Da vam odam jednu tajnu, kada god budete organizovali izbore, rezultate izbora kontrolisaće svi građani Republike Srbije koji su izašli na izbore, jer neće dozvoliti da ih više iko prevari pričama o ''Đekni''. [[Aplauz]]
Gospođa Nada Kolundžija, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, mislim da zaista nema nikakvog smisla da polemišemo sa onim što vi nazivate sopstvenom ideologijom. Dakle, mislim da to ne treba da radimo, građani to ocenjuju i skoro sto posto građana kaže da je to ideologija koja više u Srbiji nema šta da traži. Isto tako, mislim da je potpuno besmisleno da polemišemo oko toga šta je ko uradio i radio u prošlosti, pošto efekti te prošlosti građani, takođe, osećaju svakodnevno, ocenjuju i opet sto posto građana kaže – ne želimo da se vratimo u politiku koju su neki vodili u tim godinama. Kada razgovaramo o budućnosti, možemo da polemišemo o tome da vidimo ko ima kakav argument o viziji toga gde je Srbiji bolje u budućnosti. Mislim da kada god o tome razgovaramo, ukoliko se držimo argumenata i činjenica i nekakvih dokaza, mislim da ta polemika ima smisla i da građani imaju pravo da čuju argumente i protivargumente za svaku od politika koje slikaju nekakvu buduću Srbiju. Da li je Srbiji bolje u Evropi ili je Srbiji bolje u Rusiji ili da bude, kako je neko od bivših vaših članova predlagao, jedna od ruskih gubernija, to, takođe, građani procenjuju, jer mi izlazimo sa tim politikama pred njih i mi im kažemo šta je politika za koju se mi zalažemo, a oni na osnovu toga glasaju. I opet je dokazano da građani veruju da je budućnost Srbije u EU, jer kao i penzioneri u EU i srpski penzioneri bi voleli da putuju i očigledno je da je veća izvesnost da će moći da putuju po Evropi, i da gledaju sve ono što gledaju i drugi građani Evrope, ako Srbija bude članica EU.
Hvala. Reč ima gospodin Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, zahvaljujem na komplimentima ''moralna gromada'', žao mi je što ne mogu da odgovorim, zahvaljujem i na komplimentu ''intelektualna gromada'', takođe, ne mogu da odgovorim istom merom, ali moram da odgovorim istom merom kada je reč o sopstvenom sećanju i osećanju građana ove zemlje. Dakle, činjenica je, jesam bio ''petokolonaš'' za vreme vlasti stranke čije smo predstavnike malopre čuli. Svakog dana sam bio peti u koloni za mleko, šećer, zejtin i pogotovo benzin, koga je obilato bilo na benzinskim pumpama, pa se onda iskuva ona flaša od dva litra koka-kole, pa se u nju sipa litar i 80 benzina, pa onda kupite to kao dva litra benzina. Kamo sreće da su neki zajedno sa mnom stali tada u red da kupe taj benzin i da odu sa vlasti tada, a ne kada je otišlo Kosovo i Metohija zbog njihove politike. Dakle, Bil Klinton ima spomenik u Prištini. Biću siguran da ću sledeći put pored spomenika Bilu Klintonu u Prištini videti i spomenik Vojislava Šešelja, jer on je najviše doprineo sa politikom SRS onome što danas imamo na Kosovu. Kada govorite o našem odnosu sa SPS, imam sasvim korektan odnos sa SPS. Svesno sam odabrao i gospodina Veljka Odalovića, ovde koji sedi u sali, da bude koalicioni partner. Svesno sa njim radim na onome što se zove trasiranje evropskog puta Srbije. Vama preporučujem da budete u dobrim odnosima sa njim, jer oni koji ne mogu da pređu cenzus u Vrnjačkoj Banji mogu sledeći put od Veljka Odalovića makar da dobiju dozvolu da sa balkona posmatraju sednice skupštine, kada ne budu prešli cenzus i ne budu učestvovali u parlamentarnom životu Srbije. Hvala.
Reč ima gospodin Dragan Stevanović.
Ko će kada da pređe cenzus i ko će kako da prođe na sledećim izborima, to ćemo da vidimo kada dođu sledeći izbori. Samo vezano za ovo poslednje izlaganje želim da kažem jednu stvar. Ne bih želeo ni da vređam, niti bilo šta drugo, ali zaista je neukusno to da dižete spomenik Vojislavu Šešelju naročito u Hagu, gde ste rekli, u Prištini pored spomenika Bila Klintona. Znate, vinovnici politike 90-tih godina nisu bili samo članovi SRS. Vrlo je interesantna ta vaša percepcija 90-tih godina kada je stavite u ravan ili u paralelu sa ovim što govorite o Veljku Odaloviću i svima ostalima koji su vam sada toliko dragi, a koje ste kasapili, kojima ste šišali decu, koje ste otpuštali, koje ste prebijali i u zatvore nabijali tokom te nezvanične lustracije, ili kako se to zove, 2000. godine, kada ste došli na vlast i kada ste krenuli u svoju avanturu sa puškama i čarapama na glavi, od Savezne uprave carina pa nadalje. Ali, zaista je degutantno razgovarati na tu temu. Mene interesuje nešto što je gospođa Kolundžija rekla. Efekte prošlosti, u nedostatku argumenata, na njih uvek pozivate vi, i to kada pokušamo da pričamo o perspektivi Srbije koju joj vi pružate i vi garantujete i vi obezbeđujete. Danas ovde o efektima prošlosti vi ste prvi počeli da govorite. SRS je osporavala visinu akciza i daćete nam pravo za slobodu kako ćemo o tome da govorimo, ali lično smatram, kao i moje kolege, da smo sve vreme bili u temi, široko, ali smo bili u temi. Pričali smo i o efektima tih akciza, ko će da ih plaća i kako će da ih plaća. I, vi nama onda kažete – kakvi su efekti prošlosti, građani ne žele prošlost. Možda građani nisu želeli prošlost, vi ste ih izabrali 2008. i vratili ih u Vladu. Slažem se sa vama. To što građani nisu želeli vi ste im nametnuli 2008. godini. Dva meseca ste formirali Vladu, tako, kako ste je formirali. Osam godina ste po SPS pljuvali iz svakog mogućeg političkog oružja. Mi to nismo radili. Dobili ste mandat da promenite Srbiju. Srbiju ste unakazili, bar to, razumećete me šta kažem, što je od Srbije ostalo. Pričamo o tome gde je Srbiji bolje. Mi govorimo gde je Srbiji bolje. Ne treba Srbija da bude ruska gubernija, to ovde u SRS niko nije rekao. (Narodni poslanik Srđan Milivojević sa mesta: Sem Tomislava Nikolića.) "Gandi iz Bajčetine" nema više veze sa SRS. (Predsedavajući: Molim narodne poslanike da se ne obraćaju direktno i da ukinu dijalog.) Očigledno da poziciju, značaj i smisao naše ekonomske saradnje sa Rusijom on tada nije ni razumeo, čovek nije imao identitet ni tada, očigledno. Mi smo verovali da je imao, ali nije, šta da radimo, greška je bilo. Ako nam je to greh, oprostite nam, ali obraz imamo. Mi smo, za razliku od njega i njegovih, koji sad ovde skaču kad se pomene moral, ostali principijelni. To ćete poštovati. Vi možete da nam ne volite ideologiju, ali principijelnost SRS u Srbiji će poštovati svi. Govorili smo o tome sa kojom politikom je Srbiji bolje. Pitam vas kakvu izvesnost Srbija ima sa politikom koju vi nudite, da Srbija živi od priče o evropskim perspektivama? Govorili ste malopre o lažima, o neistinama. Pa, 2000. godine obećali ste im EU 2006. godine, pa 2012. godine i sad spekulišete sa 2020. godinom. Turska čeka 40 godina da bude član EU, više ih ne interesuje EU. (Narodni poslanik Srđan Milivojević: 12 godina.) Gospodine Milivojeviću, čitajte malo, pa ćete da vidite koliko Turska čeka da bude član EU, pošto promovišete EU. Ništa ne znate, a promovišete. To je problem Srbije. Sad Tursku ne interesuje EU. A, zašto bi je interesovala? Ima 10% rast bruto domaćeg proizvoda na godišnjem nivou, a EU 1, nešto posto, na dnu je svetske lestvice kada se pravi globalni rast. Što bi Turska išla tamo, da plaća evropske fiskalne i političke bahanalije? Baš je briga. Zašto bi to Turska radila. Ali nije Turska tema dnevnog reda. Kakvu izvesnost ima Srbija sa vama? Da li je ovo predvidiv poreski sistem, gospođo Kolundžija? Da li će zbog ovakve akcizne politike investitori da dođu u Srbiju? Pa, neće. To je sporno, što ne umete da vodite politiku za koju deklarativno kažete da se zalažete. Neće da dođe investitor u državu koja ima milion bespravnih sagrađenih objekata, a pre šest-sedam godina usvojili ste zakon kojim ste garantovali legalizaciju. Neće da dođu, jer posle 10 godina nemate uređeni katastar nepokretnosti. Neće da dođu sa ovakvim principima poslovanja u Srbiji! Neće da dođu sa ovakvim nivoom sudske zaštite u Srbiji. Neće da dođu sa ovakvim antimonopolskim politikama. Neće investitori zbog toga da dođu. Znate ko nam dolazi? Dolaze samo ovi što im plaćate 10.000 radno mesto. Znate zašto? Zato što im njihove pametne države to ne daju, pa se naši predstavnici hvale – pa, mi smo ih doveli, pobegli su iz Napulja, došli su ovde kod nas u Srbiju. Pa, pobegli su zato što tamo nisu ludi da im daju to što im ovde dajete, ali ne dajete im zbog ekonomske izvesnosti, nego zbog političke promocije pojedinih koalicionih partnera. Sad vama može da ne prija ovo što pričam, ali to je stvarnost u Srbiji. U tom "Niteksu", u koji je došao "Beneton", a vi dali 10.000 po radniku, svaki peti radnik je ostao u firmi i pitanje je koliko će ovih koji su se opredelili da ostanu i da ostanu tu. Zašto bi radili, pod uslovima koji će im se ponuditi? Šta im pruža garanciju da će ostati tu kad budu obavezni da plaćaju po radnom mestu onoliko koliko u Srbiji plaća svako malo i srednje preduzeće svih ovih godina, koje finansira ovu državu, koje svakog 1. ili 10. plati PDV, bez obzira na činjenicu da je država generator nelikvidnosti i da država najviše privatnom sektoru duguje. A, vi se hvalite kako im obezbeđujete kredite za likvidnost, u državi u kojoj dve trećine privrede nema izgrađene standarde da izvozi u EU. Pitam gde su efekti ugovora koje ste potpisali sa njima? I , zato kad pričamo o budućnosti, smatramo da ne možete da joj ponudite budućnost, zbog političkog profila, zbog politike koju nudite i nesnalaženja u toj politici koju nudite. Srbija mora da raskine sa politikom koju vodi 10 godina, jer nije dala efekta. To što smo dobili beli šengen, ali danas iz Srbije 300.000 ljudi manje izlazi na godišnjem nivou, po zvaničnim podacima carine, jer nemaju čime da izađu. To je evropska Srbija koju ste ponudili i obezbedili posle 10 godina, naspram Srbije koju bi ponudila SRS, politike "u se i u svoje kljuse". Hvala. [[Aplauz]]
Prvo ima reč gospodin Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, situacija je vrlo jednostavna. Mi šta smo planirali danas da postignemo, postigli smo. Velika je gledanost, ljudi su imali i prilike da vide sve, meni je izuzetno drago kada se kao predstavnici evroatlanskih stranaka u Srbiji pojave gospođa Nada Kolundžija i gospodin, "drugo ja" Borisa Tadića, Srđan Milivojević, da ne kažem pljunuti predsednik. Zašto? Amandman je bio samo sa ciljem da se podrži ono što je rekao gospodin Kasalović decembra i svi ste glasali za to. Hteo sam da građani vide da vam je šest meseci bilo potrebno da kažete – to što smo glasali decembra, ništa ne valja, a tada ste krvarili da to mora da prođe. Šta sam dokazao? Da vaš misaoni proces zavisi od onog dugmeta u Briseli. Prema tome ono što je bilo idealno decembra meseca, danas je katastrofa, ništa ne valja. Jedina konstanta je DS. Šta oni kažu, to je zakon, to je demokratija, to je svetlost, to je tama, to je tuga, to je jad, to je bogatstvo. Mi smo taj posao završili, efektno smo dokazali. Pošto je velika gledanost, pozivam sve građane Republike Srbije, kada vidite poslanike vlasti i u vašoj opštini odbornike stranaka koje čine vlast, pitajte ih da li postoji razlika između "mercedesa" i "fiće"! Ako vam kažu da ne postoji razlika, onda svoj krš od kola doterajte i uzmite njegov dobar auto. Zamolio bih te, Borise Tadiću, da budeš miran. Miran! Vidite kako je nemiran ovaj, kao da je Boki 13, a ovamo glumi Borisa Tadića, glavnog ideologa DS. Oduševljen sam kada ideologiju DS brane i zastupaju Srđan Milivojević i gospođa Nada Kolundžija. Kamermani, pogledajte šta je ostalo od DS, gromade, ljudi koji ima krvare do poslednjeg dinara akcize! Njima je potrebna akciza, da uzmu, malo im je. I, ceo evropski put se svodi – malo je njima. A gde ste vi, građani? Niste u percepciji. Vi ste u percepciji pred izbore, da vas prevare, ako možete još jedanput u kontinuitetu da napravite neku grešku verujući u smak sveta ili čudo. Pa, kakvo je čudo da se desi nešto dobro u Srbiji sa Srđanom Milivojevićem? Da sam ja bio ta vlast, gospodine Milivojeviću, kako vi predstavljate 30 meseci učešća SRS u vlasti, znate li kad biste vi izišli iz zatvora? Nikad tebe ne bih pustio iz zatvora, po zakonu. Pa, znam kakve posledice možete vi da izazovete. Znate li šta se dešava sa tom vrstom ''slobodnih radikala''? Pa, to je medicinski problem, znate li to? I, zašto je operacija otimanja mandata napravljena?! Kupili ste ljude da ne biste ugrozili samoubilački put prema EU! Nema ovih, pre dva dana su branili EU u pogledu akcizne politike, u 58. godini čovek je počeo da razmišlja sam svojim mozgom. Što bi rekle moje Nišlije – ''mnogo je pametan, razmišlja s mozak'', ali, tek u 58. godini.
Molim vas da završite ...
Izvinite, što sam vam ugrozio put u Evropu.
Zahvaljujem. Ovim je vreme predviđeno za mogućnost rasprave SRS iskorišćeno, kao i ovlašćenog predstavnika. Reč ima, prvo, gospodin Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine potpredsedniče, uvaženi gospodine ministre, eto, tako, nečije vreme je definitivno isteklo, to kažu i ovi što ovde mere vreme. Samo ću kratko da iskoristim ovog puta pravo na repliku, pošto nema replike na repliku i da vas podsetim, gospodine Krasiću, kad ste vi bili na vlasti i vaša stranka, u zatvoru sam bio 46 puta. Hvala Gospodu Bogu, izašao sam zdrav i čitav, prav i normalan, što i vama želim, a, s druge strane, moram da vam kažem, kad sam izašao iz zatvora, vaša stranka je i dalje bila na vlasti. Tada je čitava Srbija bila u zatvoru i nije se znalo ko je u zatvoru, a ko je slobodan čovek. I kada ste vi bili na vlasti i vaša stranka, te penzije velike, o kojima pričate, nisu se primale. Trinaest penzija nije primio moj pokojni otac, moja majka nije ni primala penziju. Kada govorite o tim blagodetima i tekovinama koje ste vi izvojevali za vreme vašeg mandata, drago mi je makar da kad ja kažem reč "Kumanovski sporazum" vi makar spustite glavu, jer lepo ste kazali, možda znate, jesam bio ''petokolonaš'', jer sam bio peti u koloni za šećer i mleko, zejtin i pogotovo benzin, ali kada se meri učinak vaše stranke, uvek sam bio protiv vas i protiv vaše ideologije, jer ću vašu ideologiju imati prilike da vidim i ove godine na Zadušnicama, nažalost. Zahvaljujem. (Narodni poslanik Zoran Krasić, sa mesta: Replika.)
Obavestio vas je gospodin Milivojević da je bio u zatvoru, da je stajao u redu. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Gospodine predsedavajući, mislim da bi možda ipak trebalo malo i pored uvek moje spremnosti da se dopusti da diskusija ide šire od onoga što je tema, ali mislim da ne bi trebalo da ide niže od pristojnosti. Dakle, zaista mislim da nije u redu dopustiti da neko zato što ne zna kako sam da predstavi sopstvenu ideologiju lično vređa svoje političke protivnike. Naravno, ne može uvrediti nekog ko više time govori o sebi nego o onome koga pokušava da uvredi. U tom smislu se ne osećam uvređeno, ali mislim da je nedopustivo zbog građana Srbije dopustiti da se na ovaj način, navodno sučeljavajući argumente, zapravo na jednom vrlo niskom, ličnom nivou, obračunavaju sa političkim protivnicima. Građani Srbije ocenjuju da li je dobro da ja branim ideje DS. DS, takođe, to ocenjuje, ali mislim da je očigledno za DS dobro da gospodin koji je prethodno govorio o ideologiji SRS brani ideologiju SRS zato što mislim da to donosi poene DS. Zaista mislim da je način na koji se lično pokušava vređati politički protivnik nešto što ne bi trebalo da dozvolimo ovde. Ako se vratimo na amandman, onda je naš razlog zbog koga danas prihvatamo ove izmene i dopune Zakona, a pre svega proizilaze iz činjenice da poštujemo svoje međunarodne obaveze, mi smo potpisali Sporazum o pridruživanju i stabilizaciji i Prelazni trgovinski sporazum i iz tih sporazuma proističe i naša obaveza da na ovaj način sprovodimo akciznu politiku. Ako neko misli da se politika može voditi a da se ne napravi u hodu nekakva greška, onda hajde da vidimo kakva je ta politika i kako se ona vodi. Naravno, uvek ćemo da saslušamo pažljivo kako bi ta politika izgledala da se ne napravi nijedan propust, ali naravno da se zalažemo za to i zato ćemo glasati za ovaj zakon, jer želimo da poštujemo svoje međunarodne obaveze. Ovaj zakon je usklađivanje sa tim međunarodnim obavezama. Ako neko misli da je to pogrešan misaoni proces, neka tumači to kako god hoće, ali jedino što mislim da ne govori dobro ni o kome jeste da se na tako niskom nivou vodi debata o jednom zakonu koji zaista jeste važan. Možemo ovde da polemišemo o tome da li je akcizna politika na najbolji mogući način našla i traži odgovor kako bi, sa jedne strane, zaštitila standard građana, a, sa druge strane, omogućila da ti građani imaju standard i u zdravstvu, u obrazovanju, u prosveti, u viskom školstvu i u mnogim drugim delatnostima u kojima imaju pravo da dobijaju usluge, a mogu ih dobijati samo ukoliko u budžetu postoje sredstva za to, a način da se između ostalog obezbede sredstva za to jeste i akcizna politika. Sada možemo da govorimo o tome da li postoji balans između onoga što je potreba da se građanima omogući da jeftinije ostvaruju neka svoja prava, sa jedne strane, i, sa druge strane, da dobijaju sve ono što za njih jeste važno. To jeste nivo na kome bi trebalo da vodimo raspravu, a ne nivo koji pokazuje da je ideologija uništavanje, negiranje, vređanje, pokušaj da se na svaki način diskvalifikuje protivnik bez suštinskog argumenta.
Hvala. Pre nego što nastavimo, samo da vas obavestim da smo u direktnom televizijskom prenosu do 20.30 časova, još minut, dva. (Narodni poslanik Zoran Krasić, sa mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku – ne možete. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević, kao i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, jedan dobar deo ove rasprave, naslušao sam se svega i svačega. Ne mogu da kažem da nije bilo nekih diskusija u vezi samog zakona, ali mislim da se mnoge stvari pogrešno tumače i pogrešno predstavljaju. Neki kažu da je posledica ovog zakona usaglašavanje sa propisima EU, ne mogu da kažem da to nije tačno. Samo postavljam pitanje – kako se to radi? Neki kažu da nas EU ucenjuje. Svi nekako izbegavaju da kažu da mi danas povećavamo akcizu na naftu i naftne derivate, da to nije zahtev EU, nego isključivo da naftni derivati domaće i strane proizvodnje moraju da budu izjednačeni u tretmanu na tržištu. Da je Vlada uspešna ona bi na uvozne derivate primenjivala akcizu koju je primenjivala na derivate koji su proizvedeni u Srbiji. Nažalost, imamo neuspešnu Vladu i sada imamo ovakve posledice. Kada neko kaže akcizna roba, akcize su uvedene kao fiskalno ili poresko davanje, kako god hoćete, na luksuz. Tu su motorni benzini bili primarni kada su u pitanju derivati zato što se automobil u to vreme kada su osmišljavani porezi na luksuz smatrao i sam luksuzom. Danas imamo i akcize na druge naftine derivate, konkretno i na dizel gorivo. Nećemo da pričamo o EVRO dizelu, uglavnom ga koriste na našem tržištu automobili. Manje se koristi u putničkom saobraćaju, manje u teretnom, a najmanje u poljoprivrednoj proizvodnji. Međutim, mi ćemo sada i na običan D2 da primenjujemo akcizu koju primenjujemo na EVRO dizel. Gospodin ministar, ovlašćeni predstavnik, reče da nisu to velika povećanja. Ne mogu da delim vaše mišljenje zato što sam način izrade cene nije baš tako mali kao što vi to hoćete da predstavite. Dakle, početna cena je ona proizvođačka cena ili uvozna cena. Na uvoznu cenu se zaračunava carina i to je ta početna cena, onda se zaračunava akciza, pa na tu akcizu dodaje se porez na dodatu vrednost. Kada proizvod krene ka maloprodaji, odnosno poslednjem u nizu trgovaca, zaračunava se marža i ponovo se zaračunava porez na dodatu vrednost na maržu, tako da od dva, dva i po početna dinara, dobijate četiri u nizu. Tu istu progresiju primenite kada su u pitanju inputi kada neko nešto pravi, pa od pola dinara, što vama izgleda malo, u nekom početnom nizu pravljenje neke sirovine do krajnjeg proizvoda tih pola dinara naraste na četiri ili pet. To su pravila koja važe od kada postoji država koja pokušava da uredi svoj fiskalni sistem, koja pokušava da vodi računa o budžetu. Važi ona danas i ovde. Bilo je priče i o tome šta je svrha jedne ovakve izmene i dopune Zakona. Pročitaću vam obrazloženje koje je Vlada dala, koje je potpisao premijer i ministar finansija, gospodin Cvetković – amandman se ne prihvata, jer se ovim amandmanom predlaže smanjivanje iznosa akcize na sve vrste motornih benzina i sve vrste dizel goriva u odnosu na predloženo zakonsko rešenje, što bi rezultiralo, mogli su lepšu reč da nađu, dalo kao rezultat, pad prihoda od akcize od derivata nafte u republičkom budžetu. E, dame i gospodo narodni poslanici, zato i sumnjam u iskrenost ovih koji nam predlažu zakon, ovih koji će da glasaju za ovaj zakon, da je u pitanju samo usaglašavanje sa zakonodavstvom EU. U pitanju je budžet. Zašto je tako? Po sadašnjem važećem zakonu postojale su dve vrste akciza i budžetski prihod se zasnivao na dve vrste akciza – na gorivo koje se proizvede u zemlji i na gorive koje se uveze. Neki rezultat toga je bio neki iznos novca koji treba da bude u budžetu. Ako smo već hteli da usaglašavamo, onda je trebalo da nađemo i neku sredinu i da ostvarimo isti prihod koji je država planirala prilikom donošenja Zakona o budžetu. Ne, mi sada menjamo, mi povećavamo prihod koji će država da ostvari u budžetu ili barem pokušavamo da to uradimo. Zato se postavlja i pitanje – koliko je bilo učešće NIS-a, koja se konstantno okrivljuje, barem od nekih poslaničkih grupa, za neku određenu povlasticu u prodaji nafte i naftnih derivata, koliko je ono bilo učešće u maloprodaji, koliko je bilo u proizvodnji i koliko je bio uvoz? Nama to nije niko rekao. Mi te parametre nemamo. Ne možemo da vidimo ekonomsku analizu i opravdanost ovakvih izmena i dopuna zakona. Šta je to ova država, ova vlada uradila za ove četiri godine, četvrta je već počela, da ubire toliko prihoda od akciza, a građanima ne daje ništa? Koliko god se trudili da to prikažete da je to tako, da dajete nešto više, apsolutno ne možete više nikoga u Srbiji u to da ubedite zato što porezi, akcize i razna druga fiskalna davanja jesu svojevrstan reket koji država ubire da bi mogla da obezbedi sredstva za svoje funkcionisanje, sa jedne strane, i, sa druge strane, uređuje društvo, uređuje pravila, uspostavlja red, zakon itd. Ono što je najvažnije, dužna je da obezbedi da od tih istih od kojih ubire porez, da im da ekonomsku nezavisnost, da im omogući da investiraju, da omogući da zarađuju. Mi sada imamo pad zaposlenih. Sa svakim padom zaposlenih raste pritisak na budžet Republike Srbije da se nedostatak novca za penzije namiri iz budžeta. Pošto imamo i pad prihoda u budžet, raste pritisak na državu da se zadužuje sve više i više kod banaka, bez obzira da li domaćih ili stranih. Što god se više zadužuje kod banaka krediti su skuplji i za privredu i za stanovništvo, i onda se vrtimo u jednom začaranom krugu, jer posle svakog punog prečnika tog kruga ide novo zaduživanje, ide novi nedostatak u budžetu. Kada je bila rasprava u načelu postavio sam jedno najobičnije pitanje – zašto ne iskoristimo to što smo mi ipak tranzitno tranzitna zemlja, nije bilo odgovora na to pitanje. Nije važno, naplatićemo mi njima putarinu. Moraće nekako da održava, Mrkonjić, te puteve, moraće gospodin Milenko da maltretira poslanike na naplatnim rampama, da nam traži krvnu sliku itd, to je važno. Uopšte se država ne ponaša na način da iskoristimo svaku moguću prednost i situaciju koju imamo ovde na tržištu. Bilo je ovde priča da se ovde favorizuje domaća roba, dosadašnjom politikom. Ne mogu da kažem da to nije tačno, ali mogu da kažem da naš građanin nema jednu kulturu koja važi baš u tim zemljama EU, a tamo nećete ništa da prodate što je iz uvoza, makar bilo jeftinije, makar bilo približno istog kvaliteta, kao što ćete prvo morati da prodate njihov domaći proizvod, jer neće kupac da kupi drugi, pa, kada njih nestane kupuju iz uvoza. To su sve problemi možda za koje ne mogu da krivim ovu vladu, ali su činjenica i postoje. Možda smo i mi sa tom pričom o EU malo i preterali, malo ih naterali da drugačije razmišljaju, da misle da je baš sve što stiže odatle nešto najbolje, ali neću da širim tu priču. Svakako da je Vlada i kriva za trenutno visoku cenu nafte i naftnih derivata na tržištu. Monopola se nismo odrekli. Nastavili smo da primenjujemo monopol na tržištu, iako je taj monopol zvanično ukinut. Do sada ništa nije moglo da se uveze u Srbiji od naftnih derivata, što se proizvodilo u Srbiji. Sada može, ali su uslovi za uvoz takvi da samo tri ili četiri preduzeća, dva ili tri čoveka, koji su vlasnici tih preduzeća, mogu to da urade. Onda nemojte da se čudite što cene goriva ne padaju, iako je dinar ojačao u odnosu na evro za 10%. Posle intervencije NBS dinar je ponovo krenuo da jača u odnosu na evro. Nemojte da se čudite što naftni derivati ne pojeftinjuju, iako se cena smanjila za skoro 20 dolara po barelu. Nemojte da se iznenadite što cene naftnih derivata ne padaju iako je dolar u odnosu na evro na najnižim granama u poslednje tri godine. Cene i dalje rastu. Otvorite tržište. Pustite da može da uvozi svako. Naplatite mu to što treba da naplatite. Uzmite mu i na granici, ako treba, ali pustite da ljudi rade. Nemojte da grupica pojedinaca, koristeći ranije stečeno bogatstvo, blokira sve u Srbiji. Pričali smo i o monopolu na uvoz repromaterijala za poljoprivredu. Pa, evo ga i monopol na uvoz nafte i naftnih derivata. Pa, kako vi očekujete da se naša industrija razvija? Mi ne možemo da budemo konkurentni. Evo, objasnio sam na početku diskusije kako se formira cena. Isto tako se formira i cena svake usluge. Prema tome, gde god se pojavljuje transport, gde god se koristi naftni derivat, utičete na cenu usluge. Sa cenom usluge, utičete na maloprodajnu cenu. I ko će tu maloprodajnu cenu da plati? Pa, poslednji korisnik, to je građanin. U tome i jeste problem. Građani više nemaju novca. Zato vama nedostaje novac u budžetu. Nema više. Imate jednu određenu količinu novca sa kojom se operiše na tržištu i vi možete da dubite na glavi, ne možete da izmislite više, osim ako novac ne štampate. Dakle, moramo da se okrenemo nečemu što je zdravo, a to je, da pokušamo da povećamo proizvodnju u Srbiji, da pokušamo da povećamo broj zaposlenih, ali ne da ih plaćamo. Jer, znate šta, i ta priča oko ''Benetona'' smešna je. Meni je izuzetno smešna, zato što bilo ko danas može da otvori fabriku ''Benetona'' ovde u Srbiji, da plaća licencu na to ime i da se pridržava njihove standardizacije po pitanju kvaliteta. I to je ''Beneton'' i neće to niko da vam ospori. Sada neka mi kaže neko, pa od 100 ljudi, 98 zna da otvori fabriku ako mu date 10 hiljada evra po zaposlenom. I ne samo da će da zna da je otvori, znaće da je vodi. Pa, gde je onda ta pamet? Zašto radimo to što radimo? Čitavo bogatstvo slupali smo u pokušaju osposobljavanja ''Fijata''. Pa, te sutra će, te prekosutra će, te za šest meseci, te za godinu dana. Posle, evo, već tri i po godine od tog projekta, gde smo? Na početku projekta! Ali, zato smo potrošili blizu dve milijarde evra, zato što ne usmeravamo novac u ono što se isplati u Srbiji, nego pričamo priče o nekom boljem životu i o nekim drugim interesima gde nas uopšte ne bi ni trebilo da bude. Ne vidim nijedan drugi razlog. Sve su ovo prazne priče i šarene laže, da ovaj zakon donosimo radi harmonizacije našeg zakonodavstva Srbije sa zakonodavstvom EU. (Predsedavajući: Iskorišćeno je 15 minuta.) To je samo iskorišćeno, a imam još i vreme ovlašćenog, mada za minut završavam. (Predsedavajući: To ste iskoristili.) Može onda i za poslaničku grupu. Dakle, harmonizacija sa ovim zakonom nema nikakve veze. Povećavamo akcize zato što u budžetu nema dovoljno novca. Nema dovoljno novca zato što Vlada nije sposobna da napuni budžet koji je sama planirala. Mislim da i pored ovog povećanja akciza, priliv u budžetu neće biti povećan, a to je iz razloga zato što nemamo više skoro nikakvu privredu, nemamo više dovoljno radnika koji nešto proizvode. Jednostavno rečeno, nemamo više među građanima novca.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Obradović, Arsen Đurić, Miroslav Petković, Zoran Nikolić i Miloš Radulović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Milica Vojić Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, gospodine predsedavajući, ne znam da li ćete mi uopšte danas dati reč da govorim o zakonu koji je na dnevnom redu, jer smo u prethodna dva sata pričali i ideologije i frazeologije, a građani su ipak vrlo zainteresovani za temu koja je danas na dnevnom redu, a to je zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Šta je Vlada želela ovim izmenama i dopunama Zakona o akcizama? Prema mišljenju DSS dve stvari. Prva je, da se za sve vrste motornog benzina uspostavi jedinstvena akciza u vrednosti od 49,50 dinara po litru, dok je za dizel gorivo taj namet 37 dinara po litru. Druga stvar koja je vrlo važna i treba je pomenuti, Vlada je zapravo htela da akcize o istom trošku, kako se to kaže, dodatno poveća, sve to, pravdajući, pre svega, zahtevom EU. Sada smo ovde čuli da je Evropska komisija rekla da je Srbija prekršila Prelazni trgovinski sporazum. Naravno, taj dokument SSP je bio, gospodo moja, potpisan u decembru kada se za ovaj amandman glasalo, tako da, ne možemo da kažemo da smo sada mi shvatili da taj dokument postoji i da je on novonastali dokument. Nije, gospodo, bio je u decembru potpisan. Neki nisu znali, neki nisu hteli da znaju. Ne znam i ne ulazim u to, ali vidim da su neki imali velika poverenja u svoje koalicione partnere. Danas ga, izgleda, nemaju više. Drugo, EU, gospodo, ni u jednom momentu ne kaže da to što ste prekršili taj SSP znači da treba da povećate još naknadno cene akciza. Naročito ne stoji onaj razlog koji je ovde gospodin ministar i izvestilac Vlade rekao – treba nam, ljudi, za puteve, za pomoć deci za dečije dodatke, za dečiju zaštitu, penzije, za socijalna davanja. To je razlog o kome ovde ne treba da govore poslanici, to treba ministri između sebe da se dogovore, kao što vode svoja privatna preduzeća onako uspešno i da stiču po 800 miliona za godinu dana, mogu tako da se ponašaju i kada vode državu. Ali, šta Vladu briga što će ovakve akcize doprineti povećanju cena benzina, odnosno dizela. To povećanje neće biti malo. Benzin će poskupeti za 4,50 dinara, plus PDV, to je sedam dinara po litru. Dizel će poskupeti za nešto više od dva dinara, plus PDV, to je oko pet dinara. Uz sve to, moramo da znamo da kada poskupi gorivo, idu sve cene gore. I voće, i povrće i proizvodi koji se donose, poskupeće i cene prevoza. Ovo ubrzava jedan točak inflacije, koja je već velika u Srbiji i to vam svi kažu, a građani naročito. I, ovo nije dobar potez. Naravno, za državu ako kratkovido gledate, ovo će biti dobar potez, jer će tako u budžet uterati 10,7 milijardi dinara. Budžet je očigledno prazan i više nema odakle da se puni. Problem sa kreditima postaje veliki zato što više niko neće da vam daje kredite, a džepovi građana su, takođe, prazni. Stvarno je sramota da neko ko sam sebe zove –socijalno odgovorna Vlada, sav teret krize i svoje lične nesposobnosti prebaci na leđa građana. Dozvolićete, građani su već za ovih godinu dana dobili troškove od plus 450 evra za automobil na razne načine – registracija tablice. Dakle, na razne načine je 450 evra po automobilu, plus cene goriva koje neprekidno skaču iako cena sirove nafte pada i sve to u toj jednačini je jednako tome da građani automobil doživljavaju kao luksuz. Ne kao potrebu, nego kao luksuz. To je bilo samo u vreme Slobodana Miloševića i to su 90-te godine u ponovnom vraćanju. Hrvati su, recimo, još u martu mesecu skinuli svoje akcize na gorivo po dva evro-centa po litru i time su, kada pogledate današnje srpske akcize, one manje u Hrvatskoj od 15 do 20% nego u Srbiji. Time je hrvatska vlada pomogla svojim građanima. A, kako srpska vlada pomaže svojim građanima? Ne čudi me, jer predsednik države Srbije kaže da je on prosrpski predsednik, a ne srpski predsednik. Svuda u regionu akcize su manje nego u Srbiji, a ova vlada ima potrebu da ih još povećava. Doduše, već smo ovde apsolvirali kako je došlo do toga da Srbija ima te selektivne akcize i da li su one bile dobre za Srbiju u ovom periodu od šest meseci ili nisu, neću se vraćati na to. Hoću da govorim o amandmanu koji je Poslanička grupa DSS podnela. Mi smatramo da zaista povećanjima cena jednom mora da dođe kraj. Nema više ko da plaća to što vi planirate da povećate. Mi smatramo da vas niko ne tera i da, obrazložićemo argumente zbog čega to mislimo, akcize mora da ostanu na nivou na kom su bile pre nego što smo ušli u izmene i dopune ovog zakona. Dakle, država Srbija mora da smanji akcize na gorivo i mora da ih izjednači sa akcizama u regionu. Evo načina na koji mi nudimo da se srpski budžet ipak puni a da građani plaćaju jeftinije gorivo. Kada bi se skinule akcize, povećala bi se potrošnja goriva. Mi imamo preciznu računicu. Da bi se budžet Srbije punio na isti način, potpuno ista količina sredstva bi ušla u budžet Srbije kada bi smanjili akcize, kao što vi planirate da ih povećate, prema tome, potrošnja bi se povećala a građani Srbije bi plaćali jeftinije gorivo. Država bi dobila, a dobili bi i građani. I jedni i drugi bi bili zadovoljni. To je moguće i to bi bilo dobro i za jedne i za druge. Kako se ministar vrlo slikovito izrazio – mogu ''i jare i pare''. Drugo, stranci koji prolaze kroz Srbiju, jer je Srbija samo tranzit, ne pada im na pamet da pored putarina koje su najskuplje u ovom delu sveta, plaćaju još i najskuplje gorivo koje je lošeg kvaliteta i zato oni gorivo i ne kupuju na našim pumpama. Taj trošak i ta sredstva koja bi se plaćala i koja bi ostala u Srbiji, i te kako bi značila budžetu. Ovako, svojom alavošću mi dolazimo u situaciju da ta sredstva uopšte ne ulaze u budžet. Sa druge strane, nemojte da zaboravite da je vreme godišnjih odmora i da veliki broj stranaca prolazi kroz Srbiju. Činjenica je da i naši građani koji putuju u inostranstvo, a putuju svojim automobilom, pune svoje rezervoare samo do granice a tamo kupuju jeftinije i kvalitetnije gorivo. Pođite od toga da bi sa manjim akcizama i jeftinijim cenama oni svoje rezervoare punili u Srbiji. Čini mi se da je Vlada kratkovida i čini mi se da argumenti koje smo mi ovde izneli stoje. Stoje bar toliko da razmislite. Stoje bar toliko da ih preračunate u cifre. Ako vam je to problem, ja imam gotovu matematiku. Mogu da vam ponudim tu gotovu matematiku. Smatram da treba smanjiti akcize, gorivo mora biti jeftinije i tvrdim da bi sva sredstva koja se na ovakav način pokušavaju da uteraju u budžet mogu dobiti mnogo jednostavnije, a da građani i država budu zadovoljniji. Hvala vam.
Ukupno osam minuta i 40 sekundi., od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je šest minuta i 40 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Posledica našeg amandmana na član 1. je i amandman na član 2. koji ima svoj naziv – indeksacija. Radi ovih ljudi u Srbiji koji ne razumeju o čemu se radi, to je usklađivanje dinarskih iznosa akciza sa kretanjem, kako se sada kaže, sa rastom indeksa potrošačkih cena i određuje se da prvo usklađivanje ide od 1. januara sledeće godine. Pošto mi želimo da zadržimo šest kategorija derivata nafte sa različitim akcizama, u zavisnosti od kvaliteta, mi smo ovim amandmanom tražili da se praktično briše ovo što predlaže Vlada, a ona predlaže tri kategorije. To je ta prirodna posledica. Moram da prokomentarišem da se stvorila slika da se ovaj zakon menja zbog usklađivanja iznosa akciza niskokvalitetnih derivata nafte sa visokokvalitetnim derivatima nafte standarda EVRO 5. To nije tačno, to je prva stvar. Druga stvar, članovi 3, 4. i 5 zakona o izmenama govore, takođe, o nekoj vrsti indeksacije za cigarete i za neke druge proizvode. Dakle, neko je zaključio u junu mesecu da je napravljena greška kada je usvajan Zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama koji je bio evropski decembra 2010. godine. Samo da vas podsetim, ni u obrazloženju decembra 2010. godine, kao ni u ovom obrazloženju ovog predloga zakona, niste naveli niti evropski standard, niti bilo šta što bi bilo obavezujuće po Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. I, na kraju, da vam kažem, to što se neko poziva na taj Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, to je najobičnija laž. (Predsedavajuća Gordana Čomić: Dva minuta.) Liberalizacija je izvršena decembra 2010. godine.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, podneli smo amandman na član 3, to je član 5. prethodnog zakona i smatramo da on treba da se briše. Razlog zbog koga treba da se briše jeste taj što je ova vlada praktično na kraju mandata, to što nije izvršen rebalans budžeta i mislimo da o datumu sledećeg usklađivanja zaista nema razloga da se raspravlja na takav način, pogotovo, što, kažem ponovo, hvala bogu, mandat ove vlade se briše ali se neće brisati efekti rada ove vlade, koju će građani dugo pamtiti i dugo će živeti sa posledicama te politike. Jer, to su samo neki od onih o kome treba govoriti, taj efekat je to da država danas nema više Kosovo i Metohiju, jer pregovarači u ime ove Vlade pregovaraju pod zastavama šiptarske države. Zatim, svakim zakonom koji se ovde donese cepa se država i oduzimaju se prerogativi državi, o nacionalnim vrednostima ne treba više da govorimo. Ova vlada je doslovce uništila privredu, ne treba više da govorimo, danas smo pomenuli više puta to kako se strani investitori ovde dovode, tako što im se daje 10.000 evra po svakom radnom mestu koje otvore. Gospodo moja, posle tri godine oni su otplatili, taj radnik koga su zaposlili ne primi tih svojih 10.000 evra, iz ove zemlje čistu dobit nose i najčešće odu iz ove zemlje. Neću da govorim o 400 hiljada izgubljenih radnih mesta, za vreme mandata ove vlade, to nam naravno nije rekla ova vlada. To su nam rekli neki drugi, njihovi međunarodni prijatelji. Neću da govorim o platama koje su u Evropi najmanje za mandate ove vlade, koja je obećala evropski standard građanima, a hoću da pomenem činjenicu da su građani kada je Vojislav Koštunica otišao sa vlasti 2008. godine, svojom voljom, imali u džepu 100 evra više nego danas. Neću da pomenem ni činjenicu da 700 hiljada građana ove zemlje živi ispod granice siromaštva, a skoro polovina građana Srbije je siromašno. Neću da pomenem činjenicu da cene svakodnevno divljaju i građani više zaista ne mogu da postignu da prate te cene. A, onda dolazi ono što je mnogo važno – imamo bogaćenje pojedinih ministara, imamo korupciju u obliku javnih nabavki, korupciju na svim mogućim mestima i imamo zaduživanja, zaduživanja, zaduživanja, kredite, kredite, kredite… Ovde se više, gospodo, niko stidi da kaže da je zadužio državu Srbiju za toliko i toliko, nego nam srećno objavljuje, dali smo vam divan predlog. To je uspeh ove Vlade. Zato mislim da više zaista nema smisla govoriti o terminima, datumima i vremenima, vaše vreme je isteklo. Hvala vam.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćen je jedan minut. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Zahvaljujem gospođo potpredsednice, gospodine ministre, mi smo podneli amandman na član 4. gde smo predvideli da se rok primene zakona pomeren na 2013. godinu, zato što je takvo vreme i takve su okolnosti danas u državi da je to povećanje neopravdano, s obzirom na to kakva je platežna moć naših građana. Mi smo u stvari ovim amandmanom imali dobru nameru da pomognemo Vladi i da je na, neki način, izvučemo iz jedne vrlo neprijatne situacije. Istovremeno, pokušali smo da, čini mi se, jedan nesklad u rečima između predsednika Vlade i ministra finansija ispeglamo. Evo, da vidimo o čemu se radi. Pred sobom imam ekspoze predsednika Vlade, ove rekonstruisane, dakle, 14. mart 2011. godine, bili ste i vi, gospodine ministre, tu prisutni, predsednik Vlade kaže ovako – "Građani Srbije treba da žive bolje danas, odmah. I, mi ćemo učiniti sve da to bude tako. Dakle, da bi realizovala ove ciljeve i poboljšala standard građana, Vlada će u narednim mesecima, koji su pred nama, sprovesti mere ekonomske politike, koji će im omogućiti,'' i sad se nabraja šta, ''bolji život.'' Sad vidite, poboljšanje standarda podrazumeva da plate idu gore. A kod nas je to obrnuto. Poboljšanje standarda podrazumeva da cene idu dole. A, kod nas je obrnuto, to je najbolji primer. Vrlo je teško objasniti ko je sad tu u pravu, da li predsednik Vlade, koji obećava bolji standard, ili je ministar finansija u pravu kad povećava krizu. To je jedan veliki nesporazum. Zato smo mi smatrali da ovim amandmanom jednostavno dovedemo u sklad izjave predsednika vlade o boljem životu, poboljšanju standarda građana, a da nekako suzbijemo tog ministra finansija da više ne radi ovo što radi građanima Srbije. Šta on radi? Radi što zavlači ruke u džepove građana Srbije, koji su ionako prazni. Prost je to primer. Kad se usvoje ove izmene i dopune Zakona o akcizama sa onom istom količinom novca vi ćete kupiti manje goriva i preći manje kilometara. Zar je to povećan standard građana ili je smanjen? Slična je priča i sa strujom, o ograničenju broja kilovata, pa popis stanovništva. Je l' cilj razvijenog društva da troši manje ili više? Šta pospešuje proizvodnju? Kad se troši više, a ne manje. Suma sumarum, kad se to sažme i pogleda se kako realno stvari stoje, to je ona priča koja se čula pre pola sata, dakle, mi se vraćao definitivno u 90-te godine. Uskoro ćete zbog ovakvih cena imati opet na ulicama flaše, jer narod nema para, neće više biti problem uvoza, nego narod će imati pare da kupi litar, zato što pumpe ne toče manje ispod tri litre. Imaće dovoljno novca da građanin kupi litar goriva, da sipa u automobil i da se preveze desetak kilometara. E, to su efekti rada ovakve vlade.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Evo još jedan primer, mi smo u ovom članu 5. predvideli da ovaj zakon stupa na snagu šest meseci od dana objavljivanja u ''Službenom glasniku''. Vlada je odgovorila, kako je odgovorila, ali, evo, kako stvari stoje. Vidite, vi znate da je do pre nekoliko dana trajao dosta veliki štrajk poljoprivrednika, a taj štrajk poljoprivrednika bio je organizovan zbog neispunjenja obećanja Vlada oko subvencija. Na jedviti način uspeli ste to nekako da preokrenete, obećavajući da će do kraja godine biti te subvencije za poljoprivredno zemljište isplaćene poljoprivrednicima. Tu je bilo dosta nesporazuma, pa se to na kraju, bar, po pisanju štampe, pretvorilo u unutarstranački obračun ''eks ministra'' i ''sadašnjeg ministra''. Vidite, u ovom periodu, pošto ste obećali te subvencije, koje će jednom, nadam se, a nisam baš nešto ni uveren, stići do kraja godine poljoprivrednicima, već će, bar, jedan dobar deo tih subvencija pojesti povećanje cene goriva. Povećavajući cene dizela i akciza, zemljoradnik mora da obradi tu svoju površinu, da nešto zaseje, mora da upali traktor, da upali kombajn, mora da potroši naftu na neke druge poljoprivredne uređaje. Povećanjem cene onog najjeftinijeg preparata D2, te subvencije polako jedete. Dakle, vi ćete im dati na ''mostu'', ali na ''ćupriji'' ste već uzeli. Zbog čega je to takvo stanje? Zbog toga što ste nerealno planirali budžet, zato što nemate predstavu šta je realni potencijal ove zemlje. Ovde imam i ekspoze predsednika Vlade, a sadašnjeg ministra finansija iz 2008. godine. Šta je tu nerealno? Nerealno je što je tada bilo rečeno da će rast BDP biti 7%. A, kada je prošlo neko vreme, ne samo da nije bio 7%, nego je bio negativan, pa ste i sto lažirali, pa kada se tražio neki prosek, koliki je to pad, onda ste rekli da je to 3,1, a svet kaže, nije, nego je duplo više 6,2%. Prema tome, iz dana u dan, iz poteza u potez, laž do laži. I, šta sad? Povećavamo akcize, ruke u džepove građana, uzimamo komercijalne kredite komercijalnih banka, a i tu je sve manji izbor i te kamate su kao na buvljoj pijaci, država više ne može da ih otplaćuje, sve manje i manje ljudi radi, obećali ste i 200 hiljada novih radnih mesta, a 400 hiljada ljudi je bez posla. Pa, kako mogu ti ljudi da uplaćuju porez, ako ne rade? Kako mislite da punite budžet? Evo kako, uvodite akcize, uvešćete vi akcizu na legalizaciju, na još mnogo stvari. Ni mere, ni skrupula, ni časti, ni poštenja, otimaj, samo da preživi crnačka oligarhija! Tako je radila i Vlada koja je imala 26 članova, tako radi i ova vlada koja ima 17 članova, obim potrošnje je isti, rasipanje je isto, a građani sve siromašniji i sve gladniji.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je dva minuta i 20 sekundi. Ovo je bio poslednji amandman u raspravi u pojedinostima, poslednji amandman u pretresu. Pitam, da li još neko želi reč? Reč ima ministar Sulejman Ugljanin, ali vas samo molim da se prijavite. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam saslušao sve diskusije, i juče i danas. I, zaista smo čuli mnogo konstatacija vezano za stanje u našoj zemlji. Teška ekonomska situacija, teška socijalna situacija i mnoge druge bolesti koje su u stvari razlog ove maratonske dugogodišnje tranzicije, kroz koju prolazi naša zemlja. S jedne strane, svi su govorili tačno i svi su izrazili žaljenje prema stanju u kome se nalazi i zemlja i građani. S druge strane, čuli smo i videli, dobili smo i amandmane koji u stvari pokušavaju da usaglašavanje strukture oporezivanjem derivata nafte izvršimo smanjenje akciza. To slatko zvuči. Međutim, to izgleda podseća kao kada bi jednog teškog hroničnog bolesnika sa malignim infiltracijama pokušali da izlečimo slatkim sirupima ili infuzijom glukoze. Vlada se opredelila za malo efikasnije mere. Ovo je dosta bolno, međutim, pokazalo se za ovakve teške bolesti, i uopšte da su gorki lekovi mnogo efikasniji. Mi kao odgovorna Vlada smatramo da je u ovakvom stanju, jednostavno, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, hemoterapija za lečenje ovoga svega. Toliko i hvala vam.
Ovim smo završili pretres o amandmanima, te zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, a saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak, 14. jun 2011. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao Dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Hvala vam svima. Za danas završavamo rad i vidimo se u Danu za glasanje, u utorak, 14. juna 2011. godine, u 10.00 časova.