Vabim vse, ki ste v preddverju velike dvorane, da pridete vanjo, da bi lahko začeli 13. sejo državnega zbora. Kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Dober dan in uspešen dan želim vsem skupaj. Pričenjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi 49. člena poslovnika državnega zbora. Hvaležen bom za nekoliko več miru v dvorani. Rad bi vas obvestil, katere kolegice in kolegi se seje zaradi opravičenih razlogov ne morejo udeležiti. To so kolegi Veber, Delak, Fabjan, Kacin, Jakič, Lavrinc, Merlo, Školč, kolega Špindler za pričetek seje, kolega Terčon, kolegica Oražem Zalokar, kolega Gasparini, kolega Peterle, Jerovšek, Kontič za ves dan in kolega Roberto Battelli med 14.30 in 16.00 uro. Prosim za mir v dvorani, ugotavljal bom navzočnost. Prosim! Prosim, da s pritiskom na tipko "kvorum" omogočite ugotavljanje navzočnosti v dvorani. Ugotavljamo navzočnost v dvorani. 49 poslank in poslancev je navzočih, tako je državni zbor Republike Slovenije sklepčen in lahko odloča. Na to sejo so bili povabljeni: predsednik vlade Republike Slovenije, dr. Janez Drnovšek, ministrice in ministri v njegovi vladi. Vse prisotne prav lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Še pred tem sprašujem, ali želi kdo spremembo, dopolnitev, ima kakšno drugo pripombo k zapisnikom 11. seje ter 12. in 13. izredne seje državnega zbora. Ugotavljam, da ne. Ker k zapisniku 11. seje državnega zbora Republike Slovenije ni pripomb, prehajamo na odločanje o sprejetju zapisnika. Prosim, če glasujete o sprejetju zapisnika 11. seje. Še enkrat bom prosil za mir v dvorani; če tega miru ni, potem tudi pozornosti ni, in potem pride do nesklepčnosti. Prosim, kolegice in kolegi, še enkrat bom vztrajal pri tem, da se državni zbor umiri, da bi lahko normalno odločali. Prehajamo na odločanje o zapisniku 11. seje državnega zbora. Glasujemo. 54 navzočih, 44 za, eden proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zapisnik 11. seje državnega zbora sprejet. Ker k zapisniku 12. izredne seje ni pripomb, prehajamo na odločanje o sprejetju zapisnika. Prosim, glasujte. Glasujemo o sprejetju zapisnika 12. izredne seje. 53 navzočih, 45 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zapisnik 12. izredne seje sprejet. Ker tudi k zapisniku 13. izredne seje državnega zbora ni bilo pripomb, prehajamo na odločanje o sprejetju tega zapisnika. Glasujemo. Navzočih je 50, 43 jih je predlog podprlo, eden mu je nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zapisnik 13. izredne seje državnega zbora sprejet. Kolegice in kolegi, prehajamo na določitev dnevnega reda 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem dne 12. februarja letos. Najprej bomo odločali o umikih. Predloga za umik nisem prejel. Ugotavljam, da nihče ne želi besede v zvezi s predlogi za umike. Prehajamo na predloge za širitev dnevnega reda. Odbor za notranjo politiko predlaga zboru, da razširi dnevni red te seje z nadaljevanjem postopka po 13. in 14. členu zakona o postopku za ustanovitev občin ter za določitev njihovih območij. Želi predsednik ali predstavnik odbora besedo? Ugotavljam, da ne. Želi besedo predstavnik vlade? [[Prav tako ne.]] Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Da, prosim, kolega Sok, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! V imenu naše poslanske skupine nasprotujem, da bi se ta točka uvrstila na dnevni red tokratne seje. To pa iz razloga, ker poslanke in poslanci nismo imeli dovolj časa, da bi proučili gradivo za to točko dnevnega reda. Prav tako bodo vloženi, mislim, da številni amandmaji k temu zakonu, in mislim, da bi se matično delovno telo do teh predlogov amandmajev moralo opredeliti. Tako da mi predlagamo, da ta točka ne bi šla na dnevni red tokratne seje. Možno pa je, seveda, da se za to točko skliče izredna seja parlamenta. Hvala lepa.
Zdaj ugotavljamo, ali bo državni zbor sprejel predlog, da se razširi dnevni red. To je na vrsti sedaj, potem se lahko po odločitvi za razširitev pogovarjamo o drugih vprašanjih. Želi še kdo besedo v zvezi s predlogom za razširitev dnevnega reda s to točko dnevnega reda? Še katera od poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda z nadaljevanjem postopka po 13. in 14. členu zakona o postopku za ustanovitev občin ter za določitev njihovih območij. Glasujemo. Prosim, če se o predlogu z glasovanjem izrečete. 59 navzočih, 41 za, 14 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet in predlagam, da zbor navedeno zadevo obravnava kot 1.a točko dnevnega reda. Prehajamo na razpravo in odločanje o predlogu za sprejem zakona po hitrem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Smo sredi glasovanja o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. 60 navzočih, 45 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih financah. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga za sprejetje predloga zakona po hitrem postopku ni opredelilo. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. 58 navzočih, 37 za, 11 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o plovbi po celinskih vodah. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi njegov predsednik ali predstavnik besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Želijo? Kolega Zamernik v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. V tem državnem zboru smo sprejeli že veliko zakonov po hitrem postopku, ki smo jih potem po enako hitrem postopku tudi spreminjali. Pa ne bi šel sedaj naštevat, kateri so to, vsi vemo, da smo jih veliko sprejeli in v naši poslanski skupini ne želimo, da se nekaj podobnega zgodi tudi s tem zakonom. En zakon smo že imeli v državnem zboru po hitrem postopku, ki je obravnaval to problematiko, potem je bil ta zakon umaknjen in je predložen nov. Menimo, da je to tako občutljivo področje, tako široko, zadeva praktično vse občine, ki imajo vode na svojih ozemljih, da bi to veljalo sprejemati po normalnem postopku. Zato naša poslanska skupina nasprotuje hitremu postopku in predlagamo, da gre v redni postopek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin sporočiti svoja stališča? [[Želi.]] Kolega Pohorec, v imenu poslanske skupine DeSUS. Imate besedo.
Pridružujem se že izrečenemu mnenju, da bi ta zakon obravnavali po rednem postopku. Že na zadnji seji matičnega odbora, odbora za infrastrukturo, je bilo danih nekaj vprašanj, ki jih zakon sploh ne zadeva, pa obstajajo. Sprejetje zakona po hitrem postopku utegne sprožiti celo zadeve, sporne za sosednje države, predvsem glede plovbe na mejnem delu naših, slovenskih rek. Predlagam, da si res vzamemo čas, pa da ga po rednem postopku obravnavamo, uskladimo vse tiste zadeve, ki še manjkajo, da bo potem kvaliteten zakon. Tak, kot je, bo sprožil določena vprašanja, sporna za sosednje države. To je moje mnenje, in predlagam, da gre v redni postopek. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin predstaviti stališča do predloga za sprejetje zakona po hitrem postopku? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon, torej predlog zakona o plovbi po celinskih vodah, sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Prosim, če glasujete o predlogu, da se zakon sprejme po hitrem postopku. 59 navzočih, 34 za, 25 proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o ukrepih za odpravo posledic, preprečitev širjenja in ustalitev zemeljskih plazov večjega obsega. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga za sprejetje zakona po hitrem postopku ni opredelilo. Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da besede ne želi nihče. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejetje po hitrem postopku. Glasujemo. 57 navzočih, 43 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o predlogu za sprejetje zakona po skrajšanem postopku. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Dušanom Vučkom je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pospeševanju turizma. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi kolega Vučko kot predlagatelj besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom soglaša. Želi predsednik ali predstavnik besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo sekretariat? [[Prav tako ne.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo predstaviti stališča predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu za sprejetje zakona po skrajšanem postopku. Kolegice in kolegi, ta predlog ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. 59 navzočih. 44 za, 14 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Maksimiljanom Lavrincem je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi kdo v imenu predlagateljev besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom soglaša. Želi besedo predsednik ali predstavnik? [[Ne želi.]] Sekretariat? [[Prav tako ne.]] Predstavnik vlade? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne vidim želje za to. Zaključujem razpravo in tudi v tem primeru opozarjam, da predlog zakona za obravnavo zakona po skrajšanjem postopku ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Prosim, če poslanke in poslanci glasujejo o predlogu za skrajšani postopek. 59 navzočih. 51 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prosim še naprej za vašo pozornost. Državni zbor je ob zaključku 14. izredne seje sklenil, da se nedokončane točke prenesejo na 13. sejo zbora. In sicer predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 1998, predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 1999, predlog nacionalnega programa visokega šolstva Republike Slovenije, predlog sprememb in dopolnitev pomorskega zakonika, predlog zakona o omejevanju oglaševanja pijač, ki vsebujejo alkohol, predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih in predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Predložene zadeve za točke volitve in imenovanja v okviru 14. izredne seje bo zbor opravil v okviru 19. točke, vse prej navedene pa za točko 1.a. Tako, to je vse, kar smo morali opraviti pred dokončnim glasovanjem o dnevnem redu. Predlagam, da se o dnevnem redu državni zbor tudi odloči. Predlagani dnevni red dajem na glasovanje v celoti. Glasujemo. Navzočih 58 kolegic in kolegov. 45 za, 9 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je državni zbor dnevni red 13. seje sprejel. V skladu z dogovorom, ki smo ga sklenili v petek z vodstvom in vodji poslanskih skupin, bomo točko vprašanja in pobude poslank in poslancev, ki bo prva na dnevnem redu, začeli točno ob 15.30. Do takrat prekinjam sejo.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Prosim, da zasedete svoja mesta v veliki razpravni dvorani državnega zbora. Rad bi pozdravil vse navzoče v dvorani, predsednika vlade dr. Drnovška, ministrice in ministre. Preden bomo prešli na 1. točko dnevnega reda, vprašanja in pobude poslank in poslancev, bomo ugotovili navzočnost v dvorani. Kolegice in kolege prosim, da prijavijo navzočnost v dvorani s pritiskom na tipko "kvorum". Ugotavljam navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 54 kolegic in kolegov; državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Dovolite mi, da vas najprej obvestim o tem, da se štirje ministri zaradi drugih obveznosti današnje točke dnevnega reda ne morejo udeležiti in da jih bodo zamenjali, v skladu s poslovnikom, državni sekretarji: namesto mag. Antona Ropa, ministra za finance, gospa Helena Kamnar, gospod Igor Kušar, gospod Darko Končan in gospod Darko Tolar; namesto Andreje Rihter, ministrice za kulturo, bo v dvorani odgovarjal na vprašanja poslank in poslancev gospod BožidarZorko; namesto Jakoba Presečnika, ministra za promet, bo odgovarjal gospod Anton Šajna; namesto prof. dr. Dušana Kebra, ministra za zdravje, pa bo odgovarjal državni sekretar mag. Simon Vrhunec. Vsi ostali ministri in ministrice so z nami navzoči in jih še enkrat lepo pozdravljam. Prehajamo na 1. TOČKO, VPRAŠANJA IN POBUDE POSLANK IN POSLANCEV. Rad bi vas obvestil, da smo se v petek na neformalnem sestanku vodstva državnega zbora in vodij vseh poslanskih skupin dogovorili, da bomo danes to točko izvedli v celoti. Začeli jo bomo ob 15.30 in jo v današnjem dnevu tudi končali. Na podlagi 26. člena poslovnika lahko v okviru treh minut poslanka ali poslanec postavi le eno poslansko ustno vprašanje ali pobudo, lahko seveda zahteva dopolnilno vprašanje, vendar v okviru zastavljenega vprašanja. Na podlagi drugega odstavka mora ministrica ali minister odgovoriti na tej seji, na isti seji, če tega ne more storiti, mora to takoj tudi obrazložiti, v takem primeru pa mora na vprašanja odgovoriti pismeno najkasneje tri dni pred prvo naslednjo sejo. Kolegice in kolegi oziroma vodje poslanskih skupin so na tem sestanku v petek večkrat opozorili, da ministri odgovarjajo dlje od predvidenih desetih minut v poslovniku. Zato mi dovolite obvestiti ministrice in ministre, da jih vabimo, da njihovi odgovori ne bi trajali več kot deset minut, če je le mogoče, tudi ne več kot sedem minut. In na koncu, da bomo zelo dosledno izvajali časovne omejitve in da bomo, če nekdo ne bi v primerno kratkem času zaključil misli po preteku časa, ki je namenjen za njegov nastop, mu bomo besedo tudi odvzeli. No, upajmo, da to ne bo potrebno. Prehajamo na prva tri vprašanja poslank in poslancev iz vrst opozicijskih poslanskih skupin, ki bodo zastavili vprašanje premieru dr. Janezu Drnovšku. Prvo vprašanje bo zastavil kolega Igor Štemberger iz poslanske skupine SMS. Imate besedo, kolega Štemberger.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj, spoštovanemu predsedniku vlade, ministricam in ministrom, kakor tudi ostalim predstavnikom vlade, spoštovanim kolegicam in kolegom poslancem! Veliko je bilo že rečenega, vendar v tej dvorani še niti besede o tako imenovani naftni vojni s sosednjo Hrvaško. Ta naftna vojna, ki jo je pred mesecem dni sprožila sosednja država, je povzročila veliko ogorčenja in razočaranja med slovenskimi državljani. Razočarani so predvsem zaradi odgovora, oziroma bolje rečeno, neodgovora, neodziva slovenske vlade na hrvaške ukrepe. Ukrepi, ki jih je sprejela vlada sosednje države in ki omejujejo prevoz naftnih derivatov in drugih nevarnih snovi po cestah sosednje države, niso nič drugega kot ponesrečen poskus zaščite njihovih lastnih nacionalnih interesov. Kako mora v taki situaciji reagirati suverena država, nam jasno kaže primer Bosne in Hercegovine. Odgovor mora biti hiter in učinkovit. In kako smo odreagirali mi? Zagrozili smo jim, da jih bomo "zašpecali" pred svetovno trgovinsko organizacijo, pa si še tega nismo upali pravočasno storiti, kajti če bi vsaj to storili pravočasno, potem bi svetovna trgovinska organizacija o tej zadevi razpravljala že februarja, ne pa šele marca. Že mesec dni je pretekel, odgovora pa še ni. Seveda so te prijave mednarodnim institucijam in odškodninski zahtevki potrebni in pomembni, vendar to ni hiter odgovor. Naše gospodarstvo, tako naše naftne družbe, kemijska industrija, zlasti pa prevozniki naftnih derivatov in drugih nevarnih snovi v tem času trpijo gromozansko gospodarsko škodo. Nekateri jo ocenjujejo na nekaj 10 milijonov evrov. Če bi ti ljudje čakali na odziv naše vlade, bimarsikateri med njimi že zdavnaj lahko zaprl vrata svoje firme. Rečeno je bilo, da se na posameznih ministrstvih pripravljajo ukrepi, vendar že štiri tedne čakamo na te ukrepe. Prejšnji mesec je bil nacionalni interes ena od osrednjih tem strokovnih in političnih razprav v naši državi. Menim, da nam je ta zadeva pokazala, kaj je nacionalni interes, in podpisani sporazumi ne omejujejo Slovenije pri zaščiti in upoštevanju predpisov, ki jih je sama sprejela. Malo bolj striktno izvajanje določb carinskih predpisov bi gotovo pomagalo naši državi, tudi pred strokovnimi sestanki. Dejstvo je, da je hrvaških tranzitov čez Slovenijo kar nekajkrat več, kot slovenskih čez Hrvaško, in da gre 90 odstotkov hrvaškega izvoza čez slovensko ozemlje, in to v glavnem s tovornjaki, ki ne ustrezajo vsem okoljevarstvenim in varnostnim standardom. Izražam veliko kritiko kompletni slovenski vladi, ki v ključnih trenutkih ni znala ali pa ni zmogla pravilno reagirati. Sprašujem: Kaj sploh je bilo storjeno oziroma kaj še nameravate storiti v zvezi s tako imenovano problematiko naftne vojne? Ali se sploh zavedate možnega vpliva mlačnega odziva Slovenije [[...]]
Prisiljen vam bom vzeti besedo.
[[...]]tudi na pogajanja, recimo z Evropsko unijo? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik vlade, dr. Janez Drnovšek.
Spoštovani gospod poslanec, spoštovane poslanke in poslanci ter gospod predsednik! Tako imenovana "naftna vojna" s Hrvaško res že nekaj časa teče; na srečo to ni prava vojna, ampak gre za enega izmed primerov enostranske uvedbe ukrepov v eni državi, v tem primeru Hrvaški, ki so povzročili škodo v drugi državi, v tem primeru v Sloveniji, pa tudi še v kakšni drugi sosedi Hrvaške. Slovenska vlada je na to reagirala na različne načine, v bilateralni komunikaciji s Hrvaško, z ustrezno noto, z drugimi komunikacijami in prek multilateralnih institucij, pri Svetovni trgovinski organizaciji, pri podpisnicah energetske listine v Bruslju, pri ekonomski komisiji OZN v Ženevi. Ocenjujemo, da je postopek pri Svetovni trgovinski organizaciji seveda zelo resen in ga nikakor ne bi smeli podcenjevati, tako kot tudi drugih postopkov ne. Namreč, tu se postavlja vprašanje, ali je to dovolj. Slišimo kvalifikacije, češ da slovenska vlada ni ustrezno reagirala, da bi morala storiti ne vem kaj in zaščititi naše prevoznike. Torej, vprašanje je, kaj storiti. Mednarodna skupnost je na podlagi izkušenj skozi dolga stoletja in desetletja vzpostavila mehanizem reševanja sporov mehanizem reševanja, ki je takšen, da naj ne bi vodil v nove zaostritve in na koncu tudi v vojne, kot se je dogajalo v preteklosti. Ti mehanizmi so zelo resni. Svetovna trgovinska organizacija ima takšne mehanizme, zlasti v tem primeru, in če država sproži postopek pri teh državah - in Slovenija je država članica, tudi Hrvaška je država članica - potem stečejo postopki in na koncu tudi ustrezna sankcija, ustrezna odločitev, ocena te institucije, kdo je kršitelj, ali je kršitelj ali ne, in potem tudi ocenaškode in povračilo škode. Slovenska vlada je o tem nekajkrat razpravljala zelo resno in tudi o možnosti drugih bilateralnih ukrepov. Vendar smo pri drugih možnih ukrepih, skratka, pri nekih enostranskih ukrepih z naše strani, ki bi bili povračilni ukrepi Hrvaški, prišli do tega, da bomo v tem primeru sami postali kršitelji mednarodnih listin in mednarodnih pogodb in da bo v tem primeru proti nam sprožen postopek zaradi takšne kršitve ter da bo na koncu rezultat slabši, kot če Slovenija dela po mednarodnih pravilih. V tem primeru se torej postavlja vprašanje, ali delati po mednarodnih pravilih, pravilih tistih organizacij, katerih člani smo, kjer smo sprejeli pravila igre, ali delati izven teh pravil in pač iti na neko klasično vojno, zaostrovanja, povračilne ukrepe, potem ponovno povračilne ukrepe z druge strani in potem moramo mi spet nekaj povrniti nazaj in tako naprej. Ravno ker v takih primerih je zgodovina polna potem dodatnih zaostrovanj, eskalacij ukrepov, ravno zaradi tega so vpeljani in sprejeti mednarodni mehanizmi. Mednarodni mehanizmi, zlasti, torej ponavljam, mehanizem svetovne trgovinske organizacije. In to je to. To je tisti okvir, o katerem se pogovarjamo. Tisti, ki želi torej, da sprejmemo kakšne druge ukrepe, nas poziva k temu, da izstopimo oziroma da prekršimo mednarodna pravila in da se odločimo za drugačne ukrepe, kjer bomo potem tudi sami podvrženi mednarodnim sankcijam. No, jaz ocenjujem, da je ukrep hrvaške vlade neprimeren, nekonsistenten. In da je zlasti slabo to, ker so ga uvedli enostransko, nenadno, tudi brez obvestila, brez konzultacij s sosednjimi državami in s tem je Hrvaška povzročila neposredno škodo. To bo vsekakor, je in bo slabo ocenjeno v mednarodni skupnosti in ni dokaz ali izraz zrelosti, v tem primeru hrvaške države, tudi njene zrelosti za vključevanje v mednarodne institucije. Prepričan sem, da bo na tem primeru najbrž tudi neka hrvaška tradicija, tradicija njihove države pač pridobila neko izkušnjo, ki jo bo najbrž v prihodnosti morala upoštevati in se izogibati takšnim dejanjem, če želi biti upoštevan član, enakopraven član mednarodne skupnosti, ki se drži pravil mednarodne skupnosti, mednarodnega trgovanja. No, Slovenija to vsekakor je in želi tudi naprej ostati. Smo pa veliko naredili, tako da kakršenkoli očitek, da slovenska vlada ni reagirala, je povsem neustrezen. Veliko je bilo, pravim, neposrednih intervencij pri hrvaški strani in pa vse intervencije, vse možne intervencije pri mednarodnih mehanizmih, torej pri mednarodnih institucijah. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod predsednik vlade. Želite postaviti dopolnilno vprašanje? Dve minuti imate na voljo. Prosim. Kolega Štemberger.
Glejte, zanima me, kdo bo plačal škodo, kdo bo plačal, povrnil te gromozanske zneske, ki jih trpi naše gospodarstvo. Ali je res realno pričakovati, da bo Hrvaška, vsaj delno, povrnila te stroške? Ali bodo to zopet morali plačati slovenski davkoplačevalci skozi javni dolg, kot že mnogokrat v preteklosti, ko sedaj plačujemo za pretekle napake in napačna ravnanja?
Hvala lepa. Želite, gospod predsednik vlade, dodatno odgovoriti? Imate besedo.
Takšne stvari se dogajajo v mednarodni skupnosti in na to naša vlada nima vpliva. Torej, takšen ukrep je sprejela hrvaška vlada in to je z našega vidika višja sila, kot je višja sila tudi marsikaj drugega, kar povzroči stroške. Mi smo sprožili ustrezne postopke, da te posledice torej nevtraliziramo. In videli bomo, tudi za nas bo ta izkušnja, ta mednarodni spor, vsi postopki, ki smo jih sprožili, videli bomo torej, kako uspešni bodo in kako učinkovite so te sankcije in tudi kakšna bo kompenzacija. Vsekakor pa nadaljujemo vmes tudi z bilateralnimi razgovori, intervencijami do hrvaške strani v prizadevanjih, da bi to vprašanje čim hitreje rešili in da bi čim bolj zmanjšali in nevtralizirali škodo. Vendar je povsem nesmiselno postavljati seveda slovenski vladi sedaj vprašanje, češ, kaj je slovenska vlada storila zato, ker je hrvaška vlada vpeljala nek neustrezen, nerazumljiv ukrep, ki je v nasprotju s pravili mednarodne skupnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Naslednje vprašanje vam bo zastavila kolegica Majda Zupan. Imate besedo in tri minute časa na voljo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik vlade, spoštovane ministrice, ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Lani aprila je državni zbor v skladu z zakonom sprejel sklep o začetku postopka za ustanavljanje občin in določitev njihovih območij. Ustrezno in pravočasno je bilo vloženih 50 predlogov za ustanovitev novih občin, nakar je državni zbor novembra sprejel sklep o nadaljevanju postopka. Po tem, ko so bili sklicani zbori občanov in dana mnenja občinskih svetov matičnih občin, je vlada obravnavala vse te predloge in prejšnji teden posredovala v državni zbor svoje mnenje in predlog, ki se glasi, da niti v enem primeru ne podpira ustanovitve novih občin. Pri vseh mnenjih navaja enako, da predlagane občine ne izpolnjujejo pogoja o številu prebivalcev in da ni razlogov, ki bi upravičevali odstopanje od tega pogoja. Vlada in zakonodajalec je v preteklosti že upošteval takšne izjeme, saj je od 192 občin kar 95 takšnih, ki imajo manj kot pet tisoč prebivalcev. V tem času pa se tudi niso spremenili zakoni, ki se na to nanašajo, zakon o ustanavljanju občin, zakon o lokalni samoupravi, zakon o financiranju občin, torej se niso spremenili v ničemer. Sicer pa primerjava z drugimi evropskimi državami kaže, da je naša država po deležu občin z manj kot pettisoč prebivalci na dnu lestvice. Na primer Avstrija ima kar dobrih 91 odstotkov občin do pet tisoč prebivalcev, Češka 95 odstotkov, Hrvaška 81, Francija 95, Nemčija 84 in Slovenija samo 49. Spoštovani gospod predsednik vlade, prosim vas, da pojasnite kriterije, ki so vas vodili, da ste na primer leta 1994 in 1998 predlagali tudi ustanovitev občin z manj kot pet tisoč prebivalci. Sedaj pa ste petdeset predlogov zavrnili kar v paketu. Od vas, kot od predsednika vlade, državljani pričakujejo, da v državi, ki naj bi bila pravna, veljajo za vse enaki kriteriji. Prizadeti državljani so revoltirani, saj menijo, da je takšen predlog nesprejemljiv, prvič, zato, ker je nemogoče, da med petdesetimi predlogi ne bi bile tudi izjeme, utemeljene z geografskimi, zgodovinskimi, obmejnimi ali gospodarskimi razlogi; in drugič, na takšen način vlada odreka določenemu številu prebivalcev - 150 tisoč menimo, da jih je - v polni meri zagotavljanje temeljne pravice do lokalne samouprave, kot jo določa 9. člen ustave in evropskalistina lokalne samouprave, ki jo je podpisala tudi naša država, in s tem ustvarja drugorazredne državljane.
Hvala lepa.
Dovolite še dodatno vprašanje.
Ne morem vam dopustiti.
Hvala lepa.
Hvala lepa. Če bo v enakem smislu, lahko postavite dopolnilno vprašanje. Gospod predsednik vlade.
Spoštovana gospa poslanka. Vlada je poslala predlog v državni zbor, predlog, ki je pripravljen na podlagi strokovnih kriterijev, pripravili so ga strokovnjaki. In državni zbor bo odločal v končni fazi o ustanovitvi novih občin. Vlada je na podlagi kriterijev dala takšen predlog, kot ga je dala, procedura pa se nadaljuje v državnem zboru in tu bo tudi priložnost za razpravo o tem in za končno odločitev. Vlada je tudi v preteklosti upoštevala zakonske kriterije. V posameznih primerih je prišlo potem do odločitve, torej do ocene, ali gre za izjeme ali ne, pa tudi dokončne odločitve v državnem zboru. Vsekakor pa je bilo ustanovljenih kar precej občin v Sloveniji, po prepričanju marsikoga najmanj dovolj, če ne preveč. Ta postopek pa se seveda nadaljuje in, kot sem že dejal, ga boste imeli priložnost dokončati v državnem zboru. Hvala lepa.
Če gre za vprašanje o isti temi, lahko zastavite dopolnilno vprašanje. Prosim.
Hvala lepa. Če dovolite še dodatno vprašanje: Kako vi kot predsednik vlade, odgovoren tudi za razvoj Slovenije, gledate na dejstvo, da pomeni imeti svojo občino v tej državi edini način, da zagotoviš razvoj oziroma da vsaj v razumnem času zagotoviš ustrezen lokalni standard, saj zakon o skladnem regionalnem razvoju ne daje rezultatov, kot bi pričakovali? Hvala lepa.
Hvala vam, kolegica Zupanova. Gospod predsednik vlade, želite odgovoriti na dopolnilno vprašanje? Imate besedo.
Povsem na kratko. No, vsekakor mislim, da to ni edini način za spodbujanje ustreznega regionalnega razvoja, da obstaja vrsta drugih mehanizmov, da razvijamo regionalno politiko v Sloveniji, kot veste, in tudi razvijamo instrumentarije, povečujemo sredstva v ta namen, tako da nikakor ne delim prepričanja, da je ustanovitev občine edini način, da lahko določeni prebivalci, določeni državljani potem svoje pravice na lokalnem in regionalnem nivoju tudi uresničijo v polni meri. Če bi bilo to res, potem bi najbrž šli v vzpostavljanje neskončnega števila občin, ampak dvomim, da bi to rešilo vse te probleme, mislim, da bi jih povečalo. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod predsednik vlade. Zadnje vprašanje predsedniku vlade bo v skladu s poslovnikom zastavil kolega Zmago Jelinčič. Imate besedo, kolega Jelinčič, tri minute.
Hvala lepa. Postavil bom vprašanje s področja gradnje avtocest in bom začel z dejavnostmi Družbe za avtoceste Republike Slovenije oziroma Darsa, d.d., ki so po zakonu finančni inženiring, priprava, organiziranje in vodenje gradnje in vzdrževanja omrežja avtocest ter upravljanje z avtocestami v Sloveniji. Ravno na področju finančnega inženiringa ni Dars naredil nič. Uprava Darsa zdaj razlaga, da bo oblikovala pravo delniško družbo, da se bodo dokapitalizirali, da bodo lastninili. Predsednik uprave Božič javno razglaša, da Dars dela le tisto, kar mu naroči vlada oziroma ministrstvo. In glede na te izjave je ogromna organizacija Darsa popolnoma odveč, kajti izvajalec del je Državna družba za ceste, ministrstvo pa potrebuje le manjšo agencijo, ki bi delala, kar ji nalaga zakon. Ob vsakem škandalu pa Dars tako ali tako kaže na DDC, kar se je pokazalo ob tako imenovani zamenjavi diskete, ki kaže, da je šlo za lažirano zadevo, pa tudi pri zapletih na Trojanah se kaže, da je Dars vse porinil v okvir DDC-ja. Ob koncu mandata prejšnjega predsednika, gospoda Brodnika, je imel Dars zaposlenih manj kot 40 ljudi, sedaj po treh letih ima prek 70 zaposlenih, kar je skoraj 100% več. S tako ekipo ima Dars bistveno preveč prostorov, saj vzdržuje celotno prazno stavbo v Celju, obenem pa ima najeto tudi stavbo v centru Ljubljane, medtem ko se je v Ljubljani že večkrat selil in neracionalno večkrat adaptiral prostore, v katerih je bil samo začasno. Uprava Darsa tudi skriva stroške za prostore in navaja le informacijo, da je najem kvadratnega metra okoli 3.700 SIT, ne pove pa, koliko kvadratnih metrov ima v najemu, in če pogledamo, da gre za najeto stavbo IMP-ja, poleg stolpnice Dela, pomeni, da je ta mesečni najem vsaj tri milijone dolarjev, stavba v Celju pa samuje. Izgovori, da morajo bitidarsovci v Ljubljani, ne vzdržijo, saj bi na pogovore z državnimi organi lahko hodil le član uprave Darsa, ne pa, da zaradi nepoznavanja problematike hodi na ministrstvo in v parlament cela četica in na vsako vprašanje odgovarjajo vsaj trije darsovci. Mobilnost prevoza iz Celja v Ljubljano tudi ni vprašljiva, saj je v na Darsu 27 ljudi z individualno pogodbo, ki vključuje poleg GSM tudi avtomobil za osebno uporabo. To se pravi, lahko se vozijo na počitnice z avtomobili, ne morejo pa priti iz Celja v Ljubljano. V zvezi s tem, da sta tako Dars in vprašanje gradnje avtocestnega omrežja v Sloveniji med seboj najtesneje povezana, sprašujem: Ali namerava vlada pregledati nefunkcionalno delo Darsa in ga omejiti ter na ta način omogočiti resno izvedbo avtocestnega programa? Hvala.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Hvala. Gospod poslanec v vašem vprašanju je seveda vrsta konkretnih mnenj in pa potem, seveda, vprašanj, za katera mislim, da je bolj primerno, da nanje odgovarja ustrezno ministrstvo, ministrstvo za promet. Sam bi komentiral to toliko, da celotna organizacija te dejavnosti je seveda vzpostavljena in lahko imamo različna mnenja o tem, ali je učinkovita ali neučinkovita. Seveda, vsi si želimo, da bi bila bolj učinkovita in skušamo izvajati tovrstni pritisk. V tem smislu, seveda, so tudi takšna vprašanja povsem na mestu. Očitno pa je, da bo potrebno za pospešitev tempa izgradnje avtocest oziroma za to, da bomo približno vzdržali na tistih začrtanih ciljih in v časovnih okvirih, da bo potrebno, seveda, organizacijo in pa učinkovitost delovanja, tako ministrstva kakor Darsa, kot drugih vzporednih služb, močno močno izostriti in narediti ustrezen pritisk. Nekaj seveda so omejena sredstva v ta namen, pač usmerjamo tista sredstva, ki so na razpolago, drugo je pa seveda čim bolj učinkovito delovanje in pa aktivnost vseh akterjev. Kar se tiče sredstev, je vlada že ugotovila oziroma skupno smo ugotovili tudi z Darsom, da bo potrebno najbrž povečati sredstva, če želimo vzdržati predvideni tempo, s tem da želimo pritegniti poleg javnih sredstev tudi zasebna sredstva in z ustreznimi oblikami, ki jih poznajo v tujini, morda najti dopolnilne načine financiranja in tudi pospešiti izgradnjo.V ta namen tečejo ustrezne aktivnosti oziroma tudi vlada je dala ustrezna naročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič želi zastaviti dopolnilno vprašanje. Dve minuti.
Gospod predsednik, jaz bi vas tudi vprašal: Kako je mogoče, da so v razpisu za člane uprave Darsa, ki je bil objavljen v dnevnem časopisju čez pol strani, zahtevani le visoka izobrazba in pa izkušnje? Nobenega programa dela ni bilo potrebno predstaviti in nobenega tujega jezika ni bilo potrebno znati. To pomeni, da bi se lahko na ta razpis lahko javilo vsaj 50 tisoč Slovencev oziroma da je bil razpis prirejen za točno določene ljudi. In zelo zanimive zahteve, ki spominjajo na čase bivše države, ko je bilo potrebno zgolj imeti politične zveze, ne pa znanja. Vprašal bi: Ali je šlo tukaj morda za pomoč bivšemu poslancu LDS-a, gospodu Zimšku, ki je postal tretji član uprave Darsa? Dejstvo je, da se Dars ne zna organizirati in da dela ogromno napak. Dejstvo je tudi, da pravi, da je premalo finančnih sredstev za izgradnjo, vendar pa kvote za zadnje leto še niso porabili. Darsovci tudi ne gredo na teren in ne vidijo oziroma ne rešujejo nastalih problemov. Dolenjci so ugotovili, da so cestninske postaje napačno postavljene in da je narobe še marsikaj s prometno ureditvijo, in vendar se nič ne naredi na tem področju. Dve leti je, kar je bila javna razprava o cestninskih sistemih v državnem zboru in v dveh letih Dars ni naredil ničesar, ampak so se skrivali za nekakšno stroko in nič drugega. Ker pa sem prepričan, da odgovor, že ta odgovor, ki ga je predsednik dal do zdaj in pa ki ga bo verjetno tudi povedal na koncu, da ne bo eksakten, da bo nedodelan, netočen in precej splošen, zahtevam, da v skladu z drugim odstavkom 29. člena poslovnika državnega zbora Republike Slovenije, v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, da se opravi razprava v državnem zboru o odgovoru vlade na poslansko vprašanje.
Samo trenutek, kolega Jelinčič. Vi torej predlagate, da se uveljavi drugi odstavek 29. člena poslovnika. To pomeni, da bomo zdaj prešli na razpravo o odgovoru vlade na poslansko vprašanje, ki ga je dal predsednik vlade. Najprej sprašujem predsednika vlade, ali želi na dodatno dopolnilno vprašanje dati odgovor pred tem. Gospod predsednik vlade, prosim.
Samo dve besedi. Razpis, o katerem je govoril gospod Jelinčič, ureja statut. Uprava Darsa je bila racionalizirana, zmanjšana. Mislim, da s 5 članov na 3, sedanje 3 člane. To je bila odločitev vlade pred časom. Kar se pa tiče drugih vprašanj, pa predlagam, da v nadaljevanju razprave v imenu vlade odgovori gospod Šajna, državni sekretar v ministrstvu za promet, ki zamenjuje ministra ta teden.
Prav. Najprej bomo dali besedo predlagatelju zahteve, to je kolega Jelinčič, imel bo največ 15 minut na razpolago za stališča, potem predstavniku vlade, v tem primeru, glede na predlog predsednika vlade, gospodu Šajni, državnemu sekretarju, nato pa do pet minut predstavnikom poslanskih skupin. Najprej kolega Zmago Jelinčič, 15 minut.
Hvala lepa, gospod predsednik. Najprej kratek ogled, pa prosim, če lahko začne tamle zadeva teči. Hvala lepa. Ko je Demos prevzel vodenje, sta gospod Kranjc, minister za promet in zveze, in pa gospod Peterle kot premier določila, da bo bencinski tolar 10 tolarjev na liter. In vse skupaj se je utopilo v integralnem proračunu. Čez čas je Dars prevzel sistemsko financiranje in vse je šlo skozi integralni proračun, s tem seveda, da je bencinski tolar narasel na 16% od cene za liter bencina. Prvi program je bil totalno nerealen in je šlo za zavajanje parlamenta, tako po ceni, kakor po rokih, saj naj bi bil končan do leta 1999. Cene so bile nerealne, saj se je kasneje zahteval vedno višji nivo uslug, porajale so se zahteve lokalnih skupnosti in šlo je za vsakratno kupovanje lokalcev pred volitvami, in to je počela vsaka vlada in skoraj vsaka politična stranka. Šlo je za zahteve po regulaciji vode, spremembe namembnosti zemljišč, za protihrupne ograje, za razne priključke, priključke cest, kjer lahko primerjamo neskromne zahteve, ki so naraščale v primerjavi med vzhodno obvoznico v Ljubljani in zahodno obvoznico v Ljubljani. Že v začetku pa je bilo povedano, da lahko Slovenija, glede na to, da ima dva milijona ljudi, gradi kvečjemu, brez da bi obremenjevala proračun v negativo, samo 20 do 25 kilometrov avtocest na leto; toliko ima gradbenikov oziroma gradbincev, toliko ima projektantov. Dars je vse skupaj zavajal, ko je govoril, da je mogoče zgraditi 50 kilometrov avtocest na leto, in ni se dogajalo nič, ni bilo odkupovanja zemljišč, cene pa so naraščale. Zato so kasneje potihoma dvignili odstotek bencinskega tolarja na 20% cene za liter bencina. Danes se zopet govori o koncesijah, o privatnem kapitalu, in eden in drugi, privatni kapital in koncesionar, zahtevata le dobiček, drugače ne bosta šla v posel. In na čigav račun? Na račun nas, Slovencev. To, da je to nesmiselno in slabo, so pa navkljub vsemu vedeli že v stari, v rajnki Jugoslaviji, že takrat so rekli, niti koncesija niti privatni kapital pač ne moreta vstopiti. Kajti če nekdo dobi koncesijo, na eni strani je koncesionar, na drugi strani so lastni viri Republike Slovenije, bo koncesionar hotel imeti profit. Profit bo lahko dobil samo na ta način, da bo odvzel del oziroma velik del tistih lastnih sredstev, ki jih bo država vložila. To se pravi, koncesionar bo dobil tudi od države denar, medtem ko bo slovenska struktura oziroma slovenski proračun iz dneva v dan bolj in bolj obremenjen. To se pravi, dobiček bodo koncesionarji kovali iz slovenskih proračunskih sredstev. Govori se tudi, da bo 2010 leta konec gradnje, kar je popolnoma nemogoče in nesmiselno. Kajti potrebno je treba graditi naprej, kar pomeni še dodatno potrošnjo sredstev in pa vračati je treba še tudi kredite še od leta 1995 naprej, kar pomeni, da se bomo še dodatno obremenjevali. Obenem pa se večajo oziroma so vedno bolj prisotne zahteve po reviziji programa, tako da imamo tudi celo vrsto političnih zahtev, kjer stojijo zadaj in izsiljujejo tako Hrvatje kot Nemci. Zahteva se gradnja smeri Maribor-Ptuj-Gruškovje - to je Pirnska avtocesta - Hrvatje zahtevajo cesto Postojna-Rijeka, zahtevajo cesto Rijeka-Trst, v letu 2010 naj bi se gradila šestpasovna obvoznica okoli Ljubljane, gradili naj bi se novi priključki na avtoceste, magistralno omrežje, regionalne ceste in podobno. Gre za celovito rešitev o financiranju gradnje cestnega programa v Sloveniji. Tega vlada nima. Vlada se skriva za parcialnimi rešitvami in vse, kar počne, je to, da preklada iz kupa na kup in zamegljuje oči slovenskega davkoplačevalca s tem, da nam bodo tukaj koncesionarji prinesli ne vem kakšne dobičke. Tukaj zraven je potrebno upoštevati še, da bo treba nujno zgraditi tudi drugi tir v Koper, kar ne bo poceni, in tudi tukaj vlada nima rešitve, navkljub temu, da gre za strateško zadevo, ki bi jo država že zdavnaj morala urediti. Vendar zapravljalo se je po dolgem in počez, kontroliralo se ni nič in ni nič čudnega, da se dogaja to, kar se. Dogaja se odpuščanje delavcev, ne samo pri avtocestnem programu, ampak nasploh pri gradbincih. Posledično pomeni to, da se sponzoriranje slovenskih kulturnih in športnih prireditev in pa društev ponehuje, SCT je nehal sponzorirati nogomet, odstopili so od hokeja, od košarke, Primorje bo zdaj zdaj nehalo sponzorirati, CMC Celje bo v kratkem nehalo sponzorirati in nisem še slišal, da bi ta slavni Grassetto, ki ga je vlada pripeljala v Slovenijo, kakorkoli in kdajkoli sponzoriral kogarkoli v Sloveniji. Grassetto se je zavezal z razpisnimi pogoji, da bo imel lastnih kapacitet vsaj 50 odstotkov, dela pa z nekaterimi Slovenci, od katerih je trboveljski RGD že vrgel ven, in pa s tujci, na primer s Slovaki, in zato v Slovenski nacionalni stranki zahtevamo točno pojasnilo in poročilo o izpolnjevanju vseh zahtev iz razpisne dokumentacije, spoštovanje zahtevanih rokov, terminskih planov, napredovanja del, kvalitete izvajanih del - znane so delovne nesreče pri Grassettu, ki jih lepo skrivajo - plačila do podizvajalcev in nabav materialov ločeno za slovenske in za tiste iz tujine, kajti prihaja do "dampinških" posegov in do "dampinškega" reagiranja na tem področju. Sprašujemo tudi, kako bo vlada reagirala na eno izmed zadnjih ponudb Grassetta, ki ni bila izpolnjena oziroma so bili oddani prazni papirji. Namreč v torek, 5. februarja letos ob 9.00 uri zjutraj so odpirali ponudbe za manjše objekte in za viadukt Bivje na trasi Klanec-Ankaran, in ko so ponudbo odprli, so bili notri prazni, neizpolnjeni listi. Zaradi tega smo mi že postavili poslansko vprašanje v zvezi s tem, odgovora še ni bilo. Zanima pa me, ali se Grassetto počuti tako močnega, da si dovoli celo to. Grassetto se niti ne sekira, kajti bilo je rečeno, da če bo Grassetto izločen, je tukaj že pripravljena firma Astaldi s.p.a. kjer so tudi Italijani zadaj, ki že čaka na slovenskega janičarja. Zavedati se moramo, da Italijani imajo od lastne države - to se pravi od italijanske države - 20 odstotkov državnih subvencij za gradnjo cest v Sloveniji in zato lahko "dampinško" nižajo cene, kar pa po moje nikakor, in po mnenju Slovenske nacionalne stranke, nikakor ni v skladu z evropskimi standardi, je pa to seveda verjetno v skladu z določenimi, dovolj pritlehnimi nameni, tudi slovenske politike in konec koncev tudi vlade. Po drugi strani pa imamo Dars, DDC, DRSC in ministrstvo za promet, kjer sedi skupaj vsaj 700 ljudi in nihče niti ne pomisli, da bi ti ljudje kaj delali, razen svetlih izjem, seveda, in si lepo režejo debel kos kruha. Zanima me tudi, kaj bo vlada naredila z gospodom Veselom iz republiške komisije za revizije, ki je ugotovil, da je SCT zamenjal disketo pri ponudbi za predor Podmilj, nato pa celo obsodil to slovensko firmo tako, da jo je izločil iz nadaljnjega postopka. Zanima me, kdo je stal za tem, za to odločitvijo, kdo iz vlade je kot navadnemu državnemu uradniku dopustil ali morda celo ukazal takšno postopanje. Zato tudi predlagamo v Slovenski nacionalni stranki dva sklepa, naj državni zbor Republike Slovenije ustanovi posebno finančno kontrolno skupino, ki bo spremljala delovanje zgoraj navedenih državnih institucij, in jih kontrolirala - to v bodoče, vnaprej. Za nazaj pa predlaga Slovenska nacionalna stranka sklep, da se opravi popolna revizija delovanja firm Dars, DDC in pa DRSC, in sicer ne prek nesposobnega računskega sodišča brez kompetenc, ampak s strani državnega tožilstva, ter da se sankcionirajo goljufi in pa krivci nasploh. Sedaj bi pa nekaj besed predal še kolegu Saši Pečetu. Prosim.
Prosim. Nekaj manj kot 5 minut je ostalo.
Hvala za besedo, Zmago. Dovolite da, [[...]]
Predlagatelj ima 15 minut na voljo. Prosim.
Naj začnem tam, kjer je govornik pred mano govoril o posledicah tujih izvajalcev na slovenskih cestah. Ko govorimo o gradbeništvu, in sicer o gradbeništvu ravno na področju cest, ne smemo pozabiti, da gre v tem primeru za eno izmed tistih delovno intenzivnih industrij, kjer praviloma ne bi smelo igrati vlogo, to kar je pač zadnji čas vlade Republike Slovenije poudarjala, da je slovenski delavec slabši delavec od tujega delavca. In to, čemur smo bili priča pred nekaj dnevi na odboru za gospodarstvo, kjer je ministrica za gospodarstvo celo povedala, da je nacionalni interes, če v našo majhno državo spustimo tujca, da nas pokupi in potem ta upravlja z našim premoženjem, ker bo pač verjetno on le znal in da uporabim tisti izraz, ki je bil tako boleč za ušesa, ker imajo tujci pač tako imenovani "know how". Še hujša so bila stališča vaših para državnih ali pa rečmo kar vladnih institucij, kot gospodarske zbornice Slovenije, ki predlagajo celo davčne olajšave za vstop tujcev, za njihovo delo na slovenskem terenu ali kakršnokoli drugo obliko proizvodnjo ali storitev, ki bi se opravljale. Dovolite, da v tem času še poskušam izkoristiti govor gospoda Drnovška, ki se je pred nekaj časa obračal na slovensko javnost oziroma širšo slovensko javnost z besedo klientelizma, v povezavi s podanim predlogom Zmaga Jelinčiča. Veste, preje ste govorili, da ima pač skupščina Darsa v rokah pomembne odločitve, seveda, saj je delniška družba in po zakonu o gospodarskih družbah ji to pač pripada. Ne smemo pa pozabiti, gospod Drnovšek, da te vi predsednik skupščine Darsa in to se nam zdi, vsaj v slovenski nacionalni stranki v temu trenutku, pod temi pogoji, katerimi deluje Dars, torej od poviševanja procentualnega deleža na bencinski tolar, do vsakoletnega povečevanja gradnje cest, torej podaljševanja roka, nesprejemljivo. Nesprejemljivo, da ste vi tisti človek, ki po eni strani vodi vlado Republike Slovenije, vodi, organizira delo ministrstva, pod katerega spada tudi promet in zveze, po drugi strani pa zavzemate, tudi tako imenovano najmočnejšo funkcijo v okviru Darsa. Mi vam le na srce polagamo, da odstopite s tega mesta, prepustite to delovno mesto tistim, ki ga bojo sposobni izvajati korektno. Korektnost se bo pokazala takrat, ko ta država ne bo trpela zaradi avtocest. Ko ta država ne bo vsakih pet let podaljševala roka za izgradnjo avtocest. In ko se bojo v tej državi avtoceste končno razvile po planu. In pa še, Zmago je, gospod Zmago Jelinčič je nekaj časa nazaj govoril o načinu izvajanja, v kaki obliki naj bi se izvajale gradnje avtocest. Seveda, možne so koncesionirane službe, javne gospodarske službe, režijski obrati in vprašanje je, kaj od tega jeprimerno. V Slovenski nacionalni stranki sicer trdimo, da je izmed teh danih oblik po zakonu o gospodarskih družbah, še zmeraj najprimernejša koncesionirana dejavnost, toda z določbo, da je koncesionar v tem primeru lahko samo domači izvajalec. S tako rešitvijo, če bi jo seveda vlada Republike Slovenije sprejela, bi lahko zagotavljali nacionalni interes, in to nacionalni interes v tistem pogledu, da bi tej državi šlo bolje in ne tujim vlagateljem, kakor je stališče odbora za gospodarstvo. Seveda pa se pod izvajalci razumeva tudi podizvajalce osnovnih faz. To bi bilo stališče slovenske nacionalne stranke, katerega vam, še enkrat poudarjam, polagamo na srce, da ga sprejme tudi vlada Republike Slovenije in za to svojo državo tudi končno nekaj stori. Hvala lepa
Hvala lepa. Želite še? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ker mislim, da bo ta razprava danes v veliki meri šla v prazno, zahtevamo v Slovenski nacionalni stranki najprej sprejetje teh sklepov, potem pa tudi pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, vam kot predlagatelju moram pojasniti, da ne bo nesporazuma, da na podlagi drugega odstavka 29. člena poslovnika ni predvidena splošna razprava in odločanje o predlogu sklepov, zato o vaših predlogih ne moremo razpravljati in glasovati. Predlagam, da jih, če boste vztrajali pri taki formi sklepov, naslovite na pristojne organe kot pobudo. Državni zbor je pri uveljavitvi tega člena poslovnika, na katerega se sklicujete zdaj tudi vi, kvečjemu sprejel sklep, da vlada pripravi širše pisno poročilo, in potem odloča o tem, ali bo to točko uvrstil na dnevni red. To je tudi edini sklep, ki bi ga lahko uvrstil, in prosim, da premislite o njem. O teh, ki ste jih predlagali,pa ne moremo odločati. Zdaj bo imela vlada 15 minut na razpolago za odgovor. Kdo želi v imenu vlade prvi odgovarjati? Gospod državni sekretar Šajna, prosim.
Gospod predsednik, poslanke in poslanci. Vprašanj je bilo veliko. Ne vem, če sem si vsa vprašanja zabeležil, pa vendar bi želel smiselno v celoti odgovoriti na postavljena vprašanja. Torej, ko je to ministrstvo, ministrstvo za promet, prevzel minister Presečnik, je naročil analizo izvajanja nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Ta analiza je bila izdelana in je pokazala nekatera odstopanja od izvajanja nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Te so v dveh smereh ključne. Prva smer je, da viri za izvrševanje tega programa ne prihajajo tako, kot je v nacionalnem programu predvideno, predvsem, šlo je za zaostajanje v prvi vrsti glavnega vira, ki predstavlja približno dve tretjini celotnih sredstev, in sicer tako imenovanega bencinskega tolarja; in drugi, da z nekoliko upočasnjeno gradnjo prihaja tudi manj sredstev iz tako imenovane cestnine. Že prej je bilo to ugotovljeno, da imamo v Sloveniji dva cestninska sistema oziroma dva sistema cestninjenja, tako imenovani zaprti sistem in tako imenovani odprti sistem, in naročene so bile ustrezne študije oziroma ustrezne strokovne podlage, da bi se ugotovilo, kako razrešiti ta problem. Se pravi, govorimo o dveh ključnih virih za izvrševanje nacionalnega programa in o rešitvah, ki bodo sledile temu delu nacionalnega programa. V tem času je bilo narejeno na tem področju dvoje. V parlamentu je v petek bila sprejeta ta sprememba zakona o zagotavljanju sredstev za gradnjo državnih cest v okviru nacionalnega programa avtocest. Smatramo, da je to zelo dobra podlaga za to, da bo nacionalni program za izgradnjo avtocest imel v bodoče stabilen, trajen in ustrezen vir, kar je podlaga, seveda, za sprejemanje dolgoročnih obveznosti, za ustrezno načrtovanje in, seveda, tudi ustrezno prilagajanje vsebin in rešitev pri gradnji avtocest. Pomembno pri tem je tudi to, da se ob tem, da je določena minimalna letna kvota, ta sredstva iztečejo takrat, ko bo nacionalni program izvršen. Drugi pomembni sklep na področju virov so sklepi vlade, ki dolgoročno zavezuje ministrstvo za promet in Dars, da pobira cestnino skladno z uporabljenimi kilometri, oziroma prevoženimi kilometri, in sicer v prostem prometnem toku, in sicer na celotni mreži. Ta naloga je dolgoročna in bo lahko prišla v veljavo, glede na to, da tehnološke rešitve še niso pri nas vpeljane, pa tudi v Evropi ne, nekje do leta 2008. S tem je bila dana jasna usmeritev stroki, predvsem pa Darsu, da dela na razvoju cestninjenja tako, da bi uporabniki avtocest v Sloveniji plačevali porabo cest, skladno s prevoženimi kilometri v prostem toku brez ustavljanja. Izhajajoč iz teh virov in na podlagi ugotovitev odstopanj pri sami gradnji avtocest je naročeno Darsu, da pripravi rebalans nacionalnega programa, ob tem, da seveda pripravi tudi letni program za leto 2000-2003 in srednjeročni program razvoja. Dars je pristopil k tej izdelavi in v določenih rokih bodo ti dokumenti tudi pripravljeni. Tu je bila dana usmeritev Darsu, da naj preveri, kako bi lahko ta program izvršil do leta 2010, pri čemer je jasno, da bo primanjkljaj sredstev iz virov, o katerih sem že prej govoril, do leta 2000 približno milijardo 200 milijonov ecujev. Vprašanje je, seveda, za Dars, in naloga, da najde možnosti privatnega sovlaganja, da bi premostil to financiranje, ali na podlagi koncesijske gradnje ali na podlagi nekega drugega privatnega sovlaganja. Rešitev teh tipov je v svetu kar nekaj, in naloga Darsu in ministrstvu, ki ima to nalogo, da najdemo za Slovenijo najprimernejšo rešitev, najprimernejši način, kako vključiti privatno sovlaganje, da bo ta program izvršen do leta 2010, seveda pod vprašanjem in predpostavko, da bo tako vlaganje racionalno, gospodarno in primerno našemu okolju in našim razmeram. Jasno je, da privatni kapital ne bo prišel v Slovenijo zato, da ne bi dobil dobička. Vprašanje je seveda, kako visok je ta dobiček, in vprašanje je, koliko pa Slovenija kljub temu, da prispeva ta dobiček privatnemu kapitalu, pa v celoti pridobi skozi to, da je avtocestna mreža prej zgrajena, da je gospodarstvo spodbujeno oziroma spodbujano in da so jim dane možnosti za gospodarno in učinkovito delovanje. To so predpostavke in na te predpostavke in na te naloge bodo Dars oziroma ustrezne strokovne službe odgovorile in dale rešitev v sprejem. Predpostavljamo, da lahko ima pospešeno financiranje, pospešena gradnja pozitivne učinke kljub temu, da pokriva tudi stroške kapitala.
Je to vaš del odgovora, gospod Šajna? Gospa ministrica bi želela [[...]]
Če smem še nadaljevati. Seveda, pri sami gradnji nastopajo nekateri problemi, ki so vezani v prvi vrsti na probleme in težave vključevanja novih tras v prostor. Absolutno spoštovanje tudi lokalnih skupnosti in njihovih zahtev, s tem da se reši probleme, ki nastopijo z, bom rekel "grobim" posegom v prostor, kar seveda vsaka avtocesta predstavlja, in ustrezna rešitev problema, tako za lokalno prebivalstvo kot tudi za okolje, so nujni predpogoji za to, da demokratično in s konsenzom najdemo ustrezne rešitve. In te rešitve velikokrat niso poceni. Pomembno je, da se zavemo, da gradnja avtocest rešuje v prvi vrsti prometne probleme in v tem smislu se pripravlja tudi rebalans nacionalnega programa, namreč, da bo dinamika in termini za izgradnjo taki, da bomo najnujnejše prometne probleme najprej rešili, potem seveda tudi ostale. Tukaj nastopajo, seveda, še problemi, ki so vezani na kulturno dediščino, arheologijo, odkupe zemljišč in vse seveda, kar je povezano z lastnino, ki jo tako ministrstvo za promet kot Dars, seveda, in kot tudi drugi resorji v vladi, absolutno morajo spoštovati in mi jih spoštujemo. In to včasih tudi stane nekaj denarja. Učinkovitost Darsa. Kot vam je znano, je bila v preteklem letu uprava spremenjena. Ta uprava je sedaj 3 članska uprava. Bil je tudi razpis skladno z veljavnim statutom te družbe. Statut je bil pa ustavljen takrat, ko se je družba organizirala in sicer v letu 1994. Torej ta zadeva ni nastala sedaj, ampak je že takrat nastala in v tem razpisu so bili ti pogoji postavljeni. Vlada je zadolžila Dars s svojimi sklepi, kaj mora postoriti v svojem mandatu, da bo učinkovit in da bo sledil ciljem, ki jim je postavljen. Dars temu sledi. Ima tudi s strani ministrstva stalni nadzor, ki ga še nekoliko zaostrujemo in bolje definiramo v tem smislu, da ne bi prihajalo do problemov, da bi se ta družba nekako izdvojila iz ciljev, ki so ji bili postavljeni, in toje čim učinkovitejša, čim bolj gospodarna in hitra izgradnja avtocestnega omrežja. Ostale družbe, predvsem DDC, je gospodarska družba, ki se, po našem mnenju, lahko v bodočnosti privatizira, predpogoj je pa seveda tudi ta, da ustvarimo ustrezen trg tega dela. Stroke na področju gradnje v Sloveniji imamo in to izjemno kvalitetne stroke. Tej stroki je tudi v svetu priznana visoka kakovost, nekatere stroke bomo morali, omenili ste finančni inženiring, še ustrezno organizirati in ga vključiti zato, da bomo našli tudi iz finančnega oziroma iz investitorskega vidika najboljše rešitve. Na nekatera vprašanja zdaj v tem času nisem mogel odgovoriti, gospa ministrica bi želela seveda tudi nekaj dodati, če sem prav razumel. Vse ostalo bomo pa izčrpno poročali. Naj omenim samo še nekaj. Nadzor nad Darsom v principu je dvojen. S strani ministrstva za promet kot resornega ministrstva in nadzornega sveta, v katerem so tudi predstavniki državnega zbora in ta nadzorni svet, seveda, nadzira poslovanje Darsa in poroča o ukrepih, izvrševanju nalog, ki jih imajo, poroča oziroma sklepa o planih, zaključnih računih in poročilih Darsa. Tako, da je o vsem informiran, najbolj podrobno kar se da. Upam, da sem lahko celovito odgovoril na vaša vprašanja. Hvala lepa.
Gospa ministrica, dr. Petrinova, ima dobri 2 minuti in pol na razpolago, da dopolni odgovor vlade. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci. Mislim, da so diskusije v parlamentu preresne, da bi izrabljali te trenutke, ki so nam dani, da si med sabo izmenjamo svoje mnenja na načine, ki niso ustrezni oziroma so zavajajoča. Gospod Peče me je citiral oziroma je povedal, kaj naj bi jaz rekla na odboru za gospodarstvo, ko smo obravnavali zakon o prevzemu. Imamo tudi, seveda, stenograme in iz njih bomo lahko razbrali trditev. No, v razpravi smo se pogovarjali o zaščiti domače lastnine in o vprašanju, ali je zaščita domače lastnine, sama po sebi zadosten pogoj, da to pelje v uspešno gospodarstvo. Moje naslednje vprašanje je bilo, kaj je do sedaj pokazal tuji kapital oziroma tuje investicije v Sloveniji, in potem sem citirala rezultate, ki so objavljeni tudi v študiji OSCD-ja in jih je pripravil tudi UMAR, iz katerega je pač razvidno, da je narejena primerjava, kako učinkovita so bila podjetja, ki imajo delež tujega kapitala, in pokazalo se je, da so učinkovitejša, in nakazani so tudi razlogi, zakaj je do tega prišlo. To je točno povzetek moje diskusije, kar je, seveda, tudi razvidno iz stenograma, in prosim, ko citiramo en drugega, dajmo se tega držati. Hvala lepa.
Želi še kdo od predstavnikov vlade dopolniti ta odgovor? [[Ne želi.]] V skladu s poslovnikom imajo sedaj možnost, da nastopijo s stališči poslanske skupine, tri so se prijavile k besedi do največ pet minut, najprej kolega Mamić v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, potem kolega Podobnik v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, za tem kolega Peče v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, in vidim, tudi kolega Kelemina v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Po tem vrstnem redu bom tudi dal besedo. Kolega Mamić, imate besedo.
Hvala lepa. Pozdravljam vse prisotne, da ne bom našteval, ker je čas dragocen. Mene, odkar sem v tem parlamentu, zanima kronologija bencinskega tolarja. Namreč odkar se je začelo zbirati, to je nekako gospod Jelinčič že omenil, se je večal tisti procent za namenska sredstva za izgradnjo avtoceste, pa temu ni bilo tako. Ključno moje vprašanje je, kam je šel tisti denar, ki bi moral biti uporabljen za avtocesto oziroma ki bi moral ostati v panogi. Že od samega začetka ni šlo 100% za avtoceste, 13% ga je bilo že manj, in vsako leto manj in manj, tako da v letu 2000 ga je ostalo samo še 37%, in menda je uporabljenega še manj, kot to. Ta integralni proračun, ki ga tako imenujete, jaz mislim, da to ni nič drugega, kot eno samo zavajanje, metanje peska ljudem v oči. To je isto, kot recimo, da se zmenita dva, en ima dosti denarja, drugi malo, bova dajala skupaj v isto blagajno in si bova pa enako delila, pa ni važno, kdo je koliko kaj dal. Sedaj, ali je mogoče, odkar se zbira ta bencinski tolar tabelarno prikazati, recimo, kako se je gibal ta tolar. To me res zanima, ker to vprašanje sem tudi postavljal kot poslansko vprašanje pa nisem dobil odgovora nikoli, niti približno ne. Tudi v Poročevalcu piše, toliko je šlo za avtocesto to leto, to leto toliko, toliko bo toliko itn., ampak da bi na tisto vprašanje jaz dobil odgovora, ga nisem. Upam, da ga bom. Ta gradnja naše avtoceste in predvidevanja iz 1993 leta, da bo do konca stoletja ali tisočletja končan avtocestni križ. Sedaj smo menda na 41% in je porabljenih sredstev več, kot je bilo takrat mišljeno za vseh, mislim, da 540 kilometrov, ali nekaj takega. Me zanima še nekaj, komentiral bi še to, kar sem sedaj povedal. Imam občutek, da takrat, ko se je predvidevalo, ko se je planiralo, se je preveč zaupalo neki stroki, ki je, bi rekel, padla na izpitu, ter da se ušteje za 59%, ne vem, kakšna je to stroka. Nekdo mi je odgovoril, da bi se s tistim denarjem dalo narediti avtoceste, samo so pa mostovi, so podvozja, pa nadvozja, pa deviacije, pa ne vem kakšni še spremljajoči objekti. Za božjo voljo, gradbenik mora vedeti prej, kaj rabi avtocesta, ker če bi naredil samo avtocesto brez vseh teh spremljajočih objektov, potem je to neuporabno, ker ne bo moral stopiti nanjo. Tako, da to je pravljica za lahko noč. Bi še rad poudaril recimo Rebernice, ki jih vsi poznamo, kakšne so. Tam leži denar, 94 milijard lir, ker ne vem koliko časa že ležijo in vsak dan, vsako leto, bom rekel, je manj tega denarja in takrat, ko se je zmenilo, da bodo Italijani sofinancirali 50:50, sedaj ga je komaj 25, glede na to, koliko se ga rabi za tistih 10 kilometrov težkega odseka, to poudarjam. In še, recimo, od Razdrtega je narejen kilometer ceste, avtoceste, ki se ga ne uporablja, ki se ga ne more uporabljati, in to je mrtvi kapital. Sam tega tudi ne razumem. Naredili bi še en kilometer ali dva, da bi vsaj tisto uporabljali, če smo vložili nek denar, da imamo nekaj od tega. Rad bi še nekaj povedal o tej nestrokovnosti, ki sem jo omenil prej. Toliko je narejenih objektov po avtocesti po nepotrebnem, zagotovo, in to je nedopustno. Recimo, ko se je planiralo skozi Vipavsko dolino, ko se je še planiralo, ko ni bilo še nič narejenega, samo uredba je bila, sem opozarjal na stvari, ko sem bil občinski svetnik, in še nekaj ljudi se je vključilo v to, pa ni nič pomagalo. Enostavno so nas gospodje projektanti in Darsovci ignorirali. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Mamić. Naslednji ima besedo v imenu poslanske skupine slovenske ljudske stranke kolega Janez Podobnik, za njim kolega Peče v imenu slovenske nacionalne stranke. Prosim, kolega Podobnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, gospe ministrice in gospodje ministri, poslanki kolegi! V skladu s poslovnikom bi bilo korektno, da bi se v naših petminutnih razpravah držali okvira odgovora vlade, ne pa da o tej temi odpiramo čisto vsa vprašanja, ker potem je zadeva popolnoma konfuzna, popolnoma konfuzna. Dejstvo je, da o izgradnji avtocestnega križa državni zbor vsako leto vsaj dvakrat ali trikrat razpravlja, in to so razprave, ki so dolge, ki so praviloma vsebinske, ki so polemične, ki so tudi čustvene, in kadar se zgodi, da na tak način, ki je seveda poslovniški, ki je legitimen, da pač pade na predlog neke poslanske skupine taka razprava, potem se praviloma zgodijo improvizacije, pavšalne trditve, včasih tudi žalitve in neresnične besede. V svojem kratkem nastopu se bom poskušal držati okvira odgovora predsednika vlade na poslansko vprašanje gospoda Jelinčiča in nato tudi na bolj obširen odgovor državnega sekretarja, gospoda Šajne. Najprej plediram, kolegice in kolegi, da s svojimi razpravami dvignemo ponovno zaupanje v avtocestni program v Sloveniji. Poslanke in poslanci smo dolžni, da verjamemo v ta projekt in da s svojimi razpravami ravnamo tako, da bodo tudi davkoplačevalci verjeli vanj. Lahko smo kritični do njega, morda je bilo marsikaj narobe,vendar bo zgodovina pokazala, da je to morda eden največjih gospodarskih projektov samostojne slovenske države, in bodimo ponosni na ta projekt. Bodimo tudi kritični do njega, ampak bodimo tudi ponosni na ta projekt. To je prva misel. Druga misel je ta, da smo poslanke in poslanci, ki smo vsi krvavi pod kožo, doma iz različnih okolij in vedno, kadar je prišel v državni zbor program avtocestnega križa za posamezno leto ali pa širše, smo dodali še kakšen svoj odsek, še kakšno svojo obvoznico, še kakšen svojmost, in smo ga praviloma mi malo tudi dozidali, in so prihajali so aneksi. Tudi na to ne pozabiti, ko smo včasih tako kritični do projekta kot takega. Tretja misel. Podpiram državnega sekretarja, predsednika vlade in ministra Presečnika, da je nastopil čas, da v izgradnjo avtocestnega križa poleg bencinskega tolarja, državnega proračunskega denarja in kreditov vstopi tudi privatni kapital, pa naj vstopi slovenski ali pa drugi. In zato je tako pomembno, da mi verjamemo v projekt in da verjamemo v vodstvo,ki vodi Dars. Kajti če bomo verjeli v ta projekt in če bodo postopki korektni, se bo morda zgodilo, da bomo znali tudi finančno oblikovati projekt ali program, da bodo morda slovenske državljanke in državljani, ko bodo iskali možnost, da svoj denar oplemenitijo, morda ga bodo vložili tudi v obveznice za neko določeno obdobje desetih ali petnajstih let, s stabilnim donosom, in bi na ta način mi, Slovenke in Slovenci, sofinancirali izgradnjo tega avtocestnega križa. Predlagam, da razmišljamo v to smer. Kar se pa tiče nekaterih besed o vodenju, mi pa dovolite naslednjo misel. Osebno in v poslanski skupini cenimo mag. Janeza Božiča, on je član slovenske ljudske stranke, pa to ni bistveno. On je strokovnjak, on je s svojo prisotnostjo na Darsu prinesel potrebno racionalnost, predvsem pa verodostojnost v delu. Gospod Božič je časten človek in s svojim delom vsekakor vliva zaupanje v ta projekt. In ne nazadnje, znano je, da imajo slovenska gradbena podjetja težave; imajo jih tudi zato, ker je recesija, imajo jih tudi zato, ker so se morda preveč obremenila in so preveč ambiciozno nakupovala gradbene in druge stroje, ko so šla v ta velik projekt. Vendar je kljub temu slovenska gradbena operativa zašla v določene težave. Tudi to je dokaz, da se poskuša čim bolj racionalno obnašati na razpisih. Če so bile pa nekatere napake narejene, pa obstajajo mehanizmi, da se jih odkrije in sankcionira. V eni stvari pa imate, kolega Jelinčič, prav. Če zakon o Darsu določa, da je sedež Darsa v Celju, naj tam bo. Naj izvolijo, mislim, da sem slišal, 28 inženirjev in drugih, ki imajo kolektivne pogodbe, se zjutraj usesti v avto in naj se odpeljejo v Celje. Tu vlada nima nobenega mandata, da izigrava odločitev državnega zbora in zakona, ki pravi, da je sedež Darsa v Celju. Tu pa imate prav. Imate prav tudi tam, ko pravite, da je potrebno z nadzornimi in drugimi mehanizmi doseči, da bomo s čim manjšimi sredstvi čim prej dokončali izgradnjo avtocestnega križa. Kolegice in kolegi, predlagam, da vnaprej s svojim nastopom gremo v smer, da bomo našli najboljše rešitve, čakajo nas predori pod Trojanami, čaka nas viadukt Črni kal. To so tista leta, ko smo vedeli vsi, da bo zmanjkalo denarja, da se bodo povečale obresti. Sedaj je najbolj kritično obdobje izgradnje avtocestnega križa. Še naprej verjemimo vanj in podprimo ga. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Podobnik. V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, kolega Peče. Za vami bom dal besedo kolegici Marii Pozsonec. Prosim, kolega Peče.
Še enkrat hvala za besedo. Glede na to, da smo v Slovenski nacionalni stranki navajani podtikanj s strani vlade, smo si seveda predčasno pridobili magnetogramski zapis govora na odboru za gospodarstvo. In naj vam citiram besede gospe Petrinove. "Mislim, da je v slovenskem nacionalnem interesu tudi potrebno, da ustvarimo pogoje, da pritegneta, tudi pritegnemo v naše gospodarstvo neposredne tuje naložbe." V slovenski nacionalni stranki nismo v ničemer izrabljali oziroma spreminjali pomena danega besedila. In če je gospe ministrici žal za izrečene besede, nas to zelo veseli. Ampak, ne bom več o temu. Govorilo se je o resnejših temah,
Prosim, ker ministrica nima možnosti
o privatnem interesu oziroma privatnem kapitalu. Seveda, saj cela Slovenija leži na privatnem kapitalu. Samo 3 procente državnega proračuna Republike Slovenije v višini 1200 milijard in pa še nekaj, sestavljajo nedavčni prihodki oziroma sestavljajo tisti prihodki, ki jih ustvari ta država s svojim lastnim gospodarjenjem. Sila malo in sila bedno. Torej je tudi za pričakovati, da bomo ceste gradili s kapitalom, recimo privatnim, samo razlika v pogledih med Slovensko nacionalno stranko in vlado republike je v tem, da mi zagovarjamo domač kapital - oplajajmo domači kapital, dosegajmo sinergijo domačega kapitala, ki bo krožil in pa se bohotil v naši državi in ne, da v našo državo na vse pretege, vlečemo tuj kapital, ki bo slej ko prej odšel in to državo, naredil za nekaj takega, da bomo odvisni od Evrope oziroma od tistih držav, ki bojo v naši državi, žal tudi na področju izdelovanja cestnega križa, našo državo potegnili dol. Seveda kritika leti na vlado Republike Slovenije, leti na vlado Republike Slovenije zaradi tega, ker ima vse svoje lovke na Darsu in ostalih družbah, ki se ukvarjajo s cestami v Republiki Sloveniji. Prej sem omenil samo eno izmed teh lovk, to je vodenje skupščine Darsa. Ampak če bomo pogledali poimensko sestavo, naj si bo nadzornega sveta, finančnega sveta, bomo videli, da v teh krogih ne sedijo strokovnjaki, sedijo politiki. In naj vas še nekje popravim, državni zbor nima svojih predstavnikov v nadzornem svetu. Noben izmed poslancev ni v nadzornem svetu. To namreč prepoveduje zakon o nezdružljivosti opravljanja funkcije, in to bi vi morali vedeti, preden govorite, da državni zbor tako ali tako ima mehanizme nadzora. Nima jih. In kdorkoli vam bo danes tu drugače rekel, se moti, in to verjetno namenoma. Da ne bi bilo pa napačnega razumevanja, Slovenska nacionalna stranka hoče le eno, da se ta avtocestni križ razvije čimprej, da ga lahko začnemo uporabljati tako Slovenci kot tisti, ki v tej državi gredo pač, recimo po tranzitni poti. Nočemo pa, da se draži ta gradnja, da se draži zaradi tega, ker imamo toliko različnih izvajalcev iz različnih pokrajin, ki diktirajo svoj tempo cene - saj v tem je žalost, ne postavljamo mi tempa cene. Obžalujemo to, da za vsakim letom gre od bencinskega tolarja večji procent za izgradnjo te ceste, obžalujemo to, da je plan za izgradnjo avtocestnega križa v tej državi skregan z logiko in tu se moram obrniti na govornika pred mano, gospoda Podobnika. Ne, v Slovenski nacionalni stranki nismo pripravljeni enakega kot vi, lagati davkoplačevalcem, da verjamemo v ta cestni program.
Pozor na besede. Pozor na besede, ki jih uporabljamo. Prosim, kolega Peče, nadaljujte.
Lahko pogledamo potem v magnetogram, sem si posebej zapisal [[...]]
Namreč pri tej točki dnevnega reda vam ni mogoče replicirati, to morate upoštevati. Prosim.
Se opravičujem, gospod predsednik, ampak nisem zašel mimo. Skratka, v Slovenski nacionalni stranki nismo pripravljeni verjeti v program, ki je nerealen, samo zato, da bodo davkoplačevalci rekli - če so že tako naivni, in jaz osebno ne verjamem, da so tako naivni - ker politiki verjamejo, bomo pa še mi verjeli. Pokažimo realno sliko, vsi bomo bolj veseli realnega položaja na področju avtocest, tako gospodarstva, kakor naše družbe v celoti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo kolegica Maria Pozsonec v imenu poslanske skupine madžarske narodne skupnosti, za njo kolega Kelemina v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Prosim, kolegica Pozsonec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vljudno bi vas opozorila in vlado in parlament, da Slovenija seže tudi onstran Trojan in onstran Maribora, tja do madžarske meje. Reagirala bi na izvajanja gospoda Šajne, kajti dinamika gradnje in izbor smeri ne more temeljiti le na gostoti prometa. Nekdanji parlament leta 1994 je sprejel prednostno smer gradnje avtoceste, in sicer vzhod-zahod, in v pravni državi se spoštujejo sprejeti sklepi in zakoni iz prejšnjega sklica. Drugič. V pravni državni se spoštuje mednarodna pogodba, ki sta jo podpisala državna ministrska predsednika Slovenije in Madžarske, po kateri leta 2004 slovenska avtocesta doseže madžarsko mejo. Madžarska je lansko leto rekonstruirala 120 kilometrov avtoceste od Budimpešte proti slovenski meji. Kje smo mi? Tretjič. Gradnja avtoceste in razvijanje infrastrukture ima še razvojni pomen in lahko vpliva na razvoj celotne regije. Brez ustrezne infrastrukture ne bo razvoja. Za božjo voljo, ali ta vlada res želi iz Pomurja narediti slovensko Sibirijo ali geto? Hvala.
Hvala lepa, kolegica Pozsončeva. Zadnja poslanska skupina, ki po mojem seznamu želi predstaviti stališča [[...]]Kolegica Pozsončeva je bila sedaj, kolega Kelemina ima besedo poslej pet minut, za njim kolega Anderlič v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Prav gotovo, glede na določene pripombe, vršimo razpravo o odgovoru vlade, vendar če je odgovor vlade slab ali pa nepopoln in nezadovoljiv, je treba določene stvari ponoviti oziroma celo odpreti nove dileme in opozoriti na določene zadeve. Naj rečem, da je resnično avtocestni program program stoletja v pravem pomeni besede, če ne celo program dveh stoletij - namreč, začeli smo ga graditi v prejšnjem stoletju, v 70. letih, in ga bomo gradili verjetno daleč v to stoletje. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke tudi ugotavljamo, da je v Darsu prav gotovo nekaj zelo hudo narobe. Namreč, na to smo opozarjali tako rekoč vsako leto posebej v prejšnjem mandatu in tudi v tem mandatu pri sprejemanju programa izgradnje avtocest, zagotavljanja finančnih sredstev ali pri obravnavi določenih poročil. In velikokrat smo ostali zelo osamljeni v teh prizadevanjih in nihče nam dejansko ni hotel prisluhniti. Danes, ko se je pa vse skupaj postavilo na glavo in ko seje vse skupaj tako rekoč do skrajnosti zakompliciralo, pa se začnejo odpirati taka vprašanja. Mi to seveda podpiramo, ker je bolje kadarkoli odpreti neko vprašanje, kot pa nikoli. Skratka, te obljube o nacionalnem programu o izgradnji avtocest, ki bi morale že biti v prvem projektu zgrajene zdavnaj, so nekako - tudi sam si upam in drznem reči - postale cenene laži. Namreč, različna zavajanja, da nimamo dovolj gradbeno sposobne operative oziroma da nimamo dovolj kapacitet in tako naprej, to sploh nič ne drži. Dejstvo je, da nimamo za to dovolj denarja, da ga uporabljamo za druge stvari, da ga uporabljamo in namenjamo za prevzeme, za nakupe oziroma plasiranje sredstev potem v druge države južneje od nas, seveda v staro Jugoslavijo in tako naprej. Kapital odteka iz Slovenije drugam, namesto da bi ga uporabili sami doma, zato pa seveda ne moremo graditi cest in država, logično, jih ni sposobna sama zgraditi. Letno bi morali zgraditi, kot je bilo rečeno, okrog 50 kilometrov, zgradimo pa morda še manj kot 20. Kljub manjšim naložbam, kar je pa zelo zaskrbljujoče, kljub manjšim naložbam, se pravi manjšim investicijam, pa strošek inženirjev raste. Mi smo na to v prejšnjem mandatu vedno opozarjali. Nihče nam ne zna odgovoriti, zakaj se dejansko to dogaja. Bil je tastrošek nekje okoli 3%, če se ne motim, kar je seveda daleč preko evropskih normativov, danes je ta procent preko 5, 6%. To je nedopustno in zakaj se to dogaja, boste verjetno težko odgovorili. Naslednje, zelo pomembno je prav gotovo tudi to, da se izredno nesistemsko gradi naš cestni križ. Niti en koridor ni končan do konca. Pokažite mi, kje se lahko človek po enem koridorju pripelje od enega konca do drugega, ne iz Ljubljane do Kopra, ne iz Ljubljane do Maribora, ne iz Ljubljane do Jesenic, ne iz Ljubljane do Zagreba, nikjer niti enega odseka nimamo zgrajenega v neki kontinuiteti, vse se samo nekaj vmes dela, vmes pa cele praznine itn. Da ne govorim o tem, in to je prav gotovo pomembno poudariti in izreči najostrejšo kritiko, da se gradijo predragi odseki. Samo, če pogledamo Trojane, trdno sem prepričan, predsednik vlade je sedaj šel, to je njegov projekt, lahko bi marsikaj v zvezi s tem povedal, 100 milijard bomo vrgli čez ramo zaradi tega. Imeli smo cenejše variante, ampak tistim, ki so zahtevali in postavljali, in preučili cenejše variante, ste jim hoteli odsekati glave, in smo se lotili najtežjega programa, kar je sploh mogoče, preko Trojan. Tu nekdo mora plačati. Mi smo zadolženi, preko 1700 milijard imamo samo zunanjega dolga. Kdo bo to plačal? Sedaj spet govorite o 250 milijardah, ki jih je potrebno zagotoviti dodatno za izgradnjo avtocestnega križa še naprej. Nimam enostavno besed. Tudi drugi odseki so, kot je že bilo rečeno, kjer se po nepotrebnem gradijo določeni objekti, kjer bi bile tudi cenejše variante. Istočasno moram opozoriti oziroma skritizirati nepravilne odločitve glede tega, da se tudi na nekaterih odsekih potem gradijo mogoče neke vzporedne nove ceste, ki jih ne bi bilo potrebno, in kar seveda podražuje tudi celotni sistem in pa tudi zavlačuje dinamiko izgradnje cestnega križa. Potem o cestninah je že bilo nekaj rečenega. Celo tisti program, tisti projekt, ki je že bil, kjer je že bila cestnina pravilno postavljena, ste ga na nekaterih delih zrušili oziroma spremenili. Hvala lepa, zaključujem. Skratka cela vrsta neodgovorjenih vprašanj oziroma odgovorov. Upam, da boste vsaj nekaj od tega pojasnili. Čakamo na odgovore. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kelemina. Besedo dajem kolegu Tonetu Anderliču, predstavnik poslanske skupine LDS. Prosim. Hvala lepa, sedaj pa bo.
Gospod Kelemina mi je dal priložnost, da se lahko priključim. Ne želim biti advokat Darsa in nikakor ne zagovarjati nekaterih stvari, ki so bile tukaj povedane. Ne zaradi tega, ker bi seveda ne verjel v program, ne verjel v tisto, kar smo si začrtali z nacionalnim programom, ampak preprosto zaradi tega, ker se z mnogimi stvarmi, ki se dogajajo v vseh teh letih, ne strinjam. Predvsem se ne strinjam s tem, da se je na mnogih področjih zgodil zastoj, da ni bilo nobenih ustreznih pojasnil, nobenih ustreznih reprogramov, nobenih ukrepov, ki bi odpravljale te zamude in te zastoje. Jaz upam, da bo res to, kar sem prebral, da je ob imenovanju nove uprave Darsa vlada sprejela določene pogoje, določene sklepe in da bomo čez par mesecev v državnem zboru imeli na mizi rebalans nacionalnega programa, ukrepe za organizacijsko spremembo družbe, ukrepe za zagotavljanje dodatnih sredstev in podobno. Na žalost je ta institut dovoljen v poslovniku, da se lahko odpre neka tema, ki bi pa morala biti pripravljena temeljiteje, moralo bi biti pripravljeno gradivo. Iz tega magnetograma sem pač poskušal razvozljati, kaj je glavni problem, o katerem je gospod Jelinčič najprej govoril in potem še gospod Peče, vsako vprašanje, ki ga odpirata, zahteva odgovor, zahteva pojasnitev oziroma zahteva nek dokaz, zahteva neke številke, zahteva neko umestitev v nek čas in v nek prostor. In se ne da na tak način obravnavati tako pomembnih vprašanj kot je izvajanje nacionalnega programa izgradnje avtocest v Sloveniji. Jaz upam, da je predvsem namen tega, da se spodbudi, da končno dobimo program izgradnje avtocest za leto 2002 v državni zbor. Jaz moram reči, da je to nerazumljivo in neopravičljivo in nesprejemljivo, da smo imeli novembra meseca leta 2001 sprejet državni proračun, jasno je morem ta proračun vsebovati tudi razvojne programe in da danes konec februarja ni ne duha ne sluha o programu izgradnje avtocest v letu 2002. Mi bi morali to, verjetno tako kot za vse druge, kot je za šolski program, za vse druge investicije, vzporedno s proračunom imeti tudi to gradivo na dnevnem redu. Zato se seveda ne da kvalitetno razpravljati in govoriti ne o prioritetah, ne o ukrepih, ne o čemer koli, če seveda teh stvari nimamo pred sabo Jaz upam, da bo takoj za tem, ko bomo ta letni program dobili, sledil tudi rebalans nacionalnega programa, kajti to, kar je sedaj v teku ali pa kar se pripravlja v letnem programu za leto 2002, odstopa od tistega, kar je tako rekoč temeljni akt, na katerem slonijo vse aktivnosti v tekočih letih. Seveda, jaz se strinjam, 2010 je postavljen cilj, ampak tako kot je nastavljen program in kot se v tem trenutku lahko predvidevajo tudi viri, se bojim, da to ni realno in bo spet to nekaj napisano, kar ne bo vzdržalo niti pet let. Seveda to ni enostavno delo, jaz to vem, gre za zelo zahtevne stvari, ampak kljub vsemu pa nam ni treba delati ničesar, da bomo zadostili nekim predpisom, da nekaj obravnavamo, življenje teče pa čisto drugače, se izvajajo drugi odseki, se izvajajo po drugačni dinamiki, se počne še marsikaj drugega, mimo tistega, kar je zapisano. Zato zaključujem z željo ali pa pričakovanjem, da zares dobimo v čim krajšem času, prvič, odgovore na vprašanja, ki jih je vlada postavila upravi Darsa ob imenovanju, drugič, letni program razvoja izgradnje avtocest 2002-2003 ter rebalans nacionalnega programa. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Anderlič. Zadnji, vsaj na mojem seznamu prijavljenih za predstavitev poslanskih stališč, je kolega Kebrič, v imenu poslanske skupine DeSUS. Imate besedo, kolega Kebrič.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! V naši poslanski skupini se vedno ukvarjamo s tematiko Darsa, saj je vsaj po dvakrat na leto na dnevnem redu zasedanj državnega zbora. Naše ugotovitve, ki smo jih že izpostavljali, so naslednje - izkoriščam priložnost, da se navežem na to, kar je tema današnjega razgovora. Mi vidimo problem večplastno, ker ga gledamo iz različnih zornih kotov. Vidimo tri probleme: prvi je denar, drugi so roki in tretji, če je tudi denar, se roki ne spoštujejo iz preprostega razloga, ker ni dokumentacije. Zakaj pa ni dokumentacije, je seveda drug problem. Če se osredotočimo na osnovo, ki jo mi izpostavljamo, lahko rečemo: imamo program, nimamo pa nobene odgovornosti. Nimamo odgovornosti in nimamo sredstev, da bi odgovornost sankcionirali; če tega ni, potem nam lahko vsakdo pride vsakokrat z določenimi izgovori, pretežno, bom rekel, objektivnimi, vendar mi postavljamo to, da so tudi subjektivni razlogi in subjektivna odgovornost, tu se pa nič ne zgodi. Tu se pa ne zgodi, ker državni zbor nima, prvič, nobenega predstavnika v nadzornem svetu, da bi lahko stvari tam tako ali drugače postavljal, na drugi strani pa nima tudi nobenih drugih možnosti izvajati sankcij, da bi se ta odgovornost sankcionirala. Prvič, program je bil tako finančno kot tudi strokovno skrajno nerealen. Vsi skupaj smo bili zavedeni v dobrem prepričanju, bo že nekako, pa ni. Na drugi strani tudi mi ne zagovarjamo tiste rigoroznosti, če je na določenem odseku predvidena avtocesta, je v proračunu Darsa predviden denar, lokalne skupnosti ne dajo soglasja, ni gradbene dokumentacije, in kaj sedaj - ali ta denar prekanalizirati nekam drugam ali pa enostavno reči, vi nočete imeti, se ne morete dogovoriti, pri vas pač ne bomo gradili, bi pa lahko zato na drugih teritorijih mnogo več z istim denarjem zgradili. In to so naše osnovne stvari. Če jih ne bomo razrešili v okviru odgovornosti, se zadeva ne bo nič izboljšala. In trdim, da vsi plani, ki sedanes postavljajo, če ne bodo sankcionirani, bodo, kot se reče, psi lajali, karavane bojo šle naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujem ta del točke dnevnega reda, ki ga je na pobudo poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke v skladu z 29. členom dal kolega Jelinčič. Dal je tudi predloge sklepov, ki jih pa kvalificiran nepripravljene za odločitev, ne pripravljene v skladu s poslovnikom in o njih ne moremo glasovati. Nadaljujemo s postavitvijo poslanskih vprašanj. Prvi bo sedaj postavil vladi oziroma ministrom vprašanje, mag. Andrej Vizjak. Imate besedo. Prosim in 3 minute na razpolago.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministrice in ministri. Zastavil bi vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, čeprav ocenjujem, da bi bilo tudi potrebno to isto vprašanje zastaviti vladi. In se mi zdi, da je problematika, ki jo želim nakazati, bolj pereča od problematike izgradnje avtocest, to je pa problematika naraščajoče brezposelnosti v Sloveniji. Poglejte, število brezposelnih se po podatkih zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje ponovno in zopet dviga in decembra lanskega leta je bilo na nivoju decembra leta pred tem, skratka in je tudi naraslo nad lanskoletno povprečje. Trendi so torej izredno negativni, kar se tiče porasta števila brezposelnih, seveda pa Slovenijo čakajo tudi nove najavljene težave na tem področju, saj smo praktično vsakodnevno priča novim najavam odpustov delavcev in tudi odpustov delavcev v regijah, ki so že tako zelo prizadete, kar se tiče razvojnih možnosti in seveda kar se tiče kvalitete življenja. Naj omenim zgolj dve regiji, to je Prekmurje, kjer se napovedujejo veliki odpusti v Muri in zelo pereč problem tudi v Posavju, kjer najavlja podjetje Vipap, odpust delavcev in seveda tudi druge tekstilne tovarne in predelovalne, usnjarsko predelovalne tovarne. Menim torej, da gre za alarm, da gre za potrebno pripravljenost in nujo reševanja teh problemov s strani ministrstva ta delo. Povedal bi, da je državni zbor sprejel nacionalni program razvoja trga dela in zaposlovanja do leta 2006, ki po vzoru novega evropskega modela, razvoja trga dela in zaposlovanja, uvaja nek celostni pristop zmanjševanja brezposelnosti in spodbujanja zaposlovanja in seveda želi uresničevati določene cilje, temeljni cilji pa so seveda v zniževanju stopnje brezposelnosti. Moramo povedati, da se ta cilj se odmika, pravzaprav gremo v diametralni smeri. Zato ministra za delo, družino in socialne zadeve sprašujem, glede na sprejet proračun, glede na sprejeto strategijo in tudi akcijske programe, kolikšno pričakuje brezposelnost v sredini letošnjega leta in ali ima pripravljene kake učinkovitejše akcijske programe, reševanja teh problematičnih podjetij, ki so najavile odpuste tekom tega leta. Hvala.
Hvala lepa, kolega mag. Andrej Vizjak. Minister, Vlado Dimovski, dr. Dimovski bo odgovoril na vaše vprašanje. Pravilom naj bi, samo to naj povem ob uvodu, ministrovi odgovori ali ministrični odgovori ne trajali dlje kot 7 minut. Prosim.
Hvala lepa, poslancu Vizjaku, za vprašanje. Dejstvo je, da je v zadnjem obdobju prišlo do nekaterih informacij okoli vprašanja brezposelnosti in zato mi dovolite, da na kratko pojasnim, kaj se pravzaprav na trgu dela dogaja, ker nekatere informacije, ki so bile tudi na nek način posredovane v medije, niso natančne in je prav, da pravzaprav govorimo o natančnosti teh podatkov. Kot prvo, kar bi rad povedal, je, ko govorimo o makroekonomskem položaju, kar se trga dela tiče, lahko govorimo, da je v lanskem letu povprečno število brezposelnosti bilo na ravni približno 101 tisoč in še nekaj. Dejstvo pa je, da imamo tako imenovan ciklus, ki na nek način v polovici oziroma nekje v juniju, juliju mesecu pade in se potem začne ponovno dvigovati do konca leta. To je pravzaprav situacija, ki jo imamo že vsako leto nekje od leta 1993, 1994 naprej, da imamo v začetku leta, to se pravi januarja, februarja, višjo stopnjo brezposelnosti, potem pade in potem se ponovno dviguje in imamo potemsituacijo do konca leta nekje tam, kjer je bila na nek način na začetku leta, vendar z nekim določenim padcem. No, sedaj ravno taka situacija je pravzaprav značilna tudi za leto 2001, da je na koncu lanskega leta bilo približno 105 tisoč brezposelnih, kar je pa tudi rezultat nekaterih sprememb, ki so se dogodile na širšem globalnem planu. Namreč ne pozabimo, da se je pravzaprav stopnja rasti v zadnji polovici oziroma zadnji četrtini lanskega leta znižala, glede na predvideno stopnjo gospodarske rasti, kije bila predvidena nad 4%, je padla na nekje 3,2%. Pravzaprav so se tudi napovedi za zadnjo polovico lanskega leta znižale. Tako, da je bila celotna gospodarska rast v lanskem letu nižja. Za prvo, za letošnje leto se po napovedih urada za makroekonomske analize in razvoj stopnja gospodarske rasti ni popravila navzdol, kar pomeni, da je stopnja, ki je predvidena, tudi po najnovejšem poročilu urada za makroekonomske analize in razvoj 3,6. Tako, da pričakujemo, da v tem smislu do gospodarske aktivnosti ne bo prišlo, vsaj zaenkrat ne, po napovedih, ki jih ima, tako kot sem rekel, urad za makroekonomske analize in razvoj, do zniževanja brezposelnosti na ta račun. Dejstvo je, da je slovensko gospodarstvo - tako, kot ste že ugotovili - vpeto v te mednarodne tokove in da seveda čuti vsak nihljaj gospodarske rasti, kot je na nekaterih drugih trgih. Kot je poznano, je največja zunanja trgovinska partnerica Slovenije Nemčija, ki je potem po svoji zunanji trgovini vezana na Ameriko, in se je potem ta stopnja pravzapravnihljaja navzdol gospodarske rasti čutila najprej v Ameriki, kot je znano, potem v Nemčiji in z dvokvartalnim zamikom tudi pri nas. Ker imamo branže, ki so najbolj vezane pravzaprav na nemški trg, to se pravi tekstilno branžo in pa kovinsko predelovalno, je določen odziv te znižane stopnje rasti bil tudi na nekaterih branžah pri nas. Vendar vsi gospodarski analitiki in vsi instituti kažejo, da v bistvu ne bi smelo priti oziroma ne bo prišlo do znižanja gospodarske rasti v drugi polovici leta, celo nasprotno, govorijo o nekem oživljanju gospodarske rasti, kar naj bi se seveda posledično odzivalo tudi pri nas. To je sedaj bi rekel, na kratko pravzaprav, kaj se je dogajalo. Naslednje, kar se tiče stopnje brezposelnosti, je le treba povedati, da kar se tiče makroekonomskih kazalcev, je stopnja rasti, če jo merimo po metodologiji mednarodne organizacije dela, v Sloveniji stopnja rasti v povprečju konec leta bila 6,3%, medtem ko imamo, recimo, v Franciji 9,0, recimo v Nemčiji 7,9, povprečje Evropske unije pa je 7,7. To je zdaj, kar se tiče teh makroekonomskih podatkov, ki so primerljivi. Zaradi tega moramo vedno, ko govorimo o primerljivih makroekonomskih podatkih, govoriti o primerljivih, to se pravi, evropsko povprečje 7,7, ko govorimo za države Evropske unije, medtem ko je za Slovenijo, kot smo rekli, 6,3. Pa vendar ne glede na vse te kazalce je vprašanje brezposelnosti vedno težak problem. Težak problem je zaradi tega, ker pravzaprav vsak, ki je brezposeln, potem sčasoma lahko postane tudi socialen in drug problem. Zaradi tega smo situacijo, ki se je dogajala v zadnjem četrtletju lanskega leta in deloma v začetku letošnjega leta, na ministrstvu za delo temeljito proučili. Ugotovili smo, da je najbolj problematična gotovo stopnja izobraženosti brezposelnih. In ugotavljamo, da je pravzaprav korelacija med tem, da je nekdo nezaposlen, in zelo nizko stopnjo izobrazbe. In da se v bistvu ta strukturna neskladja, ko se kot slovenska država na nek način približujemo tudi Evropski uniji, se zaostrujejo pogoji zaposlovanja predvsem za tiste, ki imajo nizko stopnjo izobrazbe. In skoraj bi lahko rekli, da pri tistih, ki imajo šesto, sedmo pa višjo stopnjo izobrazbe, pravzaprav skorajda ni brezposelnih, da pa je največ brezposelnosti, recimo več kot 80% pri tistih, ki imajo prvo, drugo stopnjo izobrazbe. Zato smo v zadnjih štirinajstih dneh pripravili program aktivne politike zaposlovanja, ki smo ga ravno danes tudi predstavili na tiskovni konferenci in ki ga bo vlada obravnavala naslednji teden, kalibrirali, da tako rečem, posamezne instrumente, ukrepe, se pravi, prilagodili situaciji, ki je nastala na trgu dela. Lahko bi rekel, da smo usmerili večino teh instrumentov tja, kjer imamo segmente z visoko stopnjo nezaposljivosti. To pa so predvsem starejši, to so tisti, ki so dolgotrajno brezposelni, recimo, ki niso našli dela več kot eno leto, potem so tu invalidi, predvsem delovni invalidi, in mladi do 26. leta starosti. To so tiste kategorije, ki so najbolj ogrožene. Zaradi tega smo pravzaprav instrumente usmerili v ta segment. Drugi, da tako rečem, kriterij, ki smo ga uporabili, je kriterij stopnje brezposelnosti po regijah, kjer so predvsem prizadete tri regije: podravska, predvsem z Mariborom, potem okolica, Prekmurje oziroma Pomurje, ti dve regiji, pa še okolica Ptuja. To so trije segmenti v Sloveniji, predvsem severnovzhodni del Slovenije, kjer je stopnja brezposelnosti nad povprečjem Slovenije. Če govorim bolj natančno, smo za te regije izdelali nekaj dodatnih ukrepov. Posebej smo povečali kvoto javnih del za območje Maribora, območno enoto Maribor, več kot 500 novih mest za javna dela, za Prekmurje 250 dodatnih mest za javna dela, tako da poskušamo z ukrepi, ki jih imamo na razpolago delovati v tej smeri. Predvidevanja, to, kar ste vprašali na koncu. Ravno danes smo dobili tudi podatke Zavoda za zaposlovanje, kakšne so stopnje zaposlovanja na posamezna delovna mesta. To je pa tisti kazalec, ki meri na kakšen način oziroma stopnjo vitalnosti slovenskega gospodarstva v tem momentu. Vzeli smo za primerjavo januarje 2000, 2001 in 2002 in ugotovili smo, da je bilo recimo januarja 2000, stopnja vključevanj - sedaj govorim brez javnih del in ostalih instrumentov aktivne politike zaposlovanja - okoli 4200 novih zaposlitev, da je bilo januarja 2001 4600, januarja 2002 pa 4800, 4858 je zadnja številka. To se pravi, da se je v januarja kljub vsemu približala številka 5000-im zaposlitvam, če ne govorimo o aktivnih ukrepih zaposlovanja, kar kaže - sedaj tukaj sklepamo - na vseeno dosti visoko stopnjo vitalnosti slovenskega gospodarstva. Dejstvo pa je, da se bomo še naprej trudili, da bi v bistvu ukrepe, ki jih imamo kot ministrstvo na razpolago, natančno spremljali, da bi tudi učinkovitost posameznih sredstev, ki jih imamo na razpolago v državnem proračunu, maksimirali. To se pravi, da vsak program, ki ga bomo predložili kot aktivno politiko zaposlovanja, bo treba zelo natančno ugotoviti, kakšna je učinkovitost posameznega programa. Zavod za zaposlovanje mora pri izvajanju teh programov slediti shemi evalvacije, ki smo jo predpisali, da se natančno ve, kakšna so sredstva za posamezni program, kolikšen je posamezni program in kakšen je, stroške vključitve v zaposlitev, kar pomeni, da na nek način poskušamo povečevati tudi učinkovitost izvajalske organizacije. To je Zavoda za zaposlovanje. Nanizal sem nekaj teh konkretnih številk, nekaj konkretnih usmeritev. Vlada bo naslednji teden akcijski program oziroma aktivni program zaposlovanja obravnavala. Mi bomo ob tem, kar se tiče vprašanja tekstila, ki ste ga tudi omenili, bomo verjetno predlagali še neke dodatne instrumente. Osnovni progam bo pa program ohranjanja delovnih mest, ki naj bi pravzaprav ta ciklus, ki se [[...]] [[Opozorilo za konec.]] [[...]]
Gospod minister, prosim lepo, če lahko zaključite.
[[...]] [[Ni razumljivo.]] [[...]]se na nek način vzpostavil, na nek način ublažili. Jaz se opravičujem za malo daljši odgovor, ampak gre za toliko različnih dimenzij, da sem moral malo več odgovoriti. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje gospod Vizjak. Izvolite.
Seveda imam dopolnilno vprašanje. Izhajam iz podatkov Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje in ni res, da gre za ciklična gibanja. Tu imam primerjavo leto 1999, 2000 in 2001, v nobenem letu doslej ni bila stopnja na koncu leta brezposelnosti dosti višja od celoletnega povprečja. Naj samo omenim, da je bilo 1999. leta na začetku približno 126 tisoč brezposelnosti, na koncu 115 tisoč, da je bilo leta 2000 na začetku leta 116 tisoč brezposelnih, na koncu 107 tisoč in da je bilo v letu 2001 na začetku dobrih 105 tisoč, na koncu leta pa tudi 105, približno 104.800 in še nekaj. Imamo izrazit trend porasta in odstopanja od cikličnega gibanja. To me zaskrbljuje in sem to vprašanje postavil. Količinsko se da oceniti, glede na ta gibanja, zato ministra sprašujem, kolikšno stopnjo brezposelnosti pričakuje v sredini letošnjega leta, če rečemo, da je bilo v sredi leta 2001 97 tisoč 500 cca brezposelnih. Zanima me, kakšna bo napoved ministra in to je čisto konkretno vprašanje. Koliko registriranih brezposelnih pričakuje v sredini leta 2002? To je ena zadeva. Druga zadeva je glede javnih del, ki niso rešitev. Dajte mi prosim odgovoriti, na primer za eno tekstilno delavko pri 50 letih, ki je po pravilu že skoraj invalid zaradi prisilne drže telesa, kako in kakšne programe zaposlovanja lahko ta delavka recimo v Prekmurju ali pa v Posavju ali pa kjerkoli drugje v Sloveniji pričakuje in kot perspektivo. Mislim, da je to resen problem, ki bi ga država, ne samo ministrstvo za delo, ampak bistveno širše, morala obravnavati in seveda najti ustrezne rešitve. Zato izkoriščam tudi to vprašanje kot javni poziv ministrom, tudi s področja gospodarstva in seveda šolstva in drugih področij, da se nad to situacijo zamislijo, nad temi odpovedmi v gospodarstvu, ki so najavljene prav tako, naj bo to en signal za iskanje bistveno ustreznejših rešitev, kot jih pa ponuja proračun v aktivni politiki. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Lahko nadaljujeva to diskusijo. Jaz sem se moral omejiti na čas, ki sem ga imel. Dejstvo je, da se omenil, recimo, javna dela, ampak lahko bi omenil še nekatere druge instrumente, h katerim smo promtno pristopali ravno v teh regijah. Sklad, ki je v Pomurju in tako naprej in kjer so prvi presežni delavci Mure že dobili neko določeno preusposobitev in jo bodo dobili za neko določeno obdobje, za preusposabljanje in tako naprej. Strinjam se z vami, da so nekatera vprašanja globlja, da tako rečem, kot instrumenti, ki jih ima ministrstvo za delo. Jasno je, da je stopnja brezposelnosti vedno v funkciji gospodarske rasti. Gospodarska rast je pa vedno v funkciji investicijske dejavnosti in je to medsebojno povezano. Zaradi tega se zahvaljujem, da ste opozorili na ta mehanizem, pravzaprav medsebojne povezanosti gospodarske rasti, investicijske dejavnosti in pa brezposelnosti. Eno stvar bi še, glede na to, da ste natančno preštudirali podatke, ki jih ima Zavod za zaposlovanje. En element je, ki ga verjetno niste upoštevali, in sicer uveljavljanje zakona o socialni varnosti, ki je prinesel dodatno število 2000, 2500 po zadnjih podatkih, brezposelnih, ki so se po zakonu o socialni varnosti, morali prijaviti zato, da so dobili oziroma so postali upravičeni do nadomestil iz naslova socialne varnosti, ki jih v preteklosti pravzaprav ni bilo. To je prvi element. In drugi element, ki sem ga omenil, je pa seveda ta, da nihljaj v gospodarski aktivnosti navzdol, predvsem zaradi tega, ker smo toliko povezani z mednarodnim trgom, ni mogel ostati brez povezav s Slovenijo. Vendar v začetku letošnjega leta so gospodarske napovedi izboljšane, glede na 3,2, 3,6 v letošnjem letu. Jaz imam tukaj, če dovolite, sliko, ki kaže na cikluse v posameznih letih, ki jih tudi vi poznate dobro. In ta ciklus dejansko obstaja. Če bodo te napovedi, ki jim sledimo, to se pravi, urada za makroekonomske analize in razvoj, bi se sčasoma morala seveda zniževati stopnja brezposelnosti, posebej v odvisnosti od naraščanja gospodarske rasti in pa seveda investicijske dejavnosti. Na to pa vpliva več faktorjev, ki tako ali drugače vplivajo na vsako posamezno industrijsko branžo.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje, gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Tokrat že tretjič v zadnjem letu dni sprašujem predstavnike ministrstva za finance. Kdaj bo vlada pripravila zakon o financiranju občin, ki je zaradi številnih dosedanjih sprememb, razveljavitev posameznih odločb s strani ustavnega sodišča, novega zakona o javnih financah, postal popolnoma nepregleden, sporen in verjetno tudi nekonsistenten? Poleg tega je na ustavnem sodišču tudi zahteva 30 slovenskih občin za presojo skladnosti 26. člena zakona z ustavo Republike Slovenije, to je tistega člena, ki govori o državnem sofinanciranju občinskih investicij. Letos bodo lokalne volitve, zato je prav tako pomembno, kot je zakonska obveza, da morajo biti morebitne nove občine znane vsaj šest mesecev pred lokalnimi volitvami, je nujno tudi, da tisti, ki se bodo na volitve podali kot možni županski kandidati in občinski svetniki, politične stranke ter seveda v prvi vrsti javnost, vedo, kaj jih na področju financiranja občin čaka v praksi. Zakaj ponavljam to zahtevo? Predvsem zaradi tega, ker mi je že lansko leto meseca marca na seji državnega zbora minister za finance mag. Anton Rop zatrdil, da so izhodišča za spremembe in dopolnitve zakona o financiranju občin že pripravljena in da se bodo začela intenzivna dogovarjanja in diskusije za dokončno pripravo zakona, tako znotraj vlade, koalicije kot seveda na koncu tudi v državnem zboru. Po skoraj letu dni mi je januarja letos na ponovljeno poslansko vprašanje odgovorila državna sekretarka Helena Kamnar in mi zatrdila, da bo zakon o financiranju občin po programu dela vlade pripravljen v prvem tričetrtletju oziroma v prvem trimesečju letošnjega leta. Zato sem toliko bolj presenečen, ko sem v delovnem programu vlade Republike Slovenije, ki je bil objavljen v Poročevalcu državnega zbora, prebral, da bo vlada zakon pripravila šele oktobra meseca, se pravi, tik pred lokalnimi volitvami. Mislim, da je to nesprejemljivo, zato sprašujem predstavnike vlade oziroma ministrstva: Zakaj takšna nedopustna zakasnitev pri pripravi novega zakona o financiranju občin in kdaj bo predlog zakona prišel v obravnavo v državni zbor. Za odgovor se predstavnikom ministrstva in vlade najlepše zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor bo podala državna sekretarka v ministrstvu za finance, gospa Helena Kamnar. Izvolite.
Hvala lepa. Zakon je pripravljen v delovnem gradivu in je trenutno v medresorskem usklajevanju. Domnevam, da bo nekaj časa to še trajalo, potem bo šel v koalicijsko usklajevanje. Seveda se bomo med tem pogovarjali tudi z obema skupnostima občin in ga v tej proceduri dorekli do take faze, da bo lahko šel v parlamentarno proceduro, še prej pa v vladno. Tako še vedno mislim, da bi, če bomo uspešno prestali vse te razprave, lahko v prvem trimesečju vlada ta zakon sprejela in poslala v parlament.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Valentin Pohorec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane ministrice in ministri, državna sekretarka in sekretarji! Moje vprašanje je podobno temu, kar je že moj predhodnik postavil in tudi odgovor je že bil delno dan, zato bom svoje vprašanje skrajšal. Sem ga pa v pismeni obliki posredoval ministrstvu in tudi analizo o problematiki financiranja družbenih dejavnosti v eni od konkretnih občin, kako se zadeve ponašajo od leta 1995 pa do leta 2001. Dogaja se naslednje. Država postavlja pogoje, pod katerimi družbene dejavnosti delajo - to so zakoni, uredbe, kolektivne pogodbe, standardi in podobno - med letom se pa zadeve spreminjajo. Med letom se podražijo zadeve, med letom se spremeni zakon, med letom se spremeni uredba, med letom se kakšen standard spremeni. To vse skupaj pa podraži oziroma povišuje postavke na teh področjih. Občine morajo to razliko pokrivati iz svojih sredstev oziroma na koncu leta dobivajo določeno izravnavo. Vendar župani pravijo, da ne v zadostni meri ali v taki meri, kot so te podražitve med letom nastale. Ker pa občine drugih sredstev nimajo, jemljejo iz tistih virov, od koder pač financirajo svoje komunalne dejavnosti in podobno. Tako so torej v nekem smislu prikrajšane. Vpliva na višine teh stroškov pa občine nimajo, ker so to zakonsko določene zadeve. Zato bi jaz vprašal: Kako bo to izgledalo v letu 2002 in 2003 v proračunu in ali bo do teh razlik spet prihajalo? Ponovil bi vprašanje: Kdaj bomo spremenili zakon o financiranju občin in ali ne bi bilo možno urediti zakonsko tako, da bi te dejavnosti financirala država neposredno do teh zavodov, ne pa preko transferjev, preko občine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim gospo Kamnar za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi ločila vaše vprašanje v dva dela. En del se tiče sistemske zakonodaje, ki postavlja delitev nalog med občino in državo. Ta je pravzaprav tista, ki posledično določa, katere funkcije mora občina financirati skozi svoje proračune. Temu je prilagojen tudi izračun primerne porabeobčin in posledično temu sledi tudi izračun finančne izravnave, ki jo posamezne občine dobijo iz državnega proračuna. Drugi del vprašanja je pa pravzaprav naslovljen, če prav razumem, na to, ali izračun primerne porabe občin sledi temu, da imamo nove kolektivne pogodbe, nove obveznosti iz naslova plač za posamezne vrste dejavnosti, ki se financirajo iz občinskih proračunov, ali sledi morebitnim novim nalogam, ki jih posamezni zakoni postavljajo pred občinske proračune. Omejila se bom na drugi del vprašanja, ker sodim, da je to tisti del, ki je namenjen meni oziroma ministrstvu za finance. Moram povedati, da je izračun primerne porabe občin temeljil na osnovi porabe občinskih proračunov, preden je bil zakon o financiranju občin potrjen v državnem zboru - to se pravi pred letom 1999. Vsako leto, ko računamo primerno porabo občin, ki jo potem tudi ta parlament sprejme in določi glavarino, tako imenovano glavarino, je razložen postopek, ki ga uporabljamo pri izračunu. Moram povedati, da pri izračunu primerne porabe občin, dosledno spoštujemo elemente, ki jih uporabljamo tudi pri pripravi državnega proračuna. To pa pomeni izhodiščne plače, ki so za posamezne vrste dejavnosti v proračunu uporabljene kot kalkulativni element in seveda vsebujejo tisto, kar je bilos sindikati izpogajano do trenutka, ko se proračun predloži v parlament. Moram povedati, da ravno zaradi tega je pri zakonu o plačah delavcev v javnem sektorju postavljeno, da se mora vlada izpogajati s sindikati do 30.6. v letu, v katerem nastaja proračun za prihodnje leto, da se izognemo temu, kar gospod poslanec pravite, da se kasneje zgodi dogovor med sindikati in vlado in potem posledično udari na proračune. V izogib tega smo prestavili te roke mnogo prej, da se potem posledice ne kažejo kasneje, kojih je moč popravljati zgolj še z rebalansom proračunov, bodisi državnega, bodisi občinskih. Druga stvar so naloge, ki se na posameznem področju zgodijo v posameznem obdobju preko področne zakonodaje. Mi pri izračunu primerne porabe upoštevamo tudi ta dejstva. Naj povem, da je bila v letu 2001 primerna poraba na prebivalca povišana za 823 tolarjev, in sicer iz naslova valorizacije plač, iz naslova rasti materialnih stroškov in tudi iz naslova nekaterih nalog, ki so bile v letu predvidene, da se bodo v letu 2001 prenesle v občinske proračune. V letu 2002 je bila glavarina iz tega naslova povečana za dodatnih 800 tolarjev na prebivalca in je vključevala tudi določene naloge, zlasti na področju predšolske vzgoje in prevozov v osnovne šole, pa tudi na področju socialnega varstva. Če pogledate materiale, ki so bili državnemu zboru predloženi za leto 2002 o izračunu primerne porabe, potem boste vse te elemente zelo natančno v tem materialu zasledili. Zato menim, da vendarle pri izračunu primerne porabe upoštevamo vsa ta dejstva, in posledično je to upoštevano tudi pri finančni izravnavi. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima poslansko vprašane gospa Maria Pozsonec. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim. Svojo poslansko pobudo bom naslovila na vlado. Med tem pa žalostno ugotavljam, da so poslanska vprašanja in pobude samo neuslišan klic v puščavi in taka institucija poslanskih vprašanj je izničena. Zastonj sem prosila, rotila, opozarjala zaradi težkega položaja tekstilne industrije v Pomurju. Nikogar ni prizadelo, da je šel v stečaj Indip Lendava in da je ostalo brez delovnega mesta 130 delavcev, da to jutri čaka tudi Tekstil v Prosenjakovcih, z okoli 315 delavcev. Začelo se je množično preseljevanje delavcev iz obratov Lendava in Petrovcev v Mursko Soboto, in to je iz obrata Mure. Še enkrat ponavljam, da to iz humanega, socialnega, demografskega, gospodarskega, družinskega vidika delavk in lokalne skupnosti ni primerno. Strinjam se, nujno moramo rešiti tovarno Muro. Rabimo močno matično podjetje, ampak prav tako moramo rešiti prostor ob Muri. Ob 20% nezaposlenosti se ponovno ugaša okoli tisoč delovnih mest. Razvojne razlike med Pomurjem in razvitejšim delom Slovenije so tako velike da to v demokratični, humani in pravični družbi ni dopustno. Ni vseeno, kaj se dogaja z vsemi tistimi šiviljami brez imena iz Lendave, Prosenjakovcev in Petrovcev. Z imenom in priimkom ste tudi za njih vi odgovorni, gospod predsednik vlade, gospa ministrica za gospodarstvo, gospod minister za delo, družino in socialne zadeve in gospod minister za evropske zadeve. Zato vas še enkrat prosim, preučite njihov položaj, pomagajte ohraniti njihova delovna mesta v Lendavi, Prosenjakovcih in v Petrovcih, in ob njih se lahko potem dogovarjamo o raznih inkubatorjih za jutri. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za gospodarske dejavnosti, dr. Tei Petrin. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Mislim, da smo se na to temo že večkrat pogovarjali. Lahko pa vam dam najnovejše podatke v zvezi s to problematiko. Na našem ministrstvu smo imeli tudi sestanek s predstavniki oziroma upravo podjetja Mura, kjer smo povprašali, kaj se dogaja s temi delavci iz Petrovcev in Lendave. Odgovorili so nam, da niti eden ni izgubil službe, da so samo premeščeni na nova delovna mesta in da je to neka značilnost Mure že iz preteklosti. Ljudje so se premeščali iz enega obrata v drugega, tudi glede na produkte, ki jih Mura v določeni sezoni proizvaja. Torej, nihče od teh ni bil odpuščen in tudi v programu prestrukturiranja, ki ga to podjetje pripravlja, niso označeni kot neke vrste delavci, ki bodo prioritetno izgubili delo v primeru, da bi prišlo donadaljnjega zniževanja zaposlenih. Poleg tega se z vprašanjem Pomurja ukvarja trenutno tako slovenska agencija za regionalni razvoj, agencija Mura in tudi Tipo za privabljanje tako imenovanih tujih investitorjev, kajti domači investitorji žal niso zainteresirani, da bi investirali v to področje. Situacija se rešuje v okviru danih možnosti, ki jih ima ministrstvo oziroma imajo ministrstva na razpolago. Tudi ministrstvo za delo je vključeno v reševanje problema Mure in že pripravlja, kot mi je znano, program kadrovske prenove. Tudi ministrstvo za šolstvo se bo vključilo s svojimi sredstvi, s katerimi bo pomagalo pri preusposabljanju posameznih delavcev na tem področju. Prve analize so pokazale, da je težko privabiti tuje investitorje, ki bi generirali nova delovna mesta, kajti če se neka zapirajo, potem se morajo nova delovna mesta odpirati, pa naj bo to z domačim kapitalom ali pa s tujim, kajti vsak investitor pogleda razpoložljivost delavcev, ki so na nekem območju, in pa seveda tudi njihovo strukturo, kvalifikacijsko strukturo. Tako bomo vse napore usmerili ravno v to. V danem trenutku iščemo rešitve, seveda pa moramo vsi skupaj razumeti, da rešitev ne more priti čez noč.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospa Pozsončeva, izvolite.
Hvala lepa. Res, da še niso odpuščene delavke, ampak bodo same morale odpovedati službo, ker od matere ne morete zahtevati, da odda otroka ponoči nekam v varstvo. Torej nimajo ne jaslic, ne vrtca na razpolago. To je eno. Delovnih mest, ki bodo prenehala v najbolj ogroženem območju, in bodo, jutri, ker so danes že potovali v Mursko Soboto, nikdar več nihče ne bo odpiral. Te ženske znajo to delati in to dobro delajo. Bile so tudi uspešne. Kaj narediti? Ne dovoliti, da ta delovna mesta ugašajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Ponovim naj tisto, kar sem še rekla: nihče iz teh obratov ni izgubil službe in ni označen kot tisti, ki bo prvi izgubil službo. Da pa se moramo nekateri voziti do svojega delovnega mesta, včasih tudi po eno uro ali pa pol ure, to je pa pač situacija, ki prizadene, ne samo nekatere, ampak bi rekla kar veliko ljudi v Sloveniji.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje, gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministrici, ministri, kolegice in kolegi. Vprašanje želim postaviti ministru za kmetijstvo in gozdarstvo. Prejšnji teden smo na izredni seji razpravljali in obravnavali zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Velika skrb posameznih poslancev je bila izražena glede na gospodarjenje z gozdovi. Osebno opažam in tudi drugi opažamo, da so naši gozdovi vedno bolj zanemarjeni, da se v naših gozdovih nekako pojavlja anarhija. Sprašujem, kateri so vzroki, da je prišlo in prihaja do takšnega stanja v naših gozdovih. Po pripovedovanju tistih, ki se z lesom in gozdarstvom profesionalno ukvarjajo, je vzrokov za nastalo situacijo kar nekaj. Naštel bom najpomembnejše in prosim za komentar. Ali je res, da imajo javne službe premalo nadzornikov? Menda en gozdar mora nekako pregledovati oziroma ima v nadzoru nad 3 tisoč hektarjev gozda. Ali je res, da si izvajalci izračunajo dobiček sami [[govorimo o GG in o zadrugah]] brez kontrole? Ali so res gozdarji v javnih službah preobremenjeni z administrativnim delom in zato ne uspevajo izvajati ustrezne kontrole? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril vam bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Franc But. Izvolite.
Hvala lepa. Mogoče bi najprej ponovil podatek, da je v Sloveniji okrog 750 tisoč gospodarskih gozdov v zasebni lasti in približno 270 tisoč teh istih gozdov v lasti sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, od katerih bo približno slaba polovica v postopkih denacionalizacije, ko bo le ta končana, tudi potem prešla v zasebno lastnino. Ostalo bo pa ostalo seveda v državni lasti in bo koriščeno skladno z zakonom. V Republiki Sloveniji imamo zavod za gozdove Republike Slovenije, ki zaposluje preko 800 ljudi. Vsi so do zadnjega tolarja plačani iz proračuna. Ne mogel bi se strinjati, da je ta služba premalo številna ali preobremenjena z administrativnimi nalogami in podobno. Menim celo ravno nasprotno, da v Slovenijo tudi prihaja čas, ko bo potrebno tudi to službo, kot še številne druge službe, postopoma reorganizirati, reorganizirati tudi v kontekstu, da bo del njihovih storitev prepuščen trgu. Slovenija s takšnimi proračunskimi možnostmi, kot jih ima, ne bo mogla vedno iz za vekomaj financirati vse številne javne službe v različnih sektorjih v popolnoma istem obsegu kot doslej, ne da bi postopoma tudi v njihov sestav financiranja spustila nekoliko več konkurence, kar je mogoče storiti s tem, da se nekoliko del oziroma boljerečeno, del njihovih služb oziroma nalog, ki jih izvajajo, prenese v nekoliko drugačno obliko plačil. To se pravi, v plačevanje s strani tistih, ki to storitev potrebujejo. Ne govorim samo o gozdarski službi, govorim tudi o kmetijski svetovalni službi in še o kateri drugi službi. Verjetno pa je moč v drugih sektorjih najti tudi podobne rešitve. Ko smo imeli tukaj obisk nizozemske delegacije ministrstva, so bili nemalo začudeni, da v Sloveniji v celoti, 100%, vse službe plačujemo iz proračuna, ki so vezana na svetovanje, na opravljanje nekaterih javnih funkcij ali pa služijo kot službe, ki dajejo zasebnemu sektorju, pa tudi državnemu sektorju, take in drugačne storitve. Kar se tiče izračuna izvajalcev dobička samih, s strani izvajalcev samih, brez kontrole, to s sklenjenimi koncesijskimi pogodbami ni mogoče. Bomo pa dali tudi gospodu poslancu še natančen izračun in pa tudi kopije dokumentov, kako in na kakšen način poteka ta postopek. Tako bo mogoče po tistem tudi ta odgovor nekoliko bolj kompleksen in nekoliko bolj popoln. Sicer pa strokovnjaki ocenjujejo, da kaže del, morda zunanje slike, kot ste omenili, bolj zanemarjenih gozdov, pripisati, čeprav se s tem ne bi strinjal, tudi dejstvu, da po mnenju strokovnjakov, vsaj pomembnega dela njih, v Sloveniji nujno moramo spremeniti način vrednotenja in strokovnih temeljev za pripravo in določitev letnega etata, ker menijo, da preveliko kvalitetnega lesa zaradi prenizkega etata in potem zaradi neizkoriščenosti tega etata, posebej v zasebnih gozdovih, tudi polovica odkazanega oziroma možnega etata ni izkoriščena v mnogih primerih. Posledica tega je, da kvalitetni lesni sestoji, ko so posekani, v bistvu služijo v mnogih primerih, predvsem pri listavcih, kot drva, nikakor pa ne kot tehnični les, kar je pravzaprav tudi osnovni namen gospodarskega izkoriščanja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa za odgovore. Vse to ne bi smelo opravičevati tega, da ljudje, ko posekajo, za sabo ne počistijo. Ta nadzor bi moral biti, ne glede na to, ali je to državni gozd ali je to privatni gozd. Na to želim opozoriti in tudi želim, da bi se v tej smeri kaj izboljšalo oziroma naredilo.
Hvala lepa. Gospod But, izvolite.
Hvala lepa. Popolnoma drži. Nobene razlike ne more in ne sme biti med zasebnim in državnim lastništvom. V tem kontekstu je pravzaprav lastništvo nepomembno, ko gre za vprašanja, kot ste jih omenili. Da ne bi bil napačno razumljen v prejšnjem odgovoru, kar se inšpekcijskih služb tiče, ki so službe in naloge, ki jih lahko izvajajo samo inšpektorji, to so naloge, ki jih seveda mora opravljati nek pooblaščen inšpektor; v slovenskem primeru je to v okviru inšpektorata za kmetijstvo, gozdarstvo, lovstvo in ribištvo. Seveda takšne naloge ni mogoče privatizirati, ker v tem primeru bi bilo posledično težko verjeti vsemu, kar bi potem bilo pridobljenega kot rezultat različnih delovanj na terenu. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Kangler. Izvolite.
Hvala za besedo. Kot poslanec slovenske ljudske stranke sem zelo zaskrbljen glede letošnje prireditve Ema 2002. Ministrstvo za kulturo, ki je pristojno za javni zavod RTV Slovenija, sprašujem naslednje: Kaj namerava storiti ali pa je morda že storilo, da se okrepi ugled nacionalne RTV hiše, ki je bil s škandalom ob izboru slovenske pesmi za pesem Evrovizije dodatno okrnjen? Gre za resno vprašanje in tu bi želel resen odgovor. Kljub temu pa dajem dodatno pobudo. Glede na to, da državni zbor Republike Slovenije predlaga del članov sveta RTV Slovenija, predlagam, da člani sveta RTV Slovenija, ki jih je imenoval državni zbor, zahtevajo razjasnitev dogajanj in odgovornost posameznikov ob domnevnem prilagajanju časa in rezultatov glasovanja gledalcev in poslušalcev, o čemer je sinoči korektno slovensko javnost seznanil predstavnik oziroma član uprave Telekoma, gospod Kramberger. Nekateri člani komisije, ki so bili in so imeli odločilno težo pri izboru slovenske pesmi za pesem Evrovizije, so po škandalu javno napovedali, da prihodnjič v takšnih komisijah ne bodo več sodelovali. Zato pričakujem od ministrstva za kulturo in članov sveta RTV Slovenija, ki jih je imenoval, še enkrat poudarjam, ki jih je imenoval državni zbor, da nemudoma in odločno ukrepajo skladno s svojimi pristojnostmi. Hvala.
Hvala lepa. Po pooblastilu ministrice vam bo odgovor podal državni sekretar v ministrstvu za kulturo, gospod Božidar Zorko. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Mi bomo seveda počakali na rezultate interne preiskave, ki je bila v okviru RTV menda sprožena, in na uradna obvestila, kaj se je dogajalo. Vendar bi želel poudariti, da je naše ministrstvo pristojno za delovanje ali pa za spremljanje delovanja javnega zavoda RTV, da pa očitno v tem primeru gre za neke druge stvari, kjer mislimo, da je treba naprej izkoristiti pristojnost tako vodstva RTV, ki ima seveda vse pristojnosti, da ukrepa in tudi da zaščiti ugled in ime javnega zavoda, ki ima seveda vseh organov, javnih organov, ki jih RTV. To sta svet RTV in nadzorni svet RTV. Mislimo, da so ti dolžni v takih primerih ukrepati in kaj narediti. Mi neposrednih disciplinskih ali tovrstnih ukrepov ne moremo sprejemati. V skladu z zakonom in v skladu z ukrepi, ki jih bodo na podlagi ugotovitev sprejeli vodstvo ali organi sveta, bomo po potrebi ukrepali tudi mi, ampak zgolj v skladu z zakonskimi pooblastili, ki jih imamo, v takšnih primerih pa moram opozoriti da so pravzaprav pooblastila zelo majhna, ker gre očitno za nek interni problem, ki seveda ima velik odmev v javnosti in ki škodi javnemu zavodu. Ampak očitno se je znotraj dogajalo, mi pa ne moremo biti disciplinski organ javnega zavoda RTV. Tako bomo počakali na ugotovitve in potem videli, kakšne so naše pristojnosti, kakšne so naše možnosti in kakšne so sploh ugotovitve, kaj se je v resnici dogajalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila poslansko vprašanje gospa Silva Črnugelj. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri, ministrica, spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Vprašanje, ki ga zastavljam ministrstvu za šolstvo, znanost in šport, se povezuje s tistim, ki sem ga naslovila na to ministrstvo na 8. seji državnega zbora, 25. septembra lani. Povezano je z denacionalizacijskim zahtevkom mariborske škofije povračilu šolskega poslopja, v katerem se sedaj izvaja javni šolski program v naravi. V javnih občilih je bilo kar nekajkrat mogoče prebrati, da so načrti s srednjo kmetijsko šolo, ki ima pripravljene načrte tudi za razvoj višjih strokovnih programov, odvisni od dogovora med vlado in mariborsko škofijo, pa tudi od dogovora med ministrstvom za kmetijstvo in ministrstvom za šolstvo, znanost in šport, po katerem naj bi se programi v kmetijskem šolstvu prenovili. Na januarskem pogovoru na srednji kmetijski šoli v Mariboru je bilo slišati, naj bi srednja kmetijska šola kot najemnica sobivala s škofijsko gimnazijo pod isto streho, kasneje pa naj bi kmetijska šola dobila novo stavbo, kar naj bi ji omogočilo še boljši razvoj. Ker je bilo ob tem večkrat opozorjeno, da vse težave, s katerimi se srečujejo mariborske srednje šole pri razreševanju prostorskih zagat, izvirajo iz odsotnosti natančnega načrta šolske mreže, ponavljam del svojega vprašanja. Od vlade sem namreč dobila seznam denacionalizacijskih zahtevkov, nanašajočih se na šolske stavbe, za kar se zahvaljujem. Še vedno pa nisem dobila odgovora na vprašanje: Koliko od teh zahtevkov se nanaša na vračilo v naravi? Kakšne bodo finančne posledice spremenjenega položaja javnih šol v teh prostorih, če se bo izpeljalo vračilo v naravi, in kako bo to vplivalo na mrežo šol v Sloveniji? Pričakovala bi pisni odgovor, za ustnega in pisnega pa se že sedaj zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za šolstvo, znanost in šport, dr. Luciji Čok, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Ko ste dobili zadnji odgovor, je bil še nepopoln, ker ob seznamu niste dobili tega, kar ste danes vprašali. Verjemite, da to ni lahko. Vse posledice, ki prinesejo s seboj tudi finančne posledice, se pravi, posledice odločitve v procesu denacionalizacije, ki prinesejo tudi finančne posledice, ni tako lahko izračunati. Morda bi vam danes odgovorila le za to šolo, kaj nameravamo, da bi videli, da vsako posamezno vpleteno šolo ali izobraževalni zavod temeljito preučimo, preden se odločimo. In tudi v primeru Verbanske 30, dokončna odločitev še ni dana. Jaz bi ponovila, da se povsod, tudi v občilih, pojavlja, kot da smo se že odločili za vračanje v naravi, čeprav vemo, da je to še v postopku in da pravobranilstvo še ni reklo svoje in da je tudi naročena ponovna cenitev. Da se nagibamo, da bi vrnili Verbansko 30 v naravi, so pa naslednji razlogi. Prvi razlog je, da ima na tem mestu svoj sedež kar troje ustanov. To so fakulteta za kmetijstvo v Mariboru, dijaški dom v Mariboru in srednja kmetijska šola v Mariboru. Za fakulteto za kmetijstvo vemo, da je že v programu proračunskih sredstev za obnovo, da so že pripravljene gradbene dokumentacije, mislim, da tudi gradbeno dovoljenje, in da vemo, da bomo tože letos začeli zidati. Kmetijska fakulteta se bo iz teh prostorov izselila do leta 2005, mislim. Domovi imajo tudi v Mariboru svoje načrtovano mesto v mestu samem, s tistim številom mest, ki so določeni Mariboru v okviru projekta 4500 postelj. Torej je tudi dom v naslednjih štirih letih v načrtu za izselitev. Kmetijsko šolstvo je v tem predelu, ne pod pretresom, da bi ga kakorkoli omejevali v mreži, vendar pod prenovo, ki jo pripravljamo skupaj z ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Spomladi pripravljamo posvet, na katerem bomo predvsem predložili nove programe kmetijskega šolstva na višji ravni in nove programe na srednjem šolstvu, ki jih želimo v ta prostor postaviti. Namreč, do zdaj se še podvajajo, recimo, cvetličar ali vrtnar, v Ptuju Šenčurju in v Mariboru, kar seveda ne gre, kajti vpis v te programe je potem 17, 19 ali nekaj več učencev. Med drugim načrtujemo, da bi ta šola v svojem razvoju, ko bo imela začrtan razvoj v novi strategiji, prišla v željenem tolarju za znanje za novogradnjo. Seveda ta željeni tolar za znanje je v pripravi in v usklajevanju v predvladni proceduri. Gospo Črnugljevo pa prosim za potrpljenje, da bi ji pa za ostale zahtevke pismeno predložili odgovor v najkrajšem roku - to pa ne vem, ker državnega sekretarja ni tu, je šel ravnokar ven, je pa zadolžen za to vprašanje - ali bo to lahko v mesecu dni.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Branko Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj še enkrat! Poslansko vprašanje bom postavil vladi oziroma ustreznemu ministrstvu s prošnjo, da mi bo odgovorilo. Letošnja zima je na državnih cestah, regionalnih cestah prvega, drugega in tretjega reda po vsej Sloveniji povzročila pravo razdejanje. Menim, da gre celo za nacionalno katastrofo. Mislim, da ste imeli priložnost vsi poslanci, ki se vozite po teh cestah, ugotoviti, da naše ceste katastrofalno razpadajo. Postavlja se temeljno vprašanje, kako je mogoče in zakaj so naše ceste tako občutljive za vremenske pojave oziroma zakaj vsako leto zima tako katastrofalno pustoši po naših cestah. Kot gradbeni tehnik, pa tudi kot poznavalec gradbenih materialov, si s polno odgovornostjo upam trditi, da so naše ceste zgrajene nekvalitetno in da so zgrajene tudi iz nekvalitetnih materialov. Učinkovite kontrole in nadzora pri izgradnji cest, sem trdno prepričan, ni. Zaradi tega milijarde, ogromno sredstev vržemo v prazno oziroma tu je neodgovornost vlade prav gotovo zelo velika in bi lahko tem stvarem posvetili nekoliko več pozornosti, da bi se korektno reševale. Zato vlado sprašujem: Kakšni dodatni ukrepi so predvideni za rešitev tega katastrofalnega stanja na naših cestah v letošnjem letu? Ali vlada pripravlja poseben zakon za odpravo posledic zime? Koliko dodatnih sredstev bo potrebnih za odpravo posledic slabe izvedbe in slabe kvalitete materialov na naših cestah? Vljudno prosim za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril vam bo državni sekretar v ministrstvu za promet, gospod Anton Šajna. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Gospod poslanec, gospe poslanke in poslanci! Hvala lepa za vprašanje. Vaša ugotovitev, da je letošnja zima povzročila velike poškodbe na cestnem omrežju, je resnična. Ministrstvo za promet, direkcija Republike Slovenije za ceste je že pregledala stanje in ugotovila, da je približno 200 kilometrov državnih cest zaradi odjuge v takem stanju, da bo potrebno čimprejšnje popravilo. Ne morem se strinjati z vami pa v tem, da je nadzor pri gradnji cest slab in da iz tega naslova izvirajo poškodbe. Slovenija ima 6.000 kilometrov cest. Če bi bila povprečna doba posega na cestah 20 let, bi to pomenilo, da bi morali na vsako leto 300 kilometrov cest v Sloveniji obnoviti, jih pa obnavljamo nekje med 150 in 200 kilometri, kar je primanjkljaj. Rezultat je v tem, da imamo 1.500 kilometrov po kriterijih, tako imenovanega švicarskega faktorja, 1500 kilometrov zelo slabih cest, od teh 1500 kilometrov je "zacvetelo" v letošnji zimi 200 kilometrov in nujno bo narediti popravilo. V proračunu tega denarja nimamo. Mi smo te podatke že zbrali in odločiti se bo treba - te rešitve še ni, ker jo moramo še uskladiti - kako naj bi te zadeve rešili. Možnost je tudi z nekimi interventnimi sredstvi, ampak ta trenutek še ne morem reči, da to bo res tako. Strokovno gledano, zadeva je pripravljena, financiranje še ni zagotovljeno.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje gospod Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, spoštovani državni sekretar. Saj jaz vas zelo spoštujem in cenim vaše delo, niste vi vsega tega krivi, ampak jaz sem trdno prepričan, jaz vam lahko to dokažem in bom tudi poskušal, ali pa če boste tudi sami sodelovali in pomagali. Jaz vseeno trdim, da so tehnični elementi naših cest neustrezni. Marsikje odvodnjavanje že površinsko ni rešeno tako, kot bi moralo biti narejeno. Obcestnih jarkov ni oziroma so zanemarjeni ali jih sploh ni, niso tudi vzdrževani. Vemo, kako so se nekoč makedamske ceste gradile in kako globoki jarki ob obeh straneh so morali biti. Osnovni tehnični elementi oziroma karakteristični profili v Sloveniji se ne upoštevajo. Lahko vam pokažem sto primerov. Celo nasprotno se dogaja, kmetje, da lahko po celem vozijo prek ceste, zasipavajo te jarke in s tem seveda omogočajo, da se voda zadržuje na cestišču, tako ni odtoka in to povzroča potem odjuga, da se ceste dvigujejo. Je pa tudi dejstvo, da materiali niso kvalitetni. Vsi vemo, kako se ustroji delajo z različnimi materiali, če hočemo kvalitetno zgraditi, pri nas tega ni. Tampon se vzame, kjer je pač možno, če je "prefini", vemo, da to ni nič. Jaz sem trdno prepričan, da se goljufa pri teh meritvah. Trdno sem prepričan, da tudi zaključni sloji niso tisto, kar bi morali biti. Nimajo tiste trdnosti, nimajo tiste kvalitete, ki bi morala biti. Da ne govorim o obrabnem sloju, ki ga velikokrat ni, pa bi moral biti zelo kvaliteten. Obrabni sloj se nikdar ne bi smel luščiti od osnovne podlage, če sploh obstaja. Pa se lušči. Zakaj? Zato, ker ni sprejemljivosti, ker ni narejeno tako, kot moralo biti. Jaz sem trdno prepričan. Zato predlagam oziroma pričakujem, če se vi strinjate s tem, da ZRMK gre na teren in ugotovi razloge, zakaj je do tega prišlo. Malo po Sloveniji naj to "pretipajo" in naj ugotovijo, zakaj je do tega prišlo in naj naredijo poročilo in ga pošljete v državni zbor. Jaz mislim, da to je edina korektna rešitev, da vemo, kje smo. Kje boste pa sredstva dobili, me pa res zanima, ali boste predlagali poseben zakon ali pa na kak drug način. To je treba sanirati, to je nemogoče, da omejite hitrost na 40 kilometrov, iz 90 na 40. To je najlažje. Jaz mislim, da Slovenci s tem ne bodo zadovoljni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Šajna.
Nekaj zadev, ki ste jih omenili, je resničnih, slabo odvodnavanje, neustrezno ali premalo obsežno vzdrževanje, čemur bi morali posvetiti večjo pozornost in seveda nameniti tudi več sredstev. To je tudi eden od razlogov. Veliko razlogov je tudi v tem, da v preteklosti, tudi še v samoupravnem socializmu so bila cestna podjetja kot graditelji prepuščeni v marsičem sami sebi, danes praktično ni več tako, čeprav seveda ne izključujem določenih izjem. Velikokrat zavod, ustrezen zavod, pa ni to samo zavod za raziskavo materiala, gre na teren in preišče in seveda tudi zavrže, zavrne plačilo za nekakovostno izvedena dela. To se seveda dogaja. Materiali, ki so predpisani, morajo biti kakovostni in so podvrženi ustreznim sankcijam. Je pa tudi res, da posvečamo vedno več pozornosti nadzoru in kakovosti gradnje. Pri tem pa tudi ne smemo izključevati velike udeležbe težkega tovornega prometa. Nam seveda v največji meri propadejo ceste tam, kjer je delež težkega tovornega prometa velik. In končno je tudi res, da pa marsikdaj nimamo ustreznega odnosa do ceste, saj se dogaja, da nekateri vlačijo les na ceste, poškodujejo ceste, ne da bi jih odkrili in ne da bi to ustrezno sankcionirali. Tudi temu bomo posvetili še večjo pozornost, zato da bi se odnos do ceste kot javnega dobrega tudi pri prebivalcih malo bolj "ulegel" in da bi to, kar je pomembno za nas vse, tudi bolj čuvali. Nekaj vaših pobud bom seveda prenesel tudi naprej in upam, da bodo te zadeve v bodoče še boljše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje dr. Andrej Bajuk. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Moje vprašanje je navezano na zelo slabo in prepočasno izvajanje zakona o denacionalizaciji in seveda je naslovljeno celotni vladi, predvsem pa ministrstvu za pravosodje in pa finančnemu ministrstvu. Na podlagi drugega odstavka 72. člena zakona o denacionalizaciji lahko zahteva denacionalizacijski upravičenec odškodnino za nemožnost uporabe oziroma upravljanje premoženja, do katerega je upravičen. Sodišča že rešujejo prve odškodninske zahtevke. Sodna praksa izoblikuje stališče, da so nerešene denacionalizacijske zadeve od 1.7. leta 1996 dalje v taki zamudi, da gre za nepotrebno odlašanje oziroma odločanje v nerazumnem roku, kar predstavlja neposredno na podlagi 26. člena naše ustave protipravno ravnanje in zato pravico do povračila škode. Kdo bo končni plačnik odškodninskih zahtevkov iz naslova nezmožnosti uporabe oziroma upravljanja premoženja ter iz naslova vzdrževanja nepremičnin od 7.12.1991 dalje do zaključka denacionalizacije? Pravni strokovnjaki in praktiki napovedujejo, da se bo prava denacionalizacija šele začela z odškodninskimi zahtevki upravičencev, tako na podlagi 26. člena ustave kot drugega odstavka 72. člena zakona o denacionalizaciji. Eno je gotovo, slovenski davkoplačevalci ne bi smeli nositi posledic protipravnega ravnanja državne uprave in nosilcih javnih pooblastil. Vprašanje je, ali ima vlada predvidena finančna sredstva za plačilo visokih odškodnin, ker bodo zavezanci gotovo zahtevali povračilo ali regres plačane odškodnine, saj oni niso krivi, da država po več kot desetih letih ni zaključila denacionalizacijskega procesa. Zakonski rok po 58. členu zakona o denacionalizaciji je eno leto od vložitve zahteve za denacionalizacijo.Ker je v teh konkretnih primerih lahko dokazati protipravno ravnanje oseb, tudi ministrov, ki kot uradne osebe sodelujejo v postopku denacionalizacije, je podana tudi njihova neposredna odškodninska odgovornost. Hvaležen bom za ustni in tudi pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za pravosodje mag. Ivanu Bizjaku. Izvolite.
No, seveda, dolgotrajnost denacionalizacije je izjemno resno vprašanje. Vlada se tega izrazito zaveda in temu primerno skuša končno pripeljati do konca ta res že več kot deset let trajajoči postopek. Najprej bi kljub vsemu rekel, da ni ravno v vsakem primeru ves ta zaostanek - oziroma vseh teh deset let ne gre na račun prepočasnega dela oziroma nereševanja zahtevkov; v mnogih primerih je šlo tudi za nepopolnost zahtevkov, kar je terjalo določen čas. Torej ne gre vsega tega časa pripisati zgolj temu, da ni prišlo do ustreznega postopanja v posamezni zadevi. Seveda pa je samo po sebi to predolg čas in po drugi strani je tudi treba jasno povedati, da je treba s temi zadevami zaključiti. Lahko povem, zgolj kot ilustracijo, da je vrsta upravnih enot, ki vsaj z odločanjem na prvi stopnji postopno zaključujejo oziroma bodo lahko kmalu zaključile reševanje zahtevkov, ki so bili pri njih vloženi. Nekaj jih bo žal še ostalo verjetno tudi še prek konca letošnjega leta. Glede vprašanja odškodnine za nemožnost koriščenja ste ključne parametre pravzaprav že nakazali. Jasno je, da je ta določba prisotna v zakonu, vendar pod vsemi tistimi pogoji, ki sem jih prej že tudi omenil. Ni mogoče kar celotnega obdobja v vsaki zadevi, sploh pa ne avtomatsko pripisati temu oziroma za vse to kar najti razlog v neustreznem delovanju države. Za to, da bi bila kakšna posebna sredstva namenjena za tovrstne odškodnine, ne vem. Mislim, da jih tudi ni. Zdaj karkoli več na to temo, pa seveda lahko poskušamo tudi še pisno odgovoriti.
Hvala lepa. Naslednji, dopolnilno vprašanje, gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Prav gotovo se strinjam z vami, gospod minister, da ni pripisati neko napačno delovanje določenih upravnih enot ali pa ministrstev na vseh področjih. O tem bodo odločila sodišča. A vprašanje je, da tukaj nastaja in narašča neka finančna odgovornost, ki ima pač svojo podlago v zakonu, in da za te zadeve nimamo predvidenih sredstev. In da bomo končno slovenski davkoplačevalci, da bo na naših plečih to ostalo in da bomo morali plačevati to, kar je očitno v marsikaterem slučaju je samo neizvajanje zakona tako, kot se spodobi. Ker je statistika združenja razlaščencev jasno dokazala, da v obdobju leta 2000 od junija do oktobra, v štirih mesecih, se je rešilo 8 procentov vseh vprašanj, v prejšnjih osmih letih pa komaj 48. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
No, te statistike, kakršno ste vi tukaj citirali, ne poznam oziroma statistike, ki jo imam sam, ne kaže takšnih podatkov. S tem pa ne rečem, da se v tistem času ni kaj naredilo. Mislim, da statistika ravno v zadnjem obdobju kaže, da se vsi skupaj izrazito zavedamo tega, da je treba ta vprašanja rešiti in s tem, seveda, se izogniti tudi takim posledicam, na katere opozarjate.
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Bogomir Vnučec. Se opravičujem gospod Barovič, tu vas imam prečrtanega. Tudi Barovič, izvolite. Gospod Barovič.
Hvala, predsedujoča. Moje vprašanje je namenjeno tako vladi kot ministrstvu za zdravje. Gradnja onkologije v Kliničnem centru v Ljubljani bi morala biti končana lani. Onkologija bi morala biti končana lani. Danes je zgrajena, izraženo v odstotkih, približno 15-odstotno. 15-odstotno! Vlada in premier osebno sta obljubila denarno pomoč za dokončanje gradnje onkologije. Na žalost število obolelih za tovrstne bolezni narašča, ljudje se gnetejo po hodnikih, kar vsekakor ni vzor za našo državo. Onkologija pa stoji, obljubljenega denarja pa ni. Sprašujem vlado in ministrstvo za zdravje: Zakaj ni obljubljenega denarja? Kje je denar, ki je bil obljubljen? In: Kje je denar, ki je bil načrtovan za gradnjo onkologije? Vemo namreč, da nobena gradnja ni načrtovana, da se konča, če niso zadaj zagotovljena sredstva. To pomeni, sredstva so bila zagotovljena, gradnja pa ni končana. 15-odstotkov je merilo izgradnje onkologije. Torej vprašanje je bilo jasno. Zakaj ni pomoči - obljubljene pomoči? In: Kje je denar, ki je bil obljubljen in naj bi bil dan, in kje je sploh denar, ki je bil zbran in namenjen za gradnjo onkologije? Hvala.
Hvala lepa. Odgovor vam bo podal državni sekretar na ministrstvu za zdravje, mag. Simon Vrhunec, izvolite.
Hvala za besedo. Pozdravljam vse poslanke in poslance. Opravičujem ministra, ki je odsoten v tujini. Najlepša hvala, gospod Barovič, tudi za to vprašanje, ker me veseli, da lahko odgovorim na takšno vprašanje, na katerega odgovor je relativno zelo ugoden. Ne bom se spuščal, kaj je bilo v preteklosti z onkološkim institutom oziroma z njegovo gradnjo. Na vsak način smo v letu 2001 onkološki institut dali med prioritete ministrstva za zdravje in vladne prioritete glede gradnje oziroma glede financiranja gradnje onkološkega instituta. Moja ocena bi bila, da je kar krepko več, kot 15 odstotkov instituta že zgrajenega. Stavba praktično - I. faza - stoji. Res je, da sledijo razno razna notranja dela, da je tukaj potem še oprema, ki jo je treba vgraditi, in vse je podvrženo neki dinamiki, ki je pač možna. Ampak denar je in je prioriteten, projekt je prioriteten in denar je zagotovljen. Edina omejitev, zakaj bi ne mogli porabljati vsega denarja, ki smo ga pa pripravljeni zagotoviti, je ta, da pač zaradi čisto fizičnih vzrokov ne moremo slediti mogoče oziroma ne moremo izvajati, ne morejo izvajati gradnje tako hitro, kot bi si mogoče želeli. Vsaj v preteklem delu, ko se je gradnja predvsem nanašala na ta gradbeni del - sami veste, gradbena sezona pač ima določene roke oziroma traja od določenega do določenega časa, letnega, itn. Torej, obljubljen denar je, denar, ki je načrtovan, je; je pripravljen, bo, ga je načrtovanega dovolj, vse je odvisno od tega, s kakšno dinamiko bomo lahko zadevo izpeljali. Ampak kot mi poznamo možnosti, načrtujemo oziroma upamo, da bomo lahko že za časa tega mandata onkološki institut, I. fazo, dokončali in mogoče tudi odprli in se na nek način okitili s tem projektom. Tako mislim, da je to zadosti korekten in jasen odgovor na vaša vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane članice vlade in člani vlade, spoštovani državni zbor. Moje vprašanje je namenjeno ministru za okolje in prostor, gospodu Kopaču, in sicer: V parlamentarno proceduro smo dobili nov zakon o graditvi objektov in pa urejanju prostora, ki bosta - ta dva zakona - nadomestila obstoječe štiri in bosta nedvoumna posegla korenito v hitrejše in kvalitetnejše pridobivanje gradbenih in drugih dovoljenj. Seveda se pa postavlja vprašanje, kaj je pa s tistimi, ki bodo oziroma so vložili svoje zahtevke v tem času in zakon predvideva, da se bodo obravnavali ti zahtevki še po starih zakonih. No, in tu je kar nekaj dilem, in sicer predvsem vsi vemo, ko sprejmemo zakon, preden se napišejo navodila in tako naprej, poteče določen čas in seveda vsi nimamo časa oziroma nimajo časa, da počakajo na bolj ugoden zakon in vložijo po obstoječem, potem se pa pojavijo razni problemi, ki lahko iz obstoječe zakonodaje zelo ovirajo procesne postopke pri izdaji teh dovoljenj. Zanima me, če se na ministrstvu razmišlja o nekem prehodnem obdobju, ki bi te zaostanke hitreje rešilo, ki nedvoumno so; prvič, na prvi stopnji, ko se ne spoštuje upravnih postopkov in se krši dvomesečni rok odgovora na vloge, potem pa na drugi stopnji, ko se zaradi takih ali drugačnih, upravičenih ali neupravičenih pritožb, te vloge potem dobesedno starajo, najmanj, bom rekel, pol leta, če ne celo več, seveda tudi zaradi pomanjkanja kadrov. Ampak sprašujem ministra: Ali je razmišljal v to smer, da bi tudi, ko že sprejemamo nek zakon, ki je pozitivno naravnan, da bi tudi vse tiste vloge, ki so zdaj v nekem staranju - staranje je tudi koristno pri določenih zadevah, pri teh pa ni -, kako bi našli tu rešitev za odpravo teh zaostankov, ki so kar veliki? In me zanima, če je tu kakšna strategija, da bi ta trend - se pravi, da bi vi kot minister na kolegiju vprašali, koliko pa je bilo zdaj izdanih ta teden gradbenih dovoljenj, da bi se tudi tu lahko ta številka, recimo, da bi se povečala in da ne bi bilo število črnih gradenj večje kot pa tisto. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril vam bo minister za okolje in prostor mag. Janez Kopač. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani poslanec. Na ministrstvu se res izrazito trudimo, da bi skrajšali zaostanke oziroma zmanjšali zaostanke in o tem sem enkrat v odgovorih na poslanska vprašanja že razpravljal oziroma odgovarjal. Ta hip sicer nimam pred seboj zelo konkretnih številk, pa vendar lahko povem, da smo z notranjo reorganizacijo povečali ta oddelek za dve pravnici, da smo predvideli nadurno delo in da je vse to dalo neke rezultate, ki se kažejo v zmanjšanem številu vlog. Lahko pa vam seveda posredujemo pismeno natančne podatke o tem, za koliko se zmanjšuje povprečno stanje nerešenih vlog. Kar se tiče vprašanja v zvezi z novim zakonom, ki omogoča za posamezne posege sploh opustitev dovoljenja - nekateri od teh so zdaj v postopku - za večino drugih ali pa za vse druge posege pa bistveno skrajšane postopke, pa lahko rečem, da bodo lahko vsi, ki že imajo vloge v obstoječih postopkih, po obstoječi zakonodaji, po novem zakonu lahko na novo začeli svoje, skratka, življenje teh svojih vlog, v kolikor bo to v njihovem interesu, če bodo ocenili, da se jim to izplača. Težko napovem, kdaj bomo odpravili vse zaostanke. Trudil pa se bom, da bi vsaj do konca mandata te vlade, torej do leta 2004, res prišli na, lahko rečem, na ničlo, kar se zaostankov tiče. Verjemite pa, da se to, žal, ne da narediti prav na hitro, čeprav bi si to zelo želel, in da pač poskušamo izboljševati stanje iz meseca v mesec. Je pa, ko sem prišel tja, bila povprečna čakalna doba na drugi stopnji nekaj več kot dve leti, sedaj se počasi že skrajšuje, ampak to gre zelo postopno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane članice in člani vlade. Lep pozdrav poslankam in poslancem. Agencija Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo nima že več kot devet mesecev nadzora nad svojim delovanjem. Namreč, državni zbor je na majskem zasedanju leta 2001 izvolil nov nadzorni svet Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo. Po podatkih, ki jih imam, do sedaj niti ni bilo še izvršeno konstituiranje tega nadzornega sveta. Zato sprašujem vlado Republike Slovenije oziroma pristojni resor, ministrstvo za finance oziroma ministrstvo za gospodarstvo: Kakšni so razlogi, da od meseca maja 2001 še ni bila sklicana niti konstitutivna seja nadzornega odbora Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo? In podvprašanje: Kakšen je potem sploh bil nadzor v tem obdobju nad delovanjem agencije? Ga ni bilo! Namreč, 3. člen zakona o Agenciji Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo pravi: "Dejavnost agencije je opravljanje strokovnih in drugih nalog v zvezi s privatizacijo in lastninskem preoblikovanjem podjetji z družbenim kapitalom po zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij oziroma naloge, povezane s prestrukturiranjem podjetij in bank za potrebe vlade Republike Slovenije v skladu z njenim programom." Vemo, da lastninjenje gre h koncu, še vedno pa je zelo aktualno področje bančništva. Prav tako pa 10. člen govori v drugem odstavku: "Nadzorni odbor nadzira zakonitost dela in finančno poslovanje agencije. Nadzorni odbor najmanj enkrat letno poroča o delovanju agencije Državnemu zboru Republike Slovenije." Sprašujem: Kakšno bo sploh poročilo nadzornega sveta oziroma nadzornega odbora te agencije državnemu zboru, če ni bilo zagotovljene možnosti za opravljeni nadzor? Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega je nagovoril dve predstavnici Vlade Republike Slovenije. Odgovor bo podala ministrica za gospodarstvo dr. Tea Petrin. Izvolite.
Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Imenovanje novega nadzornega sveta je že, mislim, da v postopku. Imenovan je bil tudi v.d. direktor te agencije. In po imenovanju v.d., novega direktorja agencije, sledi tudi imenovanje novih članov. So pa, seveda, bili stari člani odbora, mislim, imenovani in so delovali in opravljali svojo funkcijo. Če s tem odgovorom niste zadovoljni, vam lahko damo tudi potem še pisno poročilo.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Rokavec, izvolite.
Spoštovana gospa ministrica. Seveda ne morem biti zadovoljen z vašim odgovorom. Namreč, nadzorni odbor agencije za prestrukturiranje in privatizacijo je bil imenovan v državnem zboru že v maju mesecu 2001. Problem je v tem, da sploh ni bi izpeljan postopek konstituiranja tega odbora. In od tistega trenutka naprej, agencija nima ustreznega nadzora. Zato dejansko sprašujem: Kakšni bodo izvedeni ukrepi, da bo agencija imela ustrezen nadzor? Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bi postavil poslansko vprašanje gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani. Vprašanje imam za ministra za okolje in prostor, gospoda Kopača, pa vidim, da ga ta trenutek ni v dvorani. Imam sicer tudi rezervno vprašanje za ministrico za šolstvo, ampak tudi nje ni. Več vprašanj si pa res nisem [[...]]
Gospod Petan, izvolite, mislim, da se minister [[...]]Eno vprašanje postavite, izberite ga sami, mislim, da se nam bo eden ali drug, sicer za okolje mislim, da [[...]]
Če mislite, da je minister za okolje verjetno kje tukaj - recimo, bom to vprašanje zastavil. Želim ga vprašati: Ali držijo govorice, da se bodo ukinile izpostave geodetske uprave? Kar pa bi ostalo od teh geodetskih uprav, pa bi se v neki obliki sprivatiziralo. Sedanje stanje na tem področju je takšno, da skoraj vse terenske geodetske meritve niso več v okviru geodetske uprave, ampak to opravljajo privatna podjetja, ki po pogodbi opravljajo terenske meritve za geodetsko upravo, ta pa potem v drugi fazi opravi potrebno evidenco, izvršuje upravni postopek, izdajopodatkov, ažuriranje kart in podobno. Po novem, tako se sliši, pa naj bi se geodetske uprave - te izpostave, ki so običajno na sedežu, tam kjer je tudi sedež upravnih enot. S to se pravi, v bivših večjih občinah - ukinile. Ta služba in te naloge naj bi se centralizirale in se izvajale samo v večjih centrih po Sloveniji. To bi pomenilo popolno centralizacijo ali velik korak nazaj, velik problem pri iskanju uslug občanov, zaradi katerih navsezadnje tudi ta del državne uprave je. Zato sprašujem ministra: Ali to drži? Hkrati pa bi želel tudi ga vprašati: Kako si na ministrstvu zamišljajo to službo v prihodnosti? Kajti tisti, ki je imel malce opravka z geodetskimi storitvami, je lahko ugotovil, da karte na geodetskih upravah niso ažurirane, da je običajno v večini območij v Sloveniji velik zaostanek, na nekaterih terenih tudi nekaj let. Verjetno za marsikoga ni presenečenje, da je sredi nekega trga v nekem večjem mestu, kjer je asfalt že nekaj deset let, še vedno zapisano, da je to zemlja I. kategorije, obdelovalna površina. Tako stanje je kar kritično. In če držijo te govorice, da se bo ta služba do neke meje centralizirala, odpravila, potem bi to seveda bil velik korak nazaj. Želel bi, da mi gospod minister odgovori na zastavljeno vprašanje. Za odgovor se mu zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Minister za okolje in prostor, mag. Janez Kopač, izvolite.
Hvala lepa. Geodetska uprava je v procesu reorganizacije, vendar v procesu racionalizacije, ki pa se v odnosu do občanov oziroma do uporabnikov njenih storitev ne bo poznala. V resnici na geodetski upravi počasi spravljajo v digitalno obliko vse svoje arhive. In tudi obdelavo spravljajo v elektronsko obliko. Tako se bo to v resnici v perspektivi - žal nam gre pa to zelo počasi - opravljalo te storitve samo v nekaj centrih po Sloveniji, medtem ko storitve za občane, kar pomeni ta neposredni stik oziroma obisk občana na "šalterju", bo pa še vedno tam, kjer je dandanašnji. Skratka, tam kjer je ponavadi sedež upravnih enot širom po Sloveniji. Tako se bo v resnici v perspektivi celo zmanjšalo število potrebnih zaposlenih na geodetski upravi, vendar znova poudarjam: tam, kjer so "šalterji" danes, bodo "šalterji" tudi v prihodnje. V resnici pa bo delo nekaj ljudi, ki jih občani, ko obiščejo geodetsko upravo, ne vidijo, skoncentrirano v nekaj centrih. To bo bistveno racionaliziralo delo geodetske uprave. Treba pa je povedati še to, kar pa se tiče drugega dela vašega vprašanja. Kataster se digitalizira. Ta hip ne vem natančno v odstotkih, ampak je že blizu 100 odstotno digitaliziran. Poleg tega pa smo v elektronski povezavi z zemljiško knjigo in se vsi novi vnosi v zemljiško knjigo sočasno izvedejo tudi v katastru in obratno. Tako bomo tudi v nekaj letih vse te anomalije, kakršne ste omenili, odpravili. In da bosta stanji, tako v zemljiški knjigi kot v katastru, ažurna in med seboj identična. Kajti, zdaj je pravzaprav še večji problem kot to, kar ste vi omenili, je problem v tem, da je stanje v zemljiški knjigi včasih čisto drugačno kot stanje v katastru. Ta proces poteka v okviru projekta, ki se imenuje posodobitev in evidentiranje nepremičnin - to je medresorski projekt ministrstva za pravosodje, finance, kmetijstvo ter okolje in prostor. No, za ta projekt smo prejelitudi obsežen kredit Svetovne banke in moramo, seveda, tudi redno poročati o napredku pri tem projektu v Svetovno banko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje gospod Petan? Izvolite.
Hvala. Torej, želel bi postavili še dopolnilno vprašanje. Kje se bodo ali kdo bo zadolžen za ažuriranje kart: ali samo ti centri, o katerih sva govorila, ali tudi izpostave? In pa: Koliko bo teh centrov? Raje vidim, kot da mi daste številko, da mi jih mogoče nekaj naštejete, vsaj s tistega našega štajerskega konca. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ta načrt reorganizacije ni v celoti dorečen in ta hip geodetska uprava spravlja v digitalno obliko podatke oziroma arhive na, mislim, da na dveh lokacijah, če se ne motim; ena je Tolmin, ena je Logatec, ampak nisem čisto prepričan, zdi se mi tako. No, ta postopek bo počasi tekel naprej in ko bo enkrat to narejeno v, recimo, temu večjem delu Slovenije, potem bodo nastopile razmere, ko se bo lahko ta reorganizacija sploh do konca izpeljala. Dokler pa temu ni tako, pa niti nima smisla doreči, kateri centri naj bi bili konkretni ali pa, v katerih mestih naj bi bili sedeži teh novih območnih enot geodetske uprave. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Mamić, izvolite.
Hvala lepa. Imam vprašanje s terena, in sicer: Ali bodo volitve župana in svetnikov mestne občine Koper v letu 2002 ali 2003? Ustavno sodišče je z odločbo UI-301/98, 19.9.1998 leta ugotovilo neskladnost druge točke 3. člena zakona o ustanavljanju občin z ustavo in državnem zboru določila enoletni rok za odpravo ugotovljene neskladnosti. Z isto odločbo je ustavno sodišče na podlagi drugega odstavka 40. člena zakona o lokalnih volitvah, v tretji točki sklenilo: "Organom mestne občine Koper se podaljša mandat do nastopa mandata organov novih občin, ki bodo ustanovljene v skladu z drugo točko tega izreka." Zaradi te odločitve v mestni občini Koper ni bilo rednih lokalnih volitev razpisanih za dne 22.11.1998. leta. Kot je znano območje mestne občine Koper še do danes ni usklajeno z ustavo in sedanja lokalna oblast, ki je v rokah Združene liste socialnih demokratov, nasprotuje uskladitvi območja mestne občine Koper z ustavo. Sedaj pa nasprotuje tudi lokalnim volitvam s trditvijo, da je mandat župana in svetnikov štiriletni. V odločbi dne 23.9.1999 leta, s katero se je dovolilo izvedbo lokalnih volitev tudi v mestni občini Koper, v točki 16.2/3 je med ostalim zapisano: "Izpodbijani zakon le na novo ureja prehodno stanje do uskladitve za območja mestne občine Koper z ustavo. Ko bo območje mestne občine Koper usklajeno z ustavo, se bodo na podlagi četrtega odstavka 24. člena zakona o lokalnih volitvah opravilepredčasne volitve." Ustavno sodišče je tako izhajalo iz predpostavke, da bo državni zbor izvršil njegovo odločbo z dne 17.9.1998, s katero je bila že drugič ugotovljena neskladnost mestne občine z ustavo, in da bodo v najkrajšem času razpisane predčasne volitve. Ker pa gre za bojkot izvršitve obvezne odločbe ustavnega sodišča, bi pričakovali vsaj logično razlago, da so redne lokalne volitve razpisane v celotni državi za vse lokalne skupnosti, tudi za mestno občino Koper. Odgovor na postavljeno vprašanje je pomemben tudi zato, ker volivci in politične stranke v Kopru živijo v negotovosti, ali bodo letos v Kopru volitve ali ne. Mogoče bo vlada pripravila kakšen nov zakon v zvezi s tem, tako da bi rad odgovor, tudi pismeno seveda. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril vam bo minister za notranje zadeve dr. Rado Bohinc. Izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Kot je bilo vprašanje navedeno, se je s tem problemom ukvarjalo ustavno sodišče in tudi več pravnih strokovnjakov s precej različnimi pogledi na to, katere pravice v tej zvezi imajo prednost: ali pravica državljanov, da gredo na volitve, tako kot vsi drugi državljani, kar je ena pravna vrednota, ali pričakovanja volivcev, da so izvolili župana in svetnike za celoten mandat, in ne nazadnje pravice tistih, ki so bili izvoljeni, ki so temeljile na pričakovanjih, da so izvoljeni za celoten mandat. Skratka, prav zaradi različnih pravnih pogledov na to vprašanje dokončnega odgovora ta trenutek ni in ga tudi ministrstvo za notranje zadeve ne more oblikovati. Iz tega razloga je ministrstvo za notranje zadeve dalo v vladno proceduro zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah, zakona o lokalni samoupravi, in s tem zakonom bo med drugim poleg ostalih rešilo tudi to vprašanje. Zakon bo predvidoma na vladi v naslednjem tednu. V zakonu bodo ponujene rešitve glede izteka mandata na sploh v primeru prekinitev mandata iz različnih razlogov. Hkrati pa bo ponujena tudi rešitev za konkretno vprašanje občine Koper. Tako bo na koncu odločitev o tem vprašanju na poslancih v državnem zboru ob sprejemanju tega zakona.
Hvala lepa. Naslednji je po vrstnem redu gospod Peter Levič, ki pa ga ni med nami, nato Janez Podobnik, ki ga tudi ni. Besedo dajem gospodu Francetu Cukjatiju. Izvolite.
Hvala za besedo. Vprašanje naslavljam na ministrstvo za zdravje. In sicer, v septembru lanskega leta sem zastavil vprašanje: Kdaj je doktrino metadonskega programa obravnaval in potrdil razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo oziroma zdravstveni svet? In nadalje: Koliko sredstev država nameni vsako leto na pacienta, ki se zdravi v terapevtski skupnosti? Vprašanje je namreč rezultiralo iz primerov, med katerimi sem navedel enega, ko je nek najstnik svojega prijatelja, ki še nikoli ni užival droge, nahecal, tako rekoč, da sta šla v zdravstveni dom Ljubljana-Center. Rekel je, da je "totalka" zasvojen in da nima druge izbire, kot da gre na metadon. Od takrat naprej je dobival vsak dan dozo metadona in po pol leta je postal popolnoma zasvojen, resnično zasvojen in res "totalka". Potem, seveda, po pol leta so odkrili, šele po pol leta, starši ta primer, so ga vendar spravili v neko terapevtsko skupnost v Italiji, Don Perinovo skupnost, in sedaj ta fant praktično že leto in pol oziroma že dve leti abstinira. No, vprašanje je bilo zastavljeno zaradi tega, ker je bil metadonski program takrat še vedno nekako na ministrstvu za zdravstvo uveljavljen kot najboljši tak program, kar se kaže iz financiranja, namreč tega programa. Ministrstvo je odgovorilo, da za ta program plača letno 300 milijonov tolarjev. Pri tem je ministrstvo pozabilo napisati tudi ceno metadona samega, kajti na metadonu je v Sloveniji 1347 najstnikov in v teh centrih je le 668 najstnikov brez metadona. 1347 krat 365 dni v letu - kajti vsak dan je doza metadona - pomeni 491 tisoč doz, pomnožite s ceno, skoraj tisoč stane doza metadona, je 500 milijonov. Te cene je treba prišteti, spoštovano ministrstvo, ceni 300 milijonov, dobimo 800 milijonov, dobimo 400 tisoč tolarjev na "metadonca", na najstnika, zasvojenega in na metadonu. No, seveda, tukaj je ministrstvo tudi navedlo, da je za vse terapevtske skupnosti v lanskem letu namenilo 3 milijone sto, to je za osem varovancev. Ministrstvo sprašujem: Ali je tak postopek ustrezen?
Hvala lepa. Mag. Simon Vrhunec, izvolite.
Hvala za besedo. Dr. Cukjati, moram priznati, da ste me spet dobili "na levi nogi" z vašim vprašanjem, zaradi tega, ker je težko odgovarjati na vprašanja, ki zahtevajo krepko širši odgovor, kot ga lahko da nekdo, ki pride v bistvu na tako sejo, ne da bi bil na odgovor pripravljen. Tukaj lahko samo toliko povem: metadonski program je vprašanje zdravniške, medicinske stroke oziroma samo zdravljenje odvisnikov v tistem delu, ki se nanaša na zdravstveno storitev. Vemo v bistvu, da obravnavanje odvisnikov ni samo zdravstvena storitev, ampak je tudi socialna storitev. Mi smo vam sicer dali odgovor v zvezi s tem, kdaj so strokovni organi v zdravstvu - to se pravi, razširjen strokovni kolegij in zdravstveni svet - obravnavali te programe. Slučajno ima danes s sabo, recimo, nek drug dopis, iz katerega je razvidno, recimo, da je zdravstveni svet ta isti program obravnaval 6. aprila 1994 na 26. seji in posodobil leta 2000 - ta program. Sicer je pa tako. Ko mi, recimo, govorimo, koliko mi - ker vaše vprašanje se je nanašalo na to, koliko ministrstvo za zdravje namenja za te programe, in vam pač odgovorimo: tisto, kar je v proračunu namenjeno za tovrstne programe. Jasno pa je, da se zdravljenje financira iz sredstev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in pa iz dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Tako bi za kompleksnejše odgovore na takšna vprašanja oziroma na trditve, ki jih postavljate, si moral, jasno, vzeti krepko več časa in tudi krepko več resursov, virov, da bi v bistvu dobil odgovore na ta vprašanja. Tako da če želite, vam bomo dopolnili odgovor na to vprašanje; če izrecno želite, povejte, in ga boste dobili, tako kot ste dobili odgovor na to vprašanje v roku, tudi odgovor na današnje vprašanje v predvidenem roku. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Cukjati. Izvolite.
Z ozirom na to, da sami omenjate, da je vendar strokovna ocena tista, ki naj bi vodila politično ravnanje in financiranje teh programov, vas spomnim, da je razširjen strokovni kolegij kot vrh slovenske psihiatrije v zadnji Sobotni prilogi Dela zapisal v imenu razširjenega strokovnega kolegija, primarij Jože Darovec, naslednje: "Razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo meni, da je tako imenovana vzdrževalna terapija z metadonom le zadnji izhod za obravnavo odvisnih od trdih drog, zato je metadon mogoče predpisovati le tedaj, ko so izčrpane že vse druge možnosti zdravljenja. Tako stališče oziroma smernice je razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo sprejel že leta 1991 in so bile tudi javno objavljene, vendar je zdravstveni svet pri ministrstvu za zdravje nekaj let zatem brez vidnega razloga in mimo razširjenega strokovnega kolegija za psihiatrijo prižgal zeleno luč za uporabo metadona pri vseh osebah, ki se same in pogosto nedokazano deklarirajo za odvisne od trdih drog." In dalje: "Danes je pravzaprav vsak odvisnik od drog, ki išče pomoč v zdravstveni ustanovi, že tudi na poti v kombinacijo droge z metadonom, odkaterega pa se je še težje odvaditi. Po nekaterih podatkih je takih v Sloveniji že približno 3.500, zvečine mladih ljudi ali polovica registriranih odvisnikov v Sloveniji sploh." Tako vrh slovenske psihiatrije: In se sprašujem: Ali bo ministrstvo za zdravje upoštevalo to stroko, spremenilo financiranje in celotno politiko zdravljenja ali pa bo po ustaljeni praksi razširjen strokovni kolegij razrešilo ali zamenjalo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vrhunec, izvolite.
Če smem dopolniti. Saj veste, da nobenega namena nimamo zaradi tega razširjene strokovne kolegije kar zamenjevati, odstavljati pa tako naprej. Jasno, upoštevali bomo mnenje stroke. Za nas so mnenja razširjenih strokovnih kolegijev klinik mnenja najvišjih, kot ste sami omenili, vrhov stroke. Ukrepali bomo v skladu s temi mnenji, ampak - tu pa je tisti "ampak" - v skladu z možnostmi, ki jih v sistemu imamo. Še enkrat poudarjam, da samega zdravljenja ne financiramo direktno iz proračuna, razen določenih segmentov, ki so pač v preteklosti prišli v naš proračun in na katerega imamo seveda mi absoluten vpliv, tega ne bom zanikal, vendar zdravljenje se financira iz denarja obveznega zdravstvenega zavarovanja. In v skladu z možnostmi, ki jih mi imamo kot eden od partnerjev, je jasno, da bomo navijali za to, da so konkretni in korektni programi financirani iz tega denarja. To je pa "zdravo za gotovo", če lahko tako rečem - se opravičujem za ta izraz, ampak: ja, naš resen namen.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje mag. Janez Drobnič, izvolite.
Lep dober večer, predstavnikom vlade, predstavnikom ministrstva, ministrom, ministricam. Rad bi postavil vprašanje v zvezi z delovanjem oziroma nadzorom delovanja Rdečega križa. Mislim, da bo to vprašanje deloma letelo na ministrstvo za finance in deloma tudi na ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Iz publicitete je znano, da se Rdeči križ loteva mnogo podjetniških podvigov, ki ne sodijo v njegovo poslanstvo, poslanstvo humanitarnih organizacij. Ukvarja se torej tudi z dejavnostjo, ki sodi bolj v okvir investicij s tveganim kapitalom in podobno. Loteva se tudi rizičnih naložb. Ker je ta humanitarna organizacija oziroma ta humanitarna organizacija pridobiva velik delež sredstev iz proračuna, me zanima: Ali so institucije nadzora, državnega nadzora, bodisi ministrstva, inšpektorata ali pa računskega sodišča, obiskale Rdeči križ in pogledale, kaj je z namensko uporabo teh sredstev? In še drugo vprašanje. Da bi se izognili tem zagatam, kaj naj bi dobrodelne in humanitarne organizacije počele in kako naj bi počele, me zanima: Ali je v ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve že kaj pripravljeno v zvezi z zakonom o dobrodelnih in humanitarnih organizacijah? Vemo, kakor je meni znano, naj bi šel ta zakon vzporedno z zakonom o invalidskih organizacijah. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Minister za delo, družino in socialne zadeve, dr. Vlado Dimovski. Izvolite, gospod Vrhunec.
Ja, gospod Drobnič, tisto, kar se nanaša vašega vprašanja na naš resor, ostalo bo minister Dimovski odgovoril. Ja, v tistem delu, kar se delovanja in poslovanja Rdečega križa nanaša na ministrstvo za zdravje, bomo mi, smo že in bomo ukrepali v skladu z možnostmi, ki jih imamo. Poudaril bi, da Rdeči križ je v bistvu neka samostojna organizacija, ustanovljena po svojem zakonu, ima organe upravljanja, vodenja, tako da je treba sprožiti postopke prek teh organov in pa potem vse ostale, ki spadajo v normalen pravni sistem nadzora. Zagotovim lahko, da bomo kar pa je v naši pristojnosti, opravili. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Samo na kratko. Če dovolite, bi odgovoril, kar se tiče nadzora nad humanitarnimi organizacijami, kot je že državni sekretar povedal: različna ministrstva nadzorujejo različne humanitarne organizacije, pač po nekih zakonskih osnovah. Ministrstvo za delo, recimo, je kot tako odgovorno za delovanje - ne za delovanje oziroma za nadzor, če sem bolj natančen, Unicefa. In kar se tiče Unicefa, ki je bil v nekem smislu povezan z nekim manjšim zneskom, s poslovanjem Rdečega križa, smo že pravzaprav pričeli z izvajanjem tega nadzora. Tako mislim, da bodo tudi izsledki tega nadzora relativno kmalu znani. Kar se tiče drugega dela vašega vprašanja, je pa dejansko bilo v državnem zboru, ko je bila obravnava v prvem branju zakona o invalidskih organizacijah, sklenjeno, da bi se skupaj pripravila zakon o humanitarnih organizacijah in pa zakon o invalidskih organizacijah. Kot veste, je zakon o invalidskih organizacijah zelo zahtevna materija in smo jo na strokovnem svetu za invalidska vprašanja pri ministrstvu obravnavali že enkrat, jutri jo obravnavamo drugič na strokovnem svetu in moram reči, da se to soglasje invalidskih organizacijah za ta zakon povečuje, tako da pričakujemo, da bo relativno kmalu, verjetno v roku desetih dni, ta zakon o invalidskih organizacijah obravnavala vlada in ga potem za drugo branje poslala tudi v državni zbor. Seznanjeni ste tudi s tem, da v bistvu so ta vprašanja, ki zadevajo, oziroma zakonska materija, ki zadeva invalidsko varstvo, seveda, medsebojno prepletena in je zato zelo pomembno, da se posamezni zakoni s področja invalidskega varstva gradijo v bistvu kot v nek sitem. Zaradi tega, kot veste, imamo v pripravi štiri zakone s področja invalidskega varstva in jih želimo, seveda, tudi medsebojno ustrezno uskladiti. Zakon o invalidskih organizacijah, seveda, določa nek določen status invalidskih organizacij. Po nekaterih definicijah naj bi invalidske organizacije bile definirane v zakonu o društvih ali po zakonu o društvih, vendar je bil sklep tudi državnega zbora, da se pravzaprav pripraviustrezno tudi zakon o invalidskih organizacijah za drugo branje. Ob tem je bil sprejet sklep - kar se tiče zakona o humanitarnih organizacijah in ta zakon pripravlja tudi ministrstvo za zdravje. Mislim, da so že relativno daleč, kar se tega tiče. Tako upamo, da bomo pravzaprav tudi v tem smislu zadovoljili sklepe državnega zbora in pač pripravili oba dva zakona, pa tudi sicer ostale zakone s področja invalidskega varstva. Omenil sem dva zakona, naj povem, da še zakon o izenačevanju možnosti - tisti, ki bi definiral individualne pravice invalidov - da je pa zakon o invalidskih organizacijah tisti, ki na nek način definira status in delovanje invalidskih organizacij. Tako je celoten sistem seveda izjemno zahteven, vi sami ste delali na tem področju, tako da veste, da je v bistvu sistem izjemno kompleksen, da ga definirajo različni zakoni, kot zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju itn., da ne naštevam vseh, ves ta segment teh zakonov. Tako bi želeli pravzaprav obstoječi sistem nadgraditi zato, da ne bi prihajalo do prepletanj oziroma prekrivanj posameznih segmentov invalidskega varstva. Se opravičujem za malo daljši odgovor, ampak verjetno je smiselno, da na nek način v ta kontekst, ki ga je spoštovani poslanec nakazal.
Hvala lepa. Odgovoriti bi želel tudi državni sekretar na ministrstvu za obrambo, gospod Janko Deželak. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod poslanec, gospe in gospodje. Tudi ministrstvo za obrambo in v njegovem sestavu, Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje, sodeluje z Rdečim križem Slovenije kot humanitarno nevladno organizacijo, v skladu z zakonom o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami in zakonom o Rdečem križu Slovenije. Tu gre predvsem - za kaj?Gre za opremljanje in usposabljanje sil za zaščito, reševanje in pomoč. Rdeči križ Slovenije organizira stacionarij in nastanitvene enote in opravlja druge naloge, vezane na usposabljanje pripadnikov enot za prvo pomoč in druge podobne naloge. Vsakoletni program dela je potrjen in temelji na medsebojni pogodbi. Vrednost teh pogodb - za ilustracijo, v letu 2000 je bila ta pogodba in ta pogodba [[...]] [[?]] sankcionirana v višini 25 milijonov 272 tisoč, v letu 2001 24 milijonov in v letu 2002 [[pogodba je v podpisovanju]] 25 milijonov 175 tisoč. Vse te pogodbe imajo tudi svoje poročilo o izvršitvi pogodbeno prevzetih obveznosti. Poleg tega ministrstvo sofinancira vsako leto regijsko in državno preverjanje ekip prve pomoči civilne zaščite in se potem to posebej opredeljuje. V zvezi z nadzorom, ki ga opravlja to ministrstvo, lahko izjavim, da nadzor opravlja Inšpektorat Republike Slovenije za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, vendar v okviru točno določenega pogodbenega razmerja o nalogah, ki jih Rdeči križ opravlja za ta urad v sestavi. Nadzor nad ostalim poslovanjem, seveda, pa ni v pristojnosti tega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Aurelio Juri. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Vprašanje naslavljam ministrstvu za zunanje zadeve. Žal mi je, da ni gospoda ministra, vendar mislim, da bo tudi državni sekretar, gospod Žbogar, na to ustrezno odgovoril. Minilo je leto dni od sprejema zakona o globalni zaščiti slovenske narodne skupnosti v Italiji. Njegova izvedba je predvidevala, kot vsi vemo, tudi nek rokovnik, ki bi naj se začel razpletati že septembra lani, a vemo tudi, da se to ni zgodilo. Tako predsednik vlade kot minister za zunanje zadeve sta v pogovorih s samim premierjem Berlusconijem in njegovim tedanjim ministrom za zunanje zadeve Ruggierom ter z ostalimi predstavniki italijanske vlade prejemala sproti zagotovila o tem, da se bo zakon zadovoljivo in pravočasno izvajal, in sta sproti tudi dajala pomirjujoče izjave. September je že zdavnaj mimo, mimo je tudi valentinovo, ko bi naj po zadnjih Berlusconijevih zagotovilih vendar izvajanje zakona steklo, z imenovanjem paritetnega odbora, a namesto tega sta slovenska manjšina in vsa demokratična javnostv zamejstvu dočakali, kot vemo, sam temu pravim, "antisožitveni dekret" notranjega ministra o uvedbi enojezičnih izkaznic v dvojezičnih kraških občinah. Minuli teden je minister za zunanje zadeve ob ratifikaciji kulturnega sporazuma z Avstrijo večkrat poudaril, kako Slovenija ščiti pravice svojih manjšin v tujini. Zato ministrstvo sprašujem: Kako komentira ravnanje italijanske vlade s tem v zvezi? Ali je naša vlada že opozorila o zamudah in o odstopanju od danih obljub in od prevzetih obveznosti? In kako se naša vlada namerava vesti v prihodnje, da bi se vendar pričakovanja zamejcev v zvezi z zaščitnim zakonom začela uresničevati? Torej: Kaj konkretno lahko vlada in v njenem imenu zunanje ministrstvo sporoči manjšincem v Furlaniji-Julijski krajini, da bodo čutili, da jih matica resnično ščiti oziroma da skrbi za njihov položaj? Hvala.
Hvala lepa. Po pooblastilu ministra za zunanje zadeve nam bo predstavil mnenje ministrstva državni sekretar, gospod Samuel Žbogar. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Mislim, da se ministrstvo za zunanje zadeve popolnoma strinja z ocenami, ki ste jih dali, gospod poslanec, o nesprejemljivem stanju, ko se zaščitni zakon, ki je bil v naše zadovoljstvo sprejet lansko leto v italijanskem parlamentu, še vedno ne izvaja, predvsem še vedno ni bil ustanovljen paritetni odbor. Opozorili ste na to, da namesto tega so pred kratkim bili deležni, oziroma manjšinci so bili deležni presenečenja z uvajanjem enojezičnih osebnih izkaznic. Naše ministrstvo se strinja s tem, da se položaj slovenske manjšine v Italiji slabša. S takšnimi presenečenji, kot je bilo zadnje, je bilo le eno v nizu. Spomnimo se, da pred meseci je italijanska država - so bili problemi okoli popisnih pol v slovenskem jeziku, stalno se nadaljuje problem financiranja slovenskih institucij, manjšinskih, in zadnja stvar je okoli teh osebnih izkaznic. Če najprej o osebnih izkaznicah povem, da je zunanje ministrstvo takoj reagiralo in večkrat govorilo z italijanskim veleposlanikom in mu izrazilo nasprotovanje Slovenije takšni odločitvi notranjega ministra Italije, da se v štirih občinah tržaške pokrajine lahko izdajajo tudi osebne izkaznice samo v italijanskem jeziku. Ministrstvo je konec januarja - ambasador tudi izrazil protestno noto, v kateri je opozorilo, da je omenjeni ukrep določenega ministra v nasprotju z bilateralnimi in mednarodnimi sporazumi, ki govorijo o tem, da se pridobljenih manjšinskih pravic se ne sme zmanjševati. Mi smo protestirali ravno tako preko ambasadorja v Rimu, odgovora na noto naše ministrstvo še ni prejelo. Ukrep sam se sicer trenutno ne izvaja, ker je na zahtevo županov štirih občin tržaški prefekt sprejel predlog, da se zamrzne izvajanje, in tako se 12. februarja se ni pričelo izvajati z izdajanjem enojezičnih osebnih izkaznic, ampak se je to zamrznilo do odločitve sodišča oziroma deželnega upravnega sodišča, ki bo obravnavalo pritožbo slovenske skupnosti, predvidoma v naslednjih dneh. Toliko okoli aktivnosti za osebne izkaznice, pri katerih - bi rekel - da zunanje ministrstvo je v stalnem kontaktu s slovensko manjšino in bo pri drugi strani nadaljevalo z aktivnostmi, vse s ciljem, da se ta ukrep odpravi. Kar se tiče širšega vprašanja, kaj zunanje ministrstvo oziroma vlada deluje za pomoč manjšini. Mislim, da lahko potrdim, da bo vlada še naprej, zunanje ministrstvo bo še naprej v sodelovanju s slovensko manjšino v zamejstvu stalno opozarjalo italijansko vlado na obveznosti, ki izhajajo, tako iz njenega notranjega prava, kot je omenjeni zakon iz bilateralnih sporazumov, kot iz mednarodnih sporazumov. Hkrati pa tudi sama slovenska manjšina v Italiji vedno bolj uporablja tudi instrumente, ki so ji na voljo, tako v okviru notranjega prava, kot italijanski državljani, kot v naslednji instanci - so pa ravno tako na voljo institucije mednarodnih organizacij. Tako bo slovenska vlada in zunanje ministrstvo še naprej vedno v vseh pogovorih z italijanskimi sogovorniki opozarjalo na ta problem in opozarjalo italijansko stran na izpolnjevanje obveznosti, h katerim se je sama zavezala. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Aurelio, izvolite.
Hvala za odgovor. Opozoril bi, da posamezni predstavniki slovenske manjšine opozarjajo na to, da v fazi oblikovanja samega zakona, ko je bil zakon v italijanskem parlamentu, je bilo s strani slovenske vlade bistveno več pritiskov na italijansko vlado kot sedaj, ko je izvajanje zakona v rokah vlade. Verjamem, da se veliko ukrepov sproti izvaja v smislu pritiskov, ampak mislim, da bi bilo korektno - dajem pobudo ministru za zunanje zadeve in predsedniku vlade, da seveda v duhu "dobrega filinga" in dobrega odnosa, ki sta ga izkazala s predsednikom vlade in zunanjim ministrom Italije, ki je ena in ista oseba v tem trenutku, mu pišeta pismo, vljudno, prijateljsko in ga opozorita na prevzete obveznosti. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani, spoštovane, ker gospod Sok in gospa Tisovic nista več med nami, gospa Ana Marija pa se je odpovedala poslanskemu vprašanju, dovolite, da se predstavnicam in predstavnikom vlade najlepše zahvalim za podane odgovore. Prekinjam sejo zbora. Sejo bomo jutri nadaljevali ob 10. uri. Pričeli bomo z obravnavo 1.a točke dnevnega reda, to je nadaljevanje postopka o ustanovitvi občin ter za določitev njihovih območij, nato pa sejo nadaljevali z obravnavo podnevnem redu dalje - prečiščeni dnevni red ste dobili danes na mizo. Najlepša hvala vsem in lahko noč.