Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci prosim, da zasedete svoja mesta in se umirite. Hvala. Pričenjam z nadaljevanjem 31. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, Roberto Batttelli, Ljubo Germič, gospa Darja Lavtižar Bebler, Milan Petek, Mitja Slavinec in gospod Jožef Školč. Prehajamo na nadaljevanja prekinjene 1. točke dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev V okviru te točke bo na štiri poslanska vprašanja poslancev opozicije in poslanca vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prva bo poslansko vprašanje postavila mag. Majda Potrata. Izvolite, gospa.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik Vlade, poslanke in poslanci. Ne vem, ali ste danes zjutraj poslušali poročila; najpogostejša vest je dvig cen za meso in mleko, vendar oktobrskih podražitev s tem še ni konec, tako se napovedi, da se rast življenjskih potrebščin ne bo tako hitro umirila, uresničujejo in je zaskrbljenost ljudi, včasih že kar ogorčenje, upravičena. Iz podatka o visoki gospodarski rasti ste, spoštovani gospod predsednik, izpeljali oceno, da nam gre dobro kot še nikoli doslej. Slišati je bilo celo, da živimo v zlati dobi. Tisti, ki so opozarjali na malo manj bleščeče podobe realnosti in zlasti na ključno vprašanje, kaj imajo od tega državljanke in državljani, niso bili zaželeni. Ko so bili objavljeni podatki o visoki inflaciji in podražitvah, je Vlada skušala pomiriti javnost, da ta ne ogroža konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, po ministrovem mnenju pa vzroka za visoko inflacijo ni iskati v javnih financah. Ekonomisti iščejo vzroke za inflacijo v različnih smereh, eni v visoki rasti življenjskih potrebščin, za kar naj bi bili v glavnem zunanji vzroki, drugi v notranjih; to so pregrevanje gospodarstva in pretirana državna investicijska poraba. Zato si tudi niso enotni o odgovornosti Vlade. Socialni demokrati smo prepričani, da je bila v tem mandatu sprejeta vrsta odločitev, ki je še bolj razprla škarje med revnimi in bogatimi. Število tistih, ki komaj shajajo z zaslužkom, je previsoko, tanek sloj najbogatejših pa draginje in drugih negativnih posledic siromašenja celih slojev ljudi ne občuti. Dvakrat ste zavrnili Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku, obljubljenega vladnega predloga pa še ni na obzorju. Sprejeli ste Zakon o usklajevanju socialnih transferov, ki smo mu Socialni demokrati nasprotovali, zato smo že pred koncem avgusta dali pobudo za izredno uskladitev socialnih transferov - na odgovor še čakamo. Odstotek tistih, ki imajo bodisi plače, bodisi pokojnine pod povprečjem, je zaskrbljujoč, še zlasti zato, ker je tudi povprečje nizko, zato bi bilo kot možni ukrep mogoče sprejeti draginjski dodatek [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Zato vas, spoštovani gospod predsednik, sprašujem: S katerimi ukrepi namerava Vlada omiliti negativne posledice visoke inflacije, še posebej hitre rasti cen osnovnih življenjskih potrebščin, na socialni položaj vsaj najbolj prizadetih skupin prebivalstva? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala najprej za vprašanje. Res je, da ima Slovenija višjo inflacijo v primerjavi z drugimi državami Evropske unije, še posebej Evropske monetarne unije, še zdaleč pa nima najvišje inflacije, in ima najmanjšo inflacijo v primerjavi z državami članicami Evropske unije, ki imajo primerljivo gospodarsko rast. Torej, tega problema Vlada niti ne podcenjuje in je naredila vse v tem času, kar je v okviru njenih pristojnosti, da bi bilo stanje boljše. Vendar pa Vlada, prvič, ne more vplivati na ravnanje nekaterih notranjih subjektov in tukaj je prišlo v zadnjem času do nekaterih neupravičenih podražitev. Trgovci so izkoristili neko situacijo, ki je nastala po uvedbi evra, po prenehanju obdobja dvojnega označevanja cen in situacijo v svetu, ko smo nasploh, ko je Evropa pa tudi večina svetovnih držav soočena s slabo letino in z dvigi hrane na svetovnih trgih oziroma prehrambenih surovin. Ti niso tako visoki, kot so se ponekod odrazili v cenah končnih produktov, zato je del teh povišanj bil neupravičenih. Vendar, treba je odkrito priznati, kakorkoli smo kritični do trgovcev, da to ni osnovni vir teh podražitev ali pa inflacijske številke v Sloveniji, osnovni razlog je predvsem v višjih cenah energentov. Trenutna cena nafte je bistveno višja od napovedi in od prognoz tako v Sloveniji kot v Evropi in cena nafte oziroma energentov v Sloveniji, ki je relativno majhno gospodarstvo, smo pa popolnoma odvisni od uvoza, kar vpliva bistveno bolj na podražitve kot pa v večjih ekonomijah. Pri uporabi tistih instrumentov, ki jih Vlada ima v rokah, smo naredili vse, kar je možno, Vlada je znižala trošarine na naftne derivate do praktično najnižje dopustne meje glede na evropsko regulativo in to je prispevalo k temu, da se je inflacija v septembru umirila. Vlada je tudi poiskala vse rezerve v smislu zmanjšanja proračunskega primanjkljaja, ki bo v letošnjem letu bistveno nižji kot pa je bil sprejet v okviru proračunskih dokumentov. Na sobotni seji je Vlada tudi za naslednji dve leti proračunski primanjkljaj bistveno bistveno znižala glede na že sprejeti proračun za leto 2008 ali pa za napovedi, ki so bile dane v lanskem letu za leto 2009. Torej, težko bi našli katerokoli točko, kjer Vlada ni reagirala oziroma kjer Vlada ni uporabila instrumentov, ki jih ima na voljo. Kar se tiče vpliva inflacije na tiste, ki imajo najnižje dohodke ali pa nasploh na prebivalstvo, je potrebno poudariti, da tega podatka ni možno izvzeti iz celotnega spektra makroekonomske slike v Sloveniji, kajti podatki kažejo, da so se plače ne samo nominalno, ampak tudi realno, k tako v lanskem letu kot v prvih sedmih mesecih letošnjega leta, povečale, in sicer v lanskem letu nominalno za 4,8%, realno za 2,2%, in v letošnjem letu oziroma v prvih sedmih mesecih letošnjega leta nominalno za 5,9% in realno za 2,4%. Se pravi, standard ne zaostaja. Pada tudi število tistih, ki prejemajo minimalno plačo, pada število tistih, ki živijo pod pragom revščine. Slovenija je tretja, in to gledano z vrha navzdol, po številu prebivalstva, ki živi pod pragom revščine. Samo dve državi imata boljši rezultat, kar se tega tiče. Tako stanje tukaj, gledano v evropskih primerjavah, ni kritično. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Obstajajo, tudi zaradi tega, ker se pri nas socialne pomoči in socialni transferji usklajujejo z dvigom oziroma z rastjo cen življenjskih potrebščin, in tudi zato, ker je [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod predsednik, čas je potekel. Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, gospod predsednik, za odgovor. Ampak iz njega sledi, da prave analize vendarle še ni, čeprav jo je minister Bajuk napovedal in pravi, da kaže dobro ta analiza. Vseeno se mi zdi, da pristajate na to, da so vzroki zunanji: žito in nafta. Iz tega tudi ni mogoče razbrati, da Vlada načrtuje kakšne posebne ukrepe, Strateški svet pa je Vladi kljub temu nekatere ukrepe priporočil. Ne gre za "solznodolinstvo", kot je rekel eden od vaših ministrov; to je filozofija, jaz pa govorim o ekonomiji in o statistiki. Zato bi bilo pričakovati, da Vlada v resnici stori tisto na ravni resnega problema. Poudarjam, problem je resen. Opozarjajo, da statistični podatki o revščini, ki so že nekaj časa za Slovenijo res zelo ugodni, ne odslikavajo dejanskih razmer, da je odstotek tistih, ki so ogroženi, bistveno večji. 31% zaposlenih ljudi dobiva samo povprečno ali nadpovprečno plačo. Torej sta dve tretjini na slabšem. Sindikati napovedujejo svojo pot reševanja in pritisk za dvig plač, tudi usklajen s stopnjo produktivnosti v posamezni panogi. Vendar ti ne morejo sami urejati stvari, potrošniki pa lahko sledimo reklamam, v katerih nam veliki trgovci zatrjujejo, koliko in katere proizvode puščajo že eno leto na isti ravni cen, kot so to bili, pri tem pa ne povedo, ali so to tisti, ki so človeku, družini, najbolj potrebni. Mislim, da bi bilo treba poiskati odgovore na vprašanja, ki so zelo resna, in pričakovala bi, da bi bila tudi zaskrbljenost Vlade večja.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, glede na to, da je gospa poslanka dejala, da Vlada ni upoštevala vseh nasvetov in izvedla vseh ukrepov, ki so ji bili svetovani, bi pričakoval, da bo navedla vsaj enega, pa ni navedla niti enega. Pričakoval bi, da bo povedano, katerega ukrepa Vlada ni izvedla. Vlada je izvedla vse ukrepe, ki jih je navedel Strateški svet in ki so jih priporočali tudi drugi ekonomisti. Niti enega ni, na katerega bi pozabila. Še več, ta Vlada je v treh letih tega mandata znižala javno porabo praktično za 3%. Naš koalicijski cilj je bil zmanjšati javno porabo v štirih letih za 2%. V treh letih smo jo znižali oziroma jo bomo ob koncu leta za 3%. Prej sploh ni bilo nikoli varčevanja pri javni porabi, zdaj je prvič znatno varčevanje. To vse vpliva na boljše pogoje gospodarjenja in tudi na večji standard. Vlada je znižala dohodnino in povprečne plače v Sloveniji bodo zaradi davčnih sprememb, ki smo jih uvedli v lanskem letu, v letošnjem letu za nekaj odstotkov višje, v povprečju za okrog 7% - tudi pri tistih, ki imajo nižje dohodke. Vlada je v tem mandatu, ko gre za socialne transferje, sprejela mnoge ukrepe, zaradi katerih socialno pomoč v bistveno večji meri dobivajo tisti, ki so je res potrebni, ne pa pavšalno, kot je bilo prej, ko so jo mnogi dobivali ne glede na dejanske potrebe, ker se stvari niso kumulativno seštevale. Vrsto ukrepov je bilo narejenih in ti ukrepi oziroma rezultati teh ukrepov se odražajo v statistiki. Vsak lahko reče, ne verjamem statistiki, vendar od leta 2004, ko je Slovenija članica Evropske unije, upošteva oziroma mora upoštevati model tega prostora, tudi evropsko statistično regulativo. Naša statistika ni nič slabša od statistike drugih držav, in tu se primerjamo. In ta kaže, da se podatki oziroma da se situacija izboljšuje. Tudi nasploh me zelo čudi, da nekaterih ni skrbelo, ko je bila gospodarska rast takšna, kot je zdaj inflacija, inflacija pa takšna, kot je zdaj gospodarska rast. Zdaj je pa situacija obrnjena, pa je stvar kritična!
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospa poslanka? Izvolite.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da opravimo razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Predsednik Vlade je v svojem odgovoru gradil na povprečjih in na nekaterih ukrepih, ki pa imajo poleg vsega tudi negativne učinke. Očitek, da nismo predlagali ukrepov, je iz trte izvit zaradi tega, ker nekatere ukrepe smo predlagali, pa nanje nismo dobili odgovora. Mnogi menijo, da je usklajevanje plač samo drobtinica v primerjavi s tistim, kar bi bilo mogoče doseči z udeležbo delavcev pri dobičku. Tu ni ta Vlada ničesar storila. Socialne transfere, za katere pravite, da so urejeni - ni dosledna, ker s socialnimi transferji, ki so vezani na rast življenjskih potrebščin usklajujemo tudi pravice iz dela, ki bi morale biti usklajene po drugem principu, enkrat na leto se samo usklajujejo. Po Umarjevih napovedih bo gospodarska rast letos res 5,8%, ampak tudi inflacija 4,3%. Sklicevati se na to, kar je bilo v preteklosti, pa je najmanj, kar je - za tiste, ki nas hočejo popeljati v svetlo prihodnost - neodgovorno zaradi tega, ker Vlada si želi vladati zato, da bi izboljšala, ne zato, da bi vračala stvari na slabše ali pa se sklicevala in opravičevala s tistim, kar je bilo nekoč. Zato mislim, da bi bilo treba v Državnem zboru opraviti to razpravo, resno razmisliti o stvareh, ki zadevajo prebivalstvo, ki zadevajo ne nazadnje tudi ministre in ministrice, saj so prisegli, da bodo ravnali za blaginjo vseh. Tisti ukrepi v okviru davčne politike, o katerih ste govorili, spoštovani gospod predsednik, pa so ugodno vplivali predvsem na bogatejše; na tiste, ki imajo manj dohodkov in ki so v povprečju nižji, pa zagotovo ne. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Potrate, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njeno poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil danes v skladu s časovnim potekom seje zbora v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 24. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.55 uri. Naslednji bo dr. Matej Lahovnik postavil poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Vlade! V zadnjih dneh spremljamo v medijih številne komentarje o oblikovanju logističnega holdinga, v katerem naj bi poleg slovenskih podjetij Luke Koper, Intereurope in Slovenskih železnic sodeloval tudi nemški Deutsche Bahn. Zato vas sprašujem: Kako namerava Vlada zaščititi interese slovenskega gospodarstva in zaščititi svoj vpliv v Luki Koper in v preostalih dveh podjetjijih, ki upravljata z javno železniško in pristaniško infrastrukturo? To vas namreč sprašujem zato, ker razumem, da je stanje na Slovenskih železnicah malodane v katastrofalnem stanju in da tudi imenovanje dveh državnih sekretarjev v Nadzorni svet Slovenskih železnic ni pomagalo k rešitvi, ampak je očitno samo problematiko na Slovenskih železnicah še bolj zapletlo. Ampak, na eni strani imamo možen vstop strateškega partnerja, ki se sedaj pojavlja, Deutsche Bahn, na drugi strani pa obstaja dejstvo, da je Luka Koper naravni monopol, ki se v ekonomski teoriji ne privatizira. In drugič, da v slovenski holding ne vstopa katerokoli podjetje, temveč državno podjetje Deutsche Bahn. Torej tukaj ne gre samo za to, da bomo usodo mnogih slovenskih podjetji, ki so odvisna od transportno-logističnih storitev, prepustili nekemu tujemu podjetju, ampak v bistvu vstopa v holding s tem tudi tuja država in tuja politika. Zato bi vas vprašal: Zakaj v primeru iskanja strateškega partnerja ni bilo javnega razpisa? Zakaj je potekala cela vrsta skritih sestankov na tajnih lokacijah v zvezi z vstopom Deutsche Bahna v ta logistični holding? Zakaj v skupino, ki se je na slovenski strani pogovarjala o vstopu Deutsche Bahna v holding, ni bil vključen noben strokovnjak s področja javno-zasebnega partnerstva, niti ekonomske niti pravne stroke? In: Zakaj ni bila izdelana ustrezna študija izvedljivosti, ki bi bila podlaga za takšno povezavo? Zanima me tudi posebej to: Kako to, da ste se ravno začeli pogajati z Deutche Bahnom, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ki je 100% v državni lasti? Tako pridemo do nekega paradoksalnega sklepa, da se slovenska država umika iz slovenske javne infrastrukture s privatizacijo tako, da namesto slovenske politike vstopa v gospodarstvo nemška politika. Sprašujem vas, ne nazadnje tudi zato, ker sami zelo dobro veste, da je to vprašanje izjemno aktualno. Ne nazadnje ste tudi na srečanjih, ki ste jih imeli v zadnjem času z nekaterimi predsedniki vlad [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]o tem govorili. Tudi Romano Prodi je odreagiral in dal svojo pobudo in tudi nemška kanclerka Merkel je odreagirala, zato me zanima: Kako boste vi zaščitili strateške interese slovenskega gospodarstva? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, hvala za vprašanje. Vlada zagotovo ne namerava strateških interesov slovenskega gospodarstva, logistike in Slovenskih železnic ščititi na ta način, kot se je to delalo doslej, ko so železnice propadale, hitrost vlakov na Slovenskih železnicah je ostajala enaka tisti iz Avstro-Ogrske in izgube so se kopičile. To je bil način zaščite slovenskega gospodarstva doslej v 15-ih letih in temu je bilo treba narediti konec. Ta vlada je prva, ki se je resno spopadla s tem problemom, to se vidi tudi iz proračunskih postavk. Se pravi iz sredstev, ki se namenjajo za odpravo teh težav, in tudi iz naporov, ki jih vlagamo v to, da problem dolgoročno rešimo. Za razliko od tega, kar je marsikje pisalo in kar ste tudi vi deloma povzemali, Vlada Republike Slovenije ne prodaja slovenskih transportno-logističnih podjetij. Nikjer ni bilo te najave, nikjer ni bilo takšnih pogovorov. Morda je to kje prebral, ker si je to tako želel, vendar tukaj ne gre za prodajo, kakršna je bila prodaja koprske banke v preteklosti ali pa Leka, ampak gre enostavno za iskanje partnerja za ustanovitev skupnega podjetja - glede na spremenjeno geostrateško situacijo v Evropi po vstopu Slovenije v Evropsko unijo, v schengenski prostor. Po obvezah, ki smo jih sprejeli, kar se tiče dveh ključnih evropskih koridorjev, ki gresta tudi čez Slovenijo, so nekateri koraki, ki so pred nami, neizogibni. Slovenija mora modernizirati železniško omrežje in iščemo najboljšo, najučinkovitejšo in seveda za slovenske davkoplačevalske najcenejšo varianto, preko katere bomo to naredili. Vendar ne z namenom, da Slovenija ali pa slovenska država izgubi vpliv na strateške odločitve, ko gre za železniško infrastrukturo. Zato se ta infrastruktura ne prodaja, išče se partnerja za skupni logistični holding, kjer bodo veljala natančna pravila in kjer bomo partnerja na koncu izbrali na podlagi javnega razpisa. O tem, da iščemo partnerja, se ve, potencialnih partnerjev v Evropi, ki bi bili sposobni stopiti v ta projekt, ni nešteto, jih je nekaj. Kontakti so bili praktično z vsemi, ki so zainteresirani, najbolj resen interes pa so pokazale nemške železnice, zato smo se z njimi oziroma so se kolegi z njimi tudi največ pogovarjali. Ampak je bilo že na samem začetku povedano, kakšen je strateški interes države in da bo na koncu do odločitve prišlo na podlagi javnega razpisa, kjer bodo imeli vsi, ki bodo zainteresirani, seveda enake pogoje sodelovanja. Eden od temeljnih pogojev, poleg tega da Slovenija ohrani strateški vpliv na železniško infrastrukturo, pa so tudi investicijska vlaganja v modernizacijo. In tukaj je računica zelo preprosta. Kolikor želimo v času, ki je potreben tudi zaradi izpolnjevanja evropskih obvez, glede na to, da se v železniško infrastrukturo leta in leta ni več vlagalo, glede na to, da še vedno Slovenija odplačuje kredite za prvi tir Koper-Divača - še vedno plačujemo kredite za izgradnjo prvega tira pred 40 leti na relaciji Koper-Divača -; se ni nič naredilo tukaj, je logika zelo preprosta: ali bomo praktično zamrznili vse druge investicije, ne zgradili nobene nove šole, nobene fakultete, nobene državne ceste in ves denar dali za železniško infrastrukturo - dvomim, da je kdo v tem parlamentu, ki bi za to glasoval -, ali pa bomo iskali partnerja, kjer bomo na podlagi skupnih interesov v tem skupnem podjetju združili sredstva. Logika je zelo preprosta, na koncu bo odločitev pred vami, ker gre za strateški projekt, in vsak bo lahko sodeloval pri njej.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Lahovnik.
Najprej, jaz sem posebej izpostavil, da v zadnjih dveh letih se je stanje na železnicah še poslabšalo. In glede na to, da sta bila dva državna sekretarja v nadzornem svetu, velik del tega obdobja pa je Slovenske železnice vodil zdaj že na srečo bivši župan Škofljice, sem tudi sam bil nad tem večkrat zaskrbljen in sem na to opozarjal. Seveda me veseli, da je Vlada tu spremenila koncept, to celo pozdravljam. V marsičem se strinjam s tem, kar ste povedali, da je treba iskati tudi tuje strateške partnerje pri modernizaciji železniške infrastrukture. Ampak nekako se bojim, da niste uspeli odgovoriti na moja vprašanja, ki sem jih postavil. Vprašal sem: zakaj že v tej fazi ni bilo vsaj javnega mednarodnega razpisa, bodisi poizvedbe o strateških partnerjih in se to dela na tajen način? Vprašal sem: Zakaj skriti sestanki na tajnih lokacijah. Mediji so ne nazadnje posneli predstavnike Deutsche Bahna na Brdu pri Kranju in ni nobena skrivnost, da opravljajo analizo stanja na Slovenskih železnicah vsaj že od spomladi dalje. In posebej sem vas vprašal, in vas res prosim, da mi odgovorite: Zakaj v skupino, ki se pogaja s predstavniki Deutschebahna in s potencialnimi drugimi investitorji, niso vključeni slovenski strokovnjaki s področja javno-zasebnega partnerstva? Če boste želeli, jih bom tudi sam nekaj predlagal. Zanima me: Zakaj ni bila izvedena nobena študija izvedljivosti, ki je osnova za tako velike projekte? In vprašam sem tudi: Zakaj se slovenska država umika na ta način iz gospodarstva, da odstopa ravno podjetje, ki je v 100% državni lasti? Drugače pa, seveda, podpiram, da se stanje izboljša. Menim, da je cilj in namen pravi, da je pa metoda in način tega postopka zelo slab. In bojim se, da bo lahko na koncu izplen takšen, da dobimo v obliki Deutsche Bahna nekakšnega trojanskega konja, ki lahko naredi več škode slovenskemu gospodarstvu kot pa koristi. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, Deutsche Bahn je drugi največji svetovni logistični servis, po učinkovitosti in po dohodku med prvimi; kakšna je lastniška sestava, je tu manj pomembno. Mi si želimo dobrega in kredibilnega partnerja, ni pa nikjer rečeno, da bo to ta. Zaenkrat je ta partner v teh začetnih fazah pokazal največ interesa. V našem interesu je, da enak interes pokažejo tudi drugi, da je na koncu konkurenca in da se Slovenija najbolje tu izpogaja. Objaviti razpis prej, preden so sploh določene osnovne stvari razčiščene, nima smisla, razpis bo objavljen potem, ko bodo vse te stvari zagotovljene in so te študije, ki jih naštevate, do konca narejene. Ne vem tudi, od kje informacija, da strokovnjaki za javno-zasebno partnerstvo tukaj ne sodelujejo, ne vem. Morda se ne hvalijo vsak dan, tako kot se nekateri drugi, ampak sodelujejo in bodo sodelovali do konca. In ker gre za tako velik projekt, da se ga ne da dogovoriti na kakšnih tajnih lokacijah, gre pa za delovne sestanke, kjer se izmenjujejo informacije in kjer ljudje ne morejo odgovarjati na vprašanja, kot so: za kakšno ceno, kdaj in kje boste kaj prodali, še posebej, če ne gre za prodajo. In je zelo nenavadno, da se na začetku nekega projekta, ki je v skupnem interesu te države, zadevo skuša diskreditirati. Stanje po dveh letih ali po treh letih tega mandata na Slovenskih železnicah je ponekod slabše iz enostavnega razloga, ker je vse infrastruktura v treh letih še tri leta starejše in na 100 let podlage so dodana še tri leta zastarevanja, ker ni bilo možno naenkrat združiti nekaj milijard evrov in iti v te projekte - in jih tudi ni možno. Za obnovo Slovenskih železnic rabimo bistveno več sredstev, kot jih je Slovenija porabila ali kot jih bo plačala za izgradnjo avtocestnega križa. Veste sami, koliko časa se je to delalo oziroma koliko časa se je delalo, kolikokrat je slovenski parlament odločal o nacionalnih programih in o teh sredstvih. Če kdo misli, da to lahko naredimo kar tako, čez noč, z enim proračunskim amandmajem, se moti. To je zahteven projekt, jaz sem vesel, da smo vam ga odstopili, in me čudijo protesti nekaterih političnih strank in sindikatov, ki so očitno koordinirani, ki izražajo zaskrbljenost za delovna mesta na železnici in v luki, če bo prišlo do realizacije tega projekta. Moralo bi nas skrbeti, kaj bo z delovnimi mesti, če ne bodo realizirani projekti v tem obsegu. To bi nas moralo skrbeti.
Hvala. Proceduralni predlog. Izvolite, gospod Lahovnik.
V skladu s Poslovnikom predlagam javno razpravo o odgovoru predsednika Vlade, to pa utemeljujem s tem, ker očitno obstaja cela vrsta informacij, ki temu Državnemu zboru niso dostopna. Menim, da bi imel na takšen način tudi možnost pojasniti vse tiste vidike, o katerih sem tudi spraševal. Predvsem to utemeljujem tudi s tem, da je ne nazadnje italijanski predsednik Vlade, gospod Romano Prodi, takoj odreagiral in dal pobudo za združevanje jadranskih pristanišč, ker je očitno pokazal, da ima Italija zelo jasno izražen strateški interes. Tudi nemška vlada ima zelo jasno oblikovano stališče glede njenih strateških interesov v našem delu Jadrana, in menim, da je prav, da pred tako pomembno odločitvijo, kot je privatizacija ključnih slovenskih podjetij, ki bodo tvorila logistični holding: Intereuropa, Luka Koper in železniške infrastrukture, pride do razprave tudi v tem Državnem zboru. Predvsem pa bi si samo res želel enkrat izvedeti, kdo so tisti strokovnjaki s področja javno-zasebnega partnerstva, ker me dejansko skrbi, ker menim sam, da moramo ob tako pomembnih projektih - in ta projekt posodobitve železniške infrastrukture je vreden 9 milijard evrov -, da mora Slovenija sestaviti najboljšo ekipo strokovnjakov. Po mojih informacijah, jaz sem se z mnogimi pogovarjal, tudi mi je znano stališče dr. Mraka, da ni član te skupine in še mnogi drugi. Vem pa, da je vodja te skupine državni sekretar Šircelj, ki se že tako nesrečno in nespretno pogovarja z Američani o izgradnji igralnice na področju Nove Gorice. In jaz si res ne bi želel, da se še enkrat ponovi ta nesrečna zgodba z iskanjem tujih partnerjev, ki smo jim priča na področju igralništva, ker na koncu bomo lahko rekli, da smo vse skupaj zaigrali. In zaigrali samo zato, ker nismo sestavili najboljših strokovnjakov, ki jih imamo. In tukaj še enkrat poudarjam, ne gre za koncept, pač pa me zanima tehnika izvedbe, predvsem pa si želim preglednost, ker zaenkrat še verjamem, da nihče ne skriva in da razne govorice, ki se pojavljajo s tem v zvezi, ne držijo. Zato vas vljudno prosim, da se o tem tudi ustrezno glasuje in verjamem, da bodo tudi koalicijski poslanci izrazili interes po javni razpravi.
Hvala. O predlogu poslanci gospoda Lahovnika, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil danes v skladu s časovnim potekom seje zbora v okviru glasovanj. Gospod Zmago Jelinčič bo naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod premier! Mene zanima: Kakšen je odnos Vlade Republike Slovenije do Hrvaške, ko v zadnjem času, pa že nekaj časa vidimo, da Slovenija, slovenska vlada, daje Hrvaški popolno odvezo nad zgodovinskim dejstvom, da je bila v drugi svetovni vojni na nacistični strani, da je agresivno posegala po slovenskem ozemlju, da so slovenski državljani bili masakrirani in pobijani po hrvaških taboriščih in da se je ta zadeva nadaljevala po tako imenovano osamosvojitvi Hrvaške, ko je takratni predsednik Tudžman povedal, da gre za za državno kontinuiteto sedanje Hrvaške, ki se vleče iz prej še Nezavisne države Hrvaške. V zadnjem času je vaša naklonjenost pristopanju Srbije k evropskim integracijam hvalevredna in odlična, pa vendar ti argumenti evronaklonjenosti Srbiji se takoj izrušijo ob tem, ko se nekritično vpeljuje v Evropsko unijo Hrvaška in njene čudne manire ob poseganju po slovenskem ozemlju. Prepričan sem, da je nujno potrebno izvesti mirovno konferenco o nekdanji Jugoslaviji ter edino na ta način definirati meje in rešiti mejna vprašanja med Hrvaško in Slovenijo, poleg tega pa tudi med Hrvaško in Srbijo, Hrvaško in Črno goro ter Hrvaško in Bosno in Hercegovino. To je edini garant miru. Evropa je obljubila v začetku 90. let to mirovno konferenco, ki pa je ni izpeljala. In vemo, da če na koncu vojne ni mirovne konference, to pomeni, da vojna ni končana. In bojim se, da z neselektivnim vstopom Hrvaške v Evropsko unijo se bodo spopadi na področju Balkana zopet začeli in razplamteli, najprej na Kosovu, potem v Republiki Srbski, širše v Bosni, v Sandžaku in tako naprej. Hrvaška ni imela svoje Nürnberga, ni se denacificirala in [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To je potrebno narediti tudi na ta način, da slovenska vlada pred Evropo pokaže svoje zahteve in tudi v okviru zgodovinske podkomisije v pravni komisiji zahteva, da se izvede mirovna konferenca o bivši Jugoslaviji. Sprašujem vas: Ali nameravate odprti na evropskem nivoju ta vprašanja in jih postaviti evropskim politikom? Ti so v veliki meri podkupljeni s strani Hrvaške, seveda pa obvezno na škodo Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Konferenca o bivši Jugoslaviji je bila izvedena. Slovenija je bila z rezultati te konference zadovoljna. Sprejeto je bilo stališče gospoda Badinterja, v katerem v nasprotju z obtožbami, ki so bile takrat kar pogosto v zraku, Jugoslavija ni razpadla zaradi odcepitev posamičnih bivših republik, ampak je enostavno Slovenija nastala takrat, ko je Jugoslavija razpadla zaradi globljih vzrokov. Rezultati te konference so, ko gre za ključna državna vprašanja, opredmeteni tudi v naši ustavni odločitvi, v temeljni ustavni listini, kjer smo izhajali iz enakega izhodišča, in sicer da je meja med dvema bivšima republikama nekdanje Jugoslavije, med Slovenijo in Hrvaško tam, kjer je bila oziroma da je meja med novima državama tam, kjer je bila meja med dvema bivšima republikama. In to izhodišče je vzeto tudi za osnovo brionske izjave, podpisane leta 2005 in to izhodišče je tudi izhodišče Slovenije v vseh naporih, da se to vprašanje, ko gre za določitev mikrolokacije, meje dokončno reši. Tako Vlada ne bo predlagala neke nove konference o Jugoslaviji. Bili so še posamični dogodki kasneje, ki jih lahko štejemo v to kategorijo mirovnih konferenc, kot so bili recimo, daytonski sporazumi, vendar se niso ukvarjali s Slovenijo, ampak z drugimi deli bivše Jugoslavije. Skratka, ne vidimo smisla v tem, da bi sklicevali konference. Tudi je nemogoče, da bi Slovenija v letu 2007 odnos do drugih držav ali pa do sosednjih držav gradila na nekih zgodovinskih reminiscencah, na preštevanju, kdo je bil kje v svetovnih vojnah. Če bi to vzeli za izhodišče, potem verjetno ne bi bili v zavezništvu skupaj z Nemčijo, Italijo, pa tudi Madžarsko, tako v Evropski uniji kot v Natu. Tako da so v Evropi te stvari popolnoma jasne. Ko gre pa za odnos Slovenije do Hrvaške kot kandidatke za Evropsko unijo, pa je, prvič, odnos Slovenije pozitiven, ne samo do Hrvaške, ampak tudi do drugih kandidatk, ki si želijo članstva in ki so za to pripravljene izpolniti potrebne kriterije, tako kot jih je morala izpolniti tudi Slovenija. Hrvaška je začela pogajanja, manjše število poglavij je zaprla, večji del jo še čaka. Pri zapiranju nekaterih poglavij je z uvajanjem ali pa sprejemanjem evropskih standardov naredila korake naprej, tudi ko gre za reševanje nekaterih vprašanj, ki so v tem sklopu bilateralno odprta ali pa so bila odprta za Slovenijo. Dve takšni vprašanji lahko navedemo v tej pozitivni bilanci, eno je odpiranje trga nepremičnin tudi za državljane Republike Slovenije in drugo je sprejemanje zakonodaje o skladu za razgradnjo jedrske elektrarne Krško. Torej, tu je še kar nekaj poti za prehoditi in Slovenija bo imela načelna stališča. Skratka, gre za izpolnjevanje evropskih standardov, evropskih kriterijev in ne za to, da najprej pogledamo, katero ime je za kandidatko in se v skladu s tem obnašamo; takšno obnašanje bi bilo tudi z evropskega vidika neverodostojno. Treba je tudi vedeti, da je Hrvaška eden od naših najpomembnejših gospodarskih partnerjev. Blagovna menjava v lanskem letu je znašala preko 2 milijardi evrov in se povečuje. Tu so interesi gospodarstva na obeh straneh in neki normalni pogoji za gospodarsko sodelovanje so tu potrebni. Torej, to je še eden dodatnih razlogov za pozitivno stališče do vključevanja Hrvaške v Evropsko unijo.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Predsednik je izrekel kar nekaj netočnosti v svojem odgovoru. Prvič, nikoli ni bila izvršena mirovna konferenca. Gre za Ruplovo tezo, ki pa je nesmiselna in je popolnoma v navzkrižju z mednarodnim pravom ter uzancami, ki tam stojijo. Badinter je bila "ad hoc" komisija, začasna, ki je imela omejen rok trajanja in ni bila nikakršna mirovna konferenca. Povedati je treba tudi, da meja med Hrvaško in Slovenijo nikoli v zgodovini bivše SFRJ ni bila določena z nobenim sporazumom, šlo je za nekakšne komunistične dogovore. In zanimivo je, da je po letu 1974 z novo ustavo, kjer je vsaka republika dobila status države, je Hrvaška spreminjala ozemeljske pozicije napram Sloveniji - na škodo Slovenije, seveda. Treba je tudi povedati, da je Nemčija po drugi svetovni vojni plačala svoj dolg - Hrvaška ga ni plačala; in celotna Evropa je zgrajena na protifašističnem in protinacističnem boju, ki ga mi enostavno odpuščamo Hrvatom. Gospodarska menjava se seveda veča s Hrvaško, na žalost zaradi tega, ker je vedno več slovenskih turistov na Hrvaškem in ne zaradi drugega. Odnos Slovenije do Hrvaške pa lepo kaže, recimo, tudi nota Ministrstva za zunanje zadeva N-25/05 z dne 25.1.2005, ki govori o tem, da je mejni prehod Hotiza na hrvaškem teritoriju. In to so te napake in grozljive napake, ki Slovencem režejo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]domovino, ki nam krajšajo in manjšajo Slovenijo in se ne dogaja tisto, kar smo pričakovali, da ta Vlada ne bo podlegala Hrvatom.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, drži ugotovitev, da je bilo od leta 1991 pri urejanju odnosov med Slovenijo in Hrvaško, ali pa na tem področju nasploh, s strani sosednje države narejenih veliko enostranskih korakov. Drži tudi, da so nekateri ostali brez ustreznega odgovora - v času, ko so bili narejeni. Drži pa tudi, da nobeden od takšnih korakov, čeprav jih je bilo v tem mandatu nekoliko manj - v času mandata te Vlade ni ostal brez odgovorov; niti en tak korak ni ostal brez ustrezne reakcije ali odgovora in stanje se tukaj zagotovo ni poslabšalo. Še več, z brionsko izjavo, ki je bila podpisana in ki velja - noben ni odstopil od nje - od leta 2005 so bili vsi ti koraki soglasno, soglasno z vidika morebitne prednosti pri doseganju boljšega položaja pri dokončnem urejanju statusa meje izničeni. Kajti, leta 2005 je vlada sosednje države ponovno potrdila, da je izhodišče za dokončno določitev mejnega vprašanja med Slovenijo in Hrvaško stanje na dan 25.6.1991, kar pomeni, da nič, kar je bilo v tem času narejeno, ne more vplivati v korist tistega, ki je delal enostranske korake - ko bo šlo za dokončno odločanje. To je popolnoma jasno. Skratka, ne samo, da v tem mandatu nismo nobenega enostranskega koraka pustili brez odgovora, z brionsko izjavo smo tudi tiste korake, ki so bili narejeni prej, nevtralizirali.
Hvala. Naslednji [[...]]Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika, bi prosil, da danes Državni zbor glasuje o tem, da se o odgovoru predsednika Vlade opravi široka razprava. Mislim, da je to pomembno vprašanje, kajti izgubljamo slovensko ozemlje. Slovenija je izgubila zaradi "bedastih" potez nekdanje politike 2/3 nacionalnega ozemlja in bojim se, da ga bomo izgubili še nekaj, še posebej, ko je v naši pravni komisiji vodja gospod Miha Pogačnik, ki je 1996. leta govoril, da Slovenija nima izhoda na odprto morje, in se bojim, da ta gospod ne bo zmogel teže in da bo podlegal raznim usmeritvam ali pa čemu drugemu pri svojem odločanju in svojem strokovnem delu, o katerem pa vedno bolj dvomim, glede na podatke, ki jih dobivam, in glede na njegove tekste, ki jih berem. Res je, da je sedanja vlada vedno reagirala na hrvaške agresivne posege in zato ji vsaka čast, tudi za brionsko izjavo. Vendar gre tukaj za dve različici. Ena je "de iure" druga je "de facto". "De iure" smo mi reagirali, "de facto" Hrvatje ostajajo na svojih pozicijah in še vedno agresivno posegajo po slovenskem ozemlju, pravzaprav vedno bolj. S svojimi podkupovanji posegajo tudi v evropski politični prostor in si tam pridobivajo svoje zaveznike. Zanimivo je, da vaja Nato pakta, ki se je začela danes in bo trajala dvanajst dni, ne vsebuje slovenskih vojaških sil, kar je zelo zanimivo, saj gre vendar za sosednjo državo in med dvanajstimi državami, ki so na tej vaji, bi zagotovo morala biti tudi Slovenija. Predlagal bi pa vsaj nekaj in mislim, da o tem moramo tudi razpravljati, da v okviru pravne komisije mora najprej zgodovinska podkomisija določiti svoja izhodišča in dejstva, kajti ne smemo pozabiti tudi na 19. člen krfskega sporazuma ob prvem združevanju Slovenije v skupno Kraljevino SHS, ko je bilo takrat določeno, da je Jadransko morje lastnina vseh narodov, ki vstopajo v skupno državo, ne pa tako kot danes, ko si je Hrvaška prilastila kompletno Jadransko morje, praktično. Zato sodim, da bo Državni zbor presodil o tem in odprl široko razpravo. Konec koncev lahko jo tudi zapremo za javnost. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Jelinčiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil danes v skladu s časovnim potekom seje zbora v okviru glasovanj. Kot zadnji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade. Pred dvema tednoma je velik del Slovenije prizadelo močno neurje, ki je povzročilo veliko materialno škodo in na žalost terjalo tudi šest človeških življenj. Po doslej znanih podatkih škoda presega 200 milijonov evrov, še posebej velika škoda je na vodotokih in prometni ter komunalni infrastrukturi ter posledično v gospodarskih družbah ter stanovanjskih in javnih objektih. Vlada se je hitro in s konkretnimi ukrepi odzvala na nastalo situacija ter v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi nemudoma pristopila k reševanju nastalih izrednih razmer. Omeniti in pohvaliti velja tudi vse druge inštitucije, gasilce, Slovensko vojsko, štabe civilne zaščite in civilno prebivalstvo, ki so in še delujejo na odpravi posledic in varovanju ljudi ter premoženju. Spoštovani gospod predsednik, prosil bi vas, da nas bolj podrobno seznanite z aktivnostmi in ukrepi, ki jih je Vlada sprejela za pomoč prizadetim v ujmi in za normalizacijo življenja na prizadetih območjih, s poudarkom na razmisleku o večjih vlaganjih v urejanje vodotokov, ki so bila tako rekoč po letu 1990 zapostavljena. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Najprej morda odgovor na ta zadnji del, ko gre za urejanje vodotokov. Najprej odgovor za naprej. Vlada je v soboto, ko je opravila proračunsko razpravo, namenila znatna dodatna proračunska sredstva za naslednja leta za urejanje vodotokov. In glede na obseg problema bo seveda verjetno enak delež treba ohranjati vsaj nekaj časa tudi še po letu 2009. Drugi del odgovora na ta del vprašanja je za nazaj. Ob tej zadnji ujmi se je pokazalo ne samo tisto, kar morda ni bilo dovolj dobro narejeno ali pa, kjer ni bila narejena regulacija na vodotokih, ampak se je pokazalo, da tam, kjer je bilo to narejeno ali pa kjer je bilo dobro narejeno, se je škoda dala - ne govorim zdaj za Železnike, kjer je ujma presegla vse okvire, ampak predvsem za celjsko območje -, se je škoda dala bodisi preprečiti bodisi ponekod omiliti. Kar seveda pomeni, da je vlaganje v urejanje na pravi strokovni način smiselno in zaradi tega se je Vlada tudi na podlagi te neposredne izkušnje v soboto odzvala s prerazporeditvijo znatnih proračunskih sredstev za urejanje vodotokov, še predvsem hudournikov v naslednjih dveh proračunih. Glede reakcije in sanacije škode pa mislim, da je Vlada celovito ocenila problem in poiskala in izvedla vse ukrepe, ki so možni. Prvič se je takšna katastrofa ali naravna nesreča večjega obsega zgodila v času, ko je Slovenija članica Evropske unije, zato so prvič na voljo tudi nekateri instrumenti iz teh okvirov. Tako da glede na ocenjen obseg škode Slovenija računa tudi na delno povračilo iz Evropskega solidarnostnega sklada, za kar se ustrezna dokumentacija pripravlja. Možni viri pridobivanja evropskih sredstev so tudi v kohezijskem skladu. Kohezijska sredstva iz operativnega programa področja poplavne varnosti omogočajo ob določeni fleksibilnosti možnost črpanja že v naslednjem letu, in sicer gre tu za vir za leto 2008 tam nekje do 10 milijonov evrov. Za obnovo poškodovane infrastrukture so možni tudi krediti iz Evropske investicijske banke. Se pravi, prvič bo možno računati na del sredstev za odpravo posledic te ujme tudi iz virov izven Slovenije. Vlada je ob treh razpravah o odpravi posledic tudi poiskala ali pa predvidela, ker vseh še ni bilo možno poiskati, možna sredstva in vire že iz letošnjega proračuna, iz rezerv, ki jih bomo nabrali že letos. Tako vsaj del stroškov za odpravo teh posledic ne bo bremenil proračunske porabe v naslednjih dveh letih, za del bo pač to potrebno. Ob tej ujmi se je izkazalo tudi, da v Sloveniji obstaja relativno učinkovit sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Vendar pa je treba poleg tega, da ugotovimo učinkovitost tega sistema, pohvaliti tudi številne prostovoljce, predvsem okrog 4.000 - več kot 4.000 prostovoljnih gasilcev se je vključilo prostovoljno v odpravljanje posledic, preko 1.500 pripadnikov Slovenske vojske, pa tudi na stotine državljank in državljanov, ki so tja prišli izključno iz nekega notranjega klica solidarnosti in zbrali tudi velik obseg humanitarne pomoči. To pomeni, da Slovenija, če pravilno pristopi k odpravljanju posledic tudi večjih nesreč takšnega obsega, lahko deluje učinkovito in posledice relativno hitro sanira.
Hvala. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA KANDIDATKE ZA MINISTRICO ZA VISOKO ŠOLSTVO, ZNANOST IN TEHNOLOGIJO. Predsednik Vlade Republike Slovenije gospod Janez Janša je 12. septembra 2007 Državnemu zboru predlagal, da za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo imenuje gospo Mojco Kucler Dolinar. Besedo dajem predsedniku Vlade gospodu Janezu Janši za dopolnilno obrazložitev predloga. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! 12. septembra sem Državnemu zboru kot kandidatko za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo predlagal gospo Mojco Kucler Dolinar, univerzitetno diplomirano pravnico in poslanko v tem Državnem zboru Republike Slovenije. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je zadolženo za nekatere pomembne nacionalne prioritete je iz lizbonske strategije in strategije razvoja Slovenije. Odgovorno je za uresničevanje bolonjskih smernic in drugih strateških dokumentov, ki v ospredje postavljajo pomen znanja, izobraževanja, raziskav in inovacij. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je tudi nosilec ali sonosilec nekaterih pomembnih projektov iz resolucije o nacionalnih razvojnih projektih. Največji izziv ministrice in s tem kandidatke, če je boste potrdili, je uspešno ustvarjanje in nemoten pretok znanja od izobraževalnih preko raziskovanih institucij do gospodarskih subjektov in posledično opredmetene dodane vrednosti na konkurenčnost na svetovnem trgu. Od kandidatke za ministrico pričakujem, da bo vzpostavila odprt in učinkovit dialog z vsemi partnerji, ki nastopajo v visokošolskem in raziskovalnem prostoru, od teh partnerjev pa, da se bodo pogovarjali in pogajali bolj verodostojno in da bo dana beseda držala. Pred kandidatko je zelo širok spekter delovnih nalog in z njimi bo soočena v zelo kratkem času. Čez tri mesece bo pred njo izziv, ki nam ga nalaga predsedovanje Evropski uniji, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo bo moralo tukaj voditi oziroma spremljati dosjeje iz pristojnosti štirih evropskih komisarjev in pri tem računam na kandidatkino poznavanje delovanja evropskih institucij, evropskih ciljev Slovenije in tudi skupnih evropskih prioritet. Prav gotovo je poznavanje delovanja državne uprave ena izmed prednosti kandidatke, ki bo pripomogla k temu, da bo lahko hitro vstopila v vodenje projektov s področja odgovornosti ministrstva in predvsem uspešno zaključila tiste, ki so predvideni v programu dela Vlade do konca tega mandata. Pri vodenju ministrstva bo Mojci Kucler Dolinar koristilo tudi pravno znanje. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namreč izvaja številne razpise in vodi pomembne nacionalne projekte, kjer je poznavanje pravnih postopkov in zakonodaje nujno potrebno. Med kolegicami in kolegi v Evropski uniji bo gospa kandidatka deveta pravnica. Osem njenih kolegic in kolegov ima namreč takšno izobrazbo. Toliko v odgovor dvomom, ali je njena izobrazba ustrezna. Na podlagi rezultatov njenega dosedanjega dela in na podlagi pozitivne predstavitve na matičnem odboru verjamem, da bo kandidatka za Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospa Mojca Kucler Dolinar pri vodenju ministrstva uspešna. In zato predlagam, da jo v razpravi in glasovanju podprete. Hvala.
Hvala. V skladu z 230. členom Poslovnika zbora se je kandidatka predstavila Odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj ter odgovarjala na vprašanja članic in članov odbora. Mnenje odbora ste prejeli. Iz njega izhaja, da je bila predstavitev predlagane kandidatke ustrezna. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Rudolfu Mogetu. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani premier z ministri, kolegice in kolegi! Prav lep pozdrav! Dovolite mi, da na kratko predstavim mnenje Odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj o predstavitvi predlagane kandidatke za ministrico za visoko šolstvo, ki je odboru v uvodni predstavitvi najprej obrazložila razloge in motive, ki so jo vodili k odločitvi, da sprejme to odgovorno in zahtevno nalogo ter kandidira za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. V nadaljevanju je podala izčrpen pregled trenutnega stanja na področju visokošolskega in raziskovalnega prostora. Ob tem pa je predstavila tudi nekatere načrtovane dejavnosti, za katere se bo zavzemala v obdobju, ko bo vodila ta resor, in sicer: področje znanosti in raziskav, prenova visokošolskega prostora, področje tehnološkega razvoja, področje informacijske družbe, področje investicij, vlogo ministrstva pri predsedovanju Slovenije Evropski uniji. Ob koncu je kandidatka za ministrico sklenila svojo predstavitev z oceno, da jo v enoletnem mandatu čaka zelo širok spekter dela in izrazila je prepričanje, da bo zastavljene naloge tudi uspešno opravila. V razpravi so članice in člani odbora kandidatki zastavili številna konkretna vprašanja. Večina teh se je nanašala na njen pogled do predloga Resolucije o nacionalnem programu visokega šolstva oziroma do navedb v resoluciji o tem, kako bo zakonsko urejeno področje visokega izobraževanja, do avtonomije univerze in do vodenja dialoga z zainteresirano strokovno javnostjo. V zvezi s temi vprašanji je kandidatka pojasnila, da bo poskušala vzpostaviti dober dialog z vsemi visokošolskimi partnerji. Pričakuje pa tudi njihov odgovorni pristop pri reševanju odprtih vprašanj s ciljem, da s skupnimi močmi naredimo nekaj pozitivnega za slovenski visokošolski prostor. Glede same resolucije pa je poudarila, da jo razume kot dokument, s katerim bomo preoblikovali visokošolski prostor na način, da bodo v njem dobili ustrezno mesto in vlogo vsi akterji. Predvsem v smislu izboljšanja kakovosti študijskega procesa, zagotavljanja večje mobilnosti študentov in nenazadnje kot ustrezno podlago oziroma izhodišče za razpravo o združenih visokošolskih zakonih. Pri tem je zavrnila očitek, da resolucija ni usklajena s strokovno in zainteresirano javnostjo. Na vprašanje, kakšno je njeno stališče do števila univerz, ki jih imamo preveč oziroma premalo, je obrazložila, da se v različnih dokumentih pojavlja številka od štiri do deset univerz, kar je verjetno tudi posledica ocene, da smo po številu študentov na univerzo daleč pod evropskim povprečjem. Število univerz bo odvisno predvsem od kakovosti programov, kakovosti pedagoškega osebja in kadrovskih možnosti. Na vprašanje, kako razume avtonomijo univerze, pa je kandidatka pojasnila, da se v celoti strinja s stališčem, ki ga je v svoji odločbi zapisalo Ustavno sodišče, in da nikakor ni njen cilj posegati v avtonomijo univerz. Kljub njihovi avtonomiji v strokovnem akademskem delu pa je po prepričanju kandidatke mogoče tudi sodelovanje med državo in visokošolskim zavodom oziroma univerzo v delu, ki se financira iz javnih sredstev. Po predstavitvi kandidatke in njenih odgovorih na konkretna vprašanja članic in članov odbora je večina sklenila, da je kandidatka za ministrico podala široko razumevanje aplikativnim in tehnično-naravoslovnim vedam. Še posebej so pozdravili njeno pripravljenost za vzpostavitev oziroma obnovitev dialoga z vsemi akterji na področju znanosti in visokega šolstva. Pri čemer pa je izraženo upanje, da bodo pri slednji sprejeli kandidatkino pripravljenost za dialog in konstruktivno sodelovanje pri reševanju vprašanja in nalog, ki so bile zastavljene že v času prejšnjega ministra. Nekateri člani odbora pa so nasprotno menili, da je bila kandidatkina predstavitev preveč splošna. Pozornost je namenila predvsem opisu projektov, ki jih je začrtal že bivši minister, iz česar je mogoče sklepati, da bo le nadaljevala z načinom dela svojega predhodnika, namesto da bi jasno predstavila svoje vizije oziroma videnje rešitev nekaterih ključnih vprašanj in se nedvoumno opredelila do odprtih in aktualnih dilem na področju visokega šolstva in znanosti. Tako po njihovem mnenju iz njene obrazložitve ni bilo mogoče razbrati, v čem se njeni pogledi in stališča do vprašanj s področja, ki ga bo v prihodnosti vodila, sploh razlikujejo od pogledov in stališč njenega predhodnika. Po končani predstavitvi kandidatke, razpravi in obrazložitvah glasu je odbor z 8 glasovi za in 5 proti sprejel naslednji sklep: Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj meni, da je bila predstavitev pogledov in stališč gospe Mojce Kucler Dolinar ustrezna. Kandidatki želim: "Hic rhodus, hic salta, Mojca"!
Hvala. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Gospa Eva Irgl bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani ministri, drage poslanke dragi poslanci! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo pomena znanosti, razvoja in inovativnosti znotraj visokošolskega prostora. Še posebej v času, ko se vključujemo v proces oblikovanja skupnega evropskega visokošolskega prostora, ki bo med drugim omogočal izmenjavo mnenj pa tudi poenotenje nekaterih pogledov pri oblikovanju visokega šolstva. V to sooblikovanje enotnega visokošolskega in znanstveno-raziskovalnega prostora je Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj v času ministra Zupana stopilo dejavno in kompetentno. Pri tem so bili vzpostavljeni mehanizmi, ki bodo preko visokošolskih zavodov, zlasti univerz, ustvarjali inteligenco, ki bo nosilec razvoja pa tudi nosilec nacionalne identitete doma in po svetu. Zadovoljni smo, da si je minister dr. Jure Zupan kljub nenehnim očitkom s strani opozicije in nekaterih politično vodenih strokovnjakov prizadeval za kakovostnejši visokošolski sistem, ki bo odziven na potrebe družbenega okolja in časa. Zadovoljni smo, da se je zavzemal za odprtost visokošolskega sistema in za nastajanje novih univerz, ki prinašajo, sicer še v povojih, pa vendarle, demonopolizacijo, kompetitivnost, predvsem pa širši spekter ponudbe izobraževanja. V času njegovega ministrovanja se je začel vzpostavljati sodoben sistem visokošolskega izobraževanja, s poudarkom na raziskovanju in prenosu znanja. Zato sploh ne preseneča podatek, da se je v letu 2006 kar za 60% povečal delež mladih raziskovalcev v gospodarstvu. To kaže tudi na jasno doseganje ciljev, ki si jih je ta Vlada zadala v okviru koalicijske pogodbe. Intenzivno delovati na povezovanju med univerzami, znanostjo in gospodarstvom. Povezovanje teh dveh sfer, se pravi znanosti in gospodarstva z visokim šolstvom, pomeni, da študenta na dodiplomskem kot tudi podiplomskem študiju aktivno vključimo v gospodarstvo in ga preko projektov povežemo z instituti. Tako se seznani s tehnologijo v gospodarstvu ter možnostmi analiz in testiranj. Ne samo v teoriji, temveč tudi v praksi. Tudi nedavno sprejeta resolucija, ki je dvignila toliko prahu, pa čeprav predstavlja za enkrat le ogrodje za neko nadaljnjo zakonsko podlago, se zavzema za 80 mladih raziskovalcev, ki bi vsako leto odšli v gospodarstvo, kjer bi konkretno spoznali probleme gospodarske panoge in nato svoje znanje uporabljali za reševanje le-teh. V času ministra Zupana je bila izboljšana tudi koordinacija med raziskavami na univerzah, institutih in zasebnem sektorju, kar bistveno vpliva in pripomore k tehnološkemu napredku. Kajti ministrstvo lahko zaradi celotnega pregleda nad vsemi tremi subjekti v tem procesu bolj učinkovito prispeva k razvoju novih tehnologij pa tudi k izboljšanju starih. In, kot sem že v začetku omenila, vsi se zavedamo ali pa bi se vsaj morali zavedati, da je potrebno odpreti visokošolski prostor v luči Lizbonske strategije in Bolonjske deklaracije. Vendar pa opozicijska stran skozi razprave, ki smo jim priča v zadnjem času v okviru visokošolske problematike, žal ne daje takšnega vtisa. Bolj kaže na to, da zahteva neko zacementiranje ali pa kar zabetoniranje dosedanjega stanja, čeprav tega eksplicitno ne prizna. Vendar smo takšnih dejanj, ko se nekaj izreka, potem pa se dela čisto drugače, od nekaterih opozicijskih strank že vajeni. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je to področje tako pomembno, da nikakor ne moremo pristati na tezo, ki jo skuša na nek prikriti način vsiliti opozicija, in sicer, da je skorajda vse na tem področju idealno, da skoraj ne potrebuje nikakršnih izboljšav. Ta teza je za nas popolnoma nesprejemljiva in nepravilna. Potrebno je stremeti k izboljševanju stanja. Ne pa zaradi privilegijev, ki se jih nekaterih oklepajo še iz nekih drugih časov, ohranjati nekakšen status quo in s tem daljnoročno škodovati procesu, ki nam ga narekuje tudi mednarodno okolje pa tudi države z bistveno kvalitetnejšim izobraževalnim sistemom. V zadnjem času se množijo tudi očitki na račun omejevanja avtonomije univerze. To seveda ne drži. Vendar pa avtonomija ne sme biti izgovor za rigidnost, zatohlost in nesprejemanje novih idej. Opozicija agresivno vsiljuje neke vrste tezo, da vse, kar ne prihaja iz levega političnega pola, pomeni slabo, nazadnjaško in nepremišljeno. Še zdaleč niso vsi ne levi strokovnjaki nesposobni in nestrokovni. Sama celo trdim, da jim je namensko onemogočenje leta in leta zaradi nepravilne politične orientiranosti pomagalo k bistveno bolj kritičnemu pogledu in bolj izostrenemu čutu za nekatere stvari. Menim, da je pomembno, da je kandidatka za novo ministrico, zdaj še vedno naša kolegica Mojca Kucler Dolinar, pokazala pripravljenost za več dialoga z vsemi visokošolskimi partnerji. To je še posebej pomembno zato, da se, upam, končno odpravi spolitiziranost na tem področju, ki jo skuša v zadnjem času vedno bolj nestrpno vsiliti opozicija z odklanjanjem dialoga, z obstrukcijami pri pomembnih dokumentih in z namernim ustvarjanjem vtisa, kot da bi živeli v nekih izrednih razmerah. Opozicija in del strokovne javnosti sta ta boj privedli do takšnega absurda, da je ena od univerz zaradi prevelike vneme pri sodelovanju v teh očitkih zanemarila svoje dolžnosti in se ni prijavila na razpis za nove programe. Popolnoma nedojemljivo in nesprejemljivo. Vse to seveda na škodo študentov. V Slovenski demokratski stranki si želimo, da se v bodoče ob novi ministrici spolitizirana strokovna javnost vrne k dialogu, da se takšni primeri, ki delujejo izrazito v škodo študentov, ne bi več dogajali. Pomembno je, da je kandidatka za ministrico v svoji predstavitvi namenila velik poudarek tudi skrbi za tehnološki razvoj. Brez podpiranja inovativnosti in razvoja raziskovalcev, ki so sposobni razvijati nove proizvode in jim s tem dajati neko dodano vrednost, si namreč ne moremo predstavljati Slovenije kot države, ki se želi povzpeti med najbolj razvite članice EU. Takšna usmeritev izhaja iz ciljev te Vlade in se seveda močno razlikuje od nekaterih ravnanj in usmeritev predhodnih vladnih ekip. To govorim zato, ker sem ob pripravljanju tega stališča naletela na dejstvo, ki je bilo slišano tudi že na zaslišanju nove ministrice, in sicer da kandidat ene izmed prejšnjih Vlad za ministra, takrat še za znanost in tehnologijo gospod Lev Kreft na svoji predstavitvi ni niti z besedico omenil tehnološkega razvoja. Zato pa niti ne preseneča dejstvo, da se je dolga leta ohranjalo zaskrbljujoče stanje majhnega vpisa študentov na naravoslovne in tehnične smeri. V času ministra Zupana so njegova prizadevanja in usmeritev Vlade prinesla pomembne premike, saj so se vpisi tudi na te smeri povečali oziroma bolje bi bilo reči, glede na stanje, da so se normalizirali. Tudi kandidatka za novo ministrico je potrdila, da bo sama še naprej delovala v tej smeri. Dejala je, da v zvezi s spodbujanjem tehničnih smeri nikakor ne želi pomanjševati pomena družboslovja. Saj se zaveda, da na obeh področjih potrebujemo odlične strokovnjake. Je pa potrebna vzpodbuda tehničnim in naravoslovnim smerem. Predvsem zato, ker je bilo to področje v preteklosti nekoliko zapostavljeno. In temu lahko vsekakor pritrdimo. Saj številke kažejo, da naš trg delovne sile tovrstne kadre še kako potrebuje. Gospa Mojca Kucler Dolinar je v svoji uvodni predstavitvi na matičnem odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj dejala, da se zaveda, kako odgovorno in zahtevno nalogo je sprejela. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bo kandidatka korektno, kompetentno in dobro opravljala delo ministrice, saj smo prepričani, da je svojo odločitev skrbno pretehtala. Verjamemo, da bo delovala v dobrobit visokošolskega prostora, za doseganje takšnih ciljev v visokošolski in znanstveno-raziskovalni sferi, ki nas bodo uvrščali v krog najbolj razvitih. Prepričani smo tudi, da nas bo nova ministrica za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj uspešno in prepričljivo zastopala na ključnih visokošolskih in znanstveno-raziskovalnih temah v okviru predsedovanja Slovenije Evropski uniji. Verjamemo, da bo nova ministrica odločna, ko bo potrebno zastaviti slovenske interese, ter preudarna, ko bo potrebno tehtati med različnimi idejami in interesi. Kot ženska moram reči, da sem še posebej zadovoljna, da bo ministrstvo vodila pogumna in odločna ženska iz mlajše generacije slovenskih političark. Kar kaže tudi na to, da slovenski politični prostor ima sposobne mlade ljudi in da jih morda potrebuje še več. Mladost in manjša izkušenost v primeru Mojce Kucler Dolinar nista negativnost. Še več. Sama menim, da bo tudi zaradi teh predispozicij znala na drugačen način prisluhniti vsem, ki bodo delali z njo bodisi v vsakdanjem stiku na ministrstvu bodisi preko pogajalske mize. Njena dosedanja nedolžnost v smislu sodelovanja z visokošolskimi partnerji in znanstveno sfero pa nakazuje na odkrit in neobremenjen dialog brez skušanja uveljavljanja nekih ozkih interesov različnih skupin. V Slovenski demokratski stranki bomo kolegico Mojco Kucler Dolinar podprli za novo ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj ter ji pri njenem zahtevnem in odgovornem delu želimo veliko uspeha predvsem pa veliko pametnih, modrih odločitev.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dober dan kolegice in kolegi! Dober dan, kdor je še od drugih v dvorani Državnega zbora! V Poslanski skupini Socialnih demokratov ugotavljamo, da v slogu "Z zahoda nič novega" tudi na področju visokega šolstva raziskav in razvoja ter tehnologije ni nič novega. Razen ene same pomembne lastnosti. In to je spremembe spola bodočega vodje tega resorja. To je ministrice. Slišali smo zelo veliko dobrih hval, veliko trditev, kako je prejšnji minister naredil izredno veliko koristnega za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Tako da nam sploh ni jasno, zakaj je ta zamenjava potrebna. In prav zato tudi - ker kandidatka, gospa Mojca Kucler Dolinar trdi, da je treba samo nadaljevati to, kar je gospod dr. Zupan začel, da je Resolucija o nacionalnem programu visokega šolstva kvalitetna kot dokument in dobra podlaga za nadaljnje delo na ministrstvu, ker trdi, da so sodelavci, ki jih je imel prejšnji minister, dobri, korektni, kvalitetni in da bo zato sodelovala in delala z njimi naprej, ker je njen odnos do visokega šolstva praktično kopija tistega, kar je počel prejšnji minister, seveda naša poslanska skupina ne more podpreti te kandidatke. Kljub temu, da smo tudi mi zadovoljni, da se v slovenski politiki pojavlja vedno več in več žensk, zlasti mladih, in da bi zaradi tega lahko morda kdo tudi podprl kandidatko. Pa vendar, kadar gre za tako odgovorno delo in za tako odgovorno funkcijo, kot je vodenje resorja za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ne more biti nobena feministična pobuda dovolj tehtna, da bi zaradi tega podprli nekaj, kar menimo, da ni dobra odločitev. Vlada Republike Slovenije, koalicija, ki je v tem Državnem zboru, naj tako kot pri drugih imenovanjih ministric in ministrov prevzame svojo odgovornost. Prepričani smo, da bo ta odgovornost tudi primerno poplačana čez dobro leto dni. Poslanska skupina Socialnih demokratov kandidatke za ministrico ne bo podprla.
Hvala. Gospod Rudolf Moge bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Prav lep pozdrav! Da je stanje v visokem šolstvu in znanstveni sferi kritično, kaže premierjeva poteza, ko je sprejel odstop in zamenjal ministra, ki je odstopil, ker ni bil kos nalogam. Odstopljenemu ministru gospodu Zupanu je bilo mogoče očitati kar nekaj resnih stvari oziroma napak: neoliberalen pristop k urejanju visokega šolstva, izključevanje socialnih partnerjev iz razprav o področju, ki ga je upravljal, podržavljanje raziskovalnih inštitutov, neupoštevanje smernic bolonjske reforme, nezmožnost dialoga, razdeljevanje državnih sredstev po strankarskem in cerkvenem ključu ob promociji naravoslovja, resno zanemarjanje družboslovja in humanistike. V mislih imamo omejevanje vpisa na družboslovne fakultete in proračunskih sredstev, hkrati pa velikodušno podeljevanje koncesij družboslovnim zasebnim fakultetam, zanemarjanje kakovosti visokega šolstva, popolno zanemarjanje IKT-eja. Seznam napak se z navedenim žal ne konča. Težko pa bi dr. Zupanu očitali nestrokovnost in nepoznavanje visokošolskega in raziskovalnega prostora. Minister je tudi zato, ker je prihajal iz raziskovalne sfere, menda pričel obetavno. Obljubil je uspešnejše povezovanje znanosti in gospodarstva, popularizacijo znanosti. Spodbujal je dijake k študiju deficitarnih, naravoslovnih, tehničnih študijskih programov in podobno. Žal pa mu je navkljub dolgoletnim izkušnjam na tem področju na izvedbeni ravni zmanjkalo predvsem politične modrosti. Ampak to je zdaj že mimo in stvar preteklosti. V LDS smo letošnje poletje napovedali interpelacijo zoper ministra Zupana. Zato nas premierjeva jesenska poteza ni presenetila. Ob odstavitvi treh spornih ministrov bi sicer pričakovali odstranitev še kakšnega. Zamenjave premierju Janši namreč niso tuje. V svoji vladavini jih je izvedel kar nekaj. Naj spomnimo na Jožeta P. Damjana, na gospoda Janeza Drobniča, na gospo Marijo Lukačič. Bolj je presenetilo dejstvo, da je predsednik Vlade kljub hvalisanju, da lahko najde tri sposobne ljudi za izpraznjena mesta, tako rekoč čez noč prišel pred nas z zelo borno biro. Očitno je, da je Janša bolj slab kadrovik. Tega se na začetku zaveda tudi sam, saj je priznal, da njegova ekipa ni najboljša in da nekateri resorji bolj vodijo ministre kot oni njih. Sedaj, ko je ob rekonstrukciji Vlade imel možnost popraviti začetniško napako, tega ni storil. Še huje, drugo je izbral še slabše kot prvič. Namesto kompetentnih in izkušenih ljudi se je odločil za popolne analfabete. Zakaj? Mar predsednik Vlade zares verjame, da je danes lahko minister, ministrica že vsakdo? Sprašujemo se: Ali ga ob teh razmislekih in izbirah vodi načelo blaginje vseh državljank in državljanov Republike Slovenije? Neresno in neodgovorno je, da predsednik Vlade na čelo resorja, ki ima ali pa naj bi imel ključno vlogo pri napredku in razvoju slovenske družbe, nastavi popolnoma neizkušeno osebo s tega področja. Z vsem dolžnim spoštovanjem do gospe Mojce Kucler Dolinar, ki se je na področjih, ki jih pokriva, sicer izkazala za pridno in marljivo, meni deluje celo simpatično - če hočete - in ne zlonamerno, a to po mojem mnenju ne more zadostovati. Verjamem namreč, da imajo za preboj Slovenije in za blaginjo njenih državljanov ključno vlogo prav visoko šolstvo, znanstveno raziskovalna dejavnost in tehnološki razvoj. Zgolj to dejstvo resornemu ministrstvu nalaga eno najpomembnejših in najodgovornejših nalog in poseben pomen. Še toliko bolj, ker je od politike Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo tudi neposredno odvisna usoda več kot polovice populacije, več generacij. Ob vsem povedanem se ne morem znebiti občutka, da izbira kandidatke res ni bila najboljša. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani vsi, ki danes spremljate zasedanje Državnega zbora Republike Slovenije! Odločitev za to, da v Novi Sloveniji svojo poslansko kolegico Mojco Kucler Dolinar povabimo h kandidaturi za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ni bila težka. Naj izpustim tukaj njene vsem znane vrline, od pravne podkovanosti vse tja do izpričane dialoškosti. Tukaj naj omenim predvsem dvoje, kar smo lahko opazili njeni bližnji sodelavci. Na eni stani gre za njene osebne lastnosti, ki so dajale poseben pečat njenemu poslanskemu delu in opravljanju odgovornosti funkcije predsednice Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Te lastnosti so bile, če jih naštejem samo nekaj: študioznost, zanesljivost, marljivost, temeljitost, natančnost, vestnost. Na drugi stani pa moram omeniti njen državniški čut, ki smo ga začutili že takoj ob nastopu njene poslanske službe in ob katerem smo vedeli, da predstavlja odlično bazo za najvišje odgovornosti pri upravljanju te države. Zahvaljujem se predsedniku Vlade Republike Slovenije, ki Državnemu zboru za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo predlaga našo poslansko kolegico Mojco Kucler Dolinar. Naj uvodoma predsednikovemu predlogu napovem podporo Poslanske skupine Nove Slovenije. Današnji dan pomeni nov začetek za slovenski visokošolski, znanstveni in raziskovalni prostor. Ne samo zato, ker je danes 1. oktober - začetek novega akademskega leta. Ne samo zato, ker na fakultete prihajajo novi obrazi, študentje, profesorji, novi dekani. Predvsem zato, ker želimo tudi z novim prvim obrazom Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo do konca mandata maksimalno realizirati naše zaveze iz koalicijske pogodbe in iz dokumentov, sprejetih v Državnem zboru Republike Slovenije. To pa ni naša zaveza samo do državljank in državljanov Republike Slovenije, ampak tudi zaveza do sprejetih dokumentov in ciljev Evropske unije. Gre torej za nov začetek. Vendar ne za začetek, postavljen na čas nič, ali začetek na absolutni ničli. Ampak na solidnih temeljih, ki jih je v segmentu visokega šolstva, znanosti in tehnološkega razvoja že postavila ta Vlada oziroma dosedanji minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Jure Zupan, ki je - kot je vsem znano - zaradi nečloveških, krivičnih, neresničnih in neutemeljenih pritiskov pred načrtovano reformo visokega šolstva in raziskovalno-razvojne dejavnosti predsedniku Vlade ponudil odstop. Bivši minister, znanstvenik z najboljšimi referencami med vsemi, ki so se doslej pojavili v slovenski politiki na tem resorju, človek z mnogimi mednarodnimi referencami, avtor znanstvenih del, prevedenih v mnoge tuje jezike, je prav gotovo znal slediti visokim ciljem slovenske družbe, ki so nedvomno intonirani tudi z Lizbonsko strategijo. Na tem mestu bi se rad dr. Juretu Zupanu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije zahvalil za njegov ne majhen prispevek slovenski družbi. Slovenija je v svojih 16-letih naredila izjemno pomembne pozitivne korake v smeri razvoja moderne, demokratične slovenske družbe. O Sloveniji pohvalno govori Evropa. O njej se - kot sem že zadnjič povedal - pohvalno izraža na primer ameriški senat, katerega delo je pred nedavnim lahko spremljala slovenska parlamentarna delegacija neposredno v senatni dvorani. Slovenija je v letu 2004 z vstopom v Evropsko unijo in Nato dokončno pokazala, da ne samo geografsko, ampak tudi nazorsko spada v osrčje Evrope. Da torej gradi na tistih vrednotah, s katerimi so očetje Evrope postavili temelje Evropske zveze. Vseh segmentov našega življenja pa v teh 16-letih nismo temeljito prenovili in modernizirali, da bi lahko suvereno odgovarjali na izzive časa. Vseh segmentov našega življenja še nismo uglasili po evropsko in tako, kot si to slovenska družba tudi zasluži. Eden od teh segmentov je gotovo visoko šolstvo in raziskovalna dejavnost v Republiki Sloveniji. Resolucija o nacionalnem programu visokega šolstva Republike Slovenije 2007-2010 je temelj za izvedbene akte. To je za zakone in druge akte, na osnovi katerih se mora visokošolski prostor temeljito preobraziti oziroma prezračiti. Sprejetje nacionalnega programa visokega šolstva Republike Slovenije določa Zakon o visokem šolstvu. Strokovna izhodišča za Resolucijo o nacionalnem programu visokega šolstva 2007-2010 je v skladu z navedenim zakonom pripravil Svet Republike Slovenije za visoko šolstvo julija leta 2005. V vsebinskem pogledu pa je pri njegovi pripravi hkrati upoštevan tudi strateški dokument o razvojnih usmeritvah Slovenije, kot so: Strategija razvoja Slovenije, Program reform za izvajanje Lizbonske strategije v Sloveniji v okviru gospodarskih in socialnih reform za povečanje blaginje v Sloveniji ter dokument komisije Evropske unije z naslovom Uresničevanje agende za posodobitev univerz, izobraževanje, raziskovanje in inovacije. Glavni cilji, ki naj bi bili uresničeni do leta 2010 - če naštejem samo najpomembnejše. Gre za ustvarjanje enotnega visokošolskega in raziskovalnega prostora, pospeševanje izmenjave znanja v trikotniku: visokošolstvo-znanost-gospodarstvo. Uravnotežen vpis mladih in povečan delež odraslih v vseh oblikah vseživljenjskega učenja, izboljšane razmere za študij in povečanje števila diplomantov, spodbujanje internacionalizacije visokega šolstva, uvedba različnih meril za raziskovalne dosežke na različnih področjih in odpiranje habilitacijskega prostora in povečanje pretoka strokovnjakov med visokošolskimi in raziskovalnimi zavodi ter gospodarstvom. Kandidatka gospa Mojca Kucler Dolinar se še kako zaveda, da nove ideje in iznajdbe ustvarjajo nove službe. Ohranjajo naše okolje, zagotavljajo varnejšo hrano in zdravila, varnejše in trajnejše vire energije in tako naprej. Istočasno pa je znanost čedalje bolj zapletena in draga. Ni nekaj, kar lahko počneš sam v laboratoriju brez vsakršnega stika z zunanjim svetom. Znanstveniki morajo dandanes delovati povezano in z dostopom do sofisticirane tehnične opreme. Evropska unija zato ustvarja priložnosti za znanstveno sodelovanje preko državnih meja. Ustvarja platforme, kjer se lahko srečajo znanstvena skupnost in gospodarstveniki. Zagotavlja sredstva za raziskovalne projekte, pri katerih sodelujejo znanstveniki iz več držav, iz Evropske unije in izven nje. Razvoj raziskovalne dejavnosti v globalnem okolju zahteva usklajevanje in dopolnjevanje prizadevanj na nacionalnem nivoju v državah članicah. Tukaj nastopi skupna evropska raziskovalna politika: Evropska komisija, države članice, Evropski parlament, Znanstvena skupnost in gospodarstvo so odločeni, da bodo skupaj ustvarjali resnično evropsko, raziskovalno področje. Januarja 2007 je bil šesti okvirni program nadgrajen s sedmim okvirnim programom za raziskave in tehnološki razvoj, ki predstavlja glavno orodje Evropske unije za financiranje raziskav v Evropi za obdobje 2007 do 2013. Proračun programa za sedemletno obdobje znaša 50,5 milijard evrov, proračun za Evrotom za naslednjih pet let pa 2,7 milijard evrov. Skupaj sredstva predstavljajo več kot 60% porast glede na šesti okvirni program. Novost sedmega okvirnega programa je njegova usmerjenost za zaposlitvene potrebe in konkurenčnost Evrope. Nadalje podpira raziskave na izbranih prednostnih področjih. Cilj le-tega pa je ustvariti ali ubraniti svetovno vodilno vlogo EU znotraj teh sektorjev. Za Republiko Slovenijo in tudi za novo ministrico je gotovo pomembno,da se bližamo reviziji prvega triletnega obdobja prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta ter v začetku drugega obdobja v letu 2008. In sedaj je pravi čas za oceno doseženega napredka in za razpravo o prihodnjih usmeritvah enega izmed njenih poglavitnih elementov evropskega raziskovalnega prostora. V spreminjajočem se svetu, ki ga zaznamujeta pospešena globalizacija raziskav in tehnologije ter pojav novih znanstvenih in tehnoloških velesil, zlasti Kitajske in Indije, je evropski raziskovalni prostor bolj kot kdaj koli prej temelj evropske družbe in znanja. V takšni družbi so raziskave, izobraževanje, usposabljanje in inovativnost izkoriščeni v polni meri, da bi se izpolnili gospodarski, družbeni in okoljski cilji EU ter pričakovanja njenih državljanov. Pojem evropskega raziskovalnega prostora združuje evropski notranji trg za raziskave s prostim pretokom raziskovalcev, tehnologije in znanja, učinkovito usklajevanje nacionalnih in regionalnih raziskovalnih dejavnosti, programov in politik na evropski ravni ter pobude, ki se izvajajo in financirajo na evropski ravni. Od potrditve pojma na evropskem svetu v Lizboni leta 2000 je bil dosežen napredek. Evropski raziskovalni prostor je postal ključna referenca za raziskovalno politiko v Evropi. Vendar je treba za vzpostavitev evropskega raziskovalnega prostora še veliko storiti. Zlasti za odpravo razdrobljenosti, raziskovalnih dejavnosti, programov in politik po vsej Evropi. Evropski raziskovalni prostor, ki ga potrebujejo znanstvena skupnost, podjetja in državljani, mora vsebovati naslednje elemente: prvič, ustrezen pretok usposobljenih raziskovalcev z visoko stopnjo mobilnosti med ustanovami, panogami, sektorji in državami. Drugič, raziskovalne infrastrukture svetovnega merila, ki so med seboj povezane v mrežo in dostopne raziskovalnim skupinam po vsej Evropi in svetu, predvsem zahvaljujoč novim generacijam elektronskih, komunikacijskih infrastruktur. Tretjič, vrhunske raziskovalne ustanove, ki so vključene v učinkovito javno zasebno sodelovanje in partnerstva ter predstavljajo jedro raziskovalnih in inovacijskih skupin vključno z virtualnimi, raziskovalnimi skupnostmi, ki so večinoma specializirane na interdisciplinarnih področjih in privlačijo kritično maso človeških in finančnih virov. Četrtič, učinkovito izmenjavo znanja, zlasti med javnimi raziskavami in industrijo pa tudi širšo javnostjo. Petič, dobro usklajene raziskovalne programe in prednostne naloge, ki vključujejo pomemben delež skupno načrtovanih naložb v javne raziskave na evropski ravni, ki obsegajo skupne prednostne naloge, usklajeno izvajanje in skupno vrednotenje. In šestič, odprtje evropskega raziskovalnega prostora svetu s posebnim poudarkom na sosednjih državah in zavezanostjo k obravnavanju globalnih izzivov z evropskimi partnerji. Zakaj toliko besed o evropskih politikah, o Lizbonski strategiji, o evropskem raziskovalnem prostoru itn? Zato ker smo tudi mi del tega evropskega prostora. Zato je nujno, da slovenski visokošolski in znanstveno-raziskovalni prostor uglasimo po evropsko. Povsem normalno pa je, da mora ta prostor ostati prvenstveno slovenski. Ta segment je izjemno pomemben za blaginjo Slovenije. Veseli me, da se tega zaveda naša, sedaj še kolegica in kandidatka za ministrico na ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Kolegica Mojca je v času tega mandata dobro spoznala tudi strukturo Evropske unije in strukturo njenih organov. Zato smo v Poslanski skupini Nove Slovenije tudi prepričani, da bo kos svoji nalogi v času predsedovanja Republike Slovenije Evropski uniji. Slovenci znamo včasih stopiti skupaj. Do sedaj smo to dokazali pri mnogih projektih nacionalnega značaja. V Poslanski skupini Nove Slovenije pričakujemo, da Slovenci stopimo skupaj tudi, ko gre za modernizacijo in evropeizacijo slovenskega visokošolskega prostora in raziskovalnega sektorja. Mi bomo danes v Poslanski skupini Nove Slovenije naredili prvi korak. Dali bomo glas za kandidatko Mojco Kucler Dolinar. Zahvaljujem se ji za njeno korektno sodelovanje v Poslanski skupini Nove Slovenije, za njeno poslansko delo in ji želimo veliko uspehov, sreče in tudi zadovoljstva na ministrskem mestu. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Janez Kramberger bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V imenu poslanske skupine želim podati stališče do predloga predsednika Vlade za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Visoko šolstvo je ključni element trajnostnega razvoja globalne konkurenčnosti in nacionalne identitete. Univerze in druge visokošolske institucije so za razvoj slovenskega znanstvenega, kulturnega in družbenega življenja izjemnega in nenadomestljivega pomena. V Slovenski ljudski stranki si prizadevamo za spoštovanje avtonomnosti univerz, za večjo odprtost univerz tujim študentom, gostujočim učiteljem, za sodelovanje med visokošolskimi inštitucijami in za pregledno preverjanje kakovosti inštitucij. Verjamemo, da le s sodelovanjem univerz z lokalnim gospodarstvom in drugimi raziskovalnimi inštitucijami omogoča doseganje presežkov za vse vključene partnerje ter prispeva k razvoju posameznikov in družbe. Znanje je nedvomno tista dobrina, ki ima in bo v prihodnje imela še odločilnejši vpliv na razvoj Slovenije. V mnogih dokumentih smo zapisali, da želi biti Slovenija država oziroma družba, ki temelji na znanju. Ključnega pomena za zagotovitev kvalitetnih strokovnjakov in s tem razvojno usmerjenost države je dober in kakovosten visokošolski sistem. Vloga ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je pri tem projektu zelo pomembna. Kolegica Mojca Kucler Dolinar, kandidatka za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, je z odločitvijo, da prevzame ta zahtevni resor, prevzela pomembno odgovornost. Trenutno stanje na področju visokega šolstva in raziskovanja ni prav nič rožnato. Prejšnji teden smo sprejeli Resolucijo o nacionalnem programu visokega šolstva, pri kateri je bilo očitno, da dovolj tesnega in konstruktivnega sodelovanja med vsemi visokošolskimi partnerji ni bilo. Predvsem je zaskrbljujoče dejstvo, da so bili nekateri za ohranjanje trenutnega stanja pripravljeni podpreti na začetku celo preohlapno in premalo dorečeno resolucijo o nacionalnem programu. Očitno je, da kandidatko čaka veliko dela in da se bo morala dokazati predvsem kot dober mediator med vsemi visokošolskimi in drugimi partnerji pri pripravi Zakona o visokem šolstvu in razvojni dejavnosti. Torej, ta priprava zakona je po našem mnenju ključni projekt ministrstva v tem trenutku. Kandidatko dobro poznamo po korektnem in vestnem delu v tem mandatu Državnega zbora. Menimo, da je svoje delo poslanke opravljala in opravlja korektno in profesionalno. Prav takšno je bilo tudi vodenje Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Kandidatko bomo poslanci naše Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke podprli. Pomembno je, da se zaveda, da sprejema odgovorno in zahtevno nalogo. Posebej podpiramo njeno odločenost ponovno vzpostaviti dialog s strokovno in drugo javnostjo ter tako iskati soglasje o reformi visokošolskega in znanstvenega prostora v Sloveniji. Med poudarki kandidatke pri predstavitvi na matičnem delovnem telesu bi rad izpostavil predvsem naslednje. Poudarila je, da je razmerje med študenti in pedagoškimi delavci pod evropskim povprečjem. In to je gotovo eden glavnih problemov slovenskega visokošolskega in znanstvenega prostora. Njegovo reševanje zahteva po eni strani odpiranje visokošolskega prostora gostujočim učiteljem. Na drugi strani pa tudi povečanje števila zaposlenih učiteljev, za kar bo potrebnih veliko dodatnih sredstev. Na ta način se bo pomembno prispevalo h kakovosti visokošolskega študija, ki je ob odpiranju evropskega visokošolskega prostora nujen pogoj za nadaljnji napredek in razvoj terciarnega izobraževanja v Sloveniji. Seveda ob visokem šolstvu ne gre zanemariti tudi drugih področij, na katerih bo prav tako veliko dela. Nadaljnji razvoj znanosti in raziskav ter celovit pristop pri povezovanju znanstvene sfere z gospodarstvom je za Slovenijo pomemben izziv. Kandidatka se tega v vseh svojih poudarkih na predstavitvi očitno dovolj dobro zaveda. Veliko bi lahko še govorili o tem, kaj vse je aktualnega na področju, ki ga pokriva Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Vendar bi rad predvsem želel kandidatki uspešno delo v funkciji ministrice. Kot rečeno, jo bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matej Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Zares ugotavljamo, da koalicijska pogodba te Vlade predvideva za bodoče ministre dobro poznavanje področja, strokovne kompetence, vizijo in motiviranost. Moram reči, da glede na hearing, zaslišanje, ki smo ga slišali pri kandidatki, je naš temeljni očitek, da kandidatka ni imela vizije svojih lastnih pogledov. Na odprta vprašanja s tega področja, na prioritetne naloge in poglavitne cilje ni odgovorila na podlagi nekih svojih pogledov. Tako da tega v resnici tudi nismo pričakovali. Ampak tisto, kar nas je nekako najbolj zmotilo, je, da je po eni strani poudarila, da se je treba pogovarjati o odprtih vprašanjih. Po drugi strani pa je kot kandidatka oziroma še kot poslanka tega Državnega zbora podprla Resolucijo o nacionalnem programu visokega šolstva, ki je po mnenju vse strokovne javnosti izjemno škodljiva. To nas predvsem skrbi, ker je s tem na nek način pokazala, da vendarle tiste prave volje za odprt dialog, ki bi ga lahko kot sveže ime začela, nima. Predvsem pa je treba poudariti, da je ta resolucija bila res izjemno velikih kritik. Mi smo, moram reči odkrito, tukaj pričakovali nek nov pristop, nek svež veter, da bo odpravila pomanjkljivosti, ki so nastale kot posledica ministrovanja nekdanjega ministra Zupana. Žal se to ni zgodilo. Posebej se mi zdi pomembno izpostaviti, da je pri sprejemanju resolucije bilo eno izmed odprtih vprašanj avtonomija univerze, kjer je sicer kandidatka zatrjevala, da ji ni cilj posegati v avtonomijo univerz, pa vendarle je podprla to resolucijo, ki ravno to počne. Univerzi v veliki meri jemlje avtonomijo. Nam je žal, da tudi, pa večina v tem Državnem zboru tega ni opazila, ker se vendarle s to Resolucijo o nacionalnem programu visokega šolstva uvaja cela vrsta sprememb in bo imela Vlada ne samo možnost imenovati v končni fazi direktorja univerze in s tem neposredno vplivati na univerzo, temveč tudi posega na nek način v habilitacijske postopke. Moramo reči, da smo iskreno zaskrbljeni, da tukaj ne bo nekega premika. Tisto, kar je treba korektno in pošteno povedati, je, da je kandidatka delavna. Verjamem, da marljiva, da pozna svoje pravno področje, na katerem je pač očitno delovala. Kot kolegico poslanko bi ji težko očitali nedelavnost. Tako da verjamemo, da si bo prizadevala po svojih najboljših močeh za dobro delo na ministrstvu. Ampak kot sem dejal, tisto kar nas skrbi, je vendarle dejstvo, da pri Resoluciji o nacionalnem programu za visoko šolstvo je vendarle imela povsem identično stališče kot sedanji minister. Sprašujemo se: V čem je potem sploh dodana vrednost? V vsakem primeru je potrebno izpostaviti tudi dejstvo, da bo Slovenija praktično čez tri mesece predsedovala EU in nas tudi skrbi, ali bo kandidatka kot nova, sveža kandidatka, ki ne pozna strokovnega področja in na njem ni delovala v preteklosti, lahko z dovolj avtoritete in suvereno predsedovala ostalim ministrom držav članic EU. Ta vprašanja ostajajo odprta. Želel pa bi vendarle izpostaviti, da ima kandidatka po našem mnenju vsaj dve veliki prednosti. Prvič, za razliko od ministra za zdravje in ministra za promet, ki nista bila niti strokovnjaka niti politika na področjih, ki jih bosta pokrivala, je v tem primeru kandidatka gospa Kucler vsaj politik. In drugič, da praktično slabše kot je delal njen predhodnik minister Zupan, ona ne more delati, ker je bilo praktično visokemu šolstvu že do sedaj narejena velika škoda. Verjamem, da jo tudi nekdo, če bi se trudil, bi težko naredil več slabih stvari. Vsaj po mnenju stroke, ki smo ji priča v zadnjem obdobju. Namreč cela vrsta strokovnjakov akademikov opozarja, da so na področju visokega šolstva šle stvari v napačno smer. Tako, da v naši poslanski skupini ocenjujemo, da je vendarle na vsak način dobro, da bo prišlo do zamenjave ministra za visoko šolstvo. Tisto, kar nas skrbi, je dejstvo, da je kandidatka do sedaj zagovarjala enaka stališča, kot jih je tudi dosedanji minister. Sprašujemo: V čem je potem sploh ta dodana vrednost oziroma razlika v konceptu, ki ga pričakujemo? Na vsak način želim poudariti, da se bomo tudi zaradi teh naših pomislekov vzdržali pri glasovanju. Menimo, da ima vsakokratni mandatar, v tem primeru gospod Janša, pravico menjati svojo ekipo. Ampak mora koalicija zato prevzeti tudi odgovornost in nove kandidate podpreti z vsemi njihovimi prednostmi in slabosti, ki jih imajo. V naši poslanski skupini se bomo vzdržali pri glasovanju, seveda pa na mnenja poslanskih skupin in kljub temu ji želimo vso srečo pri vodenju resorja, ker je rezultat tudi v tem primeru ta, kot v vseh ostalih v tem triletnem mandatu bolj ali manj jasen. Hvala.
Hvala. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Jaz sem čisto na začetku bila presenečena, morda tudi zgrožena, ko sem poslušala predstavitev stališča največje koalicijske stranke v tem parlamentu. Moram reči, da niti ni šlo, po moji oceni, za predstavitev stališč, ampak bolj za žuganje opoziciji. Ja, zgrožena nad, če hočete, dejstvom, kako hudo je tej vladi ali pa kar celi Sloveniji, ko ima tako agresivno opozicijo v parlamentu. Tako agresivno, tako nezadovoljno, tako kritično. Predsednik Vlade ima pravico nad personalno sestavo Vlade. To je tudi zapisano v koalicijski pogodbi. Pa vendar dovolite, da čisto na začetku postavim retorično vprašanje: Kako upogljiva je človeška hrbtenica? Ni še dolgo tega, ko smo lahko v tej dvorani poslušali s strani Nove Slovenije, se pravi tiste poslanske skupine, ki tudi predlaga kandidatko za novo ministrico, osebno diskvalifikacijo kandidata za podpredsednika Državnega zbora. Le nekaj dni zatem je Nova Slovenija, ta ista poslanska skupina predlagala svojo kandidatko za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Res da zbode v oči, da kandidatka ni strokovno usposobljena. Tukaj poudarjam, strokovno usposobljena za področje visokega šolstva in znanosti. Da kandidatka v preteklih treh letih niti ni bila članica državnozborskega odbora za visoko šolstvo. Da je kandidatka v treh letih tega mandata sodelovala zgolj pri eni razpravi v tej dvorani oziroma v parlamentu o tematiki, ki sodi v delokrog ministrstva za visoko šolstvo. In še takrat, dovolite, še takrat je ministrica oziroma kandidatka za ministrico zagovarjala tržno logiko in ustrezno vladno uredbo o nazivih oziroma uredbo o tako imenovani bolonjski klasifikaciji visokošolskih in znanstvenih nazivov. Kljub temu, da je ta uredba degradirala veliko število diplomantov in da je peticijo proti takemu vladnemu početju podpisalo več kot 15 tisoč oseb. Zbode v oči tudi dejstvo, s kakšno lahkoto poslanska skupina Nove Slovenije in ne nazadnje tudi predsednik Vlade Janez Janša povozi svojo koalicijsko pogodbo. Dovolite, ker je vodja poslanske skupine Nove Slovenije pred menoj dejal, da si prizadevajo za maksimalno realiziranje zaveze iz koalicijske pogodbe, da preberem tisto, kar je zapisano v koalicijski pogodbi. Ne bom zdaj preletela cele koalicijske pogodbe, ampak zgolj in samo tisti del, ki je povezan z imenovanjem kandidatke oziroma bodoče ministrice. Pri personalni sestavi Vlade bo koalicija upoštevala naslednja merila. Kot prvo je zapisano dobro poznavanje področja [[resorja]] , strokovne kompetence, vizijo in motiviranost za njeno uresničitev in tako dalje. Jaz vas sprašujem: Kakšne strokovne kompetence ima kandidatka za ministrico? In tukaj velja opomniti tudi predsednika Vlade Janeza Janšo, ki je čisto na začetku dejal, da je kar nekaj pravnikov v Evropi na tem področju. Ja, verjamem, ampak nihče s strani opozicije v tem parlamentu kandidatki ni očital izobrazbe. Nihče. Verjamem, da je izobrazba ustrezna. Poudarjam pa, da ni strokovnih kompetenc, da kandidatka ne pozna resorja, ki ga bo pokrivala oziroma zastopala. Po drugi strani pa, vsaj kolikor nam je bilo dano poslušati in spremljati predstavitev kandidatke na odboru, matičnem delovnem telesu, kandidatka tudi nima vizije za delo na tem področju. In ne nazadnje, veste, v koalicijski pogodbi je zapisano tudi: "Z ustanovitvijo ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo želi koalicija dati poseben poudarek področju, na katerem temelji razvoj slovenske družbe v družbo, ki temelji na znanju in informacijah." Ali je kandidatka morda nekoliko naivno na odboru dejala, da jo pravzaprav s področjem, ki ga bo pokrivala, povezuje zgolj to, da je bila v preteklosti del izobraževalnega sistema? Jaz pravim, da je to slaba popotnica. In po drugi strani se sprašujem, če je strokovna usposobljenost po novem to, da je kandidatka ali pa kandidat, pač nekoč bil del izobraževalnega sistema, potem nas je lahko opravičeno strah, bom rekla te prekomerne sproščenosti, ki vlada v naši državi. Po drugi strani sem danes poslušala s strani največje koalicijske stranke, če nisi strokovno usposobljen, si pač neokrnjen in je to v nekem pogledu dobro. Tudi prav. Verjamem, da sem s temi uvodnimi besedami povedala dosti. Če pa se dotaknem še same predstavitve kandidatke na matičnem delovnem telesu, bi lahko rekla, dobro pripravljen tekst, nepoznavanje področja dela, slabi vsebinski odgovori na vprašanja članov in članic odbora. In kot sem že dejala, oseba, kandidatka za ministrico nima lastne vizije. To z drugimi besedami lahko pomeni celo, da bo ali pa da ji bodo to vizijo diktirali drugi. Tisti, ki so doslej sodelovali in sestavljali politiko na resornem področju. Kandidatka tudi nima strategije. No, meni pa, da je bila dosedanja politika ministra Zupana na tem področju dobra. Kljub temu, da je po pogovoru s predsednikom Vlade Janezom Janšo, moral zapustiti ministrski stolček. Tudi zaradi sporne resolucije o visokem šolstvu in raziskovalne dejavnosti, ki pa jo je kandidatka za ministrico prejšnji teden, sicer še v vlogi naše kolegice poslanke, brezpogojno podprla. Resolucija ne zagotavlja stabilnega financiranja. Zasebno postavlja pred javnim. Dopušča tudi možnost poseganja politike v samo delovanje univerz ter visokošolskih zavodov. Še eno pomembno dejstvo. Nad resolucijo bdi dejstvo, da ni usklajena oziroma da Vlada ni vzpostavila partnerskega odnosa. Kandidatka je v svoji predstavitvi na matičnem delovnem telesu omenila tudi partnerje v pogajanjih. Dejala je celo, da se je strokovna javnost konkretno glede resolucije odzvala neustrezno. Jaz se sprašujem: Kako lahko nekdo govori o neustreznosti nekoga, ki teoretično in praktično deluje na strokovnem področju? Sicer pa, če smo pazljivo poslušali predstavitev ene izmed kolegic pred menoj, potem se lahko, ja, strinjamo s tem, kajti strokovna javnost je imaginarna oziroma politično opredeljena. Zato, ker se pač ne strinja z rešitvami, ki jih predlagajo v tej Vladi oziroma v ministrstvu te vlade. Ne nazadnje me to napeljuje tudi na razmišljanje, da bo nova ministrica ali pa, da nova ministrica razume socialni dialog kot prikimavanje in sprejemanje izključno vladnih odločitev. To pa je politikantstvo. Očitno je, da bo taka politika nadaljevala svojo pot premočrtno. Se pravi, da se na ministrstvu za znanost in tehnologijo ne menja politika, ampak zgolj oseba na čelu politike. To pa je slabo. Zato v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne moremo prikimati tovrstnemu početju, če hočete, predsednika Vlade Janeza Janše kljub temu, da se lahko v celoti strinjamo s tem, da ima seveda pravico, da po svoje oblikuje svojo vladno strukturo. Ampak kot že rečeno, takšno početje zelo jasno nakazuje na to, da so na čelu Vlade posameznih ministrstev pravzaprav ljudje, ki so zgolj politično primerni oziroma kompatibilni. O strokovnosti v tem primeru pač ne moremo govoriti.
Hvala. Mag. Franc Žnidaršič. Gospod Horvat imate proceduralni predlog? Oprostite, gospod Žnidaršič, proceduralni predlog. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Se opravičujem kolegu mag. Žnidaršiču. Jaz in Poslanska skupina Nove Slovenije povsem spoštujem stališče kolegov iz Poslanske skupine SNS in njihove razprave ne razumemo kot diskvalifikacijo kandidatke. Veseli me meddrugim tudi to, da je bila v predstaviti Nova Slovenija omenjena večkrat kot Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Moram pa ob tem jaz ostro protestirati. Nova Slovenija v predstavitvi stališča v zvezi s kandidaturo kolega Potrča ni diskreditirala kolege Potrča. Ni šlo za diskreditacijo. To ni bil naš namen, še manj početje. In zato strogo protestiram proti takšni pavšalni izjavi. Hvala lepa.
No, to ni bil ravno proceduralni predlog, gospod Horvat, ampak kljub temu nadaljujmo. Izvolite, gospod Žnidaršič, za predstavitev stališča Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavnik Vlade! Predlagana kandidatka za ministrico za izpraznjeno mesto ministrice ni treba, da bi bila predlagana. Predlagal jo je predsednik Vlade po svoji presoji. Ponudil nam je kandidatko, ki jo je dobil, ki je na razpolago, ki želi prevzeti to funkcijo. Mi glede tega nimamo posebnih težav. Težava je v tem, da predsednik Vlade najprej pusti, da ministri opravijo slabše, bi rekel, suženjsko delo. Popraviti škodo. Potem pa, da bi se stvar nekako zameglila, se pa menja minister in to ni prvič. To ni samo v tem primeru. Seveda od koalicijske stranke DeSUS pričakuje štiri glasove. Mi jih bomo dali zaradi tega, ker ne želimo v tem primeru onemogočiti, da se zasede resor, ki je izpraznjen in ker bi z nadaljnjim iskanjem novega kandidata pravzaprav nič ne dosegli. Prišel bi morda drug ali isti kandidat ali pa bi Maria dala 46. glas in bi bila izvoljena ista kandidatka in koristi z našega nasprotovanja ne bi bilo. Je pa prav, da ob tem priložnosti povem, da je odnos treh strank vladne koalicije in samega predsednika, pa še kakšnega ministra do naše stranke skrajno žaljiv in neprimeren. Zlasti, če se spomnimo zadnje izjave gospe ministrice za zdravje, ki o stvari malodane ve nič, pa je rekla, da se je odpovedala inštitutu varuha bolnikovih pravic, kakor da to ne bi pisalo v koalicijski pogodbi. Citiram: "Koalicija bo zagotovila ustanovitev inštituta varuha bolnikovih pravic in njegovo delovanje." Leto dni pred koncem mandata izvemo, da iz tega ne bo nič. To je bila naša zahteva, naš pogoj meddrugim, da vstopimo v to vladno koalicijo in se ne bo uresničil. Kje je logika pričakovati naše glasove, ko dobimo v obraz sporočilo, da se dogovori z nami v tej koalicijski pogodbi, v tej Vladi, v tem mandatu ne bodo uresničevali? S kakšno pravico katerikoli minister zruši v koaliciji zapisan program, določbo, dogovor glede na to, da v koalicijski pogodbi piše, da bomo spremembe in dopolnitve sprejemali s soglasjem vseh štirih podpisnic? To govorim zaradi tega, ker je sporočilo naše poslanske skupine naši vladni koaliciji danes naslednje. Mi želimo delovati kot učinkovita in ustvarjalna partnerica v koalicijski družbi. Ampak, današnji štirje glasovi, da rešimo vprašanje imenovanja ministra, za katerega trdim, da ne bi nič dosegli, če bi glasovali sproti, so zadnji štirje glasovi, ki jih bo naša poslanska skupina dala, kadar bo šlo za slabe predloge, slabe rešitve. Še bolj seveda pa zagotovo grozi nov razmislek o tem ali bomo še v tej koaliciji in seveda nova zgodba o tem, do kod si lahko koalicija privošči ignoranco do najmanjše stranke, ki je nasprotovala sicer mnogokrat rešitvam te vladne koalicije. Zagotovo pa ne na način, da bi bilo to ustavno pravno sporno. Zagotovo, gospod poslanec kolega, imam pravico govoriti o tem. Namreč, volimo ministra, en del Vlade. Imam pravico govoriti o odnosih v koaliciji, ki so skrajno neprimerni in seveda do naše stranke in poslanske skupine žaljivi. Da ne bi izgubljali besed na to temo, jaz želim, da bi novoimenovana ministrica spoštovala obljubo, ki jo je dala, da bo strpno iskala soglasje s stroko za področje, ki ga bo prevzela. Verjamem, da to želi iskreno storiti. Kot rečeno, dobila bo štiri glasove Demokratične stranke upokojencev, ker ima po mojem dobro namero in odločitev, da se pač poda na to pot, ki je možna, in da bo storila, kar je v njenih močeh. Imela bo našo podporo pri vsem tistem, kar bo dobrega. Seveda imela bo naše nasprotovanje pri rešitvah, za katere bomo ocenjevali, da so slabi. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo dajem poslankam in poslancem. Besedo ima gospod Ivan Grill. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci, predstavnik Vlade! Visokošolski prostor oziroma znanstveno-raziskovalno prostor je prav gotovo izredno pomembna stvar vsake države, vsake razvite države, saj je to garancija za njen razvoj, za njen uspeh tudi v prihodnje. V Sloveniji smo bili v zadnjih 10-ih, 15-ih letih deležni številnih sprememb v visokošolskem prostoru na tem področju. Vendar žal vse te spremembe niso vedno vodile k nekim izboljšavam, k nekim pozitivnim spremembam, ampak smo bili deležni številnih anomalij, če ne celo negativnih sprememb, ki so škodovale temu področju. Naj navedem samo nekaj izmed teh. Ena izmed zelo pomembnih in dolgotrajnih negativnih sprememb je bilo vedno bolj negativna zainteresiranost mladih za vpisovanje v naravoslovne in tehnične programe. Ravno tako smo bili deležni upadanja konkurenčnosti naših diplomantov na mednarodnih trgih delovne sile in tudi na področju znanstveno-raziskovalnih dosežkov se v zadnjih letih nismo mogli več ponašati z nekim napredovanjem. Prav tako smo bili v zadnjih 10-ih, 15-ih letih deležni številnih nerazumljivih novih visokih šol s področja družboslovja brez nekih kakršnihkoli utemeljenih razlogov. To je posledica, ki jo imamo danes, da imamo na stotine, na tisoče diplomantov teh šol, ki so se v dobri veri šolali, pa danes žal nimajo zaposlitve in jo bodo verjetno tudi težko dobili. Kajti, Slovenija oziroma slovensko gospodarstvo žal takšnih kadrov nima potrebe zaposlovati. Prav tako smo bili deležni prevelike centralizacije visokega šolstva na tri dejansko centre. Posledica tega je, da imajo naši mladi zaradi tega dražje šolanje. Ravno tako pa tudi gospodarstvo širom Slovenije ni imelo možnosti vplivati na razvoj znanstveno raziskovalnega dela in tudi visokega šolstva. Ta proces je trajal 10 oziroma več let in spremeniti ta proces v drugo smer, ki bi vodil k izboljšavam, je dolgotrajen proces. Ravno ta vlada je v zadnjih dveh letih lahko dosegla zavidljivosti vreden rezultat, uspeh. To politiko je zastopal tudi bivši minister Zupan. In v relativno kratkem času smo deležni, da je pri mladih zaznati povečan interes vpisa v naravoslovne in tehnične šole, kar je zagotovo izredno pomembno za slovensko gospodarstvo vnaprej. Vendar ta interes oziroma spremembe niso prišle same po sebi. To je bilo trdo delo tako Vlade Republike Slovenije, kot tudi bivšega ministra Zupana, saj so s številnimi obiski po terenu, v srednjih šolah, osnovnih šolah in nenazadnje nasploh po celi Sloveniji prispevali k temu, da so naše najmlajše oziroma naše mlade seznanjali s perspektivnimi poklici, perspektivnimi potrebami, ki jih potrebuje slovensko gospodarstvo in nenazadnje tudi Evropska unija. Na tem mestu bi se za takšno delo zahvalil tudi bivšemu ministru Zupanu. V strategiji razvoja visokega šolstva in tudi znanstveno raziskovalnega procesa te vlade tudi resolucija, ki smo jo sprejeli, uvršča tudi prioriteto, da se mora visokošolski in znanstveno-raziskovalni prostor začeti decentralizirati. To je zagotovo nujno potrebno. Seveda ob predpostavki, da bo ta decentralizacija temeljila na takšnih izhodiščih, ki bodo prispevala k visoki kvaliteti naših diplomantov in tudi h konkurenčnosti, tako znanja kot znanstveno-raziskovalnih dosežkov. In to bo našim mladim prispevalo, če bomo imeli decentralizacijo, predvsem cenejše šolanje, možnost vpliva gospodarstva v te procese, pa tudi zaposlovanje oziroma tiste kadre, ki so na številnih področjih vrhunsko usposobljeni, pa se ne morejo vključevati v pedagoški proces. Novo mesto in Dolenjska spadata med razvitejše ali celo lahko rečemo, med najrazvitejše regije v Sloveniji, kjer imamo številna podjetja, ki zaposlujejo visoko izobraževan kader, znanstvenike in je resnično velika potreba po takšnih profilih in takšnem znanju. Več kot desetletje si to okolje prizadeva, od gospodarstva do lokalne politike, da bi imeli na Dolenjskem visoke šole, znanstveno-raziskovalne inštitute, ki bodo v korist našemu gospodarstvu. Žal, politika preteklih vlad temu ni bila naklonjena in še danes nismo uspeli s temi željami, s temi potrebami. Je pa ta Vlada in minister Zupan tem prizadevanjem, tem potrebam, tem pričakovanjem prisluhnil in dal povsem jasna izhodišča in tudi podporo tem izhodiščem. Izhodišča pa so bila izredno preprosta: vsak program, ki bo temeljil na kvaliteti, na konkurenčnosti, vsak program, ki bo imel podporo v kadrih, v resursih, ki jih gospodarstvo na Dolenjskem ima, in da bomo imeli zadostno število študentov, bo deležen podpore Vlade. In moram reči, da smo si v tem okolju ta predlog oziroma te sugestije zapomnili in tudi na teh izhodiščih gradimo vse programe, ki jih bomo skušali realizirati v prizadevanju, da pridemo do novih visokih šol, novih inštitutov, novih fakultet, ki bodo prerasle v univerzo. Na zaslišanju sem kandidatki, gospe Mojce Kucler Dolinar, zastavil podobna vprašanja, kot razpravljam sedaj. In moram reči, da je tudi njen odnos, njeno stališče do tega povsem enako. Kar pomeni, da sledi ciljem Vlade, da sledi tudi nekaterim izhodiščem, ki jih je zastavil že gospod Zupan. Sam sem bil z njeno predstavitvijo zadovoljen, imela je resnično obširno predstavitev. Dotaknila se je vseh področij. Znala je odgovarjati tudi na konkretna vprašanja in tukaj je mene prepričala ne glede na to, da jo poznam že tudi od prej, ker je s svojim delom dokazala, da je kos izredno zahtevnim nalogam. Tukaj lahko poslušamo očitke opozicije, da nima nobenih izkušenj, da je to neka izbira, ki ni garancija, da bomo na tem področju uspešni. Sprašujem vse tiste, ki skušajo na ta način diskreditirati kandidatko: Koliko pa imamo v Sloveniji ljudi, ki bi že opravljali funkcijo ministra za ta resor? Minister Zupan je bil dejansko edini, ki je takšno vlogo tudi opravljal, saj imamo ta resor praktično s to Vlado tudi uveden. Tudi predsednik Vlade je povedal, da je kar osem evropskih držav s profilom pravnice izredno uspešen za vodenje tega resorja. Tukaj je potrebno imeti tudi nekatere druge kvalitete in ne samo akademski naziv in neposredne izkušnje ali pa delokrog na področju visokošolskega izobraževanja. Tako da to ni garancija. Kot sem že jaz omenil, mene je njena predstavitev prepričala. Predvsem pa to stališče in tudi podpora prizadevanju okolja, iz katerega prihajam, da bomo prišli v doglednem času do fakultet, inštitutov, do univerze. Zato bo mojo podporo dobila in prepričan sem, da jo bo podprlo tudi okolje, iz katerega izhajam. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ciril Testen, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod predsednik, poslanke in poslanci! Predlog predsednika Vlade, da vodenje Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo zaupa Mojci Kucler Dolinar, bom podprl. Menim, da je ministrstvo uspešno vodeno že do sedaj in da je dr. Jure Zupan svoje delo opravljal odgovorno. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je pod vodstvom dr. Zupana zastavilo projekte, ki so za Slovenijo ne le potrebni, ampak nujni. Te projekte je v svoji predstavitvi pred odborom predstavila tudi kandidatka Mojca Kucler Dolinar. Iz predstavitve je razvidno, da se je s področjem dobro seznanila. Pozna kritične točke. Njihovo reševanje pa bo izziv, ki ga odgovorno prevzema. V moji obrazložitvi bi navedel samo dva od teh projektov, o katerih je bilo danes že veliko govora, in sicer vpis v deficitarne študijske programe. Moje mnenje je, da v kolikor bi se to dogajalo, vpis na tak način, kot ga je vodil dr. Jure Zupan, bi v Sloveniji ne imeli tako velike brezposelnosti pri ljudeh z visoko izobrazbo. Druga stvar, ki jo želim poudariti, je širitev visokošolskih programov, tudi izven Ljubljane in Maribora. Nekateri so bili zelo kritični do tega, da se ustanavlja Univerza na Primorskem, Univerza v Novi Gorici, da se razni visokošolski programi odpirajo tudi v drugih predelih Slovenije. Moje mnenje je drugačno. Jaz menim, da je študij od doma bistveno bolj učinkovit, ker zahteva manjše stroške. Manjši stroški so pa povezani s tem, da je na ta način dana večjemu številu možnost za študij. Potem tisti, ki študirajo in bom rekel, od doma študirajo, iščejo svoje zaposlitvene možnosti v tistem okolju, kar je tudi pozitivno. Zlasti če to gledamo z vidika skladnega regionalnega razvoja. Jaz sem prepričan, da se skladni regionalni razvoj najlažje doseže s tem, da visokošolske programe po Sloveniji razpršimo. Kar se pa tiče Mojce Kucler Dolinar, jaz bi rad povedal, da je ona v poslanski skupini Nove Slovenije prevzemala zelo odgovorne naloge. Uspešno je vodila Odbor za notranjo politiko. Svoja stališča je predstavljala jasno, drzno soočala argument. Odločitve pa je sprejemala po skrbnem premisleku. Mislim, da so te osebnostne lastnosti v tem trenutku za Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo izredno pomembne. Menim, da jih Mojca Kucler Dolinar poseduje in zato jo brez zadržka podpiram. Hvala.
Hvala. Mag. Janez Drobnič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi! Predstavnikov Vlade žal ni. V Sloveniji so potrebne spremembe, kar se tiče visokega šolstva in znanosti. Zato seveda od svoje kolegice Mojce Kucler Dolinar pričakujem, da se bo z odgovornostjo lotila potrebnih sprememb, saj velikokrat poudarjamo: "ravno znanost in tehnologija je tista in uporabno znanje, ki bo dalo konkurenčne prednosti Sloveniji." Na te pravzaprav lahko računamo. Prihodnost Slovenije, konec koncev pa tudi ti pogovori okoli plač, koliko naj se dvignejo. Če bodo plače rasle na podlagi dodane vrednosti, na podlagi vloženega znanja, se nam ni treba bati nobene inflacije. Zagotovili bomo ljudem boljši standard. Seveda, državljani Republike Slovenije, pa tudi sam, pričakujemo uresničitev vrste ciljev, ki smo jih že slišali. V prvi vrsti zagotovo večja skladnost ponudbe in povpraševanja med posameznimi profili. Pa potem glede kvalitete študija, glede skrajševanja študija, da bodo v čim krajšem času po bolonjskih modelih študentje in diplomanti pridobili čim več znanja, tudi tistega praktičnega. Zato je nujno povezovanje med gospodarstvom in univerzo. Zato, da bodo, ko stopajo iz šole, pripravljeni za izzive na trgu, za izzive v gospodarstvu. To je pomanjkljivost v Sloveniji. Torej, skrajšati izobraževanje zato, da se bo prej osnovalo samostojno življenje, prej se bodo lahko odločali za družino in prej za otroke. Na ta način tudi lahko pričakujemo premik, kar se tiče veselja do življenja. Štipendiranje za deficitarne poklice, potem usmeritev za tehnične poklice in naravoslovne usmeritve. Vesel sem, da sva z bivšim ministrom Zupanom obiskala vrsto srednješolskih centrov in gimnazij in nagovorila mlade, naj se odločajo za vpis v te usmeritve. Ne samo zato, ker bodo lažje našli zaposlitev, ker bodo lažje napredovali. Ampak tudi zato, da ne bodo ostali brezposelni. Vlaganje v raziskave in razvoj. Prevetriti je potrebno tudi postopke habilitacije. In še vrsta drugih stvari. Veliko se je govorilo o avtonomiji univerze. Tudi sam zagovarjam avtonomijo univerze, vendar ne brez vsakršnih pogojev. Če imamo zaprt prostor, če ni konkurence in če nimamo kontrole, če ni izbire, potem je avtonomija univerze jalova. Potem je to lovišče za razne partikularne interese. Lahko rečemo tudi družinske povezave, kar smo imeli priložnost videti, izkusiti, žal, tudi študentje v negativnem smislu, ali pa druge interese političnih navez in omrežij. Zato bodimo kritični, ko govorimo o avtonomiji univerze kar tako. Če ni vzpostavljena konkurenčnost, potem tudi avtonomija nima nobenega učinka. Morda še nasprotni negativni učinek. Spoštovana kolegica Kuclerjeva! Ukrepi gospodarskih in socialnih reform, ki jih je sprejela Vlada, so dobri. In večino teh na tem področju še čaka uresničitev. Torej, veliko dela za tebe. Loti se jih, ne oklevaj! Pri tem boš imela mojo podporo, kajti le na ta način bomo zagotovili večjo blaginjo v Sloveniji, dostojno socialno varnost in perspektivo te generacije in generacij, ki pridejo za nami. Edino to je pravo merilo.
Hvala. Gospod Jerovšek, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Lepo pozdrav! Spoštovani! Danes postavljamo ministrico za posebno pomemben resor. Znanje, raziskovalna dejavnost in tehnološki razvoj so trije pojmi, ki bodo ključno zaznamovali pot Slovenije v naslednjih generacijah. Majhna država po obsegu je lahko velika, če ima izjemne strokovnjake, izjemne raziskovalce, ki znajo ustvarjati nova znanja in znajo ustvarjati in razvijati nove proizvode. Ravno v tem je ključna naloga ministra, ki pokriva tak resor, da omogoči in omogoča pogoje, da se bo lahko visokošolski prostor, univerzitetni prostor in raziskovalni prostor razvijal v tej smeri. In ker sem bil na predstavitvi naše poslanske kolegice kandidatke za ministrico, moram reči, da je izjemno dobro zaznala duh časa, da je izjemno dobro zaznala potrebe Slovenije in da je tudi v tem svojem nastopu pokazala širino duha in politično ideološki pristop. Ponudila je roko dialoga, partnerstva z vsemi, ki so se v preteklem obdobju iz meni neznanih razlogov podali na političen teren, čeprav so hkrati zagovarjali neodvisnost od politike in avtonomnost univerze. Teh pojavov in tega je bilo v zadnjem obdobju ogromno. Moram reči, da so žal mnogi znotraj univerz podlegli temu, da so jih vodili nekakšni "polit komisarji", ki so bili vodeni iz centrov moči in s točno jasnimi političnimi cilji. To smo v znatni meri opazovali in bili priča na tem tako zlorabljenim Odboru za visoko šolstvo, kjer se je šlo samo za izrabo političnega prostora. Poglejte! Moram reči, da je sedaj že zelo jasno, da je opozicija pred počitnicami načrtovala na nek način blokado države z osredotočenjem na dve, tri področja - zdravstvo, visoko šolstvo, šolstvo. In seveda, dva od teh ministrov nista imela nobene možnosti se izvleči iz teh krempljev. Kajti, ta specialna vojna je bila dobro organizirana. Zdravstvo, visoko šolstvo, šolstvo so področja, ki jih vsak državljan na nek način občuti. Ker se je zavestno producirala ta propaganda, so ljudje že kar verjeli, da je tu nekaj narobe. Uporabljali so isto metodo. V ta namen zlorabljali tudi študente, moram reči, kot jo je uporabila opozicija proti Alendeju v Čilu - kot tovornjake. Študente so postavili v vlogo tovornjakarjev takrat za zrušitev legitimno izvoljenih predstavnikov ljudstva. Jaz sem samo vesel, da so bili ministri tako modri, da so se te pasti zavedeli in se umaknili ter prepustili mesto drugačnim, mislim, drugim ljudem, za katere pa je danes bila uporabljena žaljivka, da so analfabeti. Drugačen profil, mlajši ljudje so lahko tudi prednost v veliki meri. In predsednik Vlade je ponudil pravzaprav ravno to, kar so vseskozi zahtevali. Ministru Zupanu so očitali okuženost z univerzitetnimi razmerami. Čeprav je najbolj ekscelenten raziskovalec in znanstvenik, je bilo vse narobe. In tu je danes bilo rečeno, čeprav so mu priznali te reference, bi mu kljub temu pripravili interpelacijo. Jaz upam, da bosta nad to karakteristiko, da so novi ministri analfabeti, protestirali tudi dve univerzi, kjer so nekateri diplomirali in magistrirali. Kajti to je najhujši napad na univerzitetni prostor. To je žalitev univerze. Trdno sem prepričan, da skozi ljubljansko in mariborsko univerzo analfabeti na nobenem področju ne morejo priti skozi. Če kateri od tistih, ki ste podali tako oceno, to mislite, potem ste seveda najbolj odgovorni, ker ste kadrirali 15 let na teh univerzah. In res je, da so nekatere slovenske univerze v znatni meri podlegle pritiskom teh političnih skupin iz opozicije, Socialnih demokratov in LDS. Saj drugače si ne znam predstavljati, da se je nekdanji kandidat za predsednika stranke nasproti Pahorju, "proforma" kandidat, sam pohvalil na odboru, da se je pred šestimi leti zaposlil na Univerzi v Ljubljani in sedaj predava levo, desno. Je klasičen "politkomisar" na univerzi. Gre za gospoda Pertinača. In se povzpne v trenutku tako visoko, če ni tu političnega inštrumentiranja od zadaj. Ob tem, ko opozarjam na nekatera ozadja, bi želel reči tudi to, da pa je kandidatka za ministrico pokazala tudi izjemno dobro razumevanje pomena tehnološkega razvoja in tehnologije. Ob tem moram reči, da je bilo tu že marsikaj narejenega. Presekal se je ta trend preferiranja vpisa na humanistične smeri. Sedaj končno lahko upamo, da se stvari normalizirajo, da se bodo na tehnične in naravoslovne fakultete vpisovali vse bolj kvalitetni maturantje, ki bodo, kot pravim, znali razvijati nove proizvode. To je slovenska nuja. Če hočemo ustvariti cilje Lizbonske strategije in prekiniti tisto, kar je nekdanji direktor kemijskega inštituta Vito Turk rekel v času vladavine LDS-a, da Sloveniji grozi, da postane tehnološka kolonija. Kajti, kot je bilo danes omenjeno, v tistih časih pri tistih kandidatih, tistih ministrih ni bilo razumevanja za tehnološki razvoj. En kandidat za ministra ga ni omenil, tehnologije. Čeprav je bil minister, bi naj bil minister za tehnologijo. In uravnoteženost in podpiranje tako znanosti, raziskovalne dejavnosti, tehnologije kot tudi humanističnih ved in neka ekvilibracija med fundamentalističnimi znanostmi, raziskovalnimi in aplikativnimi, je nuja tega časa in tega prostora. In istočnic za to, da lahko z zaupanjem zremo v program kandidatke za ministrico gospe Mojce Kucler Dolinar, je veliko. Ne nazadnje se je izkazala kot samostojna politična oseba, ki je znala biti kritična tudi, spomnim se takih situacij, do predlogov celo v lastni stranki in jih je jasno izrazila. In moram reči, da sem se večinoma strinjal s tem. Zaradi tega bi si želel, da opozicija danes ne bi tako afront nastopala z nizkimi udarci. Jaz razumem opozicijo, da ne podpira bodočega ministra, vendar naj skuša delovati z argumenti. Naj se vzpne nad politizacijo resorja, ki je tako pomemben. Kajti drugače tudi vas čaka to, kar se je zgodilo nekaterim, tudi znotraj univerz, ki so jih politični interesi, ideološki, zapeljali. Mogoče ne po lastni volji in so potem pozabili na določene razpise iti in oškodovali študente. Študent in kvaliteta diplomanta je ključnega pomena. Diplomant katerekoli univerze je proizvod, za katerega moramo misliti mi vsi tukaj. Še posebej minister. Diplomant mora biti tak proizvod, da bo konkurenčen na evropskem trgu, da bo znal razvijati nove proizvode in da bo tudi vsestransko samostojna osebnost. In zaradi tega sem jaz tudi močno za avtonomijo, vendar ne za zlorabljeno avtonomijo univerz, ki se je v zadnjem letu dogajala, da so pod tem pojmom razumeli politizacijo, negativno politizacijo, nasprotovanje vsemu dobremu, kar je bilo s strani ministrstva ali pa ministra na podlagi njegove poštenosti predlagano. In vem samo, da se je zgodila politizacija. Zgodilo se je to, da se je pravzaprav šlo v neposredno ali zelo močno branjenje vseh privilegijev, ki ne izhajajo iz avtonomije, ampak izhajajo iz te močne pozicije in zasidranosti nekaterih levih strank ali pa tudi teh opozicijskih strank v mehanizme univerze. Kdor nasprotuje posodabljanju univerz - jaz mislim, da nima dobrih namenov za razvoj Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavnik vlade v odsotnosti, kolegice in kolegi! Ko govorimo o tem, kako dobro bi bilo, če bi opozicija nastopala z argumenti, ne pa kar tako povprek, seveda lahko istočasno, v istem nastopu poslušamo nastop brez argumentov zakaj bi to kandidatko za ministrico podprli. Spoštovane kolegice in kolegi iz koalicije! Milo rečeno, vsaj nelogični ste pri tem pojasnjevanju zamenjave ministrice za bivšega ministra. V mislih imam predvsem to, da pojete tu slavospev bivšemu ministru, opravljenemu delu, hkrati pa odstavljate tega ministra in ga zamenjujete z novo ministrico, ki je nova, ki bo naredila veliko dobrega na tem področju. Hkrati pa lahko ugotavljamo, da bo nov samo kader. Vse ostalo ostaja tako, kot je bilo. V prejšnjem tednu smo bili priča razpravi o Resoluciji o visokem šolstvu. Torej, resolucija, ki jo je pripravil bivši minister, se nadaljuje. Menjajo se igralci in če še malo poskušam narediti primerjavo - to je pač znak tega, da ljudje izven sedanje vladne strukture ne želijo več na ministrstvo. Ne želijo v to vladno strukturo. To je tako kot športni klub, ki ima težave z rezultati, pa ne uspe v prestopnem roku dobiti nikakršne okrepitve. Seveda se potem obrne na svojo rezervno klop trener namreč in poskuša rešiti, kar se rešiti da. In tako ocenjuje tudi ta vaš poseg. Tokrat tudi s tistimi zamenjavami pred tem, ki so se že zgodile. In če povem, zakaj ne bom podprl predlagane kandidatke za ministrico. En razlog sem že navedel - njen odnos do Resolucije o visokem šolstvu. Odnos, ki pomeni, da se seveda zgodba nadaljuje tako, kot so si jo zastavili. Jaz sicer mislim, da študentje pa tudi vsi ostali, ki so tudi že bili navedeni, niso bili zmanipulirani, da so to posamezniki in skupine, ki razmišljajo s svojo glavo. In če seveda povedo, kar mislijo, potem so označeni - kako ste že dejali v uvodu, da so to - "politično vodeni strokovnjaki". Če pa razmišljajo po vaše, potem pa so neodvisni, dobri, zaželeni. Se pravi, strokovnjaki. Drugi razlog, zakaj kandidatke ne bom podprl, je tudi v tem, kar ste napovedali v uvodu. Nekdo izmed vas, mislim pa, da je v imenu poslanske skupine Nove Slovenije bilo rečeno, da je izpričana ideološkost pri njej prisotna. Tega me je tudi zelo strah. Hkrati govorite o političnih komisarjih v preteklih 15-ih letih in napoveste tudi pri svoji kandidatki, da je preverjena, da je zanesljiva, da je pogumna, da je kompetentna, da je dejavna in da je izpričana ideološkost pri njej kvaliteta. Ko govorim o razlogih, zakaj ne bom podprl kandidatke za ministrico, naj se vrnem k razpravi na izredni seji, ki je bila pred 14-imi dnevi, ko smo izbirali tudi novega kandidata oziroma novega podpredsednika Državnega zbora in ko ste takrat za argumente proti glasovanju zanj navedli denacionalizacijo. Tudi denacionalizacija je razlog, zakaj ne podpreti kandidata, ki prihaja iz Nove Slovenije, ki je naslednica Slovenske krščanske demokracije, ki je v tistih časih igrala pomembno vlogo, ko smo sprejemali Zakon o denacionalizaciji in ko smo sprejeli takšen zakon, ki ga še danes le s težavo sprovajamo in izvajamo. Pri tem seveda gre za veliko naklonjenost temu, da se čim več stvari vrne v naravi. To je sicer razumljivo, ker so potem odškodnine in podobne zadeve manjše do države. Je pa težava takrat, ko to premoženje vračate v naravi, da ne rečem enega izmed najbolj vpijočih primerov. To so seveda slovenski gozdovi, ki so v zadnjih letih menjali lastnika. Ve pa se, kdo je teh gozdov dobil največ. In kot argument takrat je bilo tudi to, da se nasprotuje reševanju oziroma da so pomisleki znotraj te stranke, znotraj te poslanske skupine o tem, da je potrebno normalizirati na zakonodajni ravni. Se pravi odnos države in cerkve. Pri tem si seveda drugače predstavljamo to ureditev v vaši poslanski skupini in seveda v naši. Mi še vedno vztrajamo, da enačaja med državo in cerkvijo, pa katerakoli cerkev naj to bo, ne sme biti. In kot tretji razlog, takrat ste navajali tudi to, da ni posluha za področje vojnih zakonov. Tudi to je področje, zaradi katerega ne morem podpreti kandidatke, ki prihaja iz stranke, ki zagovarja nasprotno, kar seveda mi menimo. Menimo namreč, da ni mogoče izenačiti vsega, kar se je dogajalo v drugi svetovni vojni, tudi posledično ne. Torej, razloge, ki ste jih našteli 14 dni nazaj argumentirano z naše strani, lahko zavrnemo. Sam sem se takrat prepričal, da je vredno tudi danes o tem spregovoriti. Torej vsi razlogi za to, da se kandidatka ne podpre, so vsaj, kar se mojega razmišljanja tiče, nekako na mestu. Torej, po vrsti, tako kot sem jih naštel, še enkrat sporočam, da kandidatka za ministrico moje podpore vsekakor nima.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Dr. Mateja Lahovnik. Ga ni. Besedo ima poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Spoštovani! Glede na to, da v razpravi sedaj letijo pripombe na poslansko skupino, ker v okviru koalicije predlaga kandidatko za ministrico na mesto, kjer je bil že do sedaj minister iz vrst Nove Slovenije. Seveda ne razumem te logike. Namreč podlaga za to so volitve in sestava vladne koalicije. Upam, da je ta osnovni sistem kolegom poslancem znan. Zato bi predlagal, da se ne vpleta kar po dolgem in po čez tudi stranko in prikraja naša stališča v zvezi z zakoni, ki nimajo nobene zveze z visokim šolstvom. Zato bi tudi prosil predsedujočega, da je glede tega dosleden. Najprej, kaj je pomemben kriterij za kandidata za ministra po naši oceni? Mislim, da je pomembno predvsem to, da je sposoben na nek način prevajati cilje, politične cilje v najširšem pomenu besede vladajoče koalicije, ki so v našem primeru zapisani v koalicijski pogodbi, v prakso. Hkrati pa, da je sposoben odslikavati tudi stanje na terenu. Se pravi stanje v resorju, ki ga pokriva, nazaj svoji vladi, da ta vlada zna uglaševati svoje pozicije v konkretnih primerih. Jaz mislim, da je kandidatka, ki se ji očita neizkušenost, kot popolnoma neizkušen politik prvič izvoljena v Državni zbor prevzela pomemben Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje in v bistvu koordinirala s strani Državnega zbora tri ministrstva. Ne glede na to, da ji takrat tega nihče ni očital, je pokazala, da je trezna, da je zrela in da ve, kaj počne in da je omogočala dialog v odboru. Kljub temu, da so bila včasih stališča zelo nasprotujoča si, in je pustila opoziciji govoriti tudi takrat, ko je mogoče kdo od koalicijskih poslancev tudi dajal kakšne neverbalne znake, da naj zadevo po kratkem postopku zaključi. Sam sem namreč član tudi tega odbora. S tega vidika je treba priznati, da nima težav s koordinacijo različnih področij ne glede na to, da nima pretiranih izkušenj. Recimo, ona nima izpita iz javne uprave, ni bila načelnica neke upravne enote. Ni bila direktorica policije, ni bila sodnica, ni bila državna tožilka ali kaj podobnega. Vendar je uspešno koordinirala v parlamentu te tri resorje. To navajam kot argument v zagovor očitkom, češ, da ni kompetentna za področje, za katerega kandidira. Zato se jaz ne bojim, da ne bi bila sposobna koordinirati štirih komisarskih področij pri predsedovanju EU. Kot predsednik Odbora za zadeve EU pa moram povedati, da je bila ena redkih predsednic delovnega telesa, ki se je aktivno ukvarjala na evropskem nivoju s področjem, ki ga je pokrivala, bila aktivna. Veliko predsednikov odborov nima pojma, nima pojma. Lahko še enkrat rečem, v kaj sploh gre naša država naslednje leto. Ona ga ima. In sem tudi prepričan, da bo zadeve profesionalno in tudi odgovorno speljala in si bo tudi pridobila strokovno pomoč za tista področja, ki jih sama ne pozna. Tudi mislim, da zna oceniti svoje meje. Poleg tega bi rekel, da njena leta govorijo njej v prid. Veliko ministrov, predvsem v novih državah članicah EU je njenih let ali pa še mlajših in so uspešni ministri. Mogoče še zadnji argument. To, da je ženska, se mi zdi argument za. Glede na to, koliko smo poslušali v tem Državnem zboru na različnih delovnih telesih in tudi na plenarni seji razpravo o tem, kako je treba podpirati enakovredno, enakopravno zastopanje žensk, se bom zelo čudil, če bo katerakoli od poslank glasovala proti. Sedaj je enkratna priložnost, da udejanite in podprete, po moje, zelo dobro poslanko. Kdo si upa reči, da ni dobra, od kolegov poslancev? Sedaj je šansa, da podpremo našo kolegico. Mi pravimo v Novi Sloveniji, da je najboljša. In kot sem rekel, zelo se bom čudil in se tudi čudim nekaterim stališčem, tako negativnim, v primeru njenega predloga za kandidaturo za ministrico. Kot sem že uvodoma omenil, bi s tem tudi zaključil, pač to mesto pripada Novi Sloveniji. Imamo pravico predlagati človeka, ki ga nismo predlagali na vrat na nos. Mislim, da dejansko kandidatki ne na političnem, tudi osebnem nivoju, kot z vidika korektnosti odnosa do ostalih poslancev ne glede na to kot sem rekel, smo bili na različnih bregovih včasih in smo še. Mislim, da ni možno očitati nekih skrajnih ukrepanj ali obnašanja, ki bi lahko metalo slabo luč nanjo. Zato se mi zdi, da tu mora pri razpravi o ministrih prevladovati tudi ta človeški pristop, seveda, v kombinaciji s politično spretnostjo oziroma s političnim občutkom, kar vsi vemo, da je bistveno za ministra. Dobri ministri, vemo, povsod po svetu so lahko ministri vsakega resorja. To lahko tudi sedanja opozicija sama pove tudi iz svojih izkušenj, da je to tudi prakticirala že v preteklosti. Predlagamo, da se vsaj s strani Nove Slovenije vzdržite pri razpravi vpletanja stranke kot take, naših vrednostnih izhodišč, v kolikor jih ona ni naštela v svoji razpravi oziroma kolikor jo pač poznam, ona tega nikoli ne zlorablja za doseganje ciljev niti kot predsednica odbora do sedaj niti kot ministrica. Sem prepričan, da tega ne bo nikoli zlorabljala in povečevala napetosti na politični sceni v Sloveniji.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Rudolfa Petana. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Veliko je že bilo povedanega o kandidatki. Veliko nasvetov je bilo danih. Izrečenih je bilo veliko želja. Sam ne bi dajal velikih nasvetov kandidatki, ker sem prepričan, da bo znala sama dobro organizirati delo. Bi pa mogoče samo nekaj v premislek. In sicer, področje: Kako bi se dalo nekako drugače organizirati razpise za razvojna sredstva univerz ali vsaj tistih subjektov, ki izpolnjujejo ta pogoj, ki se lahko prijavljajo na te razpise? Namreč za kaj gre? Povedal bom konkreten primer, tako da mi ne boste očitali, da govorim pavšalno in pa na pamet. Priča smo situaciji, ko je druga največja univerza v Sloveniji ostala brez sredstev na razpisu za uvedbo novih programov in pa za bolonjsko prenovo. Šlo je za preko 2 milijona evrov sredstev in druga največja univerza bi prav gotovo lahko računala tam na 40% teh sredstev. Tako nekako. Ampak administracija na tej drugi največji univerzi v Mariboru je pozabila oddati vlogo za ta sredstva. Si lahko predstavljate? Kriv bi naj bil celo neki poštar, ki ni vzel gradiva. Ironija je pa to, da je sedež pošte pa 100 metrov stran. In kdo bo sedaj čutil posledice? Ti administratorji na sedežu univerze prav gotovo ne. Plače bodo imeli še naprej enake. Posledice bodo čutili tisti, ki so člani, članice univerze. To se pravi fakultete, s tem direktno profesorji in pa tisti, zaradi katerih univerza sploh je. To so pa študentje. Zato bi dal mogoče samo v razmislek, da prouči možnost, kako bi se ta problem rešil nekako drugače. Očitno se je pokazalo, se je pokazal slab primer avtonomije univerze. Očitno ponekod razumejo avtonomijo tako, da lahko dela, karkoli hoče ali pa, da ne delajo nič, ker to je seveda njihova avtonomna pravica. Ampak tako očitno ne gre. In sedaj bodo tisti, ki se direktno niso mogli pojaviti, to so pa tisti, kjer se dejansko odvija ta študijski proces, to so fakultete, pa bodo na tej univerzi prikrajšane. Jaz želim tej kandidatki, gospe Mojci Kucler Dolinar uspešno delo, predvsem pa na tistem področju, da bi se tudi pri nas šolali kadri, ki jih gospodarstvo rabi. Ne pa, da šolamo nekoga za to, da ga šolamo in rečemo, ja saj to je bila njegova svobodna izbira, ko pa konča šolanje, ko konča univerzo, ko dobi diplomo, ko je na trgu delovne sile pa ugotovi, da je njegov učni program ali njegova smer, za katero so ga mogoče kdaj še kje spodbujali takšen, da bo zelo težko dobil zaposlitev, po drugi strani pa je en kup poklicev za katere se tako rekoč pulijo. Ključni v tem procesu so seveda študentje in jaz zelo pozdravljam nalogo, ki jo je opravil dosedanji minister, ko je nekako skupaj z ministrom za srednje šolstvo in osnovno šolstvo, se pravi stopnjo nižjo, dve stopnji nižje, ko sta po Sloveniji nekako propagirala tiste poklice, to so pa seveda naravoslovni, za katere je v tem trenutku ogromno povpraševanje, še več, enostavno se določenih kadrov ne da dobiti. Ko sta začela spreminjati to miselnost, sprememba je bila, začetek je bil zelo dober, zelo obetaven, kar nekaj poti je bilo opravljene. Računam pa, da bo nova ministrica tudi na tem področju nadaljevala to delo in da bo gospodarstvo dobilo kadre, ki jih željno pričakuje in pomanjkanje katerih je v Sloveniji že kar pereče. Jaz ne bom omenjal tiste tehniške smeri, ki so res deficitarne, ki jih ni. Jaz ji želim pri tem uspešno delo, prepričan sem da bo to delo uspešno opravila in seveda ima moj glas. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanko Majdo Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Najprej bi želela reagirati na zdaj kar nekajkrat izrečene očitke, da poslanke ne bomo podprle poslanske kolegice, bivše, za ministrsko funkcijo, pa bi iz svoje ženske solidarnosti to morale storiti. Poslanski skupini Nove Slovenije želim svetovati naj pogleda v enega prvih magnetogramov, ko je bila poslanka Kucler Dolinar imenovana za predsednico oziroma predlagana za predsednico Odbora za notranjo politiko in sem v svojem nastopu izrekla veliko zadovoljstvo, da bo kot poslanka predsednica in se je tako odprla pot in takrat je ravno iz vrst Nove Slovenije prišel očitek, kaj o tem govorim, ker ona je dobra poslanka in je čisto vseeno katerega spola je. No, in jaz sem v njeni razpravi na predstavitvi v resnici začutila vsaj del zanimanja za enako vključevanje žensk v znanost. Zadovoljna bom, če bo v tej sferi tudi nadaljevala in okrepila tisto, kar je v okviru znanstvenoraziskovalne sfere za večjo uveljavitev žensk začela. Če bo dobro sodelovala s to skupino - vse dobro. Ampak, to me pa še ne zavezuje k temu, da bi morala kar brezpogojno zaupanje in podporo izreči. Zaradi tega, ker je poslanka Kucler Dolinar kot kandidatka za ministrico za visoko šolstvo in tehnologijo vendarle povedala v svoji predstavitvi celo vrsto stvari, zaradi katerih moje podpore ne bo dobila. Zakaj - sem tudi povedala. V jedrnem problemu, ki bi ga lahko razrešila, ker bi kot bodoča ministrica lahko zaustavila nesmiselno nadaljevanje nesporazuma med izvršno vejo oblasti in akademsko sfero, ki se mu reče Resolucija o nacionalnem programu šolstva RS 2007-2010, je temu dokumentu izrazila popolno zaupanje in ga štela za ustrezno osnovo za nadaljevanje vsega tistega, kar se bo v tem letu do konca mandata še zgodilo. Zato se mi zdi, da je mogoče sicer pričakovati, da bo pogovor z akademsko sfero morebiti na videz bolj razumljiv in da bi pripeljal do kakšnih rezultatov, ampak, če je izhodišče nekaj, kjer sta si na dveh različnih bregovih stali sfera in izvršna veja oblasti, potem tega obeta ni, še posebej zaradi tega, ker odgovora na vprašanje, kako je treba razumeti njeno sodbo, da akademska sfera na resolucijo o visokošolskem programu ni reagirala ustrezno, nisem dobila. Kaj zdaj pomeni ustrezno. To, da samo soglaša s tistim, kar je. Mi izhajamo iz stališča, da je dialog ne samo dopolnjevalni, ampak je lahko tudi antitetični, se pravi pro et contra. Tukaj se je pa zgodilo, da je bilo v tem dialogu slišati dva glasova, uveljavil se je pa en sam glas. In to je temeljni razlog, zaradi katerega menim, da bo prišlo samo do spremembe osebe v resorju tega ministra. Namesto ministra Zupana bo pač zdaj delovala ministrica Kucler Dolinar, ampak kaj drugega so pa do konca leta kot nadaljevanje že utečene politike ne znam predstavljati, sploh, če vemo, da je resolucija tudi osnova za sprejem zakona. Ko sem spraševala na predstavitvi, kakšen je odnos kandidatke do osnutka drugačne resolucije, se pravi, tiste alternativne ji, nisem uspela izvedeti ali ta osnutek sploh pozna ali se ji zdi sploh upoštevanja vreden ali namerava njene avtorje povabiti k razgovoru ali sodelovanju. Cela vrsta stvari je. Verjetno bo tekla samo še delovna skupina, tista, ki je bila imenovana ali katera druga, že poprej pa se sredi počitnic ni dobivala in smo potem resolucijo pač sprejeli takšno, kakršna je. Sama imam o resoluciji vrsto pomislekov. In očitek, ki ga je mogoče nenehno poslušati, kako smo opozicionalci primerljivi z neko drugo situacijo v Italiji, kjer je bilo govora o 3.000 amandmajih, tu pa o 250, ta primerjava je, oprostite, nespodobna, nesramna in žaljiva. Zaradi tega, ker nima ničesar opraviti s tem, da bi hoteli nek dokument, ki je potreben, zavreti. Sklicevati se samo na mnenje bivšega rektorja, je tudi sklicevanje na mnenje enega, večinsko mnenje pa je bilo, da je nekatere stvari treba spremeniti. Ampak, katere stvari spremeniti - urediti način financiranja, zagotoviti univerzi avtonomnost, pri čemer se ni nihče spotikal ob to, da je nadzor nad porabo sredstev upravičen, ampak gre za druge aspekte avtonomnosti univerze. Gre za vprašanje agencije za nadzor kakovosti univerze, celo vrsto stvari bi lahko zdaj znova odpirali, kjer je stvar postavljena na isto raven, kjer se ne bo, kot kaže, nič spremenilo. In potem, da bi zdaj od nove ministrice lahko pričakovala tudi drugačno postavljanje stvari, je pa malo naivno, ker tako žejne me pa ni mogoče čez vodo pripeljati, da se bodo stvari drugače odvijale, če vse ostane pri starem. Razlika bo samo v slogu, kot kaže, vsebina bo pa ostala. In mislim, da razpravljamo o vsebini, ne o slogu. Treba bi bilo opozoriti tudi na to, da nismo dobili vrste odgovorov na čisto konkretna vprašanja, bodisi glede dogajanj v zvezi z mariborsko univerzo, pa ne mislim zdaj na tisto, ko nekateri prav nesramno kombinirajo razpravo na odboru in potem razpravo oziroma zamujen rok za oddajo prijave. To sta dve različni stvari. Žal se je zgodilo, kar se je zgodilo. Ampak nas je zanimalo, kaj se bo dogajalo z medicinsko fakulteto. Pa odgovora ni bilo, ne glede na to, da je kandidatka sama to vprašanje načela - vprašanje Narodne in univerzitetne knjižnice. In tu bi se še cela vrsta stvari lahko razpirala. Ko sem poprej govorila o zadovoljstvu ali nezadovoljstvu z resolucijo, če kdo, sem sama razlagala, da ima tak način, v že oblikovano besedilo sprejemati amandmaje zdaj enega, zdaj drugega predlagatelja, nebistvene, se razume, lahko za posledico samo nekoherentno besedilo. In res je bilo ne vem kolikokrat posebej opozorjeno, da bi bilo dobro resolucijo umakniti in jo nadomestiti z besedilom, ki bi bilo pač konsenzualno. Kakor hitro pa človek v tem Državnem zboru izrazi besedo konsenz, pa takoj vsi začnejo uporabljati totalne zaimke in pravijo, vsi se ne moremo o vsem uskladiti. Saj nihče ne pravi, da vsi o vsem, ampak sedaj pa nismo usklajeni o nobenem pomembnem momentu resolucij. To je tisto, kar je zaskrbljujoče. In v resnici je sedaj neprimerno pričakovati, da bomo poslanke in poslanci iz opozicije podprli ministrico oziroma kandidatko za ministrico, če pa je vloga opozicije ravno ta, da se kritično odziva tudi na kadrovske rešitve, odgovornost za kadrovske rešitve pa mora nositi koalicija. In koalicija je kadrovsko postavila strukturo Vlade, tudi po zastopanosti spolov jo je postavila sama in začela je ta mandat z eno samo žensko in tista prva ženska je bila prva na udaru. Zato ne očitajte opoziciji kako je nekorektna do žensk. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa dajem poslancu Slavku Gabru. Ga ni. Besedo ima poslanec Marjan Drofenik. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Spoštovani. Še tako dober sistem, ki se ni spreminjal recimo zadnjih 20 let, okosteni in postane sam sebi namen. Ob tem seveda z vsem dolžnim spoštovanjem izvzemam veliko večino visokošolskih učiteljev na različnih nivojih in tudi raziskovalcev v inštitutih in drugih raziskovalnih organizacijah, ki uspešno delujejo. Verjetno je ta okostenelost, zaverovanost v sistem v katerem delujejo, kot edino pravilnem, eden glavnih razlogov za frontalno nasprotovanje kakršnimkoli spremembam v sferi visokega šolstva in raziskovalne dejavnosti, ki se je izrazil posebej še pri sprejemanju in razpravi o resoluciji visokega šolstva in raziskovalne dejavnosti v obdobju 2007-2010. Prišlo je do popolnega poenotenja pri zaščiti, desetletja grajeni v zaprtosti visokošolske in raziskovalne sfere. Seveda je bil glavni argument zavit v tezo o napadu na neodvisnost, o poizkusu vpletanja politike v visoko šolstvo in še bi lahko naštevali. Seveda je ta parlament politična inštitucija in pravzaprav se politika v te stvari vmeša. Obstaja pa dejstvo, da se znotraj univerz prepočasi obnavljajo učni programi, bolonjski procesi so šele za začetku, izobražujejo se poklici, ki jih trg in pa gospodarstvo ne uspe zaposliti, tudi raziskovalna sfera ni dovolj vključena v realno gospodarstvo, je preveč odvisna od direktnih transferjev iz državnega proračuna, premalo poskrbi za korektno financiranje iz gospodarstva. To pa seveda zahteva primerne rezultate. Zato pričakujem, da bo nova ministrica nadaljevala nehvaležno nalogo nujnega reformiranja visokega šolstva in raziskovalne sfere. Menim, da ni nič narobe, nasprotno, menim celo, da je dobro, da bo vodil visoko šolstvo in raziskovalno sfero nekdo, ki ni iz vrst vodstvenih visokošolskih ali inštitutskih organizacij, ki bo do neke mere ravno zaradi tega neodvisen in tudi neobremenjen, zato bom podprl gospo Mojco Kucler Dolinar za novo ministrico in ji zaželel obilo uspeha pri težkem delu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Našo poslansko kolegico in kandidatko za ministrico, gospo Mojco Dolinar Kucler, poznam iz dela v Državnem zboru predvsem pa kot predsednico matičnega delovnega telesa za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, katerega član sem. O njej imam nekaj osebnih pogledov, mnenj objektivih ali ne, ampak osebni so, zato so tudi bolj subjektivni in lahko komentiram tudi nekatere izjave, ki so bile danes ob njeni kandidaturi dane, recimo poudarili ste, da je pogumna. Jaz s tem v celoti soglašam. Mislim, da je pogumna iz razloga, ker prevzema stanje ministrstva v relativno težkem obdobju. Večkrat je bilo poudarjeno, da je prišlo na ministrstvu do razkoraka med pogledi znanstvenoraziskovalne in visokošolske sfere, pa tudi znanosti, kar ni dobro, ne glede na to kdo je za to kriv, bo morala reševati to vprašanje. In drugič, v težkem stanju zaradi tega, ker mora čez tri mesece sodelovati v predsedovanju Evropske unije in ker ima vsega leto dni ali pa nekaj več kot leto dni časa, da opravi velike naloge, ki jih vsi pričakujemo od nje. Mislim, da je poguma, kar moje mnenje zadeva, iz razloga, ker je prvi kandidat oziroma kandidatka, ki bo prevzela to ministrstvo brez akademskega naslova in znanstvene habilitacije. Jaz ne rečem, da je to pogoj brez katerega ni mogoče biti minister, vendar bo ona prva, vsi dosedanji ministri so bili doktorji znanosti ali doktorica znanosti in so imeli nekaj izkušenj iz znanstvene in akademske sfere. Jaz osebno moram reči, da čutim rešpekt do te sfere, sam ne bi upal prevzeti kandidature za to ministrstvo, pa imam tudi nekaj političnih izkušenj pa tudi akademsko izobrazbo. Argumentacija, da se zunaj lahko minister kdorkoli, je seveda pol resnična, ker gre za ljudi z zelo širokim profilom, ki imajo dolgoletne izkušnje in ker je zunaj ministrstvo marsikdaj in marsikje izrazito politična funkcija, pri nas je pa le v veliki meri tudi povezana s samim delom. Mislim, da je pogumnost treba, kar mene zadeva, iskati tudi v izkušnjah, ki jih ima, pa ne govorim o 35. letih, pa ne govorim o tem, da ima devet let delovne dobe, ampak njene izkušnje so dejansko deloma povezane s funkcijo na katero gre samo s tem triletnim mandatom v Državnem zboru. Biti namreč samostojni svetovalec za splošne in pravne zadeve pri Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov RS bi težko rekel, da je kakršnakoli izkušnja, ki bi bila neposredno povezana z znanostjo in visokim šolstvom. Notranja politika v enem delu je, kolikor je danes povedal predsednik Vlade, da pozna ustroj funkcioniranja države, javne uprave in podobno in v tem delu lahko malo pomaga, čeprav bližje vsebine ni. Vse to, kar mene zadeva, res potrjuje, da je pogumna. Jaz sem ji na štiri oči, v krajšem razgovoru v avli pred dvorano rekel, da ji to priznavam in da je tudi ambicijo treba priznavati in da je pravzaprav nekoga, ki je ambiciozen treba podpirati. Rekel sem pa zraven še to, ambicioznost je pa lahko tudi realna ali ne in o tem mora sama razmišljati. Drugo, na kar bi se rad navezal je to, kar je bilo danes posebej poudarjeno, da je odločna. Jaz nimam posebnih pripomb na njeno delo v matičnem delovnem telesu, kdaj pa kdaj so bili kakšni manjši nesporazumi, samo to je normalni sestavni del dela in lahko rečem, da je bila uspešna predsednica matičnega delovnega telesa. Da je bila pa bolj uspešna z vidika zastopanja naloge, ki jo predsednik ima: organiziranje, vodenje sej, poslovniške določbe. Vsebinsko je nekajkrat zagovarjala stališča Nove Slovenije oziroma resornega ministra, bi rajši rekel. In kolikor imam v spominu, tudi na sejah Državnega zbora, razen njenih pogostih nastopov, kot predsednice matičnega delovnega teles, ki so bili korektni, predstavila je, kaj je bilo odločeno, je nastopala manjkrat, kadar je, je bilo delovno povezano s človekovimi pravicami, največ pa se je angažirala pri Zakonu o verski svobodi. Tako, da jaz na področju vprašanj, ki zadevajo visoko šolsko znanost in tehnologijo, njenega angažmaja do slej nisem zaznal, ni tudi imela te možnosti, ker je bila poleg predsednice v matičnem delovnem telesu za notranjo politiko še članica Komisije za poslovnik in Odbora za zdravstvo. In po mojih informacijah tudi ni bila članica ustreznega odbora za izobraževanje, kulturo, znanost in tehnologijo v Svetu Evrope, ampak se je seveda s temi vprašanji lahko ukvarjala tako kot se s človekovimi pravicami ukvarja vsak, ki je član Sveta Evrope. Skratka govoriti o tem, da na tem področju ima kakršnekoli izkušnje, pač ni res. To ne pomeni, da ni možnosti, da si jih bo zelo hitro pridobila in če bi šlo za mandat štirih let bi bilo to gotovo mnogo lažje kot v situaciji v kateri smo, kjer bo morala v treh mesecih oziroma takoj začeti v polni meri delati, se v treh mesecih pripraviti za sodelovanje pri predsedovanju in potem tudi opraviti te naloge. Skratka, bojim se, da je Nova Slovenija in predsednik Vlade imel nekaj težav pri iskanju kandidatke. Mene veseli, da je izbral žensko. Moram pa reči, da kar mene zadeva, je seveda enakopravnost spolov eden od pomembnih kriterijev, ne pa edini. In najbrž si želimo, da bi aktivnost žensk v politiki bila uveljavljena ne samo preko izborov, ampak tudi preko uspešnega dela. Ker uspešno delo ženske v politiki potrjuje potem tudi možnost naslednjih kandidatur. Da je imel predsednik Vlade kakšno manjšo težavo sodim tudi na podlagi zelo skromne utemeljitve, ki je bila dana za ministrico, je pa objektivna. In tudi danes se je predsednik Vlade moral kar potruditi, da je našel nekaj razlogov, zakaj je ta izbor najboljši. Iz teh razlogov, dodatno k temu, da sem poslanec opozicije, kolegice Mojce Kucler Dolinar ne bom podprl. Ji pa iskreno želim uspešno delo zaradi interesov vseh nas, da bi ta resor bil uspešno voden in zato, ker če ima in ker ima ambicije jaz želim, da jih uspešno opravi. Povem pa še enkrat. Vem, da prevzema izjemno težko delo in mislim, da se sama niti ne zaveda v celoti s kakšnimi težavami se bo srečala, zato naj jih uspešno premaga. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo dajem poslanki Alenki Jeraj. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Sama bom kandidatko, Mojco Kucler Dolinar, podprla. V svoji predstavitvi je povedala oziroma poudarila pomembnost prenove visokošolskega sistema, prilagajanje le-tega novim razmeram. Slovenija je članica Evropske unije in to zahteva določene spremembe, predvsem sistema, ki se že desetletja ni bistveno spreminjal. Podpira povečanje visokošolskih zavodov, kar je pomembno, saj tako postaja visokošolski prostor bolj dinamičen, decentraliziran, ustvarja se konkurenca, ki je seveda pogoj oziroma zahteva vseh akterjev, aktivnost, odločenost, obenem prinaša nove programe, s tem daje študentom možnost večje izbire. Poudarila je, da se zaveda pomembnosti sodelovanja visokošolskih zavodov z gospodarstvom. Namreč, če iz naših fakultet prihajajo kadri, ki jih gospodarstvo ne more zaposliti oziroma jih ne potrebuje, smo očitno nekje zgrešili. Zaveda se pomembnosti sodelovanja tako med študenti kot predstavniki visokošolskih zavodov in tudi tega, da so naši študentje deležni predvsem predavanj, manj pa individualnega dela, praktičnega dela. Namreč profesorji, ki poučujejo tudi v tujini, vedo povedati, da je na tujih univerzah situacija drugačna. Da je razmerje med številom profesorjev in številom študentov drugačno kot pri nas in od profesorjev zahteva veliko večjo angažiranost in več dela, čeprav delajo z manj študenti. Poudarila je tudi druga področja, torej na področju tehnološkega razvoja smo že sedaj namenjali posebno pozornost mladim raziskovalcem. Tudi na tem področju se želi angažirati in nadaljevati s tem. Na področju informacijske družbe je povedala, da si bo prizadevala za čim hitrejši in enostavnejši dostop do elektronskih aplikacij čim širšemu krogu ljudi. Poudarila je tudi druga področja, področje investicij, tudi pomembnost, da obravnavamo akcijski načrt za evropski raziskovalni prostor, da naredimo več za ženske, tudi na splošno v družbenem angažmaju, predvsem pa tudi v znanosti. Kar nekajkrat se je že izkazalo, da ženske delujemo drugače in znamo tudi kakšne preveč razvnete strasti včasih pomiriti. Se je že izkazalo pri nekaterih ministricah. Sama sem prepričana, da bo podobno tudi v primeru naše kolegice Mojce Kucler Dolinar, ki se je izkazala tudi kot predsednica Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Zato sem prepričana, da bo kos vsem izzivom, ki so pred njo in jo čakajo in ji želim uspeh na novi poti.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Draga Korena. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav poslankam, poslancem v Državnem zboru in še posebej lep pozdrav, ta trenutke še moji poslanski kolegici, Mojci Kucler Dolinar, ki verjetno spremlja to današnjo razpravo. Jaz moram na začetku povedati to, da sam nisem vesel, da imamo danes to točko na dnevnem redu, da potrjujemo mojo sosedo, poslanko Mojco za ministrico. Osebno bi bil zelo vesel, če bi ostala v teh poslanskih klopeh. Vendar vem, da je Mojca zelo delovna. To, kar je prej kolega Potrč povedal, mislim, da je veliko dobrih stvari o njej povedal, in mu lahko z veseljem samo pritrdim. Se je pač predsednik Vlade odločil za rekonstrukcijo te naše Vlade, vso pravico za to ima, in če je Mojca sprejela ta izziv, jo moram samo pohvaliti. Vendar naj na začetku še to povem, da sam ocenjujem delo bivšega ministra dr. Zupana kot uspešno; morda bo pa zgodovina bolj realno ocenila njegovo delo. V tej današnji razpravi nimam namena veliko govoriti. Želel bi pa le poudariti nekaj Mojčinih izredno dobrih lastnosti. Prva taka lastnost je, ki, moram reči, da sem jo v teh treh letih, kar sediva skupaj v teh klopeh, prav gotovo spoznal, njena izredna delavnost, pridnost in marljivost. Moram reči, da sem marsikdaj ob njenem vztrajanju, ob njenem delu tudi sam dobil navdiha in moči, da sem pri svojem delu vztrajal. Naslednja zelo pomembna zadeva, morda, bom rekel, celo najpomembnejša, ki sem jo opazil pri njej, je to, da zna poslušati, da zna poslušati tako, da sliši. Da ne gredo besede ali da ne gre sogovornik mimo nje, temveč ga je pripravljena v resnici poslušati in vse tisto, kar oceni, da je prav in dobro, tudi sprejeti. Vse te njene dobre lastnosti so se prav gotovo pokazale pri vodenju Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Tako kot sem res prepričan, da je ta odbor dobro in uspešno vodila, sem hkrati prepričan, da bo tako dobro in uspešno vodila tudi Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Res je, da ne prihaja iz akademskih vrst, niti članica Odbora za visoko šolstvo ni bila, a mislim, da to ni poglavitno. Prepričan sem, da bo z vsemi svojimi dobrimi lastnostmi uspela vzpostaviti dober dialog, tako s študenti kot z univerzami, inštituti in raziskovalno sfero. Tu se bom povrnil na to njeno dobro lastnost poslušanja. Prepričan sem, da bo ona vsem tem znala prisluhniti, da pa ima žilico vodenja tudi dobro razvito in da bo skušala vse te interese, ki se dostikrat med seboj tudi križajo pripeljati na skupno pot k enemu dobremu rezultatu. Jaz na koncu ne bom dajal kakšnih posebnih naukov ali navodil, kako in kaj naj dela, želim pa samo eno stvar reči, Mojca ostani takšna, kot si bila do slej, delovna, vztrajna in pokončna. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Sama Bevka. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Že prejšnji teden sem v razpravi o rekonstrukciji ministrskemu kabinetu dejal, da se je Vlada znašla v svojevrstni krizi. To potrjujejo tudi vse najnovejše javnomnenjske raziskave. Trend upadanja podpore Vladi in največji vladni stranki je očiten že vsaj dobrega pol leta. S prostovoljnim odhodom treh ministrov skuša Vlada sanirati nekaj nevralgičnih točk v izvršilni veji oblasti. Jasno pa je, da bi za učinkovito delo morala to storiti že dosti prej in v večjem obsegu. Tik pred pričetkom predsedovanja Evropski uniji, pa tak poseg ne bo imel nekih posebnih pozitivnih učinkov. Predsednik Vlade in zunanji minister se bosta ukvarjala predvsem s problemom Srbije in Kosova, ter vodenjem Evropske unije. Za delo na notranje političnem prizorišču pa bo ministrom enostavno zmanjkalo časa. Ob teh kadrovskih rešitvah, pa se sprašujem, čemu je predsednik Vlade sploh zamenjal ministra dr. Jureta Zupana, če pa Vlada in ministrstvo o podpori koalicije v Državnem zboru nadaljujeta z nesprejemljivo politiko na področju visokega šolstva. Nerazumljivo je, da se ni nič zgodilo ob najbolj razvpitem primeru, ko smo obravnavali Resolucijo o nacionalnem programu visokega šolstva RS za obdobje 2007-2010. Na matičnem odboru je bilo opravljenih kar 29 ur razprave na štirih nadaljevanjih. Ob odstopljenem ministru, pa se je diskusija ob asistenci zgolj državnega sekretarja nadaljevala v Državnem zboru. Predsednik Vlade je v svoji obrazložitvi dejal, da si bo bodoča ministrica Mojca Kucler Dolinar prizadevala za učinkovit dialog z visokošolskim in raziskovalnim sektorjem. Od njih pa, je dejal, pričakuje bolj verodostojen dialog in spoštovanja dane besede. Žal, je Vlada prav na tej seji zapravila idealno priložnost, da zaustavi svoj glasovalni stroj v Državnem zboru in sprejme predlog za ponovni razmislek, ministrici pa onemogočilo priložnost, da že na začetku vzpostavi odprt in učinkovit dialog z vsemi partnerji, ki nastopajo v visokošolskem in raziskovalnem prostoru, kot je danes dopoldne napovedal in obljubil predsednik Vlade. Spoštovane kolegice in kolegi! Bodočo ministrico bi rad opozoril še na en vsebinski problem, s pobudo, da ga prične čim prej reševati. Tudi prejšnjima dvema ministroma, sem ko smo to obravnavali, en tak problem izpostavil, vsakega za njuno področje. Gre namreč v tem konkretnem primeru za nevzdržen status univerzitetnega botaničnega vrta v Ljubljani. Univerzitetni botanični vrt bo čez tri leta praznoval 200 letnico neprekinjenega delovanja. Vrt je starejši ob bruseljskega, je najstarejši v tem jugovzhodnem delu Evrope. Doslej ga je finančno podpirala zgolj Mestna občina Ljubljana, kar je nekako nenavadno in nekakšen relik preteklosti. Potrebno je zagotoviti nov status Botaničnemu vrtu in ga razglasiti za kulturni spomenik nacionalnega pomena. Predvsem pa je potrebno obnoviti dialog med ministrstvom za visoko šolstvo, Univerzo v Ljubljani in Mestno občino Ljubljana. Mesto dejansko ni več pripravljeno financirati Botaničnega vrta, ker vrt spada pod Univerzo, tudi ali pa predvsem zaradi Računskega sodišča, ki trdi, da gre v tem primeru za nenamensko porabo občine. Po drugi strani pa ministrstvo, recimo Ministrstvo za kulturo, izdatno podpira Arboretum Volčji Potok, zagotavlja plače za skoraj 40 zaposlenih, pa ni kakšna posebna kulturna ustanova nacionalnega pomena. Dejstvo je, da imajo prav vse inštitucije, ki bi morale biti poklicane za ureditev statusa in ureditev pogojev za delovanje univerzitetnega botaničnega vrta v Ljubljani do njega izrazito mačehovski odnos in si pred temi problemi zatiskajo oči že vrsto let. Ob tem pa naj dodam, da je vrt prav letos prišel v svetovno publikacijo najboljših botaničnih vrtov na svetu. Za zaključek, to sem tudi že povedal prejšnji teden, o nenapisanem pravilu, da ima Vlada ob svojem nastopu 100 dni miru s strani opozicije, tega ne moremo v tem konkretnem primeru, ob tej manjši rekonstrukciji Vlade, avtomatično prevzeti. Glede na to, da naj bi opozicija med predsedovanjem EU zavzela nekakšno konstruktivno držo do Vlade, ne bi predlagala interpelacij zoper ministre ali predlagala nezaupnice predsedniku Vlade, bi to pomenilo, če bi spoštovali inštitut teh 100 dni, da imajo ti trije novi ministri blažen mir vse do konca tega mandata. Ker Vlade že konec leta 2004 nismo podprli ni nobenega razloga, da bi tokrat ravnali drugače. Sicer pa bodoči ministrici in dosedanji kolegici Mojci Kucler Dolinar želim čim bolj uspešno delo na novem položaju. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo dajem poslancu Davorinu Terčonu. [[Ga ni.]] Besedo ima mag. Tomaž Štebe.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz v tej razpravi ne bom politiziral in ponavljal že povedanega ob sprejemanju resolucije o visokem šolstvu, ki so jo akterji sprememb poskušali po uskladitvi spraviti iz dnevnega reda oziroma nekam v nedoločljivo prihodnost. Pomembna je pač vsebina in dejansko uveljavljanje nujnih sprememb na področju, ki ga v samostojni državi Slovenija še ni doživela. Prepričan sem, da je bil dr. Zupan uspešen minister in dober poznavalec področja, zgleda da celo predober. Je tudi pošten politik, ki pa se je premalo zavedal vseh specifičnosti še vedno tranzicijske slovenske politične kulture. Nekateri sveži pristopi, delovanja in usklajevanja se v naši zbirokratizirani in spolitizirani družbi niso izkazali za realne. Žal, ravno med ljudmi od katerih bi pričakovali bistveno več razumevanja, sprejemanja korektnosti, strokovnoznastvene komunikacije. Verjamem, da bo kandidatka gospa Mojca Kucler Dolinar uspešna pri udejanjenju začete politike in projektov, predvsem pri uveljavljanju nujnih sprememb na področju visokega šolstva. Kot mlada izobražena dama bo lahko prispevala bistveno dodano vrednost, vrednost politika, ki se zaveda pomena dobre komunikacije in usklajevanja v kulturnem, akademskem in intelektualno strokovnem tehtanju argumentov za nujne razvojne potrebe naše države, družbe in gospodarstva. Verjamem, da bo uspešno tehtala med pravimi in interesnimi argumenti ter med resnično potrebnimi in interesno spolitiziranimi. Pomembne so politične izkušnje oziroma kompetence, sposobnost organiziranja, poslušanja in ocenjevanja in odločanja. Predvsem pa partnersko vodenje področja visokošolskega izobraževanja, znanosti, tehnologij in raziskovalno-razvojne dejavnosti. Ne bom se spuščal v strokovnost in izobrazbo nekaterih ministrov iz preteklih vlad, ko so recimo področja informacijske družbe ali okolja in prostora vodili ljudje, sicer z akademskimi nazivi, ampak z osnovno izobrazbo iz področja sociologije. Naj zaključim z navedbo izkušnje, ko sva kot parlamentarca sodelovala na predstavitvah vizij visokošolskega izobraževanja od leta 2020 naprej, v organizacij British Cuncil, Partnersko sestavljene skupine mladih iz Finske so na tej predstavitvi in predhodnem skupinskem delu, iz Finske, Litve, Madžarske, Norveške in Slovenije neobremenjeno predstavile stanje in vizije. Priporočam ji ponovno branje, tudi vsem vam, poslancem, in še posebej opoziciji ter njihovim visokošolskim, raziskovalnorazvojnim prijateljem. Take in podobe vizije. In pozivi po svetu naj ji bodo, predvsem njej, dodatna spodbuda za vztrajanje in odločnost pri iskanju učinkovitih sprememb za rezultat, in sicer, inovativnost na vseh področjih, s sposobnostjo njihovega uvajanja v življenje in gospodarstvo. Gre za uspešnost dolgoročnega trajnostnega razvoja, za kakovost in varnost življenja, predvsem prihodnjih generacij v naši državi. Želim ji uspešno delovanje! Njeno imenovanje bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Martin Mikolič. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Sam bom kolegico Mojco z zadovoljstvom podprl za ministrico, kajti smatram, da je ona tista, ki je sposobna ta resor uspešno voditi. Sam smatram, če bi dal na tehtnico - vemo, da Vlado sestavlja 15 resornih ministrstev, katero je bolj pomembno oziroma po teži glede zahtevnosti, potem spada prav gotovo Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo čisto na vrh. In se popolnoma strinjam s tem, da tudi ta resor morajo ali pa mora voditi za to usposobljen minister. In kot so že moji poslanski kolegi iz Nove Slovenije povedali, imamo pač mi to srečo, da našo kolegico zelo dobro poznamo. Poznamo njeno triletno delo v Državnem zboru, nekateri jo poznajo še več let. In glede na njeno uspešno delo v Državnem zboru ne vidim težav, ki bi se lahko pojavljale ob delu, ki ga bo opravljala kot ministrica. Smatram, da je njena izobrazba, tudi njene izkušnje na vseh dosedanjih delih, da so to tisti argument, ki mi pravzaprav daje popolno garancijo, da jo bom z zadovoljstvom potrdil za ministrico. Moram povedati, da Mojca ni igralka z rezervne klopi, tako kot je bilo prej v razpravi slišati. Jaz bi rekel, da je Mojca zelo dobra mlada igralka. In zakaj je Nova Slovenija ravno njo predlagala in ni iskala nekega drugega kadra - zaradi tega, ker smatramo, da je ona sposobna ta resor voditi. Moram vam pa, dragi kolegi, povedati, da to kar je bilo v primerjavi rečeno prej, da pravzaprav ti prestopi ne veljajo samo v športu, saj so značilni tudi za parlament, kar se je zgodilo v tem mandatu, ko so nekateri prestopali iz enih vrst k drugim. To najbrž dobro veste. Jaz želim kolegici Mojci uspešno delo. Jaz sem trdno prepričan, da bo ta resor do konca mandata uspešno vodila in da bomo tudi realizirali vse tiste projekte, tisto kar je zelo pomembno za ta resor, da bo to v času njenega mandata tudi realizirano. Vsekakor ji želim, kolegici Mojci, uspešno delo in uspešno vodenje resorja.
Hvala lepa. Če pa le dovolite, vas bom prosil, da jo navkljub temu, da je gospa Mojca Kucler Dolinar naša poslanska kolegica, v zaščito njene osebne integritete in integritete bodočega položaja ministrice, nagovarjate s polnim imenom in priimkom, torej gospa ali poslanka Mojca Kucler Dolinar, ne samo z imenom. Hvala lepa. Naslednjega k besedi vabim poslanca Rudolfa Mogeta. Izvolite.
Gospod podpredsednik, iskrena hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! Za uverturo k temu mojemu govoru bi omenil paradoks, ki je trenutno v Republiki Sloveniji. Jaz ta paradoks imenujem največji gordijski vozel politike v Republiki Sloveniji. Gre za čisto preprosto dejstvo, da imamo ob uvedbi evra hkrati cene, ki so primerljive z vsemi drugimi državami, ki imajo tudi evro, cene naših izdelkov se ne razlikujejo kaj dosti od cen niti na Madžarskem niti v Avstriji nit v Italiji. Po drugi strani pa imamo, ob primerljivih cenah, v tem je ta paradoks, plače, ki so pa daleč pod evropskim povprečjem in smo kar se tega tiče v našem razvoju hendikepirani do te mere, da če se bo takšna politika nadaljevala, potem bodo najbolj izobraženi ljudje šli zagotovo delati ven, ne bodo ostali tukaj, kar pa pomeni, da bodo največji strokovnjaki, ki bodo delali v tujini osiromašili tudi naš ekonomski prostor, torej ta prostor države. V gordijskem vozlu je glavno vlogo odigral Aleksander Veliki, pri nas, pri političnem gordijskem vozlu bi pa moral odigrati največjo vlogo premier gospod Janez Janša. V rokah ima meč, ki ga lahko koristno uporabi ali pa ne uporabi koristno. Zagotovo ta meč krha klientelizem, krha korupcija in še druge stvari, ki jih je napovedal preden je prišel na oblast, da bo z njimi opravil, ampak pustimo to politično diskvalifikacijo na strani. Zagotovo pa najbolj ostri ta meč to, da ima dobro zastavljeno politiko na podlagi lizbonske strategije in na bolonjski prenovi visokošolskega prostora, ta dva sta ključnega pomena za prehod Slovenije v vrh najuspešnejših držav ali kot je premier rad povedal, da bo Slovenija postala svetilnik Evrope. Zagotovo je Ministrstvo za visoko šolstvo eden izmed teh kamnov, na katerih naj bi ta svetilnik svetil. In moram reči, da se mi zdi ob teh kadrovskih menjavah, da ni bilo opravljeno dobro delo. Gospod minister dr. Zupan, kolikor sem jaz videl, ko sem bral njegovo izjavo, ni odstopil, ampak je bil "odstopljen". Mislim, da je bilo pri njem narobe to, da se kot neizkušen politik ni dovolj posvetil političnim izzivom, ki jih taka funkcija nosi, saj drugače ne bi, ne morem razumeti te geste v parlamentarni demokraciji, da se ni strinjal s tem, da bi bila, vsaj pred tako velikim izzivom, kot je resolucija o nacionalnem programu visokega šolstva, javna predstavitev mnenj v tem parlamentu. Kajti, spoštovane kolegice in kolegi, če bi bilo to narejeno, in če bi se res ta javna predstavitev mnenj takrat poslušala, se zagotovo sprejem te resolucije na odboru ne bi končal tako kot se je končal, se pravi z odstopom skoraj vse zainteresirane strokovne javnosti in tudi celotne opozicije. To ni način, ki bi peljal v nek napredek Republike Slovenije. Kolikor je bil pa po drugi strani minister Zupan izredno strokoven človek in ni bil politik, tako imamo zdajle ravno obraten trend. Za kolegico Mojco Kulcer Dolinar se je izkazalo, da je kos politiki. Izkazala se je tudi, vsaj jaz lahko ocenim, ki imam za seboj pet mandatov, da je bila zelo v redu poslanka, da se je v tem političnem prostoru znašla, delala je vse za dobro teh stvari, ampak po drugi strani pa moram reči, če zasledujemo njeno pot, da pa res ni dobro poznala področja na katerega gre, resorja, in da ni imela dovolj velikih strokovnih kompetenc. To je pač moje videnje, kar sem pridobil iz javnosti. Zaradi tega, jaz pač čisto preprosto, če nekoliko karikiram, rečem, če odlično igram prvi klarinet v godbi štajerski veteranov, potem še ni s tem rečeno, da bom dober šef Kirurškega oddelka v Splošni bolnišnici Maribor. To je več kot očitno na dlani in tukaj v glavnem se pri tej zamenjavi krešejo vsa ta mnenja. Mislim, spoštovane kolegice in kolegi, da bi pri takih projektih kot je nacionalni program visokega šolstva ali pa pri temeljni, krovni zakonodaji, ki nam bo določala življenje, morali ministri te vlade doseči nek konsenz v javnosti, ne pa, da sedaj, bolj ko gremo proti volitvam, vedno več je nasprotne javnosti, vedno bolj se ta nasprotovanja javnosti tudi reflektirajo v tem, da opozicija te stvari podpira, kar se mi pa zdi neprebavljivo je pa to, namesto da bi ta pozicija svoje slabosti priznala, potem pa te slabosti prikriva s tem, da pravi, da opozicija zlorablja študente, opozicija zlorablja univerze in še in še bi lahko naštevali. Mislim, da tega segmenta sodelovanja, prisluhniti enim in drugim, pač ta pozicija ni prestala, prav tako, kot ni pristala na to, da bi rekla, da pri njih res velja to, kar so rekli - beseda velja. Jaz bi povedal samo dva primera - ali imamo zdaj ob nedeljah vse trgovine zaprte, kakor se je tukaj zaklinjalo in pravilo? Ali imamo tretji televizijski kanal? In še 17 drugih reči bi vam rad povedal. Zadnje leto teče, predsedovali bomo Evropski uniji, vloga spoštovane ministrice, za katero ne dvomim, da bo danes izvoljena, bo velika. Jaz iz tega mesta, kot predsednik Odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj ponujam roko za sodelovanje, kajti tega v preteklosti ni bilo in je bila ta roka zavrnjena. Zato, ko bo izvoljena in če nas posluša in gleda, naj ubere drugo prakso, kot je bila doslej "uperjena" za dobro Slovenije, kajti ko bo prisegla tukaj za to mizo in ko bo podpisala, bo podpisala tudi to, da bo delala za blaginjo Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Aurelia Juria. Izvolite.
Hvala gospod podpredsednik. No, meni je žal, da kolegice Kucler Dolinar ni z nami. Glede na to, da je kandidatka je še vedno poslanka in bi bilo lepo, da bi ta dialog in ocenjevanje njene kandidature vodili tudi ob njeni prisotnosti, ampak verjamem, da nas posluša. Jaz ji sporočam, da njene kandidature ne bom podprl. Ne zato, ker pripadam opoziciji in zato oponiram kar tako. Se bom tudi ponovil in bom pri tem kratek. Ji bom nasprotoval preprosto zato, ker je podprla resolucijo, znamenito resolucijo, ki smo jo minuli teden sprejeli. To so mnogi že povedali, resolucija bo osnovni dokument na katerem bo ona izvajala svoje poslanstvo do konca tega mandata oziroma do konca dela te vlade. Ob njeni kandidaturi se je pojavilo tudi mnenje, vsi smo prebrali, vseh treh rektorjev univerz, ki so pohvalili to, kar je poudarila v eni izmed predstavitev - da bo oživila partnerstvo s partnerji v dialogu o razvoju visokega šolstva in znanosti. Ampak kako naj vodi to partnerstvo, ko ima pred seboj sprejeto resolucijo, ki jo vsi partnerji, vsi relevantni partnerji, od univerz do študentske organizacije, do sindikatov zavračajo. Zadnjič so zapustili tudi dvorano, so prenesli vso odgovornost, vsi trije rektorji in vsa akademska sfera, na Vlado. Kako lahko nova ministrica, po sledeh se resolucije, po smernicah ki jih določa, vodi dialog in oživi ponovno partnerstvo z ostalimi partnerji. Jaz ji ne želim slabega. Zagotovo dobimo bolj prijetno, lepšo, mlajšo, prijaznejšo podobo ministra oziroma ministrice, ampak politika ostaja ista. In iz tega naslova jaz te kandidature ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedo vabim poslanko Cvetko Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Besedo ima poslanec Miro Petek.
Hvala lepa, podpredsednik, za to priložnost. Jaz pa bom kandidatko za ministrico podprl, ker mislim, da končno prihaja v slovensko politiko nek nov, svež obraz. In potrebno je dati priložnost in možnost tudi mlajšim, pa še ženska je po vrhu. Ko smo v Črni na Koroškem, kjer sem preživel polovico svojega življenja, dobili prvi črno-bel televizor, so na njem nastopali ljudje, ki so še danes v vrhu slovenske politike. Danes imamo barvne digitalne televizorje, LCD ekrane in podobno, vse se je revolucionarno spremenilo, le ljudje, ki nastopajo, večina teh, ki nastopa na TV, so še iz časa črno-belega programa. Dajmo s to digitalno, internetno in ne vem kakšno še televizijo, z novo dobo priložnost tudi novi generaciji. In po moji oceni Mojca Kucler Dolinar pripada tej generaciji. Ne vemo, ali bo uspešna ministrica ali ne bo uspešna ministrica. Tega danes pač ni mogoče napovedati ali predvideti. Kdor to napoveduje, ta je prerok in potem ne bi sodil v to dvorano. Nastop na "hearingu", kolikor sem ga slišal in prebral v magnetogramu, je bil prepričljiv. Ministrica bo sledila viziji in ciljem. Vizija te države je znana, splošno je zastavljena: želimo postati tehnološko uspešna država, napredna država, ki bo temeljila na znanju in znanosti. Cilje pa je kandidatka tudi definirala, napovedala in opredelila je tudi pot do teh ciljev. Mogoče bi bilo dobro poudariti, da smo v tem Državnem zboru sprejeli Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb. Ta v 49. členu omogoča uveljavljanje davčne olajšave za vlaganje v raziskave in razvoj in to v višini 20 do 40% zneska teh vlaganj. In tudi to je dobra popotnica za novo ministrico. Roussean je nekoč rekel, da vsa hudobija izvira iz slabosti. Hudobije je bilo danes tukaj v tem Državnem zboru kar nekaj. Slabosti pa se je treba zavedati, kolegice in kolegi, da jo potem lahko tudi zdravimo. Ob nekaterih napadih in razpravah o skorajšnji ministrica pa bi res začel verjeti, da gre tudi za povezavo med inteligenco in barvo las. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem poslancu mag. Milanu M. Cviklu.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Ministrica je na svoji predstavitvi na Odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj dejala, da se ji zdi najpomembneje, da Lizbonska strategija in bolonjski proces na eni strani, na drugi strani pa strategija razvoja Slovenije ter ukrepi gospodarskih in socialnih reform za povečanje blaginje dajeta izjemen pomen izobrazbi, izobraževanju, raziskavam in inovacijam. V soboto je Vlada na proračunski seji sprejela proračuna za leti 2008 in 2009 in poglejmo si s številkami, ali Vlada res enako razume kandidatko za ministrico in daje izjemen pomen izobrazbi, izobraževanju, raziskavam in inovacijam. Najprej poglejmo, ali Vlada omogoča to, kar je ravnokar pred mano rekel kolega poslanec s Koroške, da podjetja v svojih odhodkih dejansko več denarja namenjajo za raziskave in razvoj. Če bi temu bilo tako, potem bi po logiki stvari moral davek od dohodka pravnih oseb bodisi nominalno ali v realnih deležih padati. Vendar so podatki drugačni. Za leto 2006 smo realizirali od teh podjetij 942 milijonov evrov, za leto 2007 se pa ta številka pomembno povečuje, in sicer za cca 150 milijonov ali 15% več davka od dohodka pravnih oseb. Torej, podjetja ne izkoriščajo olajšav za raziskave in razvoj, ker se skoraj 150 milijonov evrov, 15% več denarja, namenja in v državnem proračunu pridobiva iz davka od dohodka pravnih oseb. Ko pogledamo ravnokar sprejeti proračun za leto 2008, temu Vlada ne verjame tudi za leto 2008. Tudi v letu 2008 in potem v letu 2009 naj bi podjetja namenjala za davek od dohodka pravnih oseb, torej neizkoriščala davčnih olajšav, tako da bo izplen za državni proračun kar milijardo 171 milijonov evrov, skoraj 230 milijonov, 25% več kot še lansko leto, potem ko je bila uvedena famozna davčna reforma s tako imenovanimi olajšavami. Torej, podjetja nimajo priložnosti, tudi po podatkih Vlade ne, da bi dejansko lahko namenjala več za raziskave in razvoj. Torej, če podjetja več prispevajo in ne manj, poglejmo, ali Vlada iz tega denarja daje več, kot pravi gospa kandidatka, za izobrazbo, izobraževanje, raziskave in razvoj. Vseh podatkov še ni na voljo, vendar podatki pred sobotno sejo, razen če so na sobotni kaj zelo famoznega spremenili, kažejo, da delež izobraževanju, ki je bil v letu 2004, 4,80% BDP, da temu izobraževanju delež pade. Kar za 0,4% ali 120 milijonov, 130 milijonov evrov denarja manj bodo v letu 2009 dobili iz naslova izobraževanja vsi javni zavodi. To se da videti tudi iz podatkov, ki govorijo o tem, kakšna naj bo rast materialnih stroškov, stroškov za blago javnih zavodov, in tam se vidi, da bo v letu 2007, 2008 ta rast negativna. Bo pa izjemen poudarek dan materialnim stroškom države. Materialni stroški državnih organov naj bi v letu 2007 in 2008 rasli po 16%. Nominalno je to petinska rast. Torej, jaz obžalujem, da ministrice, kandidatke za ministrico ta Državni zbor ni imenoval že pred 14-imi dnevi, mogoče bi na sobotni seji Vlade znala braniti svoje besede, da bo dala izjemen pomen izobrazbe, izobraževanju, raziskavam in inovacijam, ker se je Vlada odločila, da bo dala relativno v deležu BDP manj denarja in daje več denarja za svojo lastno porabo. In poglejmo potem še ta tako imenovani delež za lizbonsko strategijo. V lizbonski strategiji, v dokumentu, ki smo ga - v petek mislim, da bo 14 dni tega - obravnavali na skupni seji Odbora za gospodarstvo, Odbora za Evropske zadeve in Odbora za delo, družino in socialne zadeve, si je Vlada zadala, da bo leta 2010 delež iz državnega proračuna raziskavam, inovacijam ali pa vsem tem namenom, ki pomenijo ustvarjanje visoko dodanih delovnih mest, 1,3% bruto domačega proizvoda. To, kar je gospod Bajuk povedal ta vikend, vsega borih 0,80% ali pol odstotne točke manj ali 160, 170 milijonov evrov manj denarja bo v državnem proračunu za raziskave in inovacije. Bojim se, da je kandidatka za ministrico za visoko šolstvo in tako dalje sprejela sicer ponudbo predsednika Vlade, vendar imata različno razumevanje, kaj je to, kot pravi kandidatka, izjemen pomen izobrazbe, izobraževanja, raziskav in inovacij. Je to to, da podjetja 25% več vplačujejo v državni proračun, ker ne morejo porabiti denarja več za olajšave? Je to, da je v državnem proračunu manj, denarja za šolnine, manj denarja za izobraževanja, manj denarja za visoko šolstvo? Je to seveda famozna resolucija, o kateri ste si tako govorili? Tako se bojim, da bo gospa kandidatka potrebovala vso pomoč tako koalicije kot opozicije, ko bomo sprejemali proračun za leto 2008, 2009 in priporočam ji, da si današnje popoldne vzame nekaj časa, pogleda na spletni strani, še vedno je priključena na Lotus Notes, predloge proračuna in mogoče za potrebe koalicije pripravi nekaj amandmajev, s katerimi bo zagotovila, da bo Vlada, da bo ona, če ne drugače pa skozi amandmaje povečala in dala izjemen pomen izobrazbi, izobraževanju, raziskavam, inovacijam. Tega v soboto sprejetih dokumentih ni in to je seveda za to ministrico kandidatko slaba popotnica, pa če je mlada ali če je ženska. Vse to ji ne bo pomagalo, če v državnem proračunu ne bo zagotovljenih virov. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa dajem poslancu mag. Borutu Sajovicu - ga ni in besedo ima poslanka Marjetka Uhan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Se mi zdi prav, da spregovorim tudi sama kot kolegica iz poslanskih klopi Nove Slovenije in dam v bran nekaj besed, ki so bile danes izrečene njej v prid, in sicer da jo odlikuje mladost, preudarnost, strpnost, umirjenost, izobraženost - to so vrline, ki jih bo potrebovala, ko bo prevzela politično funkcijo in ne slepimo se - ministrovanje je politična funkcija. Imeli smo tudi akademika, pa niste bili z njim zadovoljni, pride politik, pa spet ni dobro. Ima tudi strokovno izobrazbo, univerzitetno. Imeli smo vlade, ko minister ni imel niti srednje šole, kaj da bi imel prvo ali drugo bolonjsko stopnjo, pa se niste pritoževali, mislim, da je dobro vodil. Da je drzna, pogumna, da si upa - tudi to je bilo rečeno, jaz pa dodajam, da je delovna, tenkočutna in nikoli ne bo nekaj razsodila, če se ne bo prej prepričala, pretehtala argumente, strokovne, politične in druge; in da ne bi prisluhnila akademskim krogom, se mi zdi malo verjetno, ker jih spoštuje. Ker pa je podprla resolucijo, z vsebino bogato resolucijo, še ne pomeni, da ne bo poslušala akademske sfere. Res pa je, da ta resolucija prinaša ali pa odpira tudi takšno tabu temo, to je kakovost visokošolskega študija. Več praktičnih izkušenj, več uporabnih izkušenj pri diplomantih, pri strokovnjakih se pričakuje in povezati stroko, znanost in prakso - v tej smeri naj bi šlo tudi visokošolsko izobraževanje. Ustvariti strokovnjake, ki jih potrebuje čas. Za konec bi dejala, dan bo verjetno mnogokrat dolg, bo pa leto kratko. Jaz bi želela svoji poslanski kolegici, da bi s svojim delom doprinesla k področju, ki ga bo pokrivala. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Ljuba Germiča - ga ni, besedo ima poslanec Vili Trofenik - ga ni, besedo ima poslanec Mitja Ljubeljšek - ga ni, besedo ima poslanec Pavel Gantar - ga ni. In besedo ima poslanec Aleš Gulič. Izvolite, prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Čisto na začetku naj povem, da kolegice gospe Mojce Kucler Dolinar ne bom podprl kot kandidatke za ministrico oziroma bom glasoval proti temu, pa ne zaradi nje same, o njenih dobrih lastnosti je bilo danes v tej dvorani že toliko izrečenega, da upam, da pije vsaj borovničev čaj proti sladkorni. Sam sem se z njo srečeval v različnih položajih, tudi kot nasprotnik v različnih soočenjih in moram reči, da tisto, kar ste povedali dobrega, vse drži in zdi se mi je škoda za to, da je - v šahu bi rekli žrtev dame; se pravi, da se žrtvuje za to, da bo ta Vlada še teh 100 dni, tja do sredine decembra, imela mir. Ta "interregnum" je izkoristila tudi za to, da je šla opravljati zadeve v zvezi s proračunom, tako da je čim manj motečih; vsaj trije ministri ne bodo ropotali v tem času, to je popolnoma jasno: ne minister za promet, ne ministrica za zdravje, ne ministrica za znanost, visoko šolstvo in tehnologijo. Druga stvar, ki me moti pri tem, je to, da se ohranja čisto na vseh teh področjih ista politika, tukaj ni odstopa in ne vem, zakaj bi podpirali človeka, ki na isti način zagovarja isto politiko, kot smo jo imeli prej, če smo takšni politiki prej nasprotovali in jo opozarjali. Tukaj ni prav nič osebnega. Gre za tisto, zaradi česar so ljudi postavljeni na ministrska mesta, se pravi za politiko. Ena od zadev, ki se mi pa zdi tako tudi vsebinsko malo preveč ohlapna, pa je to v povezavi s tehnološko družbo oziroma s tistim delom ministrstva, ki je prevzelo nekatere naloge prejšnjega ministrstva za informacijsko družbo. Tukaj so pa zadeve pravzaprav res popolnoma prazne, brez kakšnega velikega vedenja, poznavanja, ampak se samo nekaj ve o tem, da bi lahko internet prišel v vsak dom. Seveda to nima nobene zveze s tehnologijo 21. stoletja. Tudi kar vnaprejšnje obnavljanje in ponavljanje zadev, ki so vezane na poklice, ki jih potrebuje gospodarstvo, in poklice, ki jih gospodarstvo ne potrebuje, me spominja na 70-ta leta prejšnjega stoletja, ko so se z istimi argumenti ukinjale humanistične šole, ko se je na nek način uničil vsaj en del slovenskega intelektualnega potenciala, in zdaj se spet vsem tistim, ki niso tehnološko ne vem kako navdušeni, očita isto. Na ta način se prav gotovo ne bomo postavili ob bok drugim evropskim državam. V nobeni niso na ta način delili ljudi, študente, ampak je to običajno opravil trg sam. In tudi danes to, kar se dogaja z vpisom na fakultete, seveda ni posledica ne vem kakšne politike, ampak predvsem trga; ljudje že sami vedo, kje bodo potem dobili službo ali ne. Seveda pa odločno nasprotujem tistemu, kar je bilo vmes rečeno, ta velika hvala gospodu dr. Zupanu, ki ste ga tako zelo hvalili. Gospod dr. Zupan je vendarle potem na koncu moral odstopiti in najbrž ne zato, ker je moški, pa ne zato, ker ni ravno več mlad, ampak zato, ker je pač delal kot minister tako. Se pravi, vse tisto, kar je našteto kot prednost, je seveda dobrodošlo, ampak ne sme biti pa odločujoče. Namreč, enakopravnost spolov pomeni enakopravnost spolov, ne pa prednost enega pred drugim, kadar govorimo o tem, in seveda to ne more biti argument. Kot že rečeno, Mojci Kucler Dolinar, kolegici iz poslanskih klopi, želim vso srečo. Ampak res, vam povem, zdi se mi škoda, da se jo žrtvuje na tak način za delo, ki ga ne bo mogla opravljati. Tri mesece priprav na predsedovanje, potem predsedovanje, konec mandata in seveda na koncu račun ne bo izstavljen tej Vladi, ampak bo izstavljen njej osebno, zaradi tega, ker takrat se bo pa pozabilo na to, kdo jo je predlagal, kdo jo je podpiral in kdo jo je porinil v to godljo.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Alojza Soka. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani prisotni! Če slovenska javnost spremlja to razpravo, pravzaprav lahko ugotovi, da nekih velikih kritik na delo bivšega ministra ni. Moram reči, da sem pričakoval s strani opozicije veliko bolj energično in argumentirano razpravo, predvsem v prikazovanju tistega, kar je tako, pod narekovaji, "bivši minister naredil slabo ali premalo odločno". Ampak očitno tega ni. Edina zadeva, ki se nekako vleče vedno v ospredje, je resolucija in teh 29 ur razprave ob tej resoluciji. Tisti, ki smo pa teh 29 ur na odboru sedeli, pa lahko mirno povemo, da so se te razprave bolj ali manj ponavljale, torej, to so bile ene in iste razprave, nič veliko novega. Tako enostavno, kot je kolega Cvikl argumentiral, češ da se zmanjšujejo sredstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, se tega ne da prikazati. Skozi obdavčitev pravnih oseb, v situaciji, ko imamo veliko gospodarsko rast, se tudi več nateče v državno blagajno. Če gremo gledat proračun, kako je naraščal za visoko šolstvo, lahko ugotovimo, da je bila stopnja povečanja v letu 2006 na 2007 za 7% in enak procent tudi v letu 2007-2008, nekaj manj kot 15% skupaj. S procenti proračuna je potrebno operirati napram inflaciji, ki je bila veliko nižja. Sam ne trdim, da je to dovolj, ampak cilj Vlade, vladne koalicije je, da pridemo v doglednem času na 5% BDP, pomeni sredstva proračuna in pa vsi ostali viri, ki naj bi bili na tem področju angažirani. To je pravzaprav naša kandidatka, bodoča ministrica, zelo dobro na odboru tudi argumentirala in moram reči, da verjetno s svojo predstavitvijo presenetila tudi opozicijo, ki je danes, lahko bi rekel, kar prizanesljiva do njene kandidature. Jaz ji želim vso srečo pri vodenju tega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanka Breda Pečan.
Hvala lepa. Ne bi ponavljala tega, ker je bilo že večkrat povedano. Rada bi se samo nekaj vprašala. Kako bo lahko bodoča ministrica, prepričana sem, da bo danes tudi imenovana, ker pač drugače ne more biti glede na razmerje moči v tem Državnem zboru, kako bo sodelovala v Vladi, ki ne čuti potrebe - niti en minister, niti ena ministrica - da bi bili prisotni v času, ko razpravljamo o njihovi bodoči kolegici, ko naj bi bila imenovana na tej seji Državnega zbora za njihovo sodelavko, najtesnejšo sodelavko v Vladi. Mislim, da je naravnost neverjetno, da je čut za kolektivno solidarnost, bi človek rekel, kar se kaže potem tudi v vseh dejanjih te Vlade in koalicije tudi sicer v okviru celotne Slovenije, na taki nizki ravni, da niti en minister in niti ena ministrica ne šteje za potrebno, da bi prišel. In če že predsednik Vlade ne čuti te potrebe, da bi prišli oni in morda kakšno besedo rekli v bran tako prejšnjega ministra - glede na to, da smo s strani poslancev slišali res same dobre besede in je res nenavadno zakaj danes moramo razpravljati o predlogu za kandidatko za novo ministrico. Zato moram reči, da sem sama bila vedno navajena, da smo v kolektivu v kateremkoli, sem že delala, "držali skupaj", pod narekovaji rečeno, in tukaj vidimo - sedaj sta prišla dva gospoda v klopi, ki pa nista ministra in ki po mojem nista prišla zaradi te kandidature, ampak predvsem zaradi naslednje točke. Samo toliko. Zato mislim, da je res žalostno, da je dvorana prazna praktično, tudi s koalicijske strani, in da pričakuje koalicija, da bo opozicija bolj vroče napadala prejšnjega ministra. To je pretečena voda in čakamo, kaj se bo zgodilo po nastopu nove članice Vlade. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanko Evo Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Glede nato, da imam samo minuto časa, bi želela še enkrat poudariti samo nekatere segmente, ki sem jih izrazila tudi že v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Sama namreč menim, da bo, sedaj še kolegica, Mojca Kucler Dolinar dobro vodila Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj. Predvsem verjamem, da se bo do tega dela obnašala odgovorno, da bo delala dobro, predvsem pa sem prepričana, da nas bo uspešno in prepričljivo zastopala predvsem takrat, ko se bomo s tujimi državami pogovarjali o ključnih vprašanjih na področju visokega šolstva. Moram pa reči za konec, da sem bila izjemno razočarana ali pa kar zgrožena nad nekaterimi izjavami, ki so prihajale predvsem s strani nežnejšega spola in sedijo v opozicijskih vrstah. Včasih moram reči, da imam občutek, da [[...]] [[Znak za konec razprave]] [[...]]si je kakšna druga želela biti na tem mestu in ne gospa Mojca Kucler Dolinar.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s seznamom prijavljenih razpravljavcev. Tudi Vlada Republike Slovenije bi kot predlagatelj imela možnost končne besede. Ker pa tukaj nimamo kvalificiranega govornika s strani Vlade, te možnosti ne bom niti dal. Sprašujem pa, glede na to, da nam je ostal še čas za razpravo, ali želi še kdo izmed prisotnih poslank oziroma poslancev še spregovoriti v povezavi s to točko. Glede na to, da ne vidim te želje, ne bom niti odprl postopka. Kot rečeno, zaključujem razpravo. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 24. točki dnevnega reda. S tem pa tudi do takrat prekinjam to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INTEGRITETI V JAVNEM SEKTORJU. Za to točko imamo na razpolago štiri ure in 25 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim poslancem Miranom Potrčem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 28 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga. Kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Republika Slovenija je leta 2004 dobila prvi protikorupcijski zakon, Zakon o preprečevanju korupcije, ki je bil objavljen 15. januarja 2004 in na podlagi katerega je bila sprejeta tudi Resolucija o preprečevanju korupcije v Republiki Sloveniji v avgustu leta 2004. Na podlagi tega zakona je bila na novo ustanovljena Komisija za preprečevanje korupcije. Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, sprejet v tem mandatu leta 2006, je zakon o preprečevanju korupcije razveljavil, vendar je Ustavno sodišče Republike Slovenije z odločbo, ki jo je objavilo 13.4.2007, ugotovilo protiustavnost nekaterih določb novega zakona in naložilo Državnemu zboru, da v šestih mesecih odpravi ugotovljene nepravilnosti. Ob tem dejstvu in zaradi tega je skupina poslancev, v kateri sem sodeloval, vložila Zakon o prenehanju veljavnosti zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Predlagala je, da to področje še naprej ureja leta 2004 objavljeni Zakon o preprečevanju korupcije, saj predstavlja boljšo podlago za preventivno delo na področju korupcije kot Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Tudi iz obrazložitve sklepa Ustavnega sodišča o zadržanju izvrševanja Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo je bilo namreč mogoče razbrati, da bi začetek izvajanja tega zakona lahko pomenil večjo škodo kot pa nadaljnja veljava Zakona o preprečevanju korupcije, s katerim je bil zagotovljen tudi ustrezen nadzor nad konfliktom interesov. Predlagatelji smo menili, da je bolje spremeniti oziroma nadgraditi veljavni Zakon o preprečevanju korupcije, kot pa rušiti obstoječi sistem in popolnoma na novo graditi drugačnega. Zato po našem prepričanju ni sprejemljivo, da se k uskladitvi z odločbo Ustavnega sodišča pristopa zgolj formalno, kar je takrat obljubljal minister, ko je ugotovil, da bo na drug način zagotovil nadzor nad opravljanjem javne funkcije in njegovo nezdružljivost s pridobitno dejavnostjo. Mi smo namreč menili, da bi morali vprašanje protikorupcijskega delovanja urediti celoviteje, predvsem pa slediti tudi zahtevam Konvencije Združenih narodov proti korupciji, ki za preventivno delovanje na področju boja proti korupciji predvideva in zahteva poseben neodvisen organ, kot ga ta moment v Sloveniji že imamo, Vlada pa ga v svojih predlogih ne predvideva. Izrazili smo torej pričakovanje, da bo Vlada pripravila vse potrebno za čim hitrejšo ratifikacijo omenjene konvencije, ne pa, da bo s tem odlašala samo zato, da ji ne bi po vsebini rabila slediti. Zaradi vsega naštetega je prišlo do našega predloga za to, da se ohrani pri veljavi Zakon o preprečevanju korupcije, vendar na žalost ta predlog kljub našim argumentom v Državnem zboru ni naletel na podporo in je bil v prvi obravnavi štet za neprimernega. Zaradi vsega naštetega je potem Komisija za preprečevanje korupcije na podlagi veljavnih mednarodnih konvencij, ugotovljenih pomanjkljivosti dosedanjih predpisov in zaznanih težav v praksi pripravila predlog novega zakona, ki ureja področja, ki doslej v Sloveniji sploh še niso bila urejena. Skladno s pozitivno naravnanostjo ideje o ciljih preprečevanja korupcije in glede na to, da ureja tudi druga področja, je predlagala, da se zakon imenuje Zakon o integriteti v javnem sektorju. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov, Liberalne demokracije Slovenije, Poslanske skupine nepovezanih poslancev in DeSUS so predlog takšnega zakona vložili v uradno proceduro. Zakon ima pomembne novosti, ki jih ne bom v celoti našteval. Poudarjam le zaščito prijavitelju korupcije, ureditev lobiranja, ureditev preprečevanja nasprotja interesov, nadzor nad posameznimi določili o financiranju političnih strank in volilnih ter referendumskih kampanj, nadzor nad uresničevanjem Resolucije o preprečevanju korupcije in vrsto kaznovalnih določb, kar vse skupaj zagotavlja, da bo Slovenija dobila moderen predpis, ki ga doslej v Evropi nima še nobena država, je pa v celoti skladen z Resolucijo proti korupciji, ki so jo sprejeli Združeni narodi. Podpisniki zakona smo prepričani, da je zagotavljanje najvišje možne integritete v slovenskem javnem sektorju in s tem preprečevanje korupcije tako pomembna tema, da ne dopušča zgolj formalne prilagoditve veljavnega zakona po odločbi Ustavnega sodišča, kar poskuša storiti Vlada s svojimi predlogi. V tem smislu torej zavračamo skrajno formalistično stališče, ki ga je tudi v negaciji našega predloga zakona zavzela Vlada. Poudarila je namreč, da protikorupcijsko delovanje ni ustavna materija in ima zato država glede tega urejanja široko polje proste presoje, s čimer je hotela reči: karkoli uredimo, je skladno z zakonom oziroma z ustavo. Pri tem bi pa pozabila, da tudi Ustavno sodišče trdi, da to ni edina resnica, saj obveznosti ureditve protikorupcijskega delovanja ustava sicer res izrecno ne določa, vendar iz splošnega načela zakonitosti delovanja državnih organov in njihovih funkcionarjev kot enega izmed načel pravne države, iz 2. člena Ustave izhaja tudi zahteva po preprečevanju korupcije. Korupcija namreč ogroža vladavino prava in zaupanje ljudi v najpomembnejše državne inštitucije, zmanjšuje politično stabilnost in socialni mir. To so besede, ki jih je v svoji odločbi o delni razveljavitvi Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo zapisalo Ustavno sodišče. Ob tem je treba še poudariti, da je res sicer tudi to, na kar se sklicuje Vlada, da Slovenija zaenkrat nima izrecne mednarodne obveznosti, da bi sprejela tak zakon. Toda te obveznosti nima samo zato, ker že leta odklanja sprejem Konvencije Združenih narodov proti korupciji kot naš dokument in ni pripravljena predlagati ratifikacije tega akta samo zato, da ne bi imela tudi obveznosti, da na drug način in bolj celovito uredi protikorupcijsko delovanje. Zato bi se Vlada do našega zakona morala opredeliti vsebinsko, ne pa tako, da formalno reče, da ni potrebe, da se stvari celovito opredeljujejo. Kar zadeva namreč spoštovanja načela delitve oblasti, ki mora biti upoštevano pri določanju organov, ki odločajo o nezdružljivosti za posamezne funkcionarje, je ureditev enega in drugega vprašanja v vsakem besedilu zakona zelo enostavno in v tem formalističnem smislu to predvideva tudi Vlada. Ker Vlada ne navaja nobenih argumentov za zavrnitev zakona, ne moremo ocenjevati drugače, kot da so razlogi za zavrnitev le politične narave. Kot da Vlada ne želi in ne dovoli, da bi protikorupcijska komisija lahko spremljala in ocenjevala tudi njeno ravnanje. To pa je nesprejemljivo in kaže tudi na dvoličnost Vlade, ki je z obtožbami korupcije in klientalizma prišla na oblast, sedaj pa ne omogoča več protikorupcijskega delovanja. To je razlog več,da je predlog zakona treba podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu predlagatelja pa bo spregovoril tudi dr. Lahovnik.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagatelji menimo, da je bolj proti korupciji tema, ki presega strankarske okvire, tema, ki presega mandat ene vlade, okvire posamezne koalicijske pogodbe. Menimo tudi da Slovenija potrebuje zakon, ki sistematično ureja to področje in omogoča sistematičen pristop k boju proti korupciji. Zakon o integriteti v javnem sektorju je pomemben ne samo zato, ker na novo omogoča postopek za ustanovitev nove komisije za preprečevanje korupcije kot neodvisnega in samostojnega organa, ampak na nek način tudi omogoča celo vrsto novih nalog in pristojnosti komisiji. Posebej se nam zdi ključno in velja omeniti zagotavljanje zaščite prijaviteljem korupcije, ki so pogostokrat v praksi podvrženi šikaniranju, maltretiranju, različnim sankcijam. Ta zakon jim daje tudi pravico do povračila škode, ki bi jo zaradi povračilnih ukrepov imeli - na nek način je treba se zavedati, da tudi v svetu se soočajo s to problematiko, tam govorijo o "whistle blowingu", govorijo o problemu tistih, ki opozarjajo na različne nedovoljene prakse bodisi v gospodarstvu, politiki ali kjerkoli drugje. Treba je poudariti, da do sedaj v Sloveniji ljudje, ki so morebiti prijavili primere korupcije ali pa na kakšen drug način opozarjali na te primere, niso bili ustrezno zaščiteni. Mi verjamemo tudi, da bo varovanje identitete in zaščite teh ljudi pripomoglo k temu, da se bomo s problemom korupcije lažje soočali. Naslednja stvar, ki jo je zagotovo treba poudariti, je, da ta zakon še naprej predvideva omejitve glede opravljanja pridobitne dejavnosti za poklicne funkcionarje, kjer predvideva načelno prepoved opravljanja vsake pridobitve dejavnosti, razen izrecno določenih izjem, po drugi strani pa je za nepoklicne funkcionarje opravljanje tovrstne dejavnosti načeloma dopustno, razen v izrecno določenih primerih. Tisto kar je posebej potrebno izpostaviti, je, da je do sedaj bila velika kritika, da morajo o vseh spremembah glede stanja premoženja poročati tudi tisti, ki nimajo izvršne moči, to so, denimo, občinski svetniki in pri teh tega poročanja več ni; seveda se pa to poročanje ohranja pri vseh, ki imajo na nek način izvršno ali ključno zakonodajno moč. To pa pomeni, da se ohranja nadzor nad premoženjskim stanjem vseh poklicnih funkcionarjev ter županov in podžupanov. Posebej je treba izpostaviti tudi, da se zaostrujejo omejitve poslovanja države in lokalnih skupnosti s poslovnimi subjekti, v katerih je udeležen funkcionar ali njegov družinski član. Sedaj se ta meja znižuje, dosedanja ureditev je postavila mejo pri 20% lastninskem deležu, sedaj je ta meja postavljena bistveno nižje, in sicer na 5%. Treba je poudariti tudi, da zakon predvideva postopke v primeru nasprotja interesov za vse uradne osebe v Republiki Sloveniji in da tudi tukaj predvideva sankcijo, to je ničnost učinkov ravnanj, storjenih v konfliktu interesov. Želeli bi posebej izpostaviti tudi dejstvo, da ima komisija tudi pristojnost oziroma nalogo nadzora nad uresničevanjem nekaterih določb, predpisov o financiranju političnih strank in volilnih kampanj. Zdi se nam zelo potrebno, da začnemo tudi na tem področju postavljati bolj pregledna merila oziroma bolj celovit nadzor, tako da se nam zdi tudi ta določba v zakonu izjemno pomembna. Prvič se v slovenski red vnašajo tudi določbe o registraciji lobistov, njihovih pravicah, obveznostih, nadzoru nad njihovim delom in sankcioniranju nepravilnosti, storjene pri izvajanju njihovih nalog. Lobiranje je nekaj, kar se pojavlja v vseh razvitih, tudi manj razvitih družbah, v vsakem primeru pa je treba zagotoviti nadzor in preglednost tovrstne dejavnosti, ker sicer lahko ravno na tem področju prihaja do velike nevarnosti klientelizma in korupcije. Spoštovani! Glede na to, da Slovenija še vedno ni ratificirala Konvencije o boju proti korupciji Organizacije združenih narodov, menimo da mora ta Državni zbor imeti vsaj toliko moči, da sprejme Zakon o integriteti v javnem sektorju, ki vsaj omogoča določene vzvode, da se lahko soočimo s problemom korupcije, ki v naši družbi obstaja. Zato verjamemo predlagatelji, da boste tudi koalicijski poslanci ta predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Po ustaljeni praksi pa dajem besedo tudi predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! V uvodu je treba povedati, da je Vlada pripravila predlog sprememb in dopolnitev Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, s katerim bo Državni zbor v celoti izvršil odločbo Ustavnega sodišča in nadomestil vse razveljavljene določbe ter odpravil neskladje oziroma omenjene napake, na katere je opozorilo Ustavno sodišče. Zakon v celoti sledi načelu delitve oblasti na eni strani, načelu transparentnosti in odprtosti. V tem zakonu pa je upoštevano tudi načelo sodobne javne uprave. Novela zakona predvideva, da bi se v skladu z odločbo Ustavnega sodišča pristojnost za nadzor nad javnimi funkcijami v različnih vejah oblasti po določenem prehodnem obdobju, v katerem bo naloge po zakonu še naprej, poudarjam, še naprej opravljala Komisija za preprečevanje korupcije, podelila na eni strani Računskemu sodišču, ki ima samostojen in neodvisen položaj v sistemu državne oblasti za nadzor nad prepovedmi in omejitvami pri sprejemanju daril, prijavo premoženjskega stanja funkcionarjev in prepovedjo poslovanja, ter na drugi strani organom, pristojnim za imenovanje funkcionarja za nadzor nad nezdružljivostjo funkcije in druge dejavnosti. Tovrstna ureditev je po našem mnenju popolnoma v skladu z načelom delitve oblasti. Še več, med funkcionarje, za katere bi veljal zakon, so kot nosilci javnih pooblastil vključeni tudi notarji. Glede samega Zakona o integriteti v javnem sektorju pa je treba poudariti oziroma omeniti, da so številne določbe oziroma predlogi, ki jih danes tu obravnavamo, identični oziroma imajo enak učinek, kot jih imajo rešitve oziroma določbe že v prej omenjenem ZNOJF-u. Morda velja še posebej izpostaviti določbo 19. člena, ki predvideva, da bi Komisija za preprečevanje korupcije prevzela del pristojnosti sodne veje oblasti, ko bi lahko s svojim aktom odločala o obstoju vzročne zveze med ravnanjem organa in škodljivim statusom ali drugimi posledicami za prijavitelja. Tovrstnih vprašanj odškodninske odgovornosti namreč ni mogoče prenašati izven sodne veje oblasti, nanje pa sodišča tudi ne morejo biti vezana. Morda beseda, dve o finančnih posledicah. Namreč, predlagatelj predvideva, da bo treba za delovanje komisije v naslednjih letih bistveno povečati potrebna finančna sredstva. Če pogledamo samo za leto 2008, gre za milijon evrov, v letu 2009 gre za 2 milijona evrov. Po drugi strani pa, če pogledamo finančno plat vladnega predloga, ta pa končni uveljavitvi kompletnega zakona predvideva celo realno znižanje izdatkov za državni proračun. Danes je bilo nekaj besed že tu povedanih tudi glede na mednarodnopravne obveznosti Slovenije. Lahko povem, da je Vlada pripravila Zakon o ratifikaciji Konvencije Združenih narodov proti korupciji, ki bo v naslednjih dneh pripotoval tudi v parlament. S tem bo tudi jasno ločeno zakonsko področje urejanja omejitev in prepovedi glede sprejemanja daril, prepovedi poslovanja in prijave premoženjskega stanja funkcionarjev javnega sektorja ter drugih oseb, za katere velja prej omenjeni ZNOJF na eni strani, na drugi strani pa tudi sprejemanje Resolucije o preprečevanju korupcije, sodelovanje in sprejemanje mnenj zainteresirane javnosti pri sprejemanju ključnih odločitev ter vse druge dejavnosti, ki so vezane oziroma gredo v smeri preventivnega delovanja na področju korupcije. Mogoče beseda, dve tudi o tem, kaj Vlada omogoča oziroma ne omogoča na področju delovanja korupcije. Zanimivo je pogledati zadnjo raziskavo, ki jo je objavila mednarodna organizacija "Transparency International", ki postavlja Slovenijo na svetovnem indeksu korupcije v letošnjem letu na 27. mesto; tri leta nazaj je bila Slovenija še na 31. mestu. Torej, Slovenija je najbolje uvrščena nova članica Evropske unije. Po tem indeksu smo celo boljši od Portugalcev, Italijanov in Grkov. Ampak kar je ključnega pri tem, če podrobneje pogledamo to analizo, ugotavljamo, da so glavni poudarki dani ravno na transparentnosti in odprtosti delovanja sistema in ravno vladni zakon prinaša vsa ta načela in vse te elemente. Glede na navedeno Vlada ocenjuje, da predlog Zakona o integriteti v javnem sektorju ni primeren za nadaljnjo obravnavo in predlaga, da Državni zbor zakonodajni postopek zaključi.
Hvala lepa. Ne vem, če se je ravno hvaliti z Italijo. Kot pa rečeno, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanec Dušan Kumer bo predstavil stališče Poslanske skupine SD, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči, spoštovani državni sekretarji, spoštovani minister, kolegice in kolegi. Najprej bi se odzval na že večkrat ponovljeno tezo, da igra denar, ki je porabljen za takšno ali drugačno telo, ki bi se ukvarjalo z bojem proti korupciji, eden od pomembnih elementov. Lepo vas prosim! Zadnji eksces - afera okoli 600 tisoč evrov izplačanega denarja iz davkoplačevalskega denarja in nazaj vračilo v državno blagajno pove svoje. Zato seveda v Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog Zakona o integriteti v javnem sektorju, saj je ureditev področja boja proti korupciji z vidika demokratičnega delovanja sistema izjemnega pomena. Zato mora vsaka ureditev tega področja slediti tudi, tako kot je bilo danes že omenjeno, konvenciji Združenih narodov, ki preventivno na področju boja proti korupciji predvideva neodvisen organ, ponavljam - neodvisen organ in temu bom danes v tem mnenju poslanske skupine namenil več časa. Zato še enkrat, v Poslanski skupini Socialnih demokratov poudarjamo, da ne razumemo, zakaj želi Vlada ta sedanji, neodvisni organ Komisijo za boj proti korupciji, ki jo trenutno vodi gospod Kos, ukiniti in ga nadomestiti s komisijo Državnega zbora, torej uvesti samokontrolo, samonadzor politike. Če velja napotek in opozorilo Vlade - kar je omenil tudi sedaj državni sekretar - temu zakonodajnemu telesu, torej Državnemu zboru, ki ga je zapisala Vlada v svojem mnenju, da je pri urejanju tega področja, torej boja proti korupciji, treba upoštevati zlasti načelo delitve oblasti, ki je določeno v 3. členu Ustave Republike Slovenije, potem se mora tega napotka držati tudi Vlada sama pri lastnih predlogih, ki jih predlaga temu Državnemu zboru. Če je temeljni namen nezdružljivosti funkcij preprečiti koncentracijo oblasti in možnosti njene zlorabe, potem je povsem normalno, da mora to veljati tudi za nadzorne funkcije in da tega ne more opravljati politično telo - komisija zakonodajne veje oblasti, sestavljena iz poslank in poslancev, kot predlaga Vlada. Gre za nerazumljiv korak nazaj, kljub temu da obstajajo ocene in ugotovitve, in vsakodnevna praksa to potrjuje, da je nepotizem in klientelizem kot podlaga za razraščanje korupcije zaščitni znak tudi te oblasti in njenih političnih veljakov na veh nivojih, od občine do državne ravni, in evidenten problem tudi te države. Torej, koruptivna dejanja so še kako aktualen problem, ki še zdaleč ni opravljen oziroma je zmanjšano njegovo družbeno zlo. Prej nasprotno, saj ne mine dan, da ne bi imeli priložnost zaslediti novih podvigov na področju nepotizma, klientalizma in korupcije, pa naj gre za področje javnih naročil ali pa porabe javnega denarja na posameznih državnih resorjih in drugih področij. Gre za razumljivo posledico, saj so se nekdanjim političnim elitam pridružile nove politične elite, predvsem zaradi kadrovskih mlinov zadnjih treh let, kar je pozvročilo, da je nepotizem in klientalizem obvezna vstopnica za posel in uspeh na razpisih na vseh nivojih, ki jih objavljajo državni organi. Da so strankarsko klientalistične povezave v nadzornih svetih podjetij, kjer je večinski lastnik ali solastnik država, temelj urejanja zadev, od kadrovskih pa vse do spreminjanja kapitalskih deležev lastnikov. Zato je prav paradoksalno, ko skušajo tisti, ki so velik del svoje retorike in politične energije v obdobju, ko se bili v opoziciji, uporabili za dnevno ponavljanje vrednostnih sodb v stilu: Vsi so umazani, vsi so koruptivni in podkupljeni, le mi nismo takšni. Celo leto 2004 je bilo posvečeno tej retoriki. Šlo je za neke vrste protikorupcijski orkan takratne opozicije. Danes, ko ti isti ljudje že skoraj tri leta sedijo v oblastnih foteljih, pa izgleda, kot da doživljamo neke vrste protikorupcijsko bonaco - čisto brezvetrje, kot da teh problemov, teh nečednosti pri nas ni, kot da je sedanja oblast brezmadežna, kot da je sedanjim oblastnikom vse dovoljeno. Samo po sebi se zastavlja vprašanje, zakaj je temu tako. Odgovor je preprost. Nepotizem in klientalizem kot sredstvo in pomagalo koncentracije in zlorabe politične moči je osnova in poskus ohraniti se na oblasti. In za ohranitev te oblasti je danes dovoljeno uporabljati vsa sredstva, da še jaz zlorabim to skovanko, ki se večkrat pojavlja v javnosti - tudi korupcijo, če je potrebno. Zato je vsebina zakona, ki ga podpira Vlada in o katerem je svoj zadržek izreklo tudi Ustavno sodišče in ki predvideva, da bi nadzor nad temi nečednostmi opravljali parlamentarci, ena najslabših rešitev. Še posebej glede na razmere pri nas, na nejasna razmerja v praksi med izvršno in zakonodajno oblasti, torej med Državnim zborom in Vlado, ko je večina v tem Državnem zboru le podaljšana roka Vlade in nič drugega. Kar Vlada reče, to je sveto, tako mora biti in nič drugače. Zato je samonadzor, ko bi naj mi, politiki, nadzorovali politike najslabša rešitev, tako kot sem rekel. Zakaj za vraga večina v tem Državnem zboru in Vladi ne dojamemo, da je mnogo bolj higienično poslanske in vladne zadeve, ki so vezane na transparentnost, položiti v roke nekomu drugemu, ne pa samemu sebi; da je za tak nadzor potrebno imeti sistemsko relativno neodvisno telo - in mi ga imamo. Če je kaj z njem narobe, dajmo ga dograditi, vendar ohranimo ga, saj bo le tak način možno v boju proti korupciji uveljaviti številne druge oblike družbenega, političnega in etičnega delovanja, ki naj pripeljejo do tega, da bo teh ravnanj manj in da bosta ne nazadnje tudi tožilstvo in policija imela manj dela. Skratka, v zadnjem času imamo velikokrat priložnost slišati, da je blaginja za državljane boljša kot v preteklosti, da živimo v zlati dobi in podobno. Morda! Toda več kot očitno pa je, da so za nepotizem, klientelizem in korupcijo nastopile ugodne razmere, da to področje doživlja zares zlato dobo, kajti redko se dogodi, tako kot sem na začetku omenil, da ti država pokloni več kot pol milijona evrov, potem pa zaradi tega, ker pride do javnega razkritja, to zahteva nazaj. To je zares za nekatere zlata doba. In na koncu. Za aktualno oblast, beri Vlado in to vladno večino, ki sedi v tem Državnem zboru, je bistveno, da vedno nekaj napoveduje, kaj se bo zgodilo jutri, kaj se bo zgodilo naslednji mesec, kaj se bo zgodilo v naslednjih letih. In pozneje zna vedno, to je treba priznati, tudi razložiti, zakaj se tisto, kar je napovedala, ni zgodilo. In na področju boja proti nepotizmu, klientelizmu in korupciji, kar je obljubljala leta 2004, zato nedvoumno drži. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog zakona, da ga čim prej sprejmemo in da nekaterim, vsaj za nekaj časa, to zlato dobo prikrajšamo.
Hvala lepa. Kolega Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Cenjene kolegice, cenjeni kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije bom Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju podprli. Razlogi so pravzaprav bili že večkrat povedani, pa vseeno naj ponovim. Gre za pomemben zakon, ki vendarle ureja zdaj malo razpršena, nekatera tudi ne zelo dobro obdelana področja, obenem pa omogoča tudi to, da se vse tisto, kar se je začelo tam v letu 2004 oziroma kar se je začelo tudi že kaj prej, v letu 2001 in še prej, nadaljuje. Namreč, korupcija seveda ni zadeva, ki bi bila vezana samo na neko kulturo različnih strank, različnih skupin ljudi, ampak je tako rekoč, bomo rekli, človeška bolezen. Nihče ni imun proti njej, in zaradi tega je prav nemarno spakovanje to, da ene obdolžujemo, da so temu podvrženi, drugi pa ne. Po drugi strani nas k temu, da podpiramo ta zakon, nagovarja tudi to, kar smo danes slišali s strani Vlade - spet ima nekaj pripravljeno. Če se spomnite, leta 2005 je imela oktobra pripravljen Zakon o verskih skupnostih, ki ga še februarja nismo videli. Potem smo ga še enkrat vložili, no, potem se je nekako prikazal. Se pravi, treba je kar veliko pritiskati. Istočasno pa je predstavnik Vlade tako nesramen, da se hvali z dosežki protikorupcijske komisije. Slišali smo, na 27. mestu smo, in obenem vplete svoj predlog zakona, ki ga še nihče ni videl, kot da je ta zakon, ki ga oni pripravljajo, zdaj vzrok za to, da se je stanje na področju protikorupcijskega boja v Sloveniji tako izboljšalo. Mislim, to si lahko dovoli samo človek, ki nas popolnoma ignorira! Ki ignorira Državni zbor kot poslušalca - ne kot tistega, ki je zmožen kaj razumeti. To so stvari, ki seveda potem človeka vendarle pripravijo do tega, da začne še enkrat in še bolj odločno podpirati tisto, kar predlaga. Ta Zakon o integriteti v javnem sektorju je veliko boljši od vsega tistega, kar se je kdaj scedilo skozi vladne filtre - namreč, združuje zadevo, dela jo zelo pregledno, da ne rečem transparento, in obenem tudi na nek način vendarle razjasnjuje, kaj je s to korupcijo, nepotizmom, klientelizmom kot možnostmi. In kadar vsega tega ni, se dotakne še tudi imunosti na to in pa amnezije od tega. Namreč, vladni predlog bi zdaj vse to razpršil, razdelil na različne konce in kraje, tako da zadeve ne bi bile jasne, medtem ko Zakon o integriteti v javnem sektorju seveda zelo jasno pove že v oceni stanja pa v ciljih in načelih ter rešitvah tisto, kar je treba pravzaprav na nek način gledati integralno. Obenem tudi, če pogledamo funkcionarski del, zelo jasno ločuje, pri poklicnih funkcionarjih je zelo malo položajev, v katerih se lahko ukvarjajo še s kakšno drugo dejavnostjo, pri nepoklicnih je zelo malo položajev, v katerih se ne morejo ukvarjati. In tako so zadeve zelo jasno tudi vsebinsko ločene. Obenem določa in na nek način daje ali pa ohranja avtonomijo, poudarja avtonomijo komisije, ki ji rečemo protikorupcijska, in ureja tudi tista področja, ki doslej niso bila urejena. To je lobiranje, ki sedaj zaenkrat plavalo v megli, bilo je lahko razlagano tako ali drugače, je pa lobiranje prav gotovo eden takšnih položajev ali pa od takšnih komunikacijskih položajev, v katerem je veliko možnosti za korupcijo ali pa za kakšno od tistih nečednosti, o katerih se je danes veliko govorilo. Treba je vendarle povedati, da te zadeve v zvezi s podkupovanjem ali pa v zvezi z urejanjem služb za bližnje, da bom tako povedal, ali ki so poslovno blizu ali pa sorodstveno blizu, ni tako nedolžno, kot se velikokrat misli. Prav gotovo se ni prekinilo to 3. decembra leta 2004, ampak se je mogoče takrat le za trenutek zastalo, zajelo sapo, sedaj gre pa seveda v velikem galopu naprej. Mnoge vlade so že padle zaradi tega. Tudi v Sloveniji so se pravzaprav na tem kar naprej ponavljanjem besedišču začeli ljudje spraševati, ali morda ni res; pa tudi v zgodovini imamo hude primere. Konec koncev protestantizem v 16. stoletju se je zgradil ravno na kritiki nepotizma, kar pomeni nečak. In takrat so papeži in škofje v Evropi radi svojim nečakom, če so bili to pravi nečaki ali pa nepravi nečaki, podarjali svoje pravice. Od tod to. In takrat se je zamajal pravzaprav ves zahodnoevropski svet, pa ne bi bilo slabo, da take zadeve preprečujemo, da se ne bi zamajalo in jih spravimo v neke okvire kot oster nadzor, da damo pa protikorupcijski komisiji tudi kakšno orodje v roke, če že ne orožje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Jožef Horvat pa bo podal stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarja, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ne bom govoril o rezultatih mednarodne organizacije Transparency International, ker očitno za to govornico ni dovoljeno razlagati in komentirati pozitivnih rezultatov Slovenije, ampak govoriti več ali manj o negativnih stvareh. Na temo korupcije smo v tem Državnem zboru opravili kar lepo število razprav, še posebej ob sprejemanju Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo se vedno zavzemali za tak zakon, ki bi omogočal odkrivanje korupcije in učinkovito vodenje postopkov, zato smo imeli ob sprejemanju prej omenjenega zakona pomisleke ali bo zakon sploh prinesel želene učinke. Ustavno sodišče je izvajanje zakona zadržalo in naložilo Vladi, da v pol leta pripravi zakon, ki bi to področje urejal v skladu z ustavnosodno presojo. Mi smo veseli [[...]]Hvala, ker ste mi dali možnost, da lahko nadaljujem, gospod Potrč. Mi smo veseli, da smo danes s strani Vlade preko državnega sekretarja dobili sporočilo, da lahko Državni zbor kmalu pričakuje novelo tega zakona. Temeljni namen, ki ga mora upoštevati predlagatelj zakona je predvsem načelo delitve oblasti, namen nezdružljivosti funkcij pa je preprečiti koncentracijo oblasti in možnosti njene zlorabe. Predlog zakona o integriteti, ki ga je predlagala skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Miranom Potrčem, bi lahko reševal trenutno praznino, vendar pa ima preveč pomanjkljivosti in neustreznih določb, da bi ga lahko v Poslanski skupini Nove Slovenije podprli. Neustrezen je že sam naslov, po našem mnenju, saj se beseda integriteta uporablja v navezi s posameznikom in človekovo osebnostjo. Nadalje je predvidena ustanovitev nove komisije za preprečevanje korupcije, katere člane bo imenoval predsednik republike na predlog Vlade, največje opozicijske stranke v Državnem zboru, Državni svet, Sodni svet in društvo novinarjev. Menimo, da bi s takšnim načinom imenovanja in predlaganja kandidatov za člane težko zagotovili profesionalno in nepristransko delo komisije. 45. člen določa obveznost izdelave načrta integritete za vse državne organe, organe lokalnih skupnosti, zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter zavoda za zdravstveno zavarovanje. Kakšni bi bili učinki teh načrtov in zakaj so iz organov, ki so obvezani do izdelave načrta izvzeti ostali proračunski uporabniki ni jasno definirano. Predlog zakona ne ostaja samo pri opazovanju in spremljanju korupcije s strani komisije, ampak določa komisijo kot prekrškovni organ za nadzor nad političnimi strankami glede pridobivanja sredstev, denarnih prispevkov strank ter financiranja strank s strani državnih organov, javnih zavodov, javnih podjetij, organov lokalnih skupnosti, humanitarnih organizacij, verskih skupnosti in tudi določenih gospodarskih družb. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da bi bilo to ustrezneje prepustiti računskemu sodišču, ki je bolje usposobljen organ in ima samostojen in neodvisen položaj v sistemu državnem oblasti. Še zadnja stvar na katero bi radi opozorili in ki, po našem mnenju, ne sodi v zakon, ki se ukvarja s korupcijo, je lobiranje. Lobiranje je področje, ki v naši zakonodaji, žal, ni urejeno in se ga zaradi širine dejavnosti zelo težko definira ter postavi mejo kdaj se na primer konča neformalni pogovor in začne lobiranje. Če gledamo zelo striktno in ozko dikcijo desetega odstavka 3. člena to pomeni, da se bomo morali tudi poslanci registrirati, kot lobisti. V Evropski uniji je bila že sprožena širša razprava na to temo in menimo, da bo treba to tematiko urediti širše in bolj poglobljeno. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da predlagani zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Marjan Drofenik pa bo podal stališče Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Državna sekretarja, poslanke, poslanci! Urad za preprečevanje korupcije je Vlada ustanovila 13. julija 2001, na podlagi tega sklepa pa je bil Urad ustanovljen, kot samostojna strokovna služba Vlade Republike Slovenije za preprečevanje in analiziranje korupcije, pripravo in uresničevanje državne protikorupcijske strategije in usklajevanje aktivnosti drugih pristojnih organov na tem področju. Ker je imel Urad za preprečevanje korupcije omejena pooblastila je bila z Zakonom o preprečevanju korupcije ustanovljena Komisija za preprečevanje korupcije, kot samostojni in neodvisni državni organ, katerega naloge so spremljanje premoženjskega stanja funkcionarjev, uveljavljanje določil zakona o nezdružljivosti funkcij, omejitvah poslovanja in omejitvah pri sprejemanju daril in drugo. Leta 2006 je Državni zbor sprejel Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, s katerim je eksplicitno odpravil Komisijo. Naloge s tega področja so bile prenesene na Komisijo Državnega zbora. Kasneje je Ustavno sodišče zadržalo njegovo izvajanje in razveljavilo vrsto njegovih določb. 4. julija tega leta je bil predlog novele poslan v medresorsko usklajevanje. Menimo, da bi predlagani Zakon o integriteti v javnem sektorju pomenil podvajanje nekaterih določb Zakona o preprečevanju korupcije in Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Najprej je potrebno urediti že obstoječe zakone, še posebej pa zagotoviti njihovo dosledno izvajanje v praksi, drugače so vse le mrtve črke na papirju. Novi zakon, ki bi urejal veliko stvari, ki so tako ali drugače že zakonsko urejene, s tem ne bi prispeval k izboljšanju stanja. Nasprotno, davkoplačevalce bi še dodatno stal, v letu 2008 po oceni predlagatelja milijon evrov, v letu 2009 že 2 milijona evrov, v realnosti pa verjetno še več. Vse to za stvar, ki že obstaja. Nekatere določbe predloga zakona so površno urejene in tudi Sodni svet Republike Slovenije je poročal o nekaterih nepravilnostih in neskladnosti z Ustavo Republike Slovenije. Na prvi pogled daje sicer vseh 12 poglavij občutek neke celovitosti, po samo malce bolj natančnem branju pa je mogoče opaziti, da je predlog zakona površen in da se, kot že povedano, podvaja. Še posebej lepo se slišijo določbe o lobiranju, še zlasti podatek, da bo s tem zakonom prvič v slovenskem pravnem redu urejeno tudi to področje. So pa te določbe glede lobiranja zelo nerealne, saj je lobiranje, ki je specifična zadeva, prisotno v vseh gospodarskih panogah in zelo, zelo težko nadzorovano. Obstajajo velike razlike med načini lobiranja in menimo, da zakon nikoli ne bi mogel postati učinkovita osnova za nadzor tako imenovanih lobistov. Stvar je preveč specifična in preveč zahtevna, da bi bilo to v praksi dejansko mogoče. Lobisti niso vedno javno znani, največkrat je lobiranje prikrita dejavnost, ki poteka med različnimi akterji, pod različnimi pogoji in z različnimi zaslužki in protiuslugami. Le kako si lahko v realnosti, na primer, predstavljamo izvrševanje člena predloga zakona, ki govori o tem, da mora lobist Komisiji pisno poročati o svojem delu. In člen, ki pravi, da sme lobist lobirati le, če je registriran v registru lobistov. Kaj pa tisti, ki nikoli ne bodo znani in večkrat prikrito lobirajo za največje posle. Četudi je ta določba mišljena za poklicne lobiste, moramo priznati, da dandanes skoraj vsak na nek način lobira, zato je ureditev področja lobiranja na tak način po našem mnenju nemogoča. Menimo, da je korupcija velik problem in zagotovljeni morajo biti dobri mehanizmi za njeno, če že ne odpravo, pa vsaj solidno zmanjšanje. Menimo, da je bolj pametno, kot takoj sprejeti nov zakon, počakati na popravke Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, ki prav tako natančno določa, kdo so funkcionarji, problematiko sprejemanja daril v zvezi z opravljanjem te funkcije, dolžnost prijave podatkov ter javnost podatkov o premoženjskem stanju funkcionarjev in podobno. Podvajanje po našem mnenju ni smiselno in ne bi bistveno prispevalo k rešitvi problema. Zato smo se poslanci Poslanske skupine SLS odločili, da predloga tega zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Lahovnik bo podal stališče Skupine nepovezanih poslancev. [[Ga ni.]] Kolega Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Podpredsednik, hvala za besedo. Izhajajmo iz stališča, da ta država, ta vlada želi biti članica OECD. Če želimo biti člani OECD, pomeni, da moramo spoštovati njihova pravila. Saj veste kako je, če želiš biti v klubi, spoštuj pravila kluba. Eno od pravil je, da OECD zahteva nadzor nad korupcijo preko neodvisnega organa. To so pač zahteve, ki jih moramo izpolniti, če želimo biti v OECD. Poudarek Bistvo je na "neodvisni" komisiji. Zato uporabljati imena, kot so, jaz bom povedal v imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu, meni je vseeno ali se reče Kosova, ali se reče volkova, ali se reče zajčeva ali pa se reče jelenova, meni je vseeno, komisija. Bistvo je, da je komisija neodvisna. To so dejstva, ki jih mora država Republika Slovenija izpolniti, če želi biti članica OECD. Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju sledi tem zahtevam. Tako lahko razberem in razberemo. Točko 2 vzamem kot razloge kaj korupcija je, kaj korupcija ni, kje Slovenija je v času ocenjevanja korupcije. Zanimivo je oziroma krasno je primerjati eno državo z drugo, reči, da je med 27 članicami EU Slovenija manj koruptivna kot vse nove članice, torej kot 10 članic in celo manj kot tri druge države. Ampak zanimivo je pogledati celoto. Ko ugotovimo, da je Slovenija nekoliko bolj koruptivna kot Urugvaj, v kar jaz ne verjamem, ampak takšen je uradni statistični podatek, ki pravi, da je Slovenija najmanj koruptivna med 10 novimi članicami, je uradni podatek tudi ta, da je v Urugvaju, še enkrat poudarjam, manj korupcije kot v Sloveniji. Jaz tem statističnim podatkom, kolegice in kolegi, ne verjamem in ne bom, ampak vseeno, kakšni so razlogi? Vsak jih vidi po svoje. Zame je nenadna prodaja državnega premoženja po dolgem in počez sumljivo dejanje, ni koruptivno, sumljivo pa je. Zame je 250.000 evrov nagrade za davčno svetovanje za napeljavo električnih kablov v pediatrični kliniki, mislim, da sem bil zelo konkreten, zelo koruptivno dejanje. 250.000 evrov. Zame je udeležba državnih funkcionarjev, vladnih funkcionarjev; pa ne bom omenjal imen zdajle, ker sem postavil poslansko vprašanje; v istem času, ko opravljajo državno funkcijo, pri članstvu oziroma predsedovanju ali podpredsedovanju v nadzornih odborih različnih bogatih ustanov čudno dejanje, če ni koruptivno. Odelitev poslov na osnovi različnih pogovorov in dogovorov in prijateljevanj predstavlja zame sum koruptivnega dejanja. Zame je nakupovanje lastniških deležev preko različnih firm, primer Lafarge Cement - Cementarne Trbovlje iz pred nekaj let, ko je 7 firm kupovalo, France Jože, Micka, Lojze, svoje deleže, vsi pa so kupovali za "Lafarge", ki je postal večinski in celo glavni in edini lastnik. To je zame koruptivno dejanje. Zame so nagrade v Novi Ljubljanski banki, za katere sem s poslanskim vprašanjem zahteval podatke, najmanj sum koruptivnega dejanja, zneski o katerih sem slišal, da naj bi bili izplačani, ki se začnejo od 250.000 do 40.000 evrov bruto na leto, pomenijo najmanj koruptivno dejanje, najmanj. In zame, ne bom se spuščal v to, je še veliko število koruptivnih dejanj, ki jih redno srečujem na nižjem hierarhičnem nivoju od države. Predlog zakona o integriteti ima dobre in tudi slabe strani. Dobre so tri. Da uvaja prepoved izkoriščanja bivših funkcij za ustvarjanje ali pospeševanje poslovnikih stikov, če že, lobiranje je v Evropi poklic, tisti, ki lobira naj se prijavi kot lobist, naj se prijavi v register in potem bo za svoje uspešno poslovanje nekaj zaslužil. Ali mogoče kdo od vas ve, kolegice in kolegi, koliko lobisti v Bruslju, uspešni slovenski lobisti, zaslužijo za to, da se tisto, kar mi želimo, da se v Bruslju pospeši za Slovenijo, da spravijo skozi dvoje ali troje vrat hitreje? Jaz vem. Lobist, po poklicu, v Bruslju zato, da članici Evropske unije za svoj zaslužek, za svoj žep spravi posel štiri vrste ali štiri kartone prej kot bi sicer čakala nanj. To so dejstva. Jaz sem jih doživel osebno. Tudi tak lobist je zame sumljiv za koruptivno dejanje, tudi če je prijavljen kot lobist. Pustimo. Druga pozitivna točka; stroga kazen za funkcionarje, ki kršijo prepoved nezdružljivosti, o tem sem malo prej govoril, državni funkcionarji, ki delajo v teh vladnih službah in so mirno neko obdobje še podpredsedniki nadzornega odbora, recimo neke inštitucije, zelo poznane in bogate. Ampak, do zdaj je vse v redu. Od zdaj naprej so pa ugotovili, da to ni "fajn", ker bo prišel ta zakon ali pa ker bo prišel kakšen drug zakon. In tretja stvar, ki je dobra, natančna ureditev obveznosti glede uresničevanja Resolucije o preprečevanju korupcije v Republiki Sloveniji, to je pač zahteva. Imamo pa dve zelo slabi stvari v tem predlogu zakona in tudi to odkrito priznamo v Slovenski nacionalni stranki. Kako lahko rečemo, kdo mi lahko jamči, kaj je to zaščita dobrovernih prijaviteljev korupcije? Veste, jaz pa priznam, da so tudi na drugi strani "žleht" ljudje, ki vidijo enega uspešnega - kogarkoli med nami, vami, ki iz "žlehtnobe" prijavi nekoga, češ ta naj bi naredil to, to in to. Dokler ne bo ta izraz dobrovernih prijaviteljev korupcije jasen, je treba ta zakon lepo ali grdo popraviti. Kdo je lahko dobroveren prijavitelj korupcije? Tisti, ki da argumente. Nihče drug. Napišimo dobroveren je tisti, ki argumentira, ne pa Barovič, zato ker je nevoščljiv, ne vem, spoštovanemu kolegu, bom svojega vzel za primer, Prijatelju, in ga bom dobroverno prijavil za koruptivno dejanje. To je slabo v tem predlogu. In druga stvar, ki ni, ne vem, ali je slaba ali ni, ampak ni mi jasna, je, da bi ta neodvisna komisija lahko postala tudi prekrškovni organ. Tukaj pa jaz mislim, da ni pošteno zaradi tega, ker zaupamo ali pa ne zaupamo, spoštovani kolegi, pravosodnim organom. Ali je posledica te trditve, da naj bi ta neodvisna komisija postala prekrškovni organ, zaradi tega, ker ne verjamemo ali pa ne zaupamo delu pravosodne veje oblasti, kar je popolnoma jasno. V kolikor pa imamo organe pregona, ki imajo svoje obveznosti, za katere so po zakonu dolžni, katere so po zakonu dolžni izvajati in plačati, potem je ta trditev, da bi postal ta neodvisni organ tudi prekrškovni organ, za moje pojme, za pojme kolegov in kolegic iz Slovenske nacionalne stranke, nelogično. Tako, da jaz pozivam, da se te vsebine, spoštovane kolegice in kolegi, prevetrijo in da se vsaj ta "dobroverni prijavitelj", natančno opredeli, kdo to je. Da ni to nekdo, ki je, še enkrat pravim "nevoščljivec" ali karkoli že in seveda razjasniti je treba, kakšno pravico ima ta neodvisna, čeprav je dobro, da bi bila tudi prekrškovni organ po eni strani, ampak naj ima to možnost in pravico, zaradi hitrosti, zaradi ugotavljanja, zakonsko dano, da bomo potem vsi odkriti in pošteni pred javnostjo. Skratka, Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju na osnovi že naštetih dejstev, čustvo v OECD, zahteva po neodvisnem organu, na osnovi vseh podatkov, ki sem jih naštel, pa sem jih naštel samo desetino o možnostih koruptivnih dejanj, na osnovi treh bistvenih elementov, to je uvajanje prepovedi, kazni in pa urejanje obveznosti v Slovenski nacionalni stranki Predlogu zakona o integriteti v javnem sektorju, ne bomo nasprotovali, ob pozivu, da avtorji prevetrijo, prevetrimo, prevetrite, seveda, ti dve pripombi, ki sta zelo dobronamerni in mislim, da tudi pošteni do neodvisnosti organa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Franc Žnidaršič nam bo podal stališče Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Učinkovito preprečevanje in obvladovanje korupcije, enega izmed najbolj perečih problemov, ne samo slovenske, ampak tudi svetovne družbe, je v prvi vrsti odvisno od skupne politične volje vseh nas, ki danes tukaj obravnavamo še en zakon, na temo tega občutljivega in nevarnega pojava. In kakorkoli bo danes tekla razprava v zvezi s predlaganim zakonom, se je potrebno v luči volje in prizadevanj za vzpostavitev čim manj koruptivno obarvanega okolja zavedati širine in daljave zgroženosti, ki jo lahko povzroči pojav, obstoj in rast korupcije. Eno koruptivno ravnanje bo prizadelo posameznega državljana, deset jih bo škodovalo državljanom Slovenije, sto takih dejanj pa resno ogroža vladavino prava, zmanjšuje politično stabilnost in socialni mir, povzroča nezaupanje ljudi v državne institucije in resno ovira zdrav ekonomski razvoj. V Poslanski skupini DeSUS smo prepričani - to je seveda ugotovilo tudi Ustavno sodišče -, da je danes področje preprečevanja korupcije neprimerno in v nekem smislu celo protiustavno urejeno. Oceni neprimernosti in protiustavnosti lahko dodamo še pomanjkljivost in necelovitost, kar vodi v neučinkovitost področja in s tem pod vprašaj postavlja smiselnost takih polovičnih rešitev v boju proti tako močnemu napadalcu. Ne gre zanikati dejstva, da je imela oziroma zaenkrat še ima pomembno vlogo pri krepitvi protikorupcijskega boja v Sloveniji Komisija za preprečevanje korupcije, ki pa je nastala še po predhodni ureditvi, saj je uvrstitev Slovenije letos na lestvici nevladne mednarodne organizacije, ki ocenjuje stanje korupcije, izboljšano za eno mesto. Slovenija je lahko ravno zaradi komisije, ki nastopa kot neodvisen organ na področju protikorupcijskega delovanja, vzor dobre ureditve in prakse tudi za tri naše sosednje države, ki na tej lestvici krepko zaostajajo za nami. Če proučimo genezo pravne ureditve protikorupcijskih prizadevanj, lahko na kratko povzamemo, da so v letih po osamosvojitvi do danes to področje urejali že trije zakoni in delovale tri komisije z različnimi pristojnostmi, sestavo in statusom. Naše stališče glede organa, ki naj učinkovito deluje, da bo s preprečevanjem korupcije zadoščeno cilju demokratičnosti sistema in vladavini prava, je, da mora imeti status samostojnosti, strokovnosti, finančne neodvisnosti, apolitičnosti, seveda pa mu morajo biti dodeljene vse potrebne pristojnosti za učinkovito delovanje preprečevanja, odkrivanja in zatiranja korupcije. Zato ocenjujemo, da je nujno, da so vse te pristojnosti koncentrirane v en organ, ki pa sodeluje z vsemi ostalimi posamičnimi pristojnimi organi, ki so jim na podlagi drugih predpisov tudi dodeljene pristojnosti za delovanje na tem področju, pri tem mislimo na policijo in tožilstvo ter sodišča. Nadalje lahko na podlagi proučitve geneze področja ugotovimo, da sta si Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju in Zakona o preprečevanju korupcije vsebinsko najbližja in da oba ustrezno sledita ciljem, ki so bili zastavljeni v Resoluciji o preprečevanju korupcije v Republiki Sloveniji, in vsebujeta vse tiste potrebne rešitve, ki so usmerjene k uresničevanju njenih ciljev. V Poslanski skupini DeSUS smo ocenili, da Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju pristopa k uresničevanju ciljev iz te resolucije in drugih mednarodnih zavezujočih dokumentov, pa tudi tistih, ki bodo še postali, zelo nazorno, celovito, sistemsko in učinkovito, saj vključuje in ureja še več področij, ki so ključna za učinkovit boj proti korupciji. Vsebuje torej vse tiste inštitute in aktivnosti, ki so bistveni za vzpostavitev takšnega protikorupcijsko naravnanega okolja, v katerem dosega vladavina prava visoko oceno. Predlogu zakona zato dajemo podporo za nadaljnjo obravnavo in upamo, da bo to možnost tudi dobil. Seveda pa kot sopredlagatelj trdim in razumem, da so se odprla dodatna vprašanja, ki jih je treba urediti, da ima predlog lahko pomanjkljivosti in da bo potreben dodelave, ampak če smo sprejeli en zakon, ki je bil razen naslova v celoti spremenjen, potem bomo lahko tudi tega sprejeli s popravki oziroma izboljšavami, ki bodo v procesu obravnave prišle na površje oziroma se bodo izkazale za potrebne in v tem smislu sem pripravljen na široko sodelovanje z vsemi, ki mislijo, da je treba zakonu še kaj dodati ali kakšno stvar spremeniti. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Poslanka Maria Pozsonec nas bo seznanila s stališčem Narodne skupnosti. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Najprej bi povedala to, da imamo, za moje pojme, kjerkoli sedimo v tem parlamentu - ali v opozicijski klopeh ali v pozicijskih, vsi dolžnost boriti se proti korupciji. Predlog tega zakona ima vsa področja v katerih se bori proti korupciji in menim, da je vreden našega zaupanja in naše pozornosti. Torej, omogoča vse potrebne postopke pri natančnejšemu spremljanju in ugotavljanju korupcije, hkrati zagotavlja pravno podlago tudi za uresničevanje nacionalne protikorupcijske strategije, preprečevanje nasprotja interesov, zaščito prijaviteljev korupcije, ocenjevanje integritete pravnih oseb v zasebnem sektorju in, lobiranje bi jaz izpustila, skladno z dosedanjimi izkušnjami, mednarodnimi obveznostmi in potrebami jasno določa tudi nadzor nad uresničevanjem zakona, sankcije za kršitev zakonskih določb ter organ, ki bo odločal o sankcijah. Jaz bom vsekakor podprla ta zakon in upam, da mu boste tudi vi dali možnost, da se tam kjer še vidite pomanjkljivosti to popravi in da ta zakon čim prej zaživi v naši družbi. Hvala.
Hvala tudi vam. Kolega Dimitrij Kovačič pa bo podal stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne podpiramo predloga skupine poslancev s prvopodpisanim gospodom Miranom Potrčem. Menimo namreč, da je predlagani zakon le še eden izmed poskusov s katerimi nekateri želijo, da bi Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo prenehal veljati in bi skozi stranska vrata ponovno vpeljali enako komisijo, kot jo je do sedaj predvideval Zakon o preprečevanju korupcije, kateri bi dali še nekatere dodatne pristojnosti. Prav tako menimo, da predlagani zakon na nek način ignorira odločitev Ustavnega sodišča, ki je s svojo odločbo 29. marca 2007 odločilo, da zakon o nezdružljivosti funkcij, ki ga je Poslanska skupina Slovenskih demokratov izpodbijala pred Ustavnim sodiščem, torej Ustavno sodišče je odločilo, da zakon ni v nasprotju z Ustavo, kar so predlagatelji zatrjevali, zato zakona tudi ni razveljavilo. Pač pa je Ustavno sodišče ugotovilo neskladnost z Ustavo le v določenem manjšem delu, zlasti glede pristojnosti državnozborske komisije. Državni zbor je zakon že sprejel, sedaj pa je treba, glede na to, da Ustavno sodišče ta zakon obravnavalo, slediti odločbi Ustavnega sodišča. Zakon, ki ga danes obravnavamo je koncept, ki izhaja iz starega zakona o preprečevanju korupcije. V čem je potrebno slediti odločbi Ustavnega sodišča? V tistem delu, ki se nanaša na nadzor te parlamentarne komisije nad tistimi funkcionarji, ki niso del parlamentarne ali izvršilne veje oblasti. Torej, gre za organ Predsednika republike, Ustavnega in Računskega sodišča, Varuha človekovih pravic in funkcionarjev na ravni lokalne samoupravi. V tem delu, kjer je dejansko po odločbi Ustavnega sodišča šlo za ustavno neskladnost, torej za z Ustavo neskladno ureditev, je Ustavno sodišče Državnemu zboru predpisalo obvezo, da zakon uskladi v skladu z navodili Ustavnega sodišča. In kot nam je znano, kot verjetno vsi poslanci Državnega zbora vemo, Vlada pripravlja spremembo oziroma je že pripravila spremembo zakona o nezdružljivosti funkcij v skladu z navodilom in usmeritvijo Ustavnega sodišča, kar je bilo pred časom tudi že javno objavljeno in mislim, da zadeva prihaja v zelo kratkem času v državnozborsko proceduro. Zakon, ki ga danes obravnavamo, torej Zakon o integriteti v javnem sektorju, pa ne sledi temu, kar je Ustavno sodišče zapisalo v svoji odločbi, ampak gre v nek svoj koncept, za katerega ni nujno in tudi nihče ne trdi, da je kakorkoli ustavno sporno, ampak vendarle, temu, kar je Ustavno sodišče reklo pri presoji zakona o nezdružljivosti funkcij, ta zakon skupine poslancev ne sledi. Danes smo slišali tudi, da je tik pred zakonodajno proceduro tudi zakon o ratifikaciji konvencije o preprečevanju korupcije, kajti v to,da se ta zakon predloži v zakonodajno proceduro v Državni zbor, je potrebno v tem času pred tem pripraviti tudi vse potrebno, da se omogoči implementacija tega zakona. Kot smo slišali je to sedaj pripravljeno in bo v najkrajšem času tudi na klopeh nas poslancev. In po tej spremembi oziroma popravkih, ki jih je zahtevalo Ustavno sodišče, naj bi naloge in pristojnosti komisije iz Zakona o preprečevanju korupcije prevzelo v pomembnem delu, nadzora nad funkcionarji Računsko sodišče. V drugem delu ko gre pa za ugotavljanje nezdružljivosti funkcij, pa Ustavno sodišče, potem sodni svet, občinski svet, državno-tožilski svet, skratka organ pristojen za imenovanje funkcionarjev. Poslanci Slovenske demokratske stranke menimo, da tako spremenjen oziroma popravljen zakon o nezdružljivosti funkcij v celoti sledi navodilom in usmeritvam Ustavnega sodišča, hkrati pa tudi ocenjujemo, da imajo po tem konceptu oziroma po tem predlogu popravljenega zakona prav gotovo Računsko sodišče kot tudi Ustavno sodišče in drugi organi, ki sem jih malo prej naštel, bistveno višjo strokovno kakor tudi moralno avtoriteto pri razreševanju vprašanj, ki so povezana s področjem nadzora nad prepovedmi in omejitvami pri sprejemanju daril, nad premoženjskim stanjem funkcionarjev, nad prepovedmi poslovanja, nad nezdružljivostjo funkcij in drugih pridobitnih dejavnosti in podobno. In ko govorimo o neodvisnosti organa, verjetno ni nikogar, ki bi "usporaval" Računskemu sodišču neodvisnost, da ne govorim o strokovnosti. Pri obstoječi komisiji za preprečevanje korupcije, bi o takšni neodvisnosti težje govoril. Zlasti še zaradi tega, ker je po dosedanjih izkušnjah in po dosedanjem delu te komisije ta komisija kar nekajkrat posegla na področja, za katera nima pristojnosti. Vsi vemo, da se je komisija že večkrat postavila v vlogo Ustavnega sodišča, ko je v svojem mnenju govorila o tem, da je nek pravni akt nezakonit. Pa vendarle, vsi vemo to, da tega je, da nek akt nezakonit, ne more povedati oziroma ne more sprejeti Komisija za preprečevanje korupcije, pač pa lahko to presodi samo Ustavno sodišče. Torej v teh primerih, ki jih je bilo kar nekaj, se je Komisija za preprečevanje korupcije postavila tudi v vlogo Ustavnega sodišča. Večkrat se je postavila v vlogo tudi drugih inštitucij, na primer v vlogo Računskega sodišča in nedavno tudi v vlogo Varuha človekovih pravic, ko je komisija presodila, da je bilo ravnanje policije v zadevi nadzora nad dogajanji v Postojni, kjer je začasno prebivala romska družina Strojan, da je prišlo s strani policije do kršitve človekovih pravic. Pa vendarle se bomo verjetno vsi strinjali, da o kršitvah človekovih pravic Komisija za preprečevanje korupcije ne more presojati, ampak so za to druge inštitucije, predvsem Varuh človekovih pravic in sodišča. Predlagani zakon skupine poslancev, ki ga danes obravnavamo, vsebuje tudi določilo, po katerem Komisija za preprečevanje korupcije prevzema del pristojnosti sodne veje oblasti in sicer v tistem delu, ki se nanaša na ugotavljanje škodljivih posledic za prijavitelje kršitev določil tega zakona in odgovornosti za te škodljive posledice. Takšno določilo je z vidika pravne države povsem nesprejemljivo, saj lahko vprašanja odškodninske odgovornosti rešujejo le sodišča. Ni nepomembno dejstvo tudi to, da predlagani zakon predvideva precejšnje povečanje potrebnih finančnih sredstev za izvajanje tega zakona in sicer v letu 2008 en milijon evrov, leta 2009 pa celo 2 milijona evrov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je takšno povečanje nepotrebno, saj s predvideno spremembo zakona o nezdružljivosti funkcij povečanje finančnih sredstev ne bo potrebno. Učinkovitost zaradi tega pa ne bo nič manjša, pač pa bo po našem mnenju celo bistveno večja, ker verjamemo, da bodo tako Računsko sodišče kot tudi Ustavno sodišče in drugi pristojni organi, ki bodo prevzeli del pristojnosti, lahko del prevzetih nalog opravljali vsaj enako učinkovito kot sedanja komisija, vsekakor pa bo njihovo delo bistveno bolj strokovno in pravno utemeljeno. Poslanci Slovenske demokratske stranke, kot rečeno, predlaganega zakona ne podpiramo in menimo, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. S tem pa smo tudi končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Besedo ima poslanec Zvonko Černač. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Verjetno je bistveno za današnjo razpravo odgovoriti na vprašanje ali smo s sedaj veljavno ureditvijo tega področja zadovoljni ali ne, in v tem smislu mislim, da bo razprava danes mnogo lažja kot je bila pred letom in pol ali malo dlje nazaj, ko se precejšnji del opozicije ni strinjal s tem, da nimamo ustrezno urejenega področja, ki ga ureja Zakon o preprečevanju korupcije. Danes smo v mnogo lažjem položaju. Danes imamo še vedno Zakon o preprečevanju korupcije, imamo Zakon o nezdružljivosti opravljanja funkcije s pridobitno dejavnostjo, za katerega je Ustavno sodišče razsodilo, da ga je potrebno v štirih členih uskladiti in imamo Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju, ki ga je v zakonodajno proceduro vložila skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Potrčem. Zakaj je prišlo do tega preobrata v mnenju opozicije, da področje ni ustrezno urejeno in zakaj ponujajo novi zakon? To je vprašanje, ki se mi postavlja in bolj ko razmišljam in bolj ko berem določbe tega novega zakona, prihajam do ugotovitve, da izključno zaradi tega, da se ponovno odpirajo vprašanja in zavlečejo rešitve, ki niso ustrezne, ki jih je spoznalo Ustavno sodišče kot neustrezne, da se pač uredi tiste štiri člene zakona, ki jih je Ustavno sodišče, oziroma samo del členov, razveljavilo. Ustavno sodišče nam je namreč naložilo, da popravimo 3., 5., 19. in 21. člen Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, ki ga je ta Državni zbor sprejel spomladi leta 2006. Zanimivo je, in to je bilo malokdaj poudarjeno, da Ustavno sodišče ni "usporavalo" določbam glede Komisije za preprečevanje korupcije, ni razveljavilo prvega odstavka 21. člena, ki omogoča drugačen način nadzora nad tem, pač pa je razveljavilo samo tisti del določb, za katere je že bilo rečeno, da se nanašajo na nadzor izven zakonodajne in izvršilne oblasti. Zakaj to govorim? Govorim zaradi tega, ker mislim, da če želimo res razpravljati o problemu je prav, da o problemu razpravljamo, kot o takem, se pravi, da razpravljamo o stvareh "ad rem" in ne "ad personam". Tukaj mislim, da smo preveč ujeti v neke čudne osebne frustracije in je popolnoma nepomembno kdo na katerem mestu trenutno sedi, tako, kar se tiče te komisije, kot kar se tiče oblasti v tej državi. Korupcija je splošen problem, ne zadeva samo oblasti in ne zadeva samo pozicije in opozicije, zadeva vse in dolžnost vseh je, da s svojimi ravnanji naredimo vse kar je v naši moči, da se ne vzpodbujajo mehanizmi, ki jo lahko generirajo in zaradi tega, ne zameriti, so določene razprave s strani opozicije, posameznih poslancev zame žaljive, ker jaz sem trdno prepričan, da se vsi, ki sedimo v tem Državnem zboru, tega problema zavedamo. Gledamo pa na te rešitve očitno drugače in iz različnih zornih kotov. Jaz gledam iz praktičnih vidikov in se vprašam - ali je res, da je zaradi tega, ker imamo neko komisijo problem korupcije po nekih mednarodnih lestvicah ugodnejši? Težko me boste v to prepričali. Težko, težko! Mislim, da je več razlogov zakaj se stvari spreminjajo in največji problem, ki smo mu bili priča v preteklih letih so bili neustrezni postopki na posameznih ravneh zakonodaje. Vi veste, da smo kar nekaj stvari na področju javnih naročil in revizije javnih naročil zrevidirali in da je tudi to imelo določen vpliv na posamezna ravnanja. Vi veste, da je zelo veliko leglo takšnih ali drugačnih koruptivnih ravnanj tam, kjer stvari ne tečejo učinkovito, kjer se recimo na drugi stopnji nekega organa odloča o neki pritožbi in na odločitev čaka eno leto ali več. Govorim o primerih, recimo gradbenih dovoljenj, kjer se nekdo pritoži, na instanci pa traja, da o zadevi odloči. To so tisti konkretni primeri, ki so lahko problematični z vidika teh negativnih pojavov in mislim, da se v zadnjem obdobju poskušajo stvari izboljšati, niso še dobre, daleč od tega in še kar nekaj časa in napora bo potrebno, da bodo boljše. Vendar, da se je zaradi ravnanja komisije, ki po moji oceni niti ne razume pravilno pojma korupcije, ki je v tem zakonu, ki velja, zelo jasno napisan in zaradi nekih načelnih mnenj, ki jih je zdaj že preko 90 izdanih, to področje kaj boljše uredilo, o tem me prepričal, glejte, ne bo nihče. Prebral sem si kar nekaj teh mnenj, prebral sem si poročilo komisije za leto 2005 in 2006 - ne zaznam teh stvari. Iz naslova nekih formalnih procedur, nekih formalnih posredovanj podatkov se tega problema ne da urejati. V tem mandatu je odstopil poslanec vladajoče koalicije zaradi tega, ker ni nekega dokumenta dostavil. Nič hudega ni zagrešil, zgodila se mu je neka formalna nedoslednost. Ali je v prejšnjem mandatu odstopil poslanec za katerega je bilo javno dokazano, da je kupil stavbno zemljišče po ceni kmetijskega? Ni. In iz tega razloga ne moremo govoriti o tem, da je tak način delovanja, ki smo mu priča v obdobju po letu 2004, tisti, ki omogoča izboljšanje pojava. Korupcija je po tem zakonu, to je po zakonu, ki še vedno velja, in ki se ne bo spremenila, tudi če sprejmemo ta zakon, na integriteti se ne bo spremenila, ker ste jo enako povezali, korupcija je po tem zakonu vsaka kršitev dolžnega ravnanja uradnih oziroma odgovornih oseb v javnem ali zasebnem sektorju kakor tudi ravnanje oseb, ki so pobudniki kršitev ali oseb, ki se s kršitvijo lahko okoristijo zaradi neposredno ali posredno obljubljene, ponujene ali dane oziroma zahtevane sprejete ali pričakovane koristi zase ali za drugega. Zelo jasna določba. Povezana je med sabo, ni en del posebej, drugi del pa posebej. Zdaj mi pa povejte kaj ima s tem načelno pravno mnenje o tem kaj je korupcija komisija za preprečevanje korupcije številka 96, ravnanje uradnih oseb državnega tožilstva z obvestilom o sumu nezakonitosti v policijskih postopkih na način, ki ni v pristojnosti državnega tožilstva in ki omogoča posameznikom v policiji, da se izognejo ugotavljanju odgovornosti, ustreza definiciji korupcije, ki sem jo malo prej prebral. Da ne preberem še obrazložitve, bilo bi prehudo, kajti gre za poseg v neko drugo sfero oblasti, v neko avtonomno sfero in ne gre za nobeno koruptivno dejanje. Kakšno je načelno mnenje številka 60, ki govori o tako imenovanih helikopterskih prevozih? Kje je tukaj zahtevana, sprejeta pričakovana korist, ponujena korist? Je ni. Kakšna so to načelna mnenja o katerih govori zakon, ki operirajo s konkretnimi imeni in priimki, s konkretnimi situacijami? To je temeljni problem ne trenutnega zakona, ampak izvajanja tega zakona in je zelo velik problem v smislu ustreznega uresničevanja tistih mednarodnih obvez za katere smo se tudi v naši državi obvezali. Ali pa je mogoče koruptivno dejanje ravnanje nekega župana, ki je ukazal ustaviti dela pri polaganju optičnih kablov in si trpel s pogajanji zagotoviti 500.000 evrov donacije za nek grad? Po temu kar piše v zakonu to dejanje popolnoma ustreza dejanju korupcije, kajti on si ni pridobil koristi zase, ampak za druge, za občane, ustreza pa definiciji korupciji. Glejte, zdaj vas pa vprašam ali je v javnosti takšno dejanje tega župana spoznano kot koruptivno dejanje ali je spoznano kot hvalevredno dejanje? Verjetno ne rabim odgovora, ker mislim, da ni bilo z njim po vsebini nič narobe, je bilo pa po formi, vendar tega ni nihče zapisal. Na drugi strani pa ta ista komisija piše nešteta konkretna nenačelna pravna mnenja s katerimi diskreditira posameznike, nič dolžne posameznike, uradne osebe, ljudi, ki delajo dobro in jim vliva strah v kosti. Kajti, bojijo se, da bodo z vsako odločitvijo, ki jo bodo nekje storili, spoznani, da ravnajo koruptivno zaradi takih načelnih pravnih mnenj. Ali pa ta zgodba o polaganju kablov, ki je preko, zanimivo, da je sovpadala z gonjo SD-ja na tej korupcijski komisiji oziroma na tej komisiji za nadzor proračuna, se opravičujem, o sumu korupcije pri poslu Pediatrična klinika in ki je letela, ne samo na ministra Bručana, pač pa tudi na ministra Bajuka. In pogodbo, ki sta jo dve zasebni podjetji podpisali med seboj nista imela nič in ki sta zahtevala, da se stvari razčistijo, ampak ne na tak način, z javno diskreditacijo posameznikov, ki pri zadevi nimajo nič, to ni dobro. In mislim, da na tak način tega področja ne bomo uredili. Zaradi tega menim, poizkus, ki ga je naredila poslanska skupina in vsi ostali, ki ste ta predlog podpisali je mogoče bil dobronameren, vendar, žal, problema ne bo uredil, ker ohranjate iste atribute v zakonu, kot smo jim priča že sedaj. Mislim, da bi bilo dobro, da bi se dejansko s temi stvarmi, ki so realne, in problemi so realni, soočili, in da bi dejansko stvari fokusirali v to smer. Jaz se, žal, v teh primerih in številnih drugih, ki jih še nisem omenil, ker ni dovolj časa, ne morem znebiti občutka, da ta organ, ki bi moral prvi najbolj skrbeti za lastno integriteto in se izogibati, kolikor je le mogoče, ukvarjanju z medijsko razvpitimi politično motiviranimi zadevami, ki bi moral z dejansko načelnimi pravnimi mnenji pomagati, kjer stvari tlijo in še niso dotlele do konca in predvsem s to interpretacijo, ki smo ji priča v smislu rumenega tiska, da je namen, izključni namen diskreditirati posamezne politične žrtve. To ni dobro za nobenega, ne za opozicijo, ne za pozicijo. Mislim, da bi bilo dobro, da bi zakon na podlagi odločbe Ustavnega sodišča spremenili. Zaradi tega, tega zakona ne bom podprl. Mi moramo zakon, ki smo ga sprejeli, spremeniti. Mi ne moremo novega zakona sprejemati in mu še dati velikansko poglavje o lobiranju, ki je povzeto iz zakona kolega Mogeta iz leta 1999, ki ga začuda niste takrat uveljavili, ko ste bili na oblasti. Da moramo te spremembe urediti v tej spremembi zakona in ne v novem zakonu. Za uzakonitev lobiranja pa ravno iz teh razlogov, ki sem jih prej omenil, ocenjujem, da še nismo dovolj zreli, ker mislim, da bi te lobiste ravno ta organ zatrl v kali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim dr. Pavla Gantarja. [[Ga ni.]] Kolega Josipa Bajca. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! O razlogih za sprejem zakona je govoril moj kolega poslanec Bogdan Barovič. Korupcija je prisotna in vedno več je je. To dokazuje tudi poročilo oziroma zbirek celotnih prijav, samo v prvih štirih mesecih jih je bilo 260. Pa vendar se strinjamo s tem, da ima komisija, ki je danes za to zadolžena, bore malo pristojnosti oziroma tudi javno tožilstvo je ne želi poslušati. Sam sem ovadil kar nekaj podjetij, med drugim tudi, recimo, Splošno plovbo, tudi "Kosova" komisija je to ugotovila, pa tožilci nočejo ukrepati, Državno tožilstvo noče ukrepati. Tožen sem jaz in verjetno se bom moral sam zagovarjati, zato ker je država koruptivna. Sod in Kad sta spreminjala pogoje odplačila za nakup tega podjetja in na koncu koncev smo pristali na licitaciji, ki je bila narejena tako, da so morali prijavo, do katere cene bodo licitirali, podati skupaj z garancijo pred licitacijo vsi. Seveda, če to ni koruptivno dejanje, da tisti, ki kupi to državno podjetje, edinega slovenskega ladjarja, čez štiri mesece dvigne za 300% prihodkovno stran in pobere kot večinski lastnik 50 milijonov, ki jih je kot strateški partner vložil v to podjetje, kaj pa je potem korupcija! Če to ni korupcija, da dejansko Durs zahteva od vašega čudnega, čudežnega, ne vem kakšnega dečka Domna Zavrla, da vrne 600 tisoč evrov, pa se nihče ne odzove, kaj pa je potem korupcija? Če sredstva javnega obveščanja ugotavljajo, da je policija nedvomno dekla politike in da se vtika oziroma trudi ne vtikati v vse obstoječe posle tudi trgovine z orožjem. Kaj pa potem je korupcija, če to ni korupcija? Če imamo dokazano krivega sekretarja Rdečega križa, pa ga sodišče oprosti, ja, kaj pa potem je korupcija, če to ni korupcija! Če imamo na Obali gospoda Popoviča in sodišče umakne po predhodnem posvetovanju s sodnikom na neki skrivni lokaciji vsa dokazila, kaj pa potem je korupcija, če to ni korupcija! Lepo vas prosim! To je višek korupcije, kar se dogaja pri nas. Dejstvo je, da državni organi in državna podjetja delujejo tako in največ pašnikov je na tem področju. Krade se, prodaja se državno srebrnino. Nazadnje boste lahko jutri, pojutrišnjem odločali o tem, ali bomo prodali edino slovensko luko, ali bomo prodali edinega slovenskega transportnega logista in ali bomo prodali Slovenske železnice. Gospodje, to se v nobeni državi ne dela! Pojdite vi kupit neko luko nekam v Italijo ali pa v Francijo! Ali pa neko avtomobilsko industrijo, kot je Mercedes-Benz, BMW ali fiat v Italiji, pa bomo videli, če boste lahko imeli toliko denarja, da to kupite. Pri nas je to vse mogoče. Vse je mogoče. In nihče nič ne reče, tudi če izdajamo nacionalne interese. To je izdaja nacionalnih interesov, kar delate, ne samo korupcija! Za take stvari so še pred leti znali obsoditi tudi na težke zaporne kazni. Pri nas se to lahko dela in počne pri belem dnevu, nobenemu ni mar. To se dela že brez sramote. Ministri so odgovorni, ne samo materialno, tudi moralno so odgovorni, za človeška življenja so odgovorni. Pa odstopajo? Ne. V paketu jih potem premier odstavi, ko vidi, da je vrelišče doseglo zgornjo mejo, takrat se spomni, da je pa le dobro, da se izognemo javni razpravi in kar v paketu tri odstavi. Seveda. To je postala že praksa. Ministrica javno pove, tukaj: "Ja veste, kaj dosti nimam pojma o zdravstvu, ampak poskušala bom narediti vse, kar je v moji moči." Seveda, za čigav denar? Za moj denar, za vaš denar bo ona delala eksperimente. Jutri, če ne bo uspelo, bo pa rekla: "Oprostite, ni mi "ratalo". Veste, res, žal mi je." Tako se dela s šolstvom, v gospodarstvu počnete tako, razprodajate državno imovino in seveda pobiramo tudi tako imenovane nezakonite provizije, to je že izraženo v procentih, nikogar več ni sram zahtevati za uslugo. In za vse, kar bi pripomoglo k temu, da takih pojavov ne bi bilo bi bilo, zaželeno, da se podpre. In, gospodje iz vladnih krogov iz koalicije, počistite najprej v svojih vrstah. Vrnite ta denar, ki ste ga nezakonito pobrali po naročilu ne vem koga, z recepti, ki so znani in že kar v veljali, potem pa moralizirajte. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl Milan. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, državljani in državljanke! Razpravljamo o pomembni temi, o spoštovanju državljanov do politikov. Jaz obžalujem, da SDS in Nova Slovenija, torej koalicija Slovenija in žal tudi SLS ne priznavate nujnosti izboljšanja boja proti korupciji. Če boste šli na spletno stran Komisije za preprečevanje korupcije, boste videli kratek video OZN, ki govori o tem, da so cena korupcije revščina, nerazvitost, človeško trpljenje in da na koncu ceno korupcije plačujemo vsi. Kje je problem? Ali je problem v vsebini zakona ali je problem v tem, da je slovenska protikorupcijska komisija vzela zakon zelo resno in pripravila obrazec za prijavo premoženjskega stanja funkcionarjev, zaradi katerega so nekateri rajši odšli iz občinskih svetov, kot da bi morali prijaviti vse prihodke, odhodke in premoženjsko stanje na dan nastopa funkcij? Eden od poslancev ni odstopil zato, ker je pozabil prijaviti en listek, on je odstopil zato, ker težko dokaže, brez tega, da je seveda njegova občina postala blazno zadolžena, kako je sfinanciral nakup tega stanovanja, za katerega je celo predsednik Državnega zbora rekel, ni problem, poslanec si pa ja lahko v mandatu ali dveh kupi eno ali dve stanovanji. Če si ga vi lahko, prav. Jaz verjamem, da si stanovanje večina tukaj ne more kupiti iz plač, razen če mu nekdo drug pokriva stroške. Zato je ta gospod poslanec odstopil. Ker je dvo-, trosobno stanovanje drago in ga je treba od nekje financirati. Jaz predvsem obžalujem, da zaradi tega, ker je ta komisija za preprečevanje korupcije vzela svojo nalogo resno in je obrazec in primerjava tega obrazca s stanjem na začetku in na koncu mandata, še posebej upoštevaje vse davčne in vse ostale tokove iz urada za preprečevanje pranja denarja, instrument, ki omogoča vpogled v spremembe premoženjskega stanja funkcionarjev. Obžalujem, da je Vlada že v soboto vedela kako boste danes glasovali. Kot da bi Vlada v naprej vedela kakšna je volja Državnega zbora. To je zelo čudna situacija v tej Sloveniji, da sploh Vlada ve več o tem kaj Državni zbor meni. Zakaj to pravim? Zato, ker je Vlada v soboto na proračun 2008 in na proračun 2009 za Komisijo za preprečevanje korupcije rekla: "Ne. Ne rabijo denarja. Ne rabijo dodatno zaposlenih. Mi jim bomo namenili samo toliko kot naj pač imajo po omejenem zakonu o preprečevanju gospodarske dejavnosti z javno funkcijo." In zato je zelo nelogično, da tukaj delujemo tako kot Vlada hoče, razumem, da to morate poslanci vladajoče koalicije, s svetlo izjemo DeSUS v tem primeru. Vas moti to, da je Komisija za preprečevanje korupcije v zadnjih treh, štirih letih delovanja izdala 99 mnenj, leta 2004 - 11, leta 2005 - 21, leta 2006 - 24 in v letu 2007 kar 42 mnenj. Vas moti to, da protikorupcijska komisija v svojem mnenju napiše, da je neustrezno, da Vlada brez javnega naročila za izvajanje helikopterskih prevozov, kar izgleda na prvi pogled zelo v redu, namenja 4-krat več denarja kot je to bilo do sedaj in potem po enih šestih, devetih mesecih celo gospod predsednik Vlade gospodu ministru Bručanu pravi minister, vse skupaj si nas malo "nasamario", kot bi to rekel, si nas malo nahecal, smo morali popravljati uredbe Vlade, vrni se v parlamentarne klopi. Ali da protikorupcijska komisija reče, da je s poravnavo za nek hudournik hudo narobe, da je nemogoče, da nek minister Podobnik kar tako, mimo tega, da bi dela bila izvedena, plača toliko in toliko del. Vas torej moti, da protikorupcijska komisija zelo jasno pove v svojem mnenju, da je dejanje uradne osebe, ki vpliva na svoje podrejene tako, da jim da odpoved, ko ga le-ti opozarjajo na nezakonito delovanje, da je to po definiciji korupcije koruptivno dejanje. In potem seveda vas verjetno ne moti to, da ta uradna oseba toži predsednika korupcijske komisije, ker je takšno načelno mnenje izdala. Ali da toži poslanko, poslanca, ali celo bivšega šefa DURS-a, ki pravi, da se veda on kot bivši šef DURS-a pač ni imel dveh služb. Ni bil šef DURS-a in ni bil hkrati, v narekovaju, "temeljna oseba", na katero se sklicujejo vsi iz franšizinga SNP. Gospodje poslanci, če vas moti protikorupcijska komisija, potem to povejte, ne pa reči, da ne potrebujemo Zakona o integriteti v javnem sektorju, ker potem preprosto ne verjamete tistim 2400 Slovencem, ki so na spletni strani te iste komisije povedali, polovica njih, da je problem korupcije največji v politiki. In zato je prav, da je tisti poslanec odstopil. Nadalje jih 20%, 19,3% meni, da je tak problem v gospodarstvu. Vse več jih meni, da je problem korupcije v zdravstvu in zgolj desetina, da je problem v sodstvu. Torej, imamo še neodvisno sodstvo. Mislim, da gre za zelo čudno situacijo, v kateri so mnenja protikorupcijske komisije danes, tukaj stvar razprave, češ da oni pa kaj takega že ne smejo povedati. Kdo pa bo, poleg opozicije in poleg nevladnih uporabnikov, kot je korupcijska komisija, na kaj takega opozarjal? Računsko sodišč? Boste tudi njega ukinili, ko bo začelo na to opozarjati, ker bo to pač postala njegova pristojnost, ali boste preprosto počakali še nekaj mesecev? Ali hvalevredno dejanje, da je ta ali oni župan naredil nekaj dobrega za občino, potem pa občino zadolžil za naslednje tri ali štiri leta - ne vem, če je to hvalevredno dejanje. Protikorupcijska komisija se ne ukvarja s posameznimi uradniki, ukvarja se z nosilci javnih funkcij in kadar nosilci javnih funkcij, kot je minister Bručan, kot je minister Podobnik, kot je tudi gospod Simič, zlorabljajo svoj položaj, takrat ona na to mora opozarjati, ker je pač to koruptivno dejanje. Naj zaključim s šalo. Neki minister X, neke države Y je na svoje privatno golf igrišče povabil spoštovane goste. Vprašali so ga: "Gospod minister, od kod to?" In pravi: "Vidite tisto reko?" "Vidimo.", "Vidite most?" "Ne vidimo." "Od tukaj moje golf igrišče." Poglejte si spletno stran protikorupcijske komisije in boste videli, da nismo daleč od tega položaja.
Hvala lepa. [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Ne da bi vedel, zakaj.
Ja, omenil me je, gospod predsedujoči, [[...]]
Poimensko?
Ne. Rekel je "netočne trditve", ki sem jih jaz povedal drugače [[...]]
Poimensko vas ni imenoval.
Potem pa proceduralno.
Proceduralno lahko. Predlagajte, prosim.
Hvala lepa, bom. Vsi ti problemi, o katerih je govoril poslanec, bi bili odpravljeni, v kolikor ne bi Ustavno sodišče na vašo pobudo razveljavilo člena zakona, ki je [[...]]
To je razprava, to ni predlog [[...]]
Bom prišel do tega. Da so vsi naši prihodki in vse naše premoženje javno. Ali se tega mogoče kdo izmed vas boji? Tako bi prosil, spoštovani gospod predsedujoči, da takrat, ko poslanci v svojih razpravah govorijo o ljudeh, ki jih ni tukaj, jih opomnite in jim nadaljnje izvajanje preprečite, ker ni pošteno in ni korektno, da govorijo o ljudeh, ki ne sedijo v tej dvorani in ne morejo povedati svojega mnenja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Bojan Kontič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Ponovno smo danes priče izgovorom Vlade, ki jih poznamo že vnaprej, "zakon imamo pripravljen, mi bomo s svojim zakonom vse rešili, predlagamo, da tega zakona ne potrdite, mi bomo to uredili bolje". Vsekakor bom podprl zakon, ki je predlagan, saj sem tudi sopodpisnik tega predloga. Je pa pomembno tudi sporočilo vladnega predstavnika, ki je v uvodni besedi dejal, da je veliko rešitev, zapisanih v tem zakonu, ki ga danes obravnavamo, identičnih rešitvam v njihovem zakonu. Torej, velikih nasprotovanj ni in je mogoče ta zakon do druge obravnave še amandmirati in ga spremeniti, tako da bo za večino sprejemljiv. Torej, ni tuja rešitev, kot je zapisana v tem zakonu, Vladi oziroma predstavniku Vlade, ki je predstavljal mnenje Vlade tu, v parlamentu. Vsekakor je strošek pomemben dejavnik pri odločanju. In ta podatek, da bomo z vladnim predlogom celo nekaj privarčevali, je seveda hvalevreden, je pa hkrati tudi zanimiv. Opozorila so že sedaj bila, da je za nadzor nad korupcijo v Sloveniji namenjenih premalo sredstev. In Vlada bo na način, da bomo dobili komisijo, v kateri bomo kar sami sebe nadzorovali, še nekaj prihranila. Ampak nas zanimajo rezultati veliko bolj kot sam prihranek v tem primeru. To lahko ponazorim tudi s primerom, ko se srečata, recimo, dve ekipi v športu in se dogovorijo, da si bodo kar sami sodili med tekmo. Dokler ne pride do večjih odstopanj, je to seveda mogoče. Ko pa gre za večje kršitve in prekrške, je pa to veliko težje, ker običajno rabiš nekoga tretjega, da odloči o tem, kdo ima prav. In ne pristajam na rešitev, v kateri bo zapisano, da se sami nadzorujemo. Torej, neodvisen organ je še kako pomemben. Je pa težava tudi pri delovanju protikorupcijske komisije tudi pri sedanji ureditvi, na kar je bilo že nekajkrat opozorjeno. Protikorupcijska komisija že dobro deluje, tudi opozori na nepravilnosti, tudi koga napoti, kot pravi, glede nepravilnosti, ampak običajno se zgodba tam konča. Kar nekaj takih primerov je v praksi. Ampak zato spet ne moremo govoriti o tem, da komisija slabo dela. Komisija svoje naredi, verjetno pa bi ji bilo potrebno za to, da bi lahko bila kvalitetnejša, dati dodatne pristojnosti in to bi lahko dodali tudi v tem zakonu. Zanimiva je tudi trditev predstavnika ene izmed poslanskih skupin - mislim, da je bilo rečeno, "veste pri nas vsi lobiramo. Zato je z zakonom nemogoče urediti lobiranje in ga omejiti. Zato, ker pač enostavno vsi lobiramo." To seveda ni odgovor na zastavljeno vprašanje in ni rešitev, ki bi ji bilo moč pritrditi. In zadnje, kar me preprečuje v tem, da imamo predlagatelji zakona, kakorkoli se ta zakon imenuje, prav, je veliko nasprotovanje koalicije, da bi bil ta zakon sprejet. Kdo je najbolj izpostavljen korupciji, se sprašujem na tem mestu. Opozicijski poslanci in vsi ostali, ki sodimo v to vrsto, verjetno ne. Verjetno tisti, ki imajo moč, ki imajo oblast, ki odločajo, ki torej sprejemajo odločitve, ki so lahko tudi posledica raznoraznih lobiranj in dogovarjanj. Torej, če je nasprotovanje temu zakonu namenjeno temu, da bi dejansko ne storili na tem področju nič in omogočili, da zadeve tečejo tako naprej, kot so tekle do sedaj, potem je to tehten razlog za to, da danes pri glasovanju o tem zakonu damo zeleno luč zakonu in ga poskušamo v drugi obravnavi še dodelati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc.
Najlepša hvala za besedo. Ja, ko govorimo o korupciji, se bomo vsi strinjali, da je to resen problem v celem svetu, napačno bi bilo, če bi živeli v prepričanju, da tega problema v Sloveniji ni bilo ali pa, da ga ni. Dajanje ali sprejemanje nagrad za to, da se nekdo na hitrejši ali bolj ugoden način prikoplje do rešitve nekega problema ali pa do neke koristi, ponavadi tudi na nezakonit način, temu se verjetno v popolni meri nikoli ne bomo mogli izogniti. Zato tudi sam dejansko podpiram vse napore za to, da to družbeno zlo, ki kaznuje tiste, ki delujejo pošteno, ki delujejo zakonito, in nagrajuje tiste, ki dejansko izigravajo pravila v družbi, podpiramo - vsekakor. Po mojem prepričanju ni nikoli prepozno, pa ne glede na politično opcijo, ki je na oblasti, da se na tem področju stori še kakšen korak naprej. Sam osebno sem prepričan, da zakon kot tak bi bil verjetno potreben v Sloveniji že dosti dosti prej. Pravo obdobje je bilo takrat, ko se je v Sloveniji začela tranzicija - prosti lov se temu reče - in ko so se začela velika javna naročila, predvsem na področju avtocest in mogoče še druge investicije, kjer se je na področju javnega naročanja lahko s pridom, na koruptiven način prihajalo do nekih ugodnosti. Po mojih izkušnjah lahko rečem, da se že od takrat pojavlja močan sum korupcije. Nekateri bodo sicer trdili,da korupcije ni bilo. Če je temu tako, je potem zadeva še dosti bolj kritična, ker je potem sistem dovoljeval, da so se take nečedosti dogajale, kar pa je še dosti bolj grozno. Ko govorimo o zakonu, ki je pred nami, nikakor ne smemo mimo odločbe Ustavnega sodišča, ki je z odločbo 13.4.2006 odločilo, da se izvrševanje zakona o nezdružljivosti opravljanja funkcije zadrži do končne odločitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije, do takrat pa se uporablja do sedaj veljavni zakon. Seveda je Ustavno sodišče Državnemu zboru naložilo, da ta neskladja, ki so bila ugotovljena, odpravi v roku šestih mesecev od objave v Uradnem listu Republike Slovenije, to je do 13.4.2007. Seveda bi pričakoval, da bodo vsi napori poslancev Državnega zbora in vseh, ki jih to področje skrbi, šli v to smer, da se bo sledilo odločbi Ustavnega sodišča; se pravi, da se ta neskladja v sprejetem zakonu v tem Državnem zboru uskladijo z odločbo ustavnega sodišča. Vendar predlagatelji, z vsem spoštovanjem za vašo skrb v protikorupcijskem delovanju, enostavno ignorirate odločbo Ustavnega sodišča. Vi ste sedaj pripravili nek čisto tretji zakon, ki sploh ne sledi sprejetemu zakonu tukaj v tem Državnem zboru niti se ne ozira na odločbo Ustavnega sodišča. To me nekoliko spominja na delovanje same komisije, tako imenovane Kosove komisije, ki se prav tako postavlja v položaj, ko mnenje ali odločbe Ustavnega sodišča niso pomembne, ali pa se postavlja nad Ustavno sodišče in jim daje neke sodbe o zakonitosti raznih aktov in tako naprej. To me dejansko v bistvu zelo skrbi. To mojo skrb seveda podpira še eno drugo razmišljanje, in sicer Vlada je v skladu s tem, kar ji je naložilo Ustavno sodišče, pripravila spremembe in dopolnitve zakona. In v teh spremembah in dopolnitvah, ki so tudi javno objavljene na spletni strani Vlade Republike Slovenije, se pravi vsem dostopne, tudi predlagateljem je, na primer, kot ena od možnih oblik ali pa vrst nadzora nad korupcijo, kar se tiče poslancev in predsednika, - je rešitev, da to opravlja Ustavno sodišče. Kaj to pomeni potem? Na eni strani ignorirate odločbo Ustavnega sodišča, na drugi strani vam pa tudi taka ureditev, se pravi Ustavno sodišče, najvišja avtoriteta v Sloveniji ni dovolj za to, da bi nadzirala nas, poslance. Strinjam se, da je mogoče res sporno, če bi v celoti poslanci sami sebe nadzirali, ampak če bo to prevzelo Ustavno sodišče in s tem niste zadovoljni, potem je pa tukaj v teh krogih pač verjetno marsikaj narobe. Zaradi tega se meni zdi, da se s tem predlogom zakona izvajajo tukaj neki slepilni manevri, se spušča neka megla, kot se reče. Imamo en zakon, ki se v tem trenutku uporablja, imamo en zakon, ki ga na podlagi Ustavnega sodišča moramo spremeniti oziroma dopolniti, in imamo še tretji zakon, ki ga predlagate. To dejansko, kar se mene tiče, vodi v neko nepregledno situacijo in nisem popolnoma prepričan, da predlagatelji resno mislite s tem, da bi na takšen način poskušali rešiti problem te korupcije, pa kakršnekoli že je, tudi v Sloveniji. Kolega, ki je neke mostove prej omenjal, je omenil tudi, koliko odločb oziroma mnenj je sproducirala ta famozna komisija, in sicer je za leto 2007 navedel tudi podatek 42. Mogoče je številka prava, ampak vsaj eno to mnenje poznam. In to mnenje ima res veliko težo, z vsem spoštovanjem, se pa nanaša na silno korupcijo poslancev, ki so se, člani Odbora za promet, ki so peljali z vlakom iz Ljubljane do Kopra na delovno terensko sejo brezplačno z vlakom Slovenskih železnic. In to je glavni problem korupcije poslancev v tej državi! Hvala bogu, jaz sem pomirjen, mirno spim, zato ker na srečo na tej seji terenski nisem bil in upam, da mi je pač ta odveza, da nisem koruptiven, ne vem, bila podeljena. Ampak, tudi za to se porabljajo ta proračunska sredstva! Da ne govorim o nekih izvedeniških mnenjih, ki mislim, da jih komisija enostavno, pa če gre tudi za 10 evrov, ne bi smela naročiti, zato ker to ni v skladu s proračunom oziroma z namensko rabo teh sredstev. In komisija, ki se bori proti korupciji, bi morala biti prva, ki bi do pikice in še bolj natančno spoštovala zakon. Zaradi vsega, kar sem navedel, tega predloga zakona ne bom podprl; počakal bom, da bomo obravnavali predlog zakona, ki bo v skladu z odločbo Ustavnega sodišča, ki bo tista neskladja, ki jih je Ustavno sodišče ugotovilo, tudi odpravila. Mislim, da se bo tudi na dolgi rok enostavno rešilo problem nadzora nad korupcijo, domnevno ali pa morebitno korupcijo, v vseh organih, kjerkoli je možnost, da bi se pojavila. Bi pa še to, sem pozabil, kolega je prej pred mano omenil tudi to, kako je ta komisija super, izdala je neka obrazce, kjer vsi prijavljamo svoje premoženje od takrat, ko smo nastopili funkcijo, pa bomo dali potem končno poročilo, obračun, koliko smo obogateli ali pa ne. Mogoče ne bi bilo slabo, če bi ta komisija izdala še kakšen obrazec, obrazec mogoče za kakšno daljše obdobje za nazaj. Za nekatere, ki sedite tukaj, mislim, da bi bilo kar dobro, da bi tudi takšne obrazce izpolnili, pa bi malo pogledali kdo in kaj je v kakšnem obdobju zaslužil. Da končam. Sam tega zakona ne bom podprl, ne želim si, da bi v imenu tako imenovanega boja proti korupciji v Sloveniji imeli neko super komisijo, s super nadnadzornikom, ki bo nadzoroval vse, kar se v Sloveniji dogaja, vsakogar, kar se dogaja - je že boljše, da sedi na svojem in dela svoje delo.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Najprej bi rada povedala, da ta zakon ni tretji zakon, ampak je drugi zakon, ker drugega zakona po tem, kar smo poslušali iz ust poslancev koalicije, ni bilo takrat, ko smo podpisani vložili Zakon o integriteti v javnem sektorju, pojavil se je šele tik pred zdajci, ob tem da slišim, da bomo končno lahko v Državnem zboru obravnavali ozirom ratificirali Konvencijo Združenih narodov o preprečevanju korupcije. Mislim, da je samo sprenevedanje, če govorimo o tem, da v štirih členih popravljen Zakon o nezdružljivosti javne funkcije s pridobitno dejavnostjo lahko odpravi vse tisto, kar je pravzaprav ta zakon s svojim sprejemom bi lahko povzročil na področju boja proti korupciji, če ne bi izvajanja tega zakona ustavljal Ustavno sodišče. Menim da, si lahko kar predstavljam, kaj se bo na koncu zgodilo. Pa vendarle mislim, da tako integralnega besedila - pa ne zato, ker gre za integriteto, ampak integralnega kot neke celote - , ki zajema praktično vse možnosti preprečevanja korupcije in zajema tudi takšne dejavnosti, kot je lobiranje, kot je zaščita prijavitelja koruptivnih dejanj, jaz mislim, da so to stvari, ki v Sloveniji pogosto so izvor ali pa, bom rekla, tudi razlog, zakaj nekaterih koruptivnih dejanj nikoli ne odkrijemo. Zaradi tega, ker se prijavitelji bojijo prijaviti oziroma tisti, ki so zaznali korupcijo, bojijo prijaviti koruptivna dejanja, ker ne vedo, kakšne bodo njihove posledice; ne samo za delovno mesto, lahko tudi za njihovo fizično varnost ali pa za to, da bodo izgubili, kakršnokoli možnost - če gre, recimo, tukaj za prijavitelja, ki opravlja neko zasebno gospodarsko dejavnost - , da bodo ostali brez kakršnegakoli posla. Tako kot se je to zgodilo in kot se še dogaja v nekaterih občinah v Sloveniji. Mislim, da državljani in državljanke Republike Slovenije ne rečejo kar tako, na pamet, da je korupcija največje zlo v tej državi. In tudi ni, da bi mislili, da si izmišljujejo to, da korupcija v Sloveniji obstaja. Mislim, da smo poslanci in poslanke v tem Državnem zboru imeli priliko sprožiti nekatere postopke, ki so na koncu pokazali, da je korupcija bila in to že v tem mandatu, da ne bi slučajno kdo začel govoriti o tem, kako je bila korupcija samo v preteklem mandatu in sedaj naenkrat zaradi tega, ker je bil sprejet nek zakon, ki sploh ne funkcionira, začela upadati, da smo se za cela štiri mesta pomislite premaknili na boljše glede tega, kako zaznava Transparency [[...]]- ne vem, kako se že imenuje ta organizacija, ki ugotavlja, kakšen je položaj posamezne države glede stopnje koruptivnosti v tej državi ali kakšno je njeno izboljšanje v posameznem obdobju. Recimo, če se premaknemo še na lobiranje. Slišala sem danes najmanj trikrat, da nismo dovolj zreli, da bi lobiranje registrirali kot poslovno gospodarsko dejavnost, da lobiramo vendar vsi, pa zaradi tega to ne moremo zdaj reči, da je treba lobistično dejavnost prijaviti in dajati poročila komisiji o lobističnem delovanju v preteklem letu, pa vendarle ravno zato, ker je meja med zakonitim ali med nekoruptivnim in koruptivnim ravnanjem lobiranega subjekta in lobista tanko tanka, kot je meja med, kot rečeno, včasih med norcem in genijem ali pa kaj podobnega, med zakonitim in nezakonitim. Samo zelo kratek korak je treba narediti, pa smo že preko te meje. In zaradi tega je zagotovo cela vrsta prednosti v tem zakonu, ki bi uredile posamezne stvari in ki bi tudi preprečile koruptivnega ravnanja v javnem sektorju. Naj samo kot primer povem, po občinah smo, dokler ni bil zakon z novim zakonom razveljavljen, zakon o preprečevanju korupcije, smo po občinah že začeli z načrtom integritete; in to ni bilo kar tako in na pamet. Zelo koristna dejavnost je bila. Ljudem, ki delajo in delamo, smo delali v občinskih upravah, so se odprle oči, ko smo pravzaprav ugotovili, kako so naši delavci v občinskih upravah pravzaprav ogroženi, da se tega niti sami ne zavedajo. Šele ko so prebrali nekatere vprašalnike, navodila itn., so ugotovili, kaj pravzaprav pomeni biti ogrožen oziroma da je ogrožena njegova osebna integriteta kar se tiče tveganja koruptivnega ravnanja v občini, kaj šele na državni ravni, kjer gre za mnogo mnogo večje denarje in mnogo mnogo večje interese. In še, da se vrnem samo za sekundo k lobiranju. V Bruslju je nekaj tisoč lobističnih podjetij in skupin, ki so vsi prijavljeni pri komisiji Evropske unije in vsi so pod nadzorom, pa kljub temu, poudarjam, kljub temu je znano, da je v Evropski uniji, v Bruslju, v Luksemburgu in drugje, dokaj pogost pojav prehajanja lobiranja v sfero korupcije. In da se vsak mandat Evropske komisije pojavi en, dva, tri ali več takih primerov. Tako menim, da Slovenija bi s sprejemom tega zakona storila korak, s katerim bi lahko vendarle se premaknila iz neke sence dvomljivosti v svetlobo, kjer bi bila vsa naša dejanja, nas, poslancev in tudi vseh drugih funkcionarjev in javnih uslužbencev, ki smo tako ali drugače lahko izpostavljeni koruptivnemu ravnanju, da bi bila čista in da ne bi zbujala dvoma: najprej doma pri naših državljankah in državljanih in potem tudi v tuji javnosti. Menim, da je bistveno bolj pomembno, kaj mislijo o nas, o funkcionarjih naši državljani in državljanke kot pa, kaj meni katerakoli tuja organizacija, pa tudi če meni, da smo pred Italijo ali Grčijo, kar se tiče nekoruptivnosti - "and so what", bi temu rekli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič. Prosim.
Lepa hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Jaz bi prosil, da bi v razpravi upoštevali, da tega predloga zakona ne zavrača koalicija, ampak da razpravljate v smeri, da je vsaj ena koalicijska stranka tista, ki podpira ta zakon. Kar zadeva pripombe, da predlagatelji ignoriramo odločbo Ustavnega sodišča, taki očitki prihajajo s tiste strani, ki ji je to vsakdanji način življenja. V tem smislu, dam samo en primer. Čez mesec in 5 dni bo leto dni, odkar je Ustavno sodišče odločilo o Zakonu o lovstvu - namesto izpolnitve odločbe Ustavnega sodišča oblast spreminja zakon. Za kakšno odločbo Ustavnega sodišča pred tem bi oblast z ustavnim zakonom podrla odločbo Ustavnega sodišča,da ne bi bilo treba storiti tistega, kar tam piše. Če ste zelo resno mislili, da ignoriramo odločbe Ustavnega sodišča, potem, vsaj kar mene zadeva, lahko rečem, da sem se tega nalezel v tej vladni koaliciji. Kar zadeva slepilne manevre; kaj pa je bilo tisto nakladanje o korupciji in klientalizmu, ki je trajalo nekaj let pred zadnjimi državnozborskimi volitvami in od katerega sem jaz veliko pričakoval in tudi pri razpravi o tem, kaj bomo zapisali v koalicijsko pogodbo, omenil v pogajanjih, da sem za to, da takoj polovimo lumpe, ki so skorumpirani in jih ustrezno obravnavamo. Pa mi je bilo že takrat povedano, da je eno, kar govoriš, ko si v opoziciji, in da je druga zgodba potem, ko so na oblasti. Tako so se upi razblinili že na začetku tega mandata in tri leta potem nismo niti enega takega primera ulovili, obravnavali, zaprli ali kakorkoli sankcionirani. Toliko o tem, kako je kdo silno občutljiv za korupcijo bil prej in kako je občutljiv sedaj. Da ne govorimo o poročilih Računskega sodišča, ki dežujejo v tej smeri, da so milijardni, če govorim o tolarjih, zneski več kot nezakonito porabljeni. Primer poročila Računskega sodišča za leto 2005 za UKC, kjer je bilo za 18,8 milijarde nezakonitih poslov - pa "nikome ništa". Če smo mi tista oblast, ni treba, da imamo kakšen zakon, pa kakšno komisijo o protikorupcijskem delovanju in tako naprej, dovolj je policija, tožilstvo in sodna veja oblasti, ki bi sankcionirala tako ravnanje. Dovolj bi bilo, da bi par šefov zamenjali, da bi par tistih, ki so podpisovali tovrstne račune, razrešili njihovih dolžnosti in tako naprej, pa bi ljudje verjeli, da želimo nekaj narediti. Nič od tega se ni zgodilo. Minister je naročil neke mize, prišle so neke druge - pa "nikome ništa". Toliko o tem slepilnem manevru. Naša namera je bila dobronamerna v tem smislu, da želimo pripraviti zakon, ki bo boljši od prejšnjega. In tukaj me zelo moti nepripravljenost naših koalicijskih kolegov pomagati izboljšati ta predlog, ki bi se ga dalo popraviti do sprejemljivosti za vse z bistveno manjšimi posegi, kot so bili to pri zadnjem sprejemanju tovrstnega zakona, ko je bil cel zakon, razen naslova, spremenjen. In v tem smislu gre za neke vrste "inat", neko nenačelno nasprotovanje, vse drugo so izgovori. In, seveda, tisto je slepilni manever, kako bomo mi z nekim drugim zakonom odkrili Ameriko, medtem bo pa mandata konec in vse, kar se je med tem zgodilo ter ves davkoplačevalski denar, ki je šel neznano kam, nezakonito, po poročilih, ki jih imamo iz raznih nadzornih organov v tej državi, bo pač odšel, kamor je odšel, ne da bi en sam prizadeti bil prikrajšan za svojo svobodo, da ne rečem, in svoje prigoljufane zaslužke iz takega naslova. Skratka, jaz bom to zadevo do konca podpiral in bom občutljiv za predloge, za dopolnitve in spremembe. Da bi pa kar tako tiho prenašal silno nasprotovanje, ki ima en sam namen, spet zavleči vso zadevo v neko prihodnost, iz katere se ne bo rodilo nič pomembnega, za take stvari pa nisem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Pečanova, kaj želite?
Sicer se temu reče replika, ampak želim se iskreno opravičiti kolegom iz Demokratične stranke upokojencev, ker jih nisem želela tlačiti v koalicijo v tem smislu. Se pač reče koalicija in tu zagotovo DeSUS, tako kot pri mnogih stvareh, ima tako pozitiven odnos, da je bilo napak, da sem uporabila izraz koalicija; pri tem nisem razmišljala o vas, vendar je logično, da ste bili zajeti. Še enkrat, iskreno opravičilo, gospod Žnidaršič.
Hvala lepa. Gospod Dušan Kumer, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej bi odgovoril ali pa rekel tistim, ki širite tezo ali pa neke vrste lažno trditev, da je Zakon o integriteti v javnem sektorju relikt Zakona o boju proti korupciji, ki je bil v tem Državnem zboru sprejet pred tremi leti, se morate zavedati, da Zakon o nezdružljivosti funkcije, ki smo ga sprejeli pred dobrega pol leta, je relikt 15 let nazaj, kajti po vsebini je popolnoma podoben zakon kot tisti, ki je bil v tem Državnem zboru sprejet pred 15 leti. Sicer bi pa takole rekel, vsi imate prav, tisti, ki ste govorili, da je tranzicijsko obdobje in sama tranzicija ena najbogatejših njiv. In res je, marsikdo se je v tem tranzicijskem obdobju obogatil. Vendar je treba za zdaj, za danes pa reči naslednje, da smo v drugi fazi tranzicije in da se vedno v takšnih obdobjih, takšnih časih pojavita dve vrsti ljudi: tisti, ki pripravijo spremembe in začnejo spremembe, in tisti, ki se s temi spremembami okoristijo. In v tej drugi fazi tranzicije se na žalost z začetimi spremembami okoriščajo tisti, ki so trenutno zdaj na oblasti ali blizu oblastnega korita. Ne bom ponavljal, kar je kolega pred mano, ki sedi v koaliciji, govoril, vendar mi je v marsičem, kar sem povedal v imenu poslanske skupine, dal seveda prav. Zato še enkrat poudarjam in bi izpostavil, vprašajte se, tisti, ki ste bili glasni pred tremi leti v tem Državnem zboru ali zunaj, če niste bili poslanci, in vas sprašujem - kakšen pa je epilog Oriona? Kakšen je epilog Zbiljskega gaja? Etc, etc. Nič o tem več ne govorite. Takrat ste desetine, stotine ur porabili kot argumentacijo za korupcijo, klientelizem in nepotizem. Danes ne govorite več o tem. Nekatere te stvari, ki ste jih takrat okarakterizirali za korupcijo, so danes pred sodnimi organi so bili ljudje in same vsebine bile oproščene. Se pravi, očitno nič ni bilo narobe. Tudi o tem danes ne govorite in popravite besede za nazaj, ko danes nas svarite, naj o imenih, konkretnih vsebinah in priimkih ne govorimo, o ljudeh, ki ne sedijo ali pa niso prisotni v tem Državnem svetu. Leta 2004 niste znali o ničemer drugem govoriti kot o nepotizmu, klientelizmu in korupciji. Danes, seveda še enkrat, tako, kot sem v uvodu rekel, imamo neko protikorupcijsko bonaco, popolnoma brezvetrje. Nič se na tem področju ne dogaja. Dvakrat sem zastavil poslansko vprašanje tako pravosodnemu ministru kot notranjemu ministru. Podatke, tisti, ki ste jih hoteli, ste jih slišali in videli: v Sloveniji korupcije ni.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Po vsej tej razpravi bi rekel naslednje, ta Državni zbor je sprejel Zakon o nezdružljivosti funkcij. Ta zakon je ta Državni zbor sprejel, nikoli ga ni razveljavil. In glede na to, da je Ustavno sodišče imelo na ta zakon, na nekatera določila pripombe, je tudi povedalo, katere stvari je potrebno spremeniti oziroma popraviti. In v tej smeri moramo delovati, ne pa, da zdaj to, kar smo mi sprejeli, kar je Državni zbor sprejel, vržemo stran in pridemo z nekim novim zakonom, ki pa je v bistvu koncept starega, kar smo že v tem Državnem zboru z večinsko voljo rekli, da ne, da gremo naprej - in smo sprejeli Zakon o nezdružljivosti funkcij. Tako se mi zdi, da je vse to govorjenje dejansko namenjeno temu, da se na vsak način skuša ohraniti relikt. Dejansko gre za relikt in glorificiranje neke komisije in nekega predsednika, ki naj doživljenjsko opravlja to svojo funkcijo. In potem ko je Ustavno sodišče izdalo svojo odločbo, je politična stranka Socialnih demokratov, ki je tudi sedaj predlagatelj tega zakona, že vložila v proceduro en zakon, in sicer zakon, s katerim bi razveljavili Zakon o nezdružljivosti funkcij in oživili Zakon o preprečevanju korupcije. In zdaj se s tem zakonom poskuša podobno. V razpravi je bilo omenjeno tudi nekaj, s čimer se pa zelo težko strinjam oziroma zelo težko sem to poslušal; namreč, da je bilo v koalicijski pogodbi razpravljano o tem, da dajmo zapisati in dajmo uresničiti to, polovimo lumpe, ki obstajajo, in potem bomo rešili tisto, kar je bilo pred volitvami veliko povedanega, glede boja zoper korupcijo, klientelizem, nepotizem in tako naprej. To je vse lepo in prav, ampak koalicija ni tista, ki bi lahko uresničila "polovimo lumpe". Imamo zakonodajno vejo oblasti, imamo izvršilno vejo oblasti in imamo tretjo vejo oblasti. To je sodstvo. Imamo organe pregona, policijo, tožilstvo in sodišča. In ti so tisti, ki lahko oziroma morajo ugotavljati kazniva dejanja, korupcijo in tako naprej in poloviti lumpe, ne pa koalicija. To je pa v bistvu v stilu tistih režimov, ki jim načeljuje Hugo Chavez, Fidel Castro ali Josip Broz Tito, ki pa ravnajo in so ravnali tako, na takšen način. To v demokraciji ni mogoče - žal; ali pa še bolje - na srečo. Tako tovrstno govorjenje moram odklanjati in ga nikakor ne morem sprejemati in mislim, da bi se morali vsi tega izogibati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik Vlade? Izvolite, prosim.
Hvala. V razpravi je bilo nekajkrat tudi omenjeno, da predlog Vlade oziroma osnutek zakona, ki je pripravljen, novela zakona, je spet neka obljuba, ki ne bo zaživela oziroma je ne boste videli na klopeh oziroma se bo spet odlašalo z realizacijo. Vsak, ki želi, lahko pogleda v zakonodajni postopek, torej v vladna gradiva. To gradivo že nekaj tudi vidite objavljeno na spletu, tako da namera in pa pripravljenost je tukaj popolnoma izkazana in tako kot sem že v uvodu povedal, v naslednjih dneh lahko pričakujete ta zakon na klopeh. Glede dileme oziroma polemik v zvezi z neodvisnostjo organa. Vladni koncept oziroma vladna rešitev, ki je predlagana, govori o Računskem sodišču. Mislim, da Ustava je tukaj popolnoma jasna, sama Ustava zagotavlja Računskemu sodišču poseben položaj in ravno neodvisnost Računskega sodišča je seveda eno temeljnih pogojev. Tako da se spraševati, ali bo Slovenija s tem konceptom, ki ga je pripravila Vlada, zadostila zahtevam OECD-ja ali ne, seveda ni na mestu. Glede dileme "so what", če je Slovenija tam, kjer so jo pač v neki nebodisitreba organizacijo postavili. Takrat, ko v tujini nekateri slovenski predstavniki v takšnih in drugačnih organizacijah Slovenijo postavljajo oziroma jo orišejo v neki luči, kot temu ni res, in jo očrnijo na področju korupcije, seveda takrat se ne sprašujemo "so what", ampak takrat zelo hitro se znamo sklicevati po teh mednarodnih inštitucijah oziroma organizacijah. Takrat, ko neka organizacija to sliko pokaže nekako drugače - in mislim, da merila, kako so ocenjevali, so tukaj bila popolnoma jasna -, seveda takrat je to nepomemben element. Pa da ne bo pomote, zdaleč od tega, da bi bili v Vladi zadovoljni s stanjem na področju boja proti korupciji. Zdaleč od tega. Potrebno bo še narediti veliko in ravno ta prizadevanja in vse to, kar počnemo, počnemo zaradi tega, da bi se stvari premaknile in spremenile.
Hvala lepa. Želi še besedo predlagatelj? Prosim.
Hvala lepa. Govorim zato, da bi javnost razumela in vedela, kje so temeljne dileme in temeljna vprašanja, in da bi se vsak lahko prepričal, kdo s svojimi predlogi ali v tej razpravi zamegljuje in kdo ne. Nisem namreč optimist, da bi poslanke in poslance Demokratov, Ljudske stranke in Nove Slovenije prepričal, da naj podprejo, čeprav bi bilo to skrajno korektno do vseh. Vprašanja, o katerih skupno razpravljamo in veljajo že od leta 1992 kot ureditev, so vprašanja nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, vprašanje prejemanja daril in vprašanje prijavljanja premoženja. Od leta 1992 imamo ta vprašanja urejena in obravnavala jih je posebna parlamentarna komisija o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. V tem okviru, veste vsi, ni bil ugotovljen noben primer kršitve. Jaz ne trdim, da je kršitev obstojala, ampak noben primer kršitve ni bil ugotovljen. Bila je pa, vsaj v letih 2002, 2004, intenzivna kritika takratne opozicije sedanjih koalicijskih strank Demokratov, Nove Slovenije in Ljudske stranke o tem, da je pravna ureditev problema protikorupcijskega delovanja nezadostna in da je treba to področje na novo urediti, da bi preprečilo ali pa zagotovilo možnosti preprečitve koruptivnih ravnanj predvsem v oblastnih organih. Spomladi leta 2004 je bil takrat sprejet Zakon o preprečevanju korupcije, ki je poleg vprašanj daril, nezdružljivosti in prijavljanja premoženja na približno enak način uredil tudi nekatera druga vprašanja, predvsem je uredil vprašanje, poročilo o integriteti - skratka, posebnih programov, ki so jih morali sprejeti vsi državni organi in lokalne skupnosti in v njih predvideti, kje obstoja nevarnost koruptivnega ravnanja; sprejel je opredelitev za poseben neodvisen organ, ki ne bo več deloval v okviru Vlade, ampak ga bo imenoval Državni zbor; in temu se po domače reče Kosova komisija. Dve leti je takšen organ obstojal, dokler ni prišlo do spremembe oblasti, dokler ni takratna koalicija prišla na oblast in ugotovila, da ji takšen samostojen in neodvisen organ ne odgovarja in da je za to treba spremeniti zakon. In takratni predlagatelji zakona so predlagali vrnitev na staro stanje do leta 2004 - samo parlamentarna komisija, ki bo ugotavljala vprašanje sprejemanja daril, nezdružljivost opravljanja funkcije z drugim delom, ki pomeni pridobitno dejavnost, in vprašanje premoženjskega stanja. Vrnili smo se, to kar je rekel kolega Kumer, skratka, leta 2004 ponovno na stanje v letu 1992 - in nismo predvideli več nobenega organiziranega protikorupcijskega delovanja. Zopet ta zakon je bil sprožen ustavni spor. Ustavno sodišče je ugotovilo, da je v delu, ki zadeva pristojnost parlamentarne komisije, ki lahko preučuje darila, premoženjsko stanje in nezdružljivost ne samo za parlamentarce in tiste, ki so na nek način soodvisni, zakonodajno vejo oblasti - tudi za nekatere druge, deloma je bilo najprej govora o pravosodju, pa je bil zadnji dan praktično v razpravi izključeno, ampak za lokalno upravo, samoupravo, pa še koga, ki ne spadajo zraven, je Ustavno sodišče ugotovilo, da je določba neustavna, jo je razveljavilo, hkrati je predvidelo, da se načrti integritete začasno ustavijo in se jih ne izvaja, v ostalem pa je reklo, da določbe niso sporne ustavno, vendar ni reklo, da smejo ali ne smejo biti. Nikjer ni govorilo o tem, da bi bila samostojna in neodvisna komisija protiustavna, da je zakon ne bi smel predvideti, da ne bi smela delovati. Ker je v zakonu, ki ga je Ustavno sodišče presojalo, več ni bilo, ker jo je ta Državni zbor z večino treh koalicijskih strank - da sem spet precizen, Demokratov, Ljudske in Nove Slovenije ukinil, ker je ni želel, da bi na ta način delovala. To je bilo stanje leta 2006, ko smo res poslanke in poslanci Socialnih demokratov vložili Zakon o razveljaviti zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo z željo, da v celoti stopi v veljavo star Zakon o preprečevanju korupcije, ki nikoli ni bil razglašen za protiustavnega, nobena njegova določba ni bila razglašena za protiustavno in da se ta zakon dograjuje, ne pa, kot je takrat že formalno najavila Vlada, se išče rešitve zgolj in samo v prilagoditvi pristojnosti parlamentarne komisije samo za parlamentarce, skratka za zakonodajno in izvršno in upravno vejo oblasti, ne pa za pravosodje, Računsko sodišče in da poenostavim druge. Ta zakon je večina parlamentarna zavrnila, zaradi tega smo potem na pobudo in na pripravo komisije za preprečevanje korupcije v nekaterih parlamentarnih strankah Socialnih demokratov, Ljudske stranke, Zares in DeSUS-a vložili nov predlog zakona. Pri čemer želimo z novim predlogom zakona ohraniti vprašanja, ki so vezana na darila, na prijavljanje premoženja in nezdružljivost na enak način, kot približno to velja že 15 let. Hkrati utrditi možnost posebne protikorupcijske komisije, načrtov integritete, kar je bilo v prejšnjem zakonu iz leta 2004, in uveljaviti še nekatera nova poglavja in ureditve, ki jih doslej ni bilo - lobiranje, varovanje prijaviteljev in še nekatera vprašanja. Govoriti o tem, da je to zloraba ustave, je čista izmišljotina in debela laž. Ustavna odločba se da uresničiti na različne načine in nihče mi ne bo rekel, da je uresničitev možna samo skozi neposredno izvedbo izrecne zahteve, ki jo ima odločba Ustavnega sodišča zaradi pristojnosti parlamentarne komisije za nadzor. Možno je tudi na druge načine. In zato to govoriti, ni res. Res pa je, da želimo mnogo širše kot zdaj urediti vprašanje protikorupcijskega delovanja. Želimo, da bi še naprej obstajala protikorupcijska komisija kot samostojen in neodvisen organ, vendar na novo oblikovana in z drugačno sestavo, da ne bi rekli, da je to komisija, ki ni dovolj pluralno in preko različnih interesov sestavljena. Začela bo tudi kmalu delovati, ker ob poteku mandatne dobe sedanje komisije, to bo pa čez pol leta ali nekaj takšnega, bo na novo imenovana komisija. Če je problem v tem, da deluje še sedanja komisija je v prehodnih določbah, če bi to potrdili, možno tako najti tudi drugačne roke za delovanje; in to ne bi smel biti noben poseben problem. Res pa je, da menimo, da v trenutku, ko bo - in mene veseli, da je Vlada danes to najavila - , da bo parlament ratificiral resolucijo Združenih narodov proti korupciji, potem bo naša obveznost imeti samostojen in neodvisen organ. Mi pač trdimo, da to parlamentarna komisija ni, ker se ukvarja samo z vprašanji premoženja, daril in nezdružljivosti, pa še to bo po predlogu Vlade delovna na drug način urejeno, ampak da rabimo za protikorupcijsko delovanje posebno neodvisno komisijo, ki ima strokovno-političen značaj. Mi smo imeli pred tremi, štirimi meseci, nekaj kolegic in kolegov je bilo na razgovoru, predstavnike iz britanskega parlamenta, iz Irske, ki urejajo to vprašanje. Bilo izrecno rečeno - tam so po položaju predsednik računskega sodišča, predsednik vrhovnega sodišča, včasih je bil tudi predsednik parlamenta - pa so potem rekli, da to njegovi funkciji ne odgovarja in da naj bo generalni sekretar - tisti, ki nepolitično presojajo takšna možna ravnanja. Zato je naše trdno prepričanje, da ni prišlo v delovanju sedanje opozicije plus DeSUS-a do nobenega preobrata. Mi ves čas, odkar smo v opoziciji, zahtevamo, da se ohrani sistem protikorupcijskega delovanja na način, kot ga je opredelil Zakon o preprečevanju korupcije, ki ste ga vi, vladna večina, ta trenutek ne vem ali z DeSUS-om ali ne, ampak mislim, da brez DeSUS-a, razveljavili in sprejeli Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. To si priznajte in povejte, da niste želeli imeti protikorupcijske komisije kot samostojnega in neodvisnega organa. Niste želeli, da bi se proučevala in preprečevala tudi druga vprašanja, ampak da bi ta komisija delovala tako kot od leta 1992 do 2004, ko ni v 12-ih letih naredila nič. Imela je trikrat, štirikrat na leto sejo, mi smo pisali poročila, dala jih je v kuverto zapečateno, če je kdo pozabil ali ni hotel mu je poslala opomin, ni imela nobenih sankcij in tudi tistemu, ki po opominu ni poslal, se nič ni zgodilo. To je bila situacija do leta 2004 in takšno situacijo bi vi ponovno želeli, zato ne pristajate na to, da se sprejme zakon, ki je predlagan. Jaz pričakujem, da mogoče bo razjasnitev teh temeljnih vprašanj le pri kakšnem od vas prispevala k temu, da se bo ob glasovanju premislil. Povem pa izrecno, ali ponavljam to, kar je rekel kolega Kumer: pri tem se sklicevati na finančna sredstva in na obremenitev je pa res cinizem prve vrste. Za nekaj milijonov evrov, ki bi bili potrebni za delovanje te komisije, bi bilo poplačano nekajkrat z vsem, kar bi komisija preprečila in odkrila. Jaz verjamem, da gre vam na živce, po domače rečeno, ko poslušate oziroma berete splošna mnenja, ki jih glede posameznih ravnanj daje komisija. Tudi meni gre kdaj na živce, pa rečem: "No, spet so nekaj odkrili!" Samo na ta način se dajejo splošne usmeritve za delovanje, ker ta splošna mnenja ne predstavljajo še nobene konkretne sankcije razen osveščanje vsakega od nas, da počasi razmišlja, da korupcija ima mnoge lovke in mnoga ravnanja, ki jih kaže preventivno preprečevati. Vse drugo bo delovanje pristojnih pravosodnih organov od ovadbe, prijave oziroma obtožbe, sojenja - če bo. To se je delalo prej in to se lahko dela tudi sedaj in zaradi tega ne potrebujemo posebno komisijo. Jaz pričakujem, da bomo morda le ponovno razmislili o tem vprašanju. In kot so moje kolegice in kolegi, sopredlagatelji rekli, če je pri tem kakšno vprašanje, ki ga je treba spremeniti, smo odprti. Če je 19. člen sporen in pomeni poseganje v pristojnosti sodišča, smo odprti. Če je problematično, da bi komisija bila prekrškovni organ, smo odprti. Kaj drugega pa kot konkretna pripomba k obstoječemu tekstu ni bilo povedano. In če bi vse ostalo bilo ustrezno, bi lahko takšen predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa. Zaključili smo razpravo vseh, ki so bili prijavljeni. Ker pa je čas za razpravo še ostal, v skladu s prvim odstavkom 71. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospa Breda Pečan, imate besedo. Povedal bi še to, vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut.
Hvala lepa za besedo. Rada bi povedala še nekaj argumentov k temu, da bi bilo vseeno dobro ta zakon sprejeti kot dobro podlago za nadaljnje delo z njim. Vrata so odprta in pripravljeni smo na pogovor, predvsem seveda z Vlado Republike Slovenije, tako da ne bi pritrdili, predvsem da Vlada ne bi pritrdila trditvam nekaterih poslancev, da gre pri našem predlogu zakona za obravnavo problematike preganjanja korupcije, v boju proti korupciji ne za vsebino, ampak za osebo. Ravno obratno. Slišali ste, da ta zakon predvideva ponovno oziroma imenovanje nove komisije za preprečevanje korupcije, ki je tudi popolnoma drugačna in na drugačen način sestavljena kot pa dosedanja komisija. In da nikakor nismo tisti, ki bi za vsako ceno in predvsem ne zaradi samega imena branili sedanjo sestavo komisije. Prepričani smo, da je ta zakon bistvena izboljšava Zakona o preprečevanju korupcije, da pa ni niti od daleč primerjave z zakonom, ki je bil sprejet lansko leto in ga je Ustavno sodišče delno razveljavilo, niti od daleč. Jaz sem bila v prvem mandatu tega Državnega zbora poslanka in se dobro spomnim, na kakšen način je funkcioniral Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Bil je dejansko tisto, kar smo poslušali v razpravi ob sprejemanju sedanjega zamrznjenega zakona, namreč, da je to brezzobi tiger. Komisija za preprečevanje korupcije je s svojimi ravnanji, svojimi mnenji, tudi s svojimi prijavami na Državno tožilstvo, ki, moramo poudariti, nikakor ni neodvisen organ, zaradi tega, ker državne tožilce imenuje Vlada in ne Državni zbor. In tudi opazili smo, kako Generalno državno tožilstvo ravna v posameznih zadevah, ki jih prijavlja Računsko sodišče ali Komisija za preprečevanje korupcije. Ponavadi končajo stvari nekje globoko v predalu, tako kot recimo tudi prijava varuha človekovih pravic tik pred koncem njegovega mandata. Tako lahko rečem, da tudi izgovarjanje na to, da bodo svojo funkcijo prevzeli Računsko sodišče in Ustavno sodišče, je ob tem, koliko dela ima Računsko sodišče, koliko dela ima in kako preobremenjeno je Ustavno sodišče, je čista farsa govoriti o tem, da bo ta zakon, zakon, ki ga Vlada pripravlja, z za mene še vedno nedopustno zamudo, in tudi dejstvo je, da pod pritiskom javnosti oziroma dejstva, da je že v proceduri Zakon o integriteti v javnem sektorju, ki bistveno boljše obravnava problematiko korupcije kot pa samo z lepotnimi popravki popravljen, jaz ne morem drugega izraza uporabiti, kot smešni, farsični zakon, ki ga je sprejela nenavadna naveza večjega dela koalicije in dela opozicije lansko leto. Jaz sem prepričana, da bi koalicijski poslanci morali vendarle se še enkrat posvetovati s predstavniki Vlade in se vprašati, ali je bolje, da Slovenija obdrži obraz pred lastno, domačo in tudi tujo javnostjo, ali bo Državni zbor znova slepo šel po poti ponižnosti in brezpogojne pokornosti.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Černač, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz sem v razpravi poudaril in po tistem ponovno slišal nekako razpravo v tem smislu, "mi želimo to področje urediti, vi ga pa ne želite". Jaz sem večkrat poudaril, da na tem področju, če na katerem, ne gre za vaše in naše. Konec koncev tudi v tem predlogu zakona, ki ga predlagate, piše funkcionarji po tem zakonu so poslanci, člani Državnega sveta, predsednik republike, predsednik Vlade, ministri, državni sekretarji, sodniki Ustavnega sodišča, državni tožilci, guverner Banke Slovenije, varuh človekovih pravic, funkcionarji v službah Državnega zbora in tako naprej, funkcionarji samoupravnih lokalnih skupnosti. To so ljudje s celotnega političnega spektra, iz vseh političnih opcij in tudi nekateri ne pripadajo nikomur. Se pravi, problem, ki ga urejamo, je splošen problem in tega mislim, da se moramo zavedati. Imam pa občutek, da nekateri pa nekako imajo nek cmok v grlu, češ, v letu 2004 se je zaradi opozarjanja na pojav korupcije in klientelizma zgodila sprememba oblasti. In imam občutek, da bi nekateri predvsem v vrstah SD radi s tem, ko bi kar vse počez okarakterizirali za lopove, ta vzorec ponovili. To pa ni v redu. To je slabo. Ta konkreten primer, ki je bil danes izpostavljen, sedaj ga lahko imenujem bivšega poslanca kolege Pavla Ruparja, govori o tem. Kolega Pavel Rupar je naredil visoko moralno dejanje, ko je odstopil. Mislim, da ni bilo potrebe, da bi to naredil, vendar je treba ob tej priliki glede na ta natolcevanja, ki se dogajajo, povedati. Občina Tržič je zadolžena za 2,7 milijona evrov. V skladu z zakonskimi limiti, zadolžena je za tiste investicije, ki pomenijo izboljšanje socialne, družbene in komunalne infrastrukture na njenem območju. Stanovanje, ki mu je očitano, je kupil pošteno, z lastnimi sredstvi in s kreditom. Prijava tožilstvu s strani Kosove komisije je bila na tožilstvu ovržena, ker ni bilo znakov kaznivega dejanja. Toliko o tem. Sedaj pa, ker že govorite o teh zadevah in ker ste se spravili na eno minormno stvar, ki nima nobene zveze s pojavom korupcije. Kdo pa so tisti, tako imenovani tajkuni, ki so izkoristili, kot pravite, čas tranzicije? Pa jaz ne govorim, da so storili kaj nezakonitega in protizakonitega, ampak med lastniki BTC-ja, Viator Vectorja, če hočete posameznih trgovskih verig itn., zares ne najdem nobenega, kot vi pravite, naših. Zares pa najdem nekatere, ki se zares zelo dobro poznajo z nekaterimi tudi v tej hiši. Zares. Tako da, mislim, da na tak način se tega problema ne bomo pametno lotili oziroma ga ne bomo na pameten način uredili. Mene ne, spoštovani kolegi, nič ne motijo načelna mnenja. Popolnoma nič. Jaz jih preberem. Moti me način, na kakšen način se stvari delajo, moti me, da so v smislu problematiziranja izpostavljeni predvsem posamezniki z ene določene strani. Poglejte, kaj tukaj piše. Ne bom imenoval oseb. Župan v dopisu poziva vodstva javnih zavodov, da v poslovanju z odvetniškimi pisarnami in notarji izvedbo tovrstnih storitev zaupajo odvetniškim družbam oziroma odvetnikom in notarjem, ki jih je navedel v njegovem dopisu. Potem pa je načelno mnenje, da taka generalna usmeritev ni ravnanje, ki bi izpolnjevalo znakov korupcije v smislu, ki sem ga prej prebral. Če se to mnenje ne bi pisalo, upoštevajoč ime in priimek, vprašanje, če bi bilo tako. Vprašanje, če bi bilo ime tega župana in ne nekega župana z Obale. Ali pa kogarkoli tretjega. To je problem. Da ne govorimo, da plačilo izvajalcev za hudourniška dela predstavlja element korupcije, ker so bila plačana dela, ki niso bila izvršena. Jaz sem sedajle v primeru teh poplav povedal, da se ne bo ponovno zgodilo to, kar se je zgodilo po nekaj letih, ko so se problematizirala plačila del, ki so jih bila posamezna podjetja dolžna izvršiti takrat, ko ni bilo nikogar, ki bi si upal na ogrožena območja. Upam, da se to ne bo ponovilo. Taka načelna mnenja, spoštovane kolegice in kolegi, me pa resnično motijo in iritirajo, ker ne pripomorejo k razčiščevanju pojavov, ki so rak rana vsake družbe. In samo za to gre. In ko sem v razpravi povedal, da predlog zakona ob najboljši volji tega ne rešuje, je bil to temeljni argument [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in temeljna usmeritev, zakaj takšnega predloga ne morem podpreti. Jaz bi bil vesel, da Ustavno sodišče ne bi razveljavilo tiste določbe, ki je rekla, da vse premoženje vseh javnih funkcionarjev je javno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Aleš Gulič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. V času razprave danes je bilo pravzaprav slišati marsikaj zanimivega, od tega, da je seveda korupcije veliko, da jo je malo, ampak v bistvu nobenih številk pa vendarle ni bilo predstavljenih. Jaz vam priporočam, da greste na spletno stran Komisije za preprečevanje korupcije in si ogledate kakšne so zdaj te zadeve v Sloveniji. Za leto 2006 je bila opravljena neka anketa, kjer so povprašali predvsem odgovorne osebe v firmah, podjetjih - velikih, malih in srednjih, kako se jim zdi, da je s korupcijo. Rezultate so primerjali tudi z letom 2002 in 2004. Tukaj je seveda evidentno, da je bil občutek o tem, koliko je korupcije v Sloveniji, leta 2002 nekaj manjši, kot je v letu 2006, in seveda bistveno manjši, kot je bil v letu 2004. Se pravi v letu 2004 se je na nek način ta fama o tem, koliko je tega v Sloveniji, vzpostavila in delovala. Ali je delovala tako ali drugače, niti ni bistveno. Ampak če greste dobro pogledat potem še druge rezultate iz te ankete, ki je bila opravljena med firmami, boste videli, da še vedno obstaja na nek način občutek, da so koruptivni čisto vsi javni uslužbenci - tako o tem meni 2% povprašanih v malih podjetjih, v srednjih - 4%, da počne to recimo le nekaj javnih uslužbencev, jih meni 40%. Ko pa so bili ti ljudje povprašani o tem, ali vedo to iz lastne izkušnje ali vedo to iz pripovedovanja ali medijev, pa se vidi, da iz lastne izkušnje zelo, zelo malo. Da večino zadev vedo iz pripovedovanja ali iz medijev. Ampak kakorkoli že. Ta raziskava govori predvsem o tem, da je ozaveščenost o tem, da korupcija v Sloveniji obstaja in da je seveda prav gotovo ena pomembnejših nalog ali veliko bolj pomembna naloga kot ugibanje o tem, je da se te zadeve preprečujejo. Preprečujejo se pa najbolje očitno na način z neodvisno od vseh vej oblasti, neodvisno komisijo. Tako se je pokazalo do zdaj. Vse drugo je bilo prej pravzaprav slabše. Tista komisija, ki je obstajala v okviru parlamenta, je očitno bila ne samo brezzobi, ampak tudi breznogi in tudi še brezdlakavi tiger. Se pravi, nič ni bilo od nje. Kasneje se je seveda tako imenovana Kosova komisija bolj potrudila, čeprav seveda so ji pa vseskozi metali tudi polena pod noge. Se zelo dobro spomnim, dva, tri mesece po njenem delovanju je bilo očitano, da v zadnjih petih letih ni ničesar naredila, kar je seveda popolna neumnost, še danes nima pet let. Ta predlog zakona o integriteti v javnem sektorju, mislim, da je dobro, da ga podprete, ker prinaša vrsto rešitev. Sem pa seveda še vedno prepričan, da se da v razpravi, se pravi, do drugega branja marsikaj izboljšati, ne samo da se na nek način zmanjša pojave, iz katerih bi seveda lahko govorili o nepotizmu, klientelizmu, korupciji, ampak tudi tiste, pri katerih lahko govorimo o izsiljevanju, ko tisti, ki naj bi bil koruptiven, ničesar ne dobi, ampak mu je pa obljubljeno, da se mu ne bo nič zgodilo, če bo ubogal. Tudi takšne primere imamo. Priporočam kolegom iz vseh strank, očitno, ker vse nas skrbi korupcija, da to podpremo in seveda gremo potem naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Dimitrij Kovačič, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predlagatelj je v zaključni besedi povedal, da predstavlja obravnavani zakon uresničevanje odločbe Ustavnega sodišča. Jaz trdim, da temu ni tako. Obravnavani zakon ne predstavlja uresničevanja odločbe Ustavnega sodišča. Uresničevanje odločbe Ustavnega sodišča predstavlja tisti predlog, ki bo upošteval navodila Ustavnega sodišča in bo Zakon o nezdružljivosti funkcij opravil oziroma spremenil tako kot je povedalo oziroma naročilo Ustavno sodišče. To ne pomeni, da ni možno obravnavati in sprejemati tudi popolnoma novega zakon, tudi takšnega, kot ga je skupina predlagateljev vložila v proceduro, ampak to ne pomeni, da gre za uresničevanje odločbe Ustavnega sodišča, to je nekaj drugega. Ta Državni zbor, kot sem že prej povedal, je sprejel Zakon o nezdružljivosti funkcij. Popolnoma logično in naravno je, da poskuša ta Državni zbor ta zakon pripeljati do konca in ga sprejeti takšnega, kot je bil, s tem, da se vgradijo tudi tiste spremembe in popravki, kot jih je narekovalo Ustavno sodišče v svoji odločbi. Možno je, da se temu odreče in da gre v obravnavo in sprejem nekega popolnoma novega zakona. To je možno. Ampak ni pa to uresničevanje odločbe Ustavnega sodišča. Uresničevanje te odločbe pa je, da zakon, ki ga je ta Državni zbor sprejel, tudi dokončamo do konca. In ne razumem, zakaj nekateri ne morete sprejeti tega, da se naredi to, kar je naročilo Ustavno sodišče. Zakaj za vsako ceno iti po neki drugi poti, kar je sicer možno? Ampak Državni zbor je takrat, ko je sprejel ta zakon, sprejel ta zakon in dajmo zdaj to dokončati, kot je treba. Ko pa govorimo o tako poveličevani neodvisnosti komisije za preprečevanje korupcije, kar smo danes večkrat slišali. V zakonu, ki bo zelo kmalu prišel v proceduro, s katerim se bo potem tudi to, kar je Ustavno sodišče naložilo, uresničilo, nadomešča protikorupcijsko komisijo Računsko sodišče. Zakaj mislite, da Računsko sodišče pa ni neodvisen organ in Računsko sodišče ne bo moglo učinkovito, strokovno, neodvisno in samostojno opravljati tega, za kar nekateri trdite, da samo protikorupicijska komisija opravlja kot najbolj neodvisen od vseh in najbolj samostojen organ? Ali dvomite, da je Računsko sodišče takšen organ: neodvisen, samostojen in strokoven? Jaz bi trdil nasprotno. Bolj je za pričakovati, da bo Računsko sodišče bolj strokovno obravnavalo in reševalo zadeve, za katere bo pristojno, za tiste zadeve, ki jih je do sedaj protikorupcijska komisija obravnavala. Po mojem trdnem prepričanju je tudi Računsko sodišče bolj neodvisen in bolj samostojen organ. Zakaj temu nasprotujete? Zato bi še enkrat povedal, da dajmo v Državnem zboru zaključiti proceduro tako, da zakon o nezdružljivosti funkcij dokončamo in da ga popravimo v tistem delu, kjer ga je potrebno popraviti in spremeniti, kot je naložilo Ustavno sodišče. In ta zakon, ki je danes v obravnavi, pa ugotovimo, da ni sposoben [[...]]Volja po moje je, da dokončamo tisto in do takrat ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo na Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl.
Hvala lepa. Moram reči, da iz žilnih pet predstavniki koalicije razlagajo, kako je treba ta zakon zavreči in kako je treba sprejeti zakon, ki je trenutno na spletni strani, ki pa ima stališča same Zakonodajno-pravne službe jasno navedene, ima vrsto pripomb, tako glede tega, kakšna naj bi bila vloga Ustavnega sodišča pri nadzorovanju premoženja funkcionarjev kot seveda glede vloge Računskega sodišča. Zanimiv je odgovor Ministrstva za javno upravo. Ministrstvo pravi tako nekako, da je z vidika Zakonodajno-pravne službe sporen nadzor nad zasebno sfero posameznikov. "Strinjamo se", Ministrstvo za javno upravo pravi, "da rešitev po tej nalogi opravlja Računsko sodišče, ni sistemska, vendar ne vidimo razloga, da se takšna ureditev" [[...]]ne bi uveljavila in tako dalje. Gospodje iz Vlade, gospodje iz vladajoče koalicije! Protikorupcijska komisija je komisija, ki jo poznamo v anglosaksonskem svetu, kjer je zelo pomembno vprašanje, ali je na protikorupcijski komisiji ekipa, ki je sposobna oblikovati pravi obrazec in ta obrazec tudi kontrolirati. In tu je srž problema. Vse delovanje raznih, če hočete, predvsem parlamentarnih nadzornih teles pač ni odigralo svoje vloge. Zato imajo v vrsti držav urade, komisije, ki se s tem ukvarjajo. In, poslanci, zakaj je to za vas sporno? Zakaj je za poslance vladajoče koalicije, z izjemo DeSUS-a, sporno, da bo nekdo gledal v obrazec, ki ga je oblikoval, in ga tudi ustrezno nadziral? Zakaj je za vas sporno, da se registrirajo lobisti? Bi vsaj vedeli, da je za posel Patria Rotis bil nek lobist. Ne pa da šele skozi dokumente, ki so vsi označeni z interno, zaupno, ugotavljamo, ja, zgleda, da je bilo res nekaj lobistov, ki so bili na sestankih pri raznih predsednikih in tako naprej. In še na koncu to, kar je bilo povedano okoli našega poslanskega kolega Ruparja. Če se bo pokazalo, da je še kateri od funkcionarjev pridobil premoženjsko pravico ali premoženjsko upravičenje, pa le-ta ni bila prijavljena protikorupcijski komisiji, bom pričakoval, da bo naredil enako, kot je naredil kolega Rupar. Tu se strinjamo. Verjamem pa, da njegov sedanji naslednik, župan občine Tržišč, gospod Sajovic, ima kar veliko problemov s čiščenjem in prevzemanjem obveznosti za nazaj. Če sprejmemo Zakon o integriteti v javnem sektorju, če se zavedamo dejstva, da lobisti so, da potencialen vpliv na neracionalno, netransparentno porabo javnega denarja s strani ljudi, ki imajo vzvode moči, obstaja, če za to potrebujemo dosedanjih 99 in, upam, še nekaj naslednjih 50, 100 mnenj na leto, in če so ta načelna mnenja napotila funkcionarjem, česa naj ne delajo, potem verjamem, da bo v Sloveniji korupcije manj. Do takrat, ko pa Vlada zapiše, "no, ja, to pač naj opravlja Računsko sodišče," ki za to ni ne usposobljeno, ki za to nima niti ustreznih ustavnih pooblastil, je možno samo dvoje - ali se bo sedaj Računsko sodišče nehalo ukvarjati z nadzorovanjem več kot 3.000 oseb javnega prava, ki uporabljajo javni denar, in se bo ukvarjalo s 5.000 funkcionarji. Sedaj se protikorupcijska komisija ukvarja s 5.000 funkcionarji. In teh 5.000 funkcionarjev je tako močno lobistično organiziranih, da so najprej s pomočjo opozicije pod B to komisijo razveljavili, sedaj pa s pomočjo vladajoče koalicije, minus DeSUS, želi zavrniti dober zakon in dati v proceduro zakon, za katerega niti Zakonodajno-pravna služba Vlade Republike Slovenije misli, da ni ustrezen. To je situacija, ampak seveda, kot je rekel gospod Kovačič [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bodo že naši državni tožilci ugotovili, ali je kaj narobe ali ne. Če pa ne, bomo pa v naslednjemu mandatu seveda ustanovili komisijo, ki bo preverjala njihovo delovanje. Mislim, da je zakon dober, se ga pa seveda bojite začeti uresničevati [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik vlade. Izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Omenjena je bila ratifikacija konvencije Združenih narodov proti korupciji. Izrecno bi vas sedaj seznanil, da je Ministrstvo za zunanje zadeve v sodelovanju z Ministrstvom za pravosodje in tudi Ministrstvom za javno upravo pripravilo predlog zakona o ratifikaciji konvencije Združenih narodov proti korupciji. Ta predlog zakona bo v skladu s poslovnikom Vlade poslan v medresorsko obravnavo in v usklajevanje ter sprejem na Vlado v prihodnjih dneh oziroma bližnji prihodnosti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite prosim, kaj želite? [[...]] [[Oglašanje v ozadju, slaba slišnost]] [[...]]Prijavo [[...]]Kot predlagatelj lahko, 5 minut, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Černač govori o tem, da ob tem zakonu ni prav, da se delimo na vaše in naše. Jaz bi želel, da bi bilo to res. Samo argumenti, ki jih on proti tej delitvi navaja, so neresnični. Govori o tem, da en in drugi zakon obravnavata enake funkcionarje in jih našteva. Ja, tudi predsednika Računskega sodišča, tudi Ustavne sodnike. Vse to navaja. Ampak glede kakšne vsebine? Vi ste za zakon, v katerem bi vsebina nadzora nad temi funkcionarji vsemi - našimi in vašimi, obravnavala samo sprejemanje daril, nezdružljivost opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo in prijave premoženja. Vse ostalo, kar bi naj predstavljajo potencialno možna koruptivna dejanja, katerih definicija je zapisana v 2. členu našega predloga zakona, tega pa za vaše ni, ker takšnega zakona vi ne podpirate. Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo ne obravnava koruptivnih ravnanj, nima posebne komisije, ne daje ji posebnih pooblastil, ne obravnava zaščite prijaviteljev dobrovernih, ne obravnava vprašanja lobiranja in podobno. Gre samo za tiste stvari, ki jih imamo 15 let brez vseh efektov urejene. In prosim, dajmo se tega zavedati, ker vse drugo ni res. Opredelitev za eno ali drugo rešitev je pa mogoča. Samo bodite iskreni in povejte - mi za to, da obstaja komisija, ki bo imela v 11. členu naštetih 10, 15 pristojnosti, med njimi tudi dajanje splošnih mnenj, ki bo imela možnost dajati državnim organom prijave, državni organi bodo pa naprej ukrepali ali pa ne, ker tožilstvo lahko sprejme ovadbo ali jo pa zavrže, gotovo, to je njegova pristojnost, samo protikorupcijska komisija mora to delati, če jo imamo, sicer pa ni nikogar, ki bi to delal, razen rednih policijskih organov, ki marsikaj izvedo, hvala bogu, marsikaj ne, ker niso za to specializirani. In drugo, kar govori gospod Kovačič. Gospod Kovačič, bistvo odločbe Ustavnega sodišča je razveljavitev določenih določb. Bistvo cilja, ki ga Ustavno sodišče zasleduje, je, da neustavnih določb v zakonodaji ni več. Najbrž do sem oba soglašava. Metodi, kako to uresničiti, sta pa ali preko ožjega, izvršitve samo enega, dveh ali treh členov zakona - gospod Žnidaršič vam je malo prej povedal, kako mnogokrat ugotavljate, da ko se odpre zakon, je prav razen odločbe Ustavnega sodišča še kaj urediti. Jaz sem na kolegiju, kolega Tanko bo to vedel, ugovarjal skrajšanemu postopku za lovski zakon prav zato, ker sem rekel, da je Ustavno sodišče je razveljavilo tri člene lovskega zakona, vi jih pa spreminjate 15 ali 30. Zakaj? Pa je to ustavno možno. In gospod Kovačič najbrž ne bo ugovarjal, ko bom jaz rekel, da ni korektno in da to ne pomeni izvršitve odločbe Ustavnega sodišča, ker mu tokrat to vsebinsko odgovarja. Zato ugovarjati, da poleg rešitve, ki ji nasprotuje Ustavno sodišče, rešujemo še druge stvari, najbrž ni utemeljeno. In zdaj še ena stvar, kjer je tudi nekorektno. Govorite o tem, saj bo zdaj po novem Računsko sodišče kot popolnoma samostojen in nepristranski visokostrokoven organ ugotavljalo določene stvari. Res je, ugotavljalo jih bo, samo poglejte kaj, ugotavljalo bo samo vprašanje darila, vprašanje prijave premoženja in še nekaj, ne pa spet koruptivnega ravnanja. In to je tisto, na kar ne pristajate. To je koruptivno ravnanje in ko je poseben organ, ki o tem odloča, je zakon za vas slab. To je dejstvo.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 18.15. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.15.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Prehajamo na prekinjeno 29. točko dnevnega reda - obravnava predloga za kandidatko za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo se imenuje gospa Mojca Kucler Dolinar. Glasujemo. [[Aplavz.]] Ugotavljam, da je glasovalo 70 poslank in poslancev, za 48, proti 16. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je gospa Mojca Kucler Dolinar imenovana za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Ministrici Vlade Republike Slovenije čestitam k imenovanju in ji želim uspešno opravljanje dolžnosti! Čestitam! Prosim novoimenovano ministrico, da v skladu s 113. členom Ustave Republike Slovenije priseže pred Državnim zborom.
Hvala lepa. Prisegam, da bom spoštovala ustavni red, da bom ravnala po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi delovala za blaginjo Slovenije. Zahvaljujem se, drage poslanke in poslanci, tudi za naše sodelovanje ne le svoji Poslanski skupini Nove Slovenije, temveč vsem vam, s katerimi smo sodelovali v teh treh letih. In upam, da bomo na skupnih točkah sodelovali tudi naprej. Hvala lepa! [[Aplavz.]]
Ker je bila poslanka gospa Mojca Kucler Dolinar imenovana za ministrico za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, v skladu s 14. členom Zakona o poslancih začasno ne more več opravljati poslanske funkcije. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, kateri kandidat bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih nadomestil navedeno poslanko. Na podlagi obvestila Državno volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotovitvi poročala zboru. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda - to je s prvo obravnava Predloga zakona o integriteti v javnem sektorju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o integriteti v javnem sektorju, prva obravnava je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Vidim roko. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Gospod Aurelio Juri. [[Ne, se odpoveduje.]] Gospod Bogdan Barovič. Izvolite prosim, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Jaz predlagam kolegicam in kolegom, da v prvi obravnavi, tako kot Slovenska nacionalna stranka, ki bo podprla predlog zakona, podprete ta predlog tudi vi. Še vedno je čas, da se oblikuje natančno, da bo jasno vsem nam, kaj je prav in kaj ni. In kasneje v drugi obravnavi lahko še marsikaj dorečemo. Kolegice in kolegi, če vam je res do poštenosti, iskrenosti, protikoruptivnosti, in ne bom našteval še vsa ta načela, pričakujem, da v tej fazi sprejemanja zakona bo Državni zbor izrazil svojo voljo, da res ima namen boriti se proti korupciji z neodvisno komisijo, kot jo zahteva OECD. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo v svojem imenu? Prijava teče. Gospod Aleš Gulič, izvolite.
Spoštovani in cenjeni! Jaz bom predlog zakona vsekakor podprl, ker prinaša rešitve, ki bodo prav gotovo uspešno omejevale koruptivne položaje, položaje, v katerih bi lahko prišel do izraza nepotizem, v katerih bi lahko tudi preprečevali klientelistične pobude na različnih ravneh. Predlog zakona je dober tudi zaradi tega, ker zelo jasno pove, da imajo poklicni funkcionarji zelo, zelo omejeno možnost drugega dela in nepoklicni zelo, zelo omejeno prepoved do drugega dela. To je zadeva, zaradi katere se je pravzaprav sprožilo v tem Državnem zboru kar nekaj nepotrebnih prepirov. Zdaj so stvari jasne. Obenem pa ta zakon prinaša tudi rešitve, ki so se pokazale, oziroma rešitve za probleme, ki so se pokazali tudi v letošnji predvolilni kampanji, se pravi, veliko bolj jasno določa obnašanje v tem času in v času pred uradno volilno kampanjo in seveda ureja tiste zadeve, ki so vezane na lobiranje, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ki je bilo pravzaprav zdaj čisto popolnoma odprto. Mislim, da je zakon primeren za prvo obravnavo in seveda že zaradi volje vseh poslancev, da bi korupciji stopili na prste, mislim, da ga je treba podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan, prosim.
Hvala lepa. Glasovala bom seveda za to, da bi ta zakon šel tudi v drugo branje in kasneje v tretje in da bi bil sprejet. Ne samo zaradi tega, ker bistveno izboljšuje trenutno še delujoči, vsaj v večini teksta delujoči, Zakon o preprečevanju korupcije, ampak tudi zaradi tega, ker sem danes slišal vsaj iz ust dveh poslancev Slovenske demokratske stranke, da je reševanje problematike preprečevanja korupcije, preganjanja korupcije v interesu vseh nas. Se pravi, če je res v interesu vseh nas, potem bi bilo koristno, da bi ta zakon v prvem branju potrdili kot primerno podlago za nadaljnjo obravnavo in da bi skupaj, ker je v interesu vseh nas politikov, državnih funkcionarjev, občinskih funkcionarjev, občinskih in državnih uradnikov, ki lahko vplivajo na sprejemanje odločitev, ki bi lahko imele koruptivni značaj, torej če je v interesu nas vseh, potem bi bilo dobro, da ta zakon, ki je zagotovo bistveno boljši, kot pa zakon, ki postopoma prihaja v Državni zbor, pregledamo, skupaj obdelamo in ga uredimo tako, da bo dejansko v korist naši državi Sloveniji in Slovenkam in Slovencem oziroma [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]državljankam in državljanom. Toliko, zakaj bom glasovala za zakon oziroma proti sklepu, da zakon ni primeren za nadaljnjno obravnavo. In še nekaj, da ne pozabim. In ko sem rekla "and so what" gospod državni sekretar, sem rekla ne zaradi tega, ker mislim, da je nepotrebno razpravljati o rezultatih raznih raziskav različnih inštitucij, mednarodnih, državnih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in tako naprej, ampak predvsem zaradi tega, ker smo bili s to zadnjo raziskavo postavljeni pred dve državi, ki sta članici Evropske unije, ki pa ne slovita ravno po nekoruptivnem javnem življenju.
Hvala lepa. Besedo ima [[...]]Izvolite, gospod Pukšič, kaj želite? Gremo po vrsti lepo. Gospod Stanislav Brenčič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ker bo moje odločanje drugačno, kot je bilo napovedano v dogovoru poslanske skupine, je prav, da obrazložim svoj glas. Jaz se ne obremenjujem s tem, kdo je predlagatelj oziroma kdo je zakon pripravil. Tudi se ne obremenjujem s tem, komu je všeč neodvisna komisija ali njen predsednik in komu ni. Se ne obremenjujem. Ko pa sem se poglobil v vsebino tega predloga zakona in ga vzporedno s tem, kaj govori mednarodna konvencija s tega področja, sem trdno prepričan, da je predlog zakona dober. Še dodatno pa me je prepričalo po tem, ko sem se spoznal z gradivom, ki ga pripravlja Ministrstvo za javno upravo. Niti najmanj mi ni do tega, da bi podpiral rešitve, da bo o vprašanju, ki ga tukaj obravnavamo, župane dobesedno oziroma bolje rečeno, z župani se izživljal zopet kakšen občinski svet. Daleč od tega. Predlog tega zakona je naravnan sorazmerno nevtralno, da bo operativen tudi takrat, ko bo nekakšna drugačna situacija, ko bo sedanji upravljavec te države v drugačni poziciji, ko bo razmišljal drugače. Tudi danes bi pričakoval, da bodo tisti, ki so v letu 2003, še bolj pa v 2004, jadrali na krilih boja proti korupciji, tako zastavljen zakon soglasno podprli. Jaz sem trdno prepričan, če želimo storiti kaj več na področju te preprečitve, ko pravimo, da je koruptivnost državna hiba ali slabost nekega sistema, potem zakon podprimo. Zato bom jaz predlog sklepa, ki je pozitivno naravnan, podprl z vso odgovornostjo, pa tudi zato, da ohrani malo lastnega dostojanstva [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Gospod Pukšič, izvolite. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Da ne bi izpadlo, da tisti, ki ne bomo podprli tega predloga zakona, da tisti se ne zavzemamo za preprečevanje korupcije in klientelizma. Nasprotno. V tem parlamentu smo sprejeli zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije, Ustavno sodišče je naložilo Državnemu zboru, da del tega zakona popravi, in to je tudi v pripravi. Rad bi pa spomnil, da težko verjamem samo v dober namen prav tega predloga zakona o integriteti javnega sektorja s strani opozicije, ker je bila v nekem drugem času, v leta 1994, ko je bila to vladajoča koalicija in je takrat, kljub temu, da je imela pred seboj tako poročilo policije, tožilstva, in še več, celo odločitev sodišča, pa vendarle šla spreminjat kazenski zakonik in zakon o kazenskem postopku, tako so nekateri, ki so zagrešili kazniva dejanja, bili celo obsojeni na zapor, zaradi takšne spremembe in zaradi takšnega sprenevedanja - in prav nekateri poslanci, ki sedite danes tu notri v tej dvorani, ste to naredili - , in danes so ti ljudje brez ene minute odsedeli kazen, ker se je spremenila zakonodaja prav tukaj v parlamentu. Še več, takrat oziroma nekaj let kasneje ste celo preprečili obravnavo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] dela preiskovalne komisije v parlamentu. In temu se reče tudi klientalizem in korupcija. Seveda na svojstven način [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 36. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanke mag. Majde Potrata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z ukrepi za omilitev in posledic inflacije. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 41. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Mateja Lahovnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje dr. Mateja Lahovnika v zvezi z logističnim holdingom." Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 44. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega o odnosu Vlade Republike Slovenije do vstopa Republike Hrvaške v Evropsko unijo." Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 48. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da omenjeni sklep ni sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14.A TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODNEM REGISTRU, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod državni sekretar.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Evropska komisija je prejšnji teden v Lizboni objavila letošnje rezultate razvoja na področju e-uprave. Po zadnjih raziskavah, ki jih je naredila neodvisna organizacija je Slovenija uvrščena na drugo mesto v Evropi po razvitosti storitev v javnem sektorju, kar se tiče e-uprave. Eden ključnih elementov za dosego tega cilja je bil seveda naš projekt VEM, torej vse na enem mestu, pri registraciji samostojnih podjetnikov. Vlada je seveda pripravila tudi nadgradnjo tega projekta, se pravi gremo v drugo fazo, ko bomo omogočili enak postopek in enako registracijo tudi za druge oblike gospodarskih družb. Ker je pa eden od ključnih izzivov v času slovenskega predsedovanja tudi pokazati napredek na področju interoperabilnosti, torej povezljivosti različnih sistemov tudi znotraj Evropske unije, bomo ta sistem poskušali nadgraditi v to smer, da bi lahko podjetja registrirali tudi tujci, se pravi preko spletnih strani iz tujine tudi v Sloveniji. Zaradi tega potrebujemo še nekaj mesecev testiranja že pripravljenih rešitev in predlog sprememb gre v to smer, da se podaljša rok začetka uveljavitve sprememb zakona o sodnem registru s 1. februarjem. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika gospoda Srečka Hvauca, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 41. nujni seji 27.9.2007 obravnaval Predlog zakona o spremembah zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodnem registru, ki ga je v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji seji 21.9.2007 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Predstavnik predlagatelja je pojasnil, da se v predlogu zakona predlaga premik roka veljavnosti novele na 1. februar 2008, in je tudi pojasnil razloge za to. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je povedal, da navedena služba k predlogu zakona nima pripomb. Člani odbora o predlogu zakona niso razpravljali. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zato je v nadaljevanju odbor sprejel vse člene predloga zakona. Ker k predlogu zakona v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodnem registru, nujni postopek, sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o sodnem registru podaljšuje začetek uporabe novih pravil Zakona o sodnem registru glede vključitve sodnega registra v poslovni register za 3 mesece. Za primerno zagotovitev pogojev za elektronsko vlaganje predlog za vpis in elektronsko vodenje listin se rok premika s 1. novembra 2007 na 1. februar 2008. Dokler niso zagotovljeni vsi informacijski pogoji za nov način poslovanja sodišč in AJPES-a, vodenje postopkov po novih pravilih namreč ni mogoče. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlagane spremembe podprli.
Hvala lepa. Gospod Dimitrij Kovačič, v imenu Poslanske skupine SDS, prosim.
Hvala lepa za besedo. V prehodnih določbah novele Zakona o sodnem registru, ki je bila sprejeta v začetku letošnjega leta, je zapisano, da se predvidene rešitve, to pa so vključitev sodnega registra v poslovni register, zagotovitev pogojev za elektronsko vlaganje predlogov za vpis in elektronsko vodenje zbirk listin, objava vpisa v Uradni list Republike Slovenije, se nadomešča z objavo teh vpisov na javnih spletnih straneh agencije. Ta določila se začnejo uporabljati s 1. novembrom 2007. Pri izdelavi računalniških aplikacij se je pokazalo, da bo treba ta rok za začetek uporabe novih rešitev premakniti predvsem zato, ker se, kot smo že uvodoma slišali, pripravlja projekt e-VEM tudi za gospodarske družbe, doslej se je ta projekt uporabljal za samostojne podjetnike, in kot se tudi načrtuje v ta sistem vključiti tudi tujce, je prav, da se oba projekta uveljavita istočasno in zato se predlaga začetek uporabe novih rešitev na 1. februar 2008. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ugotavljamo in menimo, da je ta premaknitev roka utemeljena, zato bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Miran Potrč v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Sklicujem se na svojo razpravo, ki sem jo imel ob spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju, kdor se je še spomni v redu, kdor ne, si jo lahko prebere, bil bi pa nekorekten do sebe, če bi jo še enkrat pripovedoval. Z zakonom se torej predlaga podaljšanje roka uveljavitve sprememb in dopolnitev. Zakon je bil sprejet aprila, predvidel je rok 1. novembra 2007, zdaj predlaga 1. februar 2008. Naj na kratko to matematično povem. V aprilu, ko je bil zakon predlagan in sprejet, je Vlada predlagala sedem mesecev za uveljavitev, zdaj predlaga 10 mesecev, zmotila se je samo za skoraj 43%. Takšna je pač natančnost, in to so razlogi, zakaj naša poslanska skupina ne bo sodelovala pri glasovanju. Hvala.
Hvala lepa. Ker k predlogu zakona matična delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o predlogu zakon. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Rad bi vam prebral še obvestilo in predlog, ki se tiče jutrišnjega dnevnega reda. Zaradi službene odsotnosti ministra za notranje zadeve Dragutina Matea in prekrivanja jutrišnje 139. redne seje Vlade Republike Slovenije 31. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, konkretno s časovnim terminom predvidene obravnave Zakona o mednarodnih zaščiti, predlagamo, da Državni zbor spremeni jutrišnji dnevni red seje, in sicer da prestavi obravnavo omenjenega zakona na 9. uro zjutraj. Generalni sekretar mag. Božo Predalič. Na podlagi prvega odstavka 65. člena Poslovnika Državnega zbora je potrebno o tem predlogu sklepa glasovati. In pri tem vas opozarjam, da predlog sklepa ne bo sprejet, če bo mu bo nasprotovala ena tretjina poslancev. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti 8. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prekinjam 31. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč.