Kolegice in kolegi. Gospe in gospodje, ministri, vsi navzoči. Danes je zadnji dan v okviru te seje državnega zbora, 42. izredne seje. Mislim, da nam je šlo sedaj tako rekoč vse relativno dobro od rok in da danes lahko ne prepozno pričakujemo tudi uspešen zaključek seje. Začeli pa ga bomo s 30. TOČKO DNEVNEGA REDA. TO JE Z MANDATNO-VOLILNO ZADEVO. Gre za seznanitev državnega zbora z obvestilom predsednika vlade Republike Slovenije o odstopu petih ministrov. Kot veste, imajo ministri možnost, če tako želijo, odstop tudi obrazložiti. Nekaterih bodo to storili, nekateri pa ne. Predsednik vlade Republike Slovenije mag. Anton Rop je mene obvestil, da so: ministrica za gospodarstvo, dr. Tea Petrin, minister brez resorja, zadolžen za evropske zadeve, dr. Janez Potočnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Franci But, minister za pravosodje, mag. Ivan Bizjak in minister za promet, gospod Jakob Presečnik odstopili z ministrske funkcije. Trije od ministrov so meprosili, da bi svoj odstop pred državnim zborom, o tem namreč ni razprave, obrazložili. Kateri od vas gospodje želi biti prvi? Minister mag. Bizjak, prosim, imate besedo.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Vse pod soncem ima svoj konec in zavedajoč se te resnice, ni posebej težko takrat, kadar se, recimo, opravljanje dolžnosti ministra izteče nekaj mesecev poprej, kot bi bilo to skladno s siceršnjim rokom trajanja takšne funkcije. Razlog za odstop, ki ga imam pravico obrazložiti tukaj, je seveda preprost. S tem, ko je stranka, ki me je predlagala na funkcijo ministra, Slovenska ljudska stranka, prenehala biti članica vladne koalicije, so bili podani razlogi, da tudi sam dam na razpolago mesto, nakaterega sem bil imenovan, da torej odstopim z mesta ministra za pravosodje. Če bi pogledali morda za raven globlje po razlogih, potem bi mogoče nekoliko poenostavljeno lahko rekel naslednje. Da je razlog za odstop torej razlika pri odgovoru na vprašanje:ali je lahko odločba ustavne sodišča podlaga za izdajanje konkretnih posamičnih odločb. Vendar je bilo glede tega vprašanja v tej hiši v preteklih dneh že toliko povedanega, da seveda tega vprašanja naprej ne bi raziskoval. Predvsem bi rad izkoristil to priložnost, da povem, da sem zadovoljen s pogledom na opravljeno delo, s pogledom na ta tri leta in skoraj pet mesecev, kar sem opravljal funkcijo ministra za pravosodje. Zadovoljen tako s tistim, kar je bilo storjenega na zakonodajni ravni - tudi in predvsem v sodelovanju z državnim zborom, torej z vami - , kot tudi s tistim, kar je bilo narejenega na pomembnih temah, kot so modernizacija pravosodja, kot so odprava težav v slovenskem pravosodju in podobno. Tu bi se predvsem rad zahvalil vsem tistim v tej hiši, v tej dvorani, ki ste kljub številnim odporom proti vsakršni spremembi na področju pravosodja dovolj zgodaj spoznali, da tudi v pravosodju brez sprememb ni sprememb, in ki ste podprli predloge, ki smo jih pošiljali v sprejem v državni zbor. Mislim, da je to omogočilo, da smo naredili precejšnje premike, tako glede ključnega vprašanja razmerja in odnosa med izvršilno, zakonodajno in sodno vejo oblasti, kot tudi glede samega nadzora nad delovanjem pravosodnih organov in podobno. Torej, hvala vsem skupajin vsakomur posebej za dobro sodelovanje. Zahvaljujem se tudi sodelavcem v ministrstvu, brez katerih teh dosežkov ne bi uspeli doseči, in seveda tudi kolegom v vladi in predsedniku vlade. Hvala za pozornost.
Hvala lepa, gospod minister. Vsi vam želimo v vašem nadaljnjem zasebnem in javnem delu vse najboljše. [[....]] [[Aplavz.]] Prosim mag. But.
Hvala lepa, gospod predsednik. Cenjene poslanke in poslanci. Tudi sam sem ocenil od prvega dne, kot popolnoma razumljivo in logično, da v kolikor stranka, ki me je predlagala na mesto ministra, ni več v vladi, da ni nobenega razloga niti nobene politične logike, da bi sam delo v vladi nadaljeval. Tako mislim, da je to neka evropska praksa in nekaj, za kar mislim, da mora vsakdostoriti, če se znajde v situaciji, v kateri se je pač znašla naša stranka, ki je bila na nek način izključena iz koalicije. Jaz se zahvaljujem državnemu zboru za vsa ta leta sodelovanja. Mislim, da smo veliko skupaj opravili, posebej to velja za poslance nekdanje koalicije kot tudi za opozicijske poslance. Zahvaljujem se kolegom v vladi, tudi obema predsednikoma vlade. Veliko posluha je bilo v teh letih tudi za projekte, ki so bili še kako zahtevni in še kako problematični na trenutke. Sam sem s svojim delom, ki smo ga opravili na ministrstvu, zadovoljen, pravzaprav bom rekel, da sem na mnoge dosežke kar ponosen. Po sedmih letih odhajam iz tega ministrstva. Mislim, da smo v celoti spremenili način podpor v kmetijstvu. V pogajanjih smo uspeli v to državo pripeljati dobro polovico vsega denarja, ki ga bo Slovenija lahko koristila po vstopu v Evropsko unijo, zlasti področje razvoja podeželja bo zaradi teh uspešnih pogajanj, ki smo jih vodili, deležno velikih podpor, letos dvakrat večjih, kot je to bilo v prejšnjih letih. Ne nazadnje smo dosegli tudi dvoje temeljnih ciljev: prvi, da ta država po vstopu v Evropsko unijo lahko normalno trguje, in Slovenija bo ena redkih držav, ki ne bo imela nobenih omejitev pri trgovanju s katerimikoli živili, oziroma z vsem tistim, kar jemo in pijemo. To je velik uspeh in veliko pozitivno dejstvo za slovensko živilsko industrijo in za slovenske proizvajalce hrane. In drugi. V tem tednu, ki prihaja, bomo akreditirali plačilno agencijo. Bomo prva država, ki bo to storila, in edina, ki ji bo verjetno to uspelo storiti pred 1. majem, od vseh desetih, ki vstopamo v Evropsko unijo. Mislim, da bom to postoril, še preden bo prišel nov minister. In ne nazadnje: tudi ta leta so bila precej živahna. Treba se je bilo odzivati hitro glede na številne dogodke, ki so bili posledica tudi vsega, kar se je v zadnjih petdesetih, šestdesetih letih v svetu dogajalo v nasprotju z naravo. Tako smo bili dnevno prisiljeni soočati se z izzivi, s problemi, z boleznimi. Mislim, da smo jih dovolj dobro uspeli na nek način uravnavati, skladno z zahtevami potrošnikov, tako da mislim, da slovenski potrošnik, za katerega sem kot minister tudi bil odgovoren, lahko upravičeno je prepričan, da uživa vsaj tako zdravo hrano kot drugi potrošniki, kar je pa je tudi ne nazadnje zelo pomembno. Čisto jasno mi je, da se svet ne začne in ne konča s tvojim prihodom in odhodom. Tako bom z veseljem zaželel mojemu nasledniku, da nadaljuje delo tam, kjer sem ga sam končal. In verjamem, da bo tudi on uspešen. Hvala za sodelovanje.
Hvala lepa vam. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]Tudi vam želimo vse dobro v vašem nadaljnjem delu. Hvala za sodelovanje. Prosim, minister Presečnik, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Ne bom ponavljal seveda razlogov za to dejanje, za ta odstop. Mogoče bi dodal samo to, da posamezni projekti, ki jih pelje posamezno ministrstvo, vlada, da niso to projekti stranke, projekti ministrstva ali celo projekti ministra, ampak da so to projekti vlade, da so to državni projekti, zato si brez koordinacije, brez usklajevanja dela tega dela in takšnega dela seveda ne morem predstavljati, zato torej tudi ta odstopna izjava. Jaz vas ne bi več utrujal, ker imate danes še mnogo drugega dela. Na tem mestu bi se želel samo zahvaliti za dobro sodelovanje celotnemu državnemu zboru, tako poslankam in poslancem, vodstvu državnega zbora, vodjem poslanskih skupin, strokovnim službam, predvsem zakonodaji v državnem zboru, in vsem seveda, ki skrbijo v tej hiši, ki skrbite v tej hiši, da se ta zakonodaja, ki je, sprejema in da se sprejemajo pomembne usmeritve, ki so pomembne za razvoj Republike Slovenije. Hkrati mi tudi dovolite, da se zahvalim vsem kolegicam in kolegom ministrom za dobro sodelovanje v teh dobrih treh letih, obema predsednikoma vlad, dr. Drnovšku in mag. Ropu, in pa svojim sodelavkam in sodelavcem na ministrstvu. Hkrati seveda želim mojemu nasledniku mnogo uspehov pri nadaljnjem delu in vammnogo uspehov pri dokončanju tega mandata v tem obdobju, ko Slovenija vstopa v Evropsko unijo. Torej, še enkrat hvala lepa za sodelovanje in srečno. [[...]] [[Aplavz.]]
Hvala tudi vam, gospod Presečnik. Vse dobro. Sedaj bi vas prosil za posluh. Državni zbor v skladu s 115. členom ustave Republike Slovenije ugotavlja prvič, da je ministrica za gospodarstvo dr. Tea Petrin odstopila in ji preneha funkcija ministrice za gospodarstvo. Do imenovanja novega ministra mora opravljati tekoče posle. Drugič, da je minister brez resorja, zadolžen za evropske zadeve, dr. Janez Potočnik odstopil in mu preneha funkcija ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve. Do imenovanja novega ministra mora opravljati tekoče posle. Tretjič, da je minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Franci But, odstopil in mu preneha funkcija ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Do imenovanja novega ministra mora opravljati tekoče posle. Četrtič, da je minister za pravosodje, mag. Ivan Bizjak,odstopil in mu preneha funkcija ministra za pravosodje. Do imenovanja novega ministra opravlja tekoče posle. Petič, da je minister za promet, gospod Jakob Persečnik, odstopil in mu preneha funkcija ministra za promet. Do imenovanja novega ministra opravlja tekoče posle. Vsem se še enkrat zahvaljujem za sodelovanje in jim želim najboljše pri njihovem delu. Ta točka je zaključena. Prehajamo na prekinjeno 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI V ŽELEZNIŠKEM PROMETU. Zbor je v ponedeljek opravil predstavitev stališč poslanskih skupin o predlogu zakona, nato je sklenil, da se do vloženih amandmajev opredeli matični odbor. Želi predsednik odbora za infrastrukturo besedo? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Mislim, da je poročilo odbora glede na napovedani umika amandmajev seveda nepotreben, zato bi se oglasil, če bi dodatno obrazložili predlog za umika amandmajev.
Želijo besedo predstavniki vlade? Ne. Sedaj bi bila na vrsti razprava in odločanje o členih in vloženih amandmajih,vendar imam tu obvestilo, tako kot tudi vi, in bi ga mogoče kar prebral: Ker je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke umaknila vložene amandmaje in ker k predlogu zakona ni bilo vloženih drugih amandmajev, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika o predlogu zakona odločal na naslednji seji zbora. S tem je ta točka zaključena. Ja, dobro. Spoštovane gospe in gospodje, prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POSLOVNI SANACIJI HOLDINGA SLOVENSKE ŽELEZNICE D.O.O Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno predstavitev predloga zakona. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je zakon, ki je zadnji v vrsti zakonov, ki jih je vlada pripravila na področju reorganizacije slovenskih železnic. Gotovo je po svoji vsebini najpomembnejši, saj so v njem zlite vse finančne obveznosti Holdinga Slovenske železnice. Za sprejem tega zakona bo prižgana zelena luč za dokončno preoblikovanje. Vzpostavljene bodo možnosti za registracijo in oblikovanje odvisnih družb, tako imenovanih jedrnih družb, holding bo razbremenjen finančnih obveznosti. Jasni cilji, ki so bili zastavljeni na pričetku preoblikovanja železniškega sistema v Republiki Sloveniji, to je povečana mobilnost, zmanjšan pritisk na davkoplačevalce in večja gospodarnost delovanja odvisnih družb, bo postal dejanje. Že danes so ob naporih vseh sodelujočih vidne pozitivne spremembe, sodelovanje uprave, zaposlenih, ministrstva in vas, poslanci, pa daje gotovost, da bo ta pot tudi nadaljevana. Zakon ima svojo osnovo v zakonu o preoblikovanju javnega podjetja Slovenske železnice, ki je bil sprejet v državnem zboru v preteklem letu. Kasneje so bila izdelana tudi strokovna izhodišča, ki so bila tudi prav tako predstavljena v državnem zboru v juniju leta 2003. Na osnovi vsega tega je bil izdelan tudi ta zakon, ki ima pravzaprav štiri temeljne vsebine: to je preoblikovanje kreditov, ki so jih Slovenske železnice v preteklosti najemale, predvsem iz naslova nakupa potniških vlakov - ta obveznost je v višini 35 milijard - ; potem je dokapitalizacija v višini 5 milijard; prevzem obveznosti v višini 5 milijard, ki je bil vzpostavljen za nakup potniških vlakov in zagotovljena so sredstva za kadrovsko sanacijo v višini dveh milijard. Cilj je ustanovitev jedrnih družb, ki bodo ustanovljene s pozitivnim kapitalom, z ustrezno kadrovsko strukturo in z ustreznimi viri, da bodo lahko delovale pozitivno na trgu. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu državnemu sekretarju Knezu za to predstavitev. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Prosim predsednika, gospoda Branka Janca, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za infrastrukturo in okolje jena 54. seji 31. marca opravil drugo obravnavo predloga zakona o poslovni sanaciji Holdinga Slovenskih železnic, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije predložila vlada Republike Slovenije. Na sejo odbora so poleg predstavnikov predlagatelja zakona in zakonodajno-pravne službe sodelovali tudi predstavniki javne agencije za železniški promet in Holdinga Slovenskih železnic, d.o.o. K predloženemu zakonu je podala pisno mnenje zakonodajna-pravna služba, ki je opozorila na pomanjkljivosti 1., 2., 4., 5., 10. in 12. člena. K predlogu zakona do izteka roka, isto 29. člena poslovnika državnega zbora, nihče od kvalificiranih predlagateljev ni vložil amandmaja. Odbor pa je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika opravil razprave in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in pri tem sprejel tudi svoje amandmaje k 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8., 9., 10., 11., 12. in 13. členu zakona ter amandma tudi k prilogi ena. Odbor po sprejemu vseh členov predlaga državnemu zboru, da predlog zakona sprejme.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo Slovenska demokratska stranka, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. V poslanski skupini se zavedamo, da je treba korenito poseči v poslovanje in prestrukturiranje poslovno neuspešnega sistema, ki je že desetletja posloval precej po inerciji in v katerega ni bilo namenjenih nobenih posebnih pomembnih vlaganj ne v opremo, ne v poslovni proces, ne v kadre. Lani v začetku januarja smo imeli referendum, na katerem smo državljani potrdili zakon o preoblikovanju in privatizaciji. Reforma, ki je bila takrat predlagana, je bila podprta s številnimi izjavami pomembnih političnih funkcionarjev, predsednika vlade, ministra za promet in drugih, ki so državljanom razlagi o pomembnosti in usodnosti odločitve in seznanjeni smo bili tudi takrat s številnimi pozitivnimi učinki preoblikovanja in privatizacije. Govorilo se je o prihrankih v višini nekaj kliničnih centrov. Navedena vrsta drugih primerjav, ki so opravičevali odločitev koalicije za ta proces. In državljani so to obrazložitev sprejeli. Nastalenaj bi tudi družbe. Donosi del naj bi se privatiziral, preostalo pa naj bi ostalo v javni lasti. Po letu dni pa se srečujemo in soočamo z dejstvi: sistem je dejansko trebna finančno in poslovno sanirati in se soočamo zaradi tega tudi z vrsto problemov, kiso bili prikriti, odmaknjeni od oči javnosti in ki se jih ni sproti reševalo. Slovenske železnice imajo slabo opremo, uporabljajo slabe proge, ki ne dopuščajo ustrezne vključitve v panevropske železniške in multimodalne koridorje, imajo številna ozka grlain nevarne nezavarovane prehode, vrsto neaktivnega premoženja in slabo kadrovsko strukturo. Vse to je dediščina, ki je enostavno ne bo moč odpraviti v kratkem času in bo tudi sanacija ne bo poceni. V različnih oblikah virov bo treba v sanacijo vložiti okrog 50 milijard tolarjev v naslednjih letih. Najtežji del sanacije bo prav gotovo poseg v kadrovsko področje, saj neustrezno vodena kadrovska sanacija lahko povzroči velike socialne probleme posameznikom in družinam. Zato se zavedamo, da je pomembno, da se viškom ponudi primeren izhod iz družbe v druge družbe, ali na zavod ali pa upokojitev po sprejemljivih pogojih. Vendar pa bi morala vlada pokazati podobno občutljivost tudi za zaposlene v drugih panogah ali podjetjih, saj navsezadnje zagotavljanje socialnih in ostalih pravic ne more biti tako različno in tako elastično. In na tem področju bi bilo treba vzpostaviti primeren standard, ki bi bil splošno veljaven in uporaben tudi za podjetja s podobnimi težavami. Opozarjamo pa, da se bodo s sanacijo vzpostavilipogoji za privatizacijo uspešnega dela železniškega sistema, kar bo pomenilo, da bo v bodočnosti del dobička se izločal novim lastnikom, s tem pa se bodo zmanjševala sredstva, ki bi jih lahko namenili za pokrivanje neprofitabilnega dela sistema. S tem se bo po nepotrebnem povečevalo breme za državni proračun, ki bo moral tako ali drugače prevzeti bremena javnega sistema. Prav privatizacija pa tudi daje možnost, da se bodo javna sredstva prelivala na zasebne račune, saj bodo medsebojni odnosi javnega in zasebnega dela po vzoru Darsa poslovna skrivnost in skrita očem javnosti in tudi računsko sodišče ne bo imelo možnosti nadzora nad celoto. Kljub tako nujnemu posegu, kot ga obravnavamo danes, pa bodo imele železnice še precej časa zastarelo in nekonkurenčno železniško omrežje, ki bo v veliki meri oviralo racionalno in učinkovito izrabo železniških in drugih, na železnico navezanih kapacitet, še vedno se bo preobremenjevalo ceste in okolje in samo z učinkovitim investicijskim posegom na sistemu železnic bi se dalo v veliki meri zadostiti kjotskim kriterijem. V poslanski skupini predlogu sanacije Slovenskih železnic ne nasprotujemo, vendar upamo, da se bodo sredstva za sanacijo resnično porabila za sanacijo in da se del teh sredstev ne bo porabil za nabavo kakšnih nadstandardnih osebnih vozil ali pa za nabavo, recimo, GPRS-a, ki ga tako na veliko uporabljajo in kupujejo nekatera druga javna podjetja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Združene liste bo predstavil gospod Janko Veber, ki ga tu ne vidim. Bo kdo drug? [[Ne.]] Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Predlagatelj je v uvodu svojega poročila oziroma programa napisal, da je v novo desetletje javno podjetje Slovenskih železnic vstopili obremenjeni s strateško in dohodkovno krizo in da je propad sistema oziroma da bi propad sistema lahko povzročile naslednje zadeve: pomanjkanje tržne usmerjenosti, slab konkurenca, slaba struktura in s tem izpad tržnih prihodkov in dvig relativnih stroškov. Nekaj približno takega smo slišali tudi v besedah govornika pred menoj, ki je govoril o tem, da so slovenske železnice slabo opremljene, da imajo ozka grla in da država taki mora nujno pač pomagati. Lepo in prav do te točke sprejemanjabesedila, kot ga nalaga vlada Republike Slovenije, po drugi strani pa je potrebo povedati, da je samo operativna izguba v letu 2002 v tem podjetju znašala 5,6 milijard in pa negativno poslovanje v celoti prek 12 milijard. Država kot nekdanji lastnik ali pa, kot lastnik tega instituta je decembra 2002 pripravila in sprejela nov zakon o železniškem prometu in leta 2003 zakon o preoblikovanju in privatizaciji, ki je imel bistveno novost, da je razdelil sistem na upravljavca in na pooblaščenega upravljavca. Avgusta 2003 je vlada Republike Slovenije registrirala oziroma je bil registriran holding, prej podjetje javnih železnic. Cilj današnje obravnave predloga zakona, torej, sanacije holdinga pa je predvsem po besedah vlade v treh dejstvih. Prvič, prevzem obveznosti holdinga v višini 5 milijard, ki naj bi prišle v javni dolg. Drugič. Državno poroštvo za 35 milijard in stroški kadrovskega prestrukturiranja za 2 milijardi slovenskih tolarjev. To je seveda vladna razlaga, kakor je bila vladna razlaga zgodovina in opredeljevanje krivca o tem, da imajo slovenske železnice ozka grla, da imajo slovenske železnice slabe vlake in podobne stvari. Najlažje je seveda povedati, da je krivec v zastarelosti, da je krivec v ozkih grlih in podobnih stvareh. Po naši oceni, po oceni Slovenske nacionalne stranke pa je seveda današnja zgodba mnogo širša. Prvič je trebna povedati, da je to zgodba, ki odraža, kako se na splošno dela v vseh javnih podjetjih, ne samo na področju železniškega prometa. Drugič. Kakšen nadzor je sploh pripravljena oziroma sposobna opravljati država? Tretjič. Kaj povzroča zakona o gospodarskih javni družbah, ki ste ga v tem državnem zboru pred leti z veseljem sprejeli? Četrtič. Kako potekajo posli in kakšni so finančni tokovi med temi posli? V Slovenski nacionalni stranki imamo do predlaganih sklepov oziroma vsebine rešitev, kot se predlagajo v gradivu; prvič, prevzem obveznosti, kjer vlada govori samo izključno za primer, če pač ne bodo mogli plačati sami. Ampak seveda, verjamem, da vsi mi danes vemo, da sebo s tem prevzemom obveznosti v višini petih milijard slovenskih tolarjev povečal javni dolg. In to navkljub vedenju sprejemamo kar tako, kot da ne vemo, da je javni dolg v naši državi že tako en največjih v naši kadarkolišnji zgodovini, da je zadolženostSlovenca večja kot je bila zadolženost Jugoslovana v nekdanji skupni državi in kjer so trdili, da je ravno ta zadolženost pripomogla k bistvenemu razpadu. Ampak to, da pa danes Slovenca kar tako zadolžujemo, najsi bo za sanacije, najsi bo za avione, najsibo za karkoli, pa se seveda nobenega več nič ne dotika. Po drugi strani vlada Republike Slovenije trdi o državnem poroštvu za 35 milijard, seveda zopet le v primeru, da krediti ne bodo poplačani, in seveda brez kakršnekoli resne analize. Tako, po mojih informacijah, na odboru niso bili seznanjeni s tem tako v okviru gradiva, ki je pripravljeno za obravnavo. Po drugi strani je treba povedati, da je edino sprejemljivo v Nacionalni stranki glede na to, da imamo gradivo, ki se je obravnavalo na nadzornem odboru holdinga, in da vemo, kakšni so finančni tokovi, vemo samo, da iz poslovnega sodelovanja podjetje Slovenske železnice d.d. in Holding Slovenskih železnic d.o.o. porabijo za pravno svetovanje preko 42 milijonov, to v letu [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Gospod predsedujoči, vprašam vas, ali je časovna omejenost navkljub neprijavi?
Zdaj bi dopustil, da končate ta govor, če bo v mejah, no, kakšni minuti, recimo. Vidim, da ste v stiski s časom, ampak zaključite, prosim, res hitreje.
Hvala. Saj verjamem, da bodo podatki zanimivi za vse. Poglejte, torej institut, o katerem danes govorimo in ki govori o vseh pomanjkljivostih tako družbenega sistema kot zgodovinskih problemih in da se zato ne more prilagoditi - po naši oceni resničen problem nastopa seveda znotraj tega instituta. In dovolite, na področju pravnega svetovanja Slovenske železnice najamejo veliko znano podjetje in mu letno plačajo prek 42 milijonov slovenskih tolarjev za svetovanje upravi v vseh fazah preobrazbe. Nadalje, odvetniške storitve najemajo v treh podjetjih. Zneski vseh treh so milijonski, ampak samo v odvetniški pisarni Mitja Strežarja za leto 2000 plačajo 50 milijonov, za leto 2001 dodatnih skoraj 50 milijonov in za obdobje leta 2002 zopet 50 milijonov in da zgodba ne bo tako enostavna, v letu 2003 plačajo celo 53 milijonov odvetniških storitev. Skupaj v tem obdobju, ki sem ga naštel, prek 200 milijonov. In ob temu, da to ni edina odvetniška firma, ki dela za to podjetje, ampak so tudi Aljoša Drobnič in Miro Senica. Še bolj zanimivo zgodbo kot pri odvetnikih, kot da nimajo svoje odvetniške službe v okviru tega instituta - mislim, saj to je posmeh državi [[...]]
Gospod Peče, jaz vas moram opozoriti, kljub vsemu, zdaj greste v podrobnosti. Po poslovniku imate pet minut,ker smo v drugi obravnavi. Jaz sem razumel, da boste zdaj zaključili svoj govor, ne pa, da se boste razživeli z novimi podatki. Tako prosim, dajte zaključiti vašo razpravo, jaz sem razumel, da ste nekako v zaključni fazi in vas nisem hotel motiti, ampak zdaj vas pa prosim, če lahko zaključite.
Bom zaključil, iskreno upam, da potem med poslanci boste dali še možnost, ker jaz verjamem, da [[....]]
Naslednji teden.
Kakorliko hočete.
Hvala lepa. Žal 125. člen poslovnika, drugi odstavek govori o petih minutah za predstavitev poslanskih skupin. Naslednji ima besedo gospod Jurij Malovrh, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa za besedo. Ko govorimo o sanaciji slovenskih železnic, moramo omeniti nekatera dejstva, ki so pripeljala do tega, in sicer osamosvojitev Slovenije. To je ena od zadev, o katerih je treba spregovoriti v zvezi s slovenskimi železnicami, in potem tudi vojna na Balkanu. Do vojne na Balkanu je bila Slovenije neke vrste tranzitna dežela, kjer je potoval tovor ali pa prometni tok od Jesenic prek Ljubljane, Zagreba za Bližji vzhod in iz Kopra, Reke, Trsta, Italije za srednjo Evropo. Vse to se je z vojno na Balkanu porušilo. Tovora skorajda ni bilo, slovensko gospodarstvo se je prestrukturiralo, v Sloveniji masovnih tovorov ni več in slovenske železnice so, glede na to, da so bile nekdaj dimenzionirane za ta tako imenovani jugoslovanski in tranzitni trg, bile kar naenkrat prevelike, preglomazne in tudi s prevelikim številom osebja. Tukaj v tem državnem zboru smo kar nekajkrat obravnavali nacionalni program slovenskih železnic, potem smo tukaj obravnavali zakon o železnicah, zakon o reorganizaciji in poslovni sanaciji železnicah, no in sedaj tudi zakon o varnosti na slovenskih železnicah in podobno. Tukaj prihaja tudi do nekaj drugega. Rekli smo črko a, nismo pa rekli b in c. Infrastruktura, ki jo prevzema država, za to infrastrukturo skrbi železnica in je v preteklosti najemala tudi kredite. Tukaj so nakazane nekatere rešitve, prevzem obveznosti holdinga in pa državno poroštvo, to ni nič drugega, kot da pride do restruktruiranja teh dolgov. Glede na to, da so nekoč bili najeti krediti po dosti bolj neugodni obrestni meri, bodo sedaj po bolj ugodni obrestni meri, te dolgove bo treba vrniti, ali jih bodo vrnile slovenske železnice ali jih bo vrnila država. Na ta način bomo samo pri obrestih nekako prihranili od milijard in pol do dveh milijarde. In prav v tem je smisel tega zakona. Moram reči, da sem nekako tudi vesel, da je država enkrat imela tudi posluh za železničarje, kajti nakazala je ali pa odbori se s tem zakonom sredstva za pokritje dela stroškov kadrovskega prestrukturiranja slovenskih železnic, kajti železnice imajo precejšnji višek. Tu bodo šli ali pa se bo nekako poskrbelo za tiste starejše železničarje, ki se jih nikakor ne more ali prešolati ali nekako prezaposliti v kateremkoli drugem namenskem podjetju znotraj namenskih podjetij slovenskih železnic ali izven. Zato bo Slovenska ljudska stranka ta zakon podprla. In tako kot smo tudi najavili oziroma smo vse tiste amandmaje, ki smo jih prvotno vložili, tudi umaknili v dobro železnic, s tem da bo pa država morala krepko paziti glede na navedeno zakonodajo, kaj v katerem piše in kaj je železnica, holding predložil, tako da bodo sredstva, kot so nekateri že prej opozarjali, šla v tiste namene, kot so po tej naši zakonodaji tudi namenjena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Liberalne demokracije bo predstavil gospod Branko Janc.
Hvala. Torej, v poslanski skupini Liberalne demokracije bomo podprli navedeni zakon. Pri tem zakonu pa skupaj z uvodno obrazložitvijo, ki jo je podal predstavnik ministrstva za promet oziroma vlade, je treba vedeti, da govorimo o relativno visokih zneskih, zato ni vseeno, kako bo sanacija slovenskih železnic dejansko tudi po tekala. Povsem pa se nam postavlja vprašanje, tudi glede na dodatno mnenje zakonodajno-pravne službe, ali bo potekala sanacija Slovenskih železnic na Holdingu Slovenskih železnic ali bo potekala sanacija v odvisnih družbah oziroma ali bo potekala sanacija sistema Slovenskih železnic z vsemi družbami v sestavi Slovenskih železnic. Namreč, odgovor na to vprašanje bo bistveno pripomoglo k temu, kako bo sanacija tudi dejansko potekala. Uspeh sanacije je v interesu, jaz mislim da, države kot celote. Ni vseeno, v kakšnem stanju so slovenske železnice in razlogi, o katerih je moj predgovornik seveda govoril, je treba upoštevati, kot realno dejstvo za krizo v slovenskih železnicah. Kljub vsemu pa sama sanacija, ki je predvidena vsaj v svojem kadrovskem delu, torej v 11. členu tega zakona, seveda potrebuje dodatno obrazložitev, predvsem pa se postavlja dodatno vprašanje. Namreč, program kadrovske sanacije, ki ga je pripravil Holding Slovenskih železnic oziroma Slovenske železnice, predvideva 6 načinov kadrovskega razreševanja. Postavlja se vprašanje, ali so v kadrovsko sanacijo vključene zgolj Slovenske železnice ali se misli v kadrovsko sanacijo vključevati tudi posamezna ministrstva in vlada. Namreč, če smo sprejeli nov pokojninski zakon, s katerim smo določili ostrejše kriterije upokojevanja, ob določenih predpostavkah, da država ne zmore zgodnjega upokojevanja, se postavlja vprašanje glede rešitev v teh šestih načinih razreševanja, pri katerih v programu govorimo o "aktivnem razreševanju" presežnih delavcev, kar pa je dejansko zloraba termina aktivno razreševanje, kajti gre zgolj za pasivno razreševanje presežnih delavcev, in sicer, predvsem s predhodnim upokojevanjem. Torej, v tem programu razreševanja in v teh 2 milijardah, ki naj bi jih prispeval državni proračun za kadrovsko sanacijo, nekih aktivnih oblik. Zato apeliramo na pristojna ministrstva, kot je ministrstvo za delo, služba vlade za regionalni razvoj ter ministrstvo za gospodarstvo, da skupaj s Slovenskimi železnicami pripravijo ustrezne programe, ki bodo zagotovili aktivno razreševanje presežnih delavcev. Torej, riniti ljudi zgolj v pokoj, ni nobena znanost in je škoda hoditi po Sloveniji in predavati drugim gospodarskim subjektom, kako se naj lotijo gospodarske sanacije posameznih družb, če sami pri sebi ne najdejo ustreznih rešitev tudi za kadrovsko sanacijo podjetja, ki je v 100% državni lasti. Kot sem že rekel, ob pomanjkanju ustrezne kadrovske sanacije podpiramo rešitve, ki jih predvideva program, vsaj v tistem delu, ki govori o restrukturiranju nekaterih najetih kreditov, dokapitalizaciji in tudi prevzemu dolga najetih kreditov za nakup potniških vlakov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še stališče Nove Slovenije, gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Tile trije grafikoni v gradivu so zelo signifikantni, ki kažejo, kaj se dogaja s potniškim prometom, tovornim prometom in infrastrukturo v Slovenskih železnicah. Iz tega se da jasno ugotoviti, da se zgodi po letu 2000 pravzaprav nek prelom in ta prelom tudi kaže, da je bilo tri leta dela vseh tistih, ki se kakorkoli ukvarjajo s slovenskimi železnicami, izgubljena. Prihodki upadajo, tako na potniškem prometu, na tovornem tudi, še bolj, in pri infrastrukturi enako - vsepovsod je padajoče. In če, drage gospe in gospodje, tisti, ki se ukvarjate s poslovno sanacijo, mislite naprej tako delati, v tej smeri, potem ne boste nikoli ujeli poslovne sanacije. Zakaj? Zdaj imate presežke delavcev, imate višjo količino stroškov na enoto produkcije, ko se vam to stalno zmanjšuje, boste vseskozi v zaostanku, in boste delali same poslovne sanacije na poslovno sanacijo. Ta sanacija ne izhaja iz predpostavke o nekem obsegu in kako bomo tisti obseg dosegli. Kako bomo promet, ali tovorni ali potniški promet, dosegli v nekem obsegu rasti in na to prilagodili stroške ali ostale resurje. Tega preprosto ni. In kako izgleda ta poslovna sanacija? Breme, obremenitve, ki so nastale in so dediščina preteklosti, te preteklosti, tudi te triletne, ki smo jih poslušali v državnem zboru, kako najemate kredite ob poroštvu države. Mi smo dali poroštvo, da so to zelo dobri krediti, sedaj pravite, da so to zanič krediti, da jih je treba spremeniti, torej zamenjati z drugimi, boljšimi. Skratka, poslušali smo vrsto neresnic. Kakor tudi je bila neresnica referendum, ki so ga v nasprotju z ostalimi referendumi državljani podprli. Vendar niso vedeli, kaj. Kje je tistih 170 milijard - 170 milijard minusa prej? Torej, na tem temelji ta sanacija. Stari obrazec - zapitek plača država. Država bo dokapitalizirala, država bo spremenila obveznosti v lastniške deleže, prevrednotili boste zemljišča, odpovedovala se bo uporabnini. To je tudi treba ovrednotiti Potem prevzem obveznosti slovenskih železnic iz naslova poroštvenih posojil - 45 milijard svežih kreditov. Še kadrovskega prestrukturiranja bi se rad lotil. Ni v zadostni meri pripravljen. Kje je načrt za nove programe? Kje je načrt za razpise novih delovnih mest ostalih sodelujočih drugih podjetij? Kje so druge institucije, ki se bodo ukvarjale s preusposabljanjem? Tega ni notri. Navedli ste 5 milijonov po glavi delavca. Ampak ko sem bral to reč, sem videl, da bo kvečjemu to za namen upokojitve in čakanja na upokojitev. To, oprostite, ni kadrovsko prestrukturiranje, ampak je gašenje požarov na neprimeren način. Zakon je potreben. Temu ne nasprotujemo. Ampak še bolj potrebna je poslovna sanacija v pravem pomenu besede. In privatizacija, to kar ste sedaj navedli, je priprava na privatizacijo. Takšno privatizacijo, kjer bo država prevzela vse obveznosti, verjetno da infrastruktura ne bo šla v privatizacijo, obveznost izgrajevanja, posodabljanja infrastrukture bo padla na državo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], v privatizacijo pa bo šel zagotovo tovorni promet. Morda en del potniškega prometa, morda, tam se da še kaj izvleči. Tako bomo na koncu imeli: smetano poberejo tisti, ki bodo v procesu privatizacije dobili te deleže, bremena padejo na državo. Imamo postopke privatizacije in ponovnega podržavljanja v Evropi. V Angliji si poglejte [[...]] [[Opozorilni znak za konce razpravo.]] , da kakšnih posebnih učinkov, vsaj generalno privatizacijo, niso dosegli. Predvsem pa manjka ta poslovna vizija, kako povečati obseg poslovanja in na tej osnovi prilagoditi ostale komponente poslovanja. Tega notri ni.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke umaknila vložene amandmaje in ker k predlogu zakona ni bilo vloženih drugih amandmajev, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika o predlogu zakona odločal na naslednji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PRDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O AVTORSKIH IN SORODNIH PRAVICAH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Za hip bomo počakali, da predstavnik vlade pride v dvorano. Sprašujem gospoda Vrenka, direktorja urada Republike Slovenije za intelektualno lastnino, če želi besedo za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Rad bi samo v dopolnilo k obrazložitvi osvetlil mogoče eno točko, ki je bila v obravnavi v ospredju in ki si zasluži tudi sedaj v uvodu pozornost. Poleg tega, da vemo, da so razlogi za sprejem tega zakona v direktivah, ki so bile sprejete po letu 2001, ko smo ta zakon popravljali, je drugi pomembnejši razlog to, da so rezultati na področju kolektivnega upravljanja nezadovoljivi z vidika kriterijev, ki veljajo v Evropski skupnosti, ki smo si jih ne nazadnje zavezali izpolniti tudi s pridružitveno pogodbo. V jedru je bilo vprašanje, zakaj pri nas kolektivno upravljanje zastaja in imetniki pravic ne morejo opravljati svojih pravic, podobno kot je to v drugih sosednjih državah. Iz, bom tako rekel, podrobne analize in iz praktičnih okoliščin je bilo jasno, da imamo opravka s konceptom rešitve v do sedaj veljavnem ZASP-u, ki je temeljil na predpostavki, da so v Sloveniji razmere, ki so značilne za postbalkansko obdobje, da imamo visoko stopnjo nereda in da je intervencija države pri urejanju ekonomskim relacij v kolektivnem uveljavljanju pač taka, da mora biti vpleten državni organ. Zakon je predvidel, da se tarife, ki so metoda določanje nadomestila, oblikujejo enostransko, državni organ jih odobrava, vendar pa zakon ni do konca izdelal ta sistem, ker ni postavil kriterijev primernosti tarif. Ob istočasni nalogi državnega organa, ki je bil urad za nadzorom nad tarifami, in ob odsotnosti kriterijev za to, je prihajalo do konfliktov, izigravanja in zadeva se ni mogla premakniti. Skratka, danes je ta, bom rekel, pomanjkljivost zakona očitna in teza, da moramo urejati zadeve, zato ker imamo opravka z balkanskim neredom, seveda niti približno ni več sprejemljiva in zaradi tega vlada striktno izhaja iz predpostavke, da red lahko vpeljemo le s priznanjem tega, da smo urejena družba, ne pa neurejena družba. Zaradi tega je vlada v rešitvi, ki jo ponuja, sprejela sistem, ki ima 100-letno tradicijo in preizkus in je uveljavljen v Nemčiji in v Švici, v Avstriji in kot tak tudi primeren za našo kulturno okolje. Vlada je predlog, ki ga imate v tem zakonu, zgradila na temelju tega, ker je vsebinski temelj tega sistema to, da se v področju med avtorjem in poslušalcem, da ne rečem, potrošnikom, ker kulturna dobrina se ne troši, ampak se prebere; skratka, med avtorjem in med bralcem, poslušalcem so serazvili posredniki. Nemška izkušnja, 100-letna, je odkrila nekaj, kar je danes jasno. Med temi posredniki, ki so se vmes vgradili zaradi povpraševanja - to so izvajalci, založniki, radijske postaje, razne vrste prireditelji - , da med njimi klasičnih tržnih silnic ne more biti, ker informacija ima kot predmet, kot blago specifične lastnosti; ne more biti redka dobrina, ko jo konzumirate, se ne izrabi, ko jo kopirate, vas nič ne stane - skratka, gre za tako imenovani "anomalni podtrg", ki se urejuje lahko izključno s konsenzom tistih, ki so pa pri nastopu na trgu soodvisni. Vsi ti, ki sem jih naštel - posredniki, od avtorja do potrošnika - , so med seboj odvisni in danes se v razvitih družbah govori celo o industriji literarnih in umetniških del in "de facto" so prihodki tega družbenega podsistema vedno večji, dobivajo pomembne deleže v gospodarski dejavnosti številnih držav in bi lahko rekel človek, da je to začetek tretjega tisočletja, pravzaprav trg informacij, ki je pa specifičen, kjer klasične tržne silnice več ne morejo zvagati, treba je iti v to problematiko s premislekom. Na tem je zgrajen predlog, ki ga imate. Tako bi rekel, naša ocena o sprejemljivosti tega je seveda taka: v sferi tistih, ki so neposredno prizadeti, ki so v resnici v istem čolnu, obstojajo konfliktni odnosi. Vsak bi rad iz tistega, kar mi kot poslušalci plačamo, iztržil čim večji delež. In če vprašate ene in druge, nihče ni zadovoljen z razdelitvijo tega, kar trg v Sloveniji daje. Vendar zakon ne more poseči v to razdelitev. Zakon in ta parlament mora določiti pravila, po katerih se ta konflikt razreši. In vlada trdi, da je ta predlog, ki je v bistvu transponiran sistem iz teh treh držav, če hočete, iz nemškega, švicarskega in avstrijskega področja, da izpolnjuje te pogoje, da zagotavlja pravila urejanja konflikta, tako da odpravimo blokado, s katero imamo ta hip opravka. Skratka, prizadetim, ta parlament ne more ustreči s tem, da poseže v njihov delitev, svojo delitev bodo morali sami dogovoriti, medtem ko pravila sama to omogočajo. V skladu z zahtevami tudi direktive o informacijski družbi je bila vpeljana tudi mediacija kot primeren instrument, kajti ko imate poslovni konflikt, tukaj gre za poslovni konflikt, je treba razreševati konflikt z dobro ekspertizo, ne pa z državno prisilo,ki z argumenti moči razdeli nek prihodek. Skratka, vpeljali smo mediacijo kot tisti instrumentarij, ki ga tudi vse evropske države in recimo - , da citiram nemško izkušnjo. Pri njih je praktično vsaka tarifa bila dosežena kot sporazum. Skratka, vlada ocenjuje, da bomo s sprejemom tega zakona ustvarili razmerje, s katerimi bomo premaknili zastoj v uveljavljanju zlasti sorodnih pravic in bomo izpolnili pogoje, ki smo se jih zavezali s pridržitveno pogodbo. Zato vlada pač predlaga, da ta zakon sprejmete. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora, gospoda Valentina Pohorca, da predstavi poročilo odbora
Hvala lepa za besedo. Jaz bom samo en kratek komentar k temu poročilu, ki ga imate v pisni obliki, pod točko 24. z dne 6. aprila 2004. Odbor za gospodarstvo je ta predlog zakona o sprememba in dopolnitvah zakona o avtorskih in sorodnih pravicah obravnaval na svoji seji. Zakon je bil deležen izredno veliko zanimanja, tako na samem odboru kot tudi od strani zainteresirane javnosti, ki je prisostvovala delu odbora. Zakonodajno-pravna služba je dala številne pripombe na osnovni predlog zakona, ki so bile skozi predlagane amandmaje, ki jih je sprejel odbor, tudi upoštevane. Odbor je na podlagi razprave in sprejetih amandmajev sprejel dopolnjeni predlog zakona, ki ga imamo danes pred sabo za sprejem. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej gospod Jožef Jerovšek, Slovenska demokratska stranka.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki urada za intelektualno lastnino! Ob predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o avtorskih in sorodnih pravicah v Slovenski demokratski stranki ugotavljamo, da je uveljavljanje pravic, ki izhajajo iz naslova intelektualne lastnine, v Sloveniji še dokaj pomanjkljivo. O neredu na tem področju pričajo tudi aktualni podatki o višini avtorskih honorarjev nekaterih državnih funkcionarjev in univerzitetnih profesorjev, ki so bili s pomočjo medijev objavljeni v teh dneh. V zvezi s tem opozarjamo na javni poziv vladi z dne 6.2.2004, ki ga je poslal sindikat državnih in družbenih organov Slovenije, ki opozarja na enormne honorarje in pravilno ugotavlja, da bi avtorji oziroma tisti, ki so dobili izplačane honorarje, morali biti sposobni opravljati še večkratnik svojega dela, kjer so pačzaposleni. Lahko malo ironično sicer rečemo, da izgleda, da bo Slovenija letos deležna vsaj dveh Nobelovih nagrad, kajti ti prispevki, za katere so dobili izplačane tako enormne nagrade, morajo gotovo biti tako kvalitetni, da si zaslužijo Nobelovo nagrado. Toliko o tem. Sedaj pa grem k noveli, ki jo obravnavamo. Kljub temu, da je bil leta 1995 sprejet zakon o avtorskih in sorodnih pravicah, ki je bil že dvakrat dopolnjen in spremenjen, razmere na tem področju še vedno niso urejene. Zato se v SDS strinjamo, da je veljavni zakon o avtorskih in sorodnih pravicah treba dopolniti tudi v določbah drugega oddelka 6. poglavja zakona, ki govori o kolektivnem upravljanju avtorskih pravic. Strinjamo se, da je treba odpraviti pomanjkljivosti in slabosti zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, vendar pa nas skrbi, kakšen bo zakon, ki se sprejema tako na hitro in po skrajšanem postopku. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da s tem, ko zakon popolnoma na novo ureja celotno poglavje o kolektivnem upravljanju avtorskih pravic, ni podlage za skrajšane postopke. Poglavje o kolektivnem upravljanju pravno avtorskih pravic korenito spreminja dosedanji način upravljanja, saj med drugim povsem na novo določa pogajanja kot način doseganja skupnih sporazumov o tarifah. Poleg obeh zbornic zagovarja razsodišče, da ni podlage za skrajšani postopek, tudi kolektivne organizacije. Jaz opozarjam na to da je ta postopek tako hiter in se na neprimeren način ureja, da moram opozoriti, da tudi magnetograma s seje odbora za gospodarjenje v celoti še ni, tako da ni bilo mogoče niti preučiti vseh stališč poslanskih skupin, ki so bile zvečer na sami seji. V Slovenski demokratski stranki se strinjamo s rešitvami, ki so predlagane k 6. členu, ki govori o omejitvi pravice predelave in da je torej potrebno najti ravnotežje med lastnikovo pravico proste predelave arhitekturnega objekta in upoštevanjem avtorjeve pravice spoštovanja arhitekturnega dela. V SDS-u se prav tako strinjamo, da je najbolj nedorečeno področje, ki ga ureja 18. člen predloženega zakona, s katerim se ureja v stilu poglavja o kolektivnem upravljanju avtorskih pravic. Doslej je največ težav povzročala določba 153. člena, po katerem je splošne tarife sprejela kolektivna organizacija, odobril pa jih je urad za intelektualno lastnino. Ker ni prišlo do dogovora med kolektivno organizacijo in združenjem uporabnikov, večinoma gre za gostinske obrate,je prihajalo do nespoštovanja dolžnosti plačevanja avtorskih honorarjev. Strinjamo se z mnenjem gospodarske in obrtne zbornice, da bi si za prilagajanje veljavnega zakona prava EU in korenitejše spremembe poglavja o kolektivnem upravljanju bilo treba vzeti več časa. V SDS se zavedamo, da avtorji svojih pravic v Sloveniji pogosto ne morejo uveljaviti, hkrati pa menimo, da določila, ki izhajajo iz predlaganega besedila 157. člena, kot so ga predložile poslanske skupine LDS, Združene liste in DeSUS, zlasti v tretjem odstavku ne predstavljajo trajne rešitve. Čeprav je res, da je avtor ustvarjalec nove vrednosti in so avtorji trajni lastniki avtorskega dela, pa se ne strinjamo z določanjem tarif v smislu tretjega odstavka 157. člena, ki določa, da do podpisasporazuma kolektivne [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zahtevajo nadomestila, ki jih sami določijo. Zato smo v SDS prepričani, da je potrebno ta člen primerno pripraviti, in da bi bilo potrebno najti skupni jezik med kolektivnimi organizacijami, ki zastopajo pravice avtorjev, in uporabniki, ki jih zastopata obrtna in gospodarska zbornica. Vidim, da se je čas iztekel. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo seveda predlog zakona podprla. Predvsem zaradi usklajevanja predmetnosti vsebine tega zakona z direktivami. Vendar pa želimo opozoriti na to, da bi bilo, ne glede, da je stiska s časom, nekoliko bolj pričakovati, da se bo ministrstvo za gospodarstvo, ki je nekako matičen resor za to področje, poglobilo v argumente, s katerimi sta nastopali tako obrtna kot gospodarska zbornica, kot ekskluzivni zastopnici realnega sektorja, vsaj o vprašanju 2. in 18. člena. Ampak, žal, enostavno ti argumenti niso bili slišani ne pri predlagatelju in tudi žal ne pri večini na odboru. Želim samo to povedati, da povsem rešpektiramo pričakovanja slehernega avtorja, da bo svojo pravico kot osebno pravico uporabil v prodaji svojega dela na trgu. Ampak o zadevah, ker je družba kot taka, kot celota, je potrebno včasih le voditi nek dogovor in skleniti neke kompromise. In prav gotovo bi bilo treba v tem smislu obremeniti v smislu pričakovanih avtorskih pravic v trženju še kakšen drug javni prostor, ne pa se tako krčevito podati v definicijo hotelske sobe kot javnega prostora in seveda iz tega dodatno tržiti. Jasno je, ampak s tem smo mi dodatno zmanjšali, bi rekel, konkurenčno zmožnost turističnega sektorja v segmentu gospodarstva. Podobno je tudi v 18. členu dobro, menim, da je vsekakor tudi dolžnost ministrstva za gospodarstvo, ne glede na to, da je v zakon tako zapisano, da bo v smislu posluha do realnega sektorja nekatere dogovore in kompromisne rešitve iskalo vnaprej. Mi bomo pač zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Valentin Pohorec, DeSUS. Gospod Pohorec, boste vi predstavili stališče? Ne. Gremo lahko naprej. Stališče Združene liste bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o avtorskih in sorodnih pravicah je eden od zakonov, ki ima izredno zahtevno vsebino in ga rešujemo v tem sklopu zakonov, ki jih moramo sprejeti do 1. maja. Pa vendarle upajmo, da bo z dopolnili oziroma amandmaji, ki jih pripravljamo, besedilo teksta takšno, da bo uskladilo ali pa pomagalo pri uskladitvi interesov med kolektivnimi organizacijami, ki zastopajo avtorske pravice in sorodne pravice avtorskim, ki se nanašajo na izvajalce avtorskih del, in med uporabniki, katere zastopajo reprezentativna združenja. Ta hip ugotavljamo, da so sklenjene pogodbe med uporabniki in avtorji, niso pa še sklenjene pogodbe oziroma sporazumi med izvajalci teh del. In razlogi za to tičijo tudi v tem, ker na eni in na drugi strani ugotavljamo, da ne izmenjujejo dovolj natančno podatkov, ki jih potrebujejo kolektivne organizacije zato, da lahko opravijo svoje delo in uveljavljajo obračunavanje avtorskih pravic. Na drugi strani pa tudi uporabniki ravno tako ne razpolagajo z natančnimi podatki, katere avtorje zastopajo kolektivne organizacije. Tarife, ki so bile predlagane in jih je Urad Republike Slovenije za intelektualno lastnino potrdil, se uporabljajo tako za avtorje, ki so združeni v kolektivni organizaciji SAZAS, seveda pa pri IPF-u te tarife še niso potrjene, torej pri izvajalcih. Z dopolnitvami k temu zakonu, menimo, bi se dalo doseči rešitve na način, da se v nekem vmesnem obdobju uporabljajo podatki, ki jih določajo sami avtorji, s tem da seveda upoštevajo zmožnost plačevanja uporabnikov teh pravic, kajti v kolikor bi prepustili zgolj samo eni strani v tem v mesnem obdobju, torej avtorjem, da popolnoma prosto določajo višine nadomestil, bi seveda zašli v zelo resne težave pri gospodarskih družbah ali pa pri samostojnih podjetnikih, ki so uporabniki teh avtorskih pravic. Z dopolnitvami zakona seveda upamo, da bomo te zadeve tudi uskladili. Odprto je tudi vprašanje glede obračunavanja uporabe avtorskih pravic v prostorih. Predvsem gre za javne prostore, gre za sobe in tudi druge javne prostore. Po zdajšnjem besedilu se šteje za javni prostor pravzaprav vse in sicer tudi v tarifah zaračunavajo tudi hotelske sobe in sobe pri zasebnikih. Ne glede na to, ali so zasedene ali ne. Torej gre za precej neurejeno področje tudi glede obračunavanja teh avtorskih pravic priturističnih objektih oziroma pravnih osebah in samostojnih podjetnikih, ki se s tem ukvarjajo. Tako da je tudi to vprašanje eno od tistih, ki ga bo potrebno najbrž v nadaljevanju rešiti in upajmo, da nam bo to uspelo. Glede avtorskih pravic arhitekturnih objektov je v noveli zakona zapisano, da lastnik zgrajenega arhitekturnega objekta lahko to delo prosto predela. Menimo, da to ni dobra rešitev. Kajti to bi lahko pomenilo, da izničimo neko zelo pomembno arhitekturno delo, ki se bo seveda običajno tudi izrazilo šele v prihodnosti. Tako da bi tudi k temu delu pač podprli dopolnitve na način, da vendarle ohranjamo avtorska dela tudi na arhitekturnem področju v večji meri, kot je zapisano v tem zakonu. Z vsemi temi rešitvami, tako na področju turizma, na področju arhitekture in seveda tudi radijskih hiš, upajmo, da bo ta zakon veliko [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]urejanju razmer na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Vlada utemeljuje predlog teh sprememb s potrebo po uskladitvi naše zakonodaje z evropsko zakonodajo. Če pogledamo vsebino teh sprememb, vidimo, da se ne nanašajo v celoti zgolj na to področje, ampak so potrebne tudi tiste spremembe, ki jih moramo opraviti zaradi našega lastnega trga, zaradi naših potreb, pa če se vključujemo v Evropsko unijo ali ne. Pravzaprav bi morali večino teh sprememb opraviti že bistveno prej, ne zdaj, tik pred dvanajsto, ko delamo nekaj na hitro oziroma ko nekaj na hitro predlagate. S tem je manjša možnost pridobiti dobre rešitve, kar se je zlasti pokazalo pri 2., 6. in 18. členu predloga zakona. V 2. členu je pač na hitro odpravljen problem javnega prostora in gostinsko-turističnih objektov, kar bo imelo posledice na povišanje stroškov v tem delu našega gospodarstva in slabše konkurenčne sposobnosti. Je pa vprašanje, ali bodo avtorji iz tega naslova kaj pridobili ali ne; kratkoročno morda, v smislu omejevanja, dolgoročno pa ne. Skratka, to je takšna rešitev, ki po našem mišljenju ni dobra in je bila zaradi hitrosti sprejeta. Avtorska pravica je naravna pravica, vendar ko jo pošiljamo v javni prostor, ima pravzaprav naravo monopola. Zato pa je potreben poseg države, in v tem primeruje naš ustrezen, zato da bi se ta negativen značaj monopola omejil. Poskus je bil tudi pri 6. členu, glede graditve objektov, da bi se ta pravica avtorja povsem uveljavljala pri tistem, ki je pravzaprav to odkupil in tudi uveljavil, da brez njegovega posega - v prejšnji zakonodaji je bilo tako, da ni bilo moč poseči v objekt. Razlogi so bili v tem, da ne bi delali neumnosti in pokvarili njegovega dela. Vendar pa moramo izhajati iz dejstva, da če je nekdo nekaj kupil, potem ima prosto razpolaganje. Iz tegalahko sledi, če nekaj pokvari avtorjevo delo, glede moralne odškodnine, če bi to delo, ki ga je sam pokvaril, prodajal za avtorjevo delo ali ga pa predstavljal za avtorjevo delo. Takrat pravzaprav, če poseže na tak neprimeren način, ni upravičen, da to šeimenuje avtorjevo delo. Avtor pa tako ali tako objekta ni zgradil, avtor, arhitekt, ga je projektiral in ga še vedno lahko podaja v javnosti. Skratka, če bi na tak način razumeli avtorske pravice, ne bi bilo zapletov in bi tudi naravne težnje arhitektov in drugih kreatorjev umetnin na primeren način obranili. Določbe glede omejitev reproduciranja na internetnih spletih in ostalih možnosti se nam zdijo povsem primerne, kajti ravno skozi te načine so avtorske pravice najbolj oškodovane. Tehnologija pač napreduje in v tem smislu mora slediti tudi zakonodaja. Tako da te spremembe v Novi Sloveniji podpiramo. Podpiramo tudi status kolektivne organizacije, ker gre pravzaprav za upravljanje kolektivnega upravljanja s pravicami, morajo biti in to pač tudi Evropa pozna. Ne zaradi tega, ker Evropa, ampak zato, ker je v smislu zaščite avtorskih pravic pa, seveda, preprečevanja neprimernih monopolov ustrezno. Dotaknil bi se še avtorskih pravic in koriščenja invalidov, kjer se neko avtorsko delo v skladu s potrebami za invalide ustrezno spremeni. In kaj je v zvezi s tem? Pač rešitev povzema slovenska zakonodaja vsaj delno po nemški zakonodaji, pomeni, da je dopusta tudi preureditev za ta namen, pri čemer pa neka odškodnina oziroma nadomestilo. Sami pa smatramo, da določba ni ustrezno rešena in bo sama povzročila v praksi verjetno kakšne spore, ki se bodo reševali, bodisi z mediacijo, kar zakon uveljavlja, to je rešitev, ki je dobra zato, da se pač vse nesreče na sodišču, vendar pa bo od teh sporov verjetno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in ta določba ni v redu urejena.
Hvala lepa. Stališče Liberalne demokracije bo predstavil gospod Školč.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegi, kolegice! Te spremembe zakona o avtorskih in sorodnih pravicah so dobrodošle iz dveh razlogov. Eno je iz nuje, o kateri so vsi govorili, da je potrebno del te zakonodaje uskladiti s temi direktivami. Drugi pa, ker del teh rešitev, o katerih odločamo danes, le, bom rekel, bolj čvrstouveljavlja avtorske pravice, kot predvsem avtorske in neodtuljive in opušča tiste mehanizme, ki so bili skozi desetletja v Sloveniji in Jugoslaviji povezani s tem nelagodjem, ki je veljalo do individualizma, da tako rečem, do avtorstva ustvarjalnosti, do tistega dela človekove dejavnosti, ki ga ni bilo mogoče ujeti v kalup združevanja dela in sredstev, da rečem v jeziku, ki je že pozabljen. Tako, da je sedaj veljavni zakon le imel nekaj rešitev, ki so imele to podmeno, da se je mogoče in potrebno o vsem dogovarjati in da brez soglasja, recimo, uporabnikov ni mogoče uveljavljati tudi, recimo, pravic, ki izvorno pripadajo avtorjem oziroma ki jih kolektivne organizacije zastopajo v korist avtorjev. Pomembna novost se mi zdi to, da urad dobiva novo vlogo v tem sistemu uveljavljanja pravic in da kot neke vrste ustanova država ni tisti zadnji, ki pač lahko sprejme ali ne sprejme tarifo, ampak je pravzaprav to porinjeno v dogovarjanje, na eni strani uporabnikom oziroma tem različnim zbornicami in drugimi reprezentativnim združenjem in na drugi strani kolektivnim organizacijam. Ne dvomim, da bo to v prihodnosti povzročilo precej razpletov in verjetno tudi težav, ampak mislim, da je ta podmena, da je tako v interesu avtorjev, kot tudi uporabnikov, da se te stvari sporazumno uredijo, prava. V tem pogledu tudi v tej luči je potrebno tudi tehtati te različne diskusije, ki so se v zadnjih dnevih pojavile, češ, sedaj bo pa, zaradi avtorjev utrpelo veliko škodo slovensko gospodarstvo, recimo turistično, potem radii itd. Kljub vsemu je potrebno vedeti, da je, bom rekel, tudi v interesu avtorjev, da so maksimalno predvajani, da je v interesu avtorjev, da vse tiste organizacije, vse tiste asociacije, ki uporabljajo njihova dela, poslujejo uspešno, ampak, in tu prihaja do razlike, da lahko na tej uspešnosti participirajo seveda tudi oni. Če ilustriram na primeru teh slavnih hotelskih sob. Potem seveda obstaja preprosta izbira, da nekdo vzame sobo s televizorjem ali brez, lahko razmišljate, kakšno boste vzeli, ampak tisti, ki vzame sobo s televizorjem, bo pač imel neko dodatno ponudbo in televizor sam posebej lastniku hotela še ne zagotavlja tistega ugodja, ki ga pač gostu prinaša program, ki prihaja v sobo. Za ta program je pač potrebno plačati, to je povsod po svetu in to je porinjeno v te sporazume. Če bo potrebno kasneje pojasnjevati druge stvari, z velikim veseljem, ampak v osnovi se je potrebno zavedati to, kar je tudi našo ustavno sodišče ugotovilo, da so avtorske pravice neodtujljive in da je, kadar gre za njihovo rabo, pač potrebno ustrezno tudi plačati.
Hvala lepa. To so bile predstavitve stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Tu imam zaenkrat dva amandmaja k 6. členu in en amandma k 27. členu, tako da prehajamo kar na razpravo o dveh amandmajih k 6. členu. To sta amandmaja, ki so ju vložile poslanske skupine LDS, Združena lista in DeSUS-a in amandma poslanske skupine Nove Slovenije. To se pravi, odpiram razpravo k 6. členu. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič.
Hvala, gospod predsedujoči. Ta amandma, ki smo ga napisali, umikam, ker menim, da bi morali na nek način dobiti kombinacijo iz te dikcije v kombinacijo z obstoječim tekstom. Da bi ustrezalo tisto, kar nekako želimo v Sloveniji doseči. Zaščita avtorskih pravic, po drugi strani pa možnost uporabe, oziroma lastnika, da lahko opredeljuje, da ni to, da ne pride do blokade, tako kot je v obstoječem sistemu, in potem skozi pravzaprav izvijanje oziroma skozi zlorabo zakona, da se je le prišlo do rezultatov, torej da so lahko tisti, ki so pač zgradili objekt, da so ga lahko tudi prilagodili. Ker sicer pa ga niso mogli. In je lahko avtor blokiral njihovo delo. To moramo pač dopustiti, da se opredeljuje. Seveda je treba spoštovati avtorjevo delo, ampak dopuščati. V tem krogu so se dogajale marsikatere reči. Prišlo je tudi do materialnega izsiljevanja, ker avtor ni dopustil pod določenimi pogoji predelave, ki je bila pa nujna zaradi funkcionalnosti. Saj imamo v Sloveniji nekatere objekte. Torej imamo zelo lepe objekte, zelo dobre izdelke. Na drugi strani imamo nekatere, ki so popolnoma nefunkcionalni in jih je bilo treba nujno predelati. To je tudi denimo ena izmed osnovnih šol, za katero je bil avtor nagrajen. Republiško nagrajen. Pa [[...]]
Ali lahko prosim za malo [[...]]
Vidim da je več razpravljavcev hkrati in bi rad slišal, kaj tudi oni razpravljajo. Da jim vem odgovoriti.
Izvolite.
Skratka, da je prišlo tudi do takšnega dela, do šole, za katero avtor je bil nagrajen in je bila nemogoča ureditev. In je bilo nujno potrebno izvesti spremembo. Če seveda se avtor usede na svoje avtorske pravice in reče, tega ne dopustim, ker bo kvarilo kompozicijo, potem pač je tisti, ki je to lastnik, popolnoma nezaščiten. Vendarle on je kupil to. Avtor se lahko še vedno ponaša s kreacijo. Res da ne, torej to replikacijo v praksi. Ta zaplet je potrebno na primeren način rešiti. Ta temeljna ureditev je bila, je v nekem smislu, ki ste jo najprej zapisali, pa ki je bila deležna potem popravkov, je bila boljša. Prvo, ki ste zapisali kot vladni predlog, je pravzaprav dosegala svoj namen. Pričakoval sem, da bo s strani vlade prišla dopolnitev tretjega odstavka, denimo, na način, da pa imajo nekatera dela, ki so ocenjena kot nesporno dobra, recimo, iz vseh republiških razpisov, posebno raven zaščite, vendar spet ne absolutno, pač pa višjo raven zaščite, ne samo, da se morajo spoštovati moralne avtorske pravice. Tega impulza nekako niste zaznali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pohorec, nato gospa Širca.
Hvala za besedo. Najprej bi napovedal, da je še nekaj amandmajev pravkar v razmnoževanju, tako da ne bi preprečili z zaključkom razprave o členih - mislim, da bodo kmalu tu. Razpravljal bi pa o 6. členu, o katerem je bilo veliko razprave že na samem odboru za gospodarstvo. Gre za razmerje med lastnikom objekta in projektantom, ki je ta objekt projektiral, in njegovi avtorski lastnini kot taki, kdaj se sme tak objekt potem ustrezno predelati in kakšna je pravica avtorja do tega. Že na seji odbora smo člen odprli, da bi lahko danes našli boljšo oziroma pravo vsebino, ki bi ustrezala osnovnem namenu. In ta je v amandmaju treh poslanskih skupin, poslanskega kluba LDS, poslanske skupine Združene liste in DeSUS, ki govori takole: "Če namerava lastnik arhitekturnega objekta," torej tisti, ki je lastnik objekta, kaj vem, vsak lastnik svoje stanovanjske hiše, pa je avtorsko delo nekoga, ki je ta projekt izdelal, "to delo predelati, mora predelavo prednostno ponuditi avtorju," torej tistemu, ki je ta objekt projektiral, če je ta, seveda, živ in dosegljiv, če ga ni, je normalno, da ni več mogoče ponuditi njemu. In v 2. točki tega člena:"Če je arhitekturni objekt starejši od 25 let," tu je pač treba neko dobo določiti, "ali če avtor neupravičeno odkloni sodelovanje," torej je živ in ne želi več sodelovati pri prenovi, obnovi, spremembi tega objekta, "lahko lastnik delo prosto predela." Seveda to ne pomeni, da mu ni treba upoštevati drugih zakonov, če je objekt pod zaščito, potem zakon o prostorski ureditvi in zakon o graditvi objektov; to je dolžan upoštevati, tako kot če bi gradil na novo. In da mora pri tem pa vendarle spoštovati moralne avtorske pravice avtorja, ki je prvotno objekt zasnoval. Menimo, da bi ta nova predlagana vsebina 6. člena bila primernejša kot tista, ki je sedaj zapisana v predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca.
Hvala lepa. Če sem dobro razumela, je predlagatelj, gospod Drobnič oziroma poslanska skupina Nove Slovenije umaknila amandma. To mi je všeč tudi zaradi tega, ker amandma zajema tisto miselnost, ki je skrajno liberalna v smislu podpiranja liberalne logike kapitala, kar je, mimogrede, običajno pritaknjeno naši poslanski oziroma politični skupini. Zakaj mislim, da je tovrstna ureditev, kot je bila deloma predlagana in izglasovana seveda v kompromisni rešitvi, da se bo člen še nadgradil na samem odboru, slaba. To, kar je predlagala vlada, skratka možnost, da se arhitekturno delo, pri tem pa moram opozarjati, da tudi v tem prejšnjem govoru ni bilo čutiti dojemanja, razumevanja, kaj je to arhitekturno delo, ker se je vendarle v prejšnjem govoru pomešalo spojmom gradbeništva. Skratka, vlada je predlagala, da lastnik arhitekturnega dela lahko potem, v kolikor ga želi predelati, mirno počne in dela po svoji lastni presoji. Lahko posega vanj, lahko ga rani, lahko ga dozida, kot pač njemu paše, ne glede na to,da bi spoštoval delo tistega, ki je bilo, ki je avtorsko delo. Sklicevala se je vlada ne neko direktivo oziroma ne na konkretno direktivo informacijski družbi, ki dopušča rekonstrukcijo arhitekturnih objektov brez kakšnih dodatnih pogojev. Jaz moram opozoriti, da ta direktiva ni obvezujoča, da jo države lahko aplicirajo v svojo zakonodajo, če jo želijo, po svoji lastni presoji in ne vidim razloga, zakaj bi bila Slovenija, ki nima urejene nobene zaščite za sodobno arhitekturo, se pravi tisto, ki je mlajša od 50-ih let. Zagotovo se Slovenija rada prikloni in ohrani in zaščiti kulturno dediščino, ki sega do Plečnika in mogoče še kakšno leto več. Za sodobno arhitekturo, ki pravzaprav ustvarja tej deželi tudi določene dosežke in priznanja, pa ni še ustvarila nobenih, na žalost ni začela izvajati nobenih odlokov oziroma tistih registrov, ki bi tudi novejša dela registrirala kot spomeniško varovana oziroma zaščitena dela. Ker tega ni, bi bilo skrajno nevarno, da bi pustili vladno rešitev tako in implementirali z direktivo, ki je pravzaprav nobeden od nas ne zahteva, če mislimo, da je potrebno to narediti. Dve državi sta jo res implementirali, in to sta Švica in Italija, ampak ostale evropske države ne. Res pa je, da amandma, kot je predlagan in kot smo ga podpisali in ki kot pravim, ne podpira tega liberalnega kapitalskega stališča, mogoče ni najboljši. Lahko bi oblikovali v tem smislu, kot je bilo rečeno, da bi rekli, res je, zaščitimo oziroma lastnik ima prednostno pravico pri posegu, da ne prosi avtorja, ampak zgolj tistega avtorja, ki je bil bodisi nagrajen, ki je bil bodisi priznan kot tak in ki je bodisi uvrščen v kakšne statusne oblike avtorja, ki bi jih lahko kakšno ministrstvo, v tem primeru ministrstvo za kulturo, bodisi tudi ministrstvo za okolje, vodilo. Ampak tovrstna dikcija bi bila zelo lahko ohlapna, nedorečena in zahtevala bi mogoče kakšno diskrecijsko presojo, bila bi pa preveč netransparentna. Zato mislim, da je rešitev, kot so jo predlagale, smo predlagale tri poslanske skupine, boljša. Ohranja staro ureditev, s tem pa da dodaja, da vendarle je ta meja in ta rok, ko se lahko lastnik oziroma ko se lastnik mora obrniti na avtorja same rešitve, omejena. Omejena s 25 leti, mislim, da to je nek logičen čas, recimo, gre za stvaritve, ki so nastale po 80. letu in potem v primeru ko je tudi avtor, recimo, še dovolj dojemljiv, spreten, ima še možnost, da spoštuje posege v tiste stvaritve, ki jih je pravzaprav sam pred toliko leti ustvaril. Danes je bilo tudi rečeno, da je prišlo do izsiljevanja zaradi prevelikih številk ali drugih pogojev, ki jih avtor lahko v takem primeru izstavi, ampak vendarle opozorim vas, da drugi odstavek 6. člena govori o tem, da če je arhitekturni objekt starejši od 25 let ali če avtor neupravičeno odkloni sodelovanje. Sintagma neupravičeno ima svojo pravno razlago in tisti, ki bodo reševali in rešujejo take primere, vedo, da tudi visoke, previsoke cene zajemajo to dikcijo "neupravičeno odklanjanje". Skratka, mislim, da v kolikor hočemo zaščititi avtorska dela sodobnega značaja inker tega ni naredila z vpisom v register sodobnih del, ki so vredna spomeniške zaščite, v kolikor ne podpremo tega amandmaja, bo dejansko lastnik lahko opravljal z delom, kot bo želel in znal in po lastni volji, kar pa ni dobro. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Drobnič.
Spoštovana kolegica Širca, jaz sem že na začetku povedal, da amandma v takšni dikciji, kot sem ga vložil na hitro, umikam zato, ker bi v bistvu ta dikcija namesto 2. člena drugega odstavka morala stati v 3. členu. In še dopolnitev, ta amandma bo prišel na mizo. To je pač posledica zlorabe poslovnika. Ko se uvedejo zakoni, ki bi morali po rednem postopku, gredo po nujnem postopku, to veste, kakšno zmešnjavo imamo, ker imajo tudi predstavniki vlade veliko težav. Priletijo amandmaji v zadnjem trenutku, kjer morajo presojati skladnost. Zato smo mi oporekali takšnenemu kavbojskemu sprejemanju zakonov. To bo terjalo, seveda, potem popravke za nas vse, ker ne moremo narediti 30 zakonov v enem dnevu z različnih področij in pri tem imeti tudi resne pripombe. Imam v mislih izoblikovane, ampak vprašanje pa kaj se dogaja z dikcijami. Točno to hočem opozoriti in zato sem tudi amandma kot takšen, formalno sem, rekel, da ga umikam, čeprav vsebina papravo cilja, zato ker je tehnično narejena napaka. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Brenčiča, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da je prav, da nas preveva neka skrb nad tem, kako se bo ohranjalo neko avtorsko delo na področju arhitekture, ki ima, bom rekel, neko občejavno vrednost. Ali občejavni pomen. Čeprav je to včasih na kratek rok težko soditi. Vendar pa menim, da je predlagatelja k tako zapisanemu 6. členu vodilo tudinekaj, kar je prisotno v praksi. Nekateri arhitekturni dosežki kot avtorsko delo so v naslovu svojega avtorja včasih v praksi slabo rabni. Zelo slabo rabni. Funkcija se pokaže potem kot nekako nasprotje z ostalo arhitekturo. In v tem primeru je včasih zelo težko, če je zadeva preveč zabetonirana, investitorju ali uporabniku, ki je to avtorsko delo kupil v skladu z življenjem, to stavbo, to delo popraviti. Če avtor ni pripravljen na to, da da zeleno luč. Zato po eni strani razumem predlagatelja. Čeravno v drugem odstavku to zadevo omili tako, da je treba pač spoštovati pravico do avtorskega dela. V amandmaju treh poslanskih skupin seveda želimo zadevo nekoliko bolj v smislu varovalke zastaviti. Samo vem pa to, ker sem imel nekaj izkušenj z določenim objektom, ki ga je bilo treba enostavno, glede na njegove funkcije, popraviti, bo težko ugotavljati, kdaj pa je mogoče da imetnik tega, lastnik tega avtorskega dela, tega objekta recimo, lahko preide na ponudbo drugega, če prednostna ponudba ni zdržala, in kje je to merilo, da avtor tega dela ni zlorabil svoje prednosti. Ali je tu vzrok cena, ali je tu vzrok drugo pogojevanje? Kako bomo to merili? To je tisti problem v praksi, ki nastaja neizvedljiv. Seveda, gospa Širca mi je tu pomagala v tem, da je to razumeti tudi kot neupravičen odklon sodelovanja. Ne vem, kako bomo merili to. V praksi se bojim, da bo tu nastal problem. Jaz spoštujem posebno dela, ki so že v svojem štartu nakazala neko občo vrednost. Ampak tukaj so tudi manjši arhitekturni objekti, ki nosijoavtorsko delo. In se bojim, da bo pri takih delih, ki jih je pa enostavno treba včasih predelati, vanje poseči, ta pogoj dokazovanja vedno v veliko breme lastnika tega objekta. Tako da mislim, da bo treba zato, da bo ta materija ohranjala, kar želimo, in da bo tudi v praksi paradna, nekoliko dodelati, najbrž nekoč pozneje, zdaj je to nemogoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kar nekaj se vas je vmes javilo k besedi. Dovolite, da vas samo seznanim z vrstnim redom: gospa Črnugelj, gospod Božič, gospod Jerovšek in potem gospod Sušnik. Tak je zaenkrat vrstni red. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nasprotovati moram dikciji, kjer je gospod Drobnič rekel, da smo na kavbojski način spreminjali ta člen. Če smo o katerem členu kar precej tvorno razpravljali in več kot nekaj ur, je to ravno ta, ki se nanaša na avtorska dela s področja arhitekturnih del. Bilo je kar nekaj idej in verzij ter popravkov tega člena. Res je, da se zakon sprejema po skrajšanem postopku, ampak razlogi niso ravno v tem členu. Pomembno je urediti to materijo na tak način, da bo tudi izvedljiva in da bodo še živeči avtorji na nek način zadovoljni in bodo imeli možnost dejansko sodelovati pri vseh nadaljnjih predelavah, dodelavah in rekonstrukcijah svojih avtorskih del. Gotovo pa v teh turbulentnih časih tranzicije, ko je interes lastnikov objektov tako močan, prihaja tudi do teženj, da se objekti ne samo v celoti predelajo, ampak tudi pogostokrat zrušijo. In vse te liberalne težnje, ki se na tem področju prebujajo, utegnejo biti nevarne zlasti za tiste objekte, ki so že do sedaj doživeli taka ali drugačna priznanja v javnosti, strokovni literaturi, ne nazadnje so nekateri dobili tudi nagrade. Zato se je v eni od faz razprav pojavila ideja, da bi mogoče izvozili tista avtorska dela s področja arhitekture, ki so bila bodisi nagrajena, omenjena v strokovnih referenčnih literaturah ali v prostorsko-ureditvenih pogojih, kjer je bila podana posebna zahteva, da se dela z javnim natečajem, ki je posebej financiran s strani lokalnih skupnosti ali države - da se pač na ta način dvigne nivo in višina kvalitete projektantskih del. 25 let je kompromisna varianta, medtem ko so bili tudi predlogi, da bi mogoče bilo do konca življenja avtorja samega. Seveda imamo institute, ki ohranjajo vsa arhitekturna dela iz preteklosti, to je zakon o zaščiti naravne in kulturne dediščine, nimamo pa dovolj zasidranih institutov, ki bi sedanjo ustvarjalnost, ki je zagotovo vredna in bodo bodoči rodovi ugotovili, da je bila potrebna določene skrbi in potrebe, da se ohrani. Zato mislim, da je predlagano rešitev vendarle sprejeti, ker je do nje prišlo po vrsti razprav in je ne nazadnje tudi kompromisna rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Božiča. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Arhitektura ni moje področje in zelo težko govorim o strokovnosti arhitekture. Ampak o tem, kar sam vidim, pa vas bom malo glede na amandmaje k 44. členu nekaj vprašal. Zlasti tiste, ki se še spomnite hotela Argonavti v Novi Gorici. Takšen je bil, pa so ga vendar že več kot pred 15-imi leti predelali, kljub temu, da je avtor dobil takrat visoko državno odlikovanje kot dosežek na arhitekturnem področju. Podreti je bilo treba vse skupaj, ker ni držalo niti vode. Ne pozimi, ne poleti. In drugo, pri nas v Tolminu imamo pošto in trgovino, ki je bila zgrajena v času popotresne obnove, po prvem potresu 1978. leta, prejšnjega stoletja. Sramota za cel Tolmin. Takrat so se ljudje norčevali, da se je en visok državnik peljal s helikopterjem na Kanin in gledal na Tolmin, in je rekel, Tolminci so pa res dobri in so vse smeti počistili na dva kupa, tako izgledata ta dvaobjekta. In ko boste šli skozi Tolmin, se spomnite, kaj sem vam danes povedal. Sramota sta ta dva objekta na področju arhitekture v Tolminu. Zato moram reči, da 44. člen, tak, kot je predlagan, niti amandmajev ne bom podprl. Ne morem se strinjati, da bi sedaj prišel arhitekt, ki je to v Tolminu naredil, pa da bomo spet neka nova okna ali pa kaj drugega delali s temi objekti. Niso za te kraje. In o tem bi bilo treba strokovno v tem predlogu zakona kakšno besedo reči. Ampak tisti, ki imate željo, da bodo naši kraji lepi, ne pa da bodo tujki v njih zgrajeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jerovška. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se zavedam pomembnosti tega člena, tudi za rešitve, ki jih bomo sprejeli za izgled kulturne krajine ob Sloveniji in za spoštovanje tudi avtorjevih pravic. Vendar bi rekel ob tem členu, da je izvajanje gospe Širca najboljši dokaz, največ dokazov je navedla, kako zgrešeno in nedopustno je, da tako pomemben zakon, tako pomembne rešitve sprejemamo po skrajšanem postopku. Gospa Širca je navedla, da Slovenija nima urejene nobene zaščite za sodobno arhitekturo, da bi bilo skrajno nevarno, da bi implementirali direktive in da ta amandma, ki ga tri stranke predlagajo, ne podpirajo liberalnega stališča liberalne vlade. Jaz sem hvaležen, da prihajajo takšna spoznanja iz tega kroga. Seveda pa ob tem amandmaju, predvsem pri drugem odstavku tega 44. člena mi nekaj ni jasno. Kaj smatra - jaz mogoče nimam dovolj znanja na tem področju - kaj podrazumevajo pod sintagmo, kaj mora pač lastnik spoštovati pri tem? Pri tem mora spoštovati moralne avtorske pravice avtorja. Zdaj, kaj so te moralne avtorske pravice? Ali gre to za njegove vrednote, njegov moralni etos? Ali gre za svetovnonazorsko opredelitev avtorja, recimo da gre za sakralni objekt? V tem slučaju bi nekako si znal razlagati, kajti, ampak ne vem, v današnji evforiji, tej džamijski evforiji nekateri jurišniki, ki jih dosti poslušamo, morda na čelu z ljubljansko županjo recimo, govori o tem, da je več krščanskih sakralnih objektov. Pa bi se morda nekdo izmislil, da je treba predelati enega od teh sakralnih objektov v džamijo recimo. Pri tem jaz verjamem, da bi bile kršene moralne avtorske pravice avtorja. Ker tisti avtor, ki je nek sakralni objekt naredil, je verjetno imel neke vrednote tudi do tega objekta. In res bi si želel, da bi nekdo na vsem razumljiv način razložil, kaj podrazumevajo pod to definicijo in to sintagmo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Sušnika. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani zbor! Meni je popolnoma nerazumljivo, kako določena skupina ljudi v tem parlamentu poskuša na vsak način spremeniti osnovno dikcijo predlagatelja, ki se je lepo uskladil z direktivo o informacijski družbi in spremenil 44. člen in odpravil prepoved spreminjanja oziroma dopustil rekonstrukcije arhitekturnih objektov brez kakršnihkoli dodatnih pogojev. Mislim da je to edina prava rešitev, da gre ta rešitev v prid investitorjem, v prid lastnikom prizadevanja avtorjev sprememb tega 6. člena, ki v bistvu v celoti spreminja 44. člen, pa gredo v smer, ki je nerazumljiva. Ne eni strani nerazumljiva, na drugi stranipa razumem, da ste podlegli lobiju arhitektov, ki si pač na ta način uzurpirajo neko pravico, ki jim ne gre. Kot lastnik, ki sem plačal nek načrt, neko arhitektonsko delo, smatram, da sem kupil tudi pravico, da s tem delom razpolagam. Na drugi strani me pa čudi takšno, bom rekel, nerazumevanje oziroma kakšno nezaupanje veje do lastnikov teh arhitektonskih stvaritev - ki so jih, mimogrede, če so dobre, "fejst" plačali - veje iz teh amandmajev, ki ste jih predložili. Zaupajte ljudem, jaz verjamem, da imajo občutek za dobro, za lepo, za vredno, da so to dobro, lepo in vredno, če je temu tako izdatno plačali. Dajte ljudem zaupati, ne pa vsiljevati neke rešitve, ki favorizirajo eno ozko skupino arhitektov, ki so že pokazali, kaj so v tem prostoru naredili. Jazbi rad gospoda Božiča dopolnil še z enim primerom. V okolju, iz katerega prihajam, se je v 70. in 80 letih z referendumskimi sredstvi zgradila vrsta kulturnih domov in pa osnovnih šol. Katastrofa, poslušajte, vse z ravnimi strehami in vse je bilo treba praktično spremeniti, popraviti, dograditi in lahko si predstavljate, kakšne težave so z arhitekti bile in koliko so zaslužili zaradi tega, kolikim je bilo treba plačati, da so popravili svoje napake. Jaz vas ne razumem in ne razumem, kaj so vam ti arhitekti obljubili, da forsirate takšne amandmaje in takšne zakonske rešitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Lavrinca, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Jaz mislim, da zakonodajalec takrat, ko sprejema nek zakon, in če ve, da se zakonska norma ne more preliti v življenje, tega ne sme početi. In jaz mislim, da tovrstne določbe ni mogoče spraviti v življenje, tako kot predlaga amandma k 6. členu. Torej zavedajoč se, da tega ni mogoče spraviti v življenje, pa bom s svojim pritiskom recimo "za" naložil ljudem početi nekaj, kar jim je tuje, kar jim je, torej neko nasilje bom storil. Pri tem ne bom sodeloval. Zato bom glasoval proti amandmaju. Povem tudi naprej, zakaj tako razmišljam. Če kupim sliko, ki ni neke posebno velike kulturne vrednosti, pa je delo akademskega slikarja, sem plačal, avtorja sem izplačal z nakupom slike. In seveda tako sem tudi izplačal avtorja projekta za mojo hišo. In ne vidim nobenega razloga, če lahko tisto sliko razrežem v nekem slabem trenutku, jo denimo vržem v papir, tu pa bi ne smel popravljati hiše tako, kot recimo se meni zdi, bi bila bolj funkcionalna. Še posebej bom rekel, glejte, razmere se lahko v družinah hudo spremenijo. Nekdo postane invalid. Je treba prebiti, ne vem, vrata, tisto, tretje, in tako naprej. Slovenci, če smo znani po čem, smo znani po tem, da se pa res vsi spoznamo na gradnjo. Če bi to šlo, bom rekel, če bi šlo, bi šel amandma v smer, da se zaščitijo arhitekturna dela, ki so vsedržavnega, pa ne državnega, sem narobe rekel, vsenacionalnega pomena, potem v takem primeru seveda sem jaz za. Z vsemi štirimi zaradi tega, ker se mi zdi svinjarija to, kar posamezni župani, sedaj bom pa tu malo povedal, počno z nekaterimi objekti. Denimo, jaz lahko povem, da to, kar je v Kranjski Gori zraslo sedaj, namesto tistega starega objekta, je milo rečeno slabo, grdo, tujek in tako naprej. To jaz tako vidim. Vsake oči imajo pa seveda svojega "malarja". Ampak zato sedaj prisiliti, denimo kogarkoli od nas, ki je projekt kupil, plačal avtorstvo, da ne sme nič spreminjati, še 25 let ne, čakajte malo, to je pa malo preveč. In zato seveda ne bom, sem na strani tistih, ki ne bomo podprli tega amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Da vas ponovno seznanim z vrstnim redom. Gospa Črnugelj, Veber, Širca, Maršič. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem samo rekla, hotela reči gospodu Sušniku, da pač ravno zaradi tega, ker zaupamo ljudem in ker smo pač Slovenci pokazali, da znamo nekatere stvari spoštovati, ceniti in ohranjati, smo ohranili kozolec, smo ohranili tipično kraško krajino in arhitekturo. In ne nazadnje marsikaj. Tudi ohranili smo, kaj jaz vem, Vurnikovo fasado na Miklošičevi cesti, ki so jo hoteli enostavno prebarvati v enobarvno, in tako naprej. In to zaupanje tudi je čutiti iz tega amandmaja, ki je bil podan. Samo toliko.
Hvala lepa. Gospod Veber, izvolite.
No, glede 6. člena in pomislekov, ali ohranjati arhitekturno dediščino ali ne, je vendarle pomembno, da se poskušamo spomniti dejstev, da je tudi Jože Plečnik eden od arhitektov, ki je danes ponos Slovenije. In če bi ostala dikcija, kot je zapisana v predlogu zakona, da lastnik lahko prosto predela vsak objekt, bi v bodočnosti zagotovo ne imeli arhitektov, še manj pa objektov, ki bi jih lahko cenili kot arhitekturno dediščino. Ta amandma, to dopolnilo, ki je vloženo, poskuša upoštevati pomen arhitekture, tako pri javnih kot tudi pri objektih, ki so v zasebni lasti. Razmišljalo se je o tem, da bi poskušali omejiti pomembnost objekta samo na javne objekte. Ampak vendarle, tudi ti javni objekti menjajo lastnika in lahko jutri pridejo v last zasebnika in v tistem trenutku pravzaprav zopet ugasnejo vse obveznosti do avtorja. Zato je razmišljanje, da je vsaj za neko obdobje 25 let treba spoštovati to delo in omogočiti, da s tem ohranimo razvoj arhitekture, tudi lastne arhitekture v Sloveniji. In ni sprejemljivo, da bi na račun nekaterih slabih arhitektov, ki zagotovo tudi so, izgubili tudi dobre arhitekte oziroma izgubili tudi dediščino, ki jo lahko zapustijo dobri arhitekti. Zato je ta amandma tudi neke vrste kompromis med vsemi temi, zagotovo je pa dober, ker upošteva tako zasebno lastnino kot tudi javno. Obstaja pa še vedno možnost, da v primeru, če lastnik ne uspe dogovoriti z arhitektom vsega potrebnega za to, da predelavo tudi izpelje, ne skleneta tega sporazuma. Vendar pa je nujno, da se pred tem pogajata in prideta do usklajenih stališč. Če pa to prepustimo zgolj lastniku, pa se lahko poslovimo od arhitekturne dediščine. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Gre za ureditev, ki je že veljavna in ki je omejujoča le v toliko, kolikor ni treba lastniku vprašati za prednostno pravico pri svetovanju in predelavi za tisto stavbo, ki je starejša od 25 let. Ta omejitev gre lastniku v pomoč. Če bi pa lastniku pustili, da po svoji logiki počne karkoli hoče, bi se dogajalo to, kar se že dogaja. Zgodilo se je v Kranjski Gori. Moj kolega, ki pravi, da rad gleda razrezane slike doma sam, če se mu zdi avtorsko delo nevredno je omenil primer Kranjske Gore, ko je lastnik brez - glede na to, da objekt ni bil zaščiten, pa ni bil tako star in bi lahko bil konec koncev. V registru je že pripravljen, pa mu pristojno ministrstvo ne prižge zelene luči. Skratka, če bi investitor počel kar hoče, potem se zgodi Kranjska Gora, se zgodi, kar se je zgodilo Sevinju Severju, preden je umrl, ko so mu porušili in uničili vse nagrajene in tudi s Prešernovo nagrado nagrajene arhitekture. In gre še za kopico drugih primerov, kjer se posega v tiste stavbe, ki imajo avtorski pečat. Avtorski pečat nima katerakoli hiša. Če bi danes Gospodarsko zbornico Slovenije, ki je promovirana arhitektura, ki Slovenijo pelje in ji dajo določen pečat in priznanje in ki je razstavljena po različnih koncih sveta, pa ne samo ta, hotel avtor predelati, je logično, da bo biro vprašal za nasvet oziroma za soglasje, ali je smiselno, da pridoda nekaj tej stavbi. V praksi se te prošnje, ki jih veleva obstoječi 44. člen, dogajajo na javnih objektih, dogajajo se na šolah, dogajajo se na bolnišnicah, na gledališčih, dogajajo se na hotelskih stavbah in več ali manj samo na tistih stavbah, kjer so avtorji pustili svoj pečat. Mislim, da v državnem zboru ne smemo odpirati teh vprašanj, kaj je to avtorsko delo in kaj ni. Ta deželaje to odprto vprašanje puščala predolgo časa zaradi tega se je tudi arhitektura zelo, zelo pozno v slovenskem prostoru dojela kot lahko tudi umetniško oziroma ustvarjalno delo, s katerim se lahko tudi pohvalimo. In imamo se s čim pohvaliti. Ne smemo dopustiti, da potem se to po neki inerciji volje lastnika, ki ima take in drugačne želje in ki je lahko osveščen, lahko pa tudi ne, dogaja preveč prosto. Gospod Lavrinc, rekli ste, da lahko sliko razrežete, če vam ni všeč. Lahko tudi knjigo razrežete, če vam ni všeč, lahko jo vržete v smeti, če vam ni všeč. In v tem smislu avtorja javno in sicer ne boste diskvalificirali, ker je to vaš problem in bo v vaših smeteh in bo v vašem stanovanju. Arhitekturno delo je javno delo, je podvrženo presoji, uporabi, ne samo časa in ljudi, ampak tudi nekega duhovnega stanja prostora. In konec koncev, če ne bi imeli recimo Plečnika, če omenim samo to obdobje, ki je na srečo zaščiteno, pa ni bilo tako enostavno, bi bilo vprašanje, komu bi lahko kazali to Ljubljano danes. Hvala
Hvala lepa. Gospod Lavrinc želi replicirati.
Hvala lepa. Veste, ni vsak arhitekt Plečnik, to je prvo. Drugo, ni vsak objekt vpisan v register slovenskih kulturnih spomenikov. In jaz seveda za tovrstne spomenike plediram, sem za, samo to je treba potem zapisati, sem celo za, če se reče, da to velja za javne objekte. Ne moremo pa mi vsi skupaj nekaj investitorjem nalagati, kar jim seveda ne moremo z ničemer poplačati. To pa mislim, da ne gre
Hvala lepa. Gospod Maršič, potem gospod Bevk. Gospod Maršič izvolite.
Hvala za besedo. Jaz se zavedam, da je to strah pred tem, da bi v našem prostoru imeli še več arhitekturnih zmazkov in predvsem, da bi kvarili kvalitetno delo avtorja. Jaz sem že na odboru takrat, ko sem nadomeščal, diskutiral na to temo, pa se seveda niso strinjali z menoj. Moje osebno mnenje je, da bi se to moralo urejati s posameznimi pogodbami o naročenem delu. Ta rešitev, da to pravilo ne velja, da se mora najprej ponuditi delo o morebitni pridelavi avtorju prvotnega dela in da se tu navede 25 let, da to pač ne velja, veste, jaz mislim, da v življenju ene stavbe 25 let pravzaprav niti ne pomeni veliko. Nihče ne gradi stavbe za 25 let in mislim, da tudi po 25 ali po 30 letih je enak poseg, kot pa če se to naredi pred iztekom tega roka. Zato se tudi že takrat nisem strinjal, da bi se to uredilo na tak način, ker menim, da bi to res samo obremenjevalo ljudi pri tem, ko bi želeli morebiti drugače urediti nek objekt od tistega, kar so prvotno načrtovali. In mislim, da vsak avtor posameznega dela bi lahko, če sodi, da je to tako vrhunsko delo, ki ga je potrebno zaščititi, bi si lahko našel varovalko v pogodbi z investitorjem, da ob morebitnih spremembah investitor vedno najprej pride k njemu in s tem varuje svojo avtorsko integriteto.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Preden dam besedo gospodu Bevku, dovolite, da med nami prav lepo pozdravim njegovo ekselenco ministra za zunanje zadeve Republike Hrvaške, prof. dr. Miomirja Žužola z delegacijo. Spoštovani! Lep pozdrav. [[...]] [[Aplavz.]] K besedi vabim gospoda Bevka, izvolite.
Hvala lepa. Seveda moram najprej povedati, da spoštujem dobre arhitekturne dosežke, kljub temu pa se mi zdi, da je ta amandma preveč široko napisan. Tako bo zavzel vse objekte, ki so bili recimo zgrajeni na podlagi javnega natečaja, kot recimo hišo, ki bi jo jaz sam naročil nekemu arhitektu in bi potem moral spoštovati ta člen. Gre tako za zasebne stavbe in arhitekturne dosežke, kot za javne arhitekturne objekte. Gre tako za zunanjščine teh objektov kot za notranjščine teh objektov. Gre za objekte, ki so kulturna dediščina in objekte, ki to nikoli ne bodo. Tako me tukaj res ta amandma spravlja v zadrego in se bolj nagibam k temu, da ga ne bi podprl, kot da bi mu dal svoj glas. Se pa strinjam z delom obrazložitve, ki pravi, da žal v slovenskem prostoru še niso uvedene rešitve, s pomočjo katerih bi zaščitili kvalitetne dosežke na področju sodobne arhitekture. Tako mislim, da je to prednostna naloga, ki bi jo morali nekako sprejeti v našem državnem zboru ali z nekaterimi drugimi, morda tudi podzakonskimi akti. Vsekakor pa se mi zdi ta formulacija zelo široka, kajti praktično so v tej formulaciji vsi arhitekturni objekti, od najbolj skromne privatne hiše pa do nekega javnega objekta, ki je bil sprejet na javnem natečaju in ga je naredil uveljavljen slovenski arhitekt. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jakič, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Kolegico Širco popolnoma razumem in dajem v razmislek možen kompromisni predlog, ki mislim, da ga je Nova Slovenija približno ujela v tem smislu, da smo vsi istega mnenja, da je treba arhitekturno delo, ki je nagrajeno na državnem nivoju oziroma delo, ki je v resnici javno dobro, s strani priznanih arhitektov, težko spreminjati. In je prav, da se ga ne spreminja. Toda v resnici je ta amandma, ki je bil zapisan, preširok. Arhitekturni objekt je vsaka montažna hiša, ki jo kupite pri Marlesu, Jelovici ali kjerkoli drugje, pri Riku, na primer. In tu ima kolega Lavrinc prav, da s tem, ko plačate arhitektu - mislim, da je zdaj tarifa med 700.000 in milijon tolarjev za arhitektni projekt, za izdelavo privatne hiše -, ste s tem odkupili tudi njegove avtorske pravice. In bi bilo nesmotrno za 25-letno obdobje vsakič, ko želiš narediti nadstrešek, ki ti ga sosedje dovolijo in je v skladu z regulativami, ponovno zahtevati izdelavo arhitektnega projekta. In če zelo banaliziramo ali spravimo to v skrajnost, potem ponovno na upravni enoti vlaganje prošnje za gradbeno dovoljenje, ki pa ga lahko dobiš na osnovi arhitektnega projekta. Vendar bi rad opozoril - in zato sem pričakoval, da bodo tudi predstavniki vlade Republike Slovenije opozorili na obrazložitev, ki je objavljena v Poročevalcu - namreč to, kar kolegica Majda Širca predlaga, je delna modifikacija osnovnega teksta, ki ga je pa že vlada in tudi odbor potem spremenil. In če bi s tem sprejemom šli na to prvotno izhodišče, plus seveda teh 25 let, ki so dopolnjeni, potem bi prišli v kolizijo z obrazložitvijo, ki jo je vlada podala. Naj vas samo opozorim na njo. Vlada pravi k 6. členu obrazložitev po členih. "Sprememba 44. člena sledi določbi člena 53 - direktive o informacijski družbi, ki dopušča rekonstrukcijo arhitekturnih objektov brez kakršnih dodatnih pogojev. Dosedanji zakon je že poznal podobno določbo, le da je določal dodatni pogoj, to je prednostno pravico do predelave dosedanjega avtorja. Ta določba pa je v življenju prinašala več problemov kot naj bi jih reševala. Praksa je namreč pokazala, da je bil lastnik namesto pravice predelave soočen s prednostno pravico, kar je bilo praktično isto. Zato je prihajalo do podobnih nevzdržnih razmer, kot če bi lastnik moral na novo pridobivati avtorske pravice nasploh. Predlagana sprememba končno prinaša nedvoumno rešitev tega vprašanja. Enako določbo ima tudi švicarski zvezni zakon o avtorskih in sorodnih pravicah, člen 12.3." Konec citata. Zato je treba tudi iz te perspektive gledati in sem pričakoval, da bo vlada seveda opozorila na to, da ob sprejetju amandmaja, ki je predlagan, bi ponovno kršili direktivo o informacijski družbi. Mi pa ravno zaradi tega spreminjamo 44. člen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz čedalje bolj opažam, da se je slučajno tak amandma znašel na mizi. Kajti ugotavljamo sedaj počasi vsi, da bi prinesel veliko težav in bistveno poslabšal stanje. Kajti ne znam si predstavljati, kako bi ga izvajali. Pravzaprav mislim, da bi moglo biti osnovno vodilo, da je regulacija. To se pravi, nekaj kar poenostavlja postopke. Ne nazadnje tudi kar ne obremenjuje investitorjev z nepotrebnim administriranjem. Verjamem, da bi takšen režim, kot je tu predlagan, veljal zgolj izjemoma za nekatere objekte, ki so še posebej potrebni pozornosti. Sicer pa tudi v amandmaju je cela kopica izrazoslovja, ki si ga ne znam razlagati. Kaj pomeni, da je avtor običajno dosegljiv? Ne vem, kaj to pomeni. Ali to pomeni, da če greš k njemu, pozvoniš na vrata, da se ti javi? Če mu pišeš, da se ti odzove v enem tednu? Ali kakorkoli. To, da je živ, to vemo, kaj pomeni. Ampak da je običajno dosegljiv, pa ne vem, oprostite. Tudi ne vem, kaj pomeni drugi odstavek, če je arhitekturni objekt starejši od 25 let in če avtor neopravičeno odkloni sodelovanje. Kaj je to neopravičeno odkloni? To pomeni, da če je predrag, ali ne vem. Jaz verjamem, da ta amandma ne bo doživel podpore, ne samo da ni logičen, ampak bo zelo zakompliciral kakršnokoli delovanje in delo pri nas in verjamem, da je mogoče na naših klopeh po premalo premisleka.
Hvala lepa. Dovolite samo še opozorilo, če niste opazili sami. Poslanska skupina Nove Slovenje je umaknila prej amandma, zdaj pa je na klopi nov amandma iste poslanske skupine, pa ni to popravek amandmaja, kot se jim je pomotoma zapisalo, ampak je samostojen amandma k 6. členu. In pravijo, da se v novem 44. členu doda novi tretji odstavek, ki se glasi: "Kadar je bilo delo nagrajeno na državnem razpisu, mora lastnik pridobiti soglasje avtorja. Soglasje lastnikov ne sme povzročiti nesorazmernih stroškov oziroma znatno podaljšati časa predelave." To je predlog amandmaja, ki se jemlje kot samostojni, vendarle s tem opozorilom, če bo amandma poslanskih skupin LDS, Združene liste in DeSUS k 6. členu sprejet, bo ta amandma poslanske skupine Nove Slovenije brezpredmeten. Gospod Jakič, potem gospod Lavrinc.
Spoštovana podpredsednica, moram reči, da sem malo nezadovoljen. Jaz sem izzval predstavnike vlade Republike Slovenije. Zato bi prosil, če lahko predstavniki vlade Republike Slovenije odgovorijo na odprta vprašanja in nas mogoče razrešijo te dileme, ki jo zdaj v bistvu prekladamo in si bistvu sami inovacije izmišljujemo. Hvala.
Hvala lepa. Moje opozorilo ni pomenilo, da smo že zaključili razpravo, sploh ne, ampak samo, da razpravljamo tudi o tem amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije, da ne bi se potem ponovno odprlo, kaj pa je to zdaj nek amandma. K besedi vabim direktorja urada gospoda Vrenka, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Jakič je citiral obrazložitev in seveda vlada je stala tudi na odboru na tem stališču. Vendar parlament je pač mesto interesov in na odboru je prevladal predlog, ki je izhajal iz tega, da se je treba sklicevati na moralne pravice. Te moralne pravice so urejene v členu bernske konvencije in v zakonu je celo poglavje členov, ki te moralne pravice dajejo. To je pravica, da se avtor upre skazitvi. Na podlagi tega je pravzaprav potem prodrl ta amandma. Vlada je imela pa še eno stališče, namreč bernska konvencija govori o arhitekturnih delih. Govori pa tudi o avtorskih stvaritvah, ki morajo biti izražene. In arhitekt izrazi svojo stvaritev z načrtom, potem pa proda dovoljenje, da se ta načrt pridela v hišo. Naša ocena je, da bi bilo treba sčasoma urediti ti dve relaciji. Avtorska stvaritev je načrt in pogodbeni odnosi, v katerih on dovoli, da se njegovo delo realizira, bi morali biti mesto, kiureja odnos do njegove stavbe. In če v pogodbi uveljavi pravico, da kadarkoli bo naročnik, investitor, hišo predelal, da ga bo najel, potem to pravico ima. Če pa je, kot ste vi prej rekli, ves načrt prenesel z vsemi pravicami, potem pa investitor lahko tosvobodno ureja, ob upoštevanju, da se dela ne skazi in tako naprej, tisto, kar je v bernski konvenciji. V tej smeri bi bilo treba dolgoročno to stvar urediti, vendar ta hip nismo uspeli. In tudi ta pogled na zadevo je v strokovni sferi vprašljiv, ker eni dokazujejo, da je avtorjeva stvaritev hiša, kar seveda iz bernske konvencije ne sledi.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite.
Mislil sem, da ste že sprejeli na znanje, ker ste kimali. Po dogovoru z vodji poslanske skupine Združene liste in poslanske skupine DeSUS ta amandma umikamo.
Hvala lepa. Ostaja nam amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Prvi je bil umaknjen, da ne bo nesporazuma, drugi je na klopeh kot popravek amandmaja, pa ni popravek amandmaja. Zato sem prej rekla in tudi prebrala njegovo vsebino. Gre za amandma, in sicer v delu, da se novemu 44. členu doda nov tretji odstavek. Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Že prej sem povedal, da je osnovni predlog člena, ki je prišel s predlogom v drugo branje, imel še najboljšo definicijo, da je zdajšnji s strani dopolnjenega slab, ker govori samo o notranjem interierju, da sme človek to spreminjati. Zato je po mojem mišljenju nekaj treba napraviti. Morda bo res najbolje, da v tem kontekstu sprejmemo amandma Nove Slovenije in dodamo tretji odstavek, da popravimo to nemogočo dikcijo, ki jo dopolnjen predlog zakona prinaša, da lahko spreminjaš samostojno kot lastnik tega objekta samo notranjost, interier. Praktično ne bi smel na kakršenkoli način posegati v zunanjo podobo ali, ne vem, samo v stavbno podobo, pa v okviru oken, vrat in tako naprej, ne vem, portalov in tako naprej. Če ostane predlog tak, je slabo uporaben ali veliko manj, kot je bil osnovni predlog člena. Na to sem opozarjal že na odboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Očitno je bila ta diskusija zelo koristna, ker je ne samo sedaj, ampak je tudi prej odprla res hude dileme glede tega, kako zaščititi avtorske pravice, na drugi strani pa tudi lastnika, ki je to kupil, mu dopustiti, da razpolaga s to lastnino. In tretje področje je pa seveda še ohranitev avtorstva, torej njegove stvaritve v javnosti. Ni enostavno. Vemo. Ni enostavno neko pravo pot ubrati. Poglejte, mi imamo primere, argonavti so bili predstavljeni, mislim, da ni to najbolj tipičen primer, veliko bolj bi bila piramida v Louvru. Saj je isto, Francozi so se popolnoma skregali, kaj je to. Ampak če pogledate sedaj, to je bil resnični poseg v neko kulturno dediščino s sodobnimi prijemi, s steklom, z drugo dimenzijo, z ravno črto v star stil. Pa vendar se Pariz sedaj prepozna, kakor jaz to razumem, skozi piramido Eifflov stolp. Ta piramida ima zelo visok "rating" pri prepoznavanju Pariza ali pa Francije. Če bi takrat rekli ljudem, ali se strinjajo s to piramido, jaz sem prepričan, da bi 95% Parižanov prišlo verjetno z žagami ali pa s krampi, pa bi tisto skopali. Ta primer je dan, ker je nekako najbolj provokativen. Da je bilo dopuščeno spreminjati na dosti hud način. Imamo pa seveda zgradbe, kjer se ne posega na tak radikalen način. Pa je dobro da se posega, in zaradi funkcionalnosti in morda tudi zaradi ugleda. Da bi dopustili to, moramo trasirati pot, ustrezno pravno podlago, da se zaščiti avtorska podoba, njegov ugled, njegova morala, in na drugi strani, da se to dopusti. In očitno nismo našli tako dobre rešitve. Ta amandma Nove Slovenije se dotika in prinaša rešitev, ni pa to čisto za vse. En delček prinese rešitev. Ne pa za vse. Tako predlagam, da v drugem branju sedaj to sprejmemo. Člen je odprt. In morda še pred zadnjim dejanjem naredimo še razmislek in ustrezno dopolnilo, če je potrebno. Ali pa seveda zakon prepustimo, da preložimo obravnavo, da se najdejo res celotne strokovne rešitve, ki terjajo določen čas. To je pač posledica ravnanja na hitro. Vlada na hitro, mi na hitro, in na koncu se nam takole zaustavi. Pa se ne bo verjetno prvič. Bo se še kdaj drugič. Ne bi sedaj rad obešal, kdo je kriv, komu lepil etikete. Zavedati se moramo, ko sprejemamo takšno zakonodajo, da je potreben čas. Tudi ko bomo delali v okviru Evropske unije, si bo treba vzeti čas za to. To so nas tudi opozorili, ko smo bili na obiskih v ostalih parlamentih, da razmislek je potreben.
Gospod Brenčič, izvolite, potem gospa Širca.
Meni se postavlja eno vprašanje, v tem novem tretjem odstavku, ali je sedaj res mogoče takšno selekcijo narediti, da bi bilo potrebno samo za tista nagrajena dela, ki so bila v smislu državnega razpisa nagrajena ali pridobila neko vrednost avtorja. Več ali manj je mnogo takih del dobilo priznanje tudi na nekih mednarodnih ocenah. Tako bi morda bi bilo to državno vsekakor dobro zamenjati z javnim. V tem primeru je zadeva bolj kompleksna in bolj plastična. Drugače je zopet zabetonirana in se mi zdi škoda. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Dikcija tretjega odstavka, ki je predlagana, je najbrž tudi z vidika zakonodajno-pravne razlage sporna. Govorim zaradi tega, ker je bila podobna dikcija ali pa ena izmed, ki je bila v pripravi tudi ob naših razmišljanjih, zavržena kot vprašljiva. Zagotovo, pridružujem se vam gospod Brenčič, državni razpis ima široke pojme in tudi pomanjkljiva obravnava avtorsko delo. Gre za najbrž javni razpis. In če gre za javni razpis, potem zajema tudi lokalne, ne samo vladne oziroma državne razpise. Obstajajo tudi distinkcije med javnimi razpisi. V tem kontekstu bi bile zajete samo tiste stvaritve, ki so bile pridobljene na državnem razpisu. Recimo, tudi obmejne ali pa Darsove cestninske postaje ali pa tudi obmejni prehodi, ki morajo skozi državni razpis. Drugi odstavek, da soglasje lastniku ne sme povzročiti nesorazmernih stroškov oziroma znatno podaljšati časa predelave, je že zajet v drugem obstoječem odstavku sedanjega, se pravi veljavnega člena, in tudi tistega, ki je bil v amandmaju, ki ga je predstavnik ene izmed podpisnic umaknil. Namreč, dikcija neupravičeno odkloni, zajema točno te, tudi v praksi, če se boste pozanimali, kako to funkcionira v praksi, neupravičen odklon pomeni običajno previsok izdan honorar in neupravičeno visoke cene, neupravičeno veliki časovni razmiki in zahteve, pa še mogoče drugi pogoji. Ti so pravni termin in se pri sklepanju tovrstnih odgovorov in pogodb upravičujejo. V tem smislu mislim, da je ta amandma nepremišljen in njegova intenca ni zaobjeta na način, kot je bila želena.
Hvala lepa. Gospod Zlobec izvolite.
Hvala lepa. Pravzaprav ni veliko dodati temu, kar je povedala Majda, ki je ena izmed redkih, ki se ukvarja s temi stvarmi. In najslabše bi bilo, da bi vsak poslanec vrtal po sebi in čakal na neko žlahtno iskrico, da bo tudi on povedal, da bo tudi on dal en svoj prispevek k arhitekturi Slovenije. Mislim, da je to najslabša varianta, ki si jo sploh moramo misliti. Mislim, da državni zbor ni kvalificiran, kot bi rekel Prešeren "le čevlje sodi naj kopitar". V prazno gredo vse te besede, ker nič iz njih ni vzkalilo. Tako mislim, da je edina pot, ki je prava je dejansko kolegice Majde Širce. Hvala.
Hvala lepa. Niste bili imenovani gospod Petan. Ne, ne, on je mislil nas poznavalce. Lepo prosim, lahko dobite besedo za razpravo, za repliko tu pač ne. Gospod Sušnik izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Jaz mislim, da bi pri tem tako pomembnem vprašanju morali prisluhniti usmeritvam, ki jih je navedel gospod državni sekretar, ki je jasno povedal, da bi morali iti v smer takšne ureditve, ki bi avtorske pravice oziroma zaščito avtorskih pravic prepustila pogodbenemu razmerju med naročnikom in avtorjem. To lahko naredimo samo ob dejstvu, da imamo tako besedilo 6. člena, ki na novo ureja 44. člen, samo na tak način, da podpremo prvi amandma Nove Slovenije, ki bo črtal, ki bo nadomestil dikcijo "notranja ureditev prostorov" z besedami, "to delo". Vse ostalo pa prepustimo pogodbenemu razmerju v skladu s citirano bernsko konvencijo. Jaz verjamem, da jo dobri arhitekti poznajo in da bodo na osnovi tega sporočila, ki ga bomo dali in s tako sprejetim 6. členom, vse svoje avtorske pravice v takih pogodbah zaščitili. To se mi zdi,da bi bila edina prava in smiselna rešitev. Jaz tudi vidim, da gospod državni sekretar tej rešitvi pritrjuje. Opozarjam, dajmo tukaj prisluhniti temu in sprejeti amandma v taki vsebini. Mislim, da bo potem to področje zadovoljivo rešeno. Zadovoljeni bomo mi, mislim pa, da je tudi avtorjem zadoščeno, da potem v pogodbah zavarujejo svoje avtorske pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite razpravljati, gospod Petan? Izvolite.
Hvala za besedo. Ne glede na to, ali to obravnava ta amandma ali kakšen naslednji, dejstvo je, da se mogoče sploh ne zavedamo, kaj je naša naloga. Včasih smo rekli, da imamo izvajalce in uporabnike, pa še kakšno interesno skupino smo našli. To se pravi, če razpravljamo o nekih avtorskih pravicah, ne odločamo samo o tej zadevi, pač pa tudi o uporabnikih, ki bodo to avtorsko delo morali uporabljati, vzdrževati in ga tudi finančno podpirati, tako ali drugače. To se pravi, gledati moramo tudi ta vidik, ne zato, da bo nekdo ustvarjal nek umotvor, v pozitivnem smislu, in potem je zadeva rešena. Družba pa se naj ukvarja s tem, kakor ve in zna, naj ga vzdržuje, tako da bo funkcionalen in tako, da bo tudi služil svojemu namenu, in pa, seveda, da ne bo propadal. Tudi s tega vidika moramo celo zadevo videti. In če bomo zadevo tako pripravili, da bodo investitorji potem krvavi pot potili, ko bodo morali ta umotvor vzdrževati v tej družbi - gospe in gospodje, ne se čuditi, če kar naprej lahko poslušamo, da neke zadeve v naši družbi niso urejene zato, ker je bil zakon napačen. Mislim, da to vsak dan slišite najmanj desetkrat. Zakon pa ni bil napačen zaradi tega, ker smo pač nekomu dovolili, da ustvari umotvor, temveč zato, ker nismo gledali vnaprej in nismo predvidevali, kako bomo to lahko v tej naši družbi tudi uredili, da bo služilo svojemu namenu. To je pa tisti drugi del. In tu pa imamo pravico. Tu imamo pravico, ker če ne, ne vemo, kaj državni je zbor. Mi moramo ne gledati samo na eno drevo v nekem gozdu, ampak moramo videti cel gozd in da bo cel gozd tudi zdrav. In v tem kontekstu je treba tudi pri tem členu se pravilno opredeliti. Kakorkoli že, moram priznati, da sem vesel, da je gospod Anderlič tisti amandma umaknil. Mislim, da je ta diskusija pripomogla k temu, da se je to zgodilo, in to je pozitivno. Mislim, da bi se lahko večkrat kaj takega zgodilo. Zato bi bilo neprimerno, da bi pa zdaj rinili naprej zopet v tisti smeri, ko je bilo z umikom tega amandmaja to preseženo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite.
Tole bi lahko sodilo sicer k obrazložitvi glasu, ampak podprl bom ta amandma, ki je popravljen, ki je ostal še edini, kajti tudi tisto, kar je gospod Drobnič naredil, da je zamenjal, pa izpustil v tistem zamenjanem popravek 1. točke prvega odstavka, je premalo. In trdno sem prepričan, da je treba to, kar je odbor verjetno v dobri veri naredil slabo - da je spremenil prvi del tega člena, in sicer, da lastnik zgrajenega arhitekturnega objekta lahko to delo prosto predela - to je bil vladni tekst, ki ga je poslala v proceduro, potem ga je odbor spremenil, da lahko samo notranjo ureditev predela. Mislim, da bi morali iti na osnovno dikcijo vlade. Tega amandmaja sedaj ni, zato bom podrl amandma Nove Slovenije, da bi lahko to stvar uredili, kakor tudi je najbrž smiselno treba popraviti tisti del, ko govori o 3. točki, ki se dodaja, da ne gre samo za državne razpise, ampak za tiste stvari, kar je bilo že v diskusiji govora. Menim, da se da ta člen narediti tako, da bodo zaščitene avtorskepravice, da bo zaščitena kulturna dediščina in da bo investitorjem omogočeno tisto, kar je po nekih predpisih, po nekih usklajenih stvareh tisto, kar sodi na njegovo stran, da ima neko iniciativo, da ima neko svobodo, da ima nekaj, kar mu omogoča uveljavljenje tudi njegove pravice. Kakor tudi že rečeno, to poudarjam, da me ne bi spet kdo napadel, da nimam pojma o določenih stvareh, da se avtorske pravice zaščitijo do nivoja na način, kot je tukaj že tudi pri drugih diskusijah bilo večkrat poudarjeno, ne samo danes. Zato pravim, bom podprl, da lahko to stvar uredimo po vsebini, tako kot je po mojem mnenju vlada in večina razpravljavcev menila, da bi bilo prav, z dodatkom, da se še posebej poudari tisto, kar je posebej zaščiteno oziroma je bilo na teh javnih razpisih pridobljeno. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da lahko zaključim razpravo in preidemo na glasovanje. Na klopi je amandma poslanske skupine Nove Slovenije, ki je še edini k tretjemu odstavku, prej sem ga že prebrala. O tem bomo zdaj odločali in nadaljevali z razpravo. Obrazložitev glasu, gospod Brenčič. Sem zaključila razpravo o 6. členu.
Proceduralno, jaz želim gospa podpredsednica, da pojasnite, o čem bomo glasovali.
Bom hvala lepa.
Nova Slovenija je predlagala najprej amandma, ki je posegel [[...]]
Gospod Brenčič, če dovolite, bom ponovno pojasnila.
[[...]]1. točko, potem so pa ta amandma in seveda tudi v drugi odstavek, potem so pa ta amandma popravili [[...]]
[[...]]ne niso popravili. Dovolite, da vam ponovno pojasnim. Sem že dvakrat pojasnila, da so se zmotili, da je prišlo do pomote, ko se je naslovil zadnji vloženi amandma kot popravek amandmaja. Ker so pred tem umaknili amandma. Prvi amandma Nove Slovenije je umaknjen. Samo en amandma je še, in sicer dovolite, da ga preberem, da ne bo pomote. Lepo prosim za pozornost. Poslanska skupina Nova Slovenija želi, da se v novem 44. členu doda novi tretji odstavek, ki se glasi: "Kadar je bilo delo nagrajeno na državnem razpisu mora lastnik pridobiti soglasje avtorja. Soglasje lastniku ne sme povzročiti nesorazmernih stroškov oziroma znatno podaljšati časa predelave." In če sem prav razumela, bo v tretji obravnavi ob sprejemu tega amandmaja dana priložnost, da se popravi tudi prvi odstavek tega člena, ki ni bil vsem najbolj všeč. Glasujemo o tem amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 52, proti 1. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Sedaj res prosim za pozornost, ker na klopeh še ni pregleda oziroma ni pregleda amandmajev, ker amandmaji prihajajo na klop. Zato prosim za pozornost, da bomo vedeli, o čem se pogovarjamo. Nadaljujemo razpravo o 18. členu in štirih amandmajih k temu členu. Vse amandmaje so vložili poslanski klub LDS, Združena lista socialnih demokratov in DeSUS. Trije se nahajajo na enem papirju, eden pa na posebnem papirju. Tisti, ki je na posebnem papirju, se bo štel kot četrti amandma. Ta na posebnem papirju pravi, da se v prvem odstavku 163. člena se besedilo "združenje uporabnikov oziroma istovrstni uporabniki", nadomesti z besedilom "reprezentativna združenja uporabnikov". Obrazložitev: amandma je potreben zaradi uskladitve z amandmajem k 156. členu. To je ta, ki je na posebnem listu. Na treh straneh pa so trije amandmaji istih predlagateljev k 146. členu, k 156. in k 157. členu. O vseh teh sedaj odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Potem razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju k 18. členu, napada pa 146. člen treh poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 52, za je glasovalo 37, proti 3. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 18. členu, pod zaporedno številko 2 in napada 156. člen. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 36, proti 3. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod 3, na strani 2, napada 157. člen. Glasujemo! Navzočih nas je 51, za je glasovalo 37, proti eden. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Sedaj glasujemo o amandmaju istih predlagateljev, ki se nahaja na posebnem papirju k 18. členu in sem ga prebrala pred tem. Glasujemo! Navzočih nas je 47, za je glasovalo 37, proti eden. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 27. členu in amandmaju poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Le ta pravi: Tretji odstavek, se spremeni tako, da se glasi: Postopki za odobritev tarif, ki na dan uveljavitve tega zakona niso končani, se nadaljujejo in končajo v skladu z dosedanjimi predpisi. Obrazložitev je, da je to v skladu z načeli pravne varnosti, da se začeti postopki tudi dokončajo, in sicer po predpisih, ki so veljali ob vložitvi zahtevka. Želite besedo? Gospod Vrenko, izvolite.
Hvala lepa. To določilo je rahlo protislovno z uvodnimi ugotovitvami o stanju. Že sedaj zaradi pravnega stanja, ki je bilo v zakonu nismo mogli teh procedur zaključiti. Zato določilo, da se končajo po dosedanjem postopku, ni izvedljivo.
Hvala lepa za pojasnilo. Lahko preidemo na odločanje o amandmaju k 27. členu, ki ga predstavnik vlade ne podpira. Glasujemo! Navzočih nas je 51, za je glasovalo 6, proti 38. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da ta amandma ni bil sprejet. Končali smo z drugo obravnavo. Ker so napovedani amandmaji za tretjo obravnavo, bom prekinila obravnavo te točke zaradi napovedanih amandmajev. Takoj ko bodo na klopi, bomo s tretjo obravnavo nadaljevali. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O ELEKRONSKIH KOMUNIKACIJAH, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. K besedi vabim predstavnika vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona, minister za informacijsko družbo dr. Pavel Gantar, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona o elektronskih komunikacijah zakona, ki bo v celoti nadomestil obstoječi zakon o telekomunikacijah, hkrati pa predstavlja harmonizacijo z nizom direktiv, ki so bile sprejete v Evropski uniji v letu 2002. Države članice so bile dolžne uveljaviti te direktive v lastni zakonodaji do julija 2003, države pristopnice pa do polnopravnega članstva v Evropski uniji. Spoštovani, naj vam zelo na kratko najprej predstavim nekaj osnovnih novosti tega zakona. Najprej je tu spremenjena terminologija. Uveljavlja se pojem elektronske komunikacije, obstaja abstrakten primer pravnega normiranja. Zakon je tehnološko nevtralen, izogiba se specificiranju posameznih storitev in omrežij, uvaja sistem generalne avtorizacije in notifikacije, ni več klasičnega dovoljevanja teh storitev. Utrjuje se status in položaj agencije in bolj učinkovito je urejeno tudi reševanje sporov. To, kar je res pomembno, lahko ponazorim z naslednjim stavkom: Ta niz direktiv in harmonizacija v tem zakonu uvaja večjo konkurenčnost na trgih elektronskih omrežij in storitev, kar bo predvsem v končni instanci koristilo uporabnikom teh storitev, razvoju gospodarstva in družbe v celoti. Spoštovani! Zakonodajno-pravna služba je v poročilu predlagala več sprememb in nakazala kar nekaj pomislekov v zvezi z določenimi rešitvami v zakonu. Vrsta pripomb je bilo povzetih v amandmaju odbora in so vključene v tekst zakona. Na pripombe, ki jih nismo mogli sprejeti, ker po našem mnenju predstavljajo odmik od ciljev zakona ali pa celo pomenijo odmik od harmonizacije, in na vrsto teh pomislekov sem s sodelavkami obširno odgovoril in tudi utemeljil, zakaj niso sprejemljive. Vsekakor pa so bile vse pripombe koristne, ker so omogočile vsebinsko razpravo o določenih ureditvah v zakonu in so s tem prispevale k pojasnitvi rešitev, ki so predlagane v tem zakonu. Spoštovani! Dodatno so bili vloženi še štirje amandmaji, trije s strani vodij poslanskih skupin, eden pa s strani vodje poslanske skupine LDS, ki so čisto redakcijske narave. Predlagam vam, da zakon skupaj z amandmaji tudi sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo [[poročilo imamo vsi na klopeh]] . Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Franc Sušnik bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani minister, spoštovani zbor! Nahajamo se pred izjemno težko in delikatno nalogo. Na tem mestu bi rad v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke predstavil poskus predloga stališča do omenjene zakonske materije, čeprav je glede na to, da smo zakon po drugi obravnavi dobili šele sinoči v poznih večernih urah, na sto straneh, težko govoriti o nekem celovitem stališču do zakonske materije. No, vseeno. Bom poskusil. Predlog zakona o elektronskih komunikacijah je vlada Republike Slovenije, sklicujoč se na poslovniško možnost, posredovala v obravnavo državnemu zboru po nujnem postopku, kar je za našo poslansko skupino, za poslansko skupino Slovenske demokratske stranke nedopustno in popolnoma nesprejemljivo. Zakon o elektronskih komunikacijah prinaša povsem novo ureditev celotnega področjaelektronskih komunikacij in je že zaradi tega, ker elektronske komunikacije predstavljajo osnovo informacijske družbe, za katero se razglašamo, brez potrebe posebej poudarjati, kako pomembno področje obravnava omenjena zakonska materija. Z uveljavitvijo zakona o elektronskih komunikacijah bo na sistemski ravni v celoti nadomeščen zakon o telekomunikacijah. V tem primeru v celoti soglašamo z mnenjem zakonodajno-pravne službe, da omenjeni zakon predstavlja celovit, temeljit, in po vsebini zelo zahteven zakonodajni postopek, ki nedvomno zahteva ustrezno in primerno obravnavo, tako z vidika potrebnega časa kot vseh ostalih predpisanih postopkov. Poslanci Slovenske demokratske stranke menimo, da vladna zahteva, da se zakon o elektronskih komunikacijah obravnava po nujnem postopku, ni utemeljena. Še več, prepričani smo, da tak površen in pavšalen način obravnave in sprejemanja zakona, ki obravnava tako občutljivo in tako pomembno področje, kot so elektronske komunikacije, prinaša preveč nevarnosti in pasti. Zakon je obsežen in obsega kar 173 členov, ki bi naj po navedbah predlagatelja področje elektronskih komunikacij umestil v nov regulacijski okvir Evropske unije. Tako naj bi bil zakon usklajen kar s šestimi direktivami in dvema odločbama Evropske unije. Upoštevajoč slednje in dejstvo, da je zakonodajno-pravna služba podala pripombe na več kot polovico členov, to je kar 88 od 173, na skupaj 15 straneh, da je bilo na zakon vloženih 73 amandmajev, na skupaj 23 straneh ter da je obravnava zakona potekala kar na petih nadaljevanjih odbora za gospodarstvo, ki so se odvijala v preteklem tednu, poudarjam, v času zasedanja državnega zbora, kažejo tudi na svojevrsten in celovito nesprejemljiv način obdelave te tako pomembne zakonske materije. Utemeljeno si lahko postavljamo vprašanja, če predlagane zakonske rešitve zadovoljivo in predvsem v interesu uporabnikov rešujejo vlogo in nalogo nacionalnega regulatorja v predlagani organizaciji in v obliki delovanja agencije, ali bo agencija delovala v smeri spodbujanja konkurence in enotnega trga. Ponavlja se še cel niz vprašanj. Glede na časovno stisko in glede na to, da mi je potekel čas, pa bi jaz še enkrat poudaril naše nestrinjanje z nujnim postopkom in v skladu s 74. členim poslovnika državnega zbora predlagal predsedujočemu, da po predstavitvi stališč poslanske skupine državni zbor sprejme sklep, da se razprava o zakonu preloži na eno naslednjih sej. Poudarjam, da zato obstaja več utemeljenih razlogov, glavni razlog, ki mislim, da je podkrepljen tudi z dejstvom, da ima zakon, še enkrat poudarjam, 173 členov, da smo poročilo in zakon v celoti sprejeli šele pozno sinoči in da je zaradi tega nemogoče odgovoriti na vse dileme in vprašanja, ki jih ta zakonski predlog predstavlja. Hvala lepa.
Hvala kolega Sušnik. O vašem predlogu se bomo posvetovali. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Stanislav Brenčič ima besedo za stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. S predlogom tega zakona se praktično nadomešča obstoječi zakon o telekomunikacijah, s tem da se konceptualno in vsebinsko ureja ali usklajuje celotno področje elektronskih komunikacij z določbami cele vrste direktiv Evropske unije na tem področju. Predvsem iz tega vidika v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona sprejemamo kot nujno potreben. Ob tem pa želimo reči sledeče. Predlog zakona, normativen okvir je področje, ki je tehnično in tudi pravno sistemsko zelo zahtevno in človek bi pričakoval, da se bo predlagatelj zakona, to je vlada Republike Slovenije in zanjo ministrstvo za informacijsko družbo, tega problema lotil nekoliko bolj odgovorno kot celotne rešitve, ki jih predlog ponuja.Nedopustno je namreč, da se tako nedorečen predlog zakona, ki je v bistvu sistemski zakon, obravnava po nujnem postopku ob dejstvu, da je zakonodajno-pravna služba državnega zbora v svojem mnenju v izredno kratkem času, ki ga je imela na razpolago, k predlogu zakona napisala kar 13 strani konkretnih pripomb. Nedopustno je, da je obravnava zakona na matičnem delovnem telesu potisnjena v popolno časovno stisko in s tem ni omogočena resna in potrebna diskusija v smislu izboljšanja rešitev, ki so nedorečene intudi pravnosistemsko sporne. Ministrstvo je navsezadnje imelo dovolj časa, čeravno ne prav hudo veliko, ampak dovolj časa, da bi ob vedenju, da je treba ta zakon sprejeti do vstopa Slovenije v Evropsko unijo, to je do 1. maja 2004, predlog zakona pripravilo in v naslovu vlade Republike Slovenije državnemu zboru poslalo v proceduro vsaj nekaj mesecev prej, ne pa praktično šele v mesecu aprilu. Tako postopanje v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke razumemo vsaj do neke mere pri predlogih sprememb in dopolnitev zakona v tekstovno in vsebinsko manjšem obsegu kot dokončno uskladitev s pravnim redom Evropske unije kot razumno. Nikakor pa tako postopanje ni upravičeno v primeru predloga sistemskega zakona, ki vsebuje prek 170 členov in se ga obravnava na matičnem telesu v času poteka plenarne seje državnega zbora. Glede na to, kako se je s strani predlagatelja in ustrezne večine na odboru za gospodarstvo izšlo, številne konkretne pripombe in argumente zakonodajno-pravne službe in ob dejstvu, da se v taki časovni presiji, v kakršni se nahaja državni zbor, ne da vsebinsko resneje posegati v tako obširno in tehnično zahtevno materijo, ki jo predstavlja ta predlog zakona, ter napraviti zakon tudi uporaben v praksi, se bodo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke pri podpori ali nepodpori tega zakona odločili po lastni presoji. Dejstvo je, da je zakon zaradi evropskih argumentov nujno sprejeti, zaradi številnih nedorečenih vsebin pa bo treba ta zakon kaj hitro vrniti nazaj v proceduro dopolnitev in sprememb. Obravnavo tega predloga zakona lahko povsem mirno vzamemo za vzorec, za primer, kako se ne bi smelo postopati in ravnati, če želimo sprejemati vsaj do neke mere dobre in dorečene zakone. Sam bom morda v podporo odločitvi ostalih mojih kolegov zakon podprl, čeprav sem prepričan, da bo treba ta zakon kaj hitro vrniti v državni zbor. Vendar pa je vsaj s tistim delom vsebine, ki predstavlja usklajenost tega področja z direktivami Evropske unije, pripravljen do take mere, da je neskladje v obeh pravnih redih odpravljeno. Podprl bom predlog zakona tudi zato, ker to zasluži za ogromno vloženega truda v nenormalno kratkem času v prvi vrsti zakonodajno-pravna služba državnega zbora Republike Slovenije in seveda tudi strokovno osebja odbora, ob tem ko gospod minister v imenu predlagatelja ni našel in ne najde niti najmanjše besedice samokritike ob takem postopanju. Pri tem lahko rečem samo to, da zdaj razumem besedo, ki jo je naš kolega poslanec pri obravnavi prejšnje točke naslovil na nas, kdo naj bi lahko pravoverno nastopal ob posameznem vprašanju, pa najsi bo amandmajskem ali zakonskem predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste bo predstavil gospod Veber. Izvolite. Gospod Veber, se opravičujem, gre za nesporazum. Za vami bo nastopil gospod Pohorec.
Hvala za besedo. Predlog zakona o elektronskih komunikacijah zagotovo ureja enega najpomembnejših področij, saj si ne nazadnje ne znamo predstavljati življenja brez učinkovitih elektronskih komunikacij, sploh ne v današnjem, sodobnem času in še manj v jutrišnjem. Vsebina zakona govori o liberalizaciji tako izgradnje obrežja, kot izvajanje teh storitev. Seveda je to izredno pomembno, da se dejansko omogoči izgradnja omrežij in da se te storitve izvajajo na čim širši možni način in da je seveda tudi pospeševanje konkurence in prost dostop do teh omrežij ene od poglavitnih rešitev zakona. Tudi rešitev, da ni administrativnega določanja cen, pač pa se oblikujejo na podlagi stroškov, je zagotovo izredno pomembna in evropska rešitev. Pa vendarle, ob vseh teh razlogih oziroma rešitvah se postavlja vprašanje, ali bo vendarle razvoj elektronske komunikacije dosegel vso območje v Republiki Slovenije na način, da bodo območja primerljiva tako s tistimi ali pa predvsem s tistimi, ki so razvita, da bodo torej nerazvita območja na področju elektronskih komunikacij primerljiva z razvitimi, kajti to je osnova za uspešen razvoj in delo na celotnem ozemlju Republike Slovenije. Pri vseh teh aktivnostih, ki jih je bilo zaslediti že v do sedaj opravljenem delu in na podlagi že do sedaj veljavnega zakona, se vendarle nekako tudi ugotavlja, da je zastal interes po širitvi omrežij, predvsem na območjih, ki ekonomsko niso najbolj zanimiva. Tako sta zagotovo imela tudi agencija za telekomunikacije in radiodifuzijo Republike Slovenije ter svet za telekomunikacije, v nadaljevanju kar veliko dela, da bo tudi pogojeval nekatere rešitve, ki jih sicer narekuje konkurenca na način, da seveda bo razvoj šel tudi na tista območja, ki ekonomsko niso najbolj zanimiva. Ta hip je tudi določanje cen, ki ni administrativno, sicer primerno, pa vendarle se že pojavljajo na območju Republike Slovenije različne cene za isto storitev, kar najbrž, tudi ni najbolj primerno. Zato opozarjam na to, da bo agencija najbrž v nadaljevanju morala tudi na tem področju pozorneje spremljati izvajanje tako sedanjega kot seveda tudi bodočega zakona. Vse direktive, na podlagi katerih se tudi spreminja ta zakon v tako obsežnem delu, in tudi mi ugotavljamo, da je to resnično izredno obsežno gradivo, ki ga je v tem kratkem času težko detajlno obdelati in skupaj z dopolnili zakonodajno-pravne službe in delovnega telesa bo najbrž ta zakon boljši, kot je bil vložen v proceduro. Upam, da bo tudi resnično sledil tem direktivam, štiri, pet direktiv je navedenih, zaradi katerih moramo spreminjati ta zakon tudi do 1. maja, prinesel vse tiste rešitve, da bo razvoj elektronskih komunikacij, ne samo, zaradi tistih, ki se ukvarjajo s temi komunikacijami, ampak da bo resnično dostopnost čim boljša in čim cenejša. Upajmo, da bo ta zakon temu sledil. Podprli bomo dopolnila, ki so tudi vložena naknadno po obravnavi delovnega telesa tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi. Seveda ne bo nič novega če povem, da smo dobili obsežno gradivo tik pred dvanajsto. Zato se vsi, ne samo iz opozicije, tudi iz vladajoče koalicije verjetno sprašujemo, kakšni so bili razlogi, da ministrstvo in minister nista posredovala ta sistemski zakon v bistvu gre za sistemski zakon - pravočasno v parlament. S tem ste nas pripeljali v časovno stisko, pred steno, češ, sedaj spremenite ali pa ne bomo usklajeni. To je nedopustno ravnanje, nedopustno ravnanje v odnosu do državnega zbora. Poslovnik državnega zbora ni zato, da se ga zgolj držimo, ker je lep in ker se ga je treba držati, ampak poslovnik ima tudi določeno logiko: da se stvari, ki so sistemske narave, da se sprejemajo po rednem postopku. Ne bi bili radi priča ali pa sodelujoči pri kakšnih takšnih dejanjih, kot je bil sprejet pomorski zakonik, ki je imel daljnosežne posledice pri mednarodnih odnosih, in sicer samo zaradi ene dikcije v uvodu, v obrazložitvi. Si predstavljate? Sedaj pa imamo izredno zahtevno pravno materijo, tehnično materijo, ki naj bi jo sprejeli po nujnem postopku, pri čemer smo, kot so že moji kolegi povedali, 100 strani od včeraj na danes, 15 strani pripomb zakonodajno pravne službe, in še ostalo, da se ne ponavljam. Zato se seveda ponuja zelo enostavna rešitev, ki jo je že predlagal poslanski kolega. To je preložitev tega zakona na eno izmed naslednjih sej državnega zbora. Do takrat je pač potrebno temeljito proučiti vse določbe, pripombe, amandmaje, zato da bi imeli resnično usklajeno zakonodajo z Evropsko unijo. Pa ne zaradi Evropske unije Mi rabimo zaradi sebe, zaradi našega trga elektronskih komunikacij, ker veste, da imamo nešteto težav. Da ne omenjam tudi pri podeljevanju frekvenc. Nekateri spori že 10 let niso razrešeni. Dela vsak po svoje in to ne more biti vstopna viza v Evropsko unijo. Zaradi nas, zaradi našega dostojanstva. Tukaj je seveda vprašanje tudi odgovornosti ministra in ministrstva, zakaj ni pravočasno pripravil. Ko ste postavljali strukturo oziroma sistemizacijo vlade, sta iz enega vladnega resorja nastala dva. Tudi z namenom, da bi se uspešneje pripravili na zahtevne naloge, da bi ustrezno opravljali s tem področjem. Ampak očitno se je izkazalo, da niti tega, da ministrstvo, ki je samo za to informacijsko družbo, ni pripravilo temeljnega zakona. In ga ponuja 14 dni pred uradnim vstopom v Evropsko unijo. Glede na to, da ni to opredeljeno in da te stvari niso bile izpolnjene in je prišlo do kršitve poslovnika, če se bo seja nadaljevala z obravnavo amandmajev in pravne materije, potem bo poslanska skupina Nove Slovenije obstruirala sejo iz povsem razumljivih razlogov. Ne želimo in ne moremo dajati svojega glasu za takšne nepreverjene rešitve. In ker ne moremo presoditi teh stvari, ki so zapisane. Se pač ne moremo odreči svoji vlogi zakonodajalca. Zakonodajnih poslov ne more opravljati vlada, niti ne ustavno sodišče. To opravlja lahko le državni zbor.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Stana Stopar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo gospa podpredsednica. In vsem lep pozdrav! S 1. majem 2004 je Republika Slovenija dolžna izvajati pravni red Evropske unije. Zato je vlada Republike Slovenije vložila v obravnavo v državni zbor predlog zakona o elektronskih komunikacijah po nujnem postopku. Razlog za sprejem novega zakona na tem področju je nov regulacijski okvir elektronskih komunikacij v evropski skupnosti, ki je bil potreben zaradi enotne regulacije prenosa komunikacij na nekdaj tako različnih področjih, kot so telekomunikacija, radiodifuzija, mediji in informacijska tehnologija. V vsebini zakona je zajeta liberalizacija izgradnje omrežja in izvajanja storitev. Kot zelo pomembno poglavje je pospeševanje konkurence in prost dostop do omrežij, cene, ki se oblikujejo na podlagi stroškov, in varstvo uporabnikov telekomunikacijskih storitev in tajnost podatkov. Ustanavljata pa se tudi agencija za telekomunikacijo in radiodifuzijo Republike Slovenije in svet za telekomunikacijo. S predlaganim zakonom je tako predlagana povsem nova ureditev področja elektronskih komunikacij. Zakon povzema vrsto pravnih aktov in direktiv in pomeni zahtevo v zakonodajni poseg. Obširno mnenje zakonodajno-pravne službe je narekovalo pozorno obravnavo zakona z amandmaji odbora. Po pripombah zakonodajno-pravne službe postaja dopolnjeno besedilo predloga zakona o elektronskih komunikacijah bolj jasno oziroma zakon natančno opisuje vsebino konkretnega poglavja. Predlog zakona, ki se je po sprejetih direktivah pripravljal vse od leta 2002, je usklajen z zainteresiranimi subjekti in stroko. V poslanski skupini LDS menimo, da predlog zakona predstavlja zakonsko osnovo za reševanje problemov na tem področju in bomo zakon podprli. Prav tako pa bomo podprli vložene amandmaje k 5., 23. in 104. členu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav vsem skupaj! Predlog zakona o elektronskih komunikacijah je še eden od predlogov zakonov, ki so bili narejeno zelo ignorantsko in brez potrebnega posvetovanja s strokovnimi službami, s tistimi, ki kaj vedo o tem in ki so pripravljeni tak zakon pripraviti v okviru, ki bi pil vodo. Dejstvo je, da že samo število amandmajev, ki so bili vloženi na ta zakon, tako od raznih poslanskih skupin kot tudi glede na mnenje zakonodajno-pravne službe, kaže na silno nepoznavanje zadeve in pa na nekako voluntaristični pristop k tematiki. Da ne bi preveč na široko govoril, kajti mislim, da gre zopet za eno od političnih predvolilnih potez vladajoče koalicije, bi se morda obrnil samo na nekaj amandmajev, ki jih je vložila Slovenska nacionalna stranka. Poslanska skupina se je obrnila še posebej na en segment, ki ga do neke mere pokrivam tudi kot podpredsednik komisije za kontrolo obveščevalnih služb. Zato smo se spustili v razmislek in v amandmaje k tistim členom, ki določajo in govorijo tako o tehničnih načinih kakor tudi o pravnih definicijah in o pravnih preprekah pri raznih oblikah prestrezanja komunikacij oziroma pri, po domače rečeno, prisluškovanjih. Dejstvo je, da je odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo enostavno zavrnil vse amandmaje Slovenske nacionalne stranke iz enega enostavnega razloga, ker so pač to amandmaji Slovenske nacionalne stranke. Dejstvo je, da v takih primerih vladajoča koalicija enostavne vrže amandmaje poslanske skupine SNS stran in reče, saj ni važno, ti amandmaji so vloženi od tiste stranke, za katero bomo raje naredili,da ne bo nič sprejetega. Ni pa pomembno, kaj amandmaji govorijo in kaj amandmaji pomenijo. Dejstvo je, da zaradi tega, ker ti amandmaji niso bili sprejeti, bo kar nekaj čudnih zadev. Nekatere stvari se bodo lahko izvajale mimo zakona, ne bodo kontroliraneali pa ne bodo spremljane. Vendar kot kaže, je vladajoči koaliciji v bistvu samo do tega, da nekatere zadeve ne bi bile spremljane, da bi se ponekod lahko nadziralo nekontrolirano in da bi se v določeni meri izvajalo pravzaprav tisto, čemur smo vedno boljpriča, to je policijska država Republike Slovenije, ki postaja vedno bolj policijska. Nič se ne čudimo, da je odbor za gospodarstvo zavrnil amandmaje poslanske skupine SNS, kajti minister Bohinc je pač iz Združene liste socialnih demokratov, iz iste stranke, kot je tudi predsednik odbora za gospodarstvo. Tako da se ne čudimo temu odnosu in temu načinu do amandmajev, ki jih je vložila Slovenska nacionalna stranka. Dejstvo je, da izgleda, da v koaliciji tudi ne poznajo zakona o Sovi, zakona o kazenskem postopku, kajti če bi poznali te zakone, bi vedeli, da, recimo, postopek zakonitega prestrezanja komunikacij ne spada v definicije pojmov v tem zakonu, ampak so ti pojmi že opredeljeni v ustrezni zakonodaji, kot sem rekel, v zakonu o Sovi in zakonu o kazenskem postopku. Skladno z omenjeno zakonodajo pa operaterji zgolj omogočajo pristojnim organom pridobivanje podatkov v skladu z odredbo pristojnega sodišča, medtem ko operater sam v določenem delu nikoli ne more zbirati podatkov. No, to je samo ena od teh zadev. Mi smo vložili precej teh amandmajev, nobeden od njih ni bil sprejet. Sprejeti bodo tisti amandmaji, ki so pogodu vladajoči koaliciji. Prepričani smo, da če ne prej, v začetku naslednjega mandata bomo sprejemali zakon o spremembi zakona o elektronskih komunikacijah. Zakona ne bomo podprli, ker se nam zdi nesmiseln, slab, nedodelan, skratka, ignorantski. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci, ni bilo moč preslišati proceduralnega predloga poslanske skupine Slovenske demokratske stranke med predstavitvijo stališča, in sicer predloga, da se točka prenese na naslednjo sejo. Izjemoma, ker gre za izredno sejo, bom ta proceduralni predlog dala na glasovanje predlog, da bi se torej - Slišali smo stališča poslanskih skupin - druga in tretja obravnava predloga zakona o elektronskih komunikacijah, naj bi se po predlogu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke prenesla na naslednjo, izredno sejo. Poslanske skupine se lahko do tega predloga opredelijo, na razpolago imajo tri minute. Kdo želi besedo v imenu poslanske skupine SLS? Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli ta predlog. Glede na to, da je zakonodajno-pravna služba imela samo borih tri dni časa, da pregleda omenjeni zakon, ki vsebuje 173 členov, od katerih je bilo na odboru amandmiranih kar tretjina, in na podlagi tega, da dejansko niso bile vse pripombe zakonodajno-pravne službe usklajene tudi na podlagi pogleda med zakonodajno-pravno službo parlamenta in vladno službo za zakonodajo, ocenjujemo, da bi bilo zelo umestno, če bi si za ta velik projekt zakona o elektronskih komunikacijah, ki ga moramo sprejeti do vstopa v Evropsko unijo, le vzeli še nekaj časa in do prve naslednje seje v tem mesecu le oblikovali potrebna stališča, predvsem pa potrebne amandmaje k rešitvam predloga zakona. Menimo, da si je potrebno vzeti še nekaj časa, glede na to, da dejansko je parlament zasut s kopico zakonov. V tem konkretnem primeru pavidimo, da niso bili razjasnjeni vsi pojmi predvsem glede vsebine, ne toliko vsebine, ampak predvsem pravnih vprašanj ni razlik na relaciji med parlamentarno zakonodajno službo in pa vladno službo. Zato bomo seveda ta predlog podprli.
Hvala lepa. Ali želi še katera od poslanskih skupin predstaviti svoje stališče? [[Ne.]] Potem prehajamo na odločanje o proceduralnem predlogu, da se druga in tretja obravnava preneseta na naslednjo izredno sejo. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 15, proti 37. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil sprejet. Želite predstaviti stališče? Izvolite.
V skladu s 65. členom drugim odstavkom napovedujem k tej točki obstrukcijo poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Naj obrazložim. Gradivo v obsegu 109 strani smo prejeli včeraj zvečer. Ob 9. uri zvečer smo končali včerajšnje zasedanje in nekateri naši poslanci so bili tako nesramni, da so po končani seji šli nekaj pojest, nato pa spat. In seveda niso uspeli vsega preštudirati in napisati vseh amandmajev k 59-im odprtim členom. Vseh členov je 173, nekateri so dolgi po več kot pet strani. 59 je bilo spremenjenih in zakonodajno-pravna služba, kot je bilo že rečeno, je k 88-im členom napisala 15 strani pripomb. Gospodje, gre za sistemski zakon, ne gre za spremembo ali dopolnitev nekega zakona, gre za sistemski zakon, ki je zelo obsežen, zelo pomemben. Če gamislite sprejemati tako na horuk, v katerem je zagotovo tudi nekaj zelo spornih in vprašljivih zadev, verjetno tudi po načelu, dajmo podtakniti kakšen člen, za katerega bo bolela glava državljane, ne pa nekaterih, ki želijo take spremembe, in ker ne želimo prisostvovati pri tako neodgovornemu delu, za katerega ne moremo prevzeti nobene odgovornosti, pri tej točki odhajamo. Vsa odgovornost bo torej na ramenih tistih, ki si privoščijo delati s to državo, kar hočejo.
Hvala lepa. Predlog za obstrukcijo bo podal tudi predstavnik poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite, gospod Drobnič.
Tako je. Poslanska skupina Nove Slovenije v skladu z drugim odstavkom 65. člena poslovnika najavlja obstrukcijo te točke dnevnega reda. Že v predstavitvi stališča poslanske skupine o zakonu smo jasno in glasno povedali, da gre pravzaprav za zlorabo poslovnika, zlorabo instituta nujnega postopka, kjer se sprejema sistemski zakon, izredno pomemben sicer, vendar pa s tehnično in pravno izredno zahtevno materijo. V tako kratkem času, od včeraj zvečer, ni bilo nikakor možno odgovorno se lotiti te pravne materije. Dobro veste, da smo imeli zasedanje državnega zbora z vsemi temi točkami, preglede številnih amandmajev, mnenja zakonodajno-pravne službe, druge zakone in tudi direktive, ki jih postavlja Evropska unija. Res je, da moramo predvsem spoštovati naš pravni red, vendar je za to potreben tudi čas. V skladu s temi razlogi, ki sem jih navedel zdaj, pa tudi tistimi, ki sem jihprej, bo poslanska skupina obstruirala to točko dnevnega reda. Ne moremo sprejeti odgovornosti za rešitve, ki jih ponujate.
Hvala lepa. Slišali smo obvestili dveh poslanskih skupin. Preden dam besedo gospodu Pečetu, da ne bo ostalo v zraku, naj povem, da se postopek pelje v skladu s poslovnikom državnega zbora. Gospod Peče, imate besedo, izvolite.
Dolžan sem obvestilo, ne vsebinsko, kajti vsebinsko je nestrinjanje s predlogom zakona že podal Zmago Jelinčič, vodja poslanske skupine, ampak predvsem, da v imenu odgovornosti do sprejemanja pravnih aktov se nam zdi v tem trenutku modro tudi s strani Slovenske nacionalne stranke obstruirati sejo in s tem poskušati doseči nesklepčnost. Danes sprejemamo nekatere zakone po naši oceni prehitro, premalo kvalitetno, kar se je zgodilo ob sanaciji Holdinga, kjer je ta državni zbor Slovenskim železnicam ponovno povedal, delajte s tako izgubo, najemajte svetovalna podjetja, koga to briga, saj vam bo država vedno krila hrbet Po naši oceni je to samo eden izmed primerov, ki pravijo, da je nesmiselno in nemodro početje na tak način sprejemati zakone. Zato tudi pri tej točki, ravno zaradi razlogov, ki so jih govorniki navedli pred menoj, tudi v Nacionalni stranki napovedujemo in iskreno upamo, da ne bo sklepčnosti, da, ne boste mogli izglasovati tega načina dela in pa te vsebine. Hvala.
Hvala lepa. In še poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospod Brenčič.
Hvala lepa. V skladu z istim členom, kot je bil že bil po prej citiran iz našega poslovnika želim povedati sleče. Jaz sem že v napovedi v nastopu poslanske skupine povedal, kako je s tem predlogom zakona in sem tudi povedal, da bomo zaradi takega načina postopanja glasovali naši poslanci po svoji vesti. Tudi sem povedal, da bom jaz zakon podprl, ker ga na vsak način v delu vsebine moramo do 1. maja sprejeti. Iskreno sem upal, da bo glede na vse, kar se je dogajalo ta teden, v kakšnih razmerah se je ta predlog zakona obravnaval ob poteku plenarne seje na odboru za gospodarstvo, in sem pričakoval malo več modrosti s strani obstoječe nove koalicije, da bomo vendar prenesli drugo branje, glede na obširnost gradiva, ki smo ga včeraj dobili, in nezmožnost, da kakorkoli posegamo v skladu z našo pristojnostjo po ustavi, da bomo prenesli ta predlog na naslednjo izredno sejo, ki se bo začela še ta mesec in s tem lahko tudi zadostili temu, čemur moramo zadostiti, da je ta materija usklajena s pravnim redom Evropske unije. Ker se to ni zgodilo, mi napovedujemo obstrukcijo pri tem členu in boste pač morali, spoštovana koalicija, nekako uspeti ta zakon sami pospremiti do sprejema. Hvala lepa.
Hvala lepa. K tej točki dnevnega reda so štiri poslanske skupine napovedale obstrukcijo v skladu s poslovnikom. Mi prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Na klopi imate dva papirja. Na prvem so trije amandmaji treh poslanskih skupin, in sicer k 5., 23. in 104. členu, na drugem posebnem papirju pa je amandma poslanskega kluba LDS, ki je redakcijske narave tudi k 104.členu. Najprej dajem v razpravo 5. člen in amandma k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Prehajamo torej na odločanje o amandmaju k 5. členu. Glasujemo. Prvo glasovanje ni bilo uspešno. Drugič bomo glasovali o amandmaju. Lepo prosim za pozornost. Glasujemo drugič. Ob 13.50 bomo glasovali tretjič o amandmaju k 5. členu.
Tretjič bomo glasovali o amandmaju k 5. členu. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Obrazložitev glasu.
Podprl bom amandma, ker je potrebna redakcija bila opravljena zaradi pripombe službe za zakonodajo. Ne glede na to, kar je bilo rečeno prej, menim, da seveda s tem amandmajem urejamo stvari tako, kot je potrebno stvari urediti. Glasoval bom za.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih nas je 47. Za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam da je amandma sprejet. Odpiram razpravo o 23. členu in amandmaju istih predlagateljev k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zato prehajamo na odločanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odpiram razpravo o 104. členu in amandmaju istih predlagateljev. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še amandma poslanskega kluba LDS k 104. členu, ki je redakcijske narave. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 5., 23. in 104. členu. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo vložiti amandmaje k tem členom? [[Ne.]] Zato lahko preidemo na tretjo obravnavo. Niti zakonodajno-pravna služba, niti vlada me nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Zato lahko odločamo o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 47. Za je glasovalo 43, proti 2. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Predstavnikoma vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Mi pa bomo prešli na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Med nami lepo pozdravljam gospoda ministra mag. Ivana Bizjaka in ga vabim k besedi. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, poslanke in poslanci. Spremembe zakona o kazenskem postopku so namenjene po eni strani uskladitvi z dvema odločbama ustavnega sodišča, tako s tisto, ki razveljavlja drugi odstavek 41. člena v tistem delu, ki je določal, da stranka odklonitveni razlog za izvršitev sodnika lahko uveljavljajo samo do konca glavne obravnave. Potrebno je bilo določiti, da se pod določenimi pogoji lahko takšen razlog za izločitev sodnika uveljavlja do konca glavne obravnave. Druga odločba ustavnega sodišča se nanaša na tretji odstavek 49. člena zakona o policiji oziroma na določbe, ki v tem zakonu opredeljujejo policijske prikrite ukrepe. S sistemskega vidika ugotavljamo, da je najustrezneje, da se tovrstni ukrepi določijo v zakonu o kazenskem postopku, saj je glede na njihovo vsebino povsem jasno, da gre za preiskovalne ukrepe. Naslednje, kar velja omeniti, je eden od evropskih elementov teh sprememb. Namreč, določene spremembe pomenijo prilagoditev zakonodaje konvenciji Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu. V delu smo to prilagoditev že izvedli s spremembami kazenskega zakonika, deloma pa to opravljamo tudi s temi spremembami zakona o kazenskem postopku. Gre predvsem za to, da se vzpostavi sistem zaščite tistih storilcev kaznivih dejanj, ki so pripravljeni sodelovati z organi odkrivanja in pregona in imajo zaradi tega neke dodatne možnosti. Vzpostavljena je pravna podlaga za poseben zakon, ki bo določal zaščito tovrstnih oseb, hkrati pa s predlaganimi spremembami 240. člena zakona o kazenskem postopku določamo tudi pogoje in način zagotavljanja anonimnosti določenih prič med samim kazenskim postopkom. Naj omenim samo še to, da spremembe zakona razumno širijo tudi možnosti za poravnavanje in odloženi pregon v kazenskem postopku in pa kot še dodatni, če lahko tako rečem, evropski element tudi določbe, ki pomenijo ustrezne rešitve za uveljavitev konvencije o poenostavljeni izročitvi. Ta konvencija obstaja od leta 1995, namenjena je temu, da se postopki izročitve čim bolj skrajšajo, kar je pomembno z vidika varovanja človekovih pravic, pa tudi z vidika zagotavljanja čim bolj učinkovitega kazenskega pravosodja. Zaradi tega uvajamo tudi v naš pravni sistem ustrezne spremembe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. K besedi vabim članico odbora, gospo Lidijo Majnik, da predstavi poročilo. Izvolite.
Hvala lepa. Odbor je omenjeni zakon obravnaval na svoji seji 1.4.2004. K zakonu je dala pripombe tudi zakonodajno-pravna služba v svojem pismenem mnenju, ki jih je odbor povzel v obliki amandmajev kot svoje. Razprava je tekla predvsem v zvezi z amandmaji za 16. in 17. člen predloga zakona, katerih pobudnik je bilo vrhovno državno tožilstvo in ki se nanašata na pripravo in vodenje opravljanja splošno koristnega dela priodloženem pregonu in poravnavanju. Vsebina sprejetih amandmajev je v tem, da opravljanje splošno koristnega dela tako za mladoletne kot tudi za polnoletne storilce kaznivih dejanj se pripravi in vodi na centrih za socialno delo ob sodelovanju državnega tožilca, saj le centri za socialno delo poznajo potrebe po splošno koristnem delu v svojem okolju ter se lahko dogovorijo z organi, organizacijami in ustanovami, pri katerih je tako delo primerno opravljati in ga tudi ustrezno vodijo in nadzorujejo. Poseganje državnega tožilca v pripravo in vodenje takega dela bi bilo namreč v nasprotju s samim institutom poravnavanja in odloženega pregona, kjer kazenskopravne elemente nadomeščajo humanitarni in splošno koristni nameni. Z novelo zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih se je namreč delokrog centrov za socialno delo občutno zmanjšal, medtem ko število zaposlenih ostaja enako. Zato ni razlogov, da centri za socialno delo ne bi mogli prevzeti tega dela, kot to predlaga vrhovno državno tožilstvo. Zato je odbor te amandmaje sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Spremembe, ki so predmet te obravnave, so posledica ali pogojene z dvema odločbama ustavnega sodišča v zvezi z možnostjo izločitve sodnikov in prikritimi preiskovalnimi ukrepi, nadalje zaradi novih določb kazenskega zakonika v zvezi s skesanci in določenimi pričami, katerega spremembe so bile predmet pred slabim mesecem v državnem zboru, zaradi konvencije o poenostavljeni izročitvi in zaradi zahtev pravnega reda Evropske unije. To so navedeni vzroki za te spremembe. Zanimivo pa je, kaj se je dogajalo pri pripravi sprememb kazenskega postopka. To pa najbolje povedo besede predstavnika vrhovnega državnega tožilstva na seji odbora za notranjo politiko [[citiram]] : "Vrhovno državno tožilstvo je s to novelo v dogovoru z ministrom za pravosodje pripravilo celovito besedilo členov za spremembo pritožbene obravnave in glede kontradiktornosti postopkov s pritožbo zoper sklep." [[Konec citata.]] Vendar je kljub določenemu zagotovilu, da naj bi ministrstvo za pravosodje, kar mislim, da je bolj pravi izraz kot pa minister, iz delovnega besedila črtalo vse te spremembe, ne da bi vrhovno državno tožilstvo seznanilo z razlogi za tako svojo odločitev. Tako je novela ostala omejena le na spremembo prikritih preiskovalnih ukrepov, ki so bili do sedaj urejeni v zakonu o policiji in nekatere druge manjše spremembe. To pomeni, da smo v razburkan lonec s hrano dodali le nekaj začimb, namesto da bi stabilizirali sam lonec, v tem primeru podali tudi spremembe, ki jih je predlagalo vrhovno državno tožilstvo. Tudi glede predlaganih sprememb naj ne bi bilo pravega sodelovanja na relaciji ministrstvo za pravosodje in tožilstvo. Nad takim nekooperativnim odnosom med obema službama smo seveda v SDS nemalo začudeni. In naslednje, ta predstavnik je dobesedno dejal, "osebno sem ministra", - mislim, da bi bilo prav ministrstvo - "večkrat prosil, naj omogoči predstavnikom tožilstva, da se vsebinsko vključijo v pripravo predloga tega dela novele, vendar nam to ni bilo omogočeno". Pri tem pa celotna nova ureditev temelji na prenosu policijskih pooblastil za prekrite preiskovalne ukrepe na državno tožilstvo. Na koncu je tako ostala samo možnost podati pisne pripombe, ki smo jih videli tudi poslanci. Posebej je tak odnos nerazumljiv glede finančnih posledic zakona za državno tožilstvo, ne glede na to, ali so kategorije nekaj milijonov ali nekaj deset milijonov. Predlagatelj teh posledic ne priznava, čeprav je bil nanje večkrat opozorjen in tako dalje, da vas z vsemtem ne utrujam. Seveda vsa ta zadeva meče slabo luč o kooperativnosti med posameznimi državnimi organi. To se pravi, tudi ko gre za uskladitev s pravnim redom Evropske unije, je prav, da se spremlja tudi vsebina in ne samo terminski roki, recimo, da je to1. maj letošnjega leta. Kvaliteta zakonodaje očitno ni noben faktor pri nas. To dokazuje, da smo miselno še vedno v nekem drugem sistemu. Nekooprativnost je toliko težje razumljiva, ker gre za zelo občutljive zadeve, tudi s področja človekovih pravic, kiso seveda v tem trenutku pri nas zelo modna tema, vendar tu ni tako pomembno. In tudi zaradi tega morajo biti dobro pripravljeni. Vse to pove o stanju na tem področju. Potrebne so večje spremembe, tudi vsebinske narave, pa nič. Očitno ni volje in tudi ni pripravljenosti za spremembe, ki so v Sloveniji na tem področju nujne in pa potrebne. Ob tem sem se spomnil besed predstavnice neke državne inštitucije, ki je razmišljala približno v tem smislu, zakaj bi sedaj spreminjali zakone, zakaj bi spreminjali zakonodajo, počakajmo na vstop v Evropsko unijo, ker takrat bomo itak morali spreminjati zakonodajo. Zanimivo je to, kot da spreminjamo zakonodajo zaradi Evropske unije. Jaz mislim in v naši poslanski skupini SDS mislimo, da mi zakone in zakonodajo spreminjamo predvsem zaradi nas samih. EU to že ima. Mi še nimamo in še očitno živimo v nekem drugem svetu in to še posebej velja za področje sodstva. Očitno smo se nismo pripravljeni spopasti z nekimi zgodovinskimi vsebinami. Seveda to velja za trenutno vladajočo večino. Če je to tako, nas čaka še veliko dela in k sreči je vstop v Evropsko unijo zelo blizu. Ker pa so te spremembe, ki so tu predmet, sicer res minimalne, potrebne, bomo v SDS te minimalne, spremembe tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. SLS ni. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite,
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! V poslanski skupini DeSUS smo se osredotočili na nekaj sprememb zakona. Strinjamo se na, primer, z odločitvijo zakonodajalca, da se prikriti preiskovalni ukrepi, kot je na primer tajno opazovanje ali tajno delovanje, določijo venem samem zakonu in da ima pravico za njihovo opredelitev državni tožilec ali preiskovalni sodnik, glede pač na intenziteto posega v človekove pravice, in ne več tudi policija. Veseli smo tudi omejitve trajanja ukrepov za prikrito preiskovanje, kajti ni v skladu z naravo kazenskega postopka, da taki ukrepi trajajo v nedogled. V takem primeru se v postopek vrine tudi lahko težnja po ukinitvi domnevne nedolžnosti, ker osumljenec lahko ostane osumljenec, teoretično gledano lahko celo življenje. Tudi glede dokaznega standarda, ki je potreben za izvajanje teh ukrepov, torej utemeljeni razlogi za sum, v poslanski skupini DeSUS nimamo pripomb. Se pa sprašujemo o daljnosežnosti prikritega preiskovalnega ukrepa trajnega opazovanja osebe, ki ni osumljenec, ne glede na posamezne garantne edicije, ki jih predlog zakona zagotavlja. Morda bi v zvezi z omejevalnimi ukrepi, torej vsemi ukrepi, ki posegajo v človekove pravice in temeljne svoboščine, pred dejansko obsodbo osumljenega imeli še tole pripombo. Po našem mnenju bi moral imeti domeno nad odločanjem o omejevalnih ukrepih sodnik, čeprav bi se na drugi strani lahko pojavil problem oteženosti sodniškega dela z vprašanji, ki niso elementarno kazenskopravne narave. Vendar bi s tako ureditvijo poleg upoštevanja večje zaščite zagotovili tudi višjo stopnjo enakosti. Poleg tega je nujno, da se pri ukrepih, ki močno posegajo v svobodo posameznika, vedno in povsod upošteva subsidiarnost in sorazmernost glede na družbeno nevarnost. Vendar je to verjetno že izven obsega tega predloga zakona in bolj stvar prakse. Na koncu pa še. Res je, da gre za nekaj manjših popravkov obstoječega zakona. Po drugi strani pa je tudi res, da bi bilo potrebno nekatere predlagane spremembe vsaj podrobneje preučiti, čeprav je predlagana ureditev morebiti boljša od obstoječe. Zaradi prenagljenih rešitev lahko pride do nekonsistentnosti celotnega zakona. Ne glede na to, da se v poslanski skupini DeSUS sprašujemo o primernosti obravnave tako občutljivih zakonov po nujnem postopku, bomo zaradi obveznosti, ki smo jih prevzeli zaradi Evropske unije, predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. V poslanski skupini bomo predlog zakona podprli. Podprli ga bomo, ker rešuje nekatera vprašanja iz odločbe ustavnega sodišča in zagotavlja možnost učinkovitega reševanja zadev na sodiščih. Naša podpora gre tudi tistim razširitvam, ki dajejo nove možnosti poravnavanja in od vloženega pregona, ker je to eno od tistih vprašanj, kjer se bomo prilagodili v postopku in načinu dela tudi evropsko primerljivi praksi. Na ta način bomo lahko postali učinkovitejši in se ne bodo primerjale naše rešitve z rešitvami v drugih državah, ki mnogokrat niso primerljive. Tudi poslanska skupina je s tem v zvezi na matičnem delovnem telesu podprla amandmaje, ki so bili predlagani pri 16. in 17. členu. Rad bi pa povedal, da smo od ustreznih ministrstev in centrov za socialno delo dobili opozorilo, da smo morda zlahka pristali na argumentacijo, da naj tudi v primeru polnoletnosti opravljajo bistvene posle za dodatna dela v primeru poravnavanja za družbeno koristna dela v primeru poravnavanja centri za socialno delo. Opozorjeno je bilo, da vsa vprašanja, ki so nujno potrebna za rešitev te naloge, niso ustrezno rešena, predvsem ni rešeno vprašanje, kdo bo vključenim osumljencem zagotavljal sredstva za zavarovanje za primer nesreče pri delu in poklicne bolezni, kdo bo kril stroške prehrane med delom in prevoza na delo. In se na ta način pričakuje, da bodo to zagotavljali centri za socialno delo, ki teh sredstev nimajo predvidenih. Tisti, ki bi naj bili delodajalci, pa tudi teh sredstev nimajo predvidenih in jih ne želijo prevzeti v svoje breme. Opozarjam torej na ta vprašanja iz razloga, da bi bili skrbni, ko se bodo začele spremembe in dopolnitve zakona izvajati, da bi sledili tudi tem problemom in če se bodo opozorila izkazala za utemeljena, rešitve, ki smo jih,moram reči, ne nujno dovolj premišljeno na matičnem delovnem telesu sprejeli, kasneje tudi dopolnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku je še eden v nizu predlogov, ki se sprejemajo po nujnem postopku in je slabo pripravljen. Predlagatelju gre izključno za to, da odkljuka v seznamu še en zakon, pri čemer uporablja nujni postopek, češ, da bi sicer lahko nastale težko popravljive posledice za delovanje države. Zavedamo se, da je potrebno upoštevati roke, vendar pa morajo biti opravljene spremembe in dopolnitve kvalitetno na podlagi širše strokovne usklajenosti in ob predpostavki, da prinesejo spremembe večjo učinkovitost zakona tudi v praksi. Še zlasti je to toliko bolj pomembno, ker se spremembe dotikajo človekovih pravic, njihove zaščite, za katere se pazdi, da smo enkrat zanje zelo občutljivi, drugič pa jih odpravljamo kar z levo roko. Tudi vrhovno državno tožilstvo, ki je pripravilo vrsto stališč in pobud je izrazilo razočaranje nad predlogom, kar bi moralo biti signal za poslance, da iz slabega predloga ne moremo kot zakonodajalci narediti dober zakon. Predlagatelj je v celoti odstopil od načrtovanih sprememb glede zagotavljanja kontradiktornosti v postopku s pritožbo zoper sklep, kar naj bi prineslo bolj jasno uporabo določb v pristojnosti tožilca, na kar opozarja tudi odločba ustavnega sodišča. Tudi spremembe glede pritožbe na obravnave so odpadle, čeprav bi lahko bistveno prispevale k skrajšanim postopkom. Tako se je novela skrčila na tista področja, ki se spreminjajo in dopolnjujejo samo zaradi odločbe ustavnega sodišča, ker gre za razveljavitev nekaterih določb zakona o kazenskem postopku v zvezi z izločitvijo sodnika, potem zaradi prikritih preiskovalnih ukrepov, ki so bili sedaj urejeni v zakonu o policiji in se tudi vežejo na odločbo ustavnega sodišča, zaradi sprememb na podlagi določil mednarodnih konvencij, zaradi poenostavljenega postopka izročitve po konvenciji Evropske unije in zaradi širitve možnosti poravnave in instituta pregona. V poglavju finančne posledice predlagatelj trdi, da spremembe in dopolnitve ne pomenijo dodatnih finančnih posledic za državni proračun, v postopkih poravnanja in primeru instituta odloženega pregona pa sicer nakazuje to možnost, vendar pa jo želi urediti v okviru proračunskih postavk ministrstva za pravosodje. Vrhovno državno tožilstvo v svojem dopisu navaja, da bodo spremenjene določbe na področju prikritih preiskovalnih ukrepov povečale delo državnih tožilcev. Povečali pa se bodo tudi stroški poravnalcev in da sredstva ni mogoče zagotoviti s prerazporeditvijo. V naši poslanski skupini Nove Slovenije nasprotujemo sprejemanju zakonov po nujnem postopku. Zavedamo se, in na to nas opozarja tudi stroka, da takšno hitenje ne more prinesti poglobljenih razprav in obravnave stališč, kar pa je nujno za sprejemanje kvalitetne zakonodaje. Kvalitete pa v tem državnem zboru že dolgo časa ni. Poslanci smo le servis, ki obravnava le tisto, kar mu pripravijo, in sprejema tisto, kar mu rečejo. Na takšen način dela ne moremo pristajati. Tako kot smo šli le v omejeno novelo kazenskega zakonika, tako tudi zakon o kazenskem postopku spreminjamo le deloma, čeprav bi spremembe, zlasti določb pritožbene obravnave, pa še katere druge, lahko bistveno prispevale k skrajševanju postopkov. S tem pa bi veliko naredili, saj je dolgotrajnost postopkov velika hiba našega sodstva. Naša poslanska skupina je vložila tri amandmaje k 8. členu. Ker gre za občutljivo področje, kot sem že rekla, človekovih pravic, skušamo skrajševati roke in zvišati pravne standarde ter s tem doseči boljše ravnotežje med posegom v človekove pravice na eni strani in na drugi strani doseči učinkovit pregon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije [[...]] [[Ne želi gospod Lavrinc.]] In še stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Peče. Izvolite.
Spoštovani navzoči! Po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je žalostno, da zakone, ki bi morali predstavljati eno pomembnejših materij v okviru sodne vsebine, sprejemamo vsi skupaj na tovrsten način. Zakaj to počnemo? Bojim se, da je odgovor zelo enostaven: zaradi tega, ker pač hočemo v statistiki pokazati in odkljukati, kot je govornica pred mano pravilno ugotovila, zgolj in le število zakonov, ki smo jih sprejeli. Mislim, da je zakon, ki je danes pred nami, eden izmed tistih zakonov, ki bi lahko pripomogli k večji učinkovitosti sodstva po eni strani, po drugi strani pa k večji pravičnosti sojenja v naši državi. Ampak žal mi je, da ne vlada ne državni zbor, vsi mi ne sprejemamo teh dveh načel kot tistih argumentov, zaradi katerih bi zakon sprejeli ali ne sprejeli. Zakon, ki je pred nami, je vlada Republike Slovenije sprejela na dopisni seji. Državni zbor ga sprejema po nujnem postopku. Vsi vemo, da zakon ni usklajen med ministrstvom in vrhovnim državnim tožilstvom, vendar nas to v tem trenutku sploh ne moti, ker imamo pred očmi, žal, napačen cilj. Ta cilj je uskladiti slovensko zakonodajo najsi bo z odločbami ustavnega sodišča ali z materijo prava Evropske unije. Po moji oceni je to napačno. Po moji oceni oziroma po oceni Nacionalne stranke bi morali zasledovati cilj pravičnosti sojenja in cilj učinkovitosti delovanja slovenskega sodstva. Kakorkoli že, vlada Republike Slovenije govori, da je zakon spisan na podlagi dveh odločb ustavnega sodišča in da vsebina zakona sledi obema zahtevama, opredeljenima v odločbi; da je zakon spisan zaradi uskladitve s kazenskim zakonikom in zaradi prilagajanja evropski zakonodaji. Gledano s strani vsebine, pa smo vsaj v Nacionalni stranki prepričani, če bi hoteli, da slovensko sodstvo pridobi na učinkovitosti, da bi morali peljati tisti ukrep, ki smo vam ga že ne vem kolikokrat predlagali, to je omejitev sodniškega mandata. Žal, ne v vladi ne v državnem zboru posluha za tovrstno reševanje sodnih zaostankov nimate. Počasi se bomo pač morali v slovenski državi navaditi oziroma naučiti, kaj je interes politike. Torej, interes politike žal ni ustvariti učinkovito sodstvo. Če se vrnem k vsebini omenjenega zakona, po naši oceni temelj vsebine zakona zasleduje dva cilja. Prvi cilj naj bi bil navidezen cilj, to je učinkovitost sodstva, pristojnosti sodišč, po drugi strani pa zasleduje zakon materijo človekovih pravic. Ampak ravno zaradi tega, ker je zakon spisan v zelo kratkem času, ker je zakon tako na vladi kot v državnem zboru - oziroma v državnem zboru bo danes - sprejet po postopku, ki ne omogoča poglobljene analize, ocenjujemo, da se bosta ta dva cilja med seboj izključevala zaradi prazne vsebine tega zakona. Žal se bo zgodilo tudi to, verjemite v saj tokrat poslanski skupini Nacionalne stranke, da se bo iz naslova varovanja človekovih pravic sodno delo zapletlo. Prepričani smo, da cilj boljše zaščite človekovih pravic bo v družbi oziroma pri strokovni javnosti doživel na nadaljevanje poti v obliki daljših sodnih postopkov. Kajti, že dejstvo je, da imamo danes v Sloveniji nekaj upravljavcev, ki sodelujejo v sodni veji, predvsem odvetnikov, ki znajo v prid in pa spretno izkoristiti vsako tako nedorečeno vsebino, kot jo predlaga tudi zakon. Po naši oceni bo zakon seveda zgubil stik z resničnimi problemi v naši družbi, dejstvo je, da bo prišlo do njegove zlorabe ravno na področju varovanja oziroma povečanja človekovih pravic, kar bo pomenilo v praksi daljše razprave oziroma razprave brez konca v smislu zagotavljanja človekovih pravic, ki niso dorečene in žal mi je, da niso dorečene, kakor tudi sodnoproceduralne zaplete, za katere prav tako verjamem, da jih ta državni zbor ne bi smel uzakonjati. In navsezadnje tudi to, čemur v Nacionalni stranki najbolj nasprotujemo, torej zmanjšanje učinkovitosti. Ampak seveda v tem momentu ta državni zbor na predlog vlade uzakonja manjšo učinkovitost ravno pod pretvezo tako imenovanih človekovih pravic, ki pa seveda niso dorečene. Drugo bi bilo, če bi imeli človekove pravice dorečene, ampak v tem trenutku, s tem zakonom dajete orožje izključno dobrim odvetnikom, da bodo pod pretvezo človekovih pravic zavlačevali sodne zaostanke oziroma sodne primere. V Nacionalni stranki tovrstne podpore oziroma podpore pri izglasovanju tega zakona ravno zaradi tega ne moremo dati. Še enkrat pa poudarim, žal mi je, da sprejemamo zakone po tako hitrem postopku. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Sedaj prehajamo na drugo obravnavo, in sicer na klopi imate amandmaje poslanske skupine Nove Slovenije k 8. členu. Odpiram razpravo o 8. členu in amandmajih. Gospa Zupan, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Amandma k 8. členu, ki govori dejansko o tajnem opazovanju, s tem amandmajem smo želeli skrajšati rok, ker se nam zdi, da 3-letni rok pomeni preveliko poseganje v osebnostne pravice in ker v tem času lahko tudi ustvarimo podobo o posameznikovem življenju, kar pa se zdi in je ustavno nedopustno. Zato predlagamo, da se deseti odstavek novega 149.a člena spremeni, tako da se glasi: "Izvajanje ukrepa lahko traja največ dva meseca, iz tehtnih razlogov pa se lahko njegovo trajanje s pisno odredbo podaljša vsakič za en mesec. Skupno lahko takšen ukrep traja - prvič - v primeru iz šestega odstavka tega člena največ tri mesece. In drugič. V primeru iz petega odstavka tega člena pa največ šest mesecev." Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
No, na kratko želim povedati, da ne podpiramo teh amandmajev, ki so vloženi k 8. členu. Prvi del, oziroma prvi amandma gre v smeri skrajšanja časa, ki je predvideno za nekatere ukrepe, zlasti tajnega opazovanja. Rad bi navedel predvsem to, da tovrstni ukrepi doslej oziroma v veljavnem zakonu o policiji niso imeli nobene časovne omejitve. Drugič. Da sledimo odločbi ustavnega sodišča, da takšne ukrepe odreja državno tožilstvo, vsakič za največ dva meseca in da je tudi skupno trajanje omejeno. Da je tukaj vgrajenih cela vrsta varovalk, s katerimi se ukrep lahko ukine, in tudi primerjalno-pravno lahko zatrdim, da zakonodaje evropskih držav poznajo podobne ukrepe, opredeljene še širše, brez časovnih omejitev in z relativno nizkim nivojem tistih, ki takšne ukrepe lahko odrejajo, na nivoju torej srednjih policijskih uradnikov. Glede drugega amandmaja smo prepričani, da so razlogi za sum dovolj visok dokazni standard za pridobitev zgolj podatkov, ne pa poseganje v vsebino telekomunikacijskega prometa. In pa tretje. Mnenja smo, da ne bi bilo prav črtati drugega odstavka 149.a člena. Ta pač omogoči, da se v zelo omejenih primerihin pod dodatnimi pogoji lahko opazuje tudi osebo, ki ni osumljenec. To ob vseh pogojih, ki so tu navedeni, izhaja, recimo, tudi iz 40. člena schengenske konvencije, ki določa celo čezmejno sodelovanje policij pri takšnih ukrepih. Vsekakor poudarjam, da je tudi v šestem odstavku 149.a člena tudi dodatna varovalka, saj mora tako tajno opazovanje odrediti preiskovalni sodnik in ne državni tožilec. Seveda pa so ostre tudi časovne omejitve. Iz tako na kratko navedenih sicer razlogov ne podpiramo amandmajev, ki so predloženi.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati razpravo, zaključujem in prehajamo na odločanje o amandmajih. Najprej o amandmajih pod zaporedno številko 1. Samo še opozorilo, amandma pod zaporedno številko 3 je poslanske skupina spremenila. Najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 8. členu. Glasujemo! Navzočih nas je 53, za je glasovalo 10, proti 38. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju pod zaporedno številko 2 k 8. členu. Obrazložitev glasu, izvolite.
V naši poslanski skupini v drugem amandmaju k 8. členu, ki se veže na 149.b člen želimo besedici "podani razlogi" utrditi še z besedo "utemeljeni". Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo o amandmaju pod 2. Glasujemo! Navzočih nas je 53, za je glasovalo 12, proti 37. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. In še o amandmaju pod 3. Obrazložitev glasu gospa Zupan.
Hvala lepa. Vseeno bi še tretji amandma k 8. členu obrazložila. Menimo, da gre za nerazumljivo širjenje posebnih metod in sredstev tudi na tiste osebe, ki niso osumljene storitve kaznivega dejanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo! Navzočih nas je 55, za je glasovalo 10, proti 40. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da tudi ta amandma ni bil sprejet. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da nismo dobili obvestil glede usklajenosti zakona. Glasujemo o zakonu! Navzočih nas je 53, za je glasovalo 43, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Predstavnikoma vlade se za sodelovanje prav lepo zahvaljujem. Mi pa prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA, S KATERIM SE SPREMINJA EVROPSKA KONVENCIJA O ZATIRANJU TERORIZMA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko in zboru pisno poročal. Najavljenih razpravljavcev ni, zato lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 49, za je glasovalo 42, proti eden. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONCENCIJ ZDRUŽENIH NARODOV PROTI MEDNARODNEMU ORGANIZIRANEMU KRIMINALU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko in zboru pismeno poročal. Najavljenih razpravljavcev ni. Vloženih amandmajev tudi ni, zakon ni neusklajen, zato prehajamo na glasovanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 49, za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O STATUTU EVROPSKIH ŠOL. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko in zboru pismeno poročal. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stranka mladih Slovenije je priglašena, vendar poslancev ni tukaj. Matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, zato ni razprave. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu, gospa Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Zakon o ratifikaciji konvencije o statutu evropskih šol bom podprla. Sistem evropskih šol je namreč sistem posebne vrste, namenjen skupnemu izobraževanju otrok osebja evropskih institucij, zato države pogodbenice zagotavljajo za njihovo delovanje potrebna sredstva. Status se omejuje na deset šol, od katerih nobena ni na ozemlju Republike Slovenije, jih pa bodo lahko obiskovali tudi otroci uslužbencev iz Republike Slovenije, zaposleni v institucijah Evropske unije in drugih skupnosti. Ker med jeziki, v katerih se izvajajo izobraževalni programi, ni slovenščine, mora biti skrb naše države, da bo slovenskim otrokom, ki bodo vključeni v te programe, zagotovljena možnost vsaj za dopolnilni pouk slovenščine. Ker statut dopušča možnost za ustanovitev novih šol, pričakujem, da bo slovenska država, če bomo tako šolo ustanovili pri nas, znala zagotoviti ustrezen status slovenščini. Hvala.
Hvala lepa. Lahko preidemo na odločanje? Lahko. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI MEDNARODNE KONVENCIJE O CIVILNI ODGOVORNOSTI ZA ŠKODO, KI JO POVZROČI ONESNAŽENJE Z GORIVOM, 2001. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko in zboru pismeno poročal. Najavljenih razpravljavcev ni, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 27. točke dnevnega reda - na tretjo obravnavo predloga zakona o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev. Državni zbor je v ponedeljek 5.4. opravil drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu niso bili vloženi amandmaji, prehajamo na odločanje o zakonu. Obveščam vas tudi, da nimam obvestil o neusklajenosti zakona. Zaščitene elektronske storitve. Glasujemo. Ne, prekinjam glasovanja. Gospod minister, vprašanje, obravnavamo zakon o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev, smo v tretji obravnavi. Ali je zakon usklajen? Se opravičujem, četudi smo že vsi utrujeni in seja traja cel teden. Gospod minister me opozarja, da je vlada v tretji obravnavi vložila, ne - v prilogi vam pošiljamo uskladitveni amandma, in sicer, v 3. točki 2. člena zakona o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev se beseda "nekodirani" nadomesti z besedilom "razumljivi in uporabni". Obrazložitev: Odbor državnega zbora je po razpravi na predlog predlagatelja sprejel vsebinsko identično spremembo 4., prej 5. točke 2. člena in besedo "nekodirani" nadomestil prav tako z besedilom "razumljivi in uporabni" z obrazložitvijo, da ima beseda "nekodirani" več tehničnih pomenov, zaradi česar bi slednje lahko povzročalo določene težave pri izvajanju zakona. Ker se beseda "nekodirani" pojavlja tudi v 3. točki predlagamo, da se sprememba dikcije razširi tudi na 3. točko, kot izhaja iz predloga amandmaja. Ravnokar na klop dobivate to besedilo, ki sem ga zdaj prebrala sama. Želite, da počakamo? Ali lahko preidemo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju? Dajem ga najprej v razpravo. Želi kdo besedo? Ne. Razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 45, proti 3. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Zdaj pa lahko preidemo na glasovanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 51, za je glasovalo 41, proti 1. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajamo na prekinjeno 13. točko dnevnega reda - to je na obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trošarinah. Zbor je na včerajšnjem zasedanju sprejel navedeni zakon v celoti ter zaradi nekaterih pomislekov prekinil obravnavo dveh predlogov sklepov, ki ju je odbor za finance in monetarno politiko predlagal državnemu zboru. Predlagam, da državni zbor danes o teh sklepih odloča, pri čemer bom za ravnanje v bodočih primerih o potrebnosti glasovanja o vsebini teh sklepov na seji zbora zaprosila za razlago poslovniške komisije. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga državnemu zboru, da sprejme sklepa, s katerima ugotovi, da predloga zakonov, ki so ju predlagali v obravnavoposlanci, nista primerna za nadaljnjo razpravo. Lahko dajem predloge sklepov [[...]]To je poslovniška določba državnega zbora. Torej, na glasovanje predlog naslednjega sklepa, predlog zakona o dopolnitvi zakona o trošarinah, druga obravnava, EPA 1322 /II ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 45, proti 2. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. In zakonodajni postopek o predlogu zakona je končan. Na glasovanje dajem še naslednji predlog sklepa: predlog zakona o dopolnitvah zakona o trošarinah, druga obravnava, EPA 127-III ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta sklep sprejet. In s tem zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In še zadnja prej prekinjena točka dnevnega reda - to je zakon o dopolnitvah zakona o avtorskih in sorodnih pravicah. Smo v tretji obravnavi. Vložena sta dva amandmaja, in sicer amandma poslanske skupine Nove Slovenije, ki pravi: V 6. členu se v novem 44. členu v prvem odstavku besede 'notranjo ureditev prostorov' nadomestijo z besedama 'to delo' in v tretjem odstavku se beseda 'državnem'nadomesti z besedo 'javnim'. In k 6. členu predlog amandmaja treh poslanskih skupin LDS, Združene liste in DeSUS, v besedilo, da se 44. člen spremeni tako, da se glasi, prvi odstavek: Lastnik zgrajenega arhitekturnega objekta lahko to delo prosto predela. Drugi odstavek: Pri izvajanju določb prejšnjega odstavka mora lastnik upoštevati avtorjevo pravico do spoštovanja dela. Tretji odstavek: Kadar je bil objekt nagrajen na javnem natečaju, mora lastnik pridobiti soglasje avtorja. Soglasje lastnikune sme povzročiti nesorazmernih stroškov, oziroma znatno podaljšati časa predelave. Obrazložitev: Amandma upošteva tako pravice avtorja kot interese lastnika objekta, pri čemer se želi še posebej zaščititi dela, ki so prejela nagrado za arhitekturne dosežke na javnem natečaju. V tem primeru je potrebno soglasje avtorja, ki pa ne sme zahtevati nesorazmernega nadomestila. O teh dveh amandmajih odpiram razpravo. Gospa Širca, izvolite.
Rada bi, preden glasujemo o amandmaju, dobila odgovor ali predlagateljev ali pa vlade o tem, ali je avtorjeva pravica, kot je definirana v drugem odstavku predlaganega 44. člena, avtorjeva pravica do spoštovanja dela, ali je to kategorija, ki obstaja znotraj avtorskega prava, ker poznamo moralne in materialne avtorske pravice. Ni mi pa razvidno, da bi poznali avtorjevo pravico do spoštovanja dela. Hkrati bi pri tretjem odstavku rabila odgovor na vprašanje, kaj in kdo je arbiter pri razumevanju "nesorazmernosti stroškov", oziroma "znatno podaljšati čas predelave". Kakšna merila se lahko tukaj pri sporih pojavijo? In tudi oceno, kaj pomeni za vse tiste objekte, ki niso bili pridobljeni na javnem natečaju, ki ne zapadejo pod to kategorijo. Hkrati pa bi še obrazložila svojo interpretacijo in videnje o posegu v 6. člen kot mogoče izrabo direktiv, ki se nanaša na informacijsko družbo, ne pa na področje avtorskega dela, na področje arhitekture, ker mislim, da direktiva o informacijski družbi posega na tehnološko urejanje vprašanj, ki so vezane z novimi tehnologijami. Vprašanje pa - ali če dam primero, po vsej verjetnosti se misli poseg v objekt, recimo, tega državnega zbora, ko govorimo o mikrofonih in o komunikacijskih posegih, vprašanje pa, če v avtorsko storitev. Skratka, na dve vprašanji bi bilo treba odgovoriti ob tem amandmaju.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Vrenka. Izvolite.
Hvala. V zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah, je v poglavju moralne avtorske pravice v 19. členu določena pravica spoštovanja dela. Avtor ima izključno pravico, da se upre skazitvi in vsakemu drugemu posegu v svoje delo ali vsaki uporabi svojega dela, če bi ti posegi ali ta uporaba lahko okrnili njegovo osebnost. To je moralna pravica.
Hvala lepa. Gospod Zlobec, izvolite. Gospod Vrenko.
Arbiter za lastnosti tega so pač, kot ste že prej rekli, pravne norme, ki se dokazujejo na sodišču. Ni druge možnosti.
Hvala lepa. Gospod Zlobec, izvolite.
Hvala lepa. Imam nek dvom pri tretji alinei 6. člena. Namreč, kadar je bil objekt nagrajen na javnem tečaju, mora lastnik pridobiti soglasja avtorja in tako naprej. Dejstvo je, da recimo v 50-ih letih prejšnjega stoletja so bili objekti grajeni po čisto drugačnih normah in tudi po drugačnih estetskih kriterijih. Tako dejstvo, da je bil nek objekt v nekem času nagrajen na javnem natečaju, še nikakor ne pomeni, da je zaradi tega objekt v resnici kvalitetno umetniško delo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica.
Samo še par trenutkov, lep prosim za mir.
Sprašujem predlagatelja amandmaja, zadnji stavek 3. točke: "Soglasje lastnikov ne sme povzročiti esorazmernih stroškov oziroma znatno podaljšati časa predelave." To niso nobena merila. "Nesorazmerje" - povejte mi, kakšno merilo je to. "Nesorazmerje" in "ustrezno" ni nobeno merilo. Primerno razlago vam bom dal, ko smo gradili osnovno šolo Most na Soči smo dobili ostanke keltskih grobov. 18 let nismo mogli več graditi. Ni to zaradi avtorskih pravic, ampak tako je pri takih pravnih zadevah, ali se napiše merilo ali pa ne pišimo ničesar.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, bomo prešli na odločanje. Amandmaja se izključujeta. Najprej bomo odločali o amandmaju treh poslanskih skupin k 6. členu; če bo ta sprejet, postane amandma poslanske skupine Nove Slovenije brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 52, za je glasovalo 33, proti 9. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Sprašujem predstavnika vlade in zakonodajno-pravno službo, ali je morebiti prišlo do neusklajenosti zakona, ali lahko preidemo na odločanje? Gospod Vrenko, izvolite.
Nismo obveščeni o nobeni neusklajenosti. Hvala.
Je v redu, stvari so usklajene. Hvala lepa. Lahko torej preidemo na glasovanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 52, za je glasovalo 38, proti 4. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi 42. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane poslanke in poslanci, lepe velikonočne praznike vam želim! Na svidenje!