Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 14. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Melita Župevc, gospa Jasmina Opec, gospod Jakob Presečnik, gospod Roberto Battelli in gospod Branko Ficko. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic, gospo Vlasto Nussdorfer, k 9. in 10. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije, predstavnika Sodnega sveta in kandidatko za namestnico varuhinje človekovih pravic k 10. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 14. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 10. maja 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na 53. seji Kolegija predsednika Državnega zbora, ki je bila 17. maja 2013, Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 14. seje razširimo z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, nujni postopek, EPA 1185-VI ; z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o sodniški službi, nujni postopek, EPA 1186-VI ; s Predlogom zakona o dopolnitvi Zakona o državnem pravobranilstvu, nujni postopek, EPA 1187-VI ; z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014, nujni postopek, EPA 1188-VI . Predloge za razširitev seje ste prejeli v petek, 17. maja 2013. Predlagam, da o predlogih za širitev razpravljamo skupaj, o vsakem predlogu pa bomo glasovali posebej. Sprašujem, če želi predstavnik Vlade kot predlagateljice predlogov zakonov besedo? Ugotavljam, da ne. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo o predlogih za širitev in prehajamo na odločanje. Preden preidemo na odločanje, vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, nujni postopek, EPA 1185-VI . Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 25. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o dopolnitvi Zakona o sodniški službi, nujni postopek, EPA 1186-VI . Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 24. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Prehajamo še na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o dopolnitvi Zakona o državnem pravobranilstvu, nujni postopek, EPA 1187-VI . Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 25. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Prehajamo še na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014, nujni postopek, EPA 1188-VI . Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 25. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Naj vas še obvestim, da bomo točke, ki smo jih uvrstili na dnevni red, po vrstnem redu obravnavali kot 3.a, 3.b, 3.c in 3.č točko dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot smo ga prejeli s sklicem in sprejetimi dopolnitvami. Glasujemo o dnevnem redu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 14. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 40 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednica Vlade, ministrica in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja, in vas prosim, da ste pozorni pri izvajanju poslanskih vprašanj na to opozorilo. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda so se opravičili naslednji ministri: gospod Tomaž Gantar, minister za zdravje, med 17.30 in 19. uro pa zaradi podpisa dogovora s sindikati še dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Uroš Čufer, minister za finance, dr. Jernej Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport, dr. Uroš Grilc, minister za kulturo, in dr. Gregor Virant, minister za notranje zadeve in javno upravo. Po uvodu prehajamo predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade, mag. Alenka Bratušek. Prvi bo vprašanje postavil gospod Jožef Horvat, Nova Slovenija.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, spoštovana predsednica slovenske Vlade, gospa Alenka Bratušek, spoštovani ministrski zbor! Spoštovana predsednica! Danes minevata natanko dva meseca, odkar ste s svojo ministrsko ekipo prevzeli vodenje države Slovenije. Čas je za prvo analizo vaših prvih potez. Konkretnih, reformnih praktično ni, nakazujejo se v bližnji prihodnosti. Kot najodmevnejšo konkretno potezo vaše vlade ocenjujemo novo zadolževanje države s prodajo državnih obveznic v višini 3,5 milijarde ameriških dolarjev v začetku tega meseca. Po ocenah vaše vlade je bilo omenjeno zadolževanje uspešno, po našem mnenju pa nepremišljeno, predvsem pa predrago in prehitro, še preden je Vlada pokazala prepričljivo odločenost za izvedbo nujnih reform, s katero bi si lahko na finančnih trgih ustvarila predvsem večje zaupanje, posledično pa cenejše zadolževanje države. V procesu prodaje se je izkazalo, da so bili investitorji za nakup ob ponujenih pogojih zelo zainteresirani. Na eni strani to pomeni, da se je Slovenija glede na globalne razmere relativno drago zadolžila. Strošek obresti bo primerljiv z izgradnjo tretje razvojne osi in še dela četrte. Po drugi strani pa trgi s tem ocenjujejo, da tudi če Sloveniji ne uspe izpeljati potrebnih reform, nimajo prevelikih bojazni, da tega ne bi namesto nas izpeljal nekdo drug. Spoštovana gospa predsednica, v zvezi s tem se nam v Novi Sloveniji zastavljajo naslednja vprašanja: Kakšen bo efektivni letni strošek Republike Slovenije pri servisiranju zadnje prodaje dolarskih obveznic? Poleg nominirane obrestne mere je vendarle treba upoštevati še stroškovni pribitek valutne konverzije plačila, kar bo zadolžitev dodatno podražilo. V Novi Sloveniji nas zanima: Za koliko bo ta pribitek dodatno podražil zadolžitev? Kakšen je konkreten namen prodaje državnih obveznic? Pojem uporaba sredstev za javnofinančne potrebe Republike Slovenije je zelo splošen in se ga razume kot potrošnjo in pokrivanje tekočih nujnih proračunskih potreb. To pa ne omogoča zmanjšanja skupnega dolga, ampak dodatno povečanje, kar pa so tudi upniki zelo jasno izpostavili. To pomeni, da moramo imeti jasno razdelan načrt, kako bo ta sveži denar prinesel dodatne koristi, ki bi opravičevale tako visoke stroške zadolževanja. Po mnenju Nove Slovenije je ključno vprašanje: Za kaj se bodo uporabila ta sredstva, kakšne učinke pričakujete in v kakšnih rokih? Teh odgovorov ne pričakujejo samo upniki, ampak so še bolj pomembni za slovensko javnost. Od izvajanja potrebnih reform, ki bodo prekinile padajočo spiralo, je odvisna naša samostojnost, ekonomska, socialna in naša prihodnost.
Hvala tudi vam. Za odgovore prosim predsednico Vlade, mag. Alenko Bratušek. Izvolite.
Hvala, gospod Horvat, za vprašanje, da bomo lahko jasno in glasno razčistili številke povezane z izdajo zadnjih obveznic. Na začetku pa mi vseeno dovolite. Mislim, da sem prejšnji teden nanizala kar nekaj konkretnih korakov, ki so bili že narejeni in veliko jih še bo. Dva meseca je manj kot 100 dni, ki jih je do danes imela vsaka slovenska vlada, da je stvari lahko pripravljala v miru. Zavedamo se, da tega časa ni, zato smo se stvari lotili praktično takoj. Če zadnje naše zadolževanje ocenjujete kot neuspešno, potem vam moram povedati, da je bilo tisto oktobrsko, vaše zadolževanje še bolj neuspešno. Zadnja izdaja desetletne dolarske obveznice v evrih maja 2013 je bila za 10 bazičnih točk bolj ugodna kot izdaja desetletne dolarske obveznice v evrih oktobra 2012. Če se prav spomnim, je bila tista zadnja zadolžitev, ki jo je izvedla vaša vlada, ena izmed bolj uspešnih nalog prejšnje vlade – tako je bila vsaj prodajana. To zadolževanje je cenejše kot predzadnje zadolževanje. Se pa strinjam in upam, da je bilo zadnje po tako visoki obrestni meri. Donos petletne dolarske obveznice je bil ob izdaji 4,95 %, desetletne pa 6 %. Strategija upravljanja z valutnim tveganjem, kateremu bi bila Republika Slovenija izpostavljena, je, da se vsi denarni tokovi zamenjajo v evrske denarne tokove. To se izvede z dvema obrestnima in valutno zamenjavo. Pogoji zamenjave so odvisni od trenutnih razmer na trgu. Republika Slovenija je skladno s tržno prakso izvedla obrestno zamenjavo fiksnih tokov v dolarjih v variabilne tokove v dolarjih, valutno zamenjavo variabilnih tokov v dolarjih v variabilne tokove v evrih in obrestno zamenjavo variabilnih tokov v evrih v fiksne tokove v evrih. Na tak način je Republika Slovenija izvedla tako imenovano sintetično zadolžitev v evrih tako, da so denarni tokovi v evrih znani. Republika Slovenija gibanju tečaja ni izpostavljena. Razmere na trgu so bile v času zamenjave v začetku maja 2013 ugodne in Republika Slovenija se je kljub dražji zadolžitvi v dolarjih, kot oktobra 2012 vevrih, zadolžila ceneje. Na podlagi sklenjene transakcijske valutne zamenjave v evrih je Slovenija dosegla donosne obveznice v višini 4,59 % za petletno obveznico in donos v višini 5,45 % za desetletno, oktobra je bilo 5,55 %. Naše mnenje je, da bi nakupna opcija, o kateri sprašujete, podražila izdajo. Nedavno izdane obveznice Republike Slovenije na globalnem trgu nimajo vgrajene tako imenovane nakupne opcije, ki bi izdajatelju dala možnost, da bi lahko predčasno odkupil obveznico pri neki vnaprej določeni ceni. Nobena referenčna obveznica, ki jo je kadar koli izdala Republika Slovenija, nima takšne opcije. To ni nobena posebnost. Kar se tiče vsebine zadolževanja oziroma za kaj bo ta denar porabljen. Verjamem, gospod Horvat, da veste, da se Republika Slovenija ne zadolžuje za vsako stvar posebej. Ne zadolžujemo se, ko potrebujemo denar za pokojnine, ko potrebujemo denar za plače in ko potrebujemo denar za investicije. Zadolžimo se za izvrševanje proračuna. V okviru zadnjega zadolževanja bomo izpeljali tako izvrševanje proračuna kot odplačilo kreditov, ki zapadejo, sredstva potrebna za dokapitalizacijo in sanacijo slovenskih bank. Prav s tem zadnjim bomo najbolj pomagali slovenskemu gospodarstvu in na nek način ustvarili novo ali drugačno gospodarsko rast, kot ste jo ustvarjali vi. Na koncu mi pa še enkrat dovolite povedati, da če ocenjujete to naše zadolževanje kot neuspešno, je bilo na žalost vaše zadolževanje še bolj neuspešno.
Gospod Horvat, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik! Hvala tudi vam, gospa predsednica slovenske vlade, za ta del odgovora. Rad bi vam iskreno privoščil 100 dni miru, ampak, gospa predsednica, oba veva, v kakšni situaciji se nahaja Slovenija in danes ne samo, da nimamo denarja, tudi časa nimamo. Glede na to, da so na spletni strani Ministrstva za finance podatki glede naše zadnje zadolžitve zelo skopi, mi dovolite še dve vprašanji. Prvič, glede na veliko povpraševanje pri tako visoki obrestni meri nas v Novi Sloveniji dodatno zanima: Ali si je Republika Slovenija omogočila predčasen odkup teh obveznic, kar bi omogočilo naknadno zamenjavo obveznic in zadolževanje pod ugodnejšimi pogoji? Drugič, še bolj konkretno vprašanje: Ali se bodo ta sredstva porabila za namene oziroma dejavnosti, ki prinašajo dodano vrednost višjo od 6 % letno? Najbrž boste, spoštovana gospa predsednica, slovenskim davkoplačevalcem težko opravičili porabo denarja za namene, ki nimajo rasti in prinašajo negativno vrednost. Hvala tudi za te odgovore in želim vam uspešno delo. Želel bi si, da je vaša vlada najuspešnejša vlada, to želim vam, sebi in celotni Sloveniji.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade, izvolite.
Gospod Horvat, na obe vprašanji sem že odgovorila, ampak bom ponovila. Nedavno izdane obveznice Republike Slovenije na globalnem trgu nimajo vgrajene tako imenovane nakupne opcije, ki bi izdajatelju dala možnost, da bi lahko predčasno odkupil obveznice po neki vnaprej določeni ceni. Še enkrat, nobena referenčna obveznica, ki jo je kadar koli do danes izdala Republika Slovenija, nima takšne opcije, niti to ni praksa za referenčne obveznice drugih držav. Kar pa se tiče namena zadolževanja. Še enkrat jasno in glasno, ne zadolžujemo se za vsak namen posebej, zadolžujemo se za izvrševanje proračuna – zato, da lahko v pokojninsko blagajno damo nekaj več kot milijardo iz državnega proračuna, da zagotovimo plače vsem, ki delajo v javnem sektorju in so plačani iz državnega proračuna, za vse socialne transferje in investicije. Mislim, da se, kot pravite, gospod Horvat, ne da izračunati dodane vrednosti tega, da so delavci, ki delajo, plačani na določen dan, da so pokojnine nakazane takrat, ko je za to določen rok, in da so socialni transferji nakazani takrat, ko ljudje to pričakujejo in vedo, da bodo dobili. Še enkrat, ne zadolžujemo se parcialno za vsak namen, ampak za potrebe izvrševanja proračuna, za poplačilo dolgov in letos v našem primeru tudi za to, kar bomo potrebovali za sanacijo bank.
Hvala, predsednica. Gospod Horvat ima postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Še enkrat hvala gospe predsednici za odgovore. Moram reči, da sem nekoliko razočaran. Kar zadeva sam namen porabe teh sredstev, sem pričakoval nek detajlnejši razrez. Namreč ni vseeno, ali ta denar enostavno potrošimo. Pomembno je le, vsaj tako si sam želim, da bi večji del tega denarja plasirali v investicije, ki bi nam prinesle nova delovna mesta. Zato na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednice Vlade gospe Alenke Bratušek na moje poslansko vprašanje. Državni zbor ni odločal o dodatnem zadolževanju države za 3,5 milijarde ameriških dolarjev. Državni zbor pa bo sprejemal proračun Republike Slovenije in Državni zbor mora vedeti za porabo vsakega davkoplačevalskega evra. V Novi Sloveniji se namreč bojimo, da bo zaradi svežnja denarja, ki ga ima Vlada tako rekoč na mizi, prišlo do razsipništva v Družbi za upravljanje terjatev bank, zaustavitve privatizacije, upočasnitve reform in morda do novih podražitev TEŠ 6. Sedanja Vlada z nepremišljeno lahkotnostjo sprejema dodatne zadolžitve in vsakršne pogoje, za katere je marsikomu že danes jasno, da jih s takšnim načinom upravljanja države ne moremo vrniti. Po drugi strani pa vemo, da se ta posojila pogosto namenjajo ravno za tiste potrebe, ki so najmanj učinkovite in so se najmanj pripravljene reformirati. To je samo nekaj razlogov, zaradi katerih predlagam, gospod predsednik, da Državni zbor odloča o mojem proceduralnem predlogu v okviru glasovanj. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v torek, 21. maja 2013, v okviru glasovanj. S tem smo zaključili prvo vprašanje predsednici Vlade. Prehajamo na naslednje, ki ga bo postavil gospod Jože Tanko, Slovenska demokratska stranka. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Klasifikacijo naložb Slovenskega državnega Holdinga in smernice upravljanja naložb – oba akta je pripravila še prejšnja Janševa vlada – je na osnovi stališča vaše vlade, vaša koalicija, 23. aprila letos, to se pravi prejšnji mesec, zavrnila. Oba akta je zavrnila zato, ker naj bi razvrstitev družb in interesi države ne bili opredeljeni na osnovi pravih kriterijev in metodologije, ker niso bili opredeljeni prodajni cilji, ker ni bilo izračunov in ocen vplivov na ostale gospodarske subjekte in tako naprej. Novih aktov pa vaša vlada še ni predlagala, čeprav ste se prejšnji teden ob predstavitvi obeh dokumentov, ki ste jih poslali v Bruselj, znali pohvaliti z izjemnimi dosežki vašega kratkega vladanja. Kljub temu da do sedaj Državnemu zboru niste predložili še ničesar ne za celotni državni portfelj in ne za posamično naložbo države, ste Slovencem v soboto, 4. maja letos, v intervjuju v hrvaškem Jutranjem listu sporočili, da boste začeli s prodajo Nove Kreditne banke Maribor. Sprašujem vas: Na osnovi katerih kriterijev in metodologij, prodajnih ciljev, izračunov in vplivov na ostale gospodarske subjekte ste se odločili, da je med bankami najprej oziroma čim prej treba prodati štajersko Novo Kreditno banko Maribor? Ali je morda Novo Kreditno banko Maribor treba prodati predvsem zato, ker ste bili med leti 2009 in 2011 nadzornica in svojega dela oziroma poslanstva najbrž niste vzorno opravili in ste dali svoj, takrat strokovni glas, tako za podeljevanje cenenih kreditov kot za vlaganja v razne izgubarske naložbe banke doma in v tujini, predvsem na Balkanu? Ali želite s forsirano prodajo štajerske Nove Kreditne banke Maribor preprečiti soočenje s tem ne ravno briljantnim delom vaše zgodovine? Ni namreč nobena skrivnost, da bi se s prodajo štajerske banke lahko izognili prenosu slabih dosjejev Nove Kreditne banke Maribor v tako imenovano slabo banko, s tem pa bi se izognili tudi ugotavljanju soodgovornosti, vaše soodgovornosti, zaradi površnih ali zavestnih odločitev pri dajanju soglasij za samopostrežbo v Novi Kreditni banki Maribor. Hvala lepa.
Hvala. Za odgovor dajem besedo predsednici Vlade, izvolite.
Hvala, gospod Tanko. Kljub temu da je bilo vaše vprašanje zelo izčrpno in piše tako: "Predsednico Vlade RS, gospo Alenko Bratušek, bom vprašal glede prodaje državnega premoženja." – zelo natančno definirano vprašanje –, sem pričakovala točno to, kar ste zdaj povedali in izvajali. Pa se bom najprej dotaknila NKBM in tistega obdobja, ko sem bila nadzornica. Že večkrat sem vam povedala, da še vedno v banki sedi vaš izvršni direktor. Dokler on sedi v banki kot izvršni direktor, verjamem, da smo nadzorniki kot kolektivni organ delali odlično, ne vem, zakaj bi ga sicer tja postavili vi oziroma v obdobju vaše vlade. Ko pa govorite o izgubarskih naložbah in slabih kreditih, pa predlagam, da se na banki pozanimate, preverite konkretne podatke, če vam jih bodo dali. Sicer gre za poslovne skrivnosti, pa jih vseeno nekateri uspešno lansirate po medijih. Nimam nobenega problema govoriti o vsakem posamičnem poslu. Alenka Bratušek ni niti enkrat samkrat intervenirala za kakršen koli kredit in niti enkrat samkrat pri Alenki Bratušek ni nihče interveniral za kakršen koli kredit. To so dejstva in z velikim veseljem bom o vsakem posebej razpravljala, če bo potreba, tudi z vami. Zdaj pa o pogojih, ki smo jih upoštevali pri tem, ko smo sestavljali seznam prodaje. Osnovni kriteriji, na podlagi katerih se je določil seznam naložb, namenjenih za prodajo, temeljijo na, prvič, podpisanih sporazumih o skupnem nastopanju lastnikov pri prodaji naložb, saj se pri prodaji večinskega deleža podjetja pričakuje občutno višja dosežena prodajna cena, kot če bi se prodajali manjšinski deleži podjetja. Drugič, na stečaju družbe Zvon Ena Holding, d. d. – večja lastnica posameznih naložb, ki je bankam upnicam zastavila delnice svojih naložb za zavarovanje posojil, kar je povzročilo, da so banke primorane te delnice prodati, da izboljšajo svoj finančni položaj. Ostali lastniki so se v teh primerih pridružili kot racionalni investitorji. Višja cena. Tukaj gre za primer Heliosa in Cinkarne. Upam, da ste dobro slišali: stečaj družbe Zvon Ena, Holding. Tretjič, na sporazumu o prestrukturiranju družbe Adria Airways, d. d., v katerem so se podpisniki, tudi Republika Slovenija, zavzeli, da bodo v okviru svojih pristojnosti aktivno sodelovali v postopku iskanja potencialnih strateških partnerjev. Mislim, da je bil ta sporazum podpisan v času vaše vlade. Četrtič, nujnosti vstopa privatnega investitorja zaradi vprašanja državnih pomoči, gre za Adrio Airways, Adrio Airways Tehnika in Elan. Potem tudi na finančnih težavah posameznih družb, ki potrebujejo svež kapital in ga obstoječi lastniki ne morejo zagotoviti. S prodajo se družbam omogoči nemoten nadaljnji razvoj, učinkovito upravljanje in konkurenčnost – Žito in Paloma. In na smiselnosti prodaje družb, ki so med seboj poslovno povezane – Aerodrom, Adria Airways in Adria Airways Tehnika ter Terme Olimia Bazeni in Terme Olimia, d. d –, kar bi povečalo zanimanje investitorjev. Zaradi večje stabilnosti bančnega sistema se je Vlada kljub temu da je Nova Kreditna banka Maribor sistemska banka, odločila za njeno prodajo. Banko bo treba še dodatno dokapitalizirati, pri čemer bodo potencialni investitorji svoj morebitni vstop v kapital banke pogojevali s tem, da imajo nad poslovanjem banke popolno kontrolo in nadzor. To so kriteriji, ki so nas vodili v odločitev, da je seznam pripravljen tako, kot je pripravljen, gospod Tanko, in ni nobene moje osebne odločitve. Vesela bom, če bom lahko tudi z vami predebatirala kakšen kredit. Zelo bom pa vesela, če boste imeli enake kriterije pri svojih ljudeh, ki so sodelovali v nadzornih svetih. Enega izmed njih, ki je v času podeljevanja najslabših kreditov v Novi Ljubljanski banki vodil nadzorni svet, ste imenovali za predsednika Slovenske odškodninske družbe, ki bi upravljala z vsem premoženjem, pa je bil predsednik nadzornega sveta, ki je podeljeval najslabše, možne kredite oziroma najmanj zavarovane.
Gospod Tanko, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nova Kreditna banka Maribor je del državnega portfelja in samo o tem sem vas vprašal. Ne zanimajo me druge osebe. Vi ste bili nadzornica, zdaj ste predsednica Vlade in o vprašanjih Nove Kreditne banke Maribor bi lahko govorili dve uri, če ste se z njo ukvarjali. Koliko je bilo vaše nadzorništvo tam uspešno, pa govorijo podatki. V času, ko ste bili nadzornica, je delniška vrednost padla za 100 %, za polovico. Ko ste bili vi nadzornica, so se slabitve dvignile s 50 milijonov na 158 milijonov, za trikrat. V tem času se je dobiček s 17 milijonov evrov plusa znižal, banka je prišla v izgubo in znaša 81 milijonov evrov. To ni nastalo samo od sebe, temveč je to nastalo tudi zato, ker so posamični nadzorniki, vi pa ste bili tam v imenu Vlade, odločali o posamičnih podeljevanjih privilegiranih kreditov, spornih naložb in tako naprej. V tem času, ko ste bili nadzornica, je bilo izpeljanih več naložb na Balkanu in ena od teh je, recimo, Credy banka v Srbiji, kjer je za to naložbo šlo 30 milijonov evrov in tako naprej. Govori se o velikem številu lizingov, ki so šli na privilegiran način. V banki potekajo kriminalistične preiskave in tako naprej. Vprašal sem: Ali je ta odločitev za prodajo banke zato, ker se želi s tem preprečiti ali zamegliti slabo delo nadzornika – konkretno ta trenutek vas, ki ste predsednica Vlade in imate v rokah približno 8, 9 milijard evrov premoženja? Ali je to tudi delo slabega nadzornika? ¸ Prosim za odgovor.
Želite podati vladni odgovor? Besedo ima predsednica Vlade.
Hvala. Še enkrat, gospod Tanko, vse kredite lahko razkrijemo tukaj. Gre za poslovne skrivnosti in predlagajte banki, da to umakne. Nimam problema razpravljati niti o enem samem kreditu. Najslabši krediti, tudi v Novi Kreditni banki Maribor, so bili dani v obdobju 2006, 2007 in deloma 2008. Upam, da veste, kdo je takrat vodil Vlado, in upam, da veste, kdo je takrat sedel v nadzornem svetu. Zaradi tega smo, na žalost, v obdobju, ko sem tudi sama sedela v nadzornem svetu, morali narediti tako imenovane slabitve in zato se je vrednost banke zniževala. Odločitve pa so bile, na žalost, sprejete bistveno, bistveno prej. Zdaj pa bi – mislim, da že petkrat ali pa desetkrat ponavljava to zgodbo – že lahko kupili in vedeli, zakaj se v določenem času delajo slabitve. Mislim, da se bo z vstopom tujcev nadzor kvečjemu okrepil, ne pa zmanjšal, in da bi zato, ker bodo v banko prišli tujci, lahko koga drugega, ne Alenke Bratušek, bolela glava. Upam, da boste imeli takrat, ko bo pred vami kakšno drugo ime pomembnega politika, ki pa je s svojimi potezami vplival na kakšno drugo odločitev, enake vatle, kot jih imate danes zame, in da bodo vprašanja popolnoma enaka. To upam. Še enkrat, ne bojim se niti enega samega samcatega kredita dati na mizo in povedati, kaj in zakaj oziroma kakšni so bili argumenti, da je bila odločitev takšna, kot je bila. Ne vem, kdo naj bi dobil privilegirane kredite, tako da je to res govorjenje na pamet. Za kredit, ki je bil omenjen v enem izmed medijev, vam pa lahko zagotovim, da je bil v celoti poplačan – dobil ga je nadzornik, član nadzornega sveta, kar ni nič nezakonitega – v celoti poplačan, večkratno zavarovan, ni absolutno nobenega problema in nobene dodatne skrbi, gospod Tanko. Za vse v tej državi imejte enaka merila.
Hvala za dodatni odgovor. Postopkovni predlog ima gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Postavil sem vprašanje predsednici Vlade, izpade pa tako, kot da bi moral jaz odgovarjati predsednici Vlade. Žal, zaradi poroznih, luknjičavih odgovorov, ki sem jih dobil, bom na osnovi drugega odstavka 246. člena predlagal razpravo o odgovoru predsednici Vlade na moje poslansko vprašanje. Predsednica Vlade ni odgovorila na vprašanje o razlogu, zakaj je prva med bankami, ki naj bi jo Vlada prodala in to še pred sprejetjem strategije in smernic, ravno Nova Kreditna banka Maribor, štajerski ponos. Niti enega razloga ni povedala, pa je bila tam nadzornica dve leti. Glede na to, da imam občutek, da se s tem, ko poskuša vpletati druge osebe, ki mene ta trenutek ne zanimajo, to je stvar drugih institucij, drugih vprašanj – ampak me zanima vloga predsednice Vlade v času, ko je bila nadzornica v Novi kreditni banki Maribor. Niti enega odgovora na postavljeno vprašanje nisem dobil. Mislim, da ni treba nobene arogance ali pa česar koli, ampak je treba predvsem korektno odgovoriti. Poslanci se odločamo na osnovi svoje osebne presoje, Vlada pa se mora odločati na osnovi kriterijev. Za Vlado ta kriterij ne velja. Predlagam, spoštovana, da končno pojasnite, ali je odločitev za prodajo Nove Kreditne banke Maribor povezana s tem, da ste bili nadzornica v tej banki in da so se v tem obdobju v banki dogajale slabe odločitve, ne nazadnje tudi kriminalistična preiskava, ki teče – najbrž bo prinesla kaj o tem. Upam, da ste bili res tako briljantna nadzornica, kot govorite, upam. Ne vem pa, zakaj vas je AUKN leta 2011 predlagala za razširitev kot nadzornico. To je naslednje vprašanje. Ampak kot rečeno, odgovorov ni bilo. Pričakujem, da boste poslanci, predvsem Pozitivna Slovenija ali pa koalicija podprli predlog za razpravo. Nova Kreditna banka Maribor ni kar koli, ima pomemben tržni delež in brez kakršnega koli kriterija, brez kakršne koli analize, brez da bi bilo poslancem kar koli sporočeno, ste nam preko hrvaškega medija – poslušajte! – sporočili, da boste to banko najprej prodali. Zahtevam glasovanje o odgovoru.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v torek, 21. maja, v okviru glasovanj. Dovolite mi, da vas pa kljub vsemu opozorim še na naslednje dejstvo, da so odgovori tako ministrice in ministrov ter predsednice Vlade lahko jasnejši, če je tudi vprašanje zelo jasno postavljeno. Samo za pojasnilo, vendarle moram povedati, da je bila vaša najava vprašanja zelo splošna, gospod Tanko. Zapisali ste: "Predsednico Vlade Republike Slovenije gospo Alenko Bratušek bom vprašal glede prodaje državnega premoženja." Zelo splošno vprašanje in seveda se potem tudi na seji dogaja, da je težko dobiti konkretnejši odgovor. Samo zato, da bodo vprašanja in odgovori na naslednjih sejah kvalitetnejši, opozarjam na to dejstvo. Hvala. S tem smo zaključili postavitev drugega poslanskega vprašanja predsednici Vlade in prehajamo na tretje, ki ga bo postavil gospod Franc Pukšič, Slovenska ljudska stranka. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predsednica Vlade, ministrice in ministri! Pred desetimi dnevi je Vlada, ki jo vodite, v Bruselj poslala dva ključna dokumenta za prihodnost Slovenije, in sicer nacionalni reformni program in program stabilnosti. Ena glavnih prioritet, ki jih v teh dokumentih navajate, je oživitev gospodarske rasti. To je tudi po mojem mnenju daleč najbolj pomembno, saj kdo drug pa bo preživljal državno upravo, šolarje, brezposelne in upokojence, kdo bo reševal slabe banke, kdo bo vrnil devet milijard najetih kreditov, če ne prav delavci, podjetniki, kmetje in obrtniki – tisti, ki danes še delajo. Žal pa vaš nacionalni program na strani štiri in pet ne ponuja nič novega. Zakon za sanacijo bank in Zakon o Slovenskem državnemu holdingu ste si že prikrojili po svoje. Privatizacijo načrtujete kot bolj licitacijo, kot pa celovito upravljanje z državnim premoženjem. Pri vašem načrtu za reševanje tistih podjetij, kjer menda vidite interes za ohranjanje delovnih mest, pa nimate postavljenih kriterijev, vnaprej določenih meril in se zaenkrat odločate po sistemu "danes tako, jutri pa bomo že videli, kako." Spoštovana predsednica Vlade, od vas bi rad slišal, z mano pa verjamem tudi Slovenija: Kateri so ti ukrepi, ukrepi vaše vlade, ki jo vodite, v letošnjem in prihodnjem letu za oživitev gospodarske rasti? Kateri so ti ukrepi, ki bodo dali prve službe brezposelnim, še posebej mladim, ki so uspešno končali šole, pa dolga leta iščejo prvo službo? Skoraj 30 tisoč jih je, med njimi več kot četrtina z visoko izobrazbo, ki jih najbrž ne nameravate zaposliti v državni upravi. Niso se pa, vsaj upam, šolali za to, da bodo preko študentskih napotnic zalagali blago na policah trgovskih centrov. Kateri so tisti ukrepi, ki bodo resnično privabili tuje podjetnike, investitorje – oni so glavni generator delovnih mest? Ne nazadnje: Kateri so ukrepi, da boste prepričali naše uspešne podjetnike, da ostanejo doma in se ne izselijo iz države? Spoštovana predsednica Vlade, upam, da mi boste lahko povedali kaj več kot tistih nekaj vrstic v vašem reformnem programu, ki sem jih že prej omenil, in da se ne boste ustavili samo na dvigu DDV, kar je katastrofa tako za gospodarstvo kot za slovenski narod.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade, mag. Alenki Bratušek, izvolite.
Najlepša hvala, gospod Pukšič. Res upam, da bo Vlada uspešnejša od prejšnje, kjer se je število brezposelnih samo povečevalo. Iz meseca v mesec se je število brezposelnih povečevalo. Večkrat smo že poudarjali, kaj sanacija bank pomeni za slovensko gospodarstvo in s tem za delovna mesta, preko tega pa pomoč oziroma razdolževanje in prestrukturiranje podjetij. Ampak, ker ste rekli, da naj ne ponavljam tega, kar piše v programu stabilnosti in v nacionalnem reformnem programu, ker verjamem, da ste si ga prebrali – je vseeno nekaj več kot par vrstic. Mislim, da bi na to temo našli napisanih par strani, gospod Pukšič. Tam pri sanaciji bančnega sistema je treba pogledati, kaj to pomeni za gospodarstvo. Se bom osredotočila na stvari, o katerih se pogovarjamo s SID banko, in v dokumentu mogoče niso natančno zapisane. V okviru nadaljevanja obstoječih dolgoročnih namenskih linij SID banke bo v letu 2013 zagotovljenih dodatnih 400 milijonov evrov dolgoročnih virov, na podlagi teh in novih virov pa bo na letnem nivoju podprto do tisoč podjetij in ohranjenih ali ustvarjenih do 50 tisoč delovnih mest. V obdobju 2013–2014 bo razširjena vsebina spodbujevalno razvojne platforme in povečan proračun platforme, od tega v letu 2013 v obsegu 595 milijonov evrov, in sicer 90 milijonov evrov kot povečanje že obstoječega ukrepa finančnega inženiringa za spodbujanje tehnološko razvojnih projektov. To teče od leta 2011 – ta shema bo povečana na 240 milijonov evrov, do zdaj je bilo 150, od tega iz proračuna 30 milijonov evrov, 60 milijonov evrov pa bo zagotovila SID banka. V letu 2013 bo podjetjem tako na voljo še 140 milijonov evrov sredstev za podporo okvirno 30 projektom podjetij, ki bodo ob ohranitvi obstoječih generirala najmanj 2 tisoč novih delovnih mest v različnih regijah Slovenije.; 5 milijonov evrov v okviru izvajanja druge faze ukrepa mikrofinanciranja preko slovenskega podjetniškega sklada, kar pomeni financiranje najmanj 200 mikro in malih podjetij; 100 milijonov evrov, kot nov ukrep finančnega inženiringa za financiranje razvojnih projektov malih in srednjih podjetij, od tega iz proračuna 20 milijonov evrov, 80 milijonov evrov pa bo zagotovila SID banka, s tem novim ukrepom finančnega inženiringa za mala in srednja podjetja bo financiranih od 100 do 250 naložb oziroma podjetij; in 400 milijonov evrov, kot nov ukrep finančnega inženiringa za financiranje poslovanja malih in srednjih podjetij, od tega iz proračuna 80 milijonov evrov, 320 pa bo zagotovila SID banka iz drugih virov. To pa je čisto nov ukrep, predstavlja potencial za financiranje najmanj tisoč malih in srednjih podjetij in ohranitev ali oblikovanje 30 tisoč delovnih mest. Za leto 2013 je planiran obseg zavarovanj, to je zavarovanje izvoznih kreditov, v višini 910 milijonov evrov. Zaradi spremenjenih razmer v Sloveniji, zlasti propada večjih gradbincev, ki so bili glavni nosilci izvoznih poslov, se instrumentarij prilagaja podpori manjšim poslom, zato smo predvidoma nudili zavarovalne vsote preko 300 podjetij. Potem imamo tukaj še jamstveno shemo za investicije in jamstveno shemo za mala in srednja podjetja. Če mogoče omenim samo to zadnjo. Z namenom izboljšanja dostopnosti bančnega financiranja malih in srednjih podjetij, bo Republika Slovenija implementirala novo jamstveno shemo. Predvidena kvota jamstev je med 500 do milijarde evrov, kar ob delnem kritju pomeni skupni znesek kreditov v letih 2013 in 2014 od 1 do 2 milijarde evra. Toliko, gospod Pukšič, zaenkrat.
Hvala, predsednici za odgovore. Dodatno vprašanje oziroma dopolnitev za vprašanje ima gospod Pukšič. ¸ Izvolite.
Hvala lepa. Gospa predsednica Vlade, kar se tiče vašega odgovora – pričakoval sem, da boste bolj konkretno odgovorili na moje vprašanje, saj sem vas spraševal, kako bo vaša vlada ustvarila pogoje za lažje delo investitorjev, podjetnikov in obrtnikov. Nisem vas spraševal o finančnih spodbudah, nisem vas spraševal o kreditih in nisem vas spraševal o programih, ki tečejo že iz prejšnje vlade. Gospa predsednica Vlade, tako kot del ministrske ekipe, izbira način "napad je najboljša obramba" in arogantno obnašanje, kar ni korektno. Ne gre za poslanca, gre za odgovor, ki se daje slovenskemu narodu. V vašem programu, v programu stabilnosti, smo prebrali, kar piše notri. Skoraj nič konkretnega. Nikjer nismo našli tabele s številkami in datumi. Gospa predsednica, želel bi vas vprašati: Ali ste se morda posvetovali s katerim od uspešnih slovenskih gospodarstvenikov kot so Colnarič, Boscarol, Akrapovič? Ali ste se posvetovali mogoče s katerim od stotine lastnikov malih podjetij, ki se borijo na mednarodnih trgih, preden ste svoje ukrepe poslali v Bruselj? Po medijih in raznih okroglih mizah lahko razberemo, da žal ne, saj vam vsi sporočajo, da z dvigom davkov ne boste spodbujali in oživljali trgov, privabljali investitorjev, ampak da boste morali bistveno več narediti pri sebi, od ministrstva do ministrstva, od sektorja do sektorja, predvsem pa pobrati ukradeno premoženje, ki je šlo v tujino. Ponovno vas sprašujem, predvsem preprosto: Kateri so ti vaši nadaljnji koraki za oživitev gospodarstva, saj z gospodarstvom se vse začne in vse konča? To vemo vsi. Sprašujem pa se, če to veste vi in Vlada.
Hvala. Želi predsednica Vlade dopolniti odgovor? Želi, imate besedo.
Gospod Pukšič, več kot natančno povedati o milijonih in številu delovnih mest, ne znam. Lahko vam pripravim tabelo, vam jo pošljem, številke in število delovnih mest bo pa ostalo enako. Vlada pa lahko, če namigujete na to, odpira delovna mesta samo v državni oziroma javni upravi. Mislim, da to ni bil vaš namen. Povedala sem, kaj so tiste vzpodbude, ki jih že izvaja in jih bo še izvajala Vlada zato, da se delovna mesta ohranjajo oziroma se odpirajo tudi nova delovna mesta. Da, posvetovali smo se tako z Gospodarsko kot Obrtno zbornico, se pa še kako zavedam in vedno znova povem, da težko kdor koli od gospodarstva do ljudi podpre dvig davkov. Bi pa bila danes situacija v naši državi bistveno drugačna, gospod Pukšič, če bi takrat, ko smo leta 2006 spreminjali davčno zakonodajo, znižali nivo odhodkov, ali pa dvignili DDV. V naši državi bi lahko bilo danes bistveno, bistveno drugače. Je pa Vlada prejšnji četrtek na seji imenovala svet za razvoj, ki ga vodi gospod Petrič iz podjetja Kolektor, tako da se bomo v zvezi z marsikaterim našim naslednjim korakom absolutno posvetovali tudi z njimi in še s kakšnim ekonomistom in s kakšnim ekonomistom smo se posvetovali tudi v fazi priprave ukrepov. Na žalost pa, gospod Pukšič, v primopredajnem zapisniku, ki sem ga dobila od gospoda Janše, nisem dobila niti osnutka programa stabilnosti, pa sva primopredajo izpeljala 22. marca, program stabilnosti in nacionalni reformni program pa bi moral biti v Bruslju 15. aprila. Na tem področju ni bilo narejenega ničesar in smo naredili najbolje, kar se je v tem kratkem času dalo. Ni časa, da bi vam še enkrat prebrala vse konkretne ukrepe, ki sem vam jih nanizala. Vi ste rekli, celotnemu slovenskemu narodu, jaz bom pa rekla, da sem vsem državljankam in državljanom jasno in glasno prebrala, kaj bomo naredili, in tudi podkrepila s številom delovnih mest.
Hvala za dopolnitev odgovora. Postopkovni predlog ima gospod Pukšič, izvolite.
Prvi del, da ne bo narobe, bom prebral. Spoštovani! Ker z odgovorom predsednice Vlade nisem bil zadovoljen, tako pa tudi ne slovenska javnost, kar je povedala. Moje osnovno vprašanje je, kako oživeti gospodarsko rast, zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor na naslednji seji o odgovoru predsednice Vlade opravi razpravo. Gospa predsednica Vlade, kot smo rekli, nanizali ste ukrepe in programe, ki tečejo že od prejšnje vlade, niste pa povedali nič konkretnega, kar smo želeli mi in slovenska javnost. Namreč, slovenska javnost tudi mene kot poslanca sprašuje, kaj naj se s tem programom stabilnosti začne. Lahko rečem, da ste govorili in samo govorili in, žal, ničesar odgovorili. Ukrepi, ki jih imate pripravljene, so proti gospodarstvu, proti delavcem, proti podjetnikom, proti kmetom, žal, proti razvoju naše države. To, s čimer ste napadali, se nanaša tudi na 9 milijard zapravljenega denarja v času Pahorjeve vlade. To, s čimer ste napadali, se nanaša tudi na del opravljenega dela v Ministrstvu za finance, ko niste, nismo izkoristili evropskih sredstev, na kar smo opozarjali vseskozi v obdobju 2007–2013. Lahko rečem, da na to slovensko gospodarstvo, ki ga ima, žal, Vlada za velikega osla, ki že tako komaj sam stoji, natovarjate nove vreče z dodatnimi davki. Prepričujete nas in Bruselj, da bo ta osel začel teči, danes pa niti hoditi več ne more. Še eno prošnjo imam, spoštovana predsednica Vlade: ne podcenjevati ljudi v tujini in doma, strokovnjakov, predvsem pa ne podcenjevati slovenskega naroda. Pred dvema mesecema ste prišli za to govornico z enoletnim obljubljanjem vseskozi, da imate boljši program, da boste Vlado pripeljali, če jo boste vodili, do boljših rezultatov. Nič lažjega kot to, kar delate danes, ni – dvigujete davke in prodajate premoženje! To so delali tudi na Hrvaškem ter v Španiji in vemo, kam so prišli. Medtem ko reševati gospodarstvo in znižati svojo lastno javno porabo, tega, žal, ne zna vsak. Zato pričakujem, da bomo o tej temi opravili široko razpravo v Državnem zboru, ne zaradi postavljenega poslanskega vprašanja poslanca, ampak zaradi slovenskega naroda. Hvala.
Hvala, gospod Pukšič, ampak o vašem predlogu bomo, zato ker ste ga vi predlagali, v Državnem zboru odločali 21. maja, v torek, v okviru glasovanj. S tem zaključujem postavljanje tretjega vprašanja in odgovarjanje nanj. Prehajamo na četrto vprašanje predsednici Vlade, ki ga bo postavil gospod Rihard Braniselj, Državljanska lista.
Spoštovani! Težave v slovenskem bančnem sistemu so znane oziroma bolje povedano, znane so težave bank v državni lasti v Republiki Sloveniji. Te težave je treba odpravljati in sanirati na različne načine. Vsekakor je eden od načinov tudi to, da lastniki, v tem primeru tudi država, zahtevajo striktno odškodninsko odgovornost vseh tistih članov uprav in nadzornih svetov, ki so s svojim ravnanjem pripomogli k temu, da je slovenski državi in bankam nastala škoda. Drugi način je ta, da predvidevamo in pričakujemo, da bosta Nacionalni preiskovalni urad in tožilstvo preganjala storilce kaznivih dejanj, ki so jih zagrešili v povezavi z bančnimi posli. In tretji, v Državnem zboru, kjer je bila soglasno ustanovljena Preiskovalna komisija o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu in kjer naj bi se ugotovilo eventualno povezanost politike pri spornih kreditih. Vprašanje za vas, spoštovana predsednica Vlade, je naslednje. Sanacija bančnega sektorja je opredeljena kot ena izmed prioritetnih nalog Vlade, obenem pa bo predstavljala velik del odhodkov, ki jih bomo morali financirati. Zato nas v Državljanski listi zanima: Kolikšen bo strošek dokapitalizacije državnih bank zaradi tekočega poslovanja? Kolikšen bo strošek dokapitalizacije po prenosu slabih terjatev državnih bank na slabo banko? Pri slednjem nas zanima: Kakšna je časovnica prenosa slabih terjatev in še posebej obseg prenesenih slabih terjatev na slabo banko? Hvala lepa za odgovor.
Hvala tudi vam. Za odgovor dajem besedo predsednici Vlade, izvolite.
Najlepša hvala. Bom začela tako, kot ste začeli tudi vi. Absolutno se strinjam in ne bežim od nobene odgovornosti. To mora veljati za vse člane poslovodstev in člane nadzornih svetov. Tisti, ki so zagrešili kakršna koli kriminalna dejanja, morajo za to odgovarjati. Še enkrat, najslabša posojila, s katerimi se ukvarjamo, so bila v vseh ali pa v dveh največjih bankah v državni lasti podeljena v obdobju 2006–2008. Dovolite, da še enkrat preberem razloge, zakaj se prodaja Nova Kreditna banka Maribor, ker je bilo prej rečeno, da tega nisem povedala. Zaradi večje stabilnosti bančnega sistema se je Vlada, kljub temu da je Nova Kreditna banka Maribor sistemska banka, odločila za njeno prodajo. Banko bo treba še dodatno dokapitalizirati, pri čemer bodo potencialni investitorji svoj morebitni vstop v kapital banke pogojevali s tem, da imajo nad poslovanjem banke popolno kontrolo in nadzor. To je edini in izključni razlog, zakaj je bila prodaja predlagana. Dejstvo je, da sta nezadostna kapitalska ustreznost in visok delež nedonosnih posojil najbolj obremenjujoča za bančni sistem ter povečujeta kreditno tveganje bank in zmanjšujeta bančno sposobnost zadolževanja na mednarodnih finančnih trgih. Ključna ukrepa za krepitev stabilnosti bank in posledično izboljšanje pogojev financiranja sta znižanje deležev slabe aktive in zagotavljanje kapitalske ustreznosti bank. S ciljem izvedbe teh ukrepov je bila ustanovljena Družba za upravljanje terjatev bank, ki je že operativna in deluje v okviru Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. V tem zakonu so poroštva omejena do višine 4 milijard. Vzporedno s postopkom prenosa slabe aktive z bank na družbo bo izvedena dokapitalizacija bank s strani države, če ne bo mogoče privabiti zasebnega investitorja – tukaj govorim predvsem o Novi Kreditni banki Maribor. Na podlagi pregleda aktive bank in izvedenih obremenitvenih testov s strani Banke Slovenije ocenjujemo, da bo treba za dokapitalizacije bank zagotoviti do 900 milijonov evrov. Še enkrat poudarjam, to ni ocena Vlada Republike Slovenije, to je ocena Banke Slovenije. Vlada ne pripravlja svojih in zaenkrat stojimo in slonimo na številkah, ki so pripravljene na Banki Slovenije. Za začetek procesa mora Vlada Republike Slovenije sprejeti formalno odločitev glede primernosti banke za izvedbo ukrepov za krepitev stabilnosti bank in za prvo in največjo banko je Vlada v četrtek to naredila – poslala tja, kamor je morala poslati, in čakamo odgovor. V tem trenutku še vedno verjamemo, da je mesec junij tisti mesec, ko bomo lahko prve, da ne rečem prvo slabo terjatev prenesli na to družbo. Za prenos na družbo oziroma večkrat uporabljeno ime slabo banko so zaenkrat identificirane tri največje banke. Na podlagi pregleda aktive bank in izvedenih obremenitvenih testov Banke Slovenije obstoji ocena, da obseg slabih terjatev za prenos na to družbo znaša 3,3 milijarde evrov. Te terjatve bodo prenesene po prenosni vrednosti 1,1 milijarda evrov, kar predstavlja povprečno ceno prenosa 38 %. Za te terjatve imajo banke oblikovane slabitve v višini 1,5 milijarde evrov, torej so to banke že naredile. Ti podatki temeljijo na izračunih, ki jih je Banka Slovenije pripravila za namen priprave nacionalnega reformnega programa. Vzporedno s sanacijo slabih bančnih terjatev bodo izpeljani tudi postopki prestrukturiranja določenih podjetij. Posebna pozornost bo namenjena terjatvam do teh podjetij, ki so v postopku prestrukturiranja in so na podlagi tega prestrukturiranja in vzdržnega poslovnega modela sposobna zagotoviti dolgoročno in uspešno poslovanje.
Hvala. Ugotavljam, smo zaključili z vprašanji, ki so bila namenjena predsednici Vlade. Predsednici Vlade se zahvaljujem za dane odgovore. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, ki so bila postavljena na 13. seji Državnega zbora. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na pet naslednjih vprašanj. Prvo mu je postavil gospod Ljubo Žnidar v zvezi s podeljevanjem koncesij in vodnih dovoljenj. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, ostali prisotni! Lep pozdrav! Gospod poslanec me je vprašal s področja, kjer je potekala tudi revizija Računskega sodišča. Odgovoriti želim tako: na področju podeljevanja vodne pravice, ki je ločena na koncesijo in vodno dovoljenje, istočasno poteka kar nekaj aktivnosti. Te aktivnosti so vezane na pripravo spremembe zakona, podrejenih pravnih aktov, pripravo odgovorov na zahteve Računskega sodišča, istočasno pa potekajo tudi nekateri upravni in inšpekcijski postopki. Ministrstvo se je odločilo, da bo vse aktivnosti izvajalo tako, da vsem, ki rabijo vodo in so za to dali ustrezno vlogo in še nimajo urejenih koncesijskih razmerij, ne bo treba ustavljati dejavnosti. Ob je treba povedati – za izpolnitev prvega vprašanja, kako odreagirati na zahteve Računskega sodišča –, da ima ministrstvo rok, to je 25. junij, v katerem bomo pripravili ustrezno pravno podlago, ki bo na zakonski ravni uredila način poravnave plačila rabe vode za določeno obdobje in druge posebne primere v postopkih podeljevanja koncesij. Ker gre za različna pravna stanja: od pravočasnih vlog, vlog, prejetih po izteku z zakonom določenega obdobja, do vlagatelja, ki vlog sploh niso vložili, plačujejo pa vodno povračilo, bodo z navedenim predpisom ta stanja zajeta v čim večjem možnem obsegu, saj se ministrstvo zaveda potrebnosti takojšnje regulacije tega področja. Naveden pristop bo tak, da bo upošteval zakonitost, javnofinančne vidike, kot tudi gospodarsko vzdržnost ukrepa za bodoče koncesionarje. V praksi ministrstvo med drugim zagovarja tudi stališče, da je treba plačilo iz zneska dajatev za preteklo obdobje razdeliti na način, da bo znesek mogoče obračunati v obliki letnih pribitkov na koncesijsko dajatev v daljšem časovnem obdobju, da ne bomo ogrožali delovnih mest. Hkrati imamo na ministrstvu ustanovljeno komisijo, ki rešuje težave zlasti na šestih področjih: koncesije za termalna kopališča po 199. členu, koncesije za stekleničenje, koncesije za ogrevanje, koncesije za termalna kopališča in koncesije za ogrevanje z razpisom. Kot sem povedal, držali se bomo predpisanega roka za odgovore s strani Računskega sodišča, to je 25. junij 2013, in pričakujemo, da bo tudi Vlada potrebne zadeve obravnavala 30. julija. Imamo načrt, in tako je nastavljeno delovanje skupine, da bomo do konca leta 2013 vzpostavili stanje, kakršno mora biti po zahtevi Računskega sodišča, kar v praksi pomeni, da bo treba obstoječim vlagateljem podeliti še 66 koncesij. V tem trenutku je na Agenciji Republike Slovenije za okolje, v sektorju za vodne pravice nerešenih še okoli 400 vlog in moram povedati, da reševanje pospešujemo. Ob tem, spoštovane poslanke in poslanci, želim poudariti, da agencija na letni ravni pridobi tisoč 300 novih zahtevkov. Še nekaj je pomembno, spoštovane gospe in spoštovani gospodje. S spremembo Zakona o vodah, skoraj deset let nazaj, smo v Sloveniji vzpostavili do neke mere unikaten sistem v Evropski uniji. Podoben sistem, ampak samo na področju energetike, ima Francija, in to je sistem podeljevanja koncesij. Večina ostalih držav se je odločila za učinkovit in bistveno bolj enostaven sistem, da se večino vodnih pravic podeljuje preko vodnega dovoljenja. V to smer bodo šle tudi rešitve, ki jih pripravljamo na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje. Hvala.
Hvala, ministru, za odgovor. Dopolnitev vprašanja bo podal gospod Žnidar, izvolite.
Spoštovani gospod minister, kolegi in kolegice! Dopolnil bi samo še del vprašanja pri dejstvu, da je bilo ministrstvo, bom rekel, slab gospodar pri ravnanju in podeljevanju koncesij in vodnih dovoljenj v preteklosti in tudi danes. Tukaj gre letno za kar zajeten izpad prihodkov v sam državni proračun. Kot prvo, s tem se v res neenakovreden položaj postavlja gospodarske subjekte, kajti nekateri ta vodna dovoljenja oziroma koncesnino plačujejo, drugi pa ne. Postavil bi še dodatno vprašanje. Tudi Evropska komisija pozna del naše neurejenosti na tem področju in je Republiko Slovenijo že opozorila na ta segment, na to pomanjkljivost in pripravlja kazenski ukrep. Sprašujem: Ali bo ta odgovor, ki ga na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje aktivno pripravljate, zadovoljil Evropsko komisijo in s tem ublažil kritiko, da gre dejansko tudi za nedovoljeno pomoč gospodarskim subjektom s tega področja? Ali nas bo ta odgovor zadovoljil v takšni meri, da se bo Slovenija izognila finančni kazni Evropske komisije?
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Minister Dejan Židan, imate besedo.
Evropska komisija upravičeno zahteva, da pravne akte, ki jih sprejmemo, pogosto tudi po svoji želji in ne po nekih direktivah ali regulativah Evropske unije, potem tudi izvajamo. Ali bo Evropska komisija odreagirala, ali ne bo reagirala na mnenje Računskega sodišča, da je šlo za nedovoljeno državno pomoč – to ni mnenje Evropske komisije, to je mnenje Računskega sodišča. Skupaj s Službo Vlade za zakonodajo in tudi z neformalnimi pogovori z Računskim sodiščem se dogovarjamo za rešitev, ki je v bistvu že dogovorjena in bo tudi v roku posredovana tako Računskemu sodišču, kakor preko Vlade, tudi navzven. Verjamem, da bo za zahtevo za popravilo potencialne škode, ki je bila narejena v preteklih letih, to zadostno. Bi pa ob tem želel še nekaj poudariti – ni pomembno, če je bilo to področje nekoč pod Ministrstvom za okolje in prostor in je leta 2012 prešlo na področje ministrstva, ki je odgovorno za kmetijstvo in okolje. Dejstvo je, da imamo sistem, ki je zapleten in da moramo do konca tega leta narediti tak sistem, da bo pregleden. Računsko sodišče je od nas zahtevalo, da pripravimo ekonomski model izračuna škode oziroma kontra povračila, ki nastane s trošenjem naravnega vira, to je vira uporabe vode. Tisto, kar je pa treba tukaj povedati – to je tako zahteven model, da ga do sedaj, po nam znanih podatkih, ni znala pripraviti nobena od evropskih držav. Vendar bomo, zato ker je takšna zahteva Računskega sodišča, šli v to smer. Verjamem, da bomo to, kakor tudi ostala odprta vprašanja, ki jih imamo med Evropsko komisijo in Slovenijo, reševali pravočasno in na način, da zmanjšamo nevarnost, pred katero je Slovenija zaradi sporov, ki jih ima administracija Evrope z okoljsko administracijo v Sloveniji. S pristojnim komisarjem, z gospodom Potočnikom, sva se dogovorila za načrt dela. Je pa treba povedati, da je število sporov – nekaj tednov nazaj jih je bilo 30, od tega 13 formalnih, ostali neformalni, večinoma v obliki pilotov. Cilj je, da se trend spremeni, da se bo število sporov manjšalo, seveda v roku leta, pol leta ali pa dveh let. Ideja, da bi pa prišli na številko 0, je nemogoča, torej želimo zmanjšati in trend obrniti. Hvala.
Hvala ministru za dopolnitev odgovora. Preden mu dam besedo za odgovor na naslednje vprašanje, vas želim obvestiti, da 1. točki dnevnega reda v času med 13.50 in 14.30 ne bo prisostvoval minister za obrambo gospod Roman Jakič. Prehajamo na odgovor na vprašanje, ki je bilo postavljeno na 13. seji zbora, in sicer dr. László Göncz je postavil vprašanje v zvezi z vzdrževanjem melioriranih območij. Vprašanje je postavil ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu. Minister, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod poslanec. Ministrstvo je preko izvajalca javne službe upravljanja in vzdrževanja hidromelioracijskih sistemov, to je sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, dobro seznanjeno tudi z delovanjem tega sistema v Pomurju in ocenjujem, da je sistem vzdrževanja preko letne odmere nadomestila za vzdrževanje in redno delovanje sistema ustrezen. Treba je povedati, da se tovrsten način dela v Pomurju izvaja od leta 2004 z vmesno prekinitvijo leta 2005 in 2006, ko se odmera ni izvedla. Na območju Pomurja je evidentiranih okoli 90 hidromelioracijskih sistemov, preko javne službe pa je vključenih 43 sistemov, tudi melioracija Mala Krka–Domanjševci, ki jo gospod poslanec omenja. vzdrževanja v Pomurju trenutno potekajo na ta način. Na podlagi programov vzdrževanja za leto 2012 so se vzdrževalna dela na terenu v celoti izvedla na 15 hidromelioracijskih sistemih in delno na 15. Na ostalih je bilo delo prekinjeno zaradi mokre, dolge zime in se bodo izvajala do konca maja 2013, za nekatere hidromelioracijske sisteme pa po dogovoru v okviru programa vzdrževanja za leto 2013. Nekaj posameznih hidromelioracijskih sistemov na območju Pomurja ni vključenih v letne programe upravljanja in vzdrževanja, saj je bilo v preteklosti na podlagi terenskih ogledov in po podatkih melioracijskih skupnosti ugotovljeno, da niso bili izvedeni po projektih, niso v funkciji oziroma na terenu ni bil izkazan interes za njihovo vzdrževanje preko sistema odmere. Glavna dela, ki se na hidromelioracijskih sistemih opravljajo v obsegu razpoložljivih sredstev, so: košnja trave, posek zarasti, čiščenje jarkov in popravilo poti. Razpoložljiva sredstva so namenjena le melioracijskim jarkom, ki pa pogosto ne zadostujejo za vsa potrebna vzdrževalna dela. Dodaten vzrok za občasno poplavljanje je lahko tudi neurejena primarna odvodnja, vodotoki. Vzdrževanje vodotokov, v katere se iztekajo melioracijski jarki, pa je financirano iz vodnega sklada. Hvala.
Hvala ministru za odgovore. Dopolnitev vprašanja bo podal gospod László Göncz, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi! Gospod Židan, hvala lepa za ta del odgovora! Iz tega sem razbral, da se na ministrstvu ocenjuje, da je izvajanje programa ustrezno. Na osnovi stališč občanov, ki so me poiskali na zadnjih poslanskih forumih, tudi v Domanjševcih, kot ste že omenili, le moram postaviti še dve vprašanji. Če bo do konca maja izvedeno nadaljevanje aktivnosti, bo mogoče situacija boljša, ampak v tem trenutku se ugotavlja, da predvsem na območju Pomurja prihaja do nekih sistemskih pomanjkljivosti zaradi zamujanja ali pa pomanjkanja denarja, preden se pristopi prav na skrajni severovzhodni del države. Če je temu tako, morate oceniti s strani ministrstva oziroma stroke. Zato še enkrat postavljam vprašanje: Ali gre morda za sistemsko pomanjkljivost, da največkrat izostaja prav omenjeni severovzhodni del Pomurja? Če je temu tako, potem zadeva le ni tako dobra, kot ste jo v svojem odgovoru predstavili. Hvala lepa.
Besedo dajem mag. Dejanu Židanu za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod poslanec, predlagam takole – dejstvo je, da so se zaradi neobičajnih vremenskih okoliščin vzdrževalna dela potegnila do konca maja, tako da bomo konec maja lahko ocenili, kaj je bilo izvedeno in kaj ni bilo izvedeno. Hkrati predlagam, da se neposredno obvesti Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov, ki je tokrat upravljavec, če nekje dela niso bila izvršena; sklad ima tudi nalogo, da vrši nadzor. Če bomo takrat ugotovili, da zadeva ni rešena oziroma je rešena drugače, kot je v interesu kmetijstva in ljudi, pa bomo predlagali oziroma pogledali, ali je kje treba spremeniti tudi sistem. Hvala.
Hvala za dopolnitev odgovora. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga je na 13. seji, torej na prejšnji seji, postavil gospod Zvonko Lah v zvezi z ohranitvijo manjših kmetij v povezavi z zaraščanjem kmetijskih zemljišč. Odgovarjal bo ponovno minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan. Izvolite, minister, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Slovenija je za majhne kmetije veliko izpogajala tudi s spremembo evropske kmetijske politike, ki se bo začela v naslednjem 7-letnem obdobju, ki je pravzaprav že tukaj. Pomemben ukrep za naše kmetije je poseben sistem za majhne kmetije, ki bo omogočal, da se bodo majhne kmetije izognile pretiranemu administriranju, ki je na žalost velika značilnost sodobnega kmetijstva v Evropski uniji, in bodo na podlagi 7-letnih pogodb lahko izvajale svoje delo na podlagi neke vrste pavšala. Izognili se bodo tudi nekaterim kontrolam in navzkrižni skladnosti, hkrati pa bodo morali opravljati določena opravila, ki bodo v pogodbi zapisana. V tem trenutku je predlog – namreč, dokončno se bodo kmetijska politika in pristojne uredbe dogovorile in sprejele do konca 6. meseca tega leta – takšen, da bodo v sistem pavšala prišle kmetije do tisoč 250 evrov letnega neposrednega plačila, in sicer gre za več kot 20 % kmetij. Tako ocenjujemo, da se bo, kar se administriranja tiče, tem kmetijam življenje bistveno olajšalo. Drugič. Na ministrstvu se zavedamo tudi poslovne sektorske nepovezanosti. Zato smo na ministrstvu izpeljali razpis poslovnega povezovanja po sektorjih. Zdaj ocenjujemo, ali je bil ta razpis uspešen ali ne. Če bo ocena takšna, da je bil razpis uspešen, bomo nadaljevali s tovrstnimi razpisi. Hkrati vas želim tudi obvestiti, da bomo v letošnjem letu, in to bo tudi vplivalo na delovanje majhnih kmetij in na vzdrževanje kmetijskih površin, ko bomo izračunali preostanek denarja iz programa razvoja podeželja, ki se uspešno koristi, še letos dali prednost trem vrstam razpisov. Prvi razpis bo za dodatne dopolnilne dejavnosti na kmetijah, ki marsikateri majhni kmetiji omogočajo prihodnost na tem področju. Pri teh razpisih je treba povedati, da je že 16,6 % slovenskih kmetij poslovno rešitev svojega kmetovanja našlo v tovrstni dejavnosti. Kot drugo bomo ponovili razpis za poslovno povezovanje in kot tretje za neka dodatna dela na področju gozda in lesa, kar je pa tudi možnost za rešitev nekaterih težav. Kar se tiče načrtnega usposabljanja površin, ki so zaraščene, z državnim denarjem, je pa le treba povedati, da smo imeli na voljo denar, ki pa ga je Državni zbor s spremembo Zakona o kmetijskih zemljiščih odvzel. Namensko se ne zbira več denarja v zadostni meri, ki bi bil na voljo, da bi lahko država pomembno posegla na usposabljanje kmetijskih zemljišč tam, kjer ocenimo, da je to za slovensko proizvodnjo hrane koristno. Hvala.
Hvala ministru. ¸ Zahtevo za dopolnitev odgovora bo podal gospod Zvonko Lah. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Veseli me, da se bo v bodoče odpravilo pretirano administriranje, sploh za manjše kmete, vendar je šlo moje vprašanje tudi v smer, ali bo imelo ministrstvo kakšno politiko na področju organizirane prodaje malih tržnih viškov. Res da bodo neki razpisi, da se bodo ti mali kmetje samoiniciativno povezovali. Menim, da to ni dovolj. Zavedamo se, da je naše povprečne kmetije nekaj več kot 6 hektarjev, da je povprečna starost nosilcev kmetije okrog 60 let in da se je večina teh kmetij v preteklosti, pred nekaj desetletji, ukvarjala, z živinorejo, s prirejo mleka in mesa, in da je večina teh začela opuščati kmetovanje, da kmetujejo samo še za svojo samooskrbo, slabša kmetijska zemljišča pa so prepustili zaraščanju, ker se ne izplača in jih ne morejo obdelovati. V preteklih letih smo po mojem s tem izgubili večino kmetijskih zemljišč, bistveno več kot pa s pozidavo. Z nadomestilom bi sicer za spremembo kmetijskih zemljišč nekaj denarja dobili, vendar vemo, da so se investicije ustavile in da te bojazni za pozidavo ni bistveno veliko več. Zato pogrešam to, da bi imelo ministrstvo neko politiko, kako te male tržne viške prodajati na kmečkih tržnicah ali z organizirano prodajo pri trgovcih, saj veliki trgovci raje uvozijo pridelke manjše kvalitete, domačih in kvalitetnih pridelkov pa se jim ne izplača prodajati.
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Besedo dajem ministru, izvolite.
Ministrstvo za kmetijstvo ima kar nekaj pristojnosti pri tem, da regulira, kako je kmetijski prostor urejen. Ima pomembne pristojnosti, da poskrbi, da denar, ki ga lahko koristimo, pride v Slovenijo. Mislim, da to funkcijo koristno opravlja. Mislim, da je lansko leto preko Agencije za kmetijske trge in razvoj podeželja prišlo oziroma je bilo v sektor razdeljeno 350 milijonov evrov. Ministrstvo nima možnosti, da sodeluje pri poslovnem organiziranju. V nekih drugih časih je bilo to mogoče, v sedanjih časih pa, čeprav je to kmetijstvo interventno urejeno, ni možnosti, da pomembno poslovno poseže, razen na nekaj majhnih načinov. Eden od načinov je, da pomaga z denarjem Slovenije in Evropske unije pri združevanju. To smo naredili. Druga možnost je, da pomaga pri gradnji verig, ki omogočajo odkup nekaterih tržnih viškov – in tisto, kar je morda celo bolj pomembno – vzpostavijo namensko proizvodnjo. Tukaj vas, spoštovani poslanec, želim obvestiti, da sem se v petek, pred nekaj dnevi, udeležil ponovnega sestanka žitne verige, ki je bila na nek način narejena leta nazaj na pobudo tega ministrstva, sedaj pa jo želimo bolj aktivirati. Dogovor, ki je bil tam dosežen, je, da se letos namerava vsa pšenica, ki zraste v Sloveniji, v Sloveniji tudi odkupiti za proizvodnjo hrane v Sloveniji – samo nekatere modelitete se še iščejo. Mi kot ministrstvo to tudi podpiramo. V letošnjem letu bomo bolj načrtno pomagali pri prodaji kmetijskih proizvodov z nekaterimi ciljnimi akcijami, kjer bomo želeli naše državljanke in državljane naučiti nekaj, kar v nekaterih državah vedo, v Sloveniji pa še ne v zadostni meri – v trenutku, ko državljanka in državljan posežeta po slovenski hrani, ne samo, da koristita slovenskemu kmetu, obrtniku in industriji, ampak, zato ker omogočata, da gospodarska aktivnost ostane v Sloveniji, koristita državnemu proračunu na način, da lahko zagotavlja javno šolstvo, javno zdravstvo in podobno. Na tem področju bomo delovali. Dosti pričakujemo tudi od nove evropske kmetijske politike. To, da bodo majhne kmetije izvzete iz tega strahovitega bremena administriranja, ki je marsikatero kmetijo tako prestrašilo, da je prenehala kmetovati, bo uspeh in ta uspeh bo nastal tudi zato, ker je Slovenija pri tem tako zelo vztrajala. Hvala.
Hvala ministru za dopolnitev odgovora. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga je na 13. seji Državnega zbora postavil gospod Franc Breznik v zvezi s sanacijo plazov. Odgovarjal bo minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan. Minister, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod poslanec. Odgovor na prvo vprašanje. Uvodoma je treba ugotoviti, da so plazovi, ki so se pojavili v zadnjih dveh mesecih na območju celotne vzhodne Slovenije, posledica razmočenosti tal zaradi spomladanske odjuge ter tudi poplav, ki so novembra lani prizadele širše območje Slovenije, in nikakor ne dolge zime. Vlada Republike Slovenije je dne 18. 4. 2013 sprejela program odprave posledic poplav, ki so bile novembra leta 2012, za leto 2013. V okviru sprejetega programa v skupni višini 22,2 milijona evrov so za odpravo posledic poplav na občinski infrastrukturi in za izvedbo geotehničnih ukrepov za zavarovanje stvari zagotovljena sredstva v višini 6,2 milijona evrov, od tega 1,2 milijona evrov za vračilo presežnih sredstev občinam skladno z določili Zakona o odpravi posledic naravnih nesreč. V okviru navedenih sredstev bodo posameznim občinam dodeljena sredstva za izvedbo geotehničih ukrepov, to je sanacije plazov, pri čemer bodo imeli prednost poškodovani ali ogroženi objekti namenjeno bivanju in prevoznost na poškodovanih objektih cestne infrastrukture z namenom preprečitve neposredne nevarnosti ali nastanka čezmerne škode v nadaljevanju. Seveda bodo sredstva namenjena samo poškodbam, ki so bile zaznane ob ocenjevanju škode po poplavah novembra lansko leto. Kako bo letos? Ko govorimo o sanaciji plazov, ki so nastali zaradi posledic novembrskih poplav, je treba ugotoviti, da sicer posamezne sanacije že potekajo oziroma bodo realizirane v okviru razpoložljivih sredstev programa odprave posledic še v tem letu, za sanacijo plazov, ki pa so se sprožili v letošnjem letu in niso zajeti v oceni škode po poplavah novembra 2012 ali prej, pa moram žal ugotoviti, da v proračunu Republike Slovenije za leto 2013 ni bilo predvidenih razpoložljivih finančnih sredstev. Ker pa, kolikor sem obveščen, se bo rebalans proračuna delal, vas, spoštovane poslanke in poslanci, pozivam, da ob rebalansu pomislite tudi na to nesrečo. Hvala.
Hvala ministru za odgovore. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo podal gospod Franc Breznik, izvolite.
Najlepša hvala. Ministru se delno zahvaljujem za odgovor, čeprav se sam ne strinjam. Bil sem marsikje na teh področjih, predvsem v Slovenskih goricah. V Slovenskih goricah, kot delu severovzhodne Slovenije, imamo preko 100 plazov, ki so se sprožili. Ne bi mogel reči, da bi lahko iz naslova poplav prenesli ta sredstva, saj poplave niso vplivale. Gre za gričevnata višje ležeča področja nekih kmetij, kjer so se ti plazovi sprožili tako, da ne bi mogel reči, da so imele poplave v severovzhodni Sloveniji odločilen vpliv. Moje mnenje in mnenje strokovnjakov, ki so si pogledali ta področja, je, da gre velikokrat za stabilna področja, kjer teh vplivov v preteklosti ni bilo, in gre za posledico dolgoročne zime, niti ne gre za neprimerne posege človeka v prostor. Gre za zaskrbljujoče stanje, predvsem me skrbi, ker Vlada ni rezervirala sredstev v proračunu. Prosil bi ministra, da bi v okviru rebalansa poskrbel, da bi se spomnil na ta področja. Gre tudi za področja, kjer v tem trenutku še ne ogrožajo toliko bivanjskih ali infrastrukturnih objektov, so pa sredstva, s katerimi bi sanirali ta področja, neprimerno manjša, kot pa bi bila takrat, ko bodo ti objekti ogroženi. Prosil bi, če bi Vlada resnično poskrbela za te kmetije, za ta območja, ker je stvar zaskrbljujoča – gre za največjo naravno katastrofo, ki je nekoliko krat večja, kot so bile vse poplave do sedaj v Sloveniji. Najlepša hvala.
Hvala. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru, izvolite.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec, oba se zavedava, da trenutna Vlada ni pripravljala proračuna za leto 2012, tako da ni tista, ki ni rezervirala sredstev za ta namen, vendar po hitri oceni, glede na trenutne podatke, ki jih imamo, bi na postavki za sanacijo majhnih in srednjih plazov – za to gre – v letošnjem letu potrebovali 4 milijone evrov, da bi lahko izvedli najbolj nujna dela. To bo predlog ministrstva, ki je odgovorno za okolje in za kmetijstvo. V tem trenutku ne znam povedati, kako uspešen bom pri Vladi, je pa pristojnost in odločanje v rokah vas, poslank in poslancev. Hvala.
Hvala za dopolnitev odgovora. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje, ki je bilo postavljeno na 13. seji zbora, postavil pa ga je gospod Janez Ribič v zvezi z odpravo posledic poplav. Gospod minister, izvolite, ponovno imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, kar nekaj vprašanj je. Upam, da bo zadosti časa na razpolago. Prvo vprašanje – kako je z zagotovitvijo kohezijskih sredstev za izgradnjo protipoplavnega nasipa Vurberk–Zgornji Duplek? Ministrstvo za kmetijstvo in okolje je oddalo popolno vlogo na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo dne 29. marca 2013. Glede na to, da je postopek za izbiro izvajalcev v zaključni fazi, bi lahko z deli pričeli takoj po pridobitvi gradbenega dovoljenja in če ne bo zapletov v postopku izbire izvajalca in pridobitvijo gradbenega dovoljena, bi lahko z operativnimi deli začeli junija tega leta. Predviden zaključek del je sredi leta 2015, kar je seveda nujno, da lahko refundiramo sredstva do konca leta 2015 iz evropskega proračuna. Naslednje vprašanje je bilo: Kako je s sredstvi za odpravo posledic poplav v novembru 2012? Po poplavah na dan 4. in 7. novembra 2012 je bil opravljen pregled škode na vodni infrastrukturi za celotno območje Republike Slovenije. Ocenjena škoda brez davka na dodano vrednost je znašala 194 milijonov evrov. Samo za področje reke Drave je bilo podanih 227 vlog v višini 69 milijonov evrov brez DDV, neupoštevajoč škode na kanalu Formin, ker je bila ta 28 milijonov. Ocena sredstev za sanacijo posledic naravnih nesreč na objektih vodne infrastrukture za obdobje 2011 do leta 2017 znaša 41 milijonov evrov. Vlada Republike Slovenije je 18. aprila tega leta sprejela program odprave posledic poplav v vrednosti 22,2 milijona, ob tem pa je le treba poudariti, da je že bivša vlada takoj po poplavah sprejela še en ukrep v vrednosti 4,7 milijona evrov. Upoštevajoč projektno dokumentacijo s strani prizadetih občin bi za odpravo posledic na prvih prioritetah v občinah potrebovali sredstva za skupne projektantske storitve v vrednosti nad 14 milijonov evrov. Strokovne službe bodo opravile dodaten izbor nujnosti izvedbe ukrepov in v mesecu maju pozvale občine k pripravi vloge in posledično podpisu ustrezne pogodbe o sofinanciranju izvedbe sanacije. Dovolite, da vam operativno odgovorim za občino Duplek, kar je bilo vaše vprašanje. In sicer, sredstva, ki so že namenjena, so naslednja: vodotok Drava, objekt Sipina v strugi Drave pod Trčovo in ob desnem bregu med Duplekom in Dvorjanami v vrednosti sanacije 700 tisoč evrov, Korenski potok, to je Korenski potok med izlivom Žitečki potok in nekoliko od ceste Maribor–Vurberk v vrednosti 20 tisoč evrov in Mlinski potok v vrednosti 20 tisoč evrov. Naslednje vprašanje – kako se bo ministrstvo za kmetijstvo in okolje lotilo sistemskega urejanja sanacije malih in srednjih plazov ter na kakšen način bodo v to vključene lokalne skupnosti? Na sestanku s predstavniki obeh asociacij tako skupnosti in zveze ter uprave Republike Slovenije za zaščito in reševanje je bilo dogovorjeno, da se oblikuje posebna delovna skupina, ki bo v mesecu maju pripravila operativno postopkovno navodilo ravnanja pristojnih organov v primeru pojava zemeljskih plazov. Ob tem pa dovolite, da še enkrat poudarim, da je bila v letu 2006 v okviru Ministrstva za okolje in prostor oblikovana posebna proračunska postavka za sanacijo plazov srednjega in malega obsega, in trenutno v tej postavki ni denarja. To pa je tudi tisto, kar sem povedal gospodu Brezniku, da je naša ocena, da bi tukaj potrebovali 4 milijone evrov, da bi sanirali najbolj nujne stvari, tiste, ki so najbolj v korist našim državljankam in državljanom. Hvala.
Hvala ministru za odgovore. Dopolnitev bo zahteval gospod Janez Ribič, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Hvala za obširen odgovor, gospod minister, me veseli. Veseli me, da se zadeve premikajo vsaj glede protipoplavnega nasipa. Sam kot poslanec že nekaj let opozarjam na nujnost njegove izgradnje. Žal se moja opozorila niso jemala resno, čeprav smo vsi, ki tam živimo, vedeli, da se bo enkrat zgodilo najhujše. In se lanskega novembra tudi je. Zato je čimprejšnji začetek gradnje nasipa nujen in tudi čiščenje struge Drave s pritoki, kot ste povedali. Na občini Duplek po mojih informacijah, medtem še vedno čakajo na dobrih 75 tisoč evrov interventnih sredstev iz državnega proračuna, ki jih je Vlada namenila že v začetku meseca marca, to do sedaj še ni bilo realizirano. Poleg tega občina nima navodil, kako svetovati občanom v zvezi s povečanimi vrednostmi težkih kovin na kmetijskih zemljiščih, ki so jih na polja prinesle narasle vode. Glede plazov, ker je bilo to moje vprašanje, je stanje še slabše, saj je njihova sanacija dolgotrajen postopek, ki terja nenehno spremljanje. Zato je po mojem mnenju in tudi po mnenju strokovnjakov treba problematiko plazov reševati v smislu povzročanja škode in nevarnosti v nadaljevanju plazenja in ne le zgolj v smislu trenutno nastale škode. Zato sprašujem: Kdaj bo občina Duplek prejela nujna sredstva za odpravo posledic novembrskih poplav? Kako naj občani postopajo v primeru povečane vrednosti težkih kovin na kmetijskih zemljiščih? Kdaj se bodo začele sanacije plazov na območju občine? Sami ste pravilno izračunali, najmanj štiri milijone evrov letno bi potrebovali, če bi želeli vzdrževati in spremljati plazove. Hvala za odgovor.
Hvala. Dopolnitev odgovora bo še enkrat podal mag. Dejan Židan, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, nekatere odgovore sicer na operativni ravni že imamo, pa jih nimam zraven, nekatere pa pripravljamo do konca maja. Če se strinjate, bi se obvezal, da vam odgovore na vsa vprašanja pošljemo po pisni poti.
Hvala. Minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo bo odgovoril na vprašanji, in sicer najprej gospe Mateje Pučnik v zvezi s spremembami na področju srednješolskega izobraževanja. Vprašanje je bilo postavljeno na 13. seji zbora. Minister imate besedo, izvolite.
Gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane gospe in gospodje, spoštovana poslanka! Vaše vprašanje je bilo sestavljeno iz dveh delov, zato bom na oba dela tudi odgovoril. Najprej vas je zanimalo glede vpisa v srednje in poklicne ter strokovne šole in gimnazije ter kako stvari glede tega vpisa potekajo. Kot drugo pa, kaj se dogaja na področju sprememb srednješolskega izobraževanja. Ne bom šel – poznate postopkovnik, kako zadeve gredo, zato vam ga ne bom prav posebej razlagal. Povedal bom samo, kje smo sedaj; kandidati so imeli do 10. maja možnost, da prenesejo svoje prijave na drugo šolo, če so menili, da je to za njih ustrezneje oziroma, da bi na ta način bolje realizirali svoje izobraževalne potenciale. Do 15. maja, torej prejšnji teden, so nam sveti šol posredovali morebitne predloge za omejitve vpisov in prošnje za dodatne oddelke. Sedaj je naloga ministrstva, da do 30. maja dokončno pogleda ter odloči o morebitnih dodatnih oddelkih oziroma o omejitvah opisa. Na spletni strani ministrstva smo objavili preglednico, kjer lahko vsi kandidati in njihovi starši pogledajo, kje so še prosta mesta, kam se lahko prijavijo in tako naprej. Kar se tiče samih številk vpisa, je zadeva takšna; letos imamo 22 tisoč 600 razpisnih mest, za vpis novincev in novink je trenutno prijavljenih 18 tisoč 721 kandidatk in kandidatov. V programe nižjega poklicnega izobraževanja je prijavljenih 370 kandidatov, srednjega poklicnega izobraževanje 3 tisoč 470, v programe srednjega strokovnega izobraževanja 7 tisoč 935 ter v programe gimnazij 6 tisoč 946. Če boste primerjali s številkami od lani, boste ugotovili, da je v vseh programih, razen v gimnaziji, zanimanje naraslo, rečeno tako čez palec, in število kandidatov za gimnazije je nekoliko padlo. To je en del odgovora. Drug del odgovora pa se nanaša na spremembe zakonodaje. Trenutno ima ministrstvo v delu ali pripravljamo tri stvari. Ena so spremembe in dopolnitve Zakona o gimnazijah, pri drugi gre za spremembe in dopolnitve Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju ter zakon o slovenskem ogrodju kvalifikacij. Ocenjujem, da je trenutno zakon o slovenskem ogrodju kvalifikacij najdlje in da bi s tistim zakonom lahko najhitreje prišli pred Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala, ministru za odgovor. Naslednje vprašanje, na katerega bo odgovarjal minister za izobraževanje znanost in šport dr. Jernej Pikalo, ki je bilo postavljeno na 13. seji Državnega zbora, je postavil gospod Samo Bevk, in sicer v zvezi z Nordijskim centrom Planica. Gospod minister, imate ponovno besedo, izvolite.
Gospod predsednik, spoštovani in spoštovane! Kar se tiče Nordijskega centra Planica, mi najprej dovolite eno čisto osebno opazko. To je delo mojih prednikov, mojih predhodnikov in upam, da bo – ne samo upam, tudi po vseh zagotovilih – tudi na moje veliko osebno veselje letos in drugo leto zadeva realizirana. Kot veste, smo konec leta 2012 dobili gradbeno dovoljenje za servisni objekt Čaplja, mladinske in otroške skakalnice, poševno dvigalo ter hudournik. Ker smo bili sredi sezone, je bilo seveda nesmiselno, nesmiselno pred poleti marca v Planici, da bi šli takrat v gradbene posege. Takoj po tem, po zaključeni prireditvi v Planici pa smo šli v gradbene posege in lahko rečem, da od takrat sem bil, neuradno, vsaj dvakrat v Planici in z velikim veseljem opažam, da gradbena dela v veliki meri napredujejo. Predviden zaključek teh del je oktober leta 2013. Kar se tiče letalnice, je zadeva takšna, da moramo počakati na nova pravila FIS, ki bodo sprejeta v začetku junija 2013. Takrat se bo šlo v rekonstrukcijo velikanke bratov Gorišek. Od takrat do novembra bomo intenzivno delali na tem projektu, gradbena operativa bo intenzivno delala, kajti november je zadnji rok, do katerega moramo biti, kot se temu reče po domače, iz betona, kajti novembra bo v Planici zapadel sneg. Od tam naprej bomo izvajali vsa ostala dela, tako da pričakujem, da bi ta velikanka lahko zaživela ob 80-letnici, torej spomladi 2014, mislim, da v svoji najlepši podobi. Mislim, da bo to tudi najlepši način, s katerim bomo obeležili 80-letnico velikanke bratov Gorišek. Naj pa omenim še eno stvar. Vzporedno s tem bo se začela tudi gradnja tako imenovanega tekaškega centra – letos poleti, ampak se bo trajala nekaj dlje, tako da ne pričakujemo, da bo v pomladi 2014 končana. Pričakujemo, da bo poleti 2014 gradnja tekaškega centra v Planici končana. Hvala lepa.
Hvala ministru za odgovore. Želite morda zahtevo za dopolnitev odgovora? Gospod Samo Bevk, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik! Spoštovani zbor! Gospodu ministru se zahvaljujem za odgovor na moje poslansko vprašanje, ki sem ga postavil na prejšnji seji Državnega zbora. Vesel sem, da se ta projekt uspešno nadaljuje. Veliki projekti pač terjajo nekaj časa, zato se je v tem obdobju zvrstilo kar nekaj ministrov pristojnih za šport, in vesel sem, da se bo ta projekt zaključil, upam še, v okviru vašega mandata. Prihodnje leto bomo, tako kot je bilo rečeno, praznovali tudi 80-letnico velike skakalnice, takrat ene največjih, ki je bila zgrajena. Skonstruiral jo je Stanko Bloudek. Vesel sem, da bo ministrstvo aktivno vključilo v praznovanje. Stanko Bloudek je bil zelo pomemben konstruktor, športni delavec in športnik, po katerem so upravičeno poimenovana tudi najvišja priznanja za področje športa, Bloudkove nagrade. Ob tem pa še moje vprašanje. Leta 2019 naj bi bilo v Sloveniji svetovno prvenstvo v nordijskih disciplinah. Pa me zanima: Kako se ministrstvo vključuje v ta velik projekt? Vem, da ste Smučarski zvezi Slovenije dali soglasje za vložitev te kandidature. Upam, da bodo takrat gospodarske in tudi siceršnje razmere v državi take, da bomo lahko to prvenstvo dostojno organizirali. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Jernej Pikalo, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Najprej korekcija samega sebe. Mislim, da se mi je enkrat vmes zareklo. Velikanke bratov Gorišek ni 80 let, ampak je to Bloudkova velikanka, tako da bo čisto jasno tudi za zapisnik. Kar se pa tiče svetovnega prvenstva – ja, Vlada je dala soglasje Smučarski zvezi. Z njimi smo imeli sestanek. Vse, kar lahko v tem trenutku rečem, je, da sem bil obveščen, kdo naj bi bila konkurenca oziroma kdo je potencialna konkurenca pri kandidaturi za nordijsko svetovno prvenstvo. Lahko rečem, da tudi jaz upam, da bodo gospodarske in druge razmere boljše, in da bomo uspeli to nordijsko svetovno prvenstvo izjemno dobro izpeljati, kajti Planica je tradicionalno izjemno dober organizator tovrstnih tekmovanj. Tako da aktivnosti v zvezi s tem potekajo po načrtu. Delujemo, mislim, da proaktivno, bo pa, to lahko rečem po tistem, kar mi je bilo zaupano s strani Smučarske zveze, kar nekaj konkurence za nordijsko svetovno prvenstvo leta 2019. Hvala lepa.
Hvala tudi ministru za dopolnjen odgovor. Minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec bo odgovoril na vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi z odprtjem konzularnega predstavništva. Vprašanje je bilo postavljeno ravno tako na 13. seji zbora. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. Hvala tudi za vprašanje. Najprej bi rad pojasnil, da častne konzulate odpiramo tam, kjer nimamo veleposlaništev. Treba se je zavedati, da je Slovenija majhna država, ki ima majhno mrežo diplomatsko-konzularnih predstavništev in zato si pomagamo tudi na takšen način, da pokrivamo določene dele sveta s tako imenovanimi častnimi konzulati. Te častne konzulate vodi častni konzul, ki je po navadi državljan države sprejemnice. Po navadi gre za ugledne osebe, ki ne smejo biti kaznovane in ki uživajo zaupanje in ugled. Po navadi gre za nekdanje državniške funkcionarje oziroma gospodarstvenike, iz teh vrst kadrujemo. Glede na to, da to ne povzroča praktično nobenih stroškov, je kar uveljavljen način, kako bolje pokrivati diplomatsko mrežo. Moram povedati, da častni konzul nima statusa uslužbenca Ministrstva za zunanje zadeve, opravlja svoje delo brezplačno in mora priskrbeti, po navadi v prestolnici, ustrezne prostore. Strošek države Slovenije je v tem, da mora zagotoviti tablo z napisom, da gre za častni konzulat, zastavo in pa določene uradne akte, ki imajo ustrezno glavo Republike Slovenije. Zakaj potrebujemo častne konzule? Kaj je pravzaprav vsebina njihovega dela? Gre predvsem za to, da se preko častnih konzulov želi okrepiti politično in gospodarsko sodelovanje, tudi kulturno in znanstveno sodelovanje, so pa zelo dobrodošli v primerih, ko slovenski državljan ali državljanka v tisti državi naleti na kakšno težavo. Treba je vedeti, da ravno Trinidad in Tobago – gre za turistične države, ki so tam na karibskem področju, in lahko, ne vem, v času letovanja pride do poškodb, do smrti. V tem primeru imamo v državi sprejemnici nekoga, ki lahko poskrbi za takšne slovenske državljane. Tudi v primeru, ne vem, kaznivih dejanj ali pa celo pripora, zapora lahko častni konzul stopi neposredno v kontakt. Zakaj smo se odločili za Trinidad in Tobago? Tam nimamo veleposlaništva, ti državi sodita med bolj razvite v karibskem območju, sta članici Združenja karibskih držav, tako imenovane Organizacije ameriških držav, Skupnosti latinskoameriških, karibskih držav. Tako ta država zaseda določene pozicije. Reči moram, da se častni konzulat odpre na podlagi ustreznega sklepa Vlade. Vlada je takšen sklep sprejela, tako da je zagotovljeno vse potrebno, da lahko takšen častni konzulat deluje. Moram pa reči, da v zadnjem času forsiramo odpiranje častnih konzulatov, ne samo v oddaljenih krajih, ampak tudi tam, kjer imamo večji gospodarski interes. Na primer, lahko povem, v Turčiji smo v zadnjem času odprli štiri nove častne konzulate, zato ker je tam velik interes slovenskega gospodarstva. Glede na to, da smo majhna država, da je to povezano s stroški, je oblika častnih konzulatov primerna oblika, zlasti z vidika stroškov, ker jih za državo praktično ne predstavlja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, mag. Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani minister, hvala za odgovor. Vsekakor bi rad poudaril, da gre verjetno za rahlo presenečenje glede odprtja tega konzulata v tej karibski državi, Trinidad in Tobago. Predvsem glede na to, da je, kot ste tudi sami rekli, namen teh konzulatov v tem, da bi v gospodarski krizi pripomogli k neki gospodarski rasti, k odpiranju novih trgov za slovensko gospodarstvo. Zato bi apeliral na Vlado, da bi nadaljevala s temi oblikami, saj gre tu za nizke stroške, ki jih ima država, od tega pa verjetno lahko dobi bistveno več. Zdi se mi pa primernejše, da bi se te konzulate odpiralo v nekaterih drugih državah, kjer so, se mi zdi, neke sive cone, predvsem pa, kjer bi slovensko gospodarstvo lahko bistveno več doseglo kot na Karibih. Zdi se mi tudi, da so države Bližnjega vzhoda v danem trenutku največji problem. Vemo, da je tam gospodarstvo bogato, interes je. Zadnji primer, recimo, je obisk kuvajtske delegacije v Rogaški, kar zagotovo pozdravljamo. Vemo pa, da je najbližji konzulat oziroma diplomatsko predstavništvo v Egiptu. Zato bi res prosil oziroma predlagal, da se poskrbi za to, da se na Bližnjem vzhodu odpre vsaj častni konzulat, mogoče celo veleposlaništvo. In če ni skrivnost: Kdo je ta častni konzul na Karibih? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za dopolnilno vprašanje. Častni konzul je gospod Om Prakasha Lalle. Moram reči, da pozdravljam vašo pobudo. Mi že opravljamo analizo, da bi odprli veleposlaništvo v Zalivu. Tu je v igri več držav in bo analiza pokazala, katera je najbolj ustrezna; Kuvajt, Katar, Združeni arabski emirati, Savdska Arabija, zlasti zato, ker je tu velik interes slovenskega gospodarstva. Omenili ste tudi, da pokrivamo iz Egipta – res je, iz Kaira. Zato tudi razmišljamo o tem, da bi okrepili našo prisotnost v Afriki, zlasti na podlagi nasledstvene bilance, ker bomo kot država naslednica iz nekdanje Jugoslavije pridobili nekaj prostorov tudi v Afriki. Tu je možnost, da te prostore usposobimo, da bi dejansko tam imeli veleposlaništvo, ali pa se to proda in se locira nekje v Afriki. Zelo zainteresirani smo za srednjo Afriko. Tako da v tej smeri razmišljamo. Bo pa to krito iz tega premoženja iz nasledstva, tako da to ne bi smelo predstavljati kakšnih posebnih stroškov za proračun. Kar se tiče konzulatov, moram reči, da razmišljamo tudi o tem, ali bi bilo možno častnim konzulom podeliti še kakšne dodatne pristojnosti, vendar smo tu omejeni tudi z Dunajsko konvencijo. Ampak to proučujemo. Zlasti bi bilo dobro, če bi lahko imeli kakšne pristojnosti, kar se tiče vizumskega sistema, vendar moramo te stvari proučiti.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Uroš Čufer bo odgovoril na vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi z združitvijo davčne in carinske službe.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Na Ministrstvu za finance v zvezi s Predlogom zakona o finančni upravi usklajujemo različne vsebine predloga z ministrstvi in z zainteresirano javnostjo, predvsem s sindikati. Hkrati pripravljamo tudi osnutke podzakonskih predpisov, ki skupaj z zakoni tvorijo neko celoto, ki lahko ureja tako vsebinsko področje kot samo organizacijsko, sistematizacijo ter vse, kar je potrebno. Cilj še vedno ostaja, da se obe službi združita s 1. januarjem 2014.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite, mag. Šircelj.
Hvala lepa. To vprašanje je bilo dano predvsem zaradi tega, ker je prejšnja vlada že pripravila zakon, ga tudi sprejela in kot vem je bila ustanovljena tudi delovna skupina, mislim, da že dve leti nazaj. Temeljno vprašanje tukaj je, da bi bilo treba predvsem zato, ker Hrvaška vstopa v Evropsko unijo in ker bodo odpravljene mejne kontrole, carinske kontrole na meji – to pomeni, da bo določeno delo na področju carine nepotrebno, na drugi strani pa imamo povpraševanje oziroma manko davčnih inšpektorjev in bi ta združitev pomenila večjo učinkovitost na eni strani, verjetno tudi kadrovsko in organizacijsko konsolidacijo, kar z drugimi besedami pomeni večjo učinkovitost ob enakem ali manjšem številu zaposlenih in vpliv na državni proračun. Vsekakor bi bila v okviru te službe možna določena centralizacija oziroma koncentracija posameznih del, glede na to, da carinska uprava že opravlja določena dela s področja davkov. V povezavi s tem me zanima: Kako tečejo posamezni postopki v zvezi s tem? Kakšne učinke se predvideva, če bo to 1. januarja 2014? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite minister.
Hvala za pojasnitev, za dodatna vprašanja. Cilj tega zakona in podzakonskih pravil, ki jih pripravljamo, je povečanje učinkovitosti in racionalnosti javne uprave predvsem na področju davčne in carinske uprave. Cilj je vzpostaviti tako organizacijo, finančno službo, ki bo omogočala, da se davčni prihodki naberejo na način, da so čim bolj učinkoviti in čim bolj racionalni. Ena od smeri razmišljanj je okrepitev mobilnih enot, ki že zdaj delujejo na carinskem področju in se bo del njihove energije lahko pretvoril na davčno področje in pa na področje preganjanja in omejevanja sive ekonomije in dela na črno. Druga stvar, ki jo združitev omogoča in v katero smer razmišljamo, je poenotenje upravnih in nadzorstvenih postopkov. Sedaj to delata dve družbi, potem bi delovala skupna služba, kar omogoča tudi celovitejši in učinkovitejši pogled na celotno zadevo. Tretja zadeva, ki bi jo izpostavil, je združitev uradnih evidenc in drugih baz podatkov, ki jih vodita oba organa ločeno. Z združitvijo teh dveh evidenc in podatkov bo mogoče učinkoviteje ukrepati in kakšno zadevo pripraviti brez dela na terenu. Na koncu koncev je pomemben tudi vidik same racionalnosti in stroškovni vidik poslovanja. Kot ste že omenili, se z združitvijo lahko doseže boljše rezultate z manjšimi stroški. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji naj bi na vprašanje gospe Sonje Ramšak v zvezi z organizacijo regijskih centrov za obveščanje odgovarjal minister za obrambo gospod Roman Jakič, vendar je napovedal svojo odsotnost oziroma se je opravičil, zato se to vprašanje prenaša na naslednjo sejo, kjer bo minister ustno odgovarjal na vaše vprašanje, gospa Ramšak. Postopkovni predlog imate? Izvolite.
Spoštovana predsedujoča oziroma podpredsednica Državnega zbora! Prosila bi, da morda minister za obrambo na to vprašanje odgovori pisno. Namreč, na prejšnji seji je bil odsoten in če je mogoče, bi prosila tudi za pisni odgovor na postavljeno poslansko vprašanje, ker gre za pomembno tako organizacijsko kot strokovno delo Uprave za zaščito in reševanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če vas prav razumem, potem naj minister odgovarja pisno in ne ustno na naslednji seji. Hvala lepa. Minister za infrastrukturo in prostor gospod Samo Omerzel bo odgovoril na vprašanje gospoda Andreja Čuša v zvezi z načrtom aktivnosti za avtocestni odsek Draženci–Gruškovje. Izvolite, minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Čuš, hvala za vprašanje in hkrati se vam zahvaljujem za razumevanje iz prejšnje seje. Glede vašega vprašanja. Strinjam se, da se z vstopom s Hrvaške strani v Slovenijo in v Evropsko unijo po avtocesti pripeljemo do enega odseka, ki na nek način predstavlja ozko grlo. Strinjam se z vami, da je na tem področju kar nekaj argumentov, zakaj je treba ta odsek čim prej dokončati, čim prej zgraditi. Strinjam se, da je eden od najpomembnejših vidikov varnost, kjer so avtocestni odseki neprimerljivo varnejši od tega, kar imamo danes. Drugi aspekt, ki je ravno tako pomemben, je sam ugled naše države in tudi stroka, ki je v tem času že začela opozarjati, da se določen del prometa zaradi tega odseka preusmerja čez Madžarsko in da na nek način zaradi tega izgubljamo del prometa na naših avtocestah. Trenutne aktivnosti tečejo po terminskem planu. V tem trenutku je do konca leta 2013 predvidena izdelava projektov PZI. PZI in pridobivanje zemljišč teče v dveh etapah. Same aktivnosti so se ločile ravno zaradi tega, da se bodo začela gradbena dela čim prej izvajati, torej takoj, ko bodo aktivnosti v dveh etapah zaključene, se bo prva etapa gradnje začela. Gradbeno dovoljenje za prvo etapo je planirano leta 2014, aprila 2014. Druga etapa je planirana za maj 2015. Na osnovi tega računamo, da se bo gradnja prve etape zaključila v letu 2016 in gradnja druge etape v letu 2017, v drugi polovici. V tem trenutku potekajo geodetska dela, mejne obravnave na trasi, v teku je odkup zemljišč in pogovori z lastniki. Naj se še pohvalim, da smo za projektiranje pridobili evropska sredstva v višini 3 milijonov evrov. Hitra cesta Ptuj–Ormož. Na tem področju se je umeščanje zavleklo zaradi dveh razlogov. Na severnem delu Ptujskega jezera imamo družbeno nesprejemljivost in na južnem delu imamo Naturo 2000, ki bo verjetno veliko trši oreh kot prvi razlog, zato na tem področju predlagamo oziroma bomo nadaljevali aktivnosti po severnem delu Ptujskega jezera, za katerega verjamemo, da bo dialog z lokalno skupnostjo tisto, kar bo rodilo sadove in da bomo na osnovi tega lahko nadaljevali dela. Glede splošnega stanja imamo pa več razlogov, zakaj je v tem trenutku situacija relativno slaba, predvsem pri ostalih odsekih proti Ormožu – kar nekaj gradbenih del je bilo ustavljenih zaradi težke situacije v gradbeništvu in propada podjetij, ki so imela dela na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev, gospod Čuš? Izvolite.
Spoštovani gospod minister, najlepša hvala za te informacije. Res bi rad opozoril, da prebivalci spodnjega Podravja na določene cestne odseke, tudi avtocestne, čakamo že več kot deset, dvajset let in imam občutek, da imamo prebivalci spodnjega Podravja z neprimerno nižjim indeksom razvitosti regije in posledično standardom življenja, medtem ko se center razvija, slabše izkušnje z upravljanjem države. Zato se vam zahvaljujem za te odgovore. Zahvaljujem se tudi za odgovor glede ceste Ptuj–Ormož. Zadnjič sem sicer govoril še o cesti Ptuj–Gornja Radgona, ki poteka preko Podvinc, tudi tam so zdaj dela obstala. Ravno včeraj sem se peljal iz Malih Moravc proti Ptuju in me je bilo malo strah, kaj bo z avtom, če tako v šali povem – čeprav pravijo, da je v vsaki šali nekaj resnice. Imam pa vseeno eno konkretno vprašanje. Na podlagi vašega odgovora lahko sklepam, da bo avtocestni odsek Draženci–Gruškovje uvrščen med vaše prioritete na področju cestne infrastrukture. Torej: Na katero mesto med prioritetami bo ta avtocestni odsek uvrščen? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za besedo. Kar se samih prioritet tiče, moram reči, da so pri tem odseku dela v teku, se izvajajo. V tem trenutku smo v fazi odkupa zemljišč, kar pomeni, da s tem odsekom mislimo zelo resno. Jaz kot minister bom dal temu odseku vso podporo, ravno zaradi dejstev, ki sem jih navedel, da se ta odsek zaključi in da imamo povezavo s sosednjo Hrvaško – na nek način bo to še toliko bolj pomembno z vstopom Hrvaške v Evropsko unijo. Da pa bi projekte na tem območju prioritetno postavil na lestvico – to bi težko opredelil, ampak vsekakor je ta projekt tisti, ki se izvaja in bo imel vso potrebno pozornost našega ministrstva. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo zaključili z odgovori na vprašanja, ki so ostala neodgovorjena s prejšnje seje. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, ki so jih postavili ministrom in ministrici za to sejo Državnega zbora. Prvi bo zastavil vprašanje gospod Zvonko Černač, in sicer ministru za finance dr. Urošu Čuferju.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej gospodu ministru za finance! Zadnjih 20 let je Slovenija velik del svojega razvoja, torej investicijski del vlaganja v znanje in vse ostalo, financirala preko zadolževanja. Žal pa je preko zadolževanja financirala tudi tekočo porabo. Statistika govori, da je od leta 1990 do 2004, torej v 14 letih, dolg državnega proračuna narasel na približno 7 milijard evrov, v času prve Janševe vlade za milijardo dodatnih evrov, v času samo treh let Pahorjeve vlade se je ta dolg praktično podvojil z 8 na 16 milijard, se pravi za 8 milijard evrov, in zdaj v slabih dveh mesecih je zadolžitev v času sedanje vlade ponovno bistveno narastla, saj smo se zadolžili za dodatne 3 milijarde in pol ameriških dolarjev. Številka se bliža oziroma že skoraj presega 20 milijard evrov. To je takšna številka, ki pomeni, da je povprečen državljan Republike Slovenije zadolžen desetkrat več, kot je bil zadolžen državljan bivše države, ki je bila v zelo težki finančni situaciji in je zaradi tega tudi ekonomsko skrahirala. Danes je predsednica Vlade povedala, da bo ta nova zadolžitev v glavnem porabljena za tekočo porabo, za odplačilo kreditov in ponovno za dokapitalizacijo bank, kar so davkoplačevalci storili že nekajkrat. Zaradi vseh teh razlogov naraščajo obveznosti za vse te kredite in se iz nekaj preko 200 milijonov evrov v letu 2008 oziroma 2009 pospešeno približujejo vrednosti 8 milijonov evrov letno. V tem mandatu bodo očitno dosegle milijardo evrov letno, se pravi samo servisiranje obresti, kar pomeni več kot 10 % prihodkov državnega proračuna. Zato je zelo pomembno, da skrbimo tudi za zmanjševanje javne porabe na vseh področjih, vendar sedanja vlada, kot vidimo iz ukrepov, ki so bili predstavljeni, daje največji poudarek večji davčni obremenitvi, saj iz tega naslova načrtuje približno petkrat več prilivov kot iz naslova racionalizacij na področju javne porabe. Zato me zanima: Kakšna je bila realizacija proračuna v prvih treh mesecih letošnjega leta? Kakšna je ocena ministra o dodatnih prihodkih iz višjega DDV v drugi polovici leta, po tistem, ko naj bi bil višji DDV uveden? Kakšna naj bi znašala ocena dodatnih prihodkov državnega proračuna iz novega davka na nepremičnine v letu 2014, če bo uveden s 1. januarjem? Želim podatek o tem: Koliko manj bi za obresti plačali v 10-letnem obdobju za zadnjo zadolžitev, če bi se zadolžili ob ratingih, kot so veljali v januarju letos?
Hvala lepa. Minister Čufer, izvolite.
Spoštovani poslanec, gospod Černač! Najlepša hvala za vaša štiri vprašanja. V proračun se je v prvih treh mesecih letošnjega leta pluraliziralo za 1,7 milijarde evrov prihodkov, medtem ko je bilo odhodkov realiziranih v višini 2,4 milijarde. Pri tem je znašal primanjkljaj v prvih treh mesecih 700 milijonov evrov, čemur pa je treba še dodati, prišteti primanjkljaj iz naslova konverzije CoCo obveznic v višini 1,2 % BDP. Kar se tiče davka na dodano vrednost, veste, da smo predlagali dva dviga, in sicer dvig višje splošne stopnje z 20 % na 22 % in dvig nižje stopnje za 1 % točko, z 8,5 na 9,5 %. Ocenjujemo, da bodo prihodki iz tega naslova v višini 250 milijonov evrov. Konkretno v letošnjem letu glede na to, da smo že sredi leta, to pomeni, da bo iz naslova tega davka okoli 100 milijonov evrov več prihodkov v državni proračun, v naslednjem letu pa 150 milijonov evrov. Kar se tiče davka na nepremičnine. Prihodki iz tega vira so za leto 2014 ocenjeni 480 milijonov evrov. Glede na to, da se en del tega davka uporablja za nadomestilo dosedanjega NUSZ nadomestila, to pomeni, da gre približno 240 milijonov direktno v proračun, ostalo pa občinam. Kar se tiče zadnjega vprašanja, ki se nanaša na stroške zadolževanja, bi poudaril oziroma bom povedal formulo, da za vsakih 100 bazičnih točk, se pravi za 1 % točko na milijardo nove zadolžitve, pomeni 10 milijonov evrov dodatnih obresti na leto.
Hvala lepa. Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa za te odgovore. Glede na zadnji del odgovora, bi lahko vsi skupaj ugotovili in se strinjali z neko ugotovitvijo številnih, da dvig DDV ne bi bil potreben, če bi na drugih področjih ravnali malo drugače in bolj racionalno. Če bi izkoristili ugodnejša obdobja za zadolžitev, se pravi, če ne bi z nepremišljenimi izjavami povzročili panike na mednarodnih trgih, bi samo ta razlika, ki jo potem, kot ste povedali, ocenjujete torej na okrog 600 do 800 milijonov v desetih letih, omogočala, da DDV ne dvignemo, ali da na neka druga področja ne zarežemo tako ostro, kot bo treba zarezati sedaj. Ocena o tem, da naj bi bilo v drugi polovici leta za 100 milijonov prilivov več oziroma 250 na letni ravni, izhaja verjetno iz matematičnega gledanja, iz matematične operacije. Vendar, če pogledate realizacijo, o kateri ste govorili v prvih treh mesecih letos, boste ugotovili, da so se v mesecu marcu izjemno znižali prilivi iz naslova DDV za okoli 90 milijonov evrov. Skoraj prepolovili so se, kar pomeni, da nam poraba pada, in matematika tukaj ne učinkuje. Teh prilivov zna biti kljub višji stopnji DDV celo enako ali manj kot v primeru, da poraba ne bi padala oziroma naraščala, kar govori o tem, da bi bili verjetno potrebni ukrepi, ki bi povečevali in ne zmanjševali te porabe, zato razumem vašega predhodnika dr. Janeza Šušteršiča, ki je nedavno ugotovil, da dvig DDV ni dober ukrep, predvsem pa ni potreben, in analiziral, kako in na kakšen način bi bilo mogoče ta isti učinek doseči z drugimi ukrepi, ki ne bi zmanjšali potrošnje, porabe in s tem ogrozili matematike, ki ste jo napovedali. Tudi ta del mi ni jasen, rekli ste 480 milijonov davka na nepremičnine. Nekje ste izjavili promil [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]vsega premoženja po vrednotenju VURS znaša 140 milijard evrov. Torej, računica kaže na 140 milijonov, ne 480 milijonov. Že sedaj pa vemo, da je NUSZ 190. Prosil bi za dodatna pojasnila glede [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister, prosimo še za dodatna pojasnila.
Hvala. Zagotovo najprimernejši ukrep, ki ga lahko sprejmemo v takšni situaciji, v kakršni je Slovenija, ki je majhno, odprto gospodarstvo, je zagotovo večji poudarek na zmanjševanju stroškov in javne porabi kot enega od elementov stroške ekonomije. To je eden od ciljev te vlade. Kot veste, smo si postavili razmerje dve tretjini na strani izdatkov, ena tretjina na strani prihodkov, vendar so razmere takšne, da se ne da narediti vsega izključno na strani prihodkov, zato je treba poiskati tudi aktivnosti na strani prihodkov, se pravi večjih davkov. Od vseh davkov, med katerimi lahko izbiramo, je DDV tisti, ki je najprimernejši še posebej v državi, kot je Slovenija, ki je majhna, odprta. Če izbiramo med davki, ki so bolj na strani stroškov, kot je recimo krizni davek kot davek, ki je bolj na DDV, je v bistvu takšno razmerje davkov dosti bolj ugodno z vidika gospodarske rasti in konkurenčnosti. To je mogoče en del pojasnila. Drugi del pojasnila je, da se v praksi pokaže, da je DDV bistveno manj elastičen oziroma prihodki iz naslova DDV bistveno manj elastični, kot se vedno ocenjuje, in to se pokaže tudi na različnih primerih. Vidi se tudi v dejstvu, da je večina držav v Evropski uniji že sprejela dvig DDV in da je bila Slovenija ena od redkih držav, ki v času, odkar se je zgodila kriza, ni dvignila svojih stopenj in ni izkoristila tega, kar so drugi že zdavnaj naredili.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog?
Hvala lepa za te odgovore. Nekaterih odgovorov nisem dobil, predvsem tega, zakaj se ne ujema računica pri bodočem nepremičninskem davku, kjer je po uradnih evidencah govora o 140 milijardah premoženja v nepremičninah in bi enopromilna stopnja po tej logiki prinesla 140 milijonov, kar je bistveno manj, kot zdaj znaša samo nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, ki znaša približno 190 milijonov evrov letno – vi ste pa govorili o prilivu 480 milijonov evrov. Kar pomeni, če je temu tako, da bodo stopnje drugačne in da se bo obremenitev iz tega naslova, predvsem za fizične osebe, bistveno povečala. Zato predlagam, da se na podlagi Poslovnika opravi razprava o odgovoru spoštovanega ministra na naslednji seji Državnega zbora. V tej razpravi bi bilo le dobro slišati nekaj ugotovitev drugih držav, ki verjetno niso šle povečevati davčnih bremen v trenutkih, ko jim je poraba padala. Prej sem povedal, da je samo iz naslova DDV v prvih treh mesecih letos pobranih približno 90 milijonov evrov manj kot v prvih treh mesecih lani, kar pomeni da nam poraba izrazito pada. Ob takšnih okoliščinah dvigovati davčno breme, je velika nevarnost, da bo učinek oziroma izplen iz tega naslova bistveno nižji, kot se po matematični formuli pričakuje. V lanskem prvem tromesečju in v prvem tromesečju letošnjega leta pa je bil primanjkljaj približno enak, tam nekje na ravni 700 milijonov evrov in vseeno se je v lanskem letu z drugimi ukrepi do konca leta približal samo milijardi evrov. Drugi del, zaradi katerega bi bila potrebna ta razprava, govori o tem, da se bo s povečanimi davki obremenilo prebivalstvo. Najvišjo ceno bodo plačali tisti z najnižjimi dohodki, prejemki, pokojninami plačami, kajti če vzamemo iz izjav, ki so bile posredovane s strani premierke o tem, da bo dvig DDV najmanj prizadel izvozno gospodarstvo, pomeni, da bo najbolj prizadel domače gospodarstvo in prebivalstvo, pomeni, da bo večji del tega bremena, ki ga ocenjujete na 250 do 300 milijonov evrov letno, padel na pleča tistih z najnižjimi prejemki. Zakaj tistih z najnižjimi prejemki? Ker bodo plačevali enak davek, enako povišanje kot tisti, ki imajo višje prejemke. Upokojenka s 400 evri bo zaradi povišanja davkov obremenjena enako kot nekdo, ki ima 10 tisoč evrov plače, kar ni dobro. Če povišanje razdelimo na 10 tisoč gospodinjstev, pomeni, da bo povprečno gospodinjstvo v tej državi samo zaradi dviga DDV obremenjeno z okoli 400 do 500 evrov letno, kar ni zanemarljiv znesek in pomeni, da bo pomembno vplival na zmanjševanje porabe in nas s tem oddaljeval od cilja, za katerega si vsi prizadevamo – da bi se okrepilo gospodarstvo in potrošnja. Prejšnja vlada je [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]nekaj na področju boljšega gospodarjenja z državnim premoženjem in imam podatek, da je, recimo, v letu 2011 udeležba na dobičku znašala 133 milijonov evrov, lani pa skoraj 100 milijonov evrov več, 228 milijonov evrov in po tej [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Černač. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Naslednji pa je z vprašanjem za ministra za finance dr. Čuferja na vrsti gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, ministrica, kolegice, kolegi! Očitno smo resnično toliko zaposleni s temi finančnimi vprašanji, da sta si vprašanji, ki jih imava s kolegom Černačem, dokaj podobni. Tudi mene zanima: Kako bomo v tej državi, v mesecu maju se s tem resnično vsi veliko ukvarjamo, spravili skupaj te finančne konce naših javnih financ? V lanskem letu je Vlada, pri kateri sem tudi sam sodeloval kot član vlade, resnično naredila to, spoštovani minister, kar ste vi že nekajkrat napovedali in zapisali v dokumente. Poskušali smo narediti približno dve tretjini prihranka oziroma konsolidacije na strani zmanjšanja odhodkov in na drugi strani posegli tudi v nekatere davke, predvsem trošarinske – dajatve na okoljske takse so bile tiste, katerih smo se posluževali v lanskem letu. V letošnjem letu napovedujete podobno formulo, vendar pa gre tisto, kar se je zapisalo in kar bomo obravnavali ta teden na seji Državnega zbora in kar vsebujeta nacionalni reformni program in program stabilnosti, v drugo smer – gre v zmanjšanje odhodkovne strani in nabira se nabor davčnih primežev, s katerimi se bo poskušalo v nadaljevanju pritisniti in stisniti davčni primež. Tudi mene v tem delu zanima, kar se tiče DDV, ki skozi spremembo Zakona o izvrševanju proračuna obravnavamo v tem tednu: Na kakšni osnovi in metodologiji se je prišlo do teh številk, ki govorijo, da bo v letošnjem letu v petih mesecih 100 milijonov več in naslednje leto celih 250 milijonov več pobranega davka? Kajti vsi vemo, da povečanje DDV, ni zgolj linearni izračun, ampak ima za seboj tudi posledice na drugi strani; da se zmanjša gospodarska aktivnost, da se tudi kupna moč ljudi zmanjšuje. Po vsej verjetnosti je ta ocena, ki ste jo najavili, optimistična, navdaja pa nas z bojaznijo, da bomo nadaljevali, potem ko to ne bo doseženo in glede na to, da se socialni sporazum s sindikati sprejema za konec naslednjega leta, z novimi davki in zopet po najkrajši in najlažji poti – z davki na prejemke fizičnih oseb, kot je bilo že napovedano. Najprej me še zanima: Ali stojite za metodologijo oziroma kakšno metodologijo ste uporabili, da ste prišli do teh številk, da bo na letni ravni 250 milijonov več pobranega DDV?
Hvala lepa. Minister dr. Čufer, izvolite.
Najlepša hvala tudi za to vprašanje. Spoštovani poslanec, gospod Bogovič! Ocena predlaganega dviga davka za dodano vrednost za dve odsotni točki za splošno stopnjo in za eno odstotno točk za nižjo stopnjo je bila narejena na podlagi analize. Ključne predpostavke, ki so bile uporabljene, temeljijo na oceni gospodarskih gibanj, ki jih je v letošnjem letu pripravil Umar. Upoštevala se bodo tudi dejstva – v bistvu je bilo izračunano, da bo prišlo do 250 milijonov prihodkov. Pri izračunu vpliva je upoštevana tudi povratna zanka, ki upošteva to, da se zaradi tega splošna poraba zmanjša. Upoštevali smo, da se zmanjša za 0,2 do 0,3 odstotne točke. Na tak način se vidi, da niso ocenjeni samo linearno splošno, temveč da se upošteva nekaj senzibilnosti na te številke.
Hvala lepa. Gospod Bogovič, še dodatno, izvolite.
Rad bi postavil dodatno vprašanje oziroma vas povprašal, glede na to, da je vaš stanovski kolega, gospod Masten, pripravil v času, ko se je napovedoval dvig stopnje DDV, predstavitev svojega modela. Zanj trdi, da je eden najmodernejših in temelji na številnih modelskih spremenljivkah in da je upošteval tudi vse, kar se dogaja na slovenskem makro področju od leta 1995 naprej. Se pravi, da je narejen nek dinamičen pristop. Njegova ocena ob projekciji dviga za eno stopnjo pri višji in pol manjši pri nižji stopnji je bila, da bo teh dodatnih prilivov 90 milijonov. Hkrati je bila postavljena teza, da se, če bi se stopnja dvignila za dve stopnji, zopet ne podvoji prejemka, pač pa je faktor manjši od dve. Ta številka pa potem bistveno striže od tega, kar ste napovedali v gradivih in zdaj še enkrat potrdili na osnovi napovedi Umarja. Tu prosim za vaš odgovor na to, kar sem postavil že v prvem vprašanju. Glede na to, da je s socialnimi partnerji dosežen sporazum na nižji ravni, kot je bilo pričakovano, na tistih dobrih 100 milijonov evrov: Kje bomo dosegli ta prihranek? Kakšne so vaše namere glede ostalih davkov, ki ste jih že obravnavali in nam jih na nek način nakazovali v času, ko ste se na Vladi še odločali, katere davke boste uvedli s 1. julijem?
Hvala lepa. Minister, dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za to dopolnilno vprašanje. Upam in mislim, da analize, ki so pripravljene oziroma na katere ste se sklicevali, niso točne, ker to pomeni, da bi morali še bolj dvigniti davek, da bi prišli do enakega izplena, vendar mislim, da to ne bo potrebno. Kar se tiče dodatnih ukrepov, kako zagotavljati pravo strukturo. Dodatnih davkov ne pričakujemo, niti jih planiramo. Naš fokus se bo sedaj osredotočil v dve smeri. Ena so dodatni ukrepi na strani dohodkovnih zadev in vse tisto na področju sive ekonomije ter dela na črno. Tako gre večina naše energije zdaj v to smer.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Bogovič.
Ker bo naslednja seja že po znamenitem 29. maju, ko bomo videli, ali smo prepričali tiste, ki jim pošiljamo številke, ali se bomo tudi mi morali odločiti, da bomo koga tožili, da nam bo verjel, kot zdaj napoveduje Vlade, predlagam, da bi na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora v juniju opravili razpravo o naši davčni politiki – o tem, kaj bomo v naslednjem letu oziroma naslednjega pol leta načrtovali. Popolnoma se strinjam, da so usmeritve, ki ste jih navedli, na področju sive ekonomije in premalo pobranih davkov prave usmeritve. Prav pa je, da tudi v Državnem zboru o ukrepih na področju davčnih primežev za naše državljanke in državljane predhodno spregovorimo, da se nam ne bo ponovila situacija, da bomo lahko samo post festum informirani, najprej opozicija, potem celoten Državni zbor, in da o tem ne bo mogoče razprave. Mislim, da gre za tako pomembno zadevo, da se moramo v teh težkih časih resnično dogovoriti, na kakšen način bodo slovenske javne finance stale pokonci. Da v teh razpravah odkrito nalijemo, kot smo že večkrat dejali, čistega vina in pogledamo resnici v oči, pa tudi pri državljankah in državljanih dobimo najprej potrebno zaupanje, da bomo potem tudi ukrepe, ki jih načrtujemo, lažje izvedli. Zato še enkrat dajem proceduralni predlog, da Državni zbor o tem spregovori na svoji naslednji seji in da se o tem opravi glasovanje.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Zdaj pa še eno vprašanje za ministra za finance, in sicer vam bom postavil mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za finance, gospod Čufer! Stranke sedanje koalicije Pozitivna Slovenija, Socialni demokrati, DeSUS, Državljanska lista so v mesecu februarju zavrnili dva najbolj pomembna dokumenta Zakona o Slovenskem državnem holdingu, in sicer klasifikacijo in smernice. Glavni argument vseh teh strank je bil, da klasifikacijo oziroma smernice zavračajo, ker kriteriji prodaj niso dovolj jasno definirani, ker ni dovolj jasna metodologija prodaje, ker niso dovolj jasno definirani prodajni cilji in tudi časovnica se jim ne zdi primerna v danem trenutku. V sedanji vladi pod taktirko predsednice Alenke Bratušek in finančnega ministra ste pripravili dokumente za potrebe Evropske komisije v Bruslju. Iz teh dokumentov je razvidno, da ste pripravili privatizacijski projekt prodaje 15 podjetij. Zanima me: Na podlagi katerih kriterijev se je oblikoval ta paket prodaj petnajstih podjetij? Kakšni so prodajni cilji in časovni okvir prodaj? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Najlepša hvala za vaše vprašanje, gospod Pogačnik. Kriterije, na podlagi katerih je bil oblikovan ta paket petnajstih podjetij za privatizacijo, bi strnil v naslednje točke. Prvo so podjetja, kjer so že bili začeti postopki o prodaji zaradi stečaja enega ali več lastnikov in so bili že tudi podpisani kakšni skupni dogovori o prodaji premoženja, katerim se potem tudi lahko pridruži Republika Slovenija. Drugi pomemben kriterij so zakonske omejitve, predvsem kar se tiče odvzemu glasovalnih pravic, ki pripelje do tega, da tudi država ne more polno izvajati vseh svojih funkcij kot lastnik. Tretji element, ki je bil upoštevan pri tem, so finančne težave posameznih družb, ki bodo potrebovale svež kapital za svojo stabilnost, nekatere od njih tudi še kaj več; kakšno znanje in kakšno pomoč pri dostopu do trgov. Četrti kriterij je kriterij strateškega investitorja. Marsikatera od teh družb potrebuje za nadaljnjo rast in za nadaljnji razvoj tudi strateškega investitorja. Na koncu še mogoče zadnji kriterij, ki je bil upoštevan med temi glavnimi, to je, da smo upoštevali tudi potrebe Slovenske odškodninske družbe in Kada pri zagotavljanju svojih obveznosti in njihovih potreb po virih financiranja. Kar se tiče časovnice, je ta časovnica odvisna od tega, v kakšni fazi je posamezno podjetje. Pri podjetjih, kjer so postopki prodaje že v teku, bo to hitreje. Pri podjetjih, kjer ti postopki še niso v teku, se bodo postopki prodaje začeli dogajati, potem ko bo tudi potrjeno v parlamentu in za nekatera od podjetij bo, preden jih bo mogoče začeti prodajati, potrebno tudi določeno preoblikovanje zaradi tega, da so izpleni iz privatizacije lahko boljši.
Hvala lepa. Mag. Pogačnik, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala ministru za dani odgovor. Osebno ocenjujem, da bi bilo verjetno bolj smiselno, da se prej sprejme klasifikacija in smernice in da se začnejo potem prodajni postopki, kajti ocenjujemo, da je ta paket bil pripravljen "ad hoc". Odpirajo se verjetno vprašanja tudi, kje in na kakšen način je bil ta seznam podjetij pripravljen. Res je. da so se za teh šest podjetij začeli prodajni postopki že prej, seveda se pa postavlja kup vprašanj, na kakšen način. Ni jasno, ali boste šli z javnimi razpisi v te prodaje. Vemo, da so lastniki v teh podjetjih različni paradržavni organi, ki še niso združeni: Ali bo zagotovilo, da bodo Kad, Sod, DSU, PDP prodajali to premoženje skupaj ali ne bodo? Vemo, da imata Slovenska odškodninska družba in Kapitalska družba različne metode vrednotenja podjetij: Na kakšen način bo to vplivalo na prodajne postopke? Po eni strani preseneča tudi, da je ta spisek kar precej širok. Vemo, da je prejšnja Janševa vlada predlagala nezavezujoči postopek prodaje Telekoma, samo enega podjetja, zdaj so se v tem spisku našli še Nova Kreditna banka Maribor, Aerodrom Ljubljana. Zanima me, kako bodo reagirali poslanci SD, ki so samo eno prodajo ocenili za veleizdajo! Mogoče za dopolnilno vprašanje predvsem to: Na kakšen način se bodo prodajala podjetja in kakšne bodo metode prodaje? Ali se da malo bolj opredeliti časovnico, kdaj lahko pričakujemo prvi javni razpis za prodajo premoženja?
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Najlepša hvala. Kar se tiče načina prodaje, bomo to prodajo poskušali izvesti na način, da bo kar se da transparenten in profesionalen postopek, ker verjamemo, da samo s takšnim postopkom lahko dosežemo res pravo vrednost za ta podjetja. Stvar bo dejansko prilagojena velikosti podjetju, ker so pač različne velikosti podjetja, temu se tudi postopek prilagodi, ampak osnova je transparentnost in profesionalnost. Glede na to, kako bo tekel tudi postopek potrjevanja v Državnem zboru, ki se bo zaključil pred poletjem, mislim, da bomo potem zelo hitro startali prvi večji postopek od teh, ki že niso v samem postopku, nekje v začetku septembra, ker mora biti tudi razpis iskanja ustreznega posrednika pri prodaji narejen tudi na tak ustrezen način, da lahko potem to tudi upravičimo. Tako mislim, da bodo prvi postopki startali v septembru, da pa bodo, vsaj pri večjih zadevah pričakujem med dva in tri kvartale, preden se zaključi – odvisno od tega, kako bodo potekali in koliko bo tudi povpraševanja.
Hvala lepa. Želite podati postopkovni predlog. Izvolite.
Glede na podane odgovore ministra za finance in predvsem zaradi tega, ker še nista sprejeti klasifikacija in smernice, se nam v Poslanski skupini SDS zdi primerno, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena naredi javna razprava v zvezi s privatizacijo slovenskih podjetij. Predvsem zaradi tega, kajti nesprejetje klasifikacije in smernic odpira ogromno manevrskega prostora. Ocenjujemo, da obstaja velika možnost, velika verjetnost, da bo ta privatizacija potekala na netransparenten način in da bodo verjetno koristi od vsega tega imeli predvsem svetovalci. Lep primer je Adria Airways, švicarski svetovalci so zraven, menda po pogodbi, vsaj tako kot mediji poročajo. Ne glede na to, ali bo prodaja uspešna, si lahko ti finančni svetovalci obetajo kar precejšen zaslužek. Poudarjamo, da v SDS podpiramo privatizacijo, vendar privatizacijo na transparenten način in predvsem z dokumenti, ki jih predvideva tudi Zakon o Slovenskem državnem holdingu. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu, da se o odgovoru ministra opravi splošna razprava na naslednji seji, bomo odločali v okviru glasovanj. Zdaj pa je na vrsti gospa Ljudmila Novak, ki ima vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač. Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica, najprej lepo pozdravljeni. V Sloveniji beležimo trenutno veliko brezposelnost, kar ni nič novega, podatki za marec kažejo, da skoraj 10-odstotno, v nekaterih drugih državah pa seveda še večjo. Kljub temu pa se je leta 2012 v Sloveniji zaposlilo okrog 7 tisoč državljanov Evropske unije, Slovenija pa je izdala tudi preko 20 tisoč – 20 tisoč 519 – delovnih dovoljenj za tujce. Ob tem se sprašujemo, kaj se bo zgodilo s 1. julijem letos, ko bo tudi Hrvaška postala članica Evropske unije. Vemo sicer, da je prost pretok oseb ena izmed štirih temeljnih svoboščin na notranjem trgu Evropske unije, pa vendar so tudi leta 2004, ko je Slovenija skupaj z drugimi postala članica Evropske unije, nekatere države sprejele določene omejitve, v Avstriji in Nemčiji so te trajale celo do leta 2011. Glede na to, da se je pri nas lansko leto zaposlilo, na primer, iz Bosne 6 tisoč 671 delavcev, iz Hrvaške 5 tisoč 490, iz Srbije preko 3 tisoč in tako naprej, obstaja določen pomislek, kaj se bo zgodilo, ko bo postala tudi Hrvaška članica Evropske unije. Ali imate kakšne analize? Sprašujem pa tudi: Kdaj mora Slovenija postaviti omejitve, če bo pri tem nastal velik problem glede zaposlovanja delavcev iz Hrvaške? Ali je to mogoče tudi kasneje, že po vstopu – oziroma kaj predvidevate?
Hvala lepa. Izvolite, dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje, ki je aktualno. Smo v obdobju, ko vemo, da se bo s 1. 7. 2013 zgodil vstop Hrvaške v Evropsko unijo, kar smo seveda vedno pozdravljali. Dejstvo je, kot ste omenili, da je od novih držav članic, ki so se vključevale v Evropsko unijo leta 2004, bilo nekako izpogajano prehodno obdobje s strani takrat starih držav članic, ki pokriva 7-letno obdobje. To 7-letno obdobje je razdeljeno na tri različne dele. Prvi dve leti po vstopu nove države članice v Evropsko unijo imajo ostale države članice pravico omejiti ta prost pretok, pri čemer ni potrebno nobeno dodatno pojasnilo, če povem po domače. V teh dveh letih velja nacionalna zakonodaja, kot velja za zaposlovanje tujcev; lahko, seveda, če država [[...]]Potem pride triletno obdobje, kjer je treba utemeljiti to omejitev, če se postavi. V zadnjem dveletnem obdobju znotraj tega 7-letnega obdobja pa je tu vloga tudi Evropske komisije, ki odobri to omejitev, če država članica utemelji, da bi to odprtje oziroma dopustitev prostega pretoka za delovno silo pomenila resno ogrožanje njenega trga delovne sile. Tako kot ste rekli, tudi za nas, za Slovenijo, so bile te omejitve s strani nekaterih držav celotno 7-letno obdobje. Stopnja brezposelnosti v Sloveniji je, lahko rečemo, zelo zaskrbljujoča, 120 tisoč jih imamo registriranih. Po drugi strani pa tudi na Hrvaškem ni nič bolje, 365 tisoč oseb je brezposelnih. Predvsem pa na Hrvaškem beležijo velik porast brezposelnih na območjih, ki so blizu Slovenije, torej od Zagrebške do Istrski županije in v Krapinsko-Zagorski župniji. Tudi število delovnih dovoljenj, ki so bila izdana v lanskem letu, kaže, da je izdaja dovoljenj za hrvaške državljane na drugem mestu. Kot ste omenili, jih je bilo izdanih 5 tisoč 490 in je naraslo glede na leto 2011, torej gre za neko rast povpraševanja za delo v naši državi. V tem trenutku je Nizozemska že država, ki sprožila postopke za omejitev prostega pretoka. V Sloveniji se pripravljamo, vsa resorna ministrstva, da bo do 1. 7. 2013, če se za to odločimo, vse potrebno storjeno. Dejstvo pa je, da odločitev ni enoznačna – na eni strani imamo zaščito našega trga delovne sile, po drugi strani so pa tudi mogoči negativni učinki, predvsem glede pozicioniranja slovenskih podjetij na Hrvaškem, nakupa izdelkov slovenskega porekla, zaposlovanja Slovencev na različnih projektih na Hrvaškem. Torej, vse te pluse in minuse je treba dati skupaj in se potem odločiti. Vam pa zagotavljam, da se resorna ministrstva pripravljajo in da bo Vlada storila vse potrebno, da bo, če gremo v to omejitev, uveljavljanje predvsem prvega dveletnega obdobja, storila vse še pravočasno.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata bo postavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Socialni demokrati venomer poudarjamo, kako zelo pomembno je spodbujati znanost, raziskave in razvoj za izhod iz krize. To tezo naj oprem tudi na dejstvo, da je bil za leti 2010 in 2011 pripravljen tudi poseben razpis za promocijo znanosti. Za te namene je bilo tedaj namenjenih en milijon sredstev. Svoje vprašanje pravzaprav opiram na 12. člen Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki govori o financiranju tudi promocije, raziskovalne in razvojne dejavnosti iz javnih sredstev, poleg tudi drugih prioritet. Enako govori tudi resolucija o raziskovalni in razvojni dejavnosti 2011 do 2020 v šestem poglavju Promocija znanosti, ustvarjalnosti in inovativnosti v družbi in izobraževanju in tam med cilji najdemo tudi zapisan cilj popularizacija znanosti. Dejstvo je, da se lahko pohvalimo s številnimi dosežki v znanosti, vprašanje pa je, kolikšen odmev imajo ti zelo pomembni dosežki v javnosti in zlasti, kaj bi s tem odmevom in popularizacijo znanosti in dosežkov lahko storili pri uveljavljanju znanja kot splošne vrednote in kot spodbude za mlade, da bi se, recimo, v celem šolskem ali izobraževalnem obdobju od osnovne šole do polnoletnosti – na to skupino ciljam – bolje vključevali v tiste projekte, ki jih v Sloveniji lahko ponudimo. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji tudi dobre izkušnje s centrom znanosti in s temi izkušnjami po principu naredi sam bi lahko bili zgled in v pomoč marsikateri drugi državi. Dejstvo pa je, da kažejo sredstva, namenjena za promocijo znanosti in izobraževanja med mladimi, upad po letu 2010. Če se pa na resolucijo sklicujem, potem je pa za leto 2014 predviden porast sredstev. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Katere aktivnosti izvaja oziroma načrtuje Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport za promocijo znanosti? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Spoštovana poslanka, hvala za tole vprašanje. Kot verjetno veste, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport promocijo znanja izvaja tako v okviru posrednih kot tudi neposrednih aktivnosti. Med bolj neposredne aktivnosti, torej tiste, ki govorijo o tem, kako to znanje oziroma znanost uvrščamo v širši družbeni kontekst, bi rad izpostavil najprej sledeče; na eni strani dajemo veliko pozornost oziroma namenjamo veliko pozornost nagradam, govorimo o Zoisovih, govorimo o nagradah Ambasador znanosti Republike Slovenije, govorim o Puhovih priznanjih in tako naprej. S tem želimo pokazati družbeno, da je to ena od tistih dejavnosti, ki je visoko družbeno priznana in za katero bi tudi radi, da se mladi zanjo odločajo. Drugič, omenjali ste, že prej omenjeni center znanja. Mislim, da je zelo hvalevreden in dober projekt. Zanj imamo v veliki meri dokumentacijo pripravljeno, nameravamo ga tudi uvrstiti v novo finančno perspektivo. Kar se tega tiče in s tega vidika, z vidika promocije, je to eden od naših pomembnejših projektov. Tretjič, kot veste, imamo poseben program za promocijo komisije oziroma za promocijo žensk v znanosti. Za Komisijo ženske v znanosti želimo dati ne samo pregled, ampak želimo dati posebno mesto ženskam, ki delujejo v znanosti, seveda ne samo kar tako, ampak predvsem z vidika zagotavljanja enakopravnosti njihovih znanstvenih karier. Četrtič. Tisto, kar počne ministrstvo, je, da društvo, torej nevladnim organizacijam, podeljuje status v javnem interesu – društvo v javnem interesu na področju znanosti – in s tem zelo posredno, kot rečeno, pripomore k promociji znanosti. Petič, če govorimo čisto o teh konkretnih stvareh, imeli smo, na žalost pa zaradi zmanjšanja sredstev nimamo več posebnega programa, ki smo ga financirali preko Javne agencije za raziskovalno dejavnost. To je tisto, kar me trenutno, moram reči, najbolj skrbi. Zadnji javni razpis je, tako kot ste sami ugotovili, bil izdan v letih 2010 in 2011, za leto 2012 je tako rekoč bil pripravljen, pa ni bil kasneje financiran, za leti 2013 in 2014 ga pa imamo pripravljenega, a vendarle ga ne moremo objaviti, ker za to nimamo na voljo ustreznih finančnih sredstev. Mislim, da je to zelo slabo. Mislim, da je na dolgi rok na ta način ne samo s promocijo, ampak na splošno, z namenjenim denarjem za znanost, na nek način z manjšim namenjenim denarjem za znanost kopljemo jamo sami sebi. Zato tu apeliram tudi na ta visoki zbor, da v bodoče, ko bo razpravljal o denarju v rebalansu za znanost, nameni denar tudi za znanost, kar posledično pomeni denar tudi za promocijo znanosti. Prav ste že ugotovili, v RIS, kot ga na kratko imenujemo, imamo cilje, kot so popularizacija znanosti, promocija kulture ustvarjalnosti, prenova študijskih programov na terciarni ravni in tako naprej. Ampak dejstvo je, da teh ciljev, ki so zapisani v programu med 2011 in 2020 letom ne bomo mogli realizirati, če nam finančna sredstva za to ne bodo namenjena. Seveda se bo to poznalo v inovativnem, podjetniškem, konkurenčnem in verjetno še v kakšnem razmišljanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala za ta del odgovora. Saj ste, gospod minister, na načelni ravni s svojim odgovorom izpolnili moja pričakovanja in potrdili pomembnost tega, ampak tisto, kar ostaja odprto vprašanje, je kako v medresorskem usklajevanju, zlasti pa na Ministrstvu za finance v rebalansu zagotoviti potrebna sredstva, da bi omogočili nadaljevanje programov, kajti stabilni viri financiranja so za to, da neka dejavnost ne zamre, bistvenega pomena. Ko sem govorila o promociji znanosti med mladimi, sem imela v mislih čisto konkreten primer, saj ste vi tudi ugotovili, da gre za Hišo eksperimentov. V tej brošuri iz lanskega leta je na zelo duhovit način prikazano delovanje Hiše eksperimentov. Meni se zdi najboljša ta veriga: prebral sem in sem pozabil, videl sem in sem si zapomnil, naredil sem in znam. To je tisto! Nič nam ne bo pomagalo, da bomo porabili veliko visokozvenečih besed o tem, kako je znanost zelo pomembna in kako je treba povezovati znanje in podjetništvo ali podjetnost, če ne bomo tega tudi s konkretnimi ukrepi spodbujali. Tukaj se postavlja še neko drugo vprašanje in v to smer grem. Prostori na Trubarjevi ne zadoščajo več vsem možnim dejavnostim: Ali obstaja kratkoročen ali dolgoročen načrt, kdaj je mogoče računati tudi na nove prostore? Hvala tudi za ta del odgovora.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Se povsem strinjam z vami, da se visokozveneče besede ne bodo nič pomagale, ampak da se je treba truditi, pa ne samo truditi, stvari tudi uresničevati. Tisto, kar lahko obljubim pred Državnim zborom, da se bomo o temu medresorskemu usklajevanju ne samo zavzemal, ampak boril za to, da bi znanosti, promocij znanosti in vsem, kar je s tem povezano, bilo namenjeno čim več sredstev. Mislim pa, da je treba reči tudi zelo ciljno usmerjenih sredstev; ne samo sredstev na splošno, ampak sredstev, ki imajo učinek. Mislim, da morajo iti naša prizadevanja v to smer. Kar se pa tiče Hiše eksperimentov, v temu trenutku vam ne morem dati konkretnega odgovora, vemo za ta problem in ga poskušamo rešiti, ampak trenutno na tej točki odločitve kot takšne še nimamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku bo postavila gospa Romana Tomc.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V zadnjem času predvsem poslušamo o reševanju velikih slabo stoječih prezadolženih državnih podjetij, zelo malo pa govorimo o malih in srednjih podjetjih in samostojnih podjetnikih, ki so v veliko primerih gonilo našega gospodarskega razvoja. So tudi zelo pomembni zaposlovalci in kriza tudi njih ni obšla. Nekateri se sicer borijo za svoje preživetje, drugi pa so zelo uspešni. Spoštovani minister: Kako bomo pomagali malim in srednjim podjetjem, da bodo obstala in da se bodo razvijala? Za vas imam tudi nekaj zelo konkretnih vprašanj, da bi lahko videli, kakšna je ta razlika med pomočjo, ki jo namenja država za reševanje podjetij v krizi in malim oziroma srednjim podjetjem. Zato vas sprašujem: Koliko sredstev bo v naslednjem letu namenila država za reševanje podjetij? Koliko sredstev pa bo na drugi strani država namenila za boljše delovanje in boljše poslovno okolje malih in srednjih podjetij? Ker se napovedujejo tako nove davčne obremenitve kot tudi povišanje prispevkov, kar bo posebej obremenilo samostojne podjetnike, vas sprašujem: Ali ste ob tem, ko ste predlagali to povišanje davčnih in prispevnih obremenitev, naredili kakšno poglobljeno analizo in ugotovili, kako bo to – ker seveda bo – negativno vplivalo na poslovanje podjetij? Ne nazadnje, čisto konkretno vas sprašujem: Katere razbremenitve na področju davkov in prispevkov in tudi katere administrativne poenostavitve načrtuje vaša vlada v naslednjem obdobju? Recimo, v naslednjem letu. Če se spomnite, je prejšnja vlada v sklopu svojega programa zastavila ravno obratno pot. Za vzpostavitev dobrega, primernega in spodbudnega okolja za mala in srednja podjetja je predlagala številne olajšave – za investicije, recimo. Predlagala je poenostavitve, kot je na primer pavšal pri obdavčitvi. V okviru pokojninske reforme in tudi sicer druge zakonodaje je predvidela tudi številna znižanja prispevnih stopenj oziroma olajšave na področju prispevkov za nove zaposlitve, kar je posebej pomembno za mala in srednja podjetja. Zato: Katere davke boste znižali vi in katere prispevke boste znižali vi, da boste omogočili lažje poslovanje?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko se gospodarstvu želi pomagati z več vidikov. Najprej skozi zakonodajni vidik, tudi navsezadnje, če hočete pravni vidik, šolski vidik, pa tudi skozi pomoč podjetjem; tistim, ki dejansko potrebujejo finančno pomoč, in podjetjem, ki dejansko potrebujejo kapitalsko ustreznost in likvidnostna sredstva. Zato je razvito več inštrumentov. Ampak, da bomo bolj konkretni. Se pravi, načrtovani ukrepi v letih 2013 in 2014, če se osredotočim na poslovno okolje in konkurenčnost, potem je izvajanje ukrepov v skladu s Programom ukrepov za spodbujanje podjetništva in konkurenčnosti 2013, Programom za spodbujanje tehnološkega razvoja in inovacij za leto 2013 in Slovensko industrijsko politiko, ki je bila sprejeta za leto 2014–2020, s katerimi sledijo ukrepi za zagotavljanje celovitega, učinkovitega in transparentnega podpornega okolja za spodbujanje podjetništva in inovativnosti, kot so financiranje podpornih storitev vstopnih točk Vem na lokalni ravni, financiranje in izvajanje nalog univerzitetnih inkubatorjev, financiranje in izvajanje dejavnosti pisarn za prenos tehnologij, financiranje subjektov za podporo nacionalnemu sistemu inovacij, promocija podjetništva, predvidena vrednost sofinanciranja v letu 2013–2014 je 7,4 milijona evra. Ukrepi za spodbujanje in nastajanje rasti in razvoj podjetij v obliki subvencij za zagon novih inovativnih podjetij, spodbujanje hitro rastočih podjetij, povratnih virov in financiranja z lastniškimi viri, tvegani kapital z dolžniškimi viri, krediti, garancije, subvencije, obrestne mere, mikrokrediti. Predvidena vrednost sofinanciranja 2013–2014 – cirka 115 milijonov evrov. Izvajala se bo preko Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in Slovenskega podjetniškega sklada. Tretjič, ukrepi za spodbujanje inovativnosti in podjetniških vlaganj v razvoj in raziskave: sofinanciranje razvojnih dejavnosti, tehnoloških investicij ter nakupa tehnološke opreme; spodbujanje zaposlovanja raziskovalcev in krepitev razvojnih oddelkov v podjetjih; spodbujanje netehnoloških in tehnoloških inovacij, vključno z industrijskim oblikovanjem; spodbujanje mednarodnih tehnoloških razvojnih projektov, kot so Eureka, Eurostars; vlaganje v področje pametne specializacije, razvojni centri slovenskega gospodarstva, les. Predvidena vrednost sofinanciranja v letu 2013–2014 je cirka 136 milijonov evrov. Ukrepi na podlagi akcijskega načrta za izvajanje akta za mala podjetja 2012-2013: podrobnejša razdelitev ukrepov za izboljšanje dostopa do virov financiranja, finančni inženiring – preko Slovenskega podjetniškega sklada. Slovenski podjetniški sklad bo nadaljeval svojo ponudbo produktov preko treh finančnih linij, in sicer garancijsko kreditne linije za mala, srednja podjetja, subvencijske linije za mala, srednja podjetja in za lastniško financiranje. V letu 2013 je na voljo 122 milijonov evrov, s katerim bo Slovenski podjetniški sklad predvideno podprl cirka 117 projektov v skupni investicijski vrednosti približno 150 milijonov evrov. V 2014 bo na voljo 73 milijonov evrov ugodnih finančnih sredstev, s katerimi bo Slovenski podjetniški sklad podprl cirka 58 projektov v skupni vrednosti 142 milijonov evrov. SID banka. SID banka je razvila kreditno linijo za financiranje tehnoloških razvojnih projektov v višini 150 milijonov evrov in več dodatnih, novih finančnih instrumentov, ki jih je že prej predsednica omenila. To so: naložbe v razvoj in raziskave – 140 milijonov, naložbe v osnovna sredstva – 100 milijonov evrov, naložbe v osnovna sredstva, obratni kapital pri malih, srednjih podjetjih cirka 500 milijonov evrov in obratni kapital za mala in srednja podjetja oziroma mikro in mala podjetja v višini 5 milijonov evrov gre za subvencioniranje. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa Tomčeva, izvolite, dopolnitev odgovora.
Očitno sva z ministrom ostala na pol poti, tako da bom postavila še eno vprašanje, da boste lahko še dodatno odgovorili. Ampak vseeno. Gospod minister, kar ste naštevali, pravzaprav ni nič novega. To so programi, ki so že obstajali, nekateri so že zelo dolgo časa v teku; podjetniški sklad dolgo časa obstaja. Na drugi strani pa niste odgovorili na nobenega izmed mojih štirih vprašanj. Prosila bi vas, če bi se potrudili predvsem v zvezi z zadnjim vprašanjem, kjer vas sprašujem: Ali Vlada načrtuje ob vseh dvigih davkov in prispevkov tudi morebitno kakšno znižanje in kakšne olajšave na drugi strani? Ob tem seveda dodajam komentar. Spoštovani minister, eno so konkretni ukrepi v smislu finančnih spodbud: krediti, sofinanciranje, subvencioniranje obrestih mer, razne garancijske sheme, kar je vsekakor pohvalno. Ampak to so parcialni ukrepi, namenjeni samo nekaterim podjetjem. Jaz vas pa sprašujem in zdi se mi zelo pomembno, da si – poleg teh parcialnih ukrepov – prizadevamo oziroma da Vlada oblikuje celotnemu podjetniškemu sektorju naklonjeno okolje. To se pravi, neke splošne zadeve, splošne razbremenitve, splošne poenostavitve, odprava administrativnih ovir. Skratka tisto, kar deluje za vse, tako da ne bi imeli vedno samo občutka, da se na eni strani trudimo z vsemi davki, ki smo jih napovedali, nabrati čim več denarja v proračun, da ga bomo potem preko drugih kanalov lahko razdeljevali nekaterim posameznim podjetjem oziroma skupinam. Skratka: Kaj načrtujete v smislu splošnega izboljšanja podjetniškega okolja?
Izvolite, gospod minister.
Prej sem našteval taksativno, kateri ukrepi, koliko denarja so namenjeni za mala in srednja podjetja in za velika podjetja. Res je, država mora narediti dobro poslovno okolje gospodarskim subjektom. Današnje stanje gospodarskih subjektov je takšno, da so prezadolženi in da imajo finančni oziroma likvidnostni krč ali temu rečemo likvidnostno past. Treba je delati z več vidikov. Prva naloga, ki je, najbolj je treba finančni krč, se pravi slabe terjatve bank, nekako rešiti. Vzporedno s tem je treba pomagati podjetjem pri razdolžitvi. Tu se pripravljajo mehanizmi z več strani. Z ene strani se pripravlja novela zakona o pomoči podjetjem v težavah, po drugi strani se pripravlja nov zakon o sistemski razdružitvi, ampak to pripravlja pravno področje. Finančno področje pripravlja mehanizme, sheme za poroštvo države pri dajanju kreditov za obratna sredstva malim in srednjim podjetjem ter za kapitalsko ustreznost podjetij. Prej smo slišali, da je tega približno 500 milijonov evrov oziroma eno milijardo. Sočasno je treba, jasno, podreti tudi birokratske ovire. Največje birokratske ovire, ki jih imamo danes, izhajajo tudi iz drugih področij in se tudi na drugih področjih daje spodbuda z naše strani,.Tako je, recimo, umeščanje določenih projektov v prostor, da bi lahko prišli do večjih državnih infrastrukturnih ali podjetniških, če hočete, investicij. Tu se dela predvsem na debirokratizaciji. Se pravi, odpravljanje teh administrativnih ovir. Vlogo je prevzelo Ministrstvo za notranje zadeve in upravo, ki skuša poenotiti vse postopke v Sloveniji po principu "en podatek enkrat državi", ne pa, da moramo znova in znova izpolnjevati nekatere obrazce. Spodbude oziroma vsi davki, če hočemo – največji problem za gospodarstvo je, jasno, ta javnofinančni primanjkljaj. Ta pritiska na gospodarstvo z vseh vidikov: ali gremo delat na odhodkovno stran proračuna ali prihodkovno, oboje, bi rekel, duši gospodarstvo. Če gre za večanje davkov in prispevkov ali pa navsezadnje za rezanje socialnih prispevkov, je tudi manjša kupna moč, kar ravno tako vpliva na slabšo gospodarsko rast. Zato bodo olajšave šle predvsem v smeri novih zaposlitev in zaposlitev mladih. Tisti, ki rabijo, recimo, da pridejo na trg dela takoj po izobrazbi in bi v trikotniku država, mladi in podjetje,skušali z nekimi davčnimi olajšavami ljudi zaposliti eno, dve ali tri leta, s tem da bi postopoma davki in prispevki naraščali v tretjem letu.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Tomc.
Hvala lepa. Meni se zdi to področje razvoja in spodbud malemu in srednjemu podjetništvu tako zelo pomembno, da bom v skladu s poslovnikom predlagala, da se o odgovoru ministra še razpravlja oziroma da Državni zbor opravi razpravo. Namreč, gospod minister, vseeno iz vaših odgovorov ni bilo razbrati, da ponujate kakršne koli olajševalne okoliščine zaposlovanja malih in srednjih podjetij. Pa se dajva sedaj omejiti na mikro in mala podjetja. Recimo, tista podjetja, ki imajo do deset zaposlenih. Ne vem, če bodo veliki infrastrukturni projekti in nove Vem točke in vse to, kar omenjate, njim, ki so nekako na robu preživetja, kakor koli pomagali. So pa, kot rečeno, pomembni zaposlovalci, pa tudi če imajo majhno število zaposlenih, je vsaka zaposlitev, kot sami dobro veste, zelo pomembna. Kar pa se tiče teh olajšav, ki jih omenjate za novo zaposlovanje in zaposlovanje mladih, vas pa moram spomniti, da je to že olajšava oziroma to so olajšave in možnosti, ki so bile predvidene na podlagi sprejete zakonodaje, ki jo je predlagala prejšnja vlada. Korektno je vsaj priznati, da te spodbude bodo, vendar ne bodo prišle iz nekako vaših krogov. Vi namreč uvajate nove davke in nove prispevke, kar pa je bilo do sedaj olajšav, pa je uvedla prejšnja vlada. Hvala lepa.
Spoštovana gospa Tomc, ste želeli predlagati predlog za razpravo? Vem, na začetku sem slišala. Torej, glede na to, da ste malo dlje razpravljali. V skladu s poslovnikom bo o vašem predlogu Državni zbor odločil jutri, torej v torek, 21. maja 2013, v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Jožef Jerovšek ministru za finance dr. Urošu Čuferju ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku.
Hvala lepa. Spoštovana ministra! Moje vprašanje in pobuda, ki jo bom dal, sta namenjena tudi drugim resornim ministrom oziroma celotni Vladi. Namreč, Slovenija je v izjemni krizi zaradi izjemno slabega upravljanja z državnim premoženjem, še posebej je to izraženo s sistematičnim ropanjem bank in v drugih ustanovah v državni lasti, kjer si poslovodstva izplačujejo izjemne dohodke in še letne nagrade. Kljub temu da večina prebivalstva ječi pod bremeni krize, pa imamo ponekod v državnih podjetjih v državni lasti, finančnih institucijah, bankah, javnih zavodih izplačevanje neverjetnih letnih nagrad, ki jim jih odobrijo za slabo poslovanje in slabo gospodarjenje večinoma nadzorni sveti. In to po principu: roka roko umije. Večno sem bil kritičen do prakse tudi prejšnjih vlad, z nobeno nisem zadovoljen in enkrat se to mora končati. Pred dnevi je bilo objavljeno, letni dohodki bivše uprave Soda, ki je bila razrešena februarja, kjer je direktor gospod Kuntarič ob plači 146 tisoč evrov dobil še 84 tisoč evrov letne nagrade. Zame je to ob tem, kar je, ropanje države in državnega premoženja. Ker je nova vlada gospoda Kuntariča pred dnevni ponovno imenovala, jemljem to kot dokaz, da se strinja s takšno strategijo in takšno politiko in da to celo podpira, namesto da bi Vlada zakonsko ukrepala, zahtevala in slovesno izjavila, da je tej praksi dokončno odklenkalo. Pa očitno tudi ta vlada podpira takšno ravnanje. Zame je to sistemska korupcija, kajti potem se del tega denarja in teh nagrad prelije tudi dostikrat nazaj v žepe politikov. Ali si ti ljudje, ki gospodarijo z državnim premoženjem – pa večinoma slabo gospodarijo, vemo, kje so banke, kakšen rop se je tam zgodil –, predstavljajo, da so bogovi in božanstva, da si zaslužijo takšne dohodke in takšne nagrade? Zato pozivam Vlado, da ukrepa takoj, da jasno povem in zakonsko ukrepa – nagrad ni več! Vsak nadzornik mora podpisati, da poleg sejnine ne bo prejel nobene nagrade. Ker si ne zaslužijo! In kdor je prejel v preteklem letu več od predsednika Vlade, naj ob tej krizi vrne ta denar. Ker drugače – glejte, imamo te podatke za Sod – bo veljalo to, kar so včasih rekli: sod natlačen [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Kdo bo prvi odgovarjal? Minister Čufer ali [[...]] Izvolite, gospod Čufer. Ne. Gospod Stepišnik.
Z vsem spoštovanjem, gospod Jerovšek, ampak všeč ste mi, ker ste tako samokritični. Vse ste navedli, kaj bi bilo treba storiti – glede tistega, kar se je dogajalo. Dobro, saj verjetno je treba v tej smeri nekaj narediti. Všeč mi je, da vztrajate, ampak pri prejšnji vladi bi morali tudi vztrajati. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo že nadzoruje prejemke direktorjev, saj je pristojno za nadzor nad izvajanjem Zakona o prejemkih poslovnih oseb v gospodarskih družbah v večinski lasti Republike Slovenije in samoupravnih lokalnih skupnosti. Prejemki so osnovno plačilo, največ v razmerju s povprečno bruto plačo, izplačano v družbah, skupini ali v družbi, če ni skupine, v preteklem poslovnem letu, dovoljeni mnogokratnik 2, 3, 4 ali 5, odvisno od dejavnosti in velikosti družbe. Za družbe, ki opravljajo dejavnost oskrbe z električno energijo, plinom in paro ter v rudarstvu, je znižan mnogokratnik. Spremenljivi prejemek, največ 30, 15 ali 10% izplačanih osnovnih plačil direktorja v poslovnem letu, odvisno od dejavnosti družbe. Za družbe, ki opravljajo dejavnost oskrbe z električno energijo, plinom in paro v rudarstvu ter opravljajo določeno gospodarsko javno službo v samoupravnih lokalnih skupnostih je nižji procent spremenljivega prejemka. Odpravnina – največ v višini 6-kratnega osnovnega mesečnega plačila direktorja. Verjetno je tudi to preveč, napram gospodarstvu bi bilo treba v bodoče še znižati. Z ureditvijo zakonodaje in uredbe o določitvi najvišjih razmerij za osnovna plačila ter višine spremenljivih prejemkov direktorjev so se uveljavila enotna pravila. Najvišja možna razmerja pri določanju prejemkov direktorjev, ki jih morajo organi nadzora upoštevati pri sklepanju pogodb o zaposlitvi, civilnopravnih pogodb in aneksov k tem pogodbam. V skladu z drugim odstavkom 7. člena ZPPUGD morajo organi nadzora navedenih družb pogodbe direktorjev posredovati na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Če se pri nadzoru izvajanja določil tega zakona ugotovi neskladje pogodbenih določil z določili zakona ali se ugotovi, da pogodba direktorja ni bila posredovana na ministrstvo, se zadeva preda prekrškovnemu organu, ki ugotavlja pogoje za začetek postopka po uradni dolžnosti ter uvede prekrškovni postopek, če ugotovi, da so podani pogoji za uvedbo postopka po uradni dolžnosti. Do zdaj je bilo uvedenih 118 prekrškovnih postopkov, od tega 34 zaradi neposredovanih pogodb in 84 zaradi neusklajenih pogodb. Imam naštete te pogodbe, ampak mislim, da bi predolgo trajalo, da bi vse prebral. To bi bilo vse zaenkrat.
Hvala lepa. Želite še dopolniti, minister?
Najlepša hvala. Ne, mislim, da je bil minister za gospodarstvo izčrpen, tako da nimam več kaj dodati k temu.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, še dopolnitev vprašanja.
Hvala lepa. Gospodoma ministroma oziroma enemu ministru – drugi s področja bančništva in zavarovalništva in vsega tega pa ni imel komentarja. Moram reči, da imam občutek, da se norčujete iz slovenskega ljudstva. Bivši kolega in zdaj minister, ali ste brali zadnjič objavljeno statistiko dvesto največjih plač v državi, kjer je večina upravljavcev državnega premoženja – dvesto tisoč povprečna letna plača, dvesto tisoč! To je petkrat toliko kot poslanska plača ali pa vaša plača. Ali ste se pripravljeni soočiti s tem, da je to ropanje države? Ti menedžerji niso tako dobri, ker potem ne bi države zapravljala. Leta in leta so grozili, da bodo drugače šli v tuje firme! Naj gredo! Jutri naj gredo! Vas pa še enkrat pozivam: Kaj boste naredili, da to prakso prekinete? Branje poslovnikov, spoštovani kolega minister, ne pride v poštev tukaj pred nami. Povejte, kaj boste storili? To so Judeževi denarji, neupravičeno pobasani, pokradeni, dostikrat na osnovi nekih pravilnikov pa nadzornih svetov. Takšno prakso je treba prekiniti. Ne imenujte več teh nadzornikov in teh direktorjev, ki se temu niso pripravljeni odpovedati. Tukaj povejte, kaj boste naredili! Ali boste vsaj spoštovali Lahovnikov zakon? In glede očitka, jaz sem bil večno kritičen do tega in nisem zadovoljen z nobeno predhodno vlado, sedaj smo pa v tako slabi situaciji, da morate ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Stepišnik, boste še kaj dodali?
Očitno je treba nekaj reči.V zasebnem sektorju so osebni prejemki takšni, kot so. Mislim, da so celo premajhni. Ker tisti, ki je dober, bi moral imeti več kot tisti, ki je slabši, pa tudi, če gre na poklicni nivo. Vedno sem govoril tako: ko sta dva hodila v šolo, je eden imel matematiko ena, drugi pa pet in bila je petkratna razlika. Če dva delata na istem delovnem mestu po sistematizaciji, je lahko eden petkrat boljši kot drugi, bi lahko imel petkrat večji osebni prejemek. Je pa res, da predvsem v času prejšnjih vlad in vaše vlade, ste zaposlili več kot tisoč ljudi, tako je neka ocena, in postavili večino nadzornih svetov. Ti nadzorni sveti niso naredili nič. Zdaj, predlagajte nove ukrepe, z zakonom jih predlagajte, pa jih bomo skušali podpreti in skozi parlament spraviti. Drugega ne vem reči. Vem pa, da tisti, ki so dobri, si zaslužijo dosti več, kot danes zaslužijo, kot dobijo, bi rekel za tisto mesečno delo, drugi pa mogoče res dobijo preveč. Ampak to je treba rešiti, saj veste, po ministrstvih, po državnih podjetjih in tako naprej. Je pa zaslužek vedno merilo uspešnosti, s tem se strinjam z vami. Če neko podjetje ni uspešno, potem ne more dobiti nagrad, ne more dobiti več, kot dobi nek gospodarski subjekt, ki je v podobni situaciji. To se pravi, da bo tudi v bodoče verjetno treba urediti glede višine regresov, odpravnin in tega predvsem v tistih državnih podjetjih, ki so neuspešna. Tista, ki so pa zelo uspešna, se pa naj približajo približno zasebnemu sektorju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovni predlog? Oprostite, želi še minister Čufer? Želite, izvolite.
Hvala. Mogoče bi kljub temu še nekaj stvari dopolnil. Tako kot ugotavljate, gospod Jerovšek, imate dejansko v veliki meri tudi prav, ker ko je kriza, je kriza za vse in ne samo za nekatere. In prav je, da se te stvari tudi pravilno naredijo in da se tudi ta področja pogleda bolj natančno, kot se je mogoče pogledalo.
Hvala lepa, minister Čufer. Zdaj pa še postopkovni predlog.
Ja, bom dal postopkovni predlog. Hvala, da je vsaj minister Čufer rekel, da soglaša s tem, ampak kljub temu imam občutek, da na Vladi ni pripravljenosti. Ministra Stepišnika nisem vpraševal o privatnih podjetjih, tam se ne vmešavam, ampak o državnih in državnih institucijah in zavodih. Tisti ljudje delajo podobno kot mnogi drugi intelektualci ali kdo drug in več kot štiriindvajset ur nima dan in si ne zaslužijo v temu stanju države iz državne vreče takšnih dohodkov. Spraševal sem vas, kdaj boste ukrepali, da boste rekli:" Od jutri naprej morate vsi izjavo podpisati, da nagrad ni." Saj to ni del plače! Ni jih! Enostavno. Ker se na ta način ropa banke. Včasih so imeli v Frankfurtu in drugje nadzorniki enormne nagrade in so ropali – in verjetno še ropajo. Zaradi tega me ti odgovori niso zadovoljili, ker opažam, da ni pripravljenosti, da bi država delovala v korist skupnega dobrega, v korist državljanov, v korist reševanja države. Na tak način, vam povem, bomo v kratkem državo pripeljali pred popoln bankrot, če niste pripravljeni ukrepati. Zaradi tega na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da o tej zadevi opravimo temeljito razpravo. Gospodom ministrom in Vladi predlagam in vas naprošam, da se resno obnašate do teh vprašanj, da se pripravite, da ne berete tu pred poslanci pravilnikov in poslovnikov. Obstaja tudi Lahovnikov zakon. Če bi vsaj obljubili, da ga boste spoštovali! In še marsikaj. Kot predstavnik ljudstva sem dolžan zahtevati, da to naredite. Upam, da se poslanci, ki smo vedno vsega krivi, za privilegije in največje plače, pa smo na koncu, med temi smo cerkvene miši. Naj bo tako, kot je za poslance! Naj bo najvišja odpravnina takšna, kot je za poslanca. Najvišja! Ni nobenega vzroka, da bi morala biti višja. Kdor je prejel višji dohodek od predsednika Vlade, naj tisto vrne! Ne gre tako! Vem, da ima predsednik Vlade, kdorkoli je, bistveno večje obveznosti in odgovornosti, ljudje ga kritizirajo, on je za vse kriv, drugi si pa delijo milijone in milijone, in to na delno legalen način. Ko pa potem izvemo, koliko milijonov in milijonov so slovenske državne banke spravile v razne projekte, pa so vedele, da denar ne bo vrnjen. In za to so nagrajeni. Ne smejo biti!
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Naslednja je na vrsti mag. Katarina Hočevar, ki bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! V Sloveniji je skoraj vsaka četrta družina enostarševska. Po podatkih vašega ministrstva, spoštovana ministrica, je bilo konec lanskega leta do preživnine upravičenih več kot 65 tisoč otrok. Čeprav se na prvi pogled zdi, da imamo v Sloveniji to področje podrobno sistemsko urejeno, od leta 2004 je neplačevanje preživnine celo kaznivo dejanje, pa nevladne organizacije v zadnjem obdobju opozarjajo, da v praksi ni vedno tako. Opozarjajo na to, da naj bi v Sloveniji kar 8 % otrok, ki so do preživnine upravičeni, le-teh ne prejemalo. Imamo Jamstveni in preživninski sklad, ki na mesec izplača 4 tisoč preživnin. Na leto država temu nameni 3 milijone evrov, čeprav menda izterjamo komaj eno tretjino tega denarja. Zanima me: Zakaj je temu tako? Zanima me: Ali na tem področju načrtujete kakšne spremembe? Predvsem v tej smeri, da se tiste sistemske luknje, na katere opozarjajo predvsem nevladne organizacije, zapolnijo in da bo v Sloveniji resnično vsak otrok, ki je upravičen do preživnine, le-to dejansko tudi prejemal. Zanima me tudi: Kaj o tem misli minister za pravosodje? Nekateri strokovnjaki namreč opozarjajo, da je predvsem izvršilni postopek premalo prilagojen koristim otrok. Zato me zanima: Ali mogoče načrtujete na obeh ministrstvih kakšne skupne ukrepe oziroma izboljšanje stanja na tem področju? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovor se nanaša tudi na dr. Senka Pličaniča, tako da bosta odgovarjala oba. Izvolite.
Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Zanimivo je slišati, da nas skrbijo podobne stvari, tako da res hvala za vprašanje. Torej, če pogledamo zakonsko osnovo, Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih v 223. členu določa, da so starši dolžni preživljati svoje otroke do polnoletnosti oziroma če se šolajo do šestindvajsetega leta starosti, tudi če so na izrednem študiju. Tukaj je treba poudariti, da je dolžnost preživljanja predvsem odgovornost staršev, država pa posreduje takrat, kadar starši tega ne storijo. Tukaj je vseeno treba povedati, da večina staršev, omenjali ste podatke, koliko je enostarševskih družin, vseeno to svojo obveznost izpolnjuje. Če pogledamo podatke, je približno 47 tisočim otrokom v temu trenutku določena preživnina, od tega je bilo v maju 2013 izplačano nadomestilo preživnine, torej da eden izmed staršev ni plačal tistega, kar bi moral, takšnih primerov je 3 tisoč 800, v povprečni višini 83 evrov je bilo to nadomestilo preživnine izplačano. Tako kot ste že omenili, je pri nas zelo pomembna institucija na tem področju Jamstveni in preživninski sklad, predvsem ta preživninski del, katerega naloga je predvsem zagotavljanje socialne varnosti takšnim otrokom, krepiti odgovornost za plačevanje preživnin, učinkovitejša izterjava dolga in tudi ta osveščanja glede tega področja, glede te nujnosti plačevanja teh nadomestil. Tako kot ste omenili, se trudimo in približno tretjino denarnih nadomestil se potem tudi s subrogacijami – torej se izvršba izvede. S tem nismo najbolj zadovoljni, vendar je treba biti na temu področju tudi občutljiv. Seznanjeni smo s predlogom nevladnih organizacij v smeri, da ne bi dovolili na primer registracije osebnega vozila, če zavezanec ne plačuje preživnine. To se sicer lahko sliši po eni strani kot dobra rešitev, po drugi pa se lahko zavedamo, da morda, če takšen zavezanec nima potem niti avta niti do službe ne bo prišel in ima morda še manjšo možnost, da dobi sredstva, s katerimi bi lahko poplačal to svojo obveznost glede preživljanja otrok. Kot ste rekli, gre za kaznivo dejanje že od leta 2004, vendar na žalost to nikoli ni bilo resnično izvedeno. V letu 2012 je bilo pod generalno direktorico Ano Vodičar, ko smo dejansko skupaj z Javnim jamstvenim in preživninskim skladom, Ministrstvom za pravosodje in javno upravo, varuhom človekovih pravic, vrhovnim državnim tožilstvom in Generalno policijsko upravo pripravili informacijo o naznanitvi kaznivega dejanja neplačevanja preživnine po 194. členu Kazenskega zakonika. Torej, končno smo vse institucije, ki so za to odgovorne, skupaj pripravile te informacije, da je jasno to medrazmerje in na kakšen način se izvede. Poudariti ob tem pa je treba, da ni cilj posameznika, ki tega ne dela, spraviti v zapor, ampak predvsem to, da dosežemo, da se ta preživnina izplača, da se torej ta skrb staršev tudi izvede. Morda tukaj tudi izpostavim novo socialno zakonodajo, ki je te stvari naredila na nek način še vidnejše, ker namreč pravi, da je treba preživnino prikazati med te dohodke in tudi na sodišču izpeljati postopek za izterjavo, da se potem to šteje kot znotraj novih upravičenosti. Na ta način se je več staršev, oziroma največkrat mater, ki ne dobijo plačane preživnine, odločalo tudi, da na sodišču zahteva svoje pravice. Vsekakor se bomo na ministrstvu še naprej trudili, skupaj z Ministrstvom za pravosodje, za izboljšanje zakonodaje, predvsem kar se tiče izterjave preživnin. Tako proučujemo možnost nekakšnega spregleda pravne osebnosti, torej, kako poseči na premoženje, ki ni v lasti dolžnika. Vse napore bomo pa še naprej vlagali v dvigovanje zavesti o tem, da gre za zelo pomembno stvar in da je neplačevanje preživnine nedopustno, nemoralno in tudi kaznivo dejanje.
Hvala lepa. Še minister Pličanič.
Hvala. Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! K temu bom dodal še nekaj iz pristojnosti resorja, ki ga vodim. Vprašanje je bilo postavljeno tako, kot da bi bilo mogoče razumeti, da je izvršilni postopek, torej postopek, ki ureja izterjavo že zapadlih preživnin, premalo prilagojen koristim otrok. Zanesljivo se da vsako ureditev izboljšati, lahko pa povem, da [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Imate dopolnilno vprašanje, da bo minister lahko odgovoril? Izvolite.
Ministrica, hvala za ta del odgovora. Omenili ste registracijo motornih vozil. Organizacija, ki to predlaga, predlaga tudi javno objavo neplačnikov. Zanima me: Menite, da bi tovrstna zadeva mogoče tudi izboljšala situacijo na tem področju? Sicer pa me zanima še pristojnost pravosodnega ministra, kaj bo na to temo povedal. Prosim še za ta del odgovora. Hvala.
Dr. Pličanič, izvolite.
Hvala. Bom najprej sam nadaljeval, pa bo potem ministrica odgovorila na to dodatno vprašanje. Že izvršilni postopek že po veljavni ureditvi privilegirano obravnava terjatve, ki izvirajo iz naslova preživnin, ki imajo prednost pred celo vrsto drugih terjatev, ko gre za to, da se poseže v izvršilnem postopku na premoženje dolžnika. Res pa je, da obsojajo tudi nekatere druge okoliščine. Te pa so: predolgo trajajoči postopki, neplačevanje preživnin in problemi pri izterjavi preživnin. Skratka, ta drugi sklop dejstev se nanaša na premalo učinkovito delovanje sodstva, ko gre za vodenje izvršilnih postopkov. To je res, zato nameravam predlagati, sodelavci na ministrstvu to že pripravljajo, v kratkem pomembno spremembo novelo Zakona o izvršbi in zavarovanju, s katero bomo naslovili ravno ta problem, pa tudi nekatere druge, ki vsi izhajajo iz tega drugega sklopa dejstev, ki sem jih omenil; iz problemov, povezanih z učinkovitostjo delovanja sodnega sistema. Ta novela bo, ko gre za vprašanja izterjave preživnin, recimo, uredila oziroma predlagali bomo, da bi ta ureditev bila sprejeta, da bi zavarovanje še neplačanih zneskov, že zapadlih terjatev iz naslova preživnin za daljše časovno obdobje, kot je to mogoče po veljavni ureditvi. Po veljavni ureditvi je to mogoče za eno leto, vsako leto znova je treba to obnavljati. Predlog, ki ga pripravljamo v okviru sicer širše spremembe Zakona o izvršbi in zavarovanju, bo pa omogočil predlog za izdajo začasne odredb za daljše časovno obdobje. To bo nekaj, kar bo v korist upnika, v tem primeru, najbrž, večinoma mater otrok, ki do sedaj zaradi razlogov, povezanih zlasti s počasnostjo in premalo učinkovitostjo v izvedbi izvršilnih postopkov, niso mogli priti do tega denarja.
Hvala lepa. Dr. Kopač Mrak.
Hvala za pobudo. Treba pa je vedno vedeti, da ima lahko javna objava določene pozitivne, lahko ima pa tudi negativne posledice. Namreč, situacije so zoper različne. Ne želim zagovarjati tistih, ki ne plačujejo svoje dolžnosti, ki je ključna, ker se morajo jasno zavedati, da so otroci njihovi in da morajo za njih skrbeti. Vendar vseeno niso vsi v enakem položaju, zato je prav, da se naredijo postopki izvršbe učinkovitejše, kot da vse vržemo v isti koš in rečemo, da ne glede na razloge, ste vsi isti, ne plačujete preživnin. Zato je tukaj tudi ozaveščenje tako zelo pomembno, ker je predvsem to, da je to neka stvar, ki jo je treba plačati, in tudi nekako družbeno mora biti to nesprejemljivo, če se poslužujejo takih možnosti, da ne izpolnjujejo svojih zakonskih obveznosti do svojih otrok.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister! V Resoluciji o nacionalnem programu vključevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2012–2016, ki je bila sprejeta lansko leto, je v poglavju Odvzem premoženjske koristi tudi točka Odvzem premoženja nezakonitega izvora. Tam pa je navedeno, da je treba pripraviti analizo izvajanja tega Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki je bil sprejet konec leta 2011. Gre za zakon, ki zelo pomembno vpliva na pravno državo oziroma na mišljenje ljudi, kako mi sploh delujemo. Mislim, da marsikateri naš državljan niti ne ve, da ta zakon sploh imamo. Gre pa za pomemben zakon, predvsem ko je govora o urejanju področja prikrivanja lastništva in utaje davkov, ki sta v Sloveniji, na žalost, še zelo velik problem. Tam je bilo napisano, da naj bi bil poudarek pri pripravi zakona na ugotavljanju slabosti v zakonski ureditvi, upoštevali pa naj bi se tudi pripombe oziroma vse tiste potrebe iz prakse s ciljem povečanja učinkovitosti. Rok za izvedbo je bil tudi napisan, to pa je bil konec januarja 2013, kar pomeni, da je ta zakon za analizo in pripravo zakona že potekel. Spoštovani minister, čeprav se je koalicija zamenjala, ste vi še vedno minister za to isto področje. Zanima me: Ali je ministrstvo za pravosodje pripravilo analizo? Kdaj je predvideno, da bodo spremembe zakonodaje s tega področja na Vladi ter kdaj se predvideva sprejetje v Državnem zboru? Ob tej priložnosti me tudi zanima: Ali lahko poveste kakšne posamezne poudarke, če je ta analiza že pripravljena? Menite, da bo novela Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora pred sodišče in kasneje tudi za zapahe pripeljala večje število ljudi? Menite, da lahko konkretno z zakonom uredimo postopke tako, da posamezni vplivni ljudje ne bodo imeli vpliva na njihove postopke, torej da njihove lovke ne bodo dosegle policije, tožilstva in sodstva, kar pomeni izognitev kazni? Prav preko vikenda je bila slovenska javnost šokirana z dejstvom, da je ena tako imenovana gradbena baronica zaradi procesnih napak zapustila pripor. Danes je ena najnovejših, najbolj odmevnih novic ta, da jo iščejo z mednarodno tiralico. Pa me zanima: Ali menite, da tožilstvo in sodstvo delujeta optimalno ali pa menite, da sta v določeni meri pod pritiski določenih lobijev oziroma vplivnih ljudi? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec, strinjam se z vašo ugotovitvijo, da gre za enega izjemno pomembnih zakonov. Tudi strinjam se z ugotovitvijo, da marsikdo ne ve, da jo sploh imamo. Ta druga ugotovitev izvira verjetno iz dejstva, da je šele lani začel veljati. Zavezujem se, tako kot sem se tudi že lani, da bom naredil vse, kar je v okviru mojih pristojnosti, da se vprašanja, ki jih ta zakon ureja, pooblastila, ki jih ta zakon daje v zvezi z odvzemom premoženja nezakonitega izvora, čim prej in v čim širši meri uveljavi v praksi in v zvezi s tem je tudi vaše vprašanje. Na to vaše vprašanje odgovarjam takole. Že ob sami uveljavitvi zakona se je izkazalo, da vsebuje nekatere pomanjkljivosti. Rad bi opozoril tukaj prisotne poslanke in poslance, da je šlo za poslanski zakon, ki se je začel uporabljati 30. maja leta 2012. Torej že ob pripravi, sprejemu in uveljavitvi zakona je bilo jasno, da so nekatere pomanjkljivosti, vendar pa niso bile takšne narave, da bi preprečevale pričetek uporabe zakona v praksi. Naša presoja je bila, da je treba počakati, da se bo zakon začel v praksi uporabljati, da bi potem pridobili tudi iz prakse, torej s strani vseh tistih organov, ki imajo pristojnosti iz tega zakona, to pa so Ministrstvo za notranje zadeve, policija, Vrhovno državno tožilstvo, Vrhovno sodišče, Državno pravobranilstvo, Carinska uprava, Davčna uprava in še nekateri drugi, da bodo torej ti, ki zakon morajo uporabljati, potem iz prakse, iz svojih izkušenj pri uporabi tega zakona v praksi povedali, katere so tiste druge pomanjkljivosti, poleg tistih, ugotovljenih ob sami uveljavitvi zakona. Naša ambicija bila, počakati na to, da se zakon, kot rečeno, začne uporabljati v praksi; v intenzivni komunikaciji z vsemi tistimi, ki zakon uporabljajo, zbrati njihove izkušnje z zakonom in morebitnimi še drugimi pomanjkljivostmi in potem skupaj pripraviti potrebne spremembe zakona na tak način, da bo zakon še bolj operativen, kot je. Ta analiza, po kateri sprašujete, se pripravlja, ni pa mogla biti še do konca pripravljena ravno iz razloga, ki ga omenjam, ker čakamo na to, da se nabere nekaj izkušenj. Šele ko bodo te izkušnje nabrane, bomo lahko bolj decidirano kot bi sicer, ko lahko samo kot ministrstvo presojamo, ali je zakon v redu ali ni. Treba je počakati, kot rečeno, na uporabo v praksi in potem bolj suvereno oceniti, kaj je potrebno spremeniti in v kateri smeri. Lahko povem, da intenzivno potekajo te komunikacije z organi, ki sem jih prej navedel, in računam, da bodo do konca leta, tak je tudi normativni program Vlade, pripravljene pomembne spremembe tega zakona, ki bodo potem omogočale tem istim organom, da ga bodo lahko še bolje, kot so ga do zdaj – torej nekaj informacij že imamo o tem, kako se uporabljajo v praksi. Toliko lahko povem zdaj. Bi pa še odgovoril na ta zadnji del vašega vprašanja. No, v bistvu bi pojasnil, kdaj bom odgovoril na zadnji del vašega vprašanja, ko sprašujete, ali in kakšna je odgovornost sodstva in državnega tožilstva za delovanje pravosodnega sistema na splošno, tako sem to vprašanje razumel, ne samo v neposredni povezavi z Zakonom o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Tukaj pa odgovarjam na to, da bom na to bolj podrobno odgovoril pri naslednjem poslanskem vprašanju, ki ga bo postavil gospod poslanec Gorenak.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Lisec.
Hvala. Minister, rekli ste, da je zakon v veljavi eno leto, v temu istemu času pa ste v resoluciji napisali, da je rok za izvedbo priprave zakona januar 2013, ampak to na žalost pomeni, da se sami ne držite rokov znotraj ministrstva, ki ste si jih sami zadali, mi pa smo jih potrdili. Zanima me: Kdo je po vašem mnenju kriv, da se ti postopki ne odvijejo hitreje in bolj uspešno? Ali menite, da je tukaj tudi delna odgovornost ministrstva ali to deloma prelagate tudi na tožilstva in sodišča? Oziroma: Kaj bo treba storiti, da bo tudi za vsi tisti ljudje, ki so na žalost še na prostosti oziroma jim premoženje ni odvzeto, začela veljati pravna država, ne pa samo za tiste majhne kurje tatove? Konkretno minister: Kaj boste storili, če v roku nekaj mesecev ne bo zakona in če v roku enega leta ne bo napredka na temu področju? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Kot sem že povedal, res je ta rok zapisan. Sam ga razumem kot rok za neko celovito analizo pomanjkljivosti Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora ne kot rok, v katerem bomo predlagali že spremembe zakona. Kakor koli že, presodili smo, da je od maja leta 2012 do, recimo, ponovnega prevzema mandata v marcu 2013 enostavno minilo premalo časa, da bi lahko dovolj celovito in dovolj argumentirano presodili, katere so tiste spremembe, ki jih moramo predlagati, da bo zakon lahko operativen in da bo služil cilju, ki ga omenjate, da se bo v resnici zgodilo kaj v zvezi s tem, o čemer zakon govori. Torej, da bo v resnici kakšnemu od lumpov, od tistih, ki so si v preteklosti nakradli ogromno premoženja, da bo v resnici komu od njih tudi to premoženje odvzeto. Torej, moj cilj je enak vašemu, tukaj se pogovarjamo samo o tem, zakaj analize še nismo pripravili in zakaj sprememb zakona, ki bi izhajale iz analize, še nismo pripravili. Ponovno odgovarjam: ker je preprosto minilo premalo časa in ker odzivov s strani tistih, ki zakon uporabljajo v praksi, to so organi, ki sem jih prej navedel, še nismo dobili v zadostni količini, v zadostni meri, da bi lahko iz tega kaj naredili. Na ta način odgovarjamo, zakaj se roka, ki smo ga sami predlagali, ne držimo. Mi smo pač pričakovali, takrat ko smo ta rok predlagali, da se bo tudi v teh nekaj mesecih od uveljavitve zakona maja 2012 nabralo dovolj odzivov, dovolj izkušenj, da bomo lahko to naredili, pa to ni bilo mogoče. In to ni bilo v naši moči, ker kot veste, ministrstvo ima tukaj enostavno pristojnost in to je to, da zajame izkušnje različnih organov, da se z njimi pogovori in potem predlaga neke spremembe. Ocenili smo, da je bolj smiselno kot hiteti z nekaterimi manjšimi spremembami, ki bi jih sicer že lahko zdaj predlagali, počakati na to, da se zakon v resnici prime, kolikor se lahko prime glede na besedilo, kakršno je, in potem celovito odreagirati z eno resno spremembo, ki bi potem v resnici, kot sem malo prej povedal, omogočila vsem tistim, ki zakon uveljavljajo, da ga uveljavijo tako, kot je mišljen. Se pravi, da se tistim, ki so premoženje pridobili na nezakonit način ali po domače ga nakradli in pokradli, da se to premoženje odvzame.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, prav tako vprašanje za ministra za pravosodje dr. Pličaniča.
Hvala lepa. Gospod minister, morebiti se bova oba strinjala, da je stanje pravne države zaskrbljujoče, ciljam seveda predvsem na pravosodni sistem. Ni smiselno več ponavljati tistega, kar sem v tej dvorani ponavljal tam od leta 2008 o največ sodnikih na število prebivalcev, o tem, kakšni so sodni zaostanki, nima smisla več ponavljati stvari, ki sem jih rekel že pri postavljanju prejšnjega poslanskega vprašanja, da Slovenci za pravosodni sistem namenimo 89 evrov, medtem ko povprečno drugi Evropejci pa 41 evrov, ob vsem tem pa največje zaostanke. Oba skupaj sva sedela na prejšnjih sejah vlade in tam – veva oba, verjetno je tako še sedaj, ker drugače ne more biti – pod rubriko kadrovske zadeve vsak teden Vlada odobri nekaj milijonov za poravnave, ki bi jim lahko rekli ali sodne zmote, ali napake, ali kakršnekoli druge zadeve, ker sodniki tudi niso odgovorni za svoje delo, ki ga opravljajo. Sam sem bil, recimo, zelo razočaran v zadevi Balkanski bojevnik, ko so leto in pol mleli vse tiste policijske dokaze, jih premlevali, preštevali, prilagajali, najprej pa sami odobrili in po letu in pol ugotovili, da niso zbrani na zakonit način in so lepo obdolženci odkorakali na prostost, to je pobegnili. Mislil sem, da me pravzaprav ne more več kaj dosti presenetiti, pa vendarle. V petek je bila novica o neupravičenem priporu gospe Tovšakove objavljena, v soboto baje je bila spet spremenjena, pa so spet rekli, da mora iti v pripor, danes je pa že na begu in je objavljena tiralica, ki še ni vnesena v bazo Interpola, ne vem, zakaj ne, in potem bi verjetno kmalu človek verjel tistemu, kar piše tako imenovani rumeni mediji, da je to kaj v povezavi z zadnjimi odmevnejšimi preiskavami pri gospodu Senici. Nič me ne bi presenetilo, če bi bilo tako. Ampak bistvo mojega vprašanja je naslednje. Mislim, da sem zasledil nekje v medijih, kako se s pravosodno vejo oblasti dogovarjate, da naj bi ta končno in resnično prevzela svoj del odgovornosti in da naj bi Vlada in pravosodna veja oblasti pripravila nek dokument, v katerem bi se zavezali k skupnim potrebam in ukrepom za delovanje pravne države. Z vsem tem ne ciljam toliko na vas, zaradi tega ker veva, da so vaše pristojnosti do pravosodja omejene. Tam je pravosodna veja oblasti nasprotno – menil sem, da ste in še delate prav [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister.
Na to vprašanje odgovarjam tako: kot veste, sodstvo rado poudarja, da je neodvisna veja državne oblasti, vsi se s tem strinjamo, tako kot je tudi izvršilna veja državne oblasti neodvisna, samostojna in zakonodajna veja. Te tri veje poznamo. Vendar pa mislim, da se vsi strinjamo s tem, da nobena od teh treh vej oblasti ni neodvisna od tistega, ki je edini nosilec oblasti v tej državi, to je ljudstvo. Torej to mora veljati tudi za sodstvo. Mislim, da se izvršilna veja oblasti in zakonodajna veja oblasti tega dobro zavedata, tega namreč, da sta odvisni in poslani od ljudstva in da v njegovem imenu in za njegov račun počneta to, kar počneta; enako velja tudi za sodstvo. Rad bi povedal, da se v zvezi z vprašanjem, ki ga naslavljate in se nanaša na stanje v slovenskem sodstvu, tako prejšnja vlada kot tudi ta vlada, zelo dobro zaveda svoje odgovornosti, ki jo na tem področju ima. Hkrati pa, kot ste sami že v vprašanju ugotovili, je omejena pri tem, kaj lahko doseže v pogledu izboljšanja stanja v sodstvu. Večino odgovornosti v zvezi s tem ima sodstvo samo, sodstvo je tisto, ki lahko hitro in s hitrimi koraki spremeni stanje v sodstvu ali pa tega ne stori; izvršilno-upravna veja in zakonodajna, parlament, imata tukaj pomembne pristojnosti, ki se nanašajo na sprejemanje zakonov, na izboljšave zakonodajne ureditve, torej izdajanje in sprejemanje predpisov, ki urejajo delovanje sodstva. Izvajanje, implementacije vsega tega, v resnici povečanje učinkovitosti sodstva, k čemur vsi težimo in na kar se vaše vprašanje najbrž nanaša, kar pomeni skrajševanje sodnih postopkov, pa je izključno v rokah sodstva. Tukaj izvršilna veja, vlada in tudi zakonodajna veja kaj dosti ne more narediti, če ni nekega dogovora s sodstvom in tega pa seveda ne more biti, če se sodstvo tudi samo, v večji meri kot se je do zdaj, zave svoje odgovornosti, ki jo ima pred slovenskimi državljani in državljankami v zvezi s tem. Ko gre za stanje, v kakršnem je slovensko sodstvo, vsi, ki ste spremljali moje delo v preteklem mandatu, veste, da sem ves čas opozarjal na to, da to stanje ni dobro, da se je marsikaj sicer izboljšalo v zadnjih letih, da pa še vedno ni dobro, ni takšno, kot ga naše državljanke in državljani od sodstva utemeljeno pričakujejo; ne samo od sodstva, od vseh nas, zlasti od sodstva glede na to, kar sem prej povedal, torej glede na to, da ima ključne in večino odgovornosti v zvezi s tem sodstvo samo. Tisti, ki ste spremljali moje delo v lanskem mandatu, ste tudi najbrž ugotovili, da se je sodstvo upiralo takšnim ugotovitvam, še bolj se je upiralo spremembam, ki sem jih že v preteklem mandatu predlagal, spremembam zakonov, za katere sem presodil, da so nujen prispevek izvršilne veje in zakonodajne veje oblasti k povečanju učinkovitosti sodstva, in tako nekako se je končal moj pretekli mandat. Torej, na eni strani v mojem opozarjanju na premajhno učinkovitost sodstva, na mojem predlaganju sprememb, torej ukrepov, ki jih lahko sam v svoji pristojnosti predlagam za izboljšanje učinkovitosti, in na drugi strani na negiranju s strani sodstva enega in drugega. Potem je pa hkrati s prevzemom novega mandata v tej vladi sovpadala tudi objava poročila Evropske komisije o stanju v sodstvu v državah članicah Evropske unije, ki je za slovensko sodstvo porazno. Če se, glede na to, da imam omejen čas, omejim samo na tri stvari. Deloma ste jih že vi, gospod poslanec, omenili iz tega poročila. V slovenskem sodstvu je največ sodnikov na število prebivalcev v Evropski uniji, mislim, da na 3. ali 4. mestu je slovensko sodstvo po deležu proračunskih sredstev, torej deležu denarja, ki ga država namenja za delovanje sodstva, in tudi na 3. mestu, vendar pa od zadaj naprej, po učinkovitosti; torej na predpredzadnjem mestu je, ko gre za vprašanje učinkovitosti. Zaradi vsega tega in zaradi zavedanja, mojega lastnega, ki izhaja tudi iz lanskih izkušenj, da brez sodelovanja v tej državi ne bomo mogli spremeniti nič, torej tudi sodelovanje med izvršilno in sodno vejo, ko gre za spremembo iz ne dovolj velike učinkovitosti v večjo učinkovitost sodstva, sem predlagal, da izvršilna veja, vlada in sodstvo skleneta dogovor, [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]o katerem bom pa več povedal v nadaljevanju.
Želite dopolnitev?
Hvala lepa. Sicer ni navada, da bi opozicijski poslanci hvalili ministre. Ampak hkrati moram pa zelo jasno reči, ste prvi minister, ki govori prave besede o pravosodju, vsaj za nekaj ministrov nazaj. To je treba zelo jasno povedati. Malo me skrbi ta del vašega odgovora. V prejšnji vladi smo mi imeli zelo jasne neke cilje, 6+3+3, kar pomeni, da bi bilo sojenje končano v enem letu. Saj je vse res, samo pravite, da je vlada omejena – ja, je. da se sodstvo upira – ja, se upira; in to že 20 ali 23 let ali pa še več. Odgovornost je na pravosodju, kot pravite. Vse drži! Ampak osebno menim, to je moje osebno mnenje, želja, če želite ali kakor koli – okolje, v katerem pa delujete, to je levo politično okolje, imam občutek, da vam ne bo naklonjeno, desno vam bi bilo – je pa naslednje: prav je, ampak, če vi mislite, da bo to pravosodje začelo izvajati svoj del odgovornosti, se po mojem globokem prepričanju motite. Iz temeljnega temeljnega razloga ne bodo naredili. Če že 23 let nočejo, potem tudi zdaj ne bodo hoteli narediti, ampak bodo verjetno prišli z zahtevami po več denarja, boljših prostorih, to, tisto, ono, potem boste nekaj podpisali, nekaj bodo obljubili in iz tega ne bo nič. Mislim, da ob vsem spoštovanju vseh treh vej oblasti, se pravi pravosodne, zakonodajne in izvršne, slednji dve morata po mojem, ne vem pravega izraza, ampak bi morali po mojem mnenju izvesti nekatere prisilne ukrepe, prisilne ukrepe na področju pravosodja. Če bi to dosegli s tem vašim sporazumom, ki ga imata namen podpisati, bi to bilo po mojem zelo v redu. Vsaj kar se mene tiče, bi imeli tudi v tem kontekstu podporo, ker so ti ukrepi nujno potrebni! Sami ne bodo naredili nič. V to sem prepričan.
Gospod minister.
Hvala. Nadaljeval bi tam, kjer sem prej končal in bi posebej poudaril pomembnost povečanja učinkovitosti sodstva, zlasti v času, v katerem smo; v krizi. Ukvarjamo se, prejšnja vlada, ta vlada se ukvarja s celim nizom ukrepov, išče na vse mogoče načine, primerne ukrepe, kako čim prej potegniti to našo državo iz krize. Mislim, da je pri tem učinkovito delovanje sodstva – na splošno pravosodnega sistema, zlasti pa sodstva – ključnega pomena. Časa nimamo veliko, treba je hitro doseči spremembe na tem področju. Hkrati pa – tukaj pa nadaljujem, kjer sem prej končal – je treba te spremembe doseči hitro, vendar v sodelovanju. Kot sem že dostikrat povedal, sem človek in tudi kot minister, kot politik sem se vedno zavzemal za dogovore, pogovore in sodelovanje in še vedno mislim enako kot kadar koli doslej. Zato sem, kot rečeno, predlagal in tak predlog je bil tudi sprejet s strani sodne veje oblasti, da sklenemo neko zavezo, nek dogovor, ne en drugemu, temveč zavezo, ki bi jo dali slovenskim državljanom in državljankam, po kateri bi zapisali zelo jasno, da je treba v enem letu, torej do leta 2014, doseči bistveno skrajšanje sodnih postopkov, to smo čisto natančno kvantificirani, kakšno naj bo to skrajšanje in tudi opredelili, kako bomo dosegli ta cilj; kaj bo naredila sodna veja oblasti in kaj bo izvršilna veja oblasti za dosego tega cilja – ne leta 2030, temveč leta 2014, ker časa nimamo. Če želimo v resnici v kratkem času doseči spremembo, drugače, kot da se z zelo jasnim kvantificiram, merljivim ciljem, ne z nekimi splošnimi floskulami, zavežemo pred slovensko javnost, drugačnega načina ne vidim, in potem vsak zaviha rokave in svoj posel naredi. Povem lahko to, da se Vlada svoje odgovornosti zaveda zelo dobro in je že začela pripravljati te spremembe oziroma izvajati ukrepe, ki jih lahko sama naredi, zato da se bo učinkovito sodstvo v enem letu bistveno izboljšala. Tako mislimo v kratkem predlagati pomembne spremembe Zakona o sodiščih in Zakona o sodniški službi, za katere sem prepričan, da bodo pomembno k temu pripomogle. Od tu naprej je pa vse v rokah sodstva. Od sodstva pričakujem, da bo tudi sodstvo enako odgovorno ravnalo, kot ravnam jaz sam in Vlada, in pristopilo k tej zavezi – torej, zavezi pred slovenskim ljudstvom, pred slovenskimi državljani in državljankami – in v njej zelo jasno napovedalo, kaj bo naredilo do leta 2014, kakšne cilje bo doseglo in kako jih bo doseglo. Tukaj še posebej poudarjam pomen te skupne zaveze, ker s tem pokažemo slovenskim državljanom in državljankam v tem času, ko se zdi, da se nič ni mogoče dogovoriti v tej naši državi, da se o neki zelo pomembni stvari pa je mogoče dogovoriti.
Imate postopkovni predlog?
Hvala lepa. Običajno predlagamo glasovanje o razpravi o odgovoru ministra, kadar poslanec ni zadovoljen. Jaz sem zadovoljen s tem, kar je minister rekel oziroma minister povedal, kljub temu pa to razpravo predlagam. Razlog je v podpori ministru, poudarjam v podpori ministri v času, ki prihaja, ker menim, da lahko tudi sporočilo parlamenta do sodne veje oblasti ministru pomaga pri njegovih prizadevanjih, za katere mislim, da so prava. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v torek, 21. maja 2013, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospod Ivan Hršak postavil vprašanje ministru za finance dr. Urošu Čuferju.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, ministra, spoštovani kolegice in kolegi! Po začetku krize, katere povzročitelj so po prepričanju mnogih ravno banke same, je naša država z dokapitalizacijo slednjih porabila že okoli 600 milijonov evrov. Sama Banka Slovenije ocenjuje, da bi za doseganje minimalne kapitalske ustreznosti slovenske banke potrebovale 228 milijonov evrov, v primeru najmanj ugodnega scenarija pa bi ga lahko potrebovale celo preko milijarde 400 milijonov. Vsi vemo, da ta finančna injekcija s strani države še ne pomeni, da se bodo slovenske banke rešile iz težav. Same so dolžne paziti, da bodo bolje poslovale in da se ne bodo znašle v težavah. Če bi živeli v času, ko se cedita med in mleko, dokapitalizacija niti ne bi bila problematična. Danes, ko pa varčujemo pravzaprav na vsakem segmentu, na vsakem koraku, na vsakem posamezniku, pa saniranje državnih bank ob poznavanju podatkov njihovega poslovanja toliko bolj bode v oči. Vodstva bank so gospodarskim in drugim subjektom v preteklosti odobravala velikanska posojila brez zadostnih zavarovanj ali pa sploh brez njih. Nadzorni mehanizmi niso odigrali svoje nadzorne vloge, da bi sporna posojila preprečili in odgovorne poklicali na odgovornost. Posledica teh negativnih pojavov so tako stalne dokapitalizacije bank iz davkoplačevalskega denarja, kar ne pelje nikamor oziroma država tega ne bo zmogla. To vprašanje sem postavil že prejšnjemu ministru Šušteršiču, vendar glede na to, da je to nova vlada in novi minister, ga ponovno postavljam vam. Tako me zanima vaše mnenje ter bodoče ravnanje Vlade v zvezi z državnimi bankami. Banke, ki jih moramo kar naprej dokapitalizirati, imajo na drugi strani v lasti ogromno zaseženih novih in starih stanovanj, ostalih nepremičnin – in s tem tudi velikanski tako imenovani mrtvi kapital –, ki jih nočejo prodati na trgu. Če bi jih, bi na trgu razširili ponudbo, saj bi jih lahko kupili tisti, ki rešujejo stanovanjski problem, s tem pa bi banke pridobile znatna denarna sredstva, zaradi katerih bi imela država do bank znatno manjše obveznosti. Banke imajo v lasti poleg tega tudi nova stanovanja, poleg teh novih stanovanj tudi veliko zemljišč in določene deleže podjetij, ki bi jih prav tako morale prodati ter s tem posledično razbremeniti obveznosti države do njih, vendar tudi tega nočejo. Država bi morala prisiliti banke na nek način, da stanovanja in ostale nepremičnine prodajo. S tem bi se država razbremenila dodatnih dokapitalizacij bank, končno pa bi se začel urejati tudi nepremičninski trg. Zanima me: Kaj konkretno bo država naredila na tem področju? Kaj ter kdaj bo storila ustrezne ukrepe? Ministru se že vnaprej zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Najlepša hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Hršak. Kar nekaj aktivnosti imamo osredotočenih v to, kako banke prestrukturirati, ena od teh naših aktivnosti je tudi usmerjena v to, kaj narediti s trgom stanovanj, ki je kar pomemben dejavnik. Banke imajo v svojih bilancah tudi del zaseženih stanovanj, še večji del pa ni zaseženega, ampak ga imajo kot zavarovanja za določena posojila, ki so obravnavana kot slaba posojila. V tem okviru nameravamo to tudi pogledati. Naše izhodiščno razmišljanje je v tem, da v Sloveniji ni neravnotežja, gledano z demografskega vidika, med tem, koliko stanovanj je v ponudbi, zgrajenih, in še niso prodana in niso v uporabi, in na drugi strani, koliko je potrebe in povpraševanja po teh stanovanjih s strani prebivalstva. Tu nekega ravnotežja ne vidimo, vidimo pa, da se trg pravzaprav ne čisti iz dveh razlogov: po eni strani prebivalstvo pričakuje, da bodo cene stanovanj še dodatno padle, in zaradi tega, ker je to ena večjih transakcij v času življenja posameznika, ki jo naredi, so nekoliko bolj previdni in malo čakajo. Po drugi strani pa zaradi vedno večje brezposelnosti – in glede gotovosti in stabilnosti prihodkov ter zaposlitve so pri teh odločitvah tudi malo bolj previdni. Zaradi tega smo rekli, da poskušali najti strukturo, s katero bi ta stanovanja odkupili od bank, jih prenesli in dali v upravljanje slovenskega stanovanjskega sklada, ki ima znanje in kapacitete, da to upravlja in tudi ustrezno vodi, ter pogledali, ali lahko damo kakršne koli pospeševalce, da bi lahko to negotovost na strani prebivalstva odpravili in s tem povečali absorpcijsko moč prebivalstva. In to take vrste pospeševalce, ki jih zdaj proučujemo – nismo se pa še dokončno odločili –, gre v smeri, ali lahko nekomu omogočimo možnost moratorija v primeru, da pride do brezposelnosti, in mu potem ni treba plačevati dela kredita v času brezposelnosti, ali lahko damo stanovanje v najem in se potem v enem trenutku tudi najemnina pretvori v kupnino in da lahko potem iz najemnine postane lastnik. Te stvari pravzaprav proučujemo, gledamo pa hkrati tudi vse druge stvari, ki jih je treba pogledati, da lahko te zadeve tudi izpeljejo. Eden od problemov, s katerim se soočamo, je v tem, da je kar nekaj teh stanovanj, ki jih imajo banke v zastavi iz naslova podjetij, ki so v stečaju, in ne morejo zbrati vse potrebne dokumentacije, da se lahko potem ta stanovanja tudi dajo v uporabo. Tudi tu gledamo, kako tudi te probleme zakrpati. Tako je problem večplasten, vzeli smo ga kot prioritetno in gledamo, kako to narediti. Računam, da bomo v dokaj doglednem času prišli z eno strukturo, ki bo omogočala, da se ta trg nekako oživi, da lahko spravimo ta stanovanja iz mrtvega v neko bolj živo obliko kapitala, da začnemo na njem ustvarjati tudi neki denarni tok in da ga lahko tudi potem prebivalstvo začne uživati.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc bo sedaj postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Stanku Stepišniku, ki je na poti, tako da počakamo trenutek. Mislim, da minister celo sliši in bi lahko kar postavili vprašanje.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, minister, spoštovane kolegice in kolegi! Kot smo lahko razbrali iz Nacionalnega reformnega programa za obdobje 2013–2014 in kot ste tudi že večkrat izpostavili, je eden vaših najpomembnejših ukrepov, spoštovani minister, za razdolževanje in prestrukturiranje podjetij dodeljevanje državnih pomoči podjetjem v težavah. Z dodeljevanjem državnih pomoči podjetjem v težavah imamo v Sloveniji že kar dolgoletne izkušnje, če smo pošteni, pa niso ravno najboljše. Ogromni zneski so bili dodeljeni podjetjem, ki so večinoma slej kot prej končali v stečajih, denar pa je poniknil neznano kam. Upam, da smo se iz teh izkušenj tudi kaj naučili in da ne bomo ponavljali starih napak. Poleg tega imamo tudi zaradi proračunskega primanjkljaja zelo omejene finančne vire za denarno pomoč podjetjem. Na Odboru za gospodarstvo ste ob predstavitvi Nacionalnega reformnega programa povedali, spoštovani minister, da denarja ne boste delili po barvah, temveč, citiram, "..., kjer država vidi interes, da se ohranjajo delovna mesta". Konec citata. Toda za podjetja, ki jim bo država dodelila finančno pomoč, mora verjetno tudi obstajati vsaj neka začetna, neodvisna cenitev, da ne bo vloženega več denarja, kot je podjetje sploh vredno oziroma ga bo vloženega vse premalo, da bi zares naredili nek premik in bo samo podaljšalo njegovo kalvarijo za nekaj mesecev ali pa za kakšno leto. V temu vmesnemu času pa plačujemo celo vrsto nekih strateških svetovalnih storitev, nekim kvazi podjetjem z nabiralnikom v davčnih oazah, delavci dobijo nekaj plač, potem pa sledi stečaj ali likvidacija in izbrišejo se vse sledi. Takšne zgodbe, spoštovani, se v naši državi skrivajo za dodeljenimi državnimi pomočmi. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kakšna konkretna merila boste uporabili pri dodeljevanju teh pomoči? Kateri bodo vaši ključni kriteriji? Vsi čakamo, tako poslanci, direktorji, delavci, da nam poveste: Koliko bo letos in v prihodnjih letih tega denarja v proračunu na voljo in pod kakšnimi pogoji? Ne nazadnje: Kako je z dodeljevanjem državne pomoči tistim podjetjem, ki so pomoč že dobila? Ali bo revidirana tudi poraba že dodeljenih sredstev v preteklosti? Hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Vlada Republike Slovenije in tudi na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se odločamo za pomoč predvsem tistim gospodarskim družbam v težavah, ki izpolnjujejo pogoje po Zakonu o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. To so takšna, ki imajo perspektivna in razvojna zdrava jedra. To so takšna, ki imajo za svoje storitve in proizvode kupce, naročnike ter večletne pogodbe. Po teh kriterijih dodeljena državna pomoč je namenjena okrepitvi podjetja, njegovemu razvoju, ohranitvi izjemno pomembnih referenc, znanja, kadrov in delovnih mest. Ključni razlog, zakaj država mora ukrepati, je predvsem, da se prepreči večja gospodarska škoda in da se ohranjajo delovna mesta. V takem primeru bi porabili bistveno več denarja iz proračuna oziroma davkoplačevalskega denarja, če bi, na primer, bili stroški stečaja podjetja dosti večji, kot pa je, recimo, trenutna pomoč. Dokaz za to so številne gospodarske družbe, ki so se znašle v stečaju in so zaradi neodgovornega ravnanja lastnikov, neukrepanja bank upnic in neodvisnosti države oziroma politike stale davkoplačevalce bistveno več, kot bi, če bi se pravočasno ukrepalo. Te vrste pomoči lahko podjetje dobi le enkrat v obdobju 10 let, razen v izjemnih primerih, ko jih mora priglasiti Evropska komisija. Še vedno velja to, da v prvi vrsti predvsem lastniki rešujejo podjetja. Če lastniki ne morejo, potem banke upnice, dobavitelji in drugi deležniki, ki sodelujejo v proizvodnih procesih podjetja. Šele tretja je na vrsti država, ki priskoči pomoč podjetjem takrat, kadar gre za večjo škodo, da bi se ta večja škoda preprečila, kot pa bi bil vložek oziroma pomoč temu podjetju. Cilj in namen je predvsem preprečiti preveliko škodo in ohranjanje delovnih mest. Slovenska podjetja so se znašla v zadnjem obdobju s prekomernim dolžniškim kapitalom in zaradi obveznosti do bank upnic niso mogla vlagati v razvoj, raziskave in se posodabljati. Zato so na trgu vedno manj konkurenčna. Zavedamo se tega perečega problema in z državno pomočjo želimo preprečiti nepotrebno porabo davkoplačevalskega denarja. Banka Slovenije, kot veste, je opravila analizo 257 slovenskih podjetij in identificirala tista podjetja, ki bi jih bilo treba reševati. Podjetja se med seboj zelo razlikujejo, zato je tudi način reševanja različen. Dejstvo pa je, da je veliko podjetij rešljivih in da bi bila velika škoda, da podjetja še naprej tako intenzivno propadajo kot v preteklih letih. Preveč je bilo izgubljenih delovnih mest, preveč je bil izražen samo pravniški interes. Premalo se je gledalo na to, ali je mogoče ohraniti zdrava proizvodna jedra in ki se lahko pozneje z dodatno pomočjo in s finančno pomočjo iz drugih skladov razvijejo v mala oziroma srednja podjetja. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se dnevno soočamo s prošnjami podjetij za pomoč. Ravno zaradi tega, ker so podjetja tako različna, je pristop pri vsakem podjetju posamičen; se pravi, da se podpiše sporazum med bankami, ki so upnice, med podjetjem in med državo, kadar gre, recimo, za državno pomoč oziroma državno poroštvo, ki se daje bankam upnicam, le-te pa dajejo likvidnostni kredit. In v drugi fazi, če tega lastniki niso sposobni, pač, konvertirajo svoj kredit v lastniški delež. Na ta način dobijo podjetja ustrezno kapitalsko strukturo, lastniški kapital zraste, dolžniški se zmanjša oziroma kredit in podjetje je trenutno manj obremenjeno s plačili obresti in anuitet bankam. Veste, da zadnje čase oziroma leta 2012 so banke povzele ali potegnile iz podjetij dve in pol milijarde denarja, da so vrnile sindicirana posojila v tujino. To je izredno velik odvzem denarja tem podjetjem. Danes so se skoraj vsa dobra, uspešna izvozna podjetja znašla v likvidnosti pasti oziroma likvidnostnem krču, kaj šele da nimajo denarja za razvoj in raziskave oziroma za razširitev. Bom pozneje nadaljeval.
Hvala lepa. Želite dopolnitev?
Še enkrat: hvala lepa. Spoštovani minister, hvala za te odgovore. Res je, da ti odgovori odpirajo nova in nova vprašanja. Recimo, koliko je za vas vredno eno delovno mesto, ki ga boste ščitili in za koliko časa. Nekakšna ocena mora biti, kajti vlaganje denarja v obstoječe stanje in zaradi tega siromašenje sredstev za ustvarjanje novih delovnih mest, mora biti podprto z nekimi konkretnimi podatki. Kakšne so garancije, da boste ta denar ob nespoštovanju pravil –ali če bo šlo kaj po zlu – dobili vrnjenega? Da država lahko ob nespoštovanju dogovora oziroma zavez odkupi podjetje nazaj za 1 evro, potem ko bo imel že negativno vrednost oziroma po domače več dolga kot premoženja, to ni nobena varovalka, to je kvečjemu oškodovanje davkoplačevalcev. Vsi poznamo Tam, Novoles, Lipo, ne nazadnje tudi Cimos je že pred leti dobil državno pomoč [[...]]Ampak, da ne bo pomote, spoštovani minister! V Slovenski ljudski strani se popolnoma strinjamo s tem, da se poskuša pomagati podjetjem. Samo želimo, da so te pomoči v skladu z evropskimi pravili, da se pregleda poslovanje, da se opravi skrben pregled in cenitev podjetja, da bomo kot država vedeli, kam dajemo denar, in da se potem denar res porabi za tiste dele podjetja, ki imajo dober program, ki se lahko samo preživlja. Zato vas še posebej sprašujem, spoštovani minister: Ali se bo izvajal poseben nadzor nad porabo teh finančnih sredstev in kdo bo ta nadzor izvajal? Kaj sledi, če bo čez eno leto problem ostal isti, milijoni evrov pa izgubljeni? Spoštovani minister : Kdo bo prevzel odgovornost? Hvala še enkrat za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ravno zaradi teh finančnih shem, da bi pomagali predvsem podjetjem, tistim dobrim, ki so v težavah, precej sodelujemo z bankami, še posebno z našo razvojno banko SID banko. V tem času smo za pripravo okvirnih zneskov za poroštva, za kredite, za obratna sredstva tako za srednja in tudi za velika podjetja oblikovali sklade. Recimo sklad, vreden 150 milijonov evrov, ki bi bil pri SID banki na voljo za mala in srednja podjetja. Na voljo bi bil, recimo, tudi sklad do 500 milijonov evrov za kredite za obratna sredstva in do 1 milijarde evrov poroštev. Pripravljamo tudi pomoči s strani raznih skladov za investicije, za tehnološko razvojno in raziskovalno pomoč. Tudi Evropska komisija nas je na nedavnem obisku v Sloveniji jasno opozorila, da je reševanje primarno naloge lastnikov, drugih zasebnih vlagateljev, tudi tujih, ter upniku. Po oceni Evropske komisije slovenski trg medsebojno zelo prepleten in odvisen. To smo videli v primeru Cimosa, recimo, ki ima kar 110 milijonov evrov nabav od raznih malih, mikro in srednjih podjetij v Sloveniji. Udeleženci so finančno šibki in pogosto v težavah, hkrati pa trg po videnju Evropske komisije pod enakovrednimi pogoji ni vedno odprt tudi za tuje vlagatelje. Slovenska podjetja v teh razmerah potrebuje več tujih investicij, to je res, tujih neposrednih investicij ima Slovenija premalo, saj jih ima komaj za 12 milijard. To je v odvisnosti od družbenega bruto produkta komaj 30 %, nekatere države imajo več kot 100 % družbenega bruto produkta tujih neposrednih investicij. Odgovornost za vlaganje državnega denarja v podjetje, je predvsem na strani komercialnih bank, ker prek njih se vršijo krediti in konverzije. Jasno pa tudi bo odgovornost na strani agencije, ali bo to Družba za opravljanje terjatev bank, DUPT, ali pa bo to Slovenski državni holding. V vsakem primeru pride do tveganja. Ne morem vam 100 % reči, da bo ta denar ves prišel nazaj. Sem pa prepričan, 100 % prepričan, da se bodo podjetja, katerih lastnik bo država postala, dala za dosti večji znesek prodati, kot bi se pa prodajala danes.
Hvala. Imate postopkovni predlog?
Da. Dodeljevanje državne pomoči podjetjem se mi zdi eden od zelo, zelo pomembnih ukrepov za oživljanje gospodarstva. Zato se mi zdi, da ta tema zasluži širšo razpravo, kajti treba se je zavedati eno od zelo pomembnih stvari: državna pomoč je intervencija države, ki po drugi strani pomeni tudi nelojalno konkurenco drugim panogam. Zato je treba še posebej skrbno pogledati poslovanje in urediti morebitne napake poslovodstva ali še kaj hujšega, da se ugotovi, kaj je tisto, kar je podjetje pripeljalo v težave, in da se ugotavlja tudi kazenska in odškodninska odgovornost vodstev in še posebej nadzornih svetov. V zadnjih dvajsetih letih smo videli vse preveč primerov, ko so ogromne količine denarja poniknile neznano kam, podjetja pa niso imela prav veliko od tega. Eden izmed takšnih primerov je tudi Nova Ljubljanska banka, v katero je v dveh desetletjih steklo več milijard evrov, danes pa je realnost takšna, da je zaradi zavoženih kreditnih linij nihče noče praktično niti zastonj. Skratka, če nova vlada želi znova obuditi ta koncept podržavljanja podjetij, ki je v teoriji zelo dober, v praksi pa je za njegovo uspešno delovanje potrebna kar največja transparentnost in še posebej preglednost, pogoji pa morajo biti zelo jasno določeni z datumi, s pričakovanim doseganji ciljev in tako naprej. Prepričan sem, da bi o tej temi moral podrobneje razpravljati tudi Državni zbor, kajti gre za denar vseh državljank in državljanov in zaslužijo si, da imajo na voljo čim več informacij. Zato predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državni zbor opravi širšo razpravo na to temo.
Hvala lepa, gospod Prevc. O vašem predlog bo Državni zbor odloča v okviru glasovanj. Gospod Andrej Čuš bo sedaj postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni ministri, tudi ministrica, lep pozdrav! Za začetek si bom sposodil oziroma citiral nekaj besed dopisa, ki smo ga vsi poslanci Državnega zbora prejeli pred nekaj dnevi s strani Zavoda Nefiks: "Mladi smo največji potencial in kapital države, vendar mladi nismo samo prihodnost, ampak smo tudi sedanjost. Izobraženi, pripravljeni, motivirani, ambiciozni, polni idej in energije, veliko predolgo čakamo" – oziroma čakajo – "na prvo zaposlitev." Vse statistike, ki se pojavljajo v medijih kot se tudi ne pojavijo, kažejo eno: mladi gredo s trebuhom za kruhom v tujino. Ko gledam vse, ne samo ekonomske ter gospodarske kazalce, moram reči, da jih povsem razumem. Nekdo, da bo tukaj delal za 600 evrov, gre v sosednjo Avstrijo in dela takoj avtomatsko za tisoč 500 evrov. Pa še službo dobi, tukaj tega ni. Statistike so torej dan danes zaskrbljujoče, država pa v izobraževanje mladih vlaga veliko denarja. Starši ter družba upravičeno pričakujemo aktivacijo znanja, mladi pa želijo poiskati svoje mesto v družbi, ampak zaposlitev žal ni. Sam se povsem dobro zavedam, v kakšni gospodarski situaciji smo v tej državi, a vseeno mladi upravičeno pričakujemo, da se bo politika zganila. Tukaj bi tudi kot primer dobre prakse izpostavil prejšnjo vlado, ki je, recimo, s projektom Prvi izziv porabila preko 20 milijonov nepovratnih evropskih sredstev in omogočila prvo zaposlitev poreko 3 tisoč mladim. Zato imam vprašanje za gospo Kopač Mrak: Kaj bo storilo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve ter enake možnosti za povečanje zaposlovanja mladih? Hvala.
Hvala. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Problematika brezposelnosti mladih je sigurno eden bolj perečih vprašanj v dani gospodarski situaciji v naši državi, vsi v tej dvorani in tudi na ministrstvu in vsi ostali se zavedamo tega problema. Dejstvo je, da podatki so zaskrbljujoči, če pogledamo leto 2012, se je brezposelnost mladih povečala z 20,6 %, v Evropi je bilo sicer povprečje 22,9 %, torej smo še vedno pod povprečjem, ampak ključno in najbolj zaskrbljujoče je to, da se je prav od decembra 2011 do decembra 2012 – torej vemo, kdaj – ta stopnja brezposelnosti povečala s 15,9 % na 23,3%. To se je zgodilo glede na poglabljanje recesije v naši državi in glede na dejstvo, da imamo premalo delovnih mest. Najbolj problematično med mladimi je predvsem to, da narašča stopnja brezposelnosti tistih najbolj izobraženih. Razlogov za to je več. Neusklajenost med samo ponudbo in povpraševanjem na trgu je eden, drugi je upad gospodarske aktivnosti, pomanjkanje novih delovnih mest, ne smemo si pa zakrivati oči tudi pred obsegom študentskega dela, ki je problem. Vemo, kaj se je dogajalo s študentskim delom, to je ena izmed prioritet v letošnjem letu, da se to področje uredi. Tako kot ste omenili, tudi prejšnja vlada in predprejšnja, vedno vsaka poskuša z razpoložljivimi sredstvi, torej gre predvsem za aktivno politiko zaposlovanja, sprejemati ukrepe, s katerimi lajša položaj mladih. Tako je bil prvi odziv dober program, tudi se bo nadaljeval, podobno kot svet podjetništva, tako kot program, kjer se kombinira usposabljanje na delovnem mestu, kjer so plačani tri mesece in potem možnost subvencije za zaposlovanje, tudi to se nadaljuje. Moramo vedeti, da je v okviru aktivne politike zaposlovanja na razpolago približno 95 milijonov, v te ukrepe aktivne politike zaposlovanja je pa vključeno približno četrtino mladih. Dejstvo pa je, ko se soočamo s tem naraščajočim problemom brezposelnosti med mladimi, da ti programi ne bodo zadostovali, tako da poskušamo znotraj sredstev iskati še dodatne vire za zagotovitev možnosti za zaposlovanje mladih. Pripravljamo nov program Mentorstvo za mlade, ki bo spodbujal medgeneracijsko sodelovanje s prenašanjem znanja starejših zaposlenih na mlade, ki bi dobili v tem okviru prvo zaposlitev. Tako mislim, da je to kar dobro zastavljeno, in verjamem, da bo neke učinke dalo. Zaradi položaja, v katerem se nahajamo, pa razmišljamo tudi, da bi pospešili zaposlovanje mladih tudi na način, da sprejmemo splošen ukrep za znižanje stroškov zaposlitve mladih. Prej je bil že omenjeno novi pokojninski in invalidski zakon, ki je sicer res znižal do 26 let mladim stroške delodajalcev za 50 % za prvo leto, vendar to velja samo za plačilo prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, mi pa razmišljamo predvsem v smeri, da bi delodajalce oprostili plačevanja prispevkov, če bi zaposlili mlado brezposelno osebo. Tukaj intenzivno razmišljamo in se zavedamo, da mladi so prihodnost in da je za njih treba najti sredstva in tudi načine, da sprožimo možnosti za zaposlitve. Dejstvo pa je, da so ti ukrepi, ki jih imamo na voljo, ti milijoni, ki so na voljo, imajo omejeno možnost, predvsem rabimo gospodarsko rast v tej državi, boljšo gospodarsko situacijo, potem bo nam vsem, predvsem tudi mladim, mnogo bolje.
Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za prvi del odgovora. Ob vaših odgovorih vseeno mislim, da bi bilo pametno razmišljati o ukrepih, ki bi mladim omogočil večje povezovanje med izobraževanimi institucijami in trgom dela na način, da bi, recimo, vsak dijak oziroma študent v času izobraževalnega procesa dodobra spoznal in se povezal vsaj s tremi potencialnimi delodajalci. Sicer vem, da to ni bolj usmeritev za vas, ampak za gospoda Pikala, ampak bi pa se še v nadaljevanju razprave navezal na študentsko delo, kot ste sami omenili. Vi ste bili državna sekretarka pri ministru Svetliku, če se ne motim, ko je bil dan tako zloglasen predlog malega dela. Moram reči, da sem sam z veseljem in brez težav nastopal v kampanji proti Zakonu o malem delu, ker verjetno tudi sami veste, da zakon ni bil najbolj optimalno pripravljen. Po eni strani je v isto obliko zaposlitve oziroma dela ne samo da zajemal študente ter dijake, vključeval je še upokojence, brezposelne, tujce [[...]]Torej so po neki zdravi logiki bili mladi že takoj deprivilegirani zaradi nepoznavanja trga dela in tudi izkušenj. Pa me zanima, ko ste govorili: Ali se torej obeta kakšna konkretna reforma študentskega dela? Tudi sam se zavedam, da so potrebne spremembe, upam, da ne boste šli po poti, katero je izbral in ubral gospod Svetlik. In seveda: Kakšne bodo te spremembe? Sam pa verjamem, da bodo tudi mnogi drugi socialni partnerji s področja mladinskega sektorja z veseljem pomagali, treba je samo pristopiti k dialogu. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala. Se strinjam s tem, da je absolutno za boljše možnosti zaposlovanja brezposelnih mladih treba doseči večjo povezanost med sfero izobraževanja in tudi sfero dela. Sklad za razvoj kadrov in štipendije v Sloveniji ima kar nekaj takšnih projektov, ki niso nepomembni, predvsem razvoj kompetentnih centov, vseživljenjska karierna orientacija, kjer gre tudi za spodbujanje teh kariernih orientacij v okviru univerz, in izobraževanje in usposabljanje zaposlenih. Tudi tisti program usposabljanja na delovnem mestu je dejansko, da omogoča študentom, ko končujejo, možnost, da se bolj povežejo s svojim bodočim možnim delodajalcem, hkrati pa potem damo še subvencijo, če se ta delodajalec po tem usposabljanju odloči za zaposlitev. Torej kar nekaj takšnih mehanizmov že obstaja, seveda je pa stanje takšno, da je videti, da ti mehanizmi niso dovolj. Kot sem že prej rekla, ključno je stanje v gospodarstvu. Eden izmed takšnih ukrepov v tej finančni perspektivi, ki se izteka, so bile te štipendije za deficitarne poklice, ki so bile podeljene v okviru regionalnih razvojnih agencij. Cilj je bil, da se v tem odboju te finančne perspektive podeli približno 4 tisoč 500 teh štipendij, vendar na žalost imamo od 2008 do zdaj podeljenih 3 tisoč. Torej, še vedno ni nekega interesa oziroma je še nek prostor in denar na voljo, da bi to učinkoviteje potekalo. Kar se tiče študentskega dela, je absolutno to delo treba preurediti na način, da bodo študentje od tega nekaj imeli, predvsem v smislu formalnih delovnih izkušenj. Osebno bi si pa zelo želela, da bi študentje delali tam in za tisto, za kar se usposabljajo, da bi to povezali s sistemom pripravništva v naši državi. Tako imamo kar nekaj idej. Z njimi pripravljamo izhodišča, pa potem v dialogu s civilno družbo, tako s študenti kot socialnimi partnerji, bomo iskali takšne rešitve, ki bodo sprejemljive. Moram pa tudi na tem mestu reči, da vem, kako je bilo sprejeto malo delo, nobeden zakon nikoli in idealen; vendar je sedaj, ko se pogovarjam s študenti, največkrat rečeno tudi z njihovih strani, da jim je pa morda zdaj vseeno žal, da tega študentskega dela nimajo, da se jim ne štejejo delovne izkušnje, da se jim ne šteje v delovno dobo za pokojnine [[...]]Skratka, ni zgodba tako črno-bela.
Hvala lepa, gospa ministrica. Želite proceduralno?
Z mnogimi stvarmi ki ste jih izrekli, se strinjam. Potrebni so konkretni koraki in reforme tudi študentskega dela, sicer očitno ne deliva istih pogledov, ampak če bi vsi enako razmišljali, potem ne vem, kaj bi bilo s to državo. Vseeno pa mislim, da moramo vsaj še v tistem delu mlade populacije, ki še verjame v politiko, ki verjame v institucije pravne države, ki nas tudi gleda na tretjem programu Televizije Slovenije dati možnost in jim dati vedeti, da se tudi o njih tukaj govori in da se zavzemamo za njihove pravice. Zato bi izkoristil svojo pravico in bi v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagal, da Državni zbor opravi razpravo na naslednji seji.
Hvala, gospod Čuš. O vašem predlog bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj. Sedaj bo mag. Štefan Tisel postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku ter ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Vsem lep pozdrav. Spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovana ministrica, spoštovani ministri, poslanke, poslanci! Vprašanje v zvezi s pospešitvijo aktivnosti na področju gozdno-lesne verige v Sloveniji bom postavil najprej ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Stanku Stepišniku in v drugem delu potem ministru Židanu. Gozdovi so naše glavno ali edino strateško bogastvo v Sloveniji, poleg morda še dobre vode. Seveda je to tudi hkrati obnovljiv vir, tako da imamo tega bogastva dovolj na razpolago, vendar z njim ne znamo dobro gospodariti. Morda z vidika okoljevarstva še, se pravi, da nam nudi dober zrak, dobro okolje, vzdrževanje vode in podobno, kar pa se tiče obravnavo lesne mase, pa delamo z njo dokaj nemarno in negospodarno. Večina lesa se še vedno izvaža v sosednje države, zlasti v Avstrijo, kjer tudi slabše merijo les, odmerijo lubje in podobno, kar seveda oni prida uporabijo za energetski del, medtem ko v Sloveniji tega nimamo, potem pa se izvažajo izdelki ali polizdelki v Slovenijo in drago prodajajo v tujih trgovinah. Les bi se lahko bolj izdatno uporabljal tudi v gradbeništvu, kjer bi večji procent lesa pomenil tudi boljši izkoristek za večjo energetsko varčnost pri zgradbah, zlasti pri javnih zgradbah, tako da bi lahko več lesa uporabljali tudi v tej industriji, dodali dodano vrednost in s tem nudili več zaposlitev domačim ljudem. Slišali smo, da se pripravlja projekt šestih lesnih centrov, zato me, gospod minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, zanima: Kaj boste ukrenili, da bo več lesa ostalo doma, da bo tudi les doma boljše plačan, da bo les doma razžagan, da bo doma obdelan, da bo energetski del lesa ostal doma, kajti to je obnovljiv vir, in da bo na ta račun tudi več delovnih mest v Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Najprej mag. Stepišnik.
Hvala. Res je, z gozdom se ne dela lepo, tako kot popravljamo zdaj gospodarsko situacijo, bo verjetno treba popraviti tudi lesnopredelovalno industrijo, ki je prešla v zadnjih 15 letih na najnižjo možno stopnjo predelave. Hlode enostavno izvažamo, vse, kar je vmes drugih tehnologij, pa smo nekako uničili. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se zavedamo, da je les za Slovenijo strateška surovina, saj pokriva preko 60 % slovenskega ozemlja in je naš naravni, trajnostni vir in prednost, da imamo še veliko neizkoriščenega potenciala ter da je treba slovenski les predelati v Sloveniji v izdelke s čim višjo dodano vrednostjo. V Sloveniji kljub gozdnemu bogastvu gozdno-lesne verige žal delujejo nepovezano, med njenimi akterji ni večjega sodelovanja, ukrepe je treba zato nasloviti hkrati in vzdolž celotne gozdne-lesne verige. Zato smo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo v sodelovanju z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje pripravili akcijski načrt za povečanje konkurenčnosti gozdne-lesne verige do leta 2020, katerega cilj je povezati gozdno-lesno verigo ter bolje izkoristiti potencial slovenskih gozdov, povečati dodano vrednost lesa znotraj gozdno-lesnega sektorja in izboljšati konkurenčnost lesnopredelovalne panoge ter postaviti temelje na razvoj novih tehnologij uporabe lesa in storitev, povezanih z lesom. Tu bi omenil tudi, da smo izgubili preko 20 tisoč delovnih mest in teh 20 tisoč delovnih mest je treba s časom in s projektom, akcijo dobiti nazaj. Akcijski načrt je bil sprejet na Vladi Republike Slovenije in je rezultat enoletnega dela široke strokovne delovne skupine gozd-les, v kateri so delovali strokovnjaki iz gospodarstva, gozdarstva, zbornic, izobraževalnih institucij, inštitutov in ministrstev. Mi bomo to nadgradili in nadaljevali. Akcijski načrt Les je lep vsebuje širok nabor ukrepov oziroma konkretnih aktivnosti vzdolž verige gozd-les, določa nosilce ukrepov ter roke za izvedbo, kjer je bilo mogoče, so ukrepi tudi finančno ovrednoteni. Splošnih ukrepov je 6, gospodarjenje z gozdovi 2 ukrepa, 6 aktivnosti; lesno-predelovalna industrija 8 ukrepov, 19 aktivnosti; energetska raba lesne biomase 3 ukrepi in 6 aktivnosti. Med prvimi uspehi aktivnosti v zvezi s pripravo in izvajanjem akcijskega načrta pa bi posebej izpostavili delo na spremembah Zakona o gozdovih, z namenom vzpostavitve modela upravljanja z državnimi gozdovi, ki bo zagotavljal čim več predelave lesa v Sloveniji. S spremembo Uredbe o zelenih javnih naročilih je bil v segmentu javnega naročanja gradenj pri določenih tipih stavb natančno določen minimalni delež lesa kot gradbenega materiala, in sicer najmanj 30 % oziroma najmanj 15 % lesa plus 15 % drugega, okolju prijaznega materiala z okoljskim znakom 1 ali 2. Na področju razvoja v lesni industriji so bili vzpostavljeni trije razvojni centri slovenskega gospodarstva, ki bodo v obdobju do leta 2014 sofinancirani v višini 25,6 milijona evrov, gre za evropska sredstva plus domača sredstva. Poleg teh treh centrov je v Sloveniji v obdobju od leta 2011 dalje potekalo oziroma še poteka vsaj 70 raziskovalno-razvojnih projektov vzdolž gozdno-lesne verige. Lesnopredelovalna industrija je prepoznana kot pomemben sektor v okviru dokumenta Slovenska industrijska politika do leta 2020. Celotna veriga gozd-les je izpostavljena tudi v izhodiščih za pripravo Slovenske razvojne strategije 2014–2020, ki bo podlaga za črpanje evropskih strukturnih skladov 2014–2020. Skladno s temi usmeritvami tudi že potekajo dogovori o vzpostavitvi in financiranju celovitih lesnopredelovalnih centrov v obdobju 2014–2020, ki bodo poleg žagarskega dela vsebovali tudi lesnopredelovalni del za proizvodnjo lesenih izdelkov z visoko dodano vrednostjo ter energetski del za izrabo lesnih odpadkov. Ekosklad je v letu 2012 nudil nepovratna sredstva za naložbe v energetsko prenovo stavb občanov, prav tako tudi v 2013, saj nudijo subvencije v višini 20 milijonov evrov. Na MGRT smo v letu 2013 zagotovili 200 tisoč evrov za promocijo rabe lesa med širšo populacijo in mladimi. Seveda pa bomo še naprej aktivno izvajali tudi vse ostale ukrepe, ki so zapisani v akcijskem načrtu. Hvala.
Hvala, gospod minister. Dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor. Čeprav se sliši lepo, pa je v praksi zadeva precej slabša. Naj povem primer. Pogorela je koča Gorske reševalne službe nad Okrešljem in denar so hitro dobili, ni bilo problema, 10 tisoč. Tudi tisti trgovec, ki bi naj les dobavil za novogradnjo, je dobil nakazanih 10 tisoč evrov, ko je pa dal povpraševanje po Sloveniji, da bi dobil 5-metrske hlode – v dveh mesecih ni dobil ene ponudbe! Vse izvažajo v Avstrijo, ker imajo pogodbe iz lanskega leta. Potem je komaj po zvezah dobil les, da bo to lahko naredil. Toliko mogoče za ilustracijo, kako je v praksi. Ministra za kmetijstvo bi vprašal v zvezi s tem, o čemer se večkrat pogovarjamo – glede koncesnin. Vemo, da je lesne zaloge v Sloveniji približno 327 milijonov kubičnih metrov, prirastka približno 4 kubike po prebivalcu, se pravi, 8 milijonov letno. 74 % je privatnih gozdov, 24 % državnih, 2 % pa od lokalnih skupnosti. Privatniki nekako varčujejo in ne sekajo, morda varčujejo za hude čase ali pa, ker so slabe cene, medtem ko posek v državnih hostah, kjer so tako nizke koncesnine, pa veselo poteka. Gospoda ministra bom vprašal, kar sem že večkrat: V kateri smeri namerava ministrstvo spremeniti oziroma dopolniti pravne akte, na primer Uredbo o koncesijah in Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov ter podobno, da bo več dohodka za državo, za lokalno skupnost in tudi za lokalno prebivalstvo – na primer, za lokalne podjetnike in kmete, ki bi jim bila to dodatna dejavnost na kmetijah? Hvala.
Hvala. Mag. Židan, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci ter ostali prisotni! Hvala za pomembno vprašanje, ki govori o enem redkih naših naravnih bogastev. Čeprav sta za to področje, kakor v večini evropskih držav, pristojni dve ministrstvi, pa lahko rečem, da vsaj od leta 2010 naprej, kdor koli je minister, pa se menjujejo, ti dve ministrstvi dobro sodelujeta. Posledica tega je tudi strategija Gozd je lep, ki se je začela pripravljati leta 2010–2011, bila sprejeta lansko leto, sedaj se izvaja naprej – in tudi nekateri drugi ukrepi. Tisto, kar bi tukaj sedaj želel poudariti, je pa naslednje. Kar se tiče koncesij, koncesije se počasi iztekajo. Res je, da bodo leta 2016 podeljene nove, do takrat je treba pripraviti nov sistem. Zakon o gozdovih nameravamo spreminjati v dveh korakih; prvi korak, ki bo vsak čas prišel do vas, spoštovani poslanke in poslanci, je implementacija direktive o sledljivosti, ki pa bo za nas imela bistven pomen. V bistvu stopiti moramo na prste tistim, ki se ukvarjajo s črnim posekom, s črno preprodajo in s črnim izvozom. Drugi del spremembe zakona, ki bo pa omogočal razpis koncesij, pa se bo dogajal takole, da se bodo letos uskladila izhodišča. Moja osebna preferenca je trojna. Prvič, z gozdom je treba tudi naprej gospodariti sonaravno, torej ne goloseki in podobne invazivne prakse. Kot drugo, kadar gre za državni gozd, mora imeti država učinek. Če povem bolj banalno, želimo imeti več denarja za to, da bomo gozd lahko vzdrževali in kupovali nov gozd. In kot tretje, produkt koncesije ne more biti hlodovina, ki se pelje nekam drugam, ampak produkt, ki da neko dodano vrednost. Letos smo izpeljali in izpeljujemo še naslednje ukrepe: kot prvo, že v lanskem letu, pa tudi sedaj se peljejo ti ukrepi, ki omogočajo investicije v gozd. Kot drugo – to je inovativen ukrep. Ravno sedaj se končuje razpis v gozdno-lesne centre, 6 milijonov evrov. Po našem vedenju je smiselno v državi vzpostaviti takih centrov med 8 do 11. Torej, prva dva – za šest milijonov evrov je razpis, to je poskusno. Če se bo izkazalo, da je dober poskus in daje učinek, bomo razpise takoj nadaljevali. Ne nazadnje v tem trenutku, kljub vsemu da bodo koncesije potekle komaj leta 2016, koordiniramo usklajevanja med tistimi, ki potrebujejo slovenski les, in med tistimi, ki so koncesionarji. Eden od teh koordinacijskih sestankov ravno ta teden poteka. Na teh sestankih pa smo se še nekaj dogovorili, da bomo mogoče kakšno od dobrih tujih praks pa želeli prenesti v Slovenijo. Del tega je tudi dogovarjanje za obisk, ki je že potrjen, finskega ministra z njegovo ekipo v Sloveniji, tudi z namenom, da naredimo neko večje sodelovanje na področju gozda in lesa. Zakaj Finska? Ker je v Evropi Finska mogoče celo najboljši vzgled, kako se pa da [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorju Virantu.
Gospa predsedujoča, hvala za vprašanje. Vprašanje bi postavil glede sedanjih ukrepov, ki jih pelje nova vlada. Predvsem bi ministru za javno upravo in notranje zadeve postavil vprašanje v okviru zmanjševanja fiksnih stroškov naše države. Kot vemo, sedaj tečejo pogajanja, v katerih so se močno zmanjševale plače javnih uslužbencev. Tudi kot profesor ste vedno govorili o močnem menedžmentu tudi v javni upravi. S tako zmanjšanimi plačami je težko voditi naprej kvaliteten menedžment tudi v javni upravi. Zato vas kot ministra za javno upravo predvsem sprašujem: Ali boste zmanjševali plače samo pri plačah javnih uslužbencev ali tudi pri fiksnih materialnih stroških? To vas sprašujem predvsem zaradi racionalizacije pri prevozih, letalskih prevozih v javni upravi, predvsem pa pri funkcionarjih. Kot vemo, javna uprava opravlja tudi veliko število letalskih prevozov. Kot poslanec sem zasledil celo vrsto stroškov, ki jih ima Državni zbor za potovanje naših poslancev v Evropski uniji in tudi izven Evropske unije. Zato vas kot poslanec sprašujem. Prvo vprašanje: Kakšni so stroški letalskih prevozov za javne uslužbence in funkcionarje glede na zračno miljo? Drugo vprašanje: Kašni so bili v letu 2010 in 2012 skupni stroški letalskih prevozov za javne uslužbence in funkcionarje? Tretje vprašanje: Kakšne ukrepe boste sprejeli za racionalizacijo in varčevanje pri letalskih prevozih za javne uslužbence in funkcionarje? Predvsem vas sprašujem kot ministra za javno upravo. Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Res je, kot ste ugotovili, da v letošnjem letu po podpisu sporazuma, ki ga imamo sedaj čez eno uro, prihaja do znatnega posega v plače v javnem sektorju. Ta poseg bo veljal tudi v naslednjem letu, prihranki v letošnjem letu bodo približno vključno z učinki že sprejetega ZUJF približno 190 milijonov v letošnjem letu, 260 milijonov v naslednjem letu in v resnici so se javni uslužbenci, še najbolj pa funkcionarji, torej tudi vi in jaz, odpovedali enemu delu plač. Varčevanje in zniževanje javne porabe pa bo potrebno tudi v segmentu materialnih stroškov. Tudi tukaj se v zadnjih letih izvajajo številni ukrepi, med drugimi tudi ukrepi na področju racionalizacije in varčevanja pri letalskih prevozih javnih uslužbencev in funkcionarjev, prvi takšni so bili sprejeti že v letu 2009. V ta sklop, recimo, sodi odločitev, da Vlada za lete v tujino uporablja redne linije in le v izjemnih primerih lahko letalo najame. Potem skupno javno naročilo, kjer se v imenu vseh proračunskih uporabnikov, ki uporabljajo državni proračun, Ministrstvo za finance pogaja z letalskim prevoznikom o cenah prevozov in gre tudi za racionalno oblikovanje delegacij. Torej, velja princip, da v vsaki delegaciji, ki potuje v tujino, ministra spremljata največ dva sodelavca in državnega sekretarja največ en sodelavec, in jasno tudi to, da se ta službena potovanja čim bolj selektivno določajo, da jih je čim manj. To je pa verjetno tudi največji možni prihranek tukaj. Konkretnih podatkov za na miljo nimamo, tukaj bi bili potrebni zelo sofisticirani izračuni. Lahko pa vam povem skupen podatek za leto 2010, 2011 in 2012. V letu 2010 je bilo porabljenih za vse stroške prevozov v tujini – se pravi letalske, taksi, metro – 6 milijonov 576 tisoč 484, za leto 2011 6 milijonov 463 tisoč 610 in za leto 2012 3 milijone 933 tisoč 842 [[...]] Kot vidite, so se stroški v letu 2012 bistveno znižali.
Hvala lepa. Želite dopolnitev?
Predvsem bi potreboval podatek javnega uslužbenca glede na miljo, prevoženo z letalom. Predvsem pa me zanima, ker sem tudi zasledil cene, ki jih plačuje Državni zbor glede na letalske prevoze pri nas nacionalnem prevozniku Adria Airways. Kot vemo, da gre za nacionalnega prevoznika, ki je v zadnjih letih doživel večkratno dokapitalizacijo, zadnja dokapitalizacija je, mislim, da bila v višini več kot 50 milijonov evrov. Zato vas sprašujem, ker ste pokazali tukaj neko neverjetno inventivnost, ko gre za vaše privatne in predvsem družinske cene, katere ste si izborili kot bivši funkcionar, po katerih ste leteli na primer v okviru Evropske unije za ceno v prvem razredu – za tiste, ki ne vedo, ne v ekonomskem, ampak v prvem razredu; recimo, sam kot poslanec vedno letim v ekonomskem razredu, vi ste pa leteli v prvem razredu za cene med 100 in 150 evri. To so tisti podatki, ki ste jih vi namenili novinarjem, medijem in nam, bivšim kolegom poslancem. Predvsem ste pokazali neverjetno inventivnost, zato vam nekako polagam na srce, da mogoče te cene izborite tudi za naše javne funkcionarje in zmanjšate v okviru tega tudi nekatere fiksne stroške, ki jih ima država. V tem primeru bi lahko zmanjševali fiksne materialne stroške in ne bi bilo treba zmanjševati stroške prevozov funkcionarjev. Mislim, da je v tem trenutku to zelo zanimivo za vojake, carinike, policiste in vse ostale udeležence. V drugem primeru pa, ker ste v Državnemu zboru vedno bili nosilec nekih višjih moralnih in etičnih standardov, ker ste si kot bivši funkcionar te cene izbojevali pri našem nacionalnem prevozniku, ki so ga ljudje, tisti z najnižjimi dohodki, morali vedno znova in znova dokapitalizirati, vas sprašujem: Ali kot minister za javno upravo v skladu s temi moralnimi standardi mislite odstopiti ali mislite v svojem primeru nadaljevati z neko svojo smerjo? Torej, ta sistem, ti vatli obstajajo, velja pa čisto drugače. Čisto enostavno vprašanje. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
No zdaj vprašanje je zajadralo v neko drugo smer. Kar se tiče dogovora z nacionalnim prevoznikom za cene vozovnic za javne uslužbence in funkcionarje, je to domena Ministrstva za finance. Torej, skupna javna naročila za državno upravo oziroma za uporabnike državnega proračuna izvaja Ministrstvo za finance, Direktorat za javno naročanje in pravi naslov za to, bi rekel, da malo pritisnete, da se izposluje čim boljše cene, je seveda tam. Tisti drugi del vprašanja se nanaša na obdobje, ko nisem bil na nobeni javni funkciji, ampak čisto navaden državljan, in bi se vzdržal odgovora na to vprašanje.
Hvala, gospod minister. Želite proceduralno?
V bistvu sem postavil tri vprašanja: Kakšni so stroški na miljo? Postavil sem vprašanje: Kakšni so bili skupni stroški? Nanj sem dobil delni odgovor. Postavil sem tretje vprašanje, v katerem sem govoril o skupnih ukrepih za racionalizacijo in varčevanje pri letalskih prevozih. Na ti dve vprašanji nisem dobil odgovora, dobil sem samo odgovor na drugo vprašanje. Koliko ste vi leteli kot bivši funkcionar s komercialnimi prevozniki – to me ne zanima. Če ste pa se prevozili po nenormalnih nizkih cenah kot bivši javni funkcionar pri našem letalskem prevozniku, ki je v državni lasti, pa me to seveda zanima. To zanima mene, zanima pa predvsem davkoplačevalce, državljane in državljanke. Sedaj je čas dopustov, mislim, da bi nekateri tudi po cenah 100 ali pa 150 evrov v prvem razredu pri letalskem prevozniku leteli po Evropski uniji in tudi izven nje. Mislim, da so to pomembna vprašanja Seveda v skladu z 2. členom 246. člena Poslovnika Državnega zbora prosim, da o tem sprožimo neko javno razpravo in da se o teh stvareh pogovorimo. Mislim, da je to neka elementarna pravica in to je tudi moj proceduralni predlog, predsedujoča. Najlepša hvala.
Hvala gospod Breznik. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj. Sedaj pa bo vprašanje postavila gospa Sonja Ramšak, in sicer ministru za obrambo gospodu Romanu Jakiču.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovani kolegi, ki ste prisotni v dvorani in seveda poseben pozdrav tudi ministru za obrambo! Slovenska vojska se vse od svojega nastanka sooča s številnimi reorganizacijami, preoblikovanji in tudi s kadrovskimi spremembami, kar pušča tudi določeno sled na samih zaposlenih. Tudi sedaj smo soočeni z novim preoblikovanjem Slovenske vojske, ki po mnenju Sindikata vojske, obrambe in zaščite povzroča nova nezakonita ravnanja s strani odgovornih v Slovenski vojski. Na ta ravnanja ste bili opozorjeni s posebnim pismom, ki je bilo posredovano v vednost tudi vsem poslankam in poslancem. Z ukazom za preoblikovanje Slovenske vojske je bila opredeljena nova organizacijska struktura Slovenske vojske, ki naj bi omogočila učinkovito izvajanje poslanstev in nalog, uresničevanje ciljev, uravnotežen razvoj planiranih zmogljivosti, gospodarnejše delovanje in tudi racionalnejšo uporabo kadrovskih in finančnih virov. Tudi v preteklosti se je z reorganizacijami posegalo v pravice in obveznosti zaposlenih pripadnic in pripadnikov stalne sestave, pa tudi civilnih oseb, zaposlenih v Slovenski vojski in v ministrstvu. Vloženih je bilo veliko pritožb na izdane akte o razporeditvah na nove dolžnosti v skladu z novimi formacijami, na katere pa Ministrstvo za obrambo oziroma Generalštab Slovenske vojske ni odgovarjal vedno v skladu s predpisi, zato so morali zaposleni iskati pravico tudi na delovnih sodiščih, ki pa, kot veste, tako vi kot jaz, da delujejo neučinkovito in predvsem počasi. Sindikat vojske, obrambe in zaščite kot reprezentativni sindikat opozarja predvsem na nekatera sporna ravnanja posameznikov v poveljniški strukturi Slovenske vojske. Najpomembnejše vprašanje pri omenjenem preoblikovanju Slovenske vojske je zagotovo vprašanje pristojnosti kadrovanja v Slovenski vojski, pri tem pa vodstvo omenjenega sindikata opozarja predvsem, da kadrujejo le izbrani posamezniki brez jasnih usmeritev in predvsem brez ustreznega nadzora, kar po mnenju sindikata povzroča številne nove tožbene zahtevke. Slovenska vojska v javnosti in med državljani in državljankami uživa zelo visoko zaupanje. S krčenjem obrambnih sredstev smo posegli tudi na tisto področje, za katerega jaz upam, da v bodoče bomo prekinili s to prakso in da bo Slovenska vojska lahko opravljala svoje naloge v skladu z zakonodajo. Zato vas kljub vsemu, glede na to pismo, sprašujem: Kako odgovarjate na očitke vodstva Sindikata vojske, obrambe in zaščite, da gre pri namenu transformacije Slovenske vojske za prikrivanje stanja? Po mnenju sindikata naj bi bila Slovenska vojska tako kadrovsko kakor materialno izredno podhranjena. Hvala že v naprej za vaš odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala poslanki. Tudi opravičilo za neodgovor na ustno poslansko vprašanje v zvezi z organiziranostjo regijskih centrov za obveščanje. Boste pisno dobili, se opravičujem, ker sem imel neko nujno obveznost izven hiše, bomo pa pisno poslali. Kar se tiče vprašanja v zvezi s Slovensko vojsko, moram reči, da posledice te gospodarske in finančne krize vplivajo tudi na Slovensko vojsko, kar je bilo podrobno prikazano tudi v poročilu o pripravljenosti Slovenske vojske za leto 2012, s katerim sem kot prvi minister za obrambo seznanil tudi Odbor za obrambo, katerega članica ste. Na podlagi navedenega poročila lahko še enkrat poudarim, da je Slovenska vojska nedvomno prevzela svoj del bremena v krizi, s katero se sooča država, ter da zmanjšanje finančnih sredstev za vojsko v bistvu že vpliva na stanje njene pripravljenosti. V tem smislu lahko pritrdim ugotovitvi sindikata, ki ste ga povzeli v vašem vprašanju, da je Slovenska vojska tako kadrovsko kot materialno podhranjena, seveda pa bila ta podhranjenost Slovenske vojske še bistveno večja, če znotraj ne bi izvajali te ostre varčevalne ukrepe. Proces preoblikovanja vojske se je, kot veste, začel intenzivno odvijati ob koncu leta 2012 v času prejšnje vlade – upravičeno, ni nobena kritika. Takrat so se ukinila poveljstva sil, poveljstva za doktrino in s preoblikovanjem strateške in operativne ravni poveljevanja je Slovenska vojska v pripravljalni fazi v bistvu sledila usmeritvam in priporočilom za zmanjšanje števila ravni poveljstva, zmanjšanje administrativnega aparata in posledično sprostitvi večjega števila pripadnikov Slovenske vojske za operativne in bojne naloge. Ampak temeljno vodilo je v resnici vodilo in vsebina tega načrta, ki je bil izdelan v mesecu decembru. Natančno je bilo definiranje procesov, razmejitev pristojnost ter aktivnosti nalog, ki so jih posamezna poveljstva in enote ter organizacijske enote pri Generalštabu Slovenske vojske izvajale v obdobju do 15. 5., ko je bila ta prva faza preoblikovanja zaključena do te mere, da smo lahko videli te nove formacije postrojene ob dnevu Slovenske vojske v Mariboru. Načelnik Generalštaba, kateremu se ne vtikam v njegove strokovne odločitve, mi je zatrdil, da bo s preoblikovanjem in načrtovanimi spremembami Slovenska vojska v prihodnjem obdobju na kadrovskem področju dosegla ugodnejše razmere med zaposlenimi častniki, podčastniki in vojaki, o tem govorimo že ves čas, posledično se bo z zmanjšanjem števila častnikov in povečanjem števila vojakov zmanjševala obremenitev za stroške dela in razpoložljiva masa za plače, kar bi ob ohranjanju sedanjega obsega finančnih sredstev, za kar se bom tudi zavzemal, pomenilo več sredstev za nakup nujno potrebno opreme in vzdrževanje obstoječe tehnike, ohranjanja obstoječega števila pripadnikov na mednarodnih misijah in operacijah v podporo miru ter nemoteno izvrševanje obveznosti do mednarodnih organizacij in zavezništva – seveda ob predpostavki in načrtih o določenih zmanjševanjih, kljub vsemu zmanjševanju, števila naših vojakov v tujih misijah. Če lahko še povem, da je izvajanje vsake reorganizacije izpostavljeno določenim tveganjem, hkrati pa s seboj prinaša določena pričakovanja in strahove tistih, na katere se nanaša. To velja tudi za tako imenovano transformacijo Slovenske vojske, zato smo opozorila, ki jih je Sindikat vojske, obrambe in zaščite navedel v pismu 10. 4. vzeli zelo resno. Vodstvo ministrstva in Slovenske vojske se je z izpostavljenimi problemi v petek, 17. 5., z njim sestalo, hkrati pa sem od Generalštaba zahteval, da na vsebino pisma pripravijo pojasnila, aktivnosti pa izvaja na način, da bodo zaposleni pravočasno obveščeni, predvsem pa, da so postopki razporejanja po novih organizacijskih strukturah transparentni in v skladu s predpisi.
Hvala. Bi želeli dopolnitev? Izvolite.
Hvala za ta uvodna pojasnila. Tudi sama nekako podpiram preoblikovanje Slovenske vojske, kot je bilo sprejeto in kot ga je predlagal sedanji načelnik Generalštaba skupaj s svojo ekipo. Namreč, prepričana sem, da prinaša pozitivne premike v Slovenski vojski in da postavlja strukturo, ki ustreza Republiki Sloveniji in tudi kadrovskim in materialnim resursom. Že sami ste dejali, da ste zahtevali od pristojnih, da se preverijo navedbe iz tega pisma. Namreč, kot vemo, je tudi Sindikat vojske, obrambe in zaščite seznanil nekatere pristojne, tudi poveljnika Slovenske vojske, o očitanih kršitvah. Upam, da se bo dokazalo, da teh kršitev ni oziroma, da gre bolj za nekatere navedbe, ki nimajo podlage v samih dejstvih. Res pa je, da je Ministrstvo za obrambo, ne samo v vojaškem delu, ampak tudi v upravnem delu, v preteklosti že večkrat kršilo ustrezno delovno zakonodajo, in upam, da boste vi kot minister poskrbeli, da teh nezakonitosti ne bo. Vas pa dodatno sprašujem: Na kakšen način boste preprečili, da bi bili pripadnice in pripadniki Slovenske vojske prisiljeni opravljati naloge izven opisa delovnih nalog oziroma dolžnosti po veljavnih formacijah Slovenske vojske? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Zahvaljujem se za dodatno vprašanje. Kot sem rekel, popolnoma verjamem strokovnim analizam Generalštaba in se politično v njih ne vmešavam. Kot veste, je Generalštab Slovenske vojske, načelnik Generalštaba, najvišja strokovna avtoriteta znotraj ministrstva in jim zaupam, da so postopek reorganizacije naredili zakonito, transparentno, predvsem pa, da so bile informacije znotraj same Slovenske vojske posredovane na takšen način, da vsak ve, kaj kdo dela, in da so tudi razdeljene vse naloge poveljevanja. Očitki so bili trije, in sicer, da se ne ve, kakšna je v resnici struktura poveljevanja, da odločbe niso pravilno izdane, vključno z vpisom delovnih nalog, in da ni informiranosti, vertikalno oziroma horizontalno, znotraj same Slovenske vojske. Ko sem prejel obširnejše pismo, ki je bilo poslano meni, potem pa je na dan Slovenske vojske, 15. 5., sindikat ta poziv oziroma svoja opažanja objavil na spletni strani Ministrstva za obrambo – ker sindikat ima na razpolago, da tovrstne stvari objavlja –, sem nemudoma obvestil oziroma poklical načelnika Generalštaba in mu dal nalogo, da odgovorijo na vse očitke, ki iz tega izhajajo. Pričakujem, da, podobno kot so bili efektivni pri vzpostavitvi te nove reorganizacije, ki v resnici sledi, tako, kot ste rekli, ne samo finančnim ali pa gospodarskim problemom te države, ampak sledi filozofiji operativno dobro usposobljene in dobre majhne vojske, da bodo tudi pri odgovorih na očitke, ki jih je sindikat dal, znali to pojasniti meni kot ministru za obrambo. Jaz bom pa kot zadrgnjen legalist zahteval, da je vse v okvirih zakonitega. Zato me je v tem pismu najbolj zbodel očitek, ki se nanaša na to, da je nekaj storjeno nezakonito. V zadnjem delu, ko govorijo o tem, da se poveljuje na način, kot da bi šlo za državni udar, ker nihče ne ve, kdo komu poveljuje, sem bil zelo strikten in zahteval zelo jasne odgovore. Te odgovore vam bomo tudi pisno postregli. Vsekakor bomo pa tudi javno odgovorili sindikatom, kaj smo podvzeli. Hvala.
Hvala. Želite proceduralno? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, moram reči, da sem z vašimi odgovori sicer zadovoljna, vendar pa bi, glede na to, da zelo radi poudarjamo, da so Slovenska vojska ljudje in da gre za izredno občutljivo temo, želela, da se opravi širša razprava v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora. Morda tudi, čeprav naj bi bile pobude pisne, da se znotraj Odbora za obrambo, skupaj z vami in predstavniki sindikata ter pristojnih iz Slovenske vojske, opravi konkretna analiza, ko bodo znani tudi rezultati vaših analiz. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj. Gospod Branko Smodiš bo zastavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, mag. Stanku Stepišniku.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi! Turizem predstavlja enega izmed najpomembnejših gospodarskih oziroma strateških sektorjev, ki ustvarja nova delovna mesta in izrazito pozitivno vpliva na uravnotežen regionalni razvoj. Na to kažejo tudi podatki Statističnega urada iz leta 2012, ko je bilo, na primer, število tujih turistov rekordno. Prejšnja Vlada je sprejela Strategijo razvoja slovenskega turizma 2012–2016. Glavni cilj strategije je bil povečati obseg turistične dejavnosti, turističnega prometa, torej prihodkov in dobička iz naslova opravljanja gostinske in turistične dejavnosti, števila turistov in števila prenočitev. Slovenska turistična organizacija je bila že pred časom združena v skupno agencijo Spirit. Socialni demokrati smo že ob združevanju dvomili v smiselnost vključevanja Slovenske turistične organizacije v takšno organizacijsko strukturo, in sicer ne iz razloga povezovanja v skupne službe, ampak z vidika zagotavljanja prioritet. Namreč, postavlja se vprašanje, ali je prioriteta institucije spodbujanje tujih investicij, tehnološki razvoj ali turizem. Naj vas spomnim, da je v koalicijski pogodbi zapisano, da bo revidirana združitev Tehnološke agencije, Japtija in Slovenske turistične organizacije v agencijo Spirit. Kot dolgoletni delavec v turizmu sem trdno prepričan, da moramo v najkrajšem možnem času ponovno ustanoviti samostojno turistično organizacijo, ki smo jo gradili dolga leta. Dejstvo je, da je turizem ena izmed redkih panog, ki tudi v času krize beležijo rast. Zato menim, da bi morala država tako visoko prioritetni panogi namenjati ustrezno pozornost in ne oteževati razvoja slovenskega turizma z različnimi nepremišljenimi potezami. Zanima me: Ali kot pristojni minister menite, da je bila združitev Slovenske turistične organizacije pod okrilje agencije Spirit upravičena? Je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo morebiti že opravilo kakšne analize, ki kažejo, kakšen vpliv je imela ukinitev samostojne turistične organizacije na slovenski turizem z vidika izvajanja strategije promocije slovenskega turizma in sodelovanja med različnimi akterji na področju turizma? Kakšne so prioritete Vlade glede spodbujanja turizma v razvojno ogroženih območjih v letih 2013 in 2014? Za vaše odgovore se vam prijazno zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. V teh dveh mesecih še nimamo nekih analiz in izkušenj, kaj je nastalo v zvezi s to novo organizacijo Spirit, ki združuje Japti, TIA in STO. Rekel bi, da je moja prva slika na ministrstvu ta, da se neke stvari podvajajo. Ker se podvajajo, bi bilo smiselno to nekako reorganizirati in združiti. Prejšnje leto sem se pogovarjal s prejšnjim ministrom Žerjavom, ki ga je najbolj bolela glava zaradi tega, ker so šli združevati te tri organizacije, STO, Japti in TIA. Pravi, da so se več kot 6 mesecev ukvarjali z reorganizacijo, z ljudmi in niso kaj dosti naredili na vsebini. Moja prva naloga ne more biti, sedaj, ko je konstituirana neka organizacija, da jo gremo razbijati in zopet 6 mesecev ali leto porabiti za to, da bomo ljudi razselili in ničesar naredili na vsebini. Na ministrstvu za gospodarstvo smo se osredotočili na to, da v tem letu oziroma v tem mandatu delamo predvsem na vsebini. Vsekakor pa se opazuje, kaj se dogaja s to novo organizacijo Spirit. Mislim, da so se zdaj nekako ulovili, znašli, in so pričeli intenzivno delati na teh treh področjih, s strokovno pomočjo pa jih pokrivajo tudi direktorati na ministrstvu za gospodarstvo. Tako, da moram reči, da do sedaj ni nekih izkušenj glede negativnih učinkov združitve. Vsaj nadalje bomo pustili organizacijo takšno, kot je, in bomo delali predvsem na vsebini. Drugo vprašanje, glede pomoči turizmu. Za letošnje leto je v proračunu predvidenih v Spiritu okrog 7 milijonov in pol evrov za promocijo. Ta načrt bomo nekako dosegli, čeprav je bil nekje 4 milijone evrov, ampak z dodatnim denarjem bomo prišli, tako kot lansko leto, leta 2012, na 8 milijonov evrov pomoči za promocijo turizma v Sloveniji. Tudi podatki za prve tri mesece kažejo, da je bilo v Sloveniji več prenočitev in da je bila turistična slika boljša, kot prve tri mesece lanskega leta. Tako, da upamo, da bomo letošnje leto plan v celoti dosegli in celo presegli tisti 1 %, kolikor je načrtovano, da se povečajo prihodki iz turizma. Je pa turizem dejavnost, ki vpliva na uravnotežen gospodarski razvoj in blaginjo prebivalcev ter ima visoke multiplikativne učinke na ostale gospodarske dejavnosti. Zato je v finančni platformi od leta 2014 do 2020 mišljeno, da se naredijo veliki investicijski projekti, tudi v turizmu, da bodo nastajala nova delovna mesta, ali pa tudi, da se bo investiralo v gospodarske investicije, predvsem sinergijo regij. V tem primeru bi multiplikativni učinki imeli učinke tako v kmetijstvu, gospodarstvu kot tudi obrti in navsezadnje tudi v turizmu. Na primer, če bo Murska Sobota našla, da je primerjalna prednost Prekmurja geotermalna energija in bodo dovolj investicij vložili v izvrtane luknje, kjer je dovolj tople vode, potem se iz tega lahko razvija ali turizem ali oskrba s hrano ali pa tudi energetska oskrba mest. Turizem ima pa svojo vlogo v termalni dejavnosti. V letu 2013 nimamo predvidenih javnih razpisov za spodbujanje turistične infrastrukture, saj smo vsa razpoložljiva sredstva v ta namen z nove finančne perspektive 2007–2013 že naložili v razvoj turistične infrastrukture po vsej Sloveniji. To je bilo sofinanciranje investicijskih projektov s področja turizma, kjer so zabeleženi dobri rezultati. Ravno uravnotežen regionalni razvoj je bil eden od osnovnih in uresničenih ciljev omenjenega razpisa. Napovedi za letošnje leto so tudi zelo obetavne. Načrti za novo finančno perspektivo strukturnih skladov 2014–2020 so v pripravi, zato konkretni predvideni ukrepi s področja vlaganj v turizem še niso načrtovani.
Hvala lepa, gospod minister. Še želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za odgovor ministru. Sem kar zadovoljen, ampak vseeno bi vas prosil, da premislite glede samostojnosti Slovenske turistične organizacije, saj na žalost Slovenija v tujini ni prepoznavna. To je eno od glavnih gonil, da bo Slovenija postala prepoznavna in s tem bo pritekal tudi tuji denar. Mislim, da je turizem ena redkih panog, ki ustvarja nova delovna mesta. Hvala.
Hvala lepa, gospod Smodiš. Gospod minister, izvolite.
To pobudo bomo proučili, in če bodo dobri rezultati, analize, bomo prišli v takšno organizacijo, da bomo Spirit zopet razdružili nazaj na podjetništvo, na samostojno obliko organizacije za turizem, da bosta denar, znanje koncentrirana in da bo lahko šlo več v programe in vsebine za prepoznavnost Slovenije, kar nujno potrebujemo. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Danijel Krivec bo poslansko vprašanje zastavil ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav ministrom, še posebej ministru za kmetijstvo in okolje, mag. Dejanu Židanu. Verjetno se vsi strinjamo, da so obnovljivi viri energije ena od pomembnih prednosti in tudi obveznosti, ki jih imamo zaradi direktiv in obveznosti, ki smo jih sprejeli do Evropske unije. V zadnjem obdobju smo na obnovljivih virih veliko naredili, vendar zelo nesistemsko, saj smo veliko volje, dela in finančnih sredstev vlagali v fotovoltaiko. Zato navajam nekatera dejstva, ki se dotikajo predvsem vlaganj v male hidroelektrarne, ki so tudi ena od velikih priložnosti, ki jih naša država v prihodnje ima. V zadnjih letih so bile sprejete številne uredbe, ki so zaustavile in celo onemogočile izdajo koncesij za male hidroelektrarne. To je v nasprotju z direktivami Evropske unije. Nacionalni energetski program se je v zadnjih štirih letih izvajal izrazito neusklajeno glede na naložbe v obnovljive vire energije. Spet govorimo o pretiranem vlaganju v fotovoltaiko in velikih spodbudah za te vire energije. Dejstvo je, da so lokacije malih hidroelektrarn v glavnem na prostoru, ki se prazni zaradi slabih možnosti preživetja. Gre tudi za obstoj poseljenosti podeželja. Še eno dejstvo je. Lastniki malih hidroelektrarn skrbijo za osnovno vzdrževanje jezov in brežin, ki so pogosto poškodovane zaradi poplav. V Sloveniji imamo vsa potrebna znanja in proizvodne možnosti za izgradnjo in obnovo malih hidroelektrarn – domači inženirski kader za projektiranje in izdelavo dokumentacij. Na razpolago imamo dovolj gradbene operative, strojne industrije in tudi elektroindustrije za proizvodnjo opreme. Gre torej za oživitev, proizvodnjo in zmanjšanje brezposelnosti skozi vlaganje v te male objekte. Dolgoročno pa je proizvodnja električne energije s hidro potencialom okoljevarstveno tudi najbolj čista proizvodnja. Mislim, da se glede teh dejstev vsi strinjamo, zato je nedopustno, da se je z Uredbo o načrtu upravljanja voda za vodni območji Donave in Jadranskega morja zelo omejila možnost vlaganja v te objekte in tudi možnost obnove dovoljenj za te objekte, predvsem z vidika določanja minimalnega srednjega malega pretoka oziroma ekološkega pretoka, ki je opredeljen z 20 kubičnimi litri na sekundo. Drugi del te uredbe, ki je julija leta 2011 možnost za novogradnje omejil na vodozbirna območja, ki pokrivajo vsaj 10 kvadratnih kilometrov vplivnega padavinskega območja in ki določajo minimalni pretok za gradnjo posamezne elektrarne 80 litrov na sekundo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Bom kar odgovarjal po vprašanjih, tudi tistih, ki so bila izrečena brez mikrofona. Prvo vprašanje: Koliko pobud imamo na čakanju? V tem trenutku Arso, Agencije Republike Slovenije za okolje, rešuje 90 pobud za pridobitev vodne pravice za neposredno rabo vode za male hidroelektrarne z močjo, manjšo od 10 mega vatov, okoli 50 pa jih pričakujemo na Arsu kot odstop z Inštituta za vode Republike Slovenije. Zraven je prišlo še 20 novih vlog. Do konca aprila 2013 je ARSO zaključil 70 postopkov. Kot je bilo pravilno povedano, se je mnogo postopkov končalo z negativno odločbo. Najpogostejša razloga za negativno odločbo sta neskladje z Uredbo o načrtu upravljanja voda za vodni območji Donave in Jadranskega morja ali neskladje s prostorsko zakonodajo, saj je marsikateri občinski prostorski akt še zelo zastarel. Ko se vprašamo, zakaj zavrnitev zahtevka zaradi uredbe, lahko ugotovimo, da je uredba napisana zelo strogo in se po tej uredbi potrebuje večji pretok kot v nekaterih drugih uredbah. Ko se pozanimamo, zakaj takšna uredba, je pogosto sklic na Alpsko konvencijo. Je pa tudi res, da o tem strokovna mnenja niso povsem enotna, zato bomo pri pripravi novega načrta upravljanja voda za območji Donave in Jadranskega morja, govorimo o uredbi za obdobje 2015–2021, glede veljavnih prepovedi, pogojev in omejitev rabe iz te uredbe preverili, ali dosegajo cilj dobrega stanja voda in ali ne omejujejo preveč gospodarske aktivnosti. Pred tem pa bi rad povedal, da pri obstoječi uredbi, ki bo veljala do leta 2015, še nismo sprejeli odločitve, ali bi naj tudi staro uredbo, ki trenutno velja in bo veljala še kakšno leto – ali bi tudi pri tem posegli v prispevno območje in upravni postopek. Dodatno pa bi rad pojasnil, spoštovani poslanke in poslanci, da se ob pripravi nove uredbe za upravljanje z vodami ni treba ozirati na zapadlost koncesij, saj do 22. 12. 2015, to je datum, ko je treba pripraviti novo uredbo, ne zapade nobena od trenutno veljavnih koncesij. Hvala.
Hvala, gospod minister. Izvolite dopolnitev.
Hvala ministru za te odgovore. Malo me je čas prehitel, ampak je minister odgovarjal, tako da se zahvaljujem za ta del odgovora. Mislim, da gre v pravo smer, vendar vseeno sprašujem: Ali bo ta uredba vplivala na možnost podaljšanja posameznih dovoljenj za posamezne elektrarne? Kajti, prvotno dovoljenje so dobili brez pogoja vplivnega območja 10 kilometrov in 80 litrov na sekundo. V naslednji fazi, ko podaljšujejo svoja obratovalna dovoljenja, pa ta uredba stoji v veljavi in v določenih primerih je to verjetno izključujoč pogoj, kajti menim, da je omejitev na 80 litrov na sekundo za določena območja nesprejemljiva, ker gre za ekonomski pogoj, ne za biološki minimum. V primeru, da investitor želi postaviti elektrarno oziroma malo hidroelektrarno kot neko dopolnilno dejavnost, verjetno ti ekonomski razlogi, ki so vodili v to, da je 80 litrov nek minimum, ne pridejo v poštev. Enako velja tudi za vplivno območje 10 kvadratnih kilometrov. Vemo, da imamo zelo razpršeno podeželje, da imamo precej dolin in bi tako območje izključevalo postavitev elektrarne v različnih dolinah, kar je spet z vidika ekonomije, ne pa z vidika narave, omejevalni faktor. Zato vseeno sprašujem ministra: Ali o teh vidikih razmišljate? Vesel bom njegovega odgovora.
Hvala, gospod Krivec. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje se zavedamo, da moramo pri svojem ravnanju upoštevati več uredb, ki se nanašajo na področje okolja. Ena od teh je tudi uredba, ki govori o deležu obnovljivih virov energije, ki jih mora ta država zagotoviti do leta 2020. Tudi za to že obstaja zaveza, da se znotraj akcijskega načrta obnovljivih virov energije poda ekonomska, socialna in okoljska učinkovitost obstoječih malih hidroelektrarn, z namenom, da se omogoči, da dosežemo ta cilj, ne pa, da se postavljajo neke nove omejitve. Kakšna stara omejitev, ki nima strokovne podlage, se s tem lahko umakne. Lahko dam zavezo, da se bo pripravila nova uredba, ki bo veljala od leta 2015 naprej. Ta uredba se sprejema za obdobje 2015–2020. Če pa bo prišlo do pobud, da se naj poseže tudi v obstoječo, ki velja do takrat, te pobude ne bomo zavrnili. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospa Iva Dimic bo sedaj zastavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje, dr. Senku Pličaniču.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani minister! Zakon o denacionalizaciji je začel veljati 7. decembra 1991. Skrajni rok za vložitev denacionalizacijskih zahtevkov na podlagi tega zakona je bil 7. december 1993. Letos bo minilo 20 let od skrajnega roka za pravočasno vložitev zahtevkov v postopkih denacionalizacije. O vseh vloženih zahtevkih pa kljub tako dolgemu roku še vse do danes ni odločeno. V zadnjem poročilu Ministrstva za pravosodje z dne 31. marca 2013 je razvidno, da so vsi organi na prvi in drugi stopnji postavili sami sebi načrt, da na dan podaje poročila, 31. marca 2013, ne bo več nerešenih denacionalizacijskih zadev. Kljub temu imajo upravne enote kot prvostopenjski organi še vedno 155 nerešenih zadev. Veliko število nerešenih zadev je tudi na ministrstvih, ki odločajo kot prvostopenjski organi. Ob tem izstopa Ministrstvo za kulturo, ki ima še vedno 41 nerešenih zadev. Ministrstva, ki odločajo o denacionalizacijskih postopkih kot drugostopenjski organi, to so Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, Ministrstvo za infrastrukturo in prostor in Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, pa imajo skupaj še vedno 107 zadev. Ministrstvo za pravosodje v svojem zadnjem poročilu navaja visok odstotek že rešenih denacionalizacijskih zadev in sicer kar 99 %. Združenje lastnikov razlaščenega premoženja opozarja, da ostajajo nerešeni predvsem zahtevki, kjer gre za premoženje velike vrednosti in da naveden odstotek ne odraža dejanskega deleža že vrnjenega premoženja. Gospod minister, sprašujem vas: Katere konkretne ukrepe boste sprejeli, da se postopki denacionalizacije končno zaključijo in v kakšnem roku? Rada bi izpostavila dejstvo, da so nekatere upravne enote kljub velikemu številu in po vsebini zelo zahtevnih postopkih denacionalizacije že pred leti odločile o vseh zadevah. Očitno gre pri nekaterih upravnih in državnih organih za pomanjkanje volje, predvsem pa odgovornosti njihovih predstojnikov za dokončanje teh postopkov brez nepotrebnega zavlačevanja. Po naših informacijah so imeli organi, ki so odločali o denacionalizacijskih zahtevkih, tako ministrstva kot upravne enote, zadosten kadrovski in materialni potencial za vodenje in odločanje o teh zadevah. Zavedamo se zahtevnosti in kompleksnosti teh postopkov, ampak vseeno ne najdemo razumnih razlogov, da jih v 20 letih nismo morali zaključiti. Zahvaljujem se vam za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci! Strinjam se z ugotovitvijo, gospa poslanka, da je teh 20 let res že višek od viškov, in da bi to že zdavnaj moralo biti končano. Lahko povem, kaj lahko jaz kot minister, pristojen za pravosodje, oziroma ministrstvo, ki ga vodim, v zvezi s tem naredi in kaj je naredilo in kaj dela. Tako kot sem ugotavljal pri odgovoru na eno prejšnjih vprašanj, so tudi tukaj moje pristojnosti relativno omejene. Ne nanašajo se na spremljanje stanja, na spremljanje reševanja zadev v denacionalizacijskih zadevah – v zvezi s tem na tri mesece pripravljamo poročilo, iz katerega ste tudi vi črpali podatke, ki vsi držijo –, in drugič, na ugotavljanje vzrokov, zakaj je to tako, zakaj to tako dolgo traja. Po naših ugotovitvah sta dva glavna vzroka. Prvi se nanaša spet, ne boste verjeli, na sodstvo, ki predolgo rešuje tako imenovana predhodna vprašanja, od katerih rešitve je potem v okviru sodnih postopkov odvisna rešitev v upravnih postopkih, ki se nanašajo na denacionalizacijo. Dokler sodstvo tega vprašanja ne reši, se upravni postopki ne morejo nadaljevati. To je prvi razlog. Drugi je pa povezan s tem, da drugostopni organi, pritožbeni organi, ki odločajo o pritožbah zoper prvostopne odločbe – to velja na splošno, tudi o zadevah denacionalizacije – praviloma vračajo v ponovno odločanje na prvi stopnji. Morali pa bi – tak je sklep Vlade iz 12. 4. 2007 – v čim večji meri odločati sami, vsebinsko, na drugi stopnji, ne pa po načelu, da skrb za rešitev neke zadeve preložijo ponovno na prvo stopnjo. To tudi večinoma počnejo, kar je nesprejemljivo, ker obstaja sklep Vlade, ki daje usmeritve upravnim organom – in to lahko Vlada počne –, kako naj odločajo. Ves čas opozarjamo in smo sodstvo večkrat pozvali, da naj pospeši postopke, povezane s predhodnimi vprašanji. Pozivamo tudi ostala ministrstva in ostale organe, ki imajo tukaj drugostopenjsko pristojnost, da ravnajo skladno s sklepom Vlade, ki sem ga navedel. Več kot to jaz kot minister za pravosodje in tudi moji sodelavci ne moremo narediti. Mislim pa, glede na to, da se nič ne zgodi in da je bilo, kolikor se spomnim, tudi v preteklosti kar nekaj takšnih poslanskih vprašanj, v mandatih, ko nisem vodil tega ministrstva, in da se v praksi ni kaj dosti zgodilo – še vedno je veliko zadev nerešenih, kakor ste, gospa poslanka, pravilno ugotovili v svojem vprašanju –, da bi morali predstojniki tistih organov, ki odločajo na drugi stopnji, ravnati skladno s svojimi pristojnostmi in uveljaviti odgovornost tistih, ki ne ravnajo tako, kot bi morali. To je neka možnost ukrepanja, ko gre za drugega od glavnih razlogov, zaradi katerih tako dolgo traja – to je vračanje zadev iz druge stopnje nazaj na prvo, namesto, da bi druga stopnja o tem odločala. O sodstvu mislim, da sem dosti povedal že v odgovoru na poslansko vprašanje gospoda Gorenaka. Mislim, da bo pri teh vprašanjih moralo sodstvo, v to sem prepričan, v kratkem času precej stvari zelo spremeniti pri svojem delovanju, da bodo tovrstne postopke pospešili in da se bo proces denacionalizacije končno zaključil.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala še enkrat. Dodala bi le, da je Vlada Republike Slovenije že 2. marca leta 2006 sprejela več sklepov v zvezi z dokončanjem denacionalizacijskih postopkov, o tem, kar ste rekli, in tudi vsa ministrstva so bila v to vključena že leta 2006. Sprejeti so bili tudi sklepi v zvezi s prerazporeditvami uslužbencev med organi, posebnim dodatnim plačilom za uradnike, ki rešujejo postopke denacionalizacije. Vse to je bilo izvršeno. Kljub vsem sprejetim sklepom in v njih določenih ukrepov za pospešitev postopkov, zadeve do danes niso dokončane in v zvezi s tem nihče ne prevzema nobene odgovornosti. Naj ob tem poudarim samo še to, da zaradi zavlačevanja postopkov za vsak dan zamude nastajajo škodljive posledice. Namreč, Zakon o denacionalizaciji ureja pravico denacionalizacijskih upravičencev do odškodnine zaradi nemožnosti uporabe za čas od uveljavitve zakona, 7. 12. 1991, do pravnomočnega zaključka denacionalizacijskega postopka. Priznani odškodninski zahtevki so praviloma visoki, izplačujejo pa se zgolj izključno iz javnih sredstev, iz državnih in občinskih proračunov. Podatkov o višini vloženih in višini že priznanih zahtevkov iz naslova nemožnosti uporabe sicer nimam, bi pa nas naj vse tukaj in tudi državljane kar precej bolela glava. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Branko Kurnjek, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Gospod minister za infrastrukturo in prostor, naj uvodoma povem, da se bo moje vprašanje navezovalo na možnost in smotrnost uvedbe 9-mesečne vinjete za enosledna vozila, in sicer tako z ekonomskega kot tudi z varnostnega vidika. Trenutni sistem je, kot veste, takšen, da imamo za enosledna vozila enotedenske, polletne in letne vinjete. V Sloveniji večina voznikov motornih koles ne vozi čez celo leto, temveč le v toplejši, tako imenovani motoristični sezoni, ki pa je kljub vsemu daljša od 6 mesecev. Ob ugodnih vremenskih pogojih se sezona začne nekje v sredini ali pa na koncu marca ter se zaključi v začetku ali sredini novembra. V skupnem časovnem obdobju je to 7 do 8 mesecev – več kot 6 mesecev in dosti manj od enega leta. Ker sezona ne traja celo leto, se večina odloči za nakup 6-mesečne vinjete, ki s svojo veljavnostjo ne more pokriti vsaj enega izmed omenjenih časovnih obdobij. Dejstvo je, da v spomladanskem in jesenskem času na cestah poleg običajnih sezonskih nevarnosti na motoriste prežita še dve nevarnosti, in sicer, v spomladanskem času peska neočiščene lokalne in regionalne ceste, v jesenskem času pa odpadlo listje, ki ob jutranji rosi na cestah predstavljata smrtonosno kombinacijo za voznike enoslednih vozil. Čeprav bi vsak motorist dejal, da je smisel vožnje z motorjem uživanje v pokrajini in vožnja po lokalnih cestah, pa kljub vsemu za premagovanje daljših razdalj uporabljajo avtocesto. Trenutni sistem vinjet za enosledna vozila, kot že rečeno, zajema tri časovno omejene vinjete, in sicer tedensko, ki stane 7,5 evra, polletno za 25 evrov in letno za 47,5 evra. Po podatkih je bilo v letu 2012 prodanih tisoč 992 letnih in 15 tisoč 623 polletnih vinjet. Tedenskih, katerih kupci so večinoma turisti oziroma tranzitni potniki, je bilo prodanih 37 tisoč 773. Iz podatkov lahko jasno vidimo, da je bila prodaja polletnih vinjet za enosledna vozila približno 8-krat višja od prodaje letnih vinjet. Če predvidevamo, da bi na račun uvedbe 9-mesečne vinjete padla prodaja letnih vinjet za približno 50 %, na tisoč vinjet, minus 47 tisoč 500 evrov, ter polletnih na 8 tisoč vinjet, minus 200 tisoč evrov, in ob uvedbi 9-mesečnih približno 9 tisoč vinjet, kar bi zneslo približno 333 tisoč 300 evrov. To bi bilo 85 tisoč 500 evrov prirastka. Kasneje bom še nadaljeval, zdaj pa me zanima, spoštovani gospod minister: Ali boste razmislili o uvedbi 9-mesečnih vinjet za enosledna vozila? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. Res je, podatki, ki jih navajate glede cenovne politike vinjet in treh kategorij vinjet, so točno taki, kot ste navedli. Po naši oceni gre za relativno ugodno ceno vinjet in dobro proporcionalno postavljen sistem. Tu moramo upoštevati dejstvo, da je usmerjanje na avtoceste s stališča varnosti prava pot, ki jo zagovarja tudi stroka. Rezultati kažejo, da je varnost na avtocestah neprimerljivo večja kot na lokalnih cestah. Moramo pa se zavedati, da je želja voznikov in užitek, ki ga daje vožnja po lokalnih cestah, tisto, kar jih vleče na pot, in avtoceste uporabljajo samo v primeru daljših tur. Strinjam se, da je, še posebej trenutno, v Sloveniji stanje na lokalnih cestah relativno slabo. Poznamo situacijo. Kar je ta zima pustila za seboj – že dolgo let ni bilo tako. Samo za občutek, v preteklem letu smo za zimsko vzdrževanje porabili 24 milijonov evrov, letos smo porabili dodatnih 16, torej skoraj 40 milijonov evrov. Tudi količina padavin in kombinacija je bila izredno neugodna. Kar se tiče uvedbe dodatne vinjete, moramo upoštevati proporcionalnost in sorazmernost, za kateri smo se zavezali do Evropske unije. Z uvedbo 9-mesečne vinjete bi prišli do sistema, kjer bi morali ukinjati letno vinjeto. Cenovna politika in proporcionalnost cene ne bi bistveno vplivali na stimulacijo, da bi motoristi kupovali vinjete z 9-mesečnim rokom veljavnosti. Je pa tu še dodaten argument. Z letno vinjeto uporabniki v resnici pridejo do 14 mesecev uporabe, ne do 12, torej, en mesec prej in en mesec za. Tako da je to tudi na nek način stimulacija, da se kupuje letno vinjeto. Na drugi strani pa je stroka bazirala na tem, da sezona traja 6 mesecev, zato se je tudi uvedlo 6-mesečno vinjeto. Glede varnosti voznikov. Tu bi se želel navezati na dogodek, ki se je odvijal ravno ta vikend. V soboto sem se udeležil dobrodelne prireditve, ki se je imenovala Sekunda, ki je ni mogoče vrniti. Šlo je za dobrodelno prireditev, kjer so se na poligonu na Vranskem odvijali tečaji varne vožnje. Mislim, da sta za varnost v prometu najbolj pomembna vzgoja in izobraževanje. To se začne z zgledom doma, najprej v lastni hiši. Osnovna šola je izredno pomembna pri vzgoji o varnosti v prometu in na koncu koncev tudi mi, odrasli. Sam sem naredil izpit pred 20 leti in iz izkušenj lahko zagotovim, da nič več ni tako, kot je bilo takrat. Želim povedati, da smo odrasli tisti, ki se moramo neprenehoma prilagajati in izobraževati in delati na varnosti v prometu. Na osnovi tega smo potem tudi pravi zgled za vse ostale in mislim, da je ta naslov pravi za varnost v prometu. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Kurnjek.
Hvala, gospod minister. Kakor koli vzamemo, se verjetno strinjamo, da v Sloveniji motoristi vinjete ne uporabljajo 14 mesecev, ker se decembra in januarja verjetno ne vozijo veliko po naših cestah. Dejstvo je tudi to, da bi, če bi, recimo, vzeli ceno približno 37 evrov na 9-mesečno vinjeto, bilo to čisto skladno med 6-mesečno in letno vinjeto. Zaradi tega tisti, ki letne vinjete uporabljajo, ne bi bili nič prikrajšani. Dejstvo je tudi to, da je to eden izmed redkih predlogov, na podlagi katerega bi lahko bila zadovoljna tako zainteresirana javnost, torej motoristi, vozniki enoslednih vozil, kot tudi Dars in posledično državni proračun, ker bi bil izplen tega večji. Še enkrat vas sprašujem: Ali ste pripravljeni oziroma ali boste pripravljeni konkretno razmisliti o mojem predlogu in ta predlog tudi s številkami podkrepiti? Ali boste naredili kakšne izračune, primerjave in možnost vpeljave tega sistema in, kot ste sami rekli, tudi glede varnostnega vidika za tako rizično skupino, kot so vozniki enoslednih vozil? Vemo, da imamo v letošnjem letu že veliko smrtnih žrtev, tudi težko poškodovanih voznikov. Mislim, da bi morali narediti vse za varnost v cestnem prometu, pa čeprav z majhnimi koraki. To je delno tudi vprašanje za ministra za finance in tudi za ministra za notranje zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Finančne posledice, ki jih omenjate – če so kalkulacije pravilne, bom hvaležen za vaše izračune, za vhodne podatke in model, ki ste ga uporabljali, in bom te podatke in model dal naprej našim strokovnim službam. Če se pokaže, da to po neki statistiki pomeni toliko in toliko več v našem proračunu, je to absolutno dobrodošlo.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Zvonko Lah ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Rad bi postavil poslansko vprašanje gospodu ministru glede črpanja kohezijskih sredstev. Slovenija ima v proračunu v letu 2013 načrtovano črpanje evropskih sredstev za približno milijardo 400 milijonov. Ker je vaše ministrstvo, gospod Stepišnik, organ upravljanja, odgovoren za črpanje teh evropskih sredstev, me predvsem zanima črpanje na okoljskem področju, glede na okoljsko infrastrukturo, kjer imamo v celi finančni perspektivi pravico porabe približno 550 milijonov in je bilo do konca leta 2012 počrpanih komaj 13 % vseh sredstev. Gre predvsem za projekte na področju odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda, oskrbe s pitno vodo in ravnanja z odpadki. Poslanci smo že v prejšnjem mandatu na odboru in sejah večkrat spraševali takratne ministre oziroma Službo Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki je bil organ upravljanja, o pripravljenosti glede teh projektov, in niti enkrat nismo dobili jasnega odgovora. Ker gre za projekte, ki so vredni več 10 milijonov in zahtevajo izgradnjo infrastrukture, ki meri tudi več 100 kilometrov vodovodnih sistemov ali kanalizacijskih sistemov, se ti projekti ne morejo izvesti v kratkem času. Težave so nastajale že pri sami pripravi projektov občin. Imamo več 10 občin udeleženih v teh projektih, ki so jih pripravljale in za to porabile tudi precej denarja. Bile so stalne komplikacije, predvsem z referenti na ministrstvu kot na Ministrstvu za okolje in prostor, sedaj na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje. Zanima me: Do kdaj morajo biti izbrani izvajalci za izvedbo teh projektov na področju varstva okolja, financiranih s kohezijskih sredstev? Kateri projekti že imajo odobrena sredstva? / izklop mikrofona/
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Zaradi težav pri izvajanju črpanja oziroma pri izvajanju infrastrukturnih projektov s področja okolja, je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v vlogi organa upravljanja skupaj z občinami in Ministrstvom za kmetijstvo in okolje pregledalo projekte, ki imajo težave pri izvajanju, in tiste, ki so v visoki fazi pripravljenosti za izvedbo. Ker se nekateri projekti zaradi težav – zaradi krize v gradbeništvu, stečajev izvajalcev, težav s pridobivanjem zemljišč in podobno – niso mogli izvajati po predvideni dinamiki, je bila izdelana lista rezervnih projektov, ki so v visoki stopnji pripravljenosti in se lahko začnejo izvajati takoj. Zato, da se projekti lahko izvedejo še v finančni perspektivi 2007–2013, so bili določeni naslednji roki: priprava razpisne dokumentacije za izbor izvajalca do konca februarja 2013 – to je že mimo, do konca junija, 30. 6. 2013, je pa rok za izbor izvajalca. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, organu upravljanja, smo do konca aprila prejeli le polovico razpisnih dokumentacij, do konca maja pa za skupaj 60 % projektov, ki so bili predvideni kot rezervni projekti za sofinanciranje. Lista projektov je tu. Ne bi cele bral. Gre za naziv projekta, skupno ocenjeno vrednost in velikost evropskega dela. Lahko vam jo pa izročim. Hvala.
Izvolite, gospod Lah.
Bi bil prav vesel, če bi lahko to videl. Naj razložim, da gre za čisto običajne težave, ki jih imajo vsi investitorji. Največ težav je z okoljevarstvenim soglasjem, s pridobivanjem okoljevarstvenega dovoljenja, pri pripravi razpisne dokumentacije. Ko je razpis zunaj, je naslednja težava, da je kup pritožb raznoraznih izvajalcev na te razpise. Poslušamo predstavnike občin, ki se bojijo, da jim bodo projekti propadli. Nekateri ne vidijo druge možnosti, če jim projekt izpade sedaj, da bi lahko še kdaj te projekte, za katere so porabili kar precej denarja, izvedli. To je naš standardni problem. Minister, ne me narobe razumeti, jaz bi s svojim vprašanjem rad samo pomagal, da se lotite nekaterih vprašanj pri uradnikih, pa tudi pri Državni revizijski komisiji, da čim prej odloči. Imamo banalne projekte, ko gre za materiale, ki so nekvalitetni. Recimo, vodovodne cevi ne moremo vgraditi pod pločnik take, ki jih bo treba – ker imamo že slabo prakso – čez 5 let menjati, ker je sama menjava cevi 20-krat dražja od vrednosti te cevi in podobno. Imamo tako zakonodajo, da dovoljuje vsakemu, ki se spomni, da se pritoži in zaustavi projekt. Bojim se, da če teh projektov ne bomo pravočasno začeli, da jih ne bomo mogli dokončati do avgusta 2015, ko se ta sredstva lahko še počrpajo iz Evrope. Bi res želel da bi jih, ker je nekaj tako evidentnih problemov, ki bi se jih mogoče dalo rešiti v kratkem.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Prav ste ugotovili, imamo tedenske koordinacije glede črpanja evropskih sredstev, ker se nam zdi to izredno pomembno za letošnje leto, da se počrpa teh milijardo 100 plus 300 milijonov za kmetijstvo, ker to je res tisti denar, ki je najbolj kvaliteten za kohezijo, razvoj in investicije. Pri črpanju pa nastopajo določene težave. Ključno težavo predstavlja črpanje kohezijskega sklada na področju okoljske in prometne infrastrukture oziroma pri večjih infrastrukturnih projektih. V letu 2013 smo ocenili, da je ogroženih med 300 do 400 milijonov evropskih sredstev, če bistveno ne pospešimo črpanja na ključnih resorjih, to sta Ministrstvo za kmetijstvo in okolje in Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. V začetku marca je bila realizacija izplačil izredno nizka. Zato se na teh tedenskih koordinacijah – to koordinacijo vodi predsednica Alenka Bratušek – skušamo dogovoriti, kaj je tisto iz rezervnih programov, ki lahko nadomesti projekte, ki bodo izpadli iz rednega programa. Teh rezervnih programov oziroma projektov imamo napisanih za 500 milijonov evrov. Na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje so razlogi za te težave predvsem dolgi postopki pri izdaji dovoljenj, to je od Arsa, večkratno dopolnjevanje vlog, problem tako na ministrstvu kot tudi pri občinah, neodzivnost uradnikov, pritožbe neizbranih izvajalcev. To povzroči dolge revizijske postopke, stečaje gradbenih podjetij. Na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor so problemi predvsem dolgotrajni postopki priprave projektov, prepočasno izvajanje projektov, pritožbe neizbranih izvajalcev in stečaji gradbenih podjetij. Realizacija proračuna na vseh resorjih ne dosega mesečnega plana. Sproti se dela tudi spisek izboljšav, kar bo zlasti aktualno za novo finančno perspektivo in številne ukrepe, ki so takoj mogoči. Sprememba zakonodaje, ki povzroča ovire pri črpanju evropskih zadev – Zakon o javnem naročanju najbolj problematičen, Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, dodatne poenostavitve na področju prostorske in okoljske zakonodaje. Čim prej je potrebna sprememba Zakona o izvrševanju proračuna v delu, ki ureja predplačila. Prejšnja Vlada je predplačila ukinila, mi pa vemo, da brez plačil ne bo možno speljati nobenega projekta, ker so občine in vsi ostali koristniki evropskih sredstev brez likvidnih sredstev. ZIPro se naj spremeni tudi z namenom ureditve izvajanja lastne udeležbe po pridobitvi kredita EIB v višini 0,5 milijarde evrov. Izvajanje zastavljenega terminskega plana v zvezi s postopki za spremembo ali prekinitev odločb, in še dve stvari – pospešitev priprave operativnih programov za obdobje 2014–2020, obiskujejo se regije [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod Lah.
Poznam kar nekaj projektov na področju ravnanja za odpadki, ki naj jih ne bi bilo več v naslednji finančni perspektivi in so projekti takšnega obsega, da jih občine same ne bodo mogle izvesti. Navedli ste tiste težave, ki se že leta in leta vlečejo glede upravnih postopkov tako na nivoju občin kot na državnem nivoju – okoljevarstvena soglasja, Zakon o javnih naročilih. Če se nekaj na hitro ne spremeni, se bojim, da bodo rezervni projekti izpadli. Je pa škoda, ker je bilo veliko sredstev in napora vloženih s strani občin. Gre za projekte, ki so nujni, ker smo obljubili Evropi, da bomo vso odpadno komunalno vodo prečistili do leta 2017, preden jo bomo spustili v podtalnico. Vemo, da imamo v Sloveniji dve tretjini kraškega območja in da voda pade v podzemlje, in če tega ne bomo naredili, verjetno pridejo sankcije. Bojim se, da bodo te sankcije zopet padle na naše uporabnike, ki plačujejo položnice, ne pa na druge. Zato se mi zdi, da je zelo pomembno, v času, ko nimamo denarja, tudi pri izvedbi teh projektov, da si bi gradbena industrija oziroma vsi ti izvajalci nekako opomogli, da bi preživeli teh par let. Saj vemo, da pol milijarde samo na tem področju ni tako malo sredstev za manjše izvajalce, ki so še ostali v Sloveniji, gradbince, in bi mogoče javna razprava v tem parlamentu pripomogla oziroma vam pomagala, da se skristalizirajo vse tiste napake. Mogoče bi tudi občine morale še bolj precizirati, kje so ovire in bi zato predlagal, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi razprava v Državnem zboru. Mislim, da ne gre za kritiko vam, Vladi ali ministru, da vam lahko pomaga, da lažje sprejmete določene ukrepe, da se to res preseka in da se projekti vodijo tako kot v nekaterih sosednjih državah, kjer so bistveno bolj učinkoviti kot pri nas. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Lah, bo Državni zbor odločil v torek, 21. maja 2013, v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Dragutin Mate ministru za notranje zadeve in javno upravo, dr. Gregorju Virantu, ki je v času od 17.30 do 19. ure odsoten, zato vam bo odgovor lahko podal na naslednji seji oziroma pisno. Izvolite, gospod Mate.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Sem zelo neprijetno presenečen, da 4, 5 ministrov manjka, ko imamo sejo Državnega zbora. Vsa pohvala tistim, ki so tukaj, pa vendarle – poslanska vprašanja so enkrat mesečno, planirana so vnaprej. Obveznosti, zaradi katerih so ministri odsotni, so izredno pomembne, vendar bi lahko bile opravljene danes zjutraj ali jutri dopoldan, ko nimamo seje parlamenta in bi nam lahko danes ministri podali odgovore. Ne gre toliko za odgovore nam, poslancem, gre predvsem za odgovore državljanom, ki jih določene zadeve posebej zanimajo. Če preidem k vprašanju. V medijih in tudi drugače so lahko občani večkrat srečali vozila v lasti Vlade, ki so uporabljala svetlobna in tudi druga telesa, uporabljala so modre luči, tudi sirene, za prevoze ministrov. Med drugim smo v medijih lahko zasledili, da se je minister gospod Samo Omerzel, minister iz Državljanske liste, najmanj dvakrat, 17. in 19. aprila, na takšen način peljal po slovenskih cestah. Eden od teh dogodkov se je dogajal v zgodnjih jutranjih urah. To pomeni, da mogoče kdo ni vstal dovolj zgodaj in je zato moral hiteti na sestanek ali pa je nastal zastoj na cesti, za katerega bi se dalo pred tem predvideti, da je nastal, in bi lahko prišel tudi z normalnim prevozom. Ministru za notranje zadeve postavljam to vprašanje zaradi tega, ker je policija, ki je organ v sestavi notranjega ministrstva, v svoji izjavi za medije opravičila dogodek, ki se je zgodil 17. aprila, z navedbami, citiram: "Upravičena je bila uporaba posebnega zvočnega in svetlobnega signala, saj je bil opravljen nujen prevoz". Kako je nujen prevoz opravljen? Kdaj je lahko opravljen, je natančno določeno v Pravilniku o vozilih s prednostjo in vozilih za spremstvo. Nekateri ministri so varovani po tretji stopnji, predsednik Vlade, predsednik države po drugi stopnji, ostali ministri pa po četrti. Zanima me: Kje v uredbi, ki natančno opredeljuje, kdaj in kako se lahko uporabljajo modre luči, je zapisano, da se lahko ministre, ki so varovani po najnižji stopnji, vozi v vozilih, ki so opremljena z modrimi lučmi? Kako in v kakšnih pogojih lahko vozniki, ki niso policisti, za katere se ne izvaja direktno policijsko varovanje, uporabljajo modre luči in sirene? Hvala. Pričakujem ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa, gospod Mate. V skladu z vašo odločitvijo boste na naslednji seji prejeli ustni odgovor ministra za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorja Viranta. Naslednji bo vprašanje postavil gospod Ljubo Žnidar ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani ministri, kolegi in kolegice, lep pozdrav tudi z moje strani! S 1. 7. je pričakovati vstop Hrvaške v Evropsko unijo. Z vstopom Hrvaške v to evropsko sredino je pričakovati tudi porast del prometnih tokov. Vse več je vprašanj, tudi na mednarodni ravni, glede tega, kakšna bo dinamika umeščanja in izgradnja avtocestnih odsekov v Republiki Sloveniji v navezavi na že zgrajene hrvaške avtocestne odseke. Prednostni tok, ki se predvideva, je deseti koridor in vzporednice tem desetim koridorjem. Gre za odseke od Postojna–Jelšane, kjer je treba še prostorsko umestiti, in pa Draženci–Gruškovje. Ti dve vzporednici sta zdaj najbolj aktualni, poleg že zgrajenega odseka Zagreb–Ljubljana in potem nadalje proti Salzburgu. Da tudi mi v domačem okolju, v stroki, dobimo neke odgovore, me zanima: Kakšna bo dinamika umeščanja izgradnje avtocestnih odsekov v Republiki Sloveniji v povezavi na avtocestne odseke v Republiki Hrvaški?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje! .Z vstopom Hrvaške v Evropsko unijo vsekakor računamo, da se bodo malce razbremenili mejni prehodi in da bo s tem tudi malce manj gneče na naših cestah. Zavedamo se, da vstop Hrvaške v Evropsko unijo pomeni dodaten pritisk na koridorje, ki trenutno niso povezani. Pri konkretnem koridorju Draženci–Gruškovje se osebno zavzemam za to, da se čim prej vzpostavi in da se izgradi tisti majhen odsek do Hrvaške, ki ima naprej speljano avtocesto. V tem trenutku moram reči, da je dinamika izgradnje žal omejena s sredstvi, ki jih imamo. Vsi se zavedamo, kakšna je finančna situacija in je umeščanje koridorjev ter samo izvajanje primerno sredstvom, ki so na razpolago. Pri konkretnem koridorju oziroma odseku Draženci–Gruškovje je trenutno situacija naslednja. Aktivnosti tečejo po terminskem planu, ki je bil zadan. Leta 2014 je predvidena izdelava projektov PZI. PZI in pridobivanje zemljišč se je razdelilo v dve etapi. V dve etapi zaradi tega, da bo pri izgradnji in pridobivanju gradbenih dovoljenj izvedba hitrejša. Gradbeno za prvo etapo je predvideno za april 2014 in za drugo etapo maj 2015. Gradnja prve etape je predvidena do konca leta 2016, gradnja druge etape pa naj bi bila zaključena v drugi polovici leta 2017. V tem trenutku potekajo geodetska dela, mejne obravnave na trasi, v teku je odkup nepremičnin. Že pri prejšnjem vprašanju sem se pohvalil, da smo iz evropskih sredstev za projektiranje uspeli pridobiti 3 milijone evrov. Na odseku Postojna–Jelšane je javna razgrnitev študije variant in okoljskega poročila predvidena za november 2013, sprejem odločitve o najustreznejši varianti je predviden najkasneje do junija 2014, javna razgrnitev osnutka DPN in presoje vpliva na okolje julija 2015, sprejem uredbe o DPN pa februarja 2016. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žnidar, izvolite.
Samo še dopolnil bi svoje vprašanje, svoje razmišljanje. Pred kratkim, mislim, da slaba dva tedna nazaj, je bila na Vladi sprejeta širitev Nature 2000. Vemo, kaj Natura v okolju pomeni, zelo dobro poznamo, kakšna cokla je to pri umeščanju še posebej državnih linijskih infrastrukturnih projektov v prostor. Sprašujem: Ali je bila odločitev sprejetja širitve Nature 2000 dovolj tehtna, dovolj strokovna? Ali bo ta širitev ovira pri nadaljnjem prostorskem načrtovanju avtocestnih odsekov v Republiki Sloveniji?
Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Kar se tiče širitve Nature 2000 moram reči, da s kolegom ministrom Židanom zelo dobro sodelujeva, se veliko pogovarjava, veliko sodelujeva. Dejstvo je, da je pri umeščanju objektov v prostor Natura 2000 nekaj, kar moramo upoštevati. Na to temo sva se skupaj udeležila srečanja z evropskim komisarjem, ki nama je ponudil kar nekaj možnosti in usmeritev. V Evropi obstajajo primeri dobre prakse, na kakšen način se umeščajo objekti v prostor v sožitju in po pravilih z Naturo 2000. Verjamem, da bomo z določenimi ukrepi, z umiritvenimi ukrepi skupaj z Vlado našli ustrezne rešitve, da bomo lahko zadane projekte izpeljali.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Mag. Matej Tonin bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Spoštovani minister, lepo pozdravljeni! Moje poslansko vprašanje je plod obiska Poslanske skupine Nove Slovenije na Notranjskem, ki veste, da je z gozdom precej bogata. Moje vprašanje se nanaša na upravljanje z državnimi gozdovi. Številni so mi rekli, da naj v to področje ne drezam, češ da za gozdovi in za upravljanjem z državnimi gozdovi stojijo močni lobiji, ki bodo naredili kakšno slabo stvar. Ampak, kljub vsemu mislim, da vsi skupaj vemo, da glede upravljanja z državnimi gozdovi obstaja precej slaba organizacija javnih služb, da obstajajo prenizke koncesnine in da ni dovolj dobrega nadzora nad sečnjo. Zaradi tega številni opozarjajo, da je v teh gozdovih veliko črnega poseka in nekateri celo namigujejo, da je pretiran izvoz visokokakovostnega lesa v Avstrijo – da je posledica tega v tem, da se na takšen način lepo zakrije na črno posekan les in da se na takšen način sledi lepo zakrijejo. Zaradi enormnega in nepremišljenega izvoza najkvalitetnejše hlodovine v sosednje države, predvsem v Avstrijo, slovenske lesnopredelovalne gospodarske družbe, predvsem žage, zadnja leta v Sloveniji težko najdejo pogodbenega partnerja za odkup hlodovine v zadostnih količinah in kakovosti. Veljalo bi razmisliti o uvedbi nekaterih ukrepov, ki jih država lahko sprejme za zaščito domačih odkupovalcev lesa. Švica ima primer, da za razvoz, odvoz lesa dlje kot 50 kilometrov ta les močno obdavči, tako da se prevoznikom oziroma lastnikom tega lesa enostavno ne splača odvažati lesa v druge žage, kar se dogaja v Sloveniji. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Ali imate izdelan načrt preprečevanja enormnega izvoza najkvalitetnejšega lesa v Avstrijo in katere ukrepe vsebuje? S kakšnimi spodbudami boste spodbudili večji obseg predelave slovenskega lesa na ozemlju Republike Slovenije? Kako boste preprečili nadaljnje oškodovanje državnega proračuna na področju upravljanja gozdov v lasti države, ki ga Računsko sodišče Republike Slovenije samo za leto 2009 ocenjuje na dobrih 16 milijonov evrov? Kako poteka izvajanje Akcijskega načrta za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige v Sloveniji do leta 2020 Les je lep? Kateri ukrepi so že bili izvedeni in kako uspešni so? Minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospod poslanec, za vprašanja. Mislim, da danes na to temo že tretjič odgovarjam, ampak je prav, ker je tema pomembna. Kako preprečevati enormen izvoz najkvalitetnejše hlodovine v Avstrijo? Švicarskega primera ne moremo uvesti zato, ker smo del enotnega evropskega trga. Tudi nam so poznani podatki Računskega sodišča ter tudi ocena Zavoda za gozdove, ki smo jo mi naročili, da imamo opravka s črnim oziroma vsaj z močno sivim trgom. S tem se bomo spopadli zelo učinkovito, in sicer tako, da bomo uvedli mehanizme, ki jih predvideva nova sprememba Zakona o gozdovih, ki je bila ravno danes koalicijsko usklajena. Verjamem, da bo v tem državnem zboru dobila soglasno podporo, ker vsebuje bolj ali manj podobne, nekje pa tudi iste rešitve, kot jih je tudi prejšnja koalicija uskladila. Gre pa za to, da se uvede sledljivost, v primeru kršitev pa enormne kazni, ki so se v državah, ki so z gozdom in lesom bogate, izkazale kot edino sredstvo takojšnjega učinka. Kot drugo, razvoj gozdno-lesne verige bomo še naprej vodili po akcijskem načrtu Les je lep, ki ga je, da vas spomnim, začela pripravljati Pahorjeva vlada in ga je potem, kar je tudi prav, sprejela bivša vlada gospoda Janeza Janše in ga zdaj uresničuje nova vlada. Na nekaterih točkah, tistih, ki so bolj povezane z lesom, pa ga zdaj s pristojnim ministrom za lesarstvo, ministrom za gospodarstvo in tehnologijo, dopolnjujemo zato, ker želimo doseči dva cilja. Prvi cilj je, da pomagamo podjetjem, ki so v akutni krizi. Tu iščemo možnost za garancijsko shemo. Drugi, strateški, cilj pa je, da damo panogi podoben položaj, kakršnega je imel turizem v sedanji finančni perspektivi 2007–2013. Torej, da v perspektivi 2014–2020 za gozdno-lesno verigo, ki lahko da mnogo novih delovnih mest, damo na razpolago relativno velika investicijska evropsko-slovenska sredstva. Kakšne spodbude boste namenili za predelavo slovenskega lesa na ozemlju Republike Slovenije? To je naslednje vprašanje, ki ste mi ga, gospod poslanec, postavili. Odgovorim lahko samo na tisti del, ki je vezan na Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Nadaljevali bomo spodbude, ki so se do zdaj izkazale za koristne. Prvo so bili ukrepi kot dopolnilne dejavnosti, ki so vezani na kmetije, ki kmetujejo oziroma gospodarijo z gozdom. Kot drugo, dopolnilne dejavnosti izven kmetijstva, te majhne, ki se ukvarjajo znotraj gozda. Kot tretje, v pripravi je razpis za poslovno povezovanje malih lastnikov gozda. To je v Sloveniji namreč težava. Izkoristek državnega gozda je na žalost premajhen in ga je vsak dan manj, zaradi vračil, ki so posledica nekaterih prejšnjih zakonov. Tukaj je izkoristek blizu tega, kolikor ga je sploh mogoče izkoristiti. Imamo težavo izkoristka pri ostalih 70, 75 % gozda, predvsem zaradi majhne posestne strukture. Poznate, da je v Sloveniji več kot 400 tisoč lastnikov gozda in tu bomo z ukrepom povezovanja, verjamem, naredili korak naprej. Moram povedati, da smo projekt, ki ga je začela že predpredzadnja vlada in ga je nadaljevala prejšnja vlada, sedaj zaključili na ta način, da smo v javnost poslali razpis v vrednosti 6 milijonov evrov, ki bo prvič v Sloveniji financiral neke vrste majhne gozdno-lesne centre v vrednosti do 3 milijonov evrov, kar se tiče sofinanciranja. Trenutni razpis je namenjen dvema centroma, če se bo izkazalo, da je interes, pa bi po naši oceni takšnih centrov v Sloveniji lahko bilo 6, 7, 8 do 11. in bomo tovrstne razpise nadaljevali. Kar se tiče ocene Računskega sodišča, bi rad poudaril, da od leta 2005, ko se je iz koncesij zbralo 3 in nekaj milijonov evrov, se je lansko leto zbralo že 14 milijonov evrov, letošnje leto, še na podlagi odločitev prejšnje vlade, je bilo tudi okoli 14 milijonov, mi pa se trudimo, da bi ta znesek povečali. Realno je mogoče bistveno spremeniti ta sistem s spremembo koncesij, ki se zgodijo leta 2016. V tem trenutku se začenjajo pripravljati izhodišča,ki bodo temeljila na treh načelih. Mislim, da mi zmanjkuje časa in predvidevam, da bo še eno vprašanje, potem pa povem do konca. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Tonin, dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, hvala lepa za ta del odgovora! V javnosti ste znani kot minister, ki naj bi podajal zelo eksaktne, natančne odgovore. Najverjetneje se z menoj strinjate, da ste šli čez moja vprašanja zelo splošno in tudi splošno odgovarjali. Vam niti ne zamerim, ker nimate veliko časa, niti ne veliko možnosti, da bi odgovorili, ampak, kljub vsemu mislim, da je skupna točka ta, da se lahko strinjava, da imamo vsaj dva problema, ki ju zaznavajo vsi. Eno je, da nam preveč hlodovine uide v Avstrijo. To je problem, s katerim se moramo soočiti. Druga stvar pa je, da premalo denarja dobimo s strani koncesnin od državnih gozdov. To sta dva problema, mimo katerih ne more iti nihče. Ne mislim vas več mučiti, ampak že zdaj napovedujem, da bo Poslanska skupina Nove Slovenije pripravila gradivo za sklic nujne seje Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje, kjer bomo imeli priložnost, da se o teh stvareh podrobneje in širše pogovorimo. Tam ne boste časovno omejeni na 5 minut, ampak boste imeli priložnost, da vse ideje in načrte na široko in podrobno razložite. Mislim, da je gozd naravno bogastvo in da bi ga veljalo bolj izkoristiti, bolje z njim gospodariti, in da si moramo za to vsi prizadevati, brez kakršnih koli političnih kalkulacij. Prosil bi vas za odgovor na vprašanje: Ali se strinjate s tem, da sta ta dva problema, izvoz v Avstrijo in koncesnine, dva velika problema upravljanja z gozdovi?
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani gospod poslanec! V vsakem primeru se strinjam, da je problem, da gozd ni posekan v takšni količini, kot bi moral biti, da je problem tudi, da naš končni produkt ni lesni proizvod, ampak nek vmesni produkt, ki ne zagotavlja delovnih mest. Bi pa predlagal, da če bo seja sklicana, da skušamo ugotoviti, kaj narediti s tretjim velikim problemom, ki je operativno v tem trenutku izrazito velik, to pa je, kaj bomo naredili z denacionalizacijskimi upravičenci, njihovimi zahtevami, ki hromijo tistega, ki bi moral učinkovito delati, to je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. Gre na žalost za obremenitve, ki segajo v nekaj desetin milijonov evrov, in kjer še nimamo znanih rešitev. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Samu Omerzelu, ter ministru za obrambo, gospodu Romanu Jakiču.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Zaradi obilnega sneženja v zimi 2012/2013 so imele slovenske občine izjemno velike stroške za zimsko službo, ki tudi do 4-krat presegajo stroške v normalnih razmerah. Veliko je bilo tudi stroškov zaradi škode, ki so jo povzročili snežni plazovi, škoda na cestni infrastrukturi pa se bo pokazala šele konec pomladi. 12. februarja je na avtocestah v Sloveniji obstalo okrog tisoč 800 tovornjakov. Direkcija za ceste je nekega dne v februarju poročala, da je zaradi velike količine novo zapadlega snega takrat zaprla ceste Dolenja Trebuša–Spodnja Idrija, Idrsko–Livek, Predel–Bovec, Žaga–Učja, Čepovan–Most na Soči, Marof–Žiri, Volče–Solarji. Za tovorna vozila je bila zaprta cesta Spodnja Idrija–Idrija–Godovič. Izjemne zimske razmere so bile na Kočevskem, na Notranjskem in drugod po Sloveniji. Zaprte so bile tudi številne lokalne ceste po vsej državi, odpiranje posameznih cest pa je trajalo tudi do 9 ur in več. Za ilustracijo naj povem, da so v idrijski občini stroški zimske službe od novembra do konca marca znašali krepko čez milijon evrov, to je kar 13 % primerne porabe občine. To je več kot je občina v letu 2012 namenila za osnovno šolstvo, zdravstveno varstvo in socialo skupaj. Že približen izračun, ki ga je posredovala Skupnost občin Slovenije, pokaže, da je dodatnih stroškov zaradi izjemnega sneženja nastalo za več kot 0,3 promila prihodkov državnega proračuna. To pa je po zakonodaji pogoj za izdajo sklepa o pričetku ocenjevanja škode zaradi naravne nesreče. Po podatkih, ki sta jih zbrali krovni organizaciji slovenskih občin, na katere se je odzvalo več kot 100 občin, je razvidno, da je bilo v Trbovljah leta 2012 za 256 tisoč, letos pa za 413 tisoč stroškov. V Škofljici je bilo 261 tisoč, letos 527 tisoč. V Krškem je bilo lani 747 tisoč, letos milijon 374 tisoč. Primer, ki sem ga že prej navedel, v Idriji, je skoraj 4-krat večji. Ministra, gospoda Sama Omerzela in gospoda Romana Jakiča, sprašujem: Kakšni naj bi bili ukrepi za sanacijo nastale škode, ki jo lahko glede na zakonodajo opredelimo tudi kot naravno nesrečo? Že vnaprej najlepša hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister Omerzel.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Res je, letošnja zima je zaradi neugodnih padavin, zaradi količine padavin in kombinacije za sabo pustila izredno stanje, res kritično stanje. Samo podatek, da smo v tem letu za zimsko vzdrževanje porabili 16 milijonov evrov več kot v prejšnjih letih, pove, da je šlo za veliko količino padavin. V tem trenutku podatek, da je nastala škoda, ki jo je ocenila direkcija, znaša 82 milijonov evrov. Škoda, ki je nastala kot posledica ne samo te zime, ampak tudi preteklih obdobij, ter vzdrževanja, sama po sebi govori o resnosti situacije in resnosti številke oziroma vrednosti, višine sredstev, ki jih potrebujemo za sanacijo nastale situacije. Žal moram reči, da kar se tiče proračunskih sredstev v tem trenutku dodatnih 16 milijonov evrov stroškov, ki smo jih imeli iz naslova zimskega vzdrževanja, nimamo zagotovljenih. Bomo pa iskali rešitev, kako ta sredstva zagotoviti. Kar se tiče škode, teh 82 milijonov evrov – v tem trenutku še ne vemo, kako, na kakšen način zagotoviti ta sredstva, da saniramo nastalo situacijo na cestah. Se pa zavedamo situacije. Obstaja nekaj konkretnih idej v kombinaciji DRSC in Darsa za reševanje situacije v bodočnosti, vsekakor pa to ni rešitev, ki bi jo lahko sprejeli v kratkem roku in v letošnjem letu.
Izvolite, gospod minister Jakič.
Spoštovani gospod Bevk! Na vaše vprašanje bom odgovoril predvsem z vidika izpolnjevanja zakonskih pogojev za razglasitev obilnih snežnih padavin kot naravne nesreče ter posledično priprave sanacijskih programov. Moram reči, da se je veliko občin obrnilo direktno na nas. Obilnejše snežne padavine oziroma visok sneg je v Zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami opredeljen kot naravna nesreča, če so ogrožena človeška življenja, njihovo zdravje ali življenje živali, in je treba uporabiti posebne sile in sredstva, s čimer pa na srečo ob letošnjih snežnih padavinah nismo bili soočeni. Prav tako Ministrstvo za obrambo ne razpolaga s podatki, da bi se sprožali snežni plazovi, ki bi ogrožali človeška življenja ali življenja živali, premoženja oziroma infrastrukturo v večjemu obsegu. Bili smo soočeni z obilnimi snežnimi padavinami, ki so jih redne službe sproti čistile. Zaradi dolgotrajne zime je za upravljavce cest nastal velik strošek. Tudi, če bi Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje speljala postopek ocenjevanja škode iz tega naslova, ni pravne podlage za izdelavo sanacijskega programa in s tem odobritve sredstev državnega proračuna, ker v Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč sneg ni uvrščen med naravne nesreče, za sanacijo katerih se lahko uporablja sredstva državnega proračuna, temveč je med te nesreče uvrščen le snežni plaz. Prepričan sem, da kolega Bevk ve, da se po normativih, ki so bili vzpostavljeni od leta 2003 glede ocenjevanja škod, ocenjevanje škode začne, ko se le-ta približa 0,3 promila prihodkov državnega proračuna, to je cca 2,4 milijona evrov, kar je pogoj za izdajo sklepa o pričetku ocenjevanja škode. V zvezi z vprašanjem, ki ste ga postavili, smo se odločili oziroma smo 18. 4. imeli sestanek, na katerem so bili vsi akterji in smo se dogovorili, da se maja usedemo in pogledamo, ali obstaja kakršna koli zakonska podlaga, da bi kakor koli lahko pomagali pri tem, zavedajoč se, da trenutno zakonske podlage, da bi to sanirali iz državnega proračuna, ni. Hvala.
Izvolite, gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Obema ministroma se zahvaljujem za odgovor. Po podatkih Agencije Republike Slovenije za okolje z dne 4. marca se letošnja zima uvršča na tretje mesto najbolj sneženih zim v zadnjih 50 letih na Slovenskem. V Ljubljani je več snega zapadlo v zimah konec 60. let in v začetku 70. let. Dve takšni zimi sta bili. Samo na Vojskem je višina novozapadlega snega letos znašala več kot 6 metrov. Glede na podatke skupnosti oziroma krovnih organizacij slovenskih občin, je škoda oziroma dodatni strošek glede na prejšnja leta zagotovo več kot 0,3 promila sredstev državnega proračuna. Že podatki, ki jih je gospod minister Omerzel povedal, govorijo o desetinah milijonov na cestni infrastrukturi, jaz pa govorim o zimski službi za občine. Nekaj bo treba narediti. Mislim, da bo treba spremeniti zakonodajo in nekatere normativne akte. Glede zakonodaje – Zakon o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami v 8. členu med naravne nesreče uvršča tako visok sneg kot tudi snežni plaz. Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč pa v 4. členu med naravne nesreče uvršča zgolj snežni plaz. Ta dva zakona imata glede opredelitve pojma naravne nesreče različne kriterije. Poleg tega bi bilo treba pripraviti tudi metodologijo, na podlagi katere bi se lahko ocenjevala škoda zaradi prekomernega in izjemnega sneženja. Morda bi popravili celo Zakon o financiranju občin, kjer se glede kriterijev za določitev primerne porabe za posamezne občine ne uporablja kriterija izjemnih stroškov za zimsko službo, kar je bilo očitno v tej zimi. Zato predlagam, gospoda ministra, da se gre v smeri spremembe normativnih aktov in dodatnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Mirko Brulc bo postavil vprašanje ministru za pravosodje, dr. Senku Pličaniču.
Spoštovani gospod minister, ste podpisali dogovor s sindikati, kajne? Verjetno ste bili tam ta trenutek. V zadnjem letu dni je bilo s strani Sindikata državnih organov, ki zastopa zaposlene v zaporih, več opozoril, da razmere zaradi prenatrpanosti zaporov in na drugi strani pomanjkanja ustreznih kadrov, predvsem pravosodnih policistov, ki skrbijo za varnost, postajajo nevzdržne in so na meji vzdržnega. Opozarjajo, da tehnično varovanje pomaga pri vzdrževanju reda, vendar to ni dovolj. Treba bo nameniti več posluha in razumevanja za ureditev slovenskega zaporskega sistema, ki bo omogočal dolgoročno in stabilno zaposlovanje obsojencev v javnih gospodarskih podjetjih, prav tako pa bo treba zagotoviti tudi ustrezno in redno strokovno terapijo. Znano mi je, da je bila v letu 2012 opravljena notranja revizija delovanja Uprave Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij. Podana so bila priporočila za pripravo celovite strategije razvoja sistema prestajanja zaporne kazni v Republiki Sloveniji in podlaga za izvajanje kadrovske politike v prihodnje. V tem poročilu so tudi roki, do kdaj naj se izvedejo priporočila. Glede na navedeno vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali se pripravlja strategija razvoja sistema prestajanja zaporne kazni v Republiki Sloveniji? V kateri fazi je ta dokument? Kdo vse je vključen v pripravo tega dokumenta? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Poslanke in poslanci! Gospod Brulc, zahvaljujem se vam za to vprašanje, zlasti zato, da vam odgovorim, pa tudi zato, da imam priliko tudi tistim, ki tu sedite ter tistim, ki gledajo to preko kamer, pojasniti nekaj zadev v zvezi s slovenskim zaporskim sistemom. Dejstvo je, da je marsikateri zapor v Sloveniji prenatrpan. To zlasti velja za zapor v Ljubljani in zapor v Celju. Zapor v Ljubljani na Povšetovi je hkrati tudi pripor. Dejstvo je tudi, da v preteklosti ni bilo pravega posluha za različne težave, s katerimi se sooča zaporski sistem. Te se, vsaj v zadnjem času, ali pa, če govorim za čas, ko sem bil odgovoren, in sem od lanskega leta še vedno odgovoren za ta del sistema, nanašajo zlasti na del zaporskega sistema, v katerem zaporniki opravljajo delo. Veste, da je po slovenski zakonodaji, po Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij, ki je temeljni zakon, treba zapornikom zagotoviti možnost, da delajo, iz različnih razlogov, katerih glavni je povezan z resocializacijo, z olajšanjem povratka zapornikov, ko prestanejo zaporno kazen, v navadno življenje. Ta del zaporskega sistema, ki se nanaša na delo zapornikov in ki je urejen v obliki javnih gospodarskih zavodov – teh je, mislim, da 4 ali 5 v Sloveniji –, se že nekaj let sooča s hudimi težavami, finančnimi težavami. V slovenskem zaporskem sistemu je še cel kup drugih problemov, ne samo prenatrpanost slovenskih zaporov, ki pomeni premalo prostora za zapornike. Eden ključnih problemov je tudi ta, da je paznikov premalo. Tudi to izvira iz vašega vprašanja. Pazniki ali pravosodni policisti opravljajo izjemno odgovorno in tudi izjemno stresno delo. Lahko si predstavljate, kaj pomeni preživljati dneve v zaporih in imeti komunikacijo z ljudmi, ki iz takih ali drugačnih razlogov prestajajo zaporno kazen v teh zaporih, ki ne sme biti avtoritarna – razen včasih, ko ne gre drugače –, ampak mora biti doktrina prestajanja zapornih kazni, slovenska penologija, čim bolj usmerjena v resocializacijo, v to, da se zapornikom pomaga, da spoznajo, kaj so naredili narobe in da spremenijo svoje življenje, potem, ko prestanejo zaporno kazen. Ob premajhnem številu pravosodnih policistov oziroma paznikov so nadaljnji problem, s katerim se soočamo vsi v slovenski državi, plače, ki jih ti pravosodni policisti oziroma pazniki imajo in ki so relativno nizke. Teh problemov je cel kup. Jaz sem jih identificiral že v lanskem mandatu. Zato, ker sem presodil, da so v Upravi za izvrševanje kazenskih sankcij, ki je del ministrstva, ki ga vodim, Ministrstva za pravosodje, in ima precej veliko avtonomijo in je pristojna za slovenski zaporski sistem v celoti, za čisto vse vidike zaporskega sistema – gre preprosto za organ, ki vodi slovenske zapore – določene zadeve, ki jih je treba razjasniti, sem lani odredil notranjo revizijo. Ta revizija, o kateri govorite, gospod poslanec, je revizija, ki sem jo odredil ravno zato, da ugotovim, kakšno je dejansko stanje. Povod za to je bil zlasti del zaporskega sistema, ki sem ga prej že omenjal in ki se nanaša na delo zapornikov. Konkretno je Javni gospodarski zavod Pohorje tisti, tudi največji med njimi, ki se je lani soočal – tudi letos ni bilo nič drugače in me je ravno ta problem pričakal ob prevzemu mandata – s hudimi finančnimi težavami in dolgovi. Ugotovitve revizije so raznovrstne. Ena od ugotovitev je ta, da je treba pripraviti celovito strategijo sistema izvrševanja kazenskih sankcij ali prestajanja zaporne kazni v Sloveniji in to pripravlja UIKS, Uprava za izvrševanje kazenskih sankcij, ker je le-ta najbolj odgovorna za to. Pri tem sodelujejo tudi moji sodelavci na ministrstvu. Tudi na ministrstvu je oddelek, sektor, ki je pristojen za izvrševanje kazenskih sankcij, za sistemski vidik, Uprava za izvrševanje kazenskih sankcij je pa tista, ki potem to implementira, ki izvaja to v praksi. Z odgovorom na vaše dodatno vprašanje bom nadaljeval potem.
Hvala lepa. Gospod Brulc.
Hvala, gospod minister. Vem, da zadevo obvladate in da veste za vse težave, ki so. Javni gospodarski zavod Pohorje ste finančno rešili v zadnjem trenutku. Zaradi pomanjkanja kadra so pravosodni policisti ogroženi. Danes v nekem mediju piše, da na 250 obsojencev pride en policist. Če se kaj zgodi, sta ta dva neverjetno ogrožena in to niti ni za javno razpravo, da ne bi podpihovali nekaterih v nekih sredinah. Imam informacijo, da se pripravlja novela zakona. Mislim, da bo treba pripraviti zakonsko besedilo v celoti mnogo kvalitetnejše, še posebej po vaši današnji informaciji, zame sicer novici, da se sodstvo pripravlja, da bo sklenilo zavezo državljanom, da bodo sodni postopki tekli hitreje in bomo še bolj polnili zapore. Tisti, ki zaslužijo, morajo tja iti in jih ne smemo puščati tako kot nekoga včeraj, danes. Poznam razmere v zaporih. V Novo Gorico ne spada noben zapornik, kaj šele delavec, takšni so pogoji. Tako da, dela je ogromno. Moje vprašanje je: Kaj bomo naredili v čim krajšem času? Vem, da investicij in vsega tega ne zmoremo kar takoj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala. Bom nadaljeval na ta način, da bom povedal, kako nameravam rešiti probleme, ki ste jih navedli in skozi katere sem tudi sam prej poskušal sistematično iti. Najprej glede vprašanja dela zapornikov. Evidentno je, da sistem, kakršen je zdaj, ko je delo zapornikov organizirano preko javnih gospodarskih zavodov, ni več primeren, iz različnih razlogov, ne samo iz finančnih. Ravno v okviru priprave te strategije iščemo načine, kako organizirati delo zapornikov na najbolj primeren način, tako, da bo finančno čim bolj racionalno in učinkovito in da bo sledilo glavnemu cilju, zaradi katerega je sploh predpisana obveznost, da je treba zapornikom delo omogočiti, cilju resocializacije, priprave na povratek v, če lahko temu tako rečem, normalno življenje po prestajanju zaporne kazni. Prepričan sem, da bomo v nekaj mesecih v okviru ministrstva, v okviru Uprave za izvrševanje kazenskih sankcij, našli način, ki bo za Slovenijo najbolj primeren. Nameravam se obrniti tudi na penološko stroko v Sloveniji. Lani je bilo za to manj možnosti, ker če se minister obrne na stroko, običajno to pomeni, da je treba to stroko plačati. Lani, kot veste, se je vlada sama omejila, ko je šlo za svetovalne storitve in te možnosti ni bilo. Tudi, ko gre za ta vprašanja, je treba "know how", ki ga v Sloveniji imamo, uporabiti. Delno je ta "know how" v ministrstvu, v Upravi za izvrševanje kazenskih sankcij, v velikem delu pa izven obeh sistemov, tako da ga bo treba uporabiti in se z ljudmi pogovoriti. Ko se bomo lotili vprašanja organiziranja dela zapornikov, se bomo lotili tudi zaporskega sistema kot celote. Že v preteklem mandatu so k meni prihajali različni ljudje z različnimi idejami o tem, kako bi bilo treba zaporski sistem reorganizirati, po bavarskem modelu, po norveškem modelu, po kanadskem itd. Cel kup idej je. V lanskem mandatu se ob vseh drugih prioritetah nisem imel časa še tega lotiti, sedaj se pa bom. Pripravili bomo predlog – najbrž bo za to treba spremeniti Zakon o izvrševanju kazenskih sankcij in še kakšnega drugega – sodobne, optimalne organizacije zaporskega sistema v Sloveniji, ki bo vključeval tudi delo zapornikov. To je odgovor, kako bomo rešili ta problem, ki je ključni problem. Drugo vprašanje: Kako bomo rešili prenatrpanost slovenskih zaporov? Kot veste, sem to imel v načrtu že lani, letos imam spet. Problem ljubljanskega zapora nameravam – in če se bo ta obnesel, tudi probleme drugih zaporov – rešiti z javno-zasebnim partnerstvom. Tukaj obstaja cel kup preizkušenih modelov v svetu. Ni časa, da bi to razlagal. Gre za nov zapor, kjer ne bodo angažirana proračunska sredstva. Tretjič, premalo paznikov – cariniki bodo pristopili na pomoč [[...]] [[znak za konec razprave]] Mislim, da jih bomo lahko uporabili, vsaj del, tako da bodo prekvalificirani v pravosodne policiste.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Spoštovanega ministra gospoda Sama Omerzela bom glede na informacije, ki so zaokrožile v javnosti, vprašal: Na kakšen način vam svetuje bivši minister za infrastrukturo in prostor gospod Igor Maher? Mogoče se komu zdi, da je to vprašanje nepomembno, vendar zaradi informacij, ki krožijo v javnosti, in zaradi integritete tako ministra kot javnih uslužbencev, je vseeno prav, da se na to vprašanje minister odzove in pove, na kakšen način vidi to vprašanje. Tudi Komisija za preprečevanje korupcije, ki se je o zadevi izjasnila, meni, da je takšen način svetovanja, kot je bil opisan v medijih, sporen, določeni ministri, tudi kolega minister Virant pa v tem brezplačnem svetovanju ne vidijo težav. Tudi iz tega naslova je prav, da se minister okoli tega svetovanja opredeli. Mislim, da je bivši minister, ki je bil na zaslišanju, na hearingu kakšnih štirinajst dni pred kolegom Omerzelom, kvaliteten kader, vendar vseeno pričakujemo, da obstaja v primeru nekega svetovanja oziroma sodelovanja tudi pisni dogovor glede tega, v izogib kakršnemu koli spornemu lobiranju, vplivanju na določene odločitve in nekim netočnostim, ki se lahko v javnosti na ta način sproducirajo. Zato prosim ministra, da na to odgovori in s tem zavaruje svojo integriteto. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Izredno sem vesel, da sem dobil priložnost, da pojasnim to situacijo, ki se je v medijih na nek način nepravilno interpretirala. Moram poudariti, da gospod Maher ni moj svetovalec, z njim nikakor poslovno ne sodelujem in tudi nisva nikoli poslovno sodelovala. Je moj strankarski kolega in upam in verjamem, da mi tako spoštovane poslanke in poslanci kot vsi ostali Slovenci ne zamerijo tega, da se z njim pogovarjam o strankarskih zadevah. Tudi osebno sem človek, ki ima rad različne debate, ki ima rad različna mnenja, vsekakor pa kot minister vse to predvsem, ko govorimo o gospodu Maherju v okviru najinih skupnih strankarskih zadev. Različna mnenja – izredno pomembno se mi zdi, da kot minister prisluhnem različnim mnenjem, jih znam upoštevati in na koncu samostojno in po svoji lastni volji sprejmem odločitve. Hvala.
Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Mislim, da ste v enem delu odgovorili na moje vprašanje, vendar bi vas vseeno opozoril, da ste se v določenih medijih odzvali na ta način, da se določeno svetovanje opravlja tudi na ministrstvu. Eno je to, na kar ste opozorili, se pravi svetovanje v okviru stranke, kar je jasno, da ni sporno, vendar ste se v odgovorih, ki ste jih dali medijem, na nek način opredelili do tega, da se kolega Maher spozna na določene stvari in niste zanikali, da se v bistvu srečujeta tudi na ministrstvu, kar pa je lahko z nekega vidika dvoumno in sporno. Mislim, da je v teh primerih potrebno, da se vseeno opredeli nek pisni dogovor o tem, v nasprotnem primeru bodo v javnosti še vedno dvomi glede tega, na kakšen način se to svetovanje opravlja. To govorim predvsem v vaše dobro, ne zlonamerno, kajti vem, da se je treba seznaniti in pridobiti čim več informacij, vendar v tem primeru zadeva vseeno ne kaže v neko pravo smer, če smem tako reči. Vseeno bi želel vaš eksplicitni odgovor, kajti tudi komisija je jasna, da je odnos tak, da morajo biti razgovori, če se odvijajo na ministrstvu, na nek način formalizirani. Prosil bi še za vaš komentar in odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Moram poudariti, da je bil gospod Maher moj predhodnik, minister in je bil izredno korekten pri primopredaji ministrstva. Vse informacije mi je predal zelo podrobno. Moram priznati, da sem še v določenih trenutkih politično malce neizkušen in mogoče kakšna beseda, ki v vsakdanjem žargonu, v vsakdanji debati pomeni z nekom govoriti, se posvetovati, ne pomeni, da imaš na drugi strani človeka, od katerega pričakuješ kakršne koli finančne ali kakršne koli druge posledice na osnovi tega. Pri gospodu Maherju še enkrat poudarjam – primopredaja na ministrstvu je bila izredno korektna, gospod Maher pa vsekakor ni bil in tudi ni moj svetovalec.
Gospa Sonja Ramšak bo postavila poslansko vprašanje ministru za kulturo dr. Urošu Grilcu. Ker je sedaj odsoten, se boste odločili, kako naprej z odgovorom.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovana kolegica in kolegi! Nadzorniki Nadzornega sveta RTV Slovenija na čelu s predsednikom Mihom Klunom so se na podlagi sicer anonimnega pisanja osebe, ki očitno zelo dobro pozna dogajanje v Javnem zavodu RTV Slovenija oziroma v Uredništvu informativnega programa TV Slovenija pod vodstvom odgovorne urednice Ksenije Horvat Petrovčič, odločili, da najprej sami preverijo nekatere domnevne kršitve odgovorne urednice in drugih ter prišli do ugotovitve, da so navedbe verodostojne in se odločili, da se opravi oziroma naroči posebno revizijo. Med očitanimi nepravilnostmi je prikrivanje uničenja službenega vozila RTV Slovenija kot posledice prometne nesreče, ki jo je povzročila vinjena novinarka dopisništva iz Nove Gorice. Po navedbah odgovorne urednice naj bi z urednico dopisništva iz Nove Gorice za prometno nesrečo in uničenje vozila izvedeli šele nekaj dni po nesreči, medtem ko poznavalci pravijo, da naj bi za navedeno prometno nesrečo izvedeli že nekaj ur po nesreči. Iz pisma tudi izhaja, da naj bi odgovorna urednica Horvat Petrovčič opustila dolžna ravnanja v zvezi z neizpolnjevanjem mesečnih delovnih obveznosti pri nekaterih voditeljih in urednikih ter da se denarno nagrajevanje izvaja bolj po kriteriju bližine s Petrovčičevo kot po pa objektivnih merilih. Med glavnimi tako imenovanimi privilegiranci naj bi bil tudi urednik Odmevov, ki naj bi imel v letu 2011 kar 400 delovnih ur primanjkljaja, eden od voditeljev Odmevov pa celo 850 ur primanjkljaja. Manko oziroma minuse ur nad zakonsko dovoljeno mejo pa bi se naj zbranim ob prehodu v novo leto celo izbrisala. Obstaja tudi sum zlorabe pravic do povračila potnih stroškov za prevoz na delo oziroma z dela. To pa niso vse nepravilnosti pod vodstvom odgovorne urednice Informativnega programa RTV Slovenija. Gorenjska dopisnica naj bi si menda zaračunavala kilometrino za uporabo svojega vozila, čeprav se na teren vozi s službenim vozilom. Nadzorni svet RTV Slovenija je na podlagi anonimne prijave ugotovil, da naj bi bila sporna tudi odškodninska tožba oglaševalske agencije Class zoper RTV Slovenija oziroma sum izdaje poslovne tajnosti, in odškodnina naj bi znašala kar 700 tisoč evrov. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kakšne ukrepe boste sprejeli kot minister za kulturo, da se odpravijo številne očitane nepravilnosti v RTV Slovenija, s katerim je bila slovenska javnost v zadnjem času seznanjena, pri čemer mislim predvsem na nepravilnosti v Informativnem programu RTV Slovenija pod vodstvom odgovorne urednice Ksenje Horvat Petrovčič? Zanima pa me tudi: Ali je res, kar se pojavlja v javnosti, da nameravate predlagati razrešitev predsednika Nadzornega sveta RTV Slovenija in nekaterih članov Nadzornega sveta, s čimer bi se onemogočil strokoven in neodvisen nadzor nad delom RTV Slovenija oziroma [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister se nam je ravno pridružil, zato dajem besedo dr. Urošu Grilcu.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana predsedujoča, spoštovana poslanka gospa Sonja Ramšak! Opravičujem se za prihod, ampak ravnokar smo podpisovali sporazum, tako da sem še rahlo zadihan. Zakon o RTV Slovenija v svojem 2. členu določa, da je ustanovitelj Javnega zavoda RTV Slovenija Republika Slovenija. Dolžnost ustanovitelja in s tem Ministrstva za kulturo kot pristojnega resorja za medije je zagotovitev institucionalne avtonomije in uredniške neodvisnosti RTV Slovenija ter primerno financiranje izvajanja javne službe. Nadzor nad delovanjem javnega zavoda izvajata vsak na svojem področju Programski in Nadzorni svet RTV Slovenija. Njune naloge zakon zelo natančno opredeljuje, od 16. do 29. člena Zakona o RTV Slovenija. Svoje pristojnosti glede RTV, kot veste, ima tudi Komisija Državnega zbora za nadzor javnih financ. Želel bi poudariti, da Ministrstvo za kulturo kot predstavnik ustanovitelja, ni nadzorni organ Javnega zavoda RTV Slovenija. Nova naloga je, da preko nadzornega sveta zavoda, predvsem preko članov nadzornega sveta, ki jih po zakonu imenuje Vlada Republike Slovenije, spremlja poslovanje oziroma opravljanje javne službe na področju radijske in televizijske dejavnosti. To ministrstvo skrbno počne ves čas. Ministrstvo za kulturo je seznanjeno s tem, da je Nadzorni svet RTV Slovenija sprožil ustrezne postopke proti nekaterim domnevnim nepravilnostim v delovanju, zlasti v Informativnem programu TV Slovenija, kar ste tudi navajali. Domnevne nepravilnosti je nadzorni svet zavoda obravnaval na svoji 25. redni seji, 17. aprila, in v nadaljevanju te seje, 24. april 2013, in je sprožil postopke za preveritev oziroma ugotovitev resničnosti navedb iz anonimnega dopisa. O tem je bila javnost obveščena preko medijev in tega ne bi naprej več komentiral. Ključno se mi zdi, da je nadzorni svet sprejel sklep v izvedbi javnega naročila za izbiro zunanjega neodvisnega revizorja. Meni se zdi to edini pravi način reševanja tovrstnih obtožb, edini odgovoren in edini, ki lahko do konca razreši sum o morebitnih nepravilnostih. Rezultati revizije bodo znani predvidoma v treh mesecih in ko bo to znano, mislim, da bomo dobili jasen odgovor o tem, kako in kaj se je dogajalo na naši nacionalni televiziji. Moram pa poudariti še naslednje. Komisija Državnega zbora je na svoji 23. seji, 14. maja, s sklepom pozvala Javni zavod RTV Slovenija, da v roku dveh mesecev poroča komisiji in Računskemu sodišču, kako izvaja popravljalne ukrepe, ki so bili v porevizijskem poročilu Računskega sodišča ocenjeni kot zadovoljivi, in kako bo zavod dokončno odpravil nepravilnosti, katerih odprava je bila v porevizijskem poročilu ocenjena kot le delno zadovoljiva. Vaše vprašanje, ali vlada namerava zamenjati nadzorni svet – v tem trenutku ne peljemo nobenih aktivnosti v to smer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Ramšak, želite še? Ste zadovoljni z odgovorom. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu, ki je odsoten, zato se boste odločili. Morebiti pa se nam tudi že pridruži. Izvolite.
Bomo počakali, da vidimo do konca mojih treh minut. Odločil sem se, da kot drugo vprašanje postavim vprašanje s področja izobraževanja, in sicer, da povem svojo izkušnjo, svoje mnenje. Sam kot mlad posameznik, v bistvu trenutno študent magistrskega študija, pravim, da je treba zagovarjati konkurenčnost, konkurenčnost pa lahko dobimo zgolj in samo, če imamo več ponudnikov, ki izvajajo te storitve. Ugotavljamo, da imamo v slovenskem izobraževalnem sistemu na vseh ravneh prisotno logiko monopolov, ki pa do danes v samostojni Sloveniji niso privedli do nekega razvojnega preboja oziroma z vsem spoštovanjem do vseh, določene fakultete ali univerze se niso uspele prilagajati trenutnim izzivom oziroma krizi, ki je pred nami in v kateri že smo. Prav tako se mi zdi, da koncesije, za katere se govori o ukinjanju, pomagajo k enakovrednejšemu razvoju slovenskih regij. Opažamo, da imamo razvit center, mogoče še kakšno drugo univerzitetno mesto, druga mesta pa so bolj ali manj samo neka mesta, ki skušajo loviti zaostanek, ampak ta zaostanek raste. Za ministra gospoda Pikala bi postavil vprašanje: Ali drži, da namerava Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport ukinjati koncesije po celotni vertikali v izobraževanju? Kaj to pomeni za kvaliteto izobraževanja ter posledično tudi za konkurenčnost? Hvala. Prosil pa bi za odgovor v ustni obliki na naslednji seji.
Hvala lepa. Predstavnik Vlade me je iz Kabineta generalne sekretarke Vlade obvestil, da sta tako gospod minister kot gospa ministrica na poti in da se nam bosta v roku nekaj minut pridružila. Če se strinjate, prekinjam sejo za 5 minut, da dobite odgovor takoj. Prekinjam sejo za 5 minut in nadaljujemo ob prihodu gospoda ministra, torej predvidoma ob 19.23 oziroma 19.25.
Spoštovani, glede na to, da sta se nam gospod minister in gospa ministrica že pridružila, takoj nadaljujemo sejo, če se z menoj strinjate tukaj prisotni,. Torej, spoštovani gospod minister dr. Jernej Pikalo, prosim za odgovor. Gospod Andrej Čuš vam je že zastavil vprašanje.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, poslanke in poslanci, kolega Čuš. Najprej opravičilo, podpisovanje sporazuma s sindikati je trajalo malo dlje, kot smo mislili,. Kar se tiče vašega vprašanja, ali namerava ministrstvo ukiniti koncesije po celotni vertikali v izobraževanju in kaj to pomeni za kakovost izobraževanja in za konkurenco. Poglejte, moj odgovor je zelo preprost – ne, kajti ne gre tako zelo preprosto ukinjati koncesije. Tudi moj odgovor poznate in je bil relativno jasen tudi na zaslišanju na samem odboru, ko smo rekli, da koncesije pridejo prav tam, kjer ni javnega interesa. O tem ne sme biti nobenega dvoma. Kar se tiče samih koncesij, veste, da je za vsako področje posebej, za vrtce, osnovne šole in tako naprej, področje koncesij urejeno v posebnem zakonu. Koncesij ni mogoče na ta način kar ukiniti, ko bo minister rekel, da bodo zdaj pa ukinili koncesijo in potem bodo koncesijo ukinili, to tako ne gre. Najprej je treba spremeniti zakonodajo. In drugo, v tej državi velja nek določen pravni red ne glede na to, kaj si minister o tem misli. Obstajajo neke obveznosti, ki izhajajo iz koncesijskih pogodb. Obveznosti obeh strani so jasne in pogodbe in v tem primeru koncesijske pogodbe je treba spoštovati. Če gremo še naprej, po različnih delih lahko ugotovimo, da je, recimo pri vrtcih in osnovnih šolah, malo manj zanimanja, največ zanimanja za koncesije je dejansko pri visokošolskih zavodih. Prej je pravzaprav zelo malo zanimanja za koncesije. To ne sme pomeniti, da osebno ne mislim, da bi morali primarno vlagati v javno šolstvo in da bi morale biti koncesije tam, kjer lahko zasebni interes pravzaprav nadomesti javni interes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala za vaš odgovor, gospod minister. Kot sem prej izhajal iz rezanja koncesij – vse to je povezano z varčevanjem –, pa bi nekako vseeno rad postavil vprašanje, ker name se obrača vse več sovrstnikov: Ali se morda izvajajo kakšne aktivnosti v smeri uvajanja šolnin na drugi stopnji bolonjskega študija? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa. Zaenkrat je kratki odgovor, ne. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo še k današnjemu zadnjemu poslanskemu vprašanju. Mag. Majda Potrata bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Še enkrat dober dan vsem, ki še vztrajamo. Nedavna obravnava posebnega poročila varuha človekovih pravic o projektu Zagovornik – glas otroka je v razpravi znova aktualizirala vprašanje ustreznosti oziroma neustreznosti ureditve položaja zagovornika načela enakosti, ki bi moral biti pri svojem delu samostojen in neodvisen od vsakokratne politike. Nobena dosedanja ureditev zagovornikovega ali zagovorničinega položaja doslej s stališča evropskega pravnega reda še ni bila brez opozorili iz Evropske unije, zato ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak sprašujem: Kako namerava Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti urediti položaj zagovornika načela enakosti? Ministrici se opravičujem, ker problem, o katerem sprašujem, ni problem tega mandata in te ministrice, ampak je to problem, če že govorim o zagovorniku načela enakosti, ki je dobil zelo močan poudarek že v njegovem poročilu za leto 2010. Pa že tudi poprej ob nekaterih drugih okoliščinah, recimo, ukinitev Informacijskega centra Sveta Evrope, so se postavljala vprašanja, kako imamo institucionalno urejeno varovanje pred diskriminacijo. Različni organi, različna ministrstva v Sloveniji so pristojna za varovanje pred diskriminacijo. Tudi države v Evropi imajo to vprašanje urejeno na različne načine, z enotno, samostojno institucijo, ali pa z razpršeno dejavnostjo. V okviru analize institucionalne ureditve spodbujanja enakosti in varstva pred diskriminacijo v Republiki Sloveniji je obstajala zamisel o tem, da bi bil ustanovljen nek nov organ, neka nova institucija, ki bi bila samostojna ali ki bi delovala v okviru centra za varovanje človekovih pravic ali centra človekovih pravic v okviru Varuha človekovih pravic. Tudi Ministrstvo za zunanje zadeve je bilo naklonjeno misli o samostojni instituciji. Dejstvo pa je, da smo medtem doživeli že različne spremembe v ureditvi vladnih služb ali institucij, vedno pa je to povezano tudi z varčevanjem. Zato je to vprašanje po moje za vas po eni strani neprijetno zaradi varčevanja, ki ste mu izpostavljeni, po drugi strani pa pritiska oziroma opominov Evropske unije. Hvala za odgovor.
Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za vprašanje, gospa Majda Potrata. Res je, vprašanje, na kakšen način je zagovornik enakosti oziroma enake obravnave v slovenskem pravnem sistemu umeščen, se vleče. Že prejšnja rešitev do 1. aprila 2012 je bila na način, da je bil ta zagovornik umeščen v Urad za enake možnosti, potem pa je bil prenesen na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Kljub temu da so bila večkrat dana opozorila, da to ni najbolje, tudi z vidika direktiv, ki pokrivajo vprašanje enake obravnave in ki jih je država Slovenija kot članica Evropske unije zavezana spoštovati, je bilo torej večkrat opozorjeno, da ni zagotovljena njegova neodvisnost. Ker namreč v teh direktivah je vedno izpostavljeno, da mora biti institut zagovornika enakih možnosti vzpostavljen na način, da je neodvisen od politike. Zdaj smo prišli do točke, da nas je Evropska komisija povprašala o tej ureditvi, in ko te Evropska komisija uradno povpraša, je od tega, na kakšen način odgovoriš, odvisno, kako bo Evropska komisija naprej posredovala. Naredili bomo vse, da ne bi bila Slovenija deležna kazni, kar bi se v končni fazi, če ničesar ne storimo in ostane stanje tako, kot je, lahko tudi zgodilo. Zato smo na ministrstvu pripravili Predlog zakona o zagovorniku. Rešitve so predvidene predvsem v smeri, da bi ga potrjeval Državni zbor, da bi bil imenovan za dobo 5 let, da bi bil njegov odpust določen na enak način, kot to velja za varuhinjo oziroma varuha, tudi njegov plačni razred bi bil nekako usklajen tako, kot je z namestnikom varuha. Hkrati pa bi institucionalno želeli, ne institucionalno, ampak na nek način poskušali povezati zagovornika enakosti, da bi sodeloval z varuhom, da ne bi prišlo do vsebinskega prepletanja, ker se zavedamo, da je urad varuha ustavna kategorija, da mora biti neodvisen. Želeli bi ohraniti vsebinsko popolno avtonomijo, vendar bi jih vseeno povezali na način, da bi bila na osnovi dogovora med tema dvema institucijama dogovorjena administrativna pomoč. Poskušamo doseči dogovor z uradom varuha človekovih pravic. Ta dogovor bi želeli doseči na način, da bi bilo možno to izpeljati čim hitreje. Predvsem se zavedamo tega, da je treba zagotoviti neodvisnost obeh organov. Je pa treba ob tem opozoriti, da Evropska komisija in tudi nekatere druge države Evropske unije, kot je bilo rečeno, spodbujajo to, da gre za združevanje različnih institucij, da se zagotovi učinkovito varstvo proti diskriminaciji, hkrati pa tudi možnost lahkega dostopa državljanov do teh institucij. Je pa treba pri nas, ker je urad varuhinje posebna ustavna kategorija, ki ima pristojnosti diskriminacije v javnem sektorju, ne pa tudi v zasebnem, to povezanost med tema dvema institucijama vzpostavljati res zelo pazljivo, tako da ne bi bilo dvoma, da ne gre za vsebinsko povezanost, ampak gre zgolj za dogovor o neki podporni administrativni vlogi oziroma pomoči varuhinje pri instituciji zagovornika enakosti. Tu v sodelovanju z varuhinjo in njenim uradom iščemo nek dogovor. Upam in verjamem, da je ta dogovor mogoč, da bomo zagotovili učinkovitejše varstvo teh pravic in v dani situaciji, v kateri je država, finančno vzdržno možnost. Poudarjam pa, da je treba upoštevati, v dogovoru z vsemi institucijami, tudi to, kakšna je pozicija varuha za človekove pravice v našem pravnem sistemu. Hvala.
Izvolite, mag. Potrata.
Hvala, gospa ministrica. Kar zadeva organizacijsko strukturo, sem z vašim odgovorom zadovoljna, ker ste na vse tiste pasti, ki so tu odprte, opozorili. Z vami lahko soglašam tudi, da je neodvisna pomoč žrtvam in svetovanje žrtvam pri diskriminaciji morebiti kar dovolj dobro zagotovljena tudi v tej obliki, čeprav je zagovornik en sam človek in pokriva čisto vse oblike diskriminacije. Kjer pa se mi zdi, da zaenkrat ostaja še precej prazno področje, in kjer bo treba v prihodnje, ko bo zakon pripravljen in ga bomo videli ter o njem tudi razmišljali, in kjer smo opozorjeni tudi iz Evrope, so pa neodvisne raziskave in analize, priporočila in poročila. Ta del je po moje najšibkejši, ker je kadrovsko podhranjen, vsaj kar zadeva zagovornika načela enakosti. Od enega človeka ni mogoče zahtevati samostojnih analiz. Zaenkrat lahko beremo samo zagovornikova poročila, ampak to so poročila o primerih, s katerimi se ukvarja, neke neodvisne samostojne analize in s tem povezanih izhodišč za strategijo pa ni. Tu se mi zdi, da bi bilo v prihodnje treba še marsikaj storiti. Hvala.
Izvolite, gospa ministrica.
Absolutno se strinjam z gospo poslanko Majdo Potrato. Gre za to, da je način, kako obravnavamo institucije pravne države, med katerimi je tudi zagovornik enakih možnosti, zelo pomemben za usodo države tudi za naprej. Če postavljamo in vzpostavljamo institucije, ki so na nek način podhranjene, ki ne morejo uresničevati svojega poslanstva, je vprašanje našega odnosa do teh vprašanj. Na ministrstvu bomo naredili vse, da v skladu s svojimi možnostmi v dani finančni situaciji podpremo zagovornika enakih možnosti na način, da bo lahko opravljal svoje poslanstvo. Verjetno ne bo idealno, vendar je treba vsaj v danih možnosti narediti neke korake v, če rečem, tisto smer, kamor bi želeli peljati tudi v prihodnje. S tem se bo ministrstvo ukvarjalo, je pomembno vprašanje, je pa tudi zelo pomembno, kot sem večkrat izpostavila, da dobimo nek dogovor, da bo ta zakon, predlog zakona, usklajen predvsem z varuhinjo in njihovim uradom, zato da ne bi prihajalo do tega, da se institucije med seboj ne strinjajo o načinu reševanja tovrstnih vprašanj. Tukaj nas čaka še nekaj domače naloge. Bo pa treba najti neke rešitve po hitrem postopku, ker nas tudi okolje, Evropska unija sili, kar je včasih morda dobro.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s točko poslanska vprašanja. Predsednici Vlade, ministrici in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore! S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v torek, 21. maja 2013, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 14. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 14. uri. Vse prav lepo pozdravljam.