Spoštovane gospe, spoštovani gospodje, spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci! Začenjam 5. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščam vas, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Jurij Lep, dr. Franc Trček, Jožef Horvat, Igor Zorčič od 16. ure dalje, Iva Dimic, mag. Andrej Šircelj od 13. ure dalje, Alenka Jeraj, Tomaž Lisec in Franc Kramar. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Vlade in kandidata za ministra za kulturo mag. Zorana Pozniča k predvideni širitvi dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije k 16.c in 16.č točki dnevnega reda, predstavnike Sodnega sveta k 16.d in 16.e točki dnevnega reda, ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenijo Klampfer k 15. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na določitev dnevnega reda 5. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 22. februarja 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 5. seje razširi s 15.a točko, to je s predlogom kandidata za ministra za kulturo. Predlog za širitev ste prejeli v sredo, 27. februarja 2019. Želite besedo predsednik Vlade, gospod Marjan Šarec, za širitev? Ne. Hvala. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Hvala. S tem zaključujem ta del in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval v petek, 8. marca 2019. Spoštovane poslanke in poslanci, prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 5. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Predlog sklepa o imenovanju člana izbirne komisije za izbiro primernih kandidatov za imenovanje namestnice oziroma namestnika predsednika Komisije za preprečevanje korupcije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana izbirne komisije za izbiro primernik kandidatov za imenovanje namestnice oziroma namestnika predsednika Komisije za preprečevanje korupcije imenuje gospod Ivan Hršak. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti 4. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prehajamo, spoštovane poslanke in poslanci, na obravnavo Ugotovitve prenehanja mandata poslancu Državnega zbora dr. Dariju Krajčiču. V skladu z drugim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me je poslanec dr. Darij Krajčič 13. februarja 2019 pisno obvestil, da odstopa s funkcije poslanca Državnega zbora. Besedo dajem dr. Dariju Krajčiču za obrazložitev odstopa. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, predsednik Vlade, ministri! Tistega dne smo na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega zbora razpravljali o aferi v zvezi s pokvarjenim mesom, ki je izhajalo iz neke poljske klavnice. V okviru razprave je tekla beseda tudi o nadzoru neoporečnosti v mesni prehranjevalni verigi. Med sejo sem šel v eno od bližnjih trgovin po sendvič, ker sem bil preprosto lačen in ves čas v glavi pripravljal razpravo za sejo. Po spletu nesrečnih okoliščin v trgovini sem se v navezavi na vsebino razprave na odboru nespametno odločil – na seji smo namreč razpravljali o nadzoru – da odidem in s tem preverim popolnost ozirom nepopolnost nadzora kupcev v trgovini. Prav počasi sem s sendvičem trgovino zapustil, ne da bi ga plačal. Odšel sem na sejo in tam med drugim razpravljal tudi o tem, da noben nadzor ni popoln, kar sem ponazoril z dogodkom v trgovini. Takoj po razpravi sem se vrnil v trgovino in sendvič tudi plačal, za kar imam seveda račun z datumom in uro. Zatem sem se vrnil v Državni zbor in ponovno razpravljal v smislu pomena poštenosti kot vrednote za funkcioniranje družbe. Vsi drugi mehanizmi so zgolj dopolnilo. Tudi nazor. In ker sem pošten, sem sendvič seveda tudi plačal. Dejanje je bilo neprimerno, zaradi česar se opravičujem. Dejanje obžalujem, kljub temu da nisem nikoli imel namena odtujiti sendviča, ampak je šlo zgolj za plastično ponazoritev razprave na odboru. Kdor krade, stori to namenoma, dejanje taji, skriva in ne poravna računa, sam pa ob prihodu v trgovino zagotovo nisem imel tega niti v mislih, niti nič od tega v tem primeru ni bilo. Šlo je dejansko za nek sicer neprimeren družbeni eksperiment, tesno povezan z razpravo v Državnem zboru. Naslednjega dne sem na podlagi pričakovanj Stranke LMŠ podal odstopno izjavo kot poslanec Državnega zbora. Ocenjujem, da je bilo pričakovanje stranke prestrogo, preveč drakonsko. Zaradi družbenega eksperimenta, čeprav neprimernega se ne odstopa. Odstopa tudi ne more od poslanca nihče zahtevati, poslanec je pri tem povsem samostojen, vendar si sebe ne znam predstavljati, da bi v Državnem zboru deloval še naprej kot nepovezani poslanec, saj v Državni zbor nisem prišel samostojno, ampak na listi LMŠ. Iz istega razlogi si ne znam predstavljati, da bi v tem trenutni prestopil v kakšno drugo poslansko skupino, to bi bilo preprosti proti mojim vrednotam. Ne skrivam, da sem dobil veliko tehtnih pozivov, da naj vztrajam v Državnem zboru, vendar tega preprosto iz prej naštetih razlogov ne morem. Opravičujem se svojim volivcem in podpornikom zlasti v meni dragi Zgornji Savinjski dolini, da mandata zaradi napake, ki sem jo storil in zelo strogih pričakovanj stranke, nisem mogel dokončati. V tej zgodbi o sendviču je pač nekdo moral popustiti. Tokrat sem popustil jaz in mislim, da je to pametno. Že preveč je bilo sendvičev v tej naši državi, tako da je bolje, da damo na mizo še kakšne druge vsebine. Zgodba o sendviču je v naši družbi po mojem mnenju povedala zelo veliko. Bistveno lažje so zdrknile milijarde v bančna brezna kot pa v moj želodec ta sendvič. To je res nenavadna zgodba, ampak je ogledalo naše družbe. Jaz upam, da bo družba odslej od tega dogodka naprej bolj pravična, bolj poštena, da bo prijaznejša, da bo več spoštovanja do drugih ljudi, da bo več ponižnosti, da bo manj narcizma,da bo bolj tolerantna. Eden od volivcev me je prosil, da naj omenim eno pismo, ki je bilo poslano tudi predsedniku Vlade s strani ljudi iz Bele krajine, ko sem pomagal v neki zgodbi lansko pomlad, ko je bila tam tista huda toča. No to uslugo sem v tem trenutku izpolnil. Dovolite mi na koncu, da izrazim spoštovanje, spoštovani kolegice in kolegi poslanci, za odlične razprave, ki smo jih imeli v tem mojem kratkem obdobju v Državnem zboru. Iz njih sem se veliko naučil. Moram reči, da sem užival, ne glede na to, ali so prihajale iz pozicijskih ali opozicijskih vrst. Izražam tudi spoštovanje do ljudi, ki so osebje v Državnem zboru, začenši s tistimi, ki so v recepciji, pa v varnostnih službah, pa v vseh drugih službah tega državnega zbora. In želim vam eno dobro delo skupaj tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vašo predstavitev dejanja. S tem ugotavljam, da dr. Dariju Krajčiču v skladu s šesto alinejo prvega odstavka in drugim odstavkom 9. člena Zakona o poslancih ter tretjim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora preneha mandat poslanca s 4. marcem 2019. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, kateri kandidat oziroma kandidatka bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec oziroma postala poslanka za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija pripravila poročilo in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotovitvi poročala zboru. Na podlagi 33. in 200. člena Poslovnika se Državni zbor seznani še z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je dr. Dariju Krajčiču, ki mu je prenehala poslanska funkcija, prenehala tudi funkcija predsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Dovolite, da se v imenu nas vseh spoštovanemu kolegu zahvalim za dosedanje delo in vam zaželim vse dobro pri nadaljnjem delu. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 47 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena, 247. členom Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin z dne 13. novembra 2018. Na prva tri vprašanja poslank in poslanca opozicije, na vprašanja poslanca Poslanske skupine Levica ter na vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: mag. Alenka Bratušek, ministrica za infrastrukturo, dr. Jernej Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport ter v funkciji ministra za kulturo, gospod Samo Fakin, minister za zdravje, ter gospod Jure Leben, minister za okolje in prostor. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. S tem prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prvih pet vprašanj bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Marjan Šarec. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Prebivalci Slovenije zaradi vaše neprimerne ekonomske politike že čutijo posledice. V samem začetku vašega mandata ste dvignili minimalno plačo in da ste ohranili socialni mir ste sklenili tudi dogovor s sindikati o dvigu plač javnim uslužbencem. Ob tem pa niste zagotovili dodatnih finančnih sredstev za povišanje stroškov, ki bodo s tem nastali. Posledično so javni zavodi zaradi višjih izdatkov za plače dvignili cene javnih storitev. Tukaj govorimo zlasti o dvigu cen v vrtcih in o dvigu cen v domovih za ostarele. S tem ste tako zelo elegantno vso breme dviga plač prenesli na uporabnike storitev. In naj vas spomnim, tukaj gre zlasti za starejše, njihove svojce in tukaj gre predvsem za mlade družine, torej tiste socialno najšibkejše, ki jih zelo radi tudi sami izpostavljate. Dnevno lahko zasledimo, kako se dvigujejo cene vrtcev. Povprečno gre za dvige med petimi in desetimi odstotki. Kaj to pomeni za starše? To pomeni tudi do 30 evrov višje stroške za položnice za plačilo vrtca na mesec, da o tem, da ste dejansko povečali breme tudi občinam, niti ne govorim. Na eni strani vrtci, na drugi strani domovi za ostarele, tukaj se v povprečju cene dvigujejo za 2 %, prav tako v breme oskrbovancev, njihovih svojcev, če ti niso sposobni tega plačevati, pa spet v breme občinam. Spoštovani predsednik Vlade, bili ste župan in veste, kaj to pomeni zlasti za manjše občine in kaj to pomeni zlasti za tiste občine, ki so na območjih, ki so že tako ali tako podpovprečno razvite. Seveda se razume, da so plače v javnem sektorju na marsikaterem delovnem mestu izjemno nizke. Lahko bi pa obrali popolnoma drugačno ekonomsko politiko, tako, od katere bi dejansko imeli nekaj koristi vsi državljanke in državljani, in ne take, ki bi breme prenesla na uporabnike storitev. Zato me na tem mestu zanima: Kaj konkretno boste naredili, da boste preprečili prenos bremena zaradi dviga plač na uporabnike storitev – tukaj mislim zlasti storitev uporabe vrtca in pa domov za ostarele? Prosim za konkreten odgovor. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Za spremembo cen s 1. januarjem se je odločilo 60 % domov za starejše, gre za za dvig cen, ki v povprečju ne presega 2 %. To ste tudi že vi ugotovili. Podatkov o spremembi cen oskrbe, veljavnih od 1. marca 2019 dalje, v tem trenutku še nimamo. V zadnjem tednu februarja so namreč potekale seje svetov zavodov, na katerih bodo predlagane spremembe cen potrjene. Obvestila o spremembi cen pa bodo ministrstvu posredovana v prihodnjih dneh. Ker je zaslediti očitek, da je Vlada brezbrižna, naj povem, kako je resorno ministrstvo ravnalo. V zvezi z uskladitvijo cen je vse izvajalce pozvalo naj pri določitvi novih zneskov ravnajo odgovorno, pri tem pa upoštevajo izkazane prihodke in odhodke v poslovnem poročilu za leto 2018, načrtovane odhodke v finančnem načrtu za letu 2019 in tudi plačilno sposobnost uporabnikov. Izvajalce, ki so v začetku leta 2019 cene storitev že uskladili, pa je tudi pozvalo, naj se za dodatno spremembo cen odločijo le, če veljavne cene ne omogočajo kritja načrtovanih stroškov oziroma naj uskladijo elemente cene, splošni dogovor za pogodbeno leto 2019, ki je zahteval zagotovitev dodatnih sredstev za zdravstveno nego v socialnovarstvenih zavodih. Prejšnje vlade so namreč zaradi tedaj nujnih varčevalnih ukrepov linearno znižale cene zdravstvenih storitev. To je tudi nadpovprečno prizadelo socialnovarstvene zavode, saj v odhodkovni strukturi 80 % odhodkov zdravstvenih storitev predstavljajo stroški dela. Zavodi že od druge polovice leta 2017 ne dobijo zadostnih sredstev za kritje stroškov dela, kaj šele za materialne stroške in amortizacijo. Prej omenjeni splošni dogovor, ki ga je Vlada potrdila nedavno, zvišanje plač, dogovorjeno s sindikati, to upošteva. Govorim o zadnjem dogovoru oziroma zvišanjih, predvidenih za letos. Ne zagotavlja pa kritja celotnega zvišanja stroškov dela, ki so posledica vseh sklenjenih aneksov h kolektivnim pogodbam preteklih let. Zato Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti soglasja k splošnemu dogovoru za leto 2019 ni dalo in je predlagalo, da se dodatna sredstva zagotovijo z aneksom številka 1. Vlada je zato na svoji 20. redni seji 21. februarja sprejela sklep o spornih vprašanjih v zvezi s splošnim dogovorom za pogodbeno leto 2019. Ob tem je bilo dogovorjeno, da se bo morebitni dvig cen storitev za program zdravstvene nege v socialnovarstvenih zavodih obravnaval v okviru aneksa številka 1 k splošnemu dogovoru za leto 2019, če bo glede na razpoložljiva sredstva to mogoče. Glede zvišanja plač zdravstvenih delavcev pa naj jasno povem, da ti dvigi starejših v domovih ne bremenijo, saj so sredstva za njihove plače namenjena iz zdravstvene blagajne. Če se dotaknem še zvišanja plač. Kot je bilo že večkrat pojasnjeno, so vlado pričakale stavkovne zahteve več kot polovice sindikatov javnega sektorja. Po skoraj desetih letih varčevalnih ukrepov in razumevanja, da v času krize drugače ne gre, zaradi česar so bili odhodki države za vsaj milijardo in pol nižji, so sindikati za zaposlene pričakovano zahtevali zvišanje plač. Opozarjali so, da konca krize zaposlenih pač ne čutijo. Tako so povedali. V pogajanjih o razrešitvi njihovih zelo različnih stavkovnih zahtev je bilo za vlado pomembno preprečiti splošno stavko javnega sektorja. Ta bi namreč pomenila delno paraliziranje javnih storitev, pomembnih tako za državljane in državljane kot tudi za gospodarstvo. Na drugi strani pa je enako pomembno še dvoje. Da je doseženi dogovor v okviru javnofinančnih zmožnosti oziroma dopustnega fiskalnega okvira in da javnim uslužbencem priznava vendarle neko vrednost, v nasprotju s krivičnimi oznakami o parazitih na državnih jaslih. Kar se pa občin tiče pa naj povem, da smo ravno zato dosegli tudi zvišanje povprečnine, ker smo imeli to v mislih. Seveda bodo občine še vedno nezadovoljne, ampak s 558 na 573,5 je vendarle [[izklop mikrofona]]
Gospa poslanka, želite besedo? Izvolite.
Najlepša hvala. Najprej na prvi del vašega odgovora. Če gre resnično večina bremena iz zdravstvene blagajne, se tukaj sprašujemo, zakaj pa potem je prišlo do dviga cen storitev. Sami ste rekli, da je 2 % v povprečju dviga. Ne nazadnje to vedo tudi na Ministrstvu za delo, ki te cene dejansko tudi potrjujejo. Če bi bilo denarja dovolj, verjetno tudi ti dvigi ne bi bili potrebni. Ko pogledamo same vrtce, vemo, bili ste župan, verjetno poznate, približno 80 % v ekonomski ceni vrtca je strošek plač. In ko se dvignejo plače javnemu sektorju, je to bistveno bistveno večji strošek in enostavno večini občin ni preostalo drugega, kot da svetniki [[…]]Ne vem, vsak dan, vsakih nekaj dni zasledimo v medijih, kje vse so se dvignile cene v vrtcih. Če – tako kot vi na drugi strani govorite, saj vemo, da en velik delež se prenese na starše, drugi delež se prenese na občine – bi bile povprečnine dovolj, bi občine brez težav zagotavljale ta sredstva. Ampak naj vas spomnim, vi ste res dvignili povprečnino, ki je še bistveno pod zakonsko določeno, to je bilo 7. novembra, vsi ostali dogovori so pa prišli za tem. In enostavno župani v letošnjem letu eden za drugim ugotavljajo, da imajo sredstev iz povprečnine za pokrivanje zakonsko določenih nalog premalo. In ne nazadnje je ravno zaradi tega Državni svet tudi napovedal morebitni veto na sprejetje proračuna, ker ste več kot očitno to zanemarili. V koalicijski pogodbi na strani 34 pišete celo o tem, da boste zastavili program brezplačnega vrtca, cene vrtcev se pa dejansko dvigujejo. Zanima me: Kaj konkretno boste naredili, da ne bo to breme na račun staršev in občin?
Hvala, gospa poslanka, za dopolnitev. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Naj omenim še nekaj, da se tudi plače v gospodarstvu zvišujejo za 5 %, prav tako pokojnine za 5 % pa tudi višji so socialni transferji in minimalna plača. To pomeni, da se tudi na drugi strani nekaj zvišuje. So pa v mnogih primerih te podražitve tudi neupravičene, saj se je v nekaterih primerih podražilo tudi za 15 %. To je pa daleč višje kot 2 % in se ne morem znebiti tudi občutka, da je zdaj to zvišanje plač v javnem sektorju pričakovano seveda, kot sem že večkrat povedal, to ni kar nekaj, da smo si izmislili, češ, bomo pa dvignili plače. Vemo, kakšna je predzgodba, in je to zdaj izgovor za zviševanje cen, od zavarovalnic pa še do česa drugega. Kljub tem zvišanjem so plače in obremenitve ter pogoji dela v domovih za starejše, recimo, pa še kje, še vedno zelo mizerni in zato tudi ni interesa za opravljanje tega dela in potreb po kadru je čedalje več. Je pa res, da sem že takrat pozval občine, da ustanovijo delovno skupino, kjer bomo natančno sistemsko pregledali, katere so naloge občin in kako bi se te naloge drugače razporedile oziroma celotna problematika. To bi bil pa nek sistemski ukrep, ki ga tudi pričakujemo v sodelovanju z občinami, da pregledamo obseg nalog, ki ga občine imajo in tako naprej. To smo že vse povedali tudi novembra, ko smo sprejeli ta dogovor. Zato ni vse enoznačno, nas pa čaka precej dela, to je pa res.
Hvala, gospod predsednik. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Z odgovorom predsednika Vlade nisem zadovoljna, zato predlagam, da na prihodnji seji opravimo razširjeno razpravo na to tematiko. Skupnost občin Slovenije mislim, da je to svojo nalogo, o kateri je govoril predsednik Vlade, opravila. Konkretno nismo izvedeli kaj bo Vlada naredila. Omenjeno je bilo, da so se dvignili socialni transferi. Drži, nekateri so se res, so pa številni ljudje tudi zapadli v višje razrede, tako zdaj dejansko za vrtec plačujejo več in so še nekako na slabšem, kot so bili pred tem vašim dvigom plač. Vaša ekonomska politika na tem področju je napačna, vi bi se lahko stvari lotili na način, da bi dejansko dvignili spodbude vsem zaposlenim, da bi razbremenili plače konkretno in bi vsi nekaj imeli od tega. Zdaj pa na eni strani ste dodatno dvignili plače in vso to breme ste prenesli na račun mladih družin, na račun starostnikov in pa tudi na račun občin. Jaz predlagam, da na eni izmed prihodnjih sej opravimo razširjeno razpravo na to temo. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. S tem predajam besedo gospe Ljudmili Novak. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani ministri, predsednik Vlade, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni! Pred nekaj dnevi je odstopil minister za okolje Jure Leben. Vemo, da so se okoli tega odvijale različne zgodbe, različna ugibanja, od makete pa tudi še druge različne zgodbe. Mene zanima: Glede na to da ste dejali, da je Jure Leben dober okoljski minister, ali je po vašem mnenju resničen vzrok za to afero maketa oziroma ali je minister Leben tisti, ki je pri tem nosil največjo odgovornost, ali pa gre morda za zgodbo, s pomočjo katere se je odstavilo aktivnega ministra, ministra, ki je začel reševati probleme na področju okoljske problematike, ali so imeli tukaj odločilno vlogo lobiji, smetarski lobiji in podobni, ki jim je želel stopiti na prste oziroma narediti red, kot se ugiba? Mene zanima: Ali boste tudi prihodnjemu ministru, kdorkoli že bo, stali ob strani, da bo lahko to zgodbo urejanja problematike nadaljeval, ali pa bo ob morebitnem nadaljnjem sendviču ali paštetah tudi prihodnji minister moral odstopiti, ko se bodo pojavile nove afere? Vemo, da je to področje izjemno pomembno in problemi so se nakopičili, da je zadaj tudi veliko denarja, da loviti v kalnem je najbolje. In ker je minister napovedal spremembe, morda je tudi zato moral oditi. Zanima me vaše mnenje in kako boste v prihodnosti ravnali.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ja, vaše vprašanje je bilo pričakovano. Če ste gledali mojo izjavo za javnost, ste lahko videli kakšne razloge sem navedel. Veliko se špekulira okoli lobijev, saj minister Leben je tudi v občini, kjer prebivate, napovedal, da bo morala presojo plačati. Mogoče so ga pa od tam zrušili, kaj pa vem, glede na tiste zadeve. Jaz se z lobiji ne bi tukaj preveč ukvarjal ali so ali niso. Seveda to, kar je delal na ministrstvu minister Leben, zagotovo ljudem ni bilo všeč. Saj vemo, bil je fracking, je bilo celo neko javno lobiranje, za moje pojme precej nespodobno, celo na nekem obisku. Potem so tukaj smetarske zgodbe pa še kakšne zgodbe, ki ste jih vse pravilno navedli. Sam pričakujem, kot sem povedal, da se bo delo nadaljevalo točno tako, kot je to izvajal gospod Leben. Maketa je pač dejstvo in gospod Leben je ponudil odstop ravno, zaradi tega, ker je želel razbremeniti to situacijo. Maketa nima nobene zveze z njegovim delom. Kar se pa tiče teh nalog, ki so, tukaj ste pravilno navedli ravnanje z odpadki, degradirana območja in stečaji, podnebne spremembe, gradbena zakonodaja, stanovanjska zakonodaja. To so vse naloge, ki jih je minister Leben začel in pričakujem, da jih bo tudi naslednji minister nadaljeval. Verjamem, da je tudi splošni konsenz, da je to prava pot, da začnemo reševati tako odpadke kot druge zadeve, zato je odgovor na vaše vprašanje pač pritrdilen. Pričakujem, da se točno tako nadaljuje. Lobiji, če pa boste za kakšnega izvedeli, ga pa kar prijavite z veseljem na vse ustrezne organe.
Hvala, gospod predsednik. Gospa poslanka želite še besedo? Izvolite.
Danes smo tukaj začeli sejo z odstopom. Zanima me, ali boste tudi v drugih primerih tako striktni. V tem našem primeru je šlo pač za sendvič. In nekdo, ki prizna resnico, iskreno pove – bila je neumnost po mojem mnenju – mora odstopiti. Vemo pa, koliko primerov je v Sloveniji, ko vemo, kdo je dobil kredite, kdo jih ni vrnil, kdo je bil odgovoren na kakšnem delovnem mestu, o bankah, o državnih podjetjih govorim. Zanima me: Ali boste tudi v takšnih primerih tako striktni, ko bo šlo za imenovanje nadzornikov, direktorjev, državnih podjetij? Omenili ste občino Moravče, kjer imamo probleme z odpadki. Menim, da ni občina tista, ki je spodbujala odstop ministra Lebna, ampak prav v občini Moravče smo pričakovali, da bo gospod Leben pomagal rešiti naše probleme. S smetmi so žal povezani resnično lobiji, veliko denarja se tukaj okoli vrti, in ne njegova napoved o analizah, ker analize so žal zelo slabe. To, kar ste rekli, da boste stali ob strani tudi prihodnjemu ministru, pričakujem, kajti prav v primeru ministra Lebna, on ni bil obtožen, pa vendarle ste sprejeli njegov odstop. Jaz sem pričakovala, če menite, da je tako dober, če resnične probleme rešuje, bi ga jaz podprla. In ne vem, kakšne kriterije boste uporabljali v prihodnje in me zanima, ali boste pri vseh ravnali enako, ali pa vam bo na koncu zmanjkalo celo kadrov, ker vsak od nas je naredil že kdaj kakšno napako.
Hvala, gospa poslanka! Gospod predsednik, izvolite.
Ja, hvala. Tukaj primerjate neke stvari, ki mogoče niso vedno primerljive. Pravite, gre za sendvič, mogoče ne gre samo za sendvič, mogoče gre pa za to, da predstavnik ljudstva, ker je moral nekoliko predolgo čakati, je zato odnesel nekaj iz trgovine. In se že na družbenih omrežjih pojavljajo primeri, ko so državljani – sem ravno včeraj enega zasledil – šli ven in so rekli: »Nismo nič plačali, pa saj zakaj pa bi.« Skratka, zgledi vlečejo in če si nek funkcionar, pač plačaš tisto, kar odneseš iz trgovine. Tukaj mislim, da je poslanec vseeno pravilno ravnal, to pa ne pomeni, da je zanj zgodba zaključena in da ne bo dobil nikoli druge priložnosti, zagotovo. Vsi delamo napake, vsi delamo takšne in drugačne, in se strinjam z vami. Kar se pa tiče zgodb, ki ste jih omenjali, so pa to zgodbe predvsem tudi preteklih mandatov in kar se tiče nadzornih svetov in tega je bilo že veliko povedanega. Zagotovo, upam, da se bo enkrat tudi tam začelo odvijati drugače in da bomo raziskali vse tiste stvari za nazaj. DUTB verjamem, da boste začeli hitro z delom in da boste tudi učinkoviti, saj ne nazadnje smo vam vsi dali pri tem podporo. Kar se pa drugih ocenjevanj tiče, je pa to bolj tako – ocena od daleč s kavča mogoče. Ko si enkrat na neki poziciji, se odločaš, kot se odločaš, včasih prav, včasih malo manj prav, včasih tudi narobe, ampak ne gre pa primerjati neprimerljivih stvari. Še enkrat ponavljam, delo na Ministrstvu za okolje in prostor se mora nadaljevati tako, kot se je začelo. Po petnajstih ali pa celo več letih si upam trditi, da je minister delal tako, kot je treba, vendar nekatere stvari med seboj niso primerljive. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospa poslanka, želite besedo? Ne. S tem prehajamo na poslansko vprašanje gospoda Janija Ivanuše. Izvolite.
Gospod predsedujoči, ministrski zbor, poslanke in poslanci, vsi prisotni, lep dober dan! Svet se pospešeno pripravlja na novo finančno in gospodarsko krizo, ki je našo Slovenijo kar prizadela. Ta ekonomska kriza je neizbežna, vsaj tako pravijo strokovni ekonomisti po celem svetu. Zadnja kriza je bila v Sloveniji zelo boleča, zato moramo tudi pri nas biti na krizo pripravljeni. Upam, da se slovenska vlada zaveda resnosti trenutnih gospodarskih svetovnih situacij in razmer in da ima pripravljene odgovore. Zanima me: Kdaj se po oceni slovenske vlade obeta nova svetovna finančna kriza in ali ima slovenska vlada pripravljen krizni načrt? Slovensko gospodarstvo je toliko bolj občutljivo, ker je vezano zgolj na določene trge, predvsem na evropske. Zanima me: Kako bo slovenska vlada pomagala širiti se na tuje trge, da bi potem v primeru krize s tem zmanjšala krizo in jo ublažila v Sloveniji? Ne desni, svetovni ekonomisti napovedujejo slabšanje valute evra, celo njen zlom. Zanima me: Ali imamo v rezervi tudi novo valuto? Dolg državnega proračuna Republike Slovenije na dan 31. 12. 2018 znaša 29,181 milijonov evrov ali 63,8 % BDP. Zanima me, če imate seveda oceno, kakšen bo dolg na dan 31. 12. 2020. Hvala za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa. Ja, pravilno ste ugotovili. Za nami je ena huda kriza. Praktično 10-letno obdobje je za nami, ki je blokiralo praktično vse. Bili so tudi varčevalni ukrepi in vse drugo. Jutri bomo kaj več rekli o rebalansu in smo slišali tudi, da ne pripravlja države na krizo. Spomnim se enega citata, da zakaj bi zdravili z antibiotikom, če še nimamo angine, iz leta 2008. Se pravi tista vlada takrat nas tudi ni ravno pripravila na kakšno krizo. Moram pa povedati, da so razmere danes drugačne. Danes imamo razdolžena podjetja. Podjetja so tudi bistveno bolj zdrava, kot so bila takrat v času pregrevanja, ko se je vse delalo na nekih kreditih na lepe oči, kot se reče. In ko so nekateri v lakomnosti po prevzemu podjetij, kako bi imeli še več, kupovali delnice zelo drago, potem so cene delnic strmoglavile in jasno je, da je šlo vse v franže. To so bili raznorazni veliki sistemi, ki so propadli in tako naprej. Danes imamo v podjetjih drugačno sliko. Naš trenutni celotni javni dolg je 32 milijard evrov, naš cilj je priti v tem letu na 66 % BDP. Pri zniževanju dolga smo med prvimi v Evropi, zato je bila tudi zadnja zadolžitev, ne za tekočo porabo, kot so nekateri že uspeli natolcevati, ampak je bila ta zadolžitev narejena za upravljanje z dolgom oziroma po domače povedano za reprogramiranje tega dolga. Za nas je zelo pomembno, da ne bi prišli v kakšne slabše razmere zelo zadolženi. Imamo pač obratno sliko. Takrat je bila država manj zadolžena pa podjetja bolj, danes je drugače. Kar se pa tiče teh napovedi, kdaj bo kriza, tudi ko usedete v avto, se verjetno ne pogovarjate celo pot, kako se boste zaleteli, ampak se pogovarjate, kako boste prišli na cilj in vozili po zdravi pameti. Res je, gospodarska raste se nekoliko ohlaja, ampak to ne pomeni, da smo že v recesiji in da smo že celo v minusu, kot smo imeli včasih tudi celo do minus 8 % padec gospodarske rasti. Mi vse te stvari spremljamo in se jih dobro zavedamo. O padcu evra oziroma zlomu evra, to so pa špekulacije. Nihče v Evropi ni omenil še nič takega, da bi se to lahko zgodilo. Tudi Evropska komisija in te inštitucije so danes bolje pripravljene na morebitno novo dogajanje, tako da Vlada Republike Slovenije zelo dobro spremlja situacijo in se bo tudi temu primerno odzivala na morebitno ohlajanje gospodarstva. Je pa to res ciklična zadeva in je normalno, da ne morejo vedno odstotki samo rasti, ampak začnejo tudi kdaj padati. Ampak ta hip smo še tam, da ne rabimo govoriti kakšnih katastrofičnih scenarijev. Zelo dobro pa opazujemo situacijo, zagotovo, ker smo odvisni tako od dogajanja v svetu, dogajanja v Evropi, raznih carinskih vojn, vemo, kakšne so poteze nekaterih v svetu, tako da nas lahko pa marsikaj tudi skrbi. S tem se pa zelo strinjam.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Gospod predsednik Vlade, vi ste tako na splošno vse odgovorili, da v bistvu niste nič odgovorili, samo ste govorili o neki prometni nesreči. Mene zanima, kam nas bo ta nesreča odbila, če pride do nje. To je zanimivo vprašanje. Niste povedali niti kdaj, recimo o kriznem načrtu, niti o novih trgih, ki sem jih omenjal, ali imamo prihodnost na kakšnem drugem trgu, niti v končni fazi kakšen bo recimo naš dolg leta 2020. Matematični izračun sem hotel slišati. Hvala lepa. Če mi lahko poveste še kaj.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala. No nisem govoril o nesreči, govoril sem nekaj drugega, čeprav za nekatere sem že jaz nesreča sam po sebi. Kakorkoli, povedal sem, da zadnja zadolžitev, ki je bila, je bila za aktivno upravljanje dolga, se pravi prihodnje leto bi se znižal na 66 % BDP, potem v naslednjih letih bi pa radi prišli na maastrichtski kriterij 60 %. To je naš cilj. Ko omenjate tuje trge, seveda delamo aktivno tudi na diverzifikaciji izvoza, to je bistveno, ne samo na evropsko tržišče, ampak tudi na tržišče tako imenovanih tretjih držav. Tudi na tem se dela. Pa kombinacija tudi z ohranjanjem tudi domače potrošnje. Vse to je pomembno, vendar nas domača potrošnja ne more rešiti, ker smo majhen trg, in to je lahko samo tako malo za dodatek. Vlada in tudi Ministrstvo za gospodarstvo aktivno dela na tujih tržiščih. Kot sem pa rekel, ni vse odvisno od nas. Saj veste, tudi naša krivulja gospodarske rasti je zelo podobna tistim državam, v katere največ izvažamo. Je pa tukaj še ena seveda velika neznanka, ki se ji reče brexit. Tudi tam so praktično v nekem čudnem položaju, kjer se ne ve čisto dobro, kako se bo vse skupaj izšlo. Vlada Republike Slovenije vam zagotavljam, da aktivno spremlja vse dogajanje in tudi izvaja tovrstno dejavnost, da bi naslednje ohlajanje gospodarstva pričakali pripravljeni.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, zadnja je vaša. Izvolite.
Ja, še enkrat. Gospod predsednik Vlade, vseeno nisem zadovoljen, kaj ste povedali. Lepo je slišati, da spremljate, vendar niste dali odgovore na moja konkretna vprašanja. Zato bi po 276. členu želel razpravo na naslednji seji in uveljavljam to pravico. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. S tem prehajamo na naslednje vprašanje. Gospod Luka Mesec, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Gospod premier, prejšnji teden je vaš finančni minister Andrej Bertoncelj predstavil davčno reformo. Ta na prvi pogled zgleda dobro. Nekoliko bolj obremenjuje kapital, kar je prav, ker je ta v Sloveniji med najmanj obremenjenimi med primerljivimi evropskimi državami, in na drugi strani razbremenjuje plače. A tukaj je problem. Minister za finance pravi, da naj bi razbremenili najbolj produktivne, a izračuni pokažejo naslednjo sliko. Kdo so najbolj produktivni po tej definiciji? Recimo Renata, mojstrica v proizvodnji, ki zasluži 850 evrov neto mesečno, bo po davčni reformi dobila 2,6 evra na mesec več, torej jo težko uvrstimo med najbolj produktivne. Enako velja za recimo Igorja, administratorja, ki zasluži tisoč evrov neto na mesec. Ta bo prejel slabih 9 evrov več. Janez, razvojni inženir, ki zasluži tisoč 460 evrov, bo prejel pičlih 13 evrov več. Maruša, programerka s tisoč 977 evri plače, pa bo prejela slabih 19 evrov več. Najbolj produktivni po tej davčni reformi pa so naslednji. Recimo poslanec Državnega zbora z 2 tisoč 791 evri neto mesečno bo zaslužil slabih 60 evrov več. A moramo iti navzgor po lestvici? Kakšen dobro plačan zdravnik s 6 tisoč evri neto plače bo zaslužil 100 evrov več, recimo Blaž Brodnjak, predsednik uprave NLB, ki si je po privatizaciji plačo povečal na pol milijona letno oziroma 41 tisoč evrov mesečno, pa bo dobil 70-krat več, kot dobi tista mojstrica Renata v proizvodnji, se pravi 186 evrov neto mesečno več. Osnutek davčne reforme torej ne razbremenjuje nižjega sloja, ti dobijo drobiž, nekih 2, 3 evre na mesec. Ne razbremenjuje srednjega sloja, se pravi med tisoč in 2 tisoč evri plače, ti dobijo med 9 in 19 evri, razbremenjuje izključno tiste, ki so bili že dvakrat razbremenjeni v prejšnjem mandatu, se pravi nekaj odstotkov najbolje plačanih, kjer so predvsem menedžerji, najbolje plačani zdravniki, funkcionarji in podobno. Zato se obračam na vas, gospod premier, z vprašanjem: Ali se s tako davčno reformo strinjate? Glede na to da ste si ugled v prejšnjih mesecih pridobili kot nekdo, ki je pripomogel k izboljšanju položaja ali pa blaginje v Sloveniji s tem, da smo skupaj izpeljali minimalno plačo, pa socialno pomoč, se dogovorili s sindikati v javnem sektorju in podobno, zakaj si ne bi raje postavili recimo cilja, da večina plač v tej državi čim prej preseže mejo tisoč evrov, kajti trenutno sta kar dve tretjini plač pod tisoč 70 evri mesečno v tej državi? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, beseda je zopet vaša. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Treba je povedati, da smo ob tej spremembi pristopili tudi v tem razredu, kjer so ljudje z minimalno plačo, kajti ob uvedbi zvišanja minimalne plače so padli v neugodno razmerje. In tudi to popravljamo s to reformo. Tako da minimalna plača je povzročila nekaj težav in ni vsega rešila in tudi to rešujemo s to reformo. Cilj teh popravkov, ki smo jih naredili, je pa predvsem razbremenitev srednjega razreda. Srednji razred je tisti, ki ga želimo razbremeniti in zato se težko strinjam s tem, da zdaj samo bogatim zvišujemo. Saj koliko pa je v Sloveniji tistih, ki so res bogati?! Omenili ste poslance. To se da, ne vem, se lahko tudi ne zviša, saj ne bo nič narobe potem po taki logiki. Ampak vi ste zdaj našteli nekaj tistih mogoče izoliranih primerov. Najvišja stopnja je pa tistih, ki pripadajo tako imenovanemu srednjemu razredu, in temu želimo pomagati. Popravki gredo v to smer, da če bodo delodajalci ohranjali enako stopnjo izplačila, potem bo tudi delojemalec dobil več. Kar se pa tiče nizkih plač, pa tega vsega ne more reševati država. Višje plače bodo predvsem tudi takrat, ko bomo imeli višjo dodano vrednost, zato moramo tudi na drugih področjih spodbujati predvsem proizvodnjo, ki to višjo dodano vrednost omogoča. Tako da je tukaj problem nekoliko širši. Cilj vsega pa sigurno ni, da bomo zdaj, ne vem, kot sem nekje zasledil, ustvarjali razred bogatih in ne vem kaj, ampak je zagotovo ta srednji razred. Zavezanec dohodkom, ki ima višino povprečne plače, bo imel na leto za 144 evrov večji dohodek. Je pa tudi tukaj v teh popravkih predvsem razbremenitev regresa, kjer bo tako, da kolikor bo delodajalec regresa namenil, toliko ga bo tudi zaposleni dobil. Mislim, da je tudi to eden izmed ukrepov, ki bo pozitivno vplival na zaposlene. Še enkrat pa ponavljam, da smo tudi zaradi minimalne plače, ker so nekateri padli v neustrezen dohodkovni razred, morali popraviti tudi na tem področju. Tako da mogoče tudi tam ni bilo čisto brez težav. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Na žalost, gospod premier, se ne morem strinjati z vašo tezo, da ta reforma razbremenjuje srednji razred. Prej sem vam ilustriral na primerih, naj vam sedaj pokažem še grafično. Po večini definicij je srednji razred med 75 % povprečne plače, se pravi pri nas slabih 800 evrov, in dvokratnikom povprečne plače, se pravi pri nas tam 2 tisoč 100 evrov. Tukaj vidite, da se plače tem ljudem praktično ne povečujejo. Do resničnega skoka pride šele nad dvokratnikom povprečne plače, to pa ni več srednji razred, to je višji srednji razred. Ponavljam, ti ljudje so že dvakrat dobili odpustek v prejšnjem mandatu in ne razumem, zakaj bi 270 milijonov težek paket davčnih razbremenitev v prvi vrsti usmerili tja. Zakaj ga ne usmerimo k ljudem, ki imajo 800, 900, 1000 evrov, 1100 ali 1200 tudi 1400 plače, če hočete. Njim je treba pomagati. Jaz se strinjam z vašo postavko, delo se mora izplačati, se strinjam, se mora izplačati, ampak ljudem, ki zaslužijo že sedaj 3 tisoč, 4 tisoč, 5 tisoč evrov na mesec, se delo že izplača. Mi pa moramo poskrbeti, da se bo delo izplačalo vsem. Ko govorimo o inženirjih, tudi njim se mora splačati, ampak oni niso v tem razredu nad 2 tisoč 500 ali 3 tisoč evrov – tukaj vam bom prebral – po podatkih iz Financ z 10 let delovne dobe v gradbeništvu zaslužijo 1200 do 1500 evrov. Njih ta reforma zgreši. Dobili bodo cirka 10 evrov povišice k plači. Sprašujem vas: Zakaj si ne bi postavili drugačnega cilja v tej reformi, zakaj ne bi res razbremenili nižjih in srednjih plač, ker te so najbolj potrebne dodatne pozornosti države? Hvala.
Gospod predsednik, izvolite.
Razbremenitev je taka, kot si jo tudi ta država lahko ta hip javnofinančno privošči. Ko pa govorite tudi o višini plač, seveda delo, ki ima višjo dodano vrednost, je zagotovo tudi višje plačano. Se pa strinjamo, da če nekateri ne bodo tudi v podjetjih svojih delavcev plačevali tako, kot je to treba, potem tudi država pri tem ne more kaj veliko narediti. Ponavljam pa še enkrat, ker sem povedal, da je ta davčna optimizacija namenjena srednjemu razredu, nastavljena je pa tako, da še omogoča javnofinančno vzdržnost, ker na eni strani moramo gledati na javne finance, na drugi strani pa moramo gledati tudi na to, da bodo zaposleni nekaj imeli od tega in da se bo tudi delo splačalo. Seveda pa se o kakšnih detajlih pogovarjamo še naprej, zagotovo, vendar pa ne bi operiral s tistim, koliko da je bogatih, ker v Sloveniji je malo takih, ki so v najvišjem razredu.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Se strinjam s tem, gospod premier. Res je malo višjega razreda in tudi vaša reforma v bistvu zadane predvsem 10 % najbolje plačanih v tej državi. Zato govorim, pravite, ciljamo na srednji razred, ampak streljate tja namesto tja. Želim podati zahtevo za splošno razpravo, ker se moramo pogovoriti o tem, koga v tej državi razbremeniti, komu se delo sedaj ne splača, pa bi se moralo splačati. Tudi o teh mantrah, ki jih večkrat slišimo, da če bomo nagradili tiste, ki ustvarjajo višjo dodano vrednost, bodo potem ljudje, ki zaslužijo manj, prišli na bolje iz takšnih in drugačnih razlogov. Temu so v Ameriki rekli trickle-down efekt. Izgleda pa približno tako, na internetu je bila neka grafika, kjer so postavili kozarce v piramido. In logika tega trickle-down efekta je, da če nalivamo v najvišji kozarec, bo iz tega ko se ta enkrat napolni, začelo vino teči v ostale kozarce. Ampak kar se dejansko zgodi, pa je, da se ta kozarec povečuje in nič ne pride v ostale. Pa to ni šala. Če si pogledate, kaj se je dogajalo z bogastvom zadnjih 20, 30 let, ko so na ta način pristopali k davčnim reformam, boste videli, da se je zgornji procent prebivalstva premoženjsko samo napihoval, srednji razred pa je propadal. Zato se obračam s tem pozivom najprej na premierja, sedaj na Državni zbor, opravimo razpravo o tem, koga mora davčna reforma pri nas razbremeniti, komu se delo mora splačati, pa se mu ne splača. In če podam še en argument, zakaj je treba ciljati na ljudi z nižjimi plačami. Poglejte, če boste dali dodaten denar človeku, ki zasluži 800 evrov ali pa tisoč 200 evrov, obstaja velika verjetnost, da bo on ta denar tudi potrošil v domačem gospodarstvu. Se pravi, šel bo denar do lokalnih trgovcev, gostincev, v plače, nekaj se ga bo vrnilo skozi davke. Če pa daste povišico Blažu Brodnjaku, dvomim, da bo ob 41 tisoč evrih bruto plače sploh opazil še tistih dodatnih 200 evrov na računu. Še bolj pa dvomim, da bo ta denar porabljen na način, da bo produktiven za domače gospodarstvo. Šel bo ali v luksuzno potrošnjo ali, kar sedaj počnejo menedžerji, kupoval bo stanovanja po Ljubljani, jih dajal v najem ali pa v Airbnb in s tem še zaostroval stanovanjski problem za generacije, ki do stanovanj trenutno ne morejo. Tukaj se pogovarjamo o tem, kako voditi socialno politiko te države, o tem, koliko bo Slovenija socialna država čez dve, tri, štiri leta. Želim, da o tem opravimo temeljito razpravo, preden je reforma sprejeta. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bomo glasovali v sredo. Besedo predajam gospe Maši Kociper. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj tudi v mojem imenu! Spoštovani predsednik Vlade! Vaša vlada, naša skupna vlada, v kateri je tudi naša stranka SAB, je po dolgih letih krize in potem neke vrste finančne konsolidacije končno lahko sprejela tudi nekatere ukrepe, ki jih čutijo tudi posamezniki. Danes so bili že večkrat omenjeni: dvig minimalne plače, dvig socialnih prispevkov, povprečnina občin in tudi višje plače javnih uslužbencev. Tudi za upokojence smo naredili nekaj stvari, in sicer smo ponovno uvedli redno in izredno usklajevanje pokojnin in izplačali letni dodatek v petih višinah. Ne glede na vse to, pa je še vedno preveč upokojencev, ki kljub temu ne morejo živeti varno in dostojno jesen svoje starosti. Mnogi nimajo niti za osnovne potrebščine, kaj šele, da bi si lahko plačali oskrbnino v domu za ostarele ali pa doma. In to enostavno ni prav. Gre za to, da je to naloga pokojninskega sistema, kot se je uvedel v zadnjih desetletjih v vseh demokratičnih državah, in je tudi izkaz delovanja socialne države. To so naši starši, dedki, babice, tete, strici, ki so za to družbo že žrtvovali svoje delo, sedaj pa moči, da bi delali, enostavno nimajo več in jim je treba zagotoviti to, kar so si zaslužili. V Stranki Alenke Bratušek prejšnji mandat nismo bili član vladne koalicije, zato smo pa toliko več energije vložili v to, da smo se pogovarjali z ljudmi. Dve stvari sta ste kar naprej ponavljali pri teh pogovorih. Eno so težave, ki jih ljudje občutijo z zdravstvenim sistemom, zlasti predolge čakalne vrste, in pa težave upokojencev, bodočih tudi in pa zlasti sedanjih, ki težjo preživijo. Zato smo ti dve stvari tudi izpostavili kot svoji prioriteti v predvolilnem obdobju. To je bil razlog. Ne to, da si kdorkoli med nami šteje, da ima neko prioriteto nad upokojenci. Ko smo sestavljali koalicijsko pogodbo – mislim, da ste bili ves čas prisotni – smo vztrajali, gotovo se spomnite, da se tri stvari vnesejo in da se tudi časovno opredelijo v tej koalicijski pogodbi. Prvič, da se dovoli upokojencem, ki si to želijo in ki so zmožni, da lahko še dodatno delajo in si tako izboljšajo svoj socialni položaj. Drugič, da se letni dodatek vrne na raven, kot je bil pred krizo, in se izplača v dveh višinah. In tretjič, da se bodočim upokojencem zviša odmerni odstotek. Lepo prosim za odgovor, predsednik Vlade: Kdaj lahko pričakujemo, da bi se te zaveze, ki smo jih skupaj zapisali v koalicijsko pogodbo, uresničile? Ali imate morda še kaj več podatkov o načinu njihovega uresničevanja? Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik izvolite.
Hvala za vprašanje. Čeprav zadnje projekcije kažejo, da imamo v državi pokojninski sistem, ki bo še kar nekaj let vzdržen, pa se moramo že danes pripraviti na izzive starajoče se družbe. Treba je že takrat razmišljati, ko, bom rekel, si v naših letih, ko mislimo, da bomo še dolgo, pa v bistvu nam ura že tudi, kar se pokojnin tiče in te starosti, kar bije in tega se včasih tudi premalo zavedamo. Ključen izziv pa ostaja, kako javne finance prilagoditi stroškom staranja prebivalstva. Po projekcijah naj bi število upokojencev do leta 2070 naraslo za približno 20 odstotkov, s 616 tisoč, kolikor jih je bilo leta 2016, na 736 tisoč, kolikor jih bo po ocenah leta 2070. To so ocene, vprašanje je, kaj bo takrat. Mene ne bo več, zagotovo. Za mene ne bodo potrebovali takrat pokojnine. Nove projekcije za obdobje od leta 2016 do leta 2070 kažejo, da bi se izdatki za staranje zvišali z 22 na 28 odstotkov BDP. In to so trendi, ki niso samo težave v Sloveniji, ampak predstavljajo resno grožnjo tudi po celi Evropi, v vseh evropskih državah. Že danes država intervenira s svojim transferjem v pokojninsko blagajno. Na leto namenja približno milijardo evrov za kritje razlike med vplačanimi prispevki in izplačili pokojnin. Pokojninska blagajna se bo letos okrepila na 5,5 milijarde evrov, kar je zvišanje za okoli 4 odstotke na prihodkovni in odhodkovni strani. Razmerje med delovno aktivnim in preostalim delom prebivalstva se ob visoki gospodarski rasti trenutno izboljšuje, a ne v zadostni meri. Tako da se strinjam z vami, da vsi upokojenci ne dobijo tistega, kar bi si zaslužili za preteklo delo. Dostojne pokojnine so zagotovo prioriteta te vlade, ne samo ene stranke, celotne vlade, vsaj upam, da je tako. Dolgoročno stabilnost pokojninskega sistema bodo zagotovili samo ukrepi, ki bodo izboljšali ta položaj. Vendar tukaj moramo vedno gledati na javnofinančno vzdržnost. Seveda je lepo upokojencem reči, tole in tole boste dobili, ampak moramo to nekje tudi zagotoviti. Uskladitev pokojnin za 2,7 % , ki velja od 1. januarja, državo stane skoraj 137 milijonov evrov. In to ni zadnje zvišanje, zgodilo se bo še eno zvišanje. Potem bodo pokojnine višje za okoli 4 %. Pri 500 evrih to pomeni za 21 evrov višjo pokojnino konec leta, pri 800 evrih pa za 34 evrov višjo, kar za povprečnega upokojenca seveda ni ravno veliko. V denarnici se mu to pozna zelo malo, proračun je pa zelo obremenjen, ker, kot sem prej navedel, imamo 616 tisoč upokojencev. Zato je letni dodatke za upokojence že vrsto let predmet usklajevanj, vezanih na vsakokratno seveda proračunsko kondicijo tako države kot tudi pokojninske blagajne. Letos bo letni dodatek v primerjavi z minulim letom višji za vse upokojence. Obseg sredstev pa je po dolgih letih enak tistemu pred sprejetjem Zujfa. Če gledam, akutno seveda, smo nekaj teh problemov rešili. Večji problem pa bo, kot sem rekel, dolgoročno vzdržen sistem. To pomeni tudi premikanje upokojitvene starosti in da bodo mladi prej vstopili na trg dela in ga kasneje zapustili. To je naš bistveni problem, da prepozno vstopamo na trg dela in ga prepozno zapustimo. Ko sem pa govoril z danskim premierjem, je pa celo rekel, da bodo zvišali do 75. leta, da imajo projekcije, tako da ne vem, kako bodo to ljudje preživeli, ampak cela Evropa ima te probleme.
Hvala, gospod predsednik. Gospa poslanka, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod predsednik Vlade. Z mnogim, kar ste povedali, se strinjam. Gre za izjemno kompleksen problem, izzive starajoče se družbe. Tako kot ste rekli, tudi pri nas število upokojencev narašča. 620 tisoč ljudi je znaten del prebivalstva naše države in stvari je treba premisliti. Ampak govorim tukaj o nekem dogovoru, ki smo ga sklenile vse stranke vladajoče koalicije, ki smo ga zapisale in podpisale. Vendarle je v naši državi veliko ljudi, 16 % upokojencev, ki niti nimajo pokojnine do praga revščine, in kar 60 % upokojencev je takih, katerih pokojnina je do 600 evrov. Se pravi, govorimo o res velikem številu ljudi, ki težko živijo, tej družbi so pa že prispevali. In kot vemo vsi skupaj, pokojnine niso socialni transfer, so plačilo za minulo delo. Spor, ki smo ga imeli, gotovo se ga spomnite, ob koncu leta, je bil samo v tem, ker smo v naši stranki imeli majhno število zahtev – tri tozadevno, vztrajali, da se jih zapiše v koalicijsko pogodbo, tudi bili edini, ki smo prosili za datume, tako da bi se te spremembe uvedle že s 1. 1. 2019. To se žal ni zgodilo, je pa bilo nekaj narejenega, to pa priznam. Zato od vas kot predsednika Vlade in vodje te ekipe, lepo prosim, neko besedo, zagotovilo, kdaj v kakšnih časovnih rokih lahko pričakujemo, da bi se te tri zaveze, ki smo jih vse koalicijske stranke podpisale, tudi izpolnile. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik.
Ja, hvala. Resorno ministrstvo seveda pripravlja nabor teh ukrepov oziroma pripravlja izhodišča za popravke Zakona ZPIZ. Seveda gre predlog sprememb v smeri dviganja odmernega odstotka, to je ena zadeva, tako za moške kot za ženske, upošteva tudi to zavezo iz sporazuma, da se bo odmerni odstotek za 40 let določil v višini najmanj 63 %, obenem pa se bo priznal višji odmerni odstotek in skrb za otroke. Bodo pa ta zvišanja razpotegnjena čez več let, ker moramo, spet bom opozoril na javnofinančno vzdržnost, stabilnost. Če ne bomo imeli javnih financ stabilnih, potem bo vse zaman. Zvišanje odmernih odstotkov pa bo seveda posledično pomenilo višjo socialno varnost tudi za prejemnike invalidskih, vdovskih in družinskih pokojnin ter nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Izhodišča, ki jih pripravljajo na ministrstvu pa seveda vključujejo tudi eno zelo pomembno zadevo, to pa je tako imenovani dvojni status. Se pravi, da upokojenci lahko tudi delajo in hkrati seveda plačujejo vse prispevke. Ministrstvo to pripravlja in ko bo zadeva zrela za javno razpravo, jo bomo tudi opravili. Tako da se dela tudi na tem oziroma zlasti na tem.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore in s tem, spoštovani poslanke in poslanci, v skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 2. in 4. seji Državnega zbora. Ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec bo odgovorila na vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z urejanjem položaja turističnih kmetij. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani kolegi ministri, lep pozdrav tudi iz moje strani! Dovolite, da odgovorim še na vprašanje z 2. seje. Torej na vprašanje, ki ga zastavlja gospod Franc Breznik, podajam naslednji odgovor. Res je, da je sprememba Zakona o kmetijstvu v letu 2017 prinesla določilo, da besede kmetija v svojem nazivu ne smejo uporabljati tista kmetijska gospodarstva, ki po svoji statusni obliki delujejo v obliki espeja ali deooja. Tako morajo kmetijska gospodarstva, ki so registrirana kot s. p. ali d. o. o., turistično dejavnost opravljati v tej obliki in ne kot kmetije v obliki dopolnilne dejavnosti. Dopolnilna dejavnost na kmetijah je res dejavnost, ki omogoča kmetijam boljšo izrabo proizvodnih možnosti, delovnih moči kmetije in pridobivanje dopolnilnega dodatnega dohodka na kmetijah. Ključno je poudariti, da so te kmetije omejene v obsegu poslovanja in imajo za to posebne zahteve, zato to tudi izražajo v svojem nazivu. Letni dohodek teh kmetij iz dopolnilne dejavnosti na kmetiji namreč ne sme presegati treh povprečnih letnih plač na zaposlenega v Republiki Sloveniji v preteklem letu, na območjih z omejenimi možnostmi za kmetijsko dejavnost pa ne smejo presegati petih povprečnih letnih plač na zaposlenega v Republiki Sloveniji v preteklem letu. Zraven tega obstajajo za njih še druge omejitve. V poslanskem vprašanju gospod Breznik ugotavlja težave kmetije na Štajerskem, ki uporablja turizem na kmetiji in po njegovih informacijah razmišlja o popolni opustitvi dejavnosti. Torej težave na tovrstnih kmetijah, ki opravljajo svojo dejavnost v obliki espeja ali deooja se pojavijo takrat, ko te kmetije presežejo omejitve kapacitete in so se zato preoblikovale v espe, obdržale pa so v nazivu še ime kmetija, kar, kot že omenjeno, sprememba Zakona o kmetijstvu iz leta 2017 ne dovoljuje. Torej kdor je espe nima omejitve glede števila sob in števila sedežev za izletniški turizem oziroma goste, četudi se ukvarja s kmetijsko dejavnostjo in ima pri tem pretežno svoje pridelke, kar seveda za kmetije, ki opravljajo dopolnilno dejavnost, velja in jih pri tem omejujejo določene številke, ki predstavljajo za njih omejitev. Skratka ime kmetija lahko uporabljajo v turistični dejavnosti in drugih dopolnilnih dejavnostih le tisti, ki so dejansko fizične osebe, kmetije in niso espeji ali deooji. Kaj je kmetija, Zakon o kmetijstvu natančno opredeljuje in to zagotovo ni espe. V primeru, ki ga navaja gospod poslanec, ima kmetijsko gospodarstvo 60 ležišč, kar presega zgornjo dovoljeno število v okviru opravljanja dopolnilne dejavnosti in mora biti torej zaradi tega v obliki espeja ali deooja. Namen tovrstne ureditve v zakonu je, da se loči, kdo dejavnost opravlja kot kmetija, in to so običajno relativno majhne kmetije, se pravi, določa, kdaj ta kmetija to opravlja kot dopolnilno dejavnost in kdaj gre za sicer enako dejavnost, vendar v drugačnem pravnem statusu in seveda v drugačnih pogojih, ki niso vezani na prej omenjene omejitve. S stališča potrošnika pa je ta informacija pomembna, zato seveda mi na tem področju spremembe zakonodaje ne načrtujemo. V Pravilniku o minimalnih tehničnih pogojih o obsegu storitev za opravljanje gostinske dejavnosti je določeno, da se opravlja gostinska dejavnost na kmetijah, ki so turistične kmetije, v skladu z Uredbo o dopolnilni dejavnosti na kmetiji. Novela Zakona o kmetijstvu iz leta 2017 je v 66. členu določila prepoved zavajanja. Podobno določa tudi sprememba 686. člena Zakona o gospodarski družbi, ki je uvedel prekršek družbe, če ima v firmi dodatne sestavine, ki družbo označujejo tako, da spravljajo ali utegnejo spraviti v zmoto. Določeno je bilo prehodno obdobje, v katerem so se espeji in deooji lahko preoblikovali v kmetije in tudi registrirali svojo dopolnilno dejavnost, zato iz tega stališča menimo, da ni razloga, da bi razmišljali o spremembi zakonodaje. Hvala.
Hvala, gospa ministrica, za podan odgovor. Ugotavljam, da zaradi odsotnosti ministra gospoda Jureta Lebna ne bo odgovora na poslanski vprašanji gospodov Tomaža Lisca in Sama Bevka. S tem prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Besedo imate gospa Eva Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Žal ministra za zdravje danes ni z nami, ampak pred približno mesecem dni sem mu zastavila pisno poslansko vprašanje in ker do sedaj še nisem dobila odgovora, sem se odločila, da ga zastavim tudi ustno. V zadnjem času smo se namreč glede na javno izpostavljene primere začeli ponovno bolj intenzivno soočati s problematiko pomanjkanja specialistov družinske medicine. Zdravniki sami opozarjajo, verjetno tudi poslanci, ministri, ko greste na pregled, vidite, koliko so ti zdravniki obremenjeni, in zaradi tega opozarjajo, da je pod vprašajem tudi kakovost opravljanja njihovih storitev. Razpisi za specializacijo družinskih zdravnikov kažejo na upadanje interesa. Starejši zdravniki se upokojujejo, mladi pa vse prevečkrat zaradi takšnih razmer, o katerih govorimo v zdravstvu, tudi niso kaj preveč motivirani. Prihaja do odpovedi delovnega razmerja zaradi preobremenjenosti, novih zdravnikov na področju družinske medicine pa ni. Jaz prihajam iz Občine Vipava in tudi v Vipavi se soočamo s podobnimi težavami. Zdaj se na nek način premošča to pomanjkanje družinskih zdravnikov, pa vendarle so tukaj še vedno prisotne težave. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kako boste rešili problematiko pomanjkanja zdravnikov družinske medicine? Tukaj bi vas prosila, da konkretno navedete ukrepe. Ali ste razmišljali o povečanju razpisnih mest za specializacijo družinske medicine? Kako nameravate reševati problematiko v manjših krajih, kot je na primer Vipava? In prosila bi, glede na to, da ministra danes ni z nami, da mi na prihodnji seji ali pa na eni od prihodnjih sej, ker nikoli ne vemo, ali bo prisoten ali ne, odgovori ustno. Seveda pa bom vmes pričakovala tudi že kakšen pisni odgovor, ker že po zakonu oziroma po pravilniku bi moral to storiti. Najlepša hvala.
Hvala, gospa poslanka. Pričakovali bomo odgovor gospoda ministra na naslednji seji. In s tem prehajamo na 10. poslansko vprašanje gospoda Aleksandra Reberška. Gospod poslanec, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministra! V Poslanski skupini Nove Slovenije smo bili obveščeni, da že vso zimo leta 2018/2019 ponovno intenzivno potekajo nezakoniti prehodi državne meje med Republiko Hrvaško in Republiko Slovenijo na širšem območju, ki je omejeno z Ilirsko Bistrico na zahodu in severu, Kočevjem na vzhodu. Ilegalni migranti zaradi mile zime in s pomočjo lokalnih tihotapcev zopet množično vstopajo v Republiko Slovenijo in nato nadaljujejo pot naprej proti zahodnim državam. Ob tem za seboj puščajo in odlagajo ogromne količine oblek, spalnih vreč, nahrbtnikov, raznovrstnih baterij in drugih odpadkov. Te smeti kazijo naravno okolje snežniških in kočevskih gozdov, obenem pa nevarni odpadki pomenijo tudi tveganje za onesnaževanje okolja. Trenutno se različne občine lotevajo čiščenja in pospravljanja na različne načine. Ponekod to izvaja lokalna komunala, ponekod se tega lotijo kar policisti. V vsakem primeru pa odstranjevanje teh odpadkov postaja nevzdržno finančno breme tamkajšnjih občin. Seznanjeni smo s konkretnim primerom, ko so delavci na eni lokaciji z enim čiščenjem nabrali preko tono in pol takšnih odpadkov. Sprašujem vas: Ali ste seznanjeni z navedenim pojavom? Ali se vam zdi prav, da finančno breme za odstranjevanje teh odpadkov pade na lokalne skupnosti, ki niti niso povzročitelji tega onesnaženja niti nimajo sredstev, ki bi jih lahko za to namenile? Katero od vaših ministrstev je pristojno za rešitev opisanega problema in kako ga boste rešili? Prosim za časovno opredelitev in vaše konkretne zaveze. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod ali gospa ministrica? Izvolite, gospa ministrica.
Spoštovani poslanec, dovolite odgovor, kolikor je v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Mi smo seveda o danem vprašanju povprašali našo gozdarsko inšpekcijo in pa tudi naše revirne gozdarje. In dovolite nekaj podatkov, ki smo jih dobili od njih. Gozdarska inšpekcija je ob nadzoru gozdnega prostora zaznala, da se resnično ob posameznih poteh v gozdnem prostoru meje z Republiko Hrvaško občasno pojavljajo komunalni odpadki. To so predvsem odvržena oblačila in pa obutev. Po določbi 157.a člena Zakona o varstvu okolja, ki ureja ukrepanje v primeru nezakonito odloženih odpadkov, odredi ostranitev komunalnih odpadkov občinska inšpekcija. Če so nezakonito odloženi komunalni odpadki na zemljišču v lasti države ali občine, odredi občinska inšpekcija izvajalcev javne službe ravnanja s komunalnimi odpadki njihovo odstranitev, ta pa jih mora odstraniti v skladu s predpisi o ravnanju z odpadki. V primeru, ko so komunalni odpadki nezakonito odloženi na zemljišču v lasti osebe zasebnega prava, odredi odstranitev teh odpadkov občinska inšpekcija lastniku ali drugemu posestniku zemljišča. Naši gozdarski inšpektorji so za odpadke v gozdovih naredili odstop na pristojno občinsko inšpekcijo, ker gre vendar za komunalne odpadke, pretežno celo takšne odpadke, ki jih ne pripisujejo migrantom. Kar se tiče revirnih gozdarjev, zaznavajo povečanje teh odpadkov na območnih enotah Postojna, ki meji na Republiko Hrvaško, in v zadnjem letu tudi povečanje odlaganja odpadkov, ki jih odlagajo ilegalni migranti ob prehodu meje, predvsem na območjih občin Ilirska Bistrica, nekoliko manj Loška dolina. Del teh odpadkov odstranjujejo tudi revirni gozdarji in del je zaznano, da jih odstranijo tudi policisti na terenu. Toliko iz moje strani.
Hvala, gospa ministrica. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, res je, mila zima pravzaprav povečuje migrantski tok iz regije in pritiska na slovensko schengensko mejo, na južno mejo. Tihotapljenje ilegalnih migrantov preko državne meje vodijo posamezni tihotapci in pa kriminalne združbe in policija uspešno preprečuje to tihotapljenje. Moram tudi povedati, da je v letošnjem letu prišlo do razpršenosti vstopih točk v Republiko Slovenijo. Če smo še lani govorili, da je bilo 90 % ilegalnih migracij na področju Policijske uprave Novo mesto in Koper, se nam v letošnjem letu odpirata Policijska uprava Ljubljana in pa Maribor. To pomeni, da tihotapci in pa ilegalni migranti iščejo prehode preko državne meje tudi vzdolž celotne državne meje. Moram tudi povedati, da problem odpadkov policija zaznava in ga tudi evidentira ter o tem poroča pristojnim službam. Posebej v kočevskih in pa snežniških gozdovih je zabeleženo nekaj teh odvrženih oblek in pa odpadkov. Ne morem govoriti o neki večji količini, kajti policija o tem nima podatkov. Je bila pa policija seznanjena s primerom najdbe manjšega števila oblek na področju Policijske postaje Cerknica, kjer je za odvoz poskrbela pristojna služba, na Kočevskem pa sta poznana dva primera teh najdenih odpadkov. Res je, policija je pravzaprav obveščena o teh odpadkih, ki ležijo po gozdovih, tudi poslal sem poročilo na Vlado, ko sem obiskal občino Črnomelj, in verjamem, da bomo v prihodnjih mesecih oziroma dneh našli ustrezno rešitev. Je pa res, da policija in Ministrstvo za notranje zadeve nista pristojna za odvoz in za čiščenje teh odpadkov, o njih pa pravzaprav poročata pristojnim službam. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa. Večino časa sta sicer namenila za opis stanja ne pa, kako ga boste rešili in pa »v nekaj mesecih«. Jaz od vas pričakujem konkretne rešitve. Dejstvo je, da do teh stvari, do teh odlagališč prihaja. In ne moremo si dovoliti, da to prevalimo na občine. Zato bi vaju še enkrat prosil: Kdo bo plačnik tega? Kdo bo to dejansko odstranil? Predvsem pa, kdo bo nosil finančne posledice vsega tega? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Jaz bi predvsem želela pojasniti, da sem povedala, da je to opredeljeno v Zakonu o varstvu okolja. To ni ne pristojnost Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in verjetno ne tudi ne notranjega. Kar pa je v naši pristojnosti, pa kot povedano, opravljamo. Se pravi, zaznavamo te odpadke, jih sporočamo na pristojne občinske službe in potem seveda je njihovo ravnanje naprej opredeljeno v zakonu, ki sem ga omenila. Je pa res, kot že povedano, da v kar nekaj primerih to čiščenje opravijo kar policisti in pa tudi naši revirni gozdarji na terenu, v bistvu brez kakšne prijave.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec? Najlepša hvala. S tem prehajamo na 11 vprašanje, to je vprašanje gospodaŽeljka Ciglerja. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Govorim o otrocih s posebnimi potrebami, ki imajo v odločbi o usmeritvi in v teh odločbah zapisano pravico do spremljevalca, ki so jim jo določile komisije za usmerjanje. Odločbe o usmeritvi za 408 otrok v Sloveniji se še vedno ne izvršujejo in tudi individualizirani načrti, ki so na podlagi teh odločb pripravljeni na šolah, se ne izvršujejo. Ministra dr. Jerneja Pikola za izobraževanja sem na njegovem zaslišanju 4. 9., se pravi pred pol leta, preden je bil imenovan za ministra, na ta problem opozoril. In minister je pred Odborom za izobraževanje zagotovil, da se bodo pod njegovim ministrovanjem odločbe uresničevale v celoti. To se še vedno ne dogaja in to je popolnoma v nasprotju s tem, kar piše beli knjigi o vzgoji in izobraževanju, ki je bila sprejeta leta 2011, med stranmi 275–329, kar piše v nacionalnem programu duševnega zdravja, ki ga je ta državni zbor sprejel lansko leto. In tudi glede tega, kar je v tem problemu napisala varuhinja človekov pravic, zahteve do ministrstva. Zato, minister, sprašujem: Spoštovani gospod minister, na podlagi vaših zavez pričakujem, da boste na pravni podlagi, na osnovi katere že zdaj uresničujete Odločbe o usmeritvi in na temelju Odločbe o usmeritvi in individualiziranih načrtov začeli otrokom takoj financira nujno potrebne spremljevalce. In drugič, prosim za pisni podatek: Koliko otrokom z odločbami o usmeritvi, ki imajo pravico do začasnega spremljevalca za izvajanje fizične pomoči, Ministrstvo za izobraževanje tega financira in v kolikšnih deležih? Ker gre za kumulativne številčne podatke, brez imen, se lahko podajo, gre za 408 otrok in varstvo osebnih podatkov tu ne bo prizadeto, ker ne bodo omenjena imena. Skratka, prosim za ta pisni odgovor poleg prvega vprašanja, na katerega mi bo minister verjetno dal odgovor ustno. Hvala.
Najlepša hvala, gospod poslanec. Prehajamo na dvanajsto. Gospod Edvard Paulič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod Počivalšek! Po podatkih Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije malo gospodarstvo predstavlja preko 98 % celotnega slovenske gospodarstva. V letu 2017 je ta segment ustvaril 68 % prihodkov, dobrih 43 % izvoza in zaposloval skoraj tri četrtine oseb ter tako predstavlja pomemben segment slovenskega gospodarstva. Člani Odbora za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo, so pred kratkim obravnavali koalicijski predlog o imenovanju več državnih sekretarjev, v katerem je bilo predvidno tudi imenovanje državnega sekretarja za malo gospodarstvo. Slednji predlog je bil s strani opozicij zavrnjen, in sicer iz razloga, ker se je glasovalo o vseh državnih sekretarjih hkrati, opozicija pa se z vsemi imenovani ni strinjala. Na te isti seji pa so poleg koalicijskih članov odbora tudi nekateri opozicijski člani izrazili podporo imenovanju državnega sekretarja za malo gospodarstvo. Glede na navedeno, vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kakšno je vaše stališče do imenovanja državnega sekretarja za malo gospodarstvo? Na kakšen način nameravate znotraj resornega ministrstva pomagati temu segmentu gospodarstva? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Cenjeni zbor, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora! Spoštovani poslanec, gospod Edvard Paulič, najlepša hvala za vprašanje. Imenovanje državnega sekretarja za malo gospodarstvo bi vsekakor pozdravil, saj bi imenovanje dalo temu področju dosti večji dodaten simbolni pomen. Predlog za imenovanje sem vedno podpiral in na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se zavedamo izzivov tega dela na gospodarstvu in s številnimi ukrepi podpiramo tudi razvoj malega gospodarstva. Kljub zavrnitvi predloga zakona se pa vsebinsko s tem nič ne spreminja, saj že sedaj temu področju, torej malim, srednjim podjetjem posvečamo ustrezno pozornost in ukrepe podpore. Na skoraj vseh javnih razpisih in javnih pozivih ministrstva so mala in srednja podjetja glavna ciljna skupina, ki ima možnost kandidirati za razpisana sredstva. Od leta 2016 do danes je bilo tako razpisanih skoraj 845 milijonov evrov kohezijskih in integralnih sredstev, za katera so lahko kandidirala mala in srednja podjetja. Vse to predstavlja večino vseh razpisanih sredstev ministrstva. V okviru sredstev Evropske kohezijske politike pa obstaja tudi posebna prednostna os, ki je namenjena izključno malim in srednjim podjetjem. Z vzpostavitvijo delovanja skladov za finančne instrumente bo izključno za mala in srednja podjetja do leta 2023 na voljo kar 135 milijonov evrov dodatnih sredstev, povratnih, in pa sredstev za lastniško financiranje. Velja omeniti, da imamo za podporno okolje in načine dodeljevanja spodbud malim in srednjim podjetjem poseben zakon, to je Zakon o podpornem okolju za podjetništvo. Z zadnjo spremembo tega zakona smo izboljšali možnosti za podporo malim in srednjim podjetjem. Do leta 2018 so bile malim in srednjim podjetjem na voljo številne finančne spodbude, s katerimi smo podprli preko tisoč malih in srednjih podjetij na leto, ustvarili približno 2 tisoč novih delovnih mest, ohranili približno 20 tisoč delovnih mest in pa povečali dodano vrednost odprtih podjetij v povprečju za 4 % na leto. Spodbudili smo približno 200 milijonov evrov investicij v malih in srednjih podjetjih. Malim in srednjim podjetjem so na voljo tudi brezplačne storitve podpornega okolja in različni programi za spodbujanje podjetij in podjetništva, kot je na primer štirinivojski sistem slovenskih poslovnih točk – SPOT in pa brezplačne storitve izbranih subjektov inovativnega okolja. Z namenom državne spodbude kar najbolj poenostaviti in jih tudi približati tudi najmanjšim, z letošnjim letom uvajamo tudi spodbude malih vrednosti za mala in srednja podjetja, tako imenovane vavčerje, kajti ponovili bomo razpis za mikrokreditiranje ter garancije za bančne kredite s subvencijo obrestne mere. Najlepša hvala.
Najlepša hvala, gospod minister. Prehajamo na štirinajsto poslansko vprašanje. Gospod Dušan šiško, izvolite.
Hvala. Spoštovani! 22. januarja letos se je v Zagrebu ministrica udeležila 12. zasedanja meddržavne komisije za spremljanje izvajanja pogodbe med vladama Slovenije in Hrvaške o ureditvi statusnih in drugih pravnih razmerij, povezanih z vlaganjem v Nuklearno elektrarno Krško. Po sestanku je za medije izjavila, da Nuklearna elektrarna Krško izjemno uspešno obratuje in da je glede razgradnje in odlaganja radioaktivnih odpadkov na seji s Hrvati ugotovila napredek. Kot ilustracijo uspeha je napovedala ponovni sestanek meddržavne komisije za mesec september. Iz izjave je slovenska javnost lahko razumela, da v zvezi s problematiko Nuklearne elektrarne Krško in še posebej glede odlaganja nizko- in srednjeradioaktivnih odpadkov sodelovanje s Hrvati teče brez problemov, vendar temu ni tako. Res je, da elektrarna uspešno in za zdaj varno obratuje, vendar v Slovenski nacionalni stranki menimo, da njenega delovanja ne moremo in ne smemo ločevati od vprašanja radioaktivnih odpadkov in od dejanskega ali potencialnega vpliva elektrarne na okolje. Kakor je razvidno iz zapisnika koordinacijskega odbora, ki ga je omenjena komisija imenovala novembra leta 2017, so pogledi na reševanje vprašanja odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško med hrvaškimi in slovenskimi člani zelo različni. Še več, iz skupnih stališč je razvidno, da so naši strokovnjaki glede odlagališča za radioaktivne odpadke na lokaciji v Vrbini pristali na rešitve, ki za Slovenijo in še posebno za Krško nikakor niso spremenljive. Zato sprašujem: Zakaj je ministrica zavajala slovensko javnost s svojimi pozitivnimi ocenami odnosov s Hrvaško glede problematike Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov? Želim dobiti ustni odgovor na eni izmed naslednji sej, ker danes, žal, kot vidimo tudi stole, je ni. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Bomo ministrico obvestili. Naslednje poslansko vprašanje je vprašanje gospoda Predraga Bakovića.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! Zasebne varnostne službe se že dalj časa srečujejo z veliko kadrovsko problematiko, saj so se subjekti, ki izvajajo naloge s področja varovanja, ki ga ne zagotavlja država, kadrovsko podhranjene. To zagotovo nima dobrega učinka na kvaliteto opravljenega dela, zlasti pa se to odraža tudi pri splošnem stanju varnosti v državi. Ti subjekti imajo namreč vse večji neposreden vpliv tudi na stanje splošne varnosti, kar še posebej krepi njihovo vlogo in položaj na tem področju. Zato na pristojna ministra, torej za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in za notranje zadeve, naslavljam poslansko vprašanje, ki se glasi: Ali ima 27.a člen Zakona o urejanju trga dela elemente delovnega razmerja, kot jih določa zakon, ki ureja delovna razmerja? Ali je mogoče, da bi upokojenci lahko izvajali delo po pogodbi o začasnem in občasnem delu tudi na področju varovanja? Pravzaprav me zanima: Če veljavna zakonodaja na področju zasebnega varovanja upokojencev, seveda tistim, ki imajo za to ustrezne kompetence, onemogoča opravljanje začasnega ali občasnega dela, ali nameravate to problematiko urediti na zakonski ravni ali na kakšen drug način ter kdaj? Hvala za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Z uveljavitvijo novele zakona o urejanju trga dela je bilo vsem upokojencem, razen seveda tistim, ki prejemajo delno starostno ali predčasno pokojnino, delno pa so še delovno aktivni, omogočeno opravljanje začasnih in pa občasnih del. Začasno ali občasno delo se opravlja na podlagi pogodbe o opravljanju začasnega ali občasnega dela kot posebnega civilnopravnega pogodbenega razmerja med delodajalcem in upravičencem, ki ima lahko tudi nekatere elemente delovnega razmerja, kot jih določa Zakon o delovnih razmerjih. Upokojenec tako lahko v dogovoru z delodajalcem sklene pogodbo o opravljanju začasnega ali občasnega dela, v kateri je med drugim navedeno obdobje opravljanja dela in število ur, določena je tudi urna postavka za opravljeno delo ter predviden skupni znesek dohodka. Ne glede na navedeno pa želim poudariti, da ministrstvo ni naklonjeno širjenju tovrstnih izjem v posebnih predpisih, saj je z vidika varnosti delavcev in preglednosti pravnega reda pomembno, da je uveljavljeno splošno pravilo, da gre v obstoju vseh elementov delovnega razmerja za delovno razmerje z vsemi pravicami in pa obveznostmi, ki iz njega izhajajo in ki se opravljajo na podlagi pogodbe o zaposlitvi. Z vidika dela upokojencev še dodajamo, da izhodišča, ki jih pripravljamo na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, prav tako vključujejo rešitve za nadgradnjo sočasnega prejemanja pokojnine in dohodka iz dela, s katerimi naj bi upokojencem po izpolnitvi določenih pogojev, torej starosti in pokojninske dobe, omogočili prejemanje pokojnine ob pogoju plačevanja vseh prispevkov za socialna zavarovanja. Omenjene spremembe bodo v prihodnjih dveh tednih predstavljene koalicijskem poslancem in nato posredovane v obravnavo socialnim partnerjem v okviru Ekonomsko-socialnega sveta. Predviden rok za posredovanje predpisa, ki bo urejal naštete vsebine v Državni zbor, je prva polovica leta 2019. Dejstvo je, da gre pri začasnem in pa občasnem delu upokojencev za delo, kjer je na podlagi zakona dopustno, da obstojijo nekateri elementi delovnega razmerja. Je pa treba dodati, da se lahko glede razlogov za določitev pravnih podlag, na podlagi katerih je možno opravljati regulirano dejavnost, in glede morebitnih sprememb ureditve opredelijo le tiste institucije, ki to dejavnost urejajo, v primeru Zakona o zasebnem varovanju je to Ministrstvo za notranje zadeve. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Beseda je vaša gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Danes smo v nekaterih poslanskih vprašanjih in pa potem odgovorih tudi že poslušali o temi upokojenci. Bilo je rečeno, kaj vse se bo še naredilo za upokojence. Naj za izhodišče povem, da so mi takšna vprašanja kar nekoliko smešna pa tudi hkrati žalostna, glede na to, da potem, ko pa je možnost, da karkoli naredimo, se pa glasuje drugače. Pa bom tudi pojasnila. Gre namreč za tako imenovan dvig oskrbe v domovih za upokojence. O tej temi seveda ne govorimo mi politiki, ampak so na to opozorili upokojenci sami. Kot veste, je nekako začela krožiti v okviru domov upokojencev in tudi njihovih sorodnikov peticija za dostojanstveno starost, ki jo sedaj podpisujejo tako tisti, ki so oskrbovanci, kot tudi njihove družine. V njej pa so jasno izpostavili vas, ministrica, oziroma vaše ministrstvo, da se odzovete odgovorno predvsem do te skupine državljank in državljanov, ki so najbolj ogroženi. Jasno so povedali, mi seveda ne moremo iti na ulice, mi ne moremo protestirati, ker nam zdravje in naša starost tega ne omogočata. Zato sem še toliko bolj žalostna, ko sem prej poslušala predsednika Vlade, ki je rekel: »Seveda smo morali dvigniti plače, drugače bi pa imeli proteste.« Jaz se s takšnim načinom ne strinjam. Dvignejo se plače, zato ker se morajo, ker nekdo slabo živi, in ne zato, da se izogneš protestom. No in to je generacija, ki protestirati ne more. V Slovenski demokratski stranki smo pri rebalansu proračuna predlagali, da se prenese del zneska, okvirno 5 milijonov evrov, ravno zato, da ne bi prišlo do dviga teh oskrbnin, pa so vse koalicijske stranke z nadkoalicijsko Levico glasovale proti. Se pravi, mi smo hoteli tudi ministrstvu pomagati, da bi tudi na ta način prebrodili to težavo, zato je še toliko bolj žalostno, da poslušam danes vprašanje s strani Stranke Alenke Bratušek, kaj se bo naredilo za upokojence, če so 2 dni nazaj glasovali proti ukrepu, ki bi dejansko pomagal. In zdaj me res zanima, ministrica: Glede na rebalans proračuna in zneske, ki so v okviru, kaj lahko res naredite za to?
Hvala, gospa poslanka. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo. V zvezi z vašim vprašanjem želim uvodoma izpostaviti, da so se v zadnjem obdobju temeljni mehanizmi socialne države okrepili, odpravljeni so bili po šestih letih vsi varčevalni ukrepi na področju socialne in pa družinske politike, zvišali so se socialno-varstveni prejemki, denarna socialna pomoč in varstveni dodatek, ki je namenjen starejšim od 63 let za ženske in pa 65 let za moške. Zvišale so se tudi pokojnine in drugi prejemki, nazadnje z 28. februarjem za 2,7 % z veljavnostjo od 1. januarja. Prav tako so se v februarju po dolgih letih uskladili tudi zneski za dodatek za pomoč in postrežbo ter invalidnine za telesno okvaro. Ta uskladitev se je opravila skladno s sistemskim zakonom, hkrati pa smo se pri sprejemu Zakona o izvrševanju proračuna že dogovorili, da bomo v letu 2019 opravili še eno izredno uskladitev, in sicer predvidoma v decembru 2019. V letošnjem letu se bo upokojencem v primerjavi s preteklim letom izplačal tudi letni dodatek, višji znesek, do njega bodo upravičeni vsi upokojenci. Sredstva za plačilo letnega dodatka se bodo povečala za 17 milijonov evrov. Obseg sredstev, namenjenih za izplačilo letnega dodatka upokojencem, je po dolgih letih enak tistemu pred sprejemom Zakonu o uravnoteženju javnih financ. Za Slovenijo tako kot za večino drugih držav pa velja, da postajamo starajoča se in pa dolgoživa družba. Podaljševanje življenjske dobe prinaša tudi pomembne spremembe v starostni strukturi prebivalstva. Za spopadanje z izzivi dolgožive družbe je Slovenija sprejela Strategijo dolgožive družbe. Namen strategije je spodbuditi najširši krog deležnikov s potrebo po odzivanju na izzive, ki jih pred nas postavlja staranje prebivalstva. S to strategijo se želi prispevati k temu, da spremenjena razmerja med prebivalstvom ne bi bila vzrok za konflikte med generacijami ali motnja v delovanju socialne države. Na podlagi sprejete strategije je že bil ustanovljen Svet za aktivno staranje in medgeneracijsko solidarnost, kjer bodo tudi pripravljeni konkretni ukrepi, ki prispevajo k zagotavljanju dostojne starosti. Kako je poskrbljeno tudi za starejše? Po izkušnjah organizacij, ki izvajajo programe za starejše, le-te kot največjo težavo izpostavljajo osamljenost. Največja težava nastane takrat, ko starejši nima svoje socialne mreže, hkrati pa ne želijo pomoči pristojnih institucij. Ministrstvo tako sofinancira socialno varstvene programe, za katere namenimo cirka 14,7 milijonov evrov. V vse programe se lahko vključijo starejši, ki se znajdejo v stiski. V zadnjih letih se je močno razširila mreža teh programov, namenjenih medgeneracijskemu sodelovanju in socialnemu vključevanju starejših. Med programi za starejše, ki jih sofinanciramo, želimo posebej izpostaviti program Za starejše, program Staranje brez nasilja, 15 večgeneracijskih centrov in pa Slovensko združenje za pomoč pri demenci – Spominčica in še nekatere druge. V zvezi z zvišanjem cen v domovih za starejše. V obstoječem sistemu institucionalnega varstva osnovne socialne storitve v domovih za starejše, to je bivanje, prehrana in socialna oskrba, seveda vplačujejo upravičenci oziroma zavezanci, zdravstvena oskrba v domovih se pa financira iz zdravstvene blagajne. Za spremembo s 1. 1. 2019 se je odločilo 60 % vseh domov za starejše, pri čemer so upoštevali priporočilo ministrstva, naj posebej poudarim, da sem že v mesecu decembra dala dopis na vse socialnovarstvene zavode in jih pozvala k temu, da se naj odločijo za dvig cen, ki v povprečju ne presega 2 %. Podatkov o spremembi cen, veljavnih s 1. 3. v tem trenutku še nimamo, ker so v zadnjem tednu v mesecu februarju potekale seje sveta zavodov, na katerih bodo potrjene predlagane spremembe cen, obvestila o spremembi cen bodo posredovana na ministrstvo, računamo nekje v začetku tega meseca. Ministrstvo je v zvezi z uskladitvijo cen v marcu pozvalo vse izvajalce, da odgovorno pristopijo k določitvi cene in pri tem upoštevajo izkazane prihodke in odhodke v poslovnem poročilu za leto 2018, načrtovane dohodke v finančnem načrtu za leto 2019 in tudi plačilno sposobnost uporabnikov. Izvajalce, ki so v začetku leta 2019 že uskladili cene storitve, je tudi pozvalo, da k dodatni ceni spremembe pristopijo le, če veljavne cene ne omogočajo kritja načrtovanih stroškov storitve oziroma ustrezno uskladijo tiste elemente cene, ki v začetku leta niso bili predmet usklajevanja. Na področju institucionalnega varstva starejših je treba izboljšati dostopnost storitev, kar lahko zagotovimo le s sprejetjem sistemskega zakona o dolgotrajni oskrbi, ki sicer sodi v pristojnost Ministrstva za zdravje. Cilj sistemskega zakona je torej tudi izboljšanje dostopnosti storitve z oblikovanjem novega stebra socialne varnosti. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala lepa za vaš odgovor. Zdaj tole slednje, kar ste povedali, pa se sicer ni nanašalo na moje vprašanje, glede dostopnosti, se absolutno z vami strinjam, ampak jaz mislim, da se moramo enkrat začeti resno pogovarjat o tem, predvsem pa iz izhodišča pravičnosti. Mi imamo na eni strani upokojence z izjemnimi pokojninami, ki znašajo, ne vem, čez 2 tisoč evrov, pa imajo brezplačne domove za starejše občane. Mislim, kaj takega se v tej družbi ne bi smelo dogajati. Na drugi strani pa pravite, da je prišlo do dviga pokojnin. Ja, že, že, ampak veste, mi imamo veliko starejših z invalidsko pokojnino, ki danes ne dosega zneska socialne pomoči. Teh je več tisoč, spoštovani. In zdaj, takšen dvig, ki se danes obeta, je za takšne ljudi enostavno preveč. Marsikdo se danes vpraša, ali bo lahko ostal v domu za ostarele, ker tudi njihovi svojci več tega ne morejo financirat. In zdaj na eni strani se je seveda dvignila plača, ampak udari iste ljudi po žepu. Se pravi, nekomu se je dvignila plača, ampak seveda skrbi za svoje starše v domu upokojencev in ta višja plača bo šla zdaj seveda za višje zneske. Jaz menim, da je neodgovorno v državi, da če dvignemo plače in seveda omogočamo, da nekdo živi bolje, da na drugi strani pride seveda do dvigovanja cen. To kar ste pa rekli, da ste dali dopis, da naj vendarle gledajo pri tem, ali bodo dvignili cene ali ne, ali lahko naredijo kaj drugega, jaz mislim, da je to nekoliko, iz vidika teh ljudi, ki so tam zaposleni in pa vodijo te ustanove, eno breme, ki ste jim ga dali. Jaz mislim, da nikomur ne gre za to, da bi dvigoval cene zato, ker bi se šel zaslužkarja. Ali naj zato začnejo varčevati pri hrani? Mi imamo na eni strani podatke, da imajo migranti takšne in drugačne obroke, takšno in drugačno kakovost hrane, tukaj naj pa zdaj v domovih za upokojence začnejo varčevati pri hrani? Ne gre, nekaj je treba naredit! Jaz res pozivam [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospa poslanka. Gospa ministrica, želite odgovoriti? Ne želite odgovoriti, dobro. S tem zaključujemo 16. poslansko vprašanje, prehajamo na 17. Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Cenjene ministrice, cenjena ministra! Moja poslanske vprašanje se nanaša na ministrico za kmetijstvo dr. Pivec glede evropske perspektive, ki se imenuje razvoj podeželja, ki se počasi na žalost končuje, čas hitro teče, to je 2014–2020. V to perspektivno smo, seveda ne po vaši krivdi, vstopili malo kasneje, malo z zamudo, s pripravami smo zamujali. V tem obdobju je v Republiki Sloveniji po neki statističnih podatkih, ki smo jih dobili lansko leto, prenehalo s kmetovanjem okoli 2 tisoč 400 kmetij. Skratka, če to damo na dan, v Sloveniji preneha s kmetovanjem 1,5 kmetije. Seveda zelo težko primerjamo te naše kmetije z evropskimi, ki so velike. Od 60 tisoč kmetij imamo kar 28 tisoč kmetij, ki so manjše od 3 hektarjev. Spoštovana ministrica, glede te perspektive razvoja podeželja 2014–2020, ki jo, kot sem rekel, počasi zaključuje, me zanima: Ali se ta trend ustavlja, zmanjšuje? Na drugi strani me pa zanima, ko se pripravljamo na novo perspektivo, ko bo po letu 2020: Ali se bodo ti trendi lahko obrnili ali vsaj ustavili in se začeli obračati navzgor?
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala gospodu Podkrajšku za vprašanje. Ja, res je, da mi zelo skrbno in z veliko občutljivostjo spremljamo, kakšno je stanje na področju števila kmetij kot tudi strukture kmetijskih gospodarstev. In dejstvo je, da se po zadnjih podatkih SURS v Sloveniji s kmetijsko dejavnostjo ukvarja manj kot 70 tisoč kmetijskih gospodarstev. Opažamo trend zmanjševanja kmetijskih gospodarstev. Če povem zgolj za primerjavo, leta 2003 je teh bilo 77 tisoč. Je pa nekoliko bolj razveseljivo dejstvo, da se vendar dogajajo neke vrste prestrukturiranja, kjer beležimo rast v hektarskih površinah, kar pomeni, da ta kmetijska gospodarstva obdelujejo 480 tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč, kar je za več kot 22 % več kot v letu 2000. Še vedno je povprečna velikost slovenske kmetije 6,9 hektarja, kljub temu, da se je v zadnjih 20 letih povprečna velikost kmetije povečala za dobrega 1,3 hektarja. Dovolite, da omenim, da še vedno to zaostaja za evropskim povprečjem, ki znaša približno 16,6 hektarja. Te majhne kmetije so seveda izjemnega pomena, prvič z vidika samooskrbe, še bolj pa so pomembne z vidika ohranjanja funkcije podeželja, ohranjenosti krajine in pa seveda biotske raznovrstnosti. Zaradi vseh teh dejstev, ker je takšnih kmetij v Sloveniji več kot 80 % in ker je več kot 75 % kmetijskih površin vezanih na območja z omejenimi dejavniki, jim seveda namenjamo še prav posebno pozornost. Tako so bila v programskem obdobju 2014–2020 podprta z kar nekaj ukrepi. Dovolite, da jih zgolj omenim, tiste, ki so bili v zdajšnjem programskem obdobju. Bom povedala tudi, na kakšne način načrtujemo, kar se že da načrtovati tudi za prihodnjo finančno perspektivo. V okviru podukrepa 6.3, ki se ga je v tej finančni perspektivi namenjalo ohranjanju majhnih kmetij na območju z omejenimi dejavnimi in pa razvoju majhnih kmetij, so bile podprte predvsem majhne kmetije, ki ležijo na območju z omejenimi dejavniki, na območjih z največjo registrirano brezposelnostjo, na območjih z največjimi deležem nosilcev gospodarstev starejših od 55 let, majhne kmetije na problemskih območjih in pa kmetijam ki ležijo na območjih, kjer se v zadnjih desetih letih kaže največji pojav zaraščanja kmetijskih površin. Poleg podukrepa 6.3, za katerega se je namenjalo 20 milijonov evrov, in sicer so bila kmetijska gospodarstva v obliki nepovratnih sredstev podprta z zneskom podpore 5 tisoč evrov na upravičenca, so se izvajali še številni drugi ukrepi v okviru programov razvoja podeželja, in sicer ukrepi za investicije, kjer so se sredstva namenjala predvsem za vlaganje v predelavo ali trženje kmetijskih in živilskih proizvodov ter kmetijske in gozdarske infrastrukture, in pa ukrepa 4.2, kjer se je podpiral razvoj dopolnilnih dejavnosti na teh manjših kmetijah. Kako naprej? Nahajamo se v obdobju, ko ravno načrtujemo vstop v novo finančno perspektivo, ki ste jo tudi sami omenili. Po zdajšnjih obetih naj bi se ta perspektiva začela leta 2021, žal, kot je vsem nam znano, pa tudi Evropska komisija še zamuja oziroma je nekoliko počasnejša v časovnici za sprejemanje tistih odločitev, ki bi potem tudi državam članicam dale možnost, da načrtujejo svoje lastne strateške načrte. Prav gotovo bomo pa mi s prav posebno pozornostjo razmišljali o teh majhnih kmetijah, tako na področju neposrednih plačil, to je prvi steber, pri katerih gre za izravnavo dohodkovnih razmerij in pa podporo kmetijam, in pa tudi seveda na področju programov razvoja podeželja s ciljem, da bi seveda tudi dosegli čim večjo sinergijo med obema vrstama ukrepov. Hkrati spodbude za manjše kmetije seveda ne smejo zaustaviti procesa prestrukturiranja, saj kot vemo in kot sem že omenila, so povprečne velikosti kmetij v Evropski uniji precej večje od slovenskih in mi bomo vendar morali pustiti, da se tudi ta proces prestrukturiranja dogaja, v kolikor bomo želeli dvigovati odstotek samooskrbe v naši državi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovana ministrica, hvala za vaš prvi del odgovora. Prav gotovo se strinjam z nekimi vašimi podatki, ki so tudi javno dostopniskozi vso preteklost, tudi za prihodnjo perspektivo, ki sem jo omenil, da jo počasi zaključujemo. Ker sem bil sam v prejšnjem mandatu član odbora za kmetijstvo, smo velikokrat ugotovili, da so ti razpisi delani za velike sisteme, oba pa ugotavljala, koliko kmetij nam propade na dan, da je tukaj problem slovenskega podeželja. Ne dvomim, da ne bodo velika polja obdelana, tudi če pet kmetij propade, da jih bodo veliki sistemi obdelali, se pa bojim in to je pokazatelj, ko se vozimo po Sloveniji, za podeželje tam, kjer nihče ne bo obdeloval. Pa bom konkreten, da ne bomo na pamet govorili. 28. decembra je bil objavljen javni razpis za podukrep 4.1. za podporo, za naložbe v kmetijstvu. Tukaj vsi tisti, ki prijavljajo to, govorijo, da je velik interes. Se nam pa velikokrat zgodi, da so velika pričakovanja, službe te razpise našim kmetom pripravijo, potem se pa zgodi, da zmanjka denarja. Imeli smo en primer v prejšnjem mandatu, da smo velikokrat ministra prepričevali, da bi povečal to kvoto, da bi lahko zajeli širši segment teh kmetij, pa nam ni uspelo. Zato vas sprašujem za ta konkreten ukrep, ki je zunaj, mislim, da bo odprt do aprila, da se ne bo zgodilo, da bo velik interes, potem pa denarja zmanjka in ostanejo naše male kmetije na cedilu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Res je, se strinjam z vami, da je ukrep 4.1. eden najbolj želenih ukrepov, in v resnici je na ta ukrep veliko prijav. Kot sami veste, smo tudi mi omejeni s sredstvi, ji jih dobimo iz Evropske unije. Če kdo, bi si tudi jaz želela večji obseg sredstev, predvsem v tem obdobju, ko sama vodim resor. Žal prihajamo h koncu obstoječe finančne perspektive in sredstev je na voljo zgolj, kolikor jih je pač po posameznih ukrepih še ostalo. Mi se trenutno lotevamo vrednotenja ukrepov, ki so bili izvajani od leta 2014 oziroma z zamudo 2015, ker smo pozno štartali v perspektivo, in kar je možno narediti, bo možno narediti prerazporeditve med določenimi vrstami ukrepov. Pomeni tisti ukrepi, ki so bili nekoliko slabše črpani ali po njih ni bilo povpraševanja, in tam ostajajo sredstva, preusmeriti na tista področja, kjer je to seveda bolj zaželeno oziroma kjer obstaja večji interes po prijavah. Torej takoj po vrednotenju, ki računam, da ga bomo opravili v spomladanskem delu, bomo seveda videli, ali še ostajajo sredstva, in jih bomo zagotovo prerazporedili na tiste ukrepe, ki so zaželeni in to zagotovo je ukrep 4.1 in tudi 4.2, ki omogoča dopolnilne dejavnosti. Vendar pa dovolite, da za prihodnjo finančno perspektivo povem še to, da se zelo nagiba k temu, ker ste omenili večje sisteme tudi in podporo njim, da bi se šlo v prihodnji finančni perspektivi predvsem pri neposrednih plačilih na bolj pravično razdelitev sredstev, kjer je težnja, da bi se v večji meri kot danes znižala sredstva velikim prejemnikom, in tista sredstva, ki bi ostajala, se pravi, da bi bil tudi nek zgornji limit sredstev, ki jih lahko velike strukture oziroma velike posesti dobijo, na 60 tisoč evrov in da bi se potem tista sredstva preusmerjala seveda tudi na manjša kmetijska gospodarstva. Seveda pa je potrebno pri tem, kot sem že povedala, biti previden in pozoren tudi na to, da vendarle omejimo prestrukturiranje tistih, ki pa želijo povečevati svoje posesti. Jaz pogosto rečem, treba je s posebnimi ukrepi naslavljati majhne kmetije, ki so samooskrbne in skrbijo za razvoj podeželja, in z drugačnimi ukrepi tiste, ki prispevajo k dvigu samooskrbe naše države. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na 18. vprašanje, besedo ima Jani Möderndorfer. Izvolite.
Spoštovana ministrica Pivec, jaz sem vam vprašanje že poslal pisno vnaprej, tako da vas ne bom matral s to latovščino, ki je tam napisana, ampak zaradi tega, ker naju spremlja slovenska javnost, bova pa vseeno malo poenostavila in naredila razumljivo to vprašanje. Žal je ena izmed mnogih agencij, ki jih imamo v Sloveniji in je tudi seveda pod vašim resorjem, pod vašo jurisdikcijo tista, ki ji rečemo Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja, ki pa seveda tudi skrbi za promocijo. Temu primerno je seveda tudi opravila razpis in z evropskimi sredstvi ponudila za pospeševanje pridelovanja vina oziroma kot se reče temu pravilnega osveščanja za podporo promocije vina in tako naprej na Slovenskem. Mi smo v Sloveniji seveda rekli, da je vino celo hrana ne pijača, in temu primerno seveda tudi, bom rekel, naša tradicija funkcionira. Vendar nastane en resen problem. Mi dodelimo ta sredstva z namenom in željo, da se seveda to uresniči, potem se pa pojavi en drug organ v tej državi in reče, ups, ne, to pa ni to, kar vi hočete speljati, ampak gre v resnici za prikrito oglaševanje pitja vina. Čeprav v resnici v samem programu, ki so ga prijavili, rečejo Pij malo, pij dobro in odgovorno uživanje vina, da bodo opozarjali na prekomerno pitje oziroma neodgovorno uporabo alkohola. So naši državni uradniki rekli, da je to prikrito pitje, čeprav tam govorijo o kulturi pitja in se tega tudi zavedamo, kajti vsesplošno znano dejstvo je, kakšen problem alkoholizma v Sloveniji imamo, po drugi strani pa imamo vinogradnike, ki živijo za vino in delajo za to, da bodo imeli kaj od vina, mi jim delamo pa kontra uslugo. Zato vas, ministrica, sprašujem: Koliko časa še na takšen način? Glede na to, da je bila odločba izdana, ker ta razpis je bil med 2017 in 2018, mi smo zdaj 2019, program ni izveden, sredstva so tam, bodo propadla. Kaj se bo zgodilo, kdo bo zdaj nosil odgovornost? Kakšno sporočilo dajemo mi tem vinogradnikom? Koliko daleč še?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo in hvala za poslansko vprašanje, gospod Möderndorfer. Bom najprej odgovorila konkretno na to vprašanje in vendar potem še nekaj svojega razmišljanja v zvezi z delom tistih struktur, v tem konkretnem primeru agencije, ki ste jo omenili. V danem primeru sem seveda preverila, za kakšno zadevo gre, in res je, da podporo za obveščanje potrošnikov v državah članicah o odgovornem uživanju pitja vina in sistemih Evropske unije za označbe porekla ter geografske označbe opredeljuje Uredba o izvajanju podpornega programa v vinarskem sektorju. Obveščanje v državah članicah v okviru ukrepa podpora za obveščanje potrošnikov v državah članicah o odgovornem uživanju vina mora temeljiti na dejanski kakovosti in lastnostih vina z zaščitno označbo porekla ali zaščitno geografsko označbo, ki ni usmerjeno k določenim blagovnim znamkam in ne spodbuja uživanja alkohola. Agencija za kmetijske trga in razvoj podeželja je na ta razpis, objavljen, prejelo eno vlogo za odobritev programa in jo je 11. 8. tudi odobrila. Stranka je v okviru svojega programa obveščanja uporabila sporočili: »Odgovorno uživanje vina« in »Pij malo, pij dobro« ter navedbo imena »vinoteka«, vključno z naslovom spletne strani, na kateri je objavljena ponudba vin določenih proizvajalcev oziroma članov združenja vinarjev, ne bom omenjala imena. Agencija za kmetijske trge je ugotovila, da je stranka kršila zahtevo za obveščanje, saj ne sme biti usmerjeno k nobenim blagovnim znamkam, kar je v konkretnem primeru z navedbo imena in pa naslovom bilo, saj nam to prepoveduje drugi odstavek 19. člena prej omenjene uredbe. Glede uporabe sporočil »Odgovorno uživanje vina«, »Pij malo, pij dobro« ter vsebine ostalih informacijskih gradiv je agencija zaprosila za mnenje o ustreznosti informacij v zvezi z učinkom uživanja vina na zdravje in vedenje Ministrstvo za zdravje, to je pa vprašanje posredovalo Nacionalnemu inštitutu za javno zdravje, saj smo v to v tem primeru tudi zavezani. Nacionalni inštitut za javno zdravje je pa seveda ugotovil, da omenjene vsebine spodbujajo k pitju vina. Agencija za kmetijske trge seveda mora upoštevali to mnenje, ampak smo vendar stranko 22. 2. zaprosili, da se ima pred izdajo odločbe še vedno možnost izreči o ugotovitvah ter se ji je dala možnost, da predloži dodatne argumente o upravičenosti zahtevka za povračilo stroškov. Na ta odgovor v tem trenutku še čakamo, torej ni ustavljeno. Bom še nadaljevala, če dovolite, ker imam še malo časa. Jaz se pav nekem delu seveda z vami strinjam. Kje je v resnici meja med tem, ker na drugi strani sem pa seveda v funkciji zagovornice tistih, ki v Sloveniji vino pridelujejo. Tukaj je resnično vedno dilema med tem, kaj je še primeren oglas za vinarja, da bo vendar svoj produkt na trgu uspel prodati, in kaj je tisto, kar nam je s strani resorja, ki skrbi za zdravje državljanov, še dovoljeno oglaševati. Sama prihajam iz vinarske stroke in se s tem vprašanjem soočam 15 ali 20 let. Kar se tiče pa Agencije za kmetijske trge, jaz vem, da številne agencije pogosto delujejo po principu uradniškega pregledovanja. Jaz se res zelo trudim in si prizadevam, da bi vendar gledali te zadeve čez prizmo vsebinskih obrazložitev in poskušali najti zdravo mejo, ki jo seveda zakon še dopušča, hkrati pa ne škoduje tistemu, ki se za ta sredstva prijavlja.
Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa. Ministrica, me veseli vaš način razmišljanja. Pa vendar na koncu bova skupaj ugotovila, da imava uradnike, ki tej državi vladajo in odločajo na koncu z odločbami. Imamo uradnike, ki odločajo in izdajajo takšne odločbe, in imamo uradnike, ki izdajajo takšne odločbe. Minister se pa kvazi ne sme vmešavati v neodvisno delo postopkov in tako naprej. Ampak mi bomo morali narediti enkrat temu konec, veste. Če prodajamo slaščice, rečemo temu slaščičarna. Če prodajamo čokolado, temu rečemo čokoladnica. In če prodajamo vino, temu rečemo vinoteka. Naj se ne delajo norca na tem NIJZ. Škoda, ker ni danes ministra Fakina za zdravje tu, da bi to razpravo poslušal, ker jaz imam počasi poln kufr teh, bom rekel, objestnežev, ki so obsedeni od tega, ker mislijo, da bo vsak Slovenec postal kronični pijanec, če bo kupil vino, ki je mimogrede hrana. Sam pa sem abstinent in ne pijem že deset let alkohola. To je paradoks, da moram sedaj to jaz govoriti. Ampak sem pa proti ljudem, uradnikom, ki bodo za ceno tega, ker jih ne zanima, kdo na drugi strani bo propadel, vztrajali na nekih svojih pogledih iz nekih svojih kapric. Čeprav vemo, da na koncu bo moral biti sklep izdan. In včasih je treba sprejeti takšno odločitev, pa naj gredo na sodišče, pa naj izpodbijajo. Imate veliko odgovornost na sebi. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Vendar bi želela pojasniti del odgovora, ne tistega, ki je v pristojnosti ministra Fakina, ampak tisti del, ki se nanaša na vinoteko. V konkretnem primeru ne gre za besedo vinoteka, ampak gre za to, da jaz nisem želela celotnega naziva navesti in je dejansko šlo za direktno usmeritev v ime oziroma tiste, ki za tem stojijo. Kar se tiče pa ostalega, povedala sem, da si zelo prizadevam za to, da to uradniško razmišljanje vendar spravimo, vsaj kar se tiče mojega resorja, na nivo tega, da bomo evropska sredstva uporabljali resnično za tisti namen, za katerega so namenjena. Kar se tiče pa primera oglaševanja vina, ker smatram, da je vinarski sektor vendar na tem področju nekoliko prizadet ali pa oškodovan, se zavezujem, da bom sama opravila pogovor s pristojnim Ministrstvom za zdravje, kje je vendar tista zdrava meja, ki je še dopustna in moramo z njo vendar pomagati našemu vinarskemu sektorju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za finance dr. Bertoncelj, rad bi vam zastavil vprašanje v zvezi s prodajnim postopkom Abanke, delniške družbe. Dejstvo je, da je Evropska komisija sprejela odločitev, da mora biti 100-odstotni delež Abanke prodan najkasneje do junija 2019 kot posledica državne pomoči reševanja te banke in pa Banke Celje v letu 2013. Spoštovani minister, zanima me: Na kakšen način poteka prodajni postopek te družbe? Kateri finančni svetovalci so vključeni pri tem prodajnem postopku? Ali ste se v zadnjem obdobju mogoče z Evropsko komisijo pogovarjali tudi o možnosti, da se sama prodaja te družbe ne bi izvedla? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec mag. Pogačnik! Prodajni postopek Abanke je v teku. Kot vemo vsi iz javno dostopnih informacij, poteka trenutno v banki skrben pregled poslovanja. Mislim, da so že pred tem, da ga zaključijo, ali pa so ga nekateri potencialni investitorji že zaključili. Potem pa temu sledi oddaja zavezujočih ponudb, ravno tako je javni podatek, da bi to bilo nekje še do konca meseca marca. Vlada je avgusta lani s sklepom pooblastila Slovenski državni holding, da v imenu in za račun Republike Slovenije izvaja ta prodajni postopek. Kolikor je meni poznano, poteka postopek v skladu z načrtovano časovnico in so dejansko vsi postopki bili zaključeni v okviru te časovnice. Več od tega v tem delu, kako poteka postopek, katera so pravzaprav imena pravnih ali finančnih svetovalcev [[…]]Običajno je, da so v teh postopkih vsekakor vključene mednarodne pravne pisarne in mednarodne svetovalne finančne in revizijske hiše. Pravzaprav niti ne morem razkriti več od tega, kako postopek poteka, minister za finance ne more razkriti, ker gre za časovno občutljive informacije. Lahko pa povem, da je edino merodajno telo, ki bi lahko sprejelo kakršnokoli odločitev v zvezi z zavezami, Vlada Republike Slovenije. Na zadnjem sestanku sva se s komisarko za konkurenco gospo Vestager pogovarjala o NLB in zavezah okrog NLB, nisva se pa pogovarjala o postopkih v zvezi z Abanko, oziroma kot ste lahko zasledili tudi s tiskovne konference, po končanem srečanju sva tako jaz kot gospa komisarka pravzaprav popolnoma jasno povedala, kakšno je stališče. Mi smo ta hip oddaljeni od prejetja zavezujočih ponudb kakšen dober mesec. Več od tega zaradi občutljivosti tovrstnih informacij, da ne bi tega kdo razumel, da želim s funkcije ministra za finance eventualno vplivati na sam postopek, niti ne smem dati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani minister, hvala za ta del vašega odgovora. Verjetno jaz tega vprašanja ne bi zastavljal, vendar dejstvo je, da zaveza, ki jo je sprejela Slovenija s takratno državno pomočjo, to smo že v Slovenski demokratski stranki večkrat poudarjali – da dejansko časovna komponenta ni tista, ki igra pozitivno za proračun Republike Slovenije. Dejstvo je, da je morala Abanka zaradi časovnega odmika prodaje proti koncu prodajnega okna sprejeti vrsto izravnalnih ukrepov, od tega, da je zmanjševala bilančno stopnjo, do tega, da je odprodala svoji dejavnosti faktoringa, lizinga, ki sta bili v obdobju pred letom, dvema visoko donosni dejavnosti. Dejstvo je, da smo verjetno že zaradi te zamude pri prodaji, če se lahko tako reče, nekaj denarja v proračunu izgubili. Dejstvo, ki je pa najbolj presenetilo, je, da je nekako v mesecu novembru državni sekretar na Ministrstvu za finance izjavil, da se resno razmišlja celo o alternativnih scenarijih za odprodajo Abanke. To pomeni, da se ta odločba, ki jo je izdala Evropska komisija, ne bi upoštevala, ampak bi se iskali neki alternativni scenariji. Spoštovani minister, glede na to, da je ta izjava prišla iz vašega ministrstva, ne bi rekel za neko osebo, ki je zaposlena na ministrstvu, temveč od državnega sekretarja, me zanima: Ali se zdaj resno razmišlja o nekih alternativnih scenarijih? Ali je bila v zvezi s to zadevo že kontaktirana tudi Evropska komisija? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Na prvi del vprašanja – za vsa vprašanja v zvezi s prodajnim postopkom je pristojen Slovenski državni holding, ki bo lahko posredoval te informacije o svetovalcih in tako naprej. Glede drugega dela vprašanja pa, kot sem že omenil, je za kakršnokoli odločitev v zvezi s tem postopkom v smislu teh zavez pristojna edino Vlada Republike Slovenije. Na Ministrstvu za finance ne pripravljamo nobenih alternativnih scenarijev.
Hvala lepa. Gremo naprej. Nataša Sukič bo postavila vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Žal ministrice danes ni tukaj, ampak kljub temu zastavljam vprašanje, in sicer: šikaniranje na delovnem mestu, neprimerna razporeditev delovnih obveznosti, prekomerno obremenjevanje samo določenih sodelavk in sodelavcev, žalitve, kričanje in podobno. Predstavljajmo si tako zastrupljeno delovno okolje, takšno delovno klimo in jasno, verjetno ni presenetljivo, da se v takšnem okolju povečuje odsotnost zaposlenih zaradi bolniških. O čem govorim? Verjetno je jasno, da govorim o očitkih, o katerih smo lahko brali v medijih. Sama sem govorila z eno izmed žrtev domnevnega mobinga na inšpektoratu na Ministrstvu za infrastrukturo. Gre za mobing, bojda za mobing s strani glavne inšpektorice na tem inšpektoratu. »Zaposleni na inšpektoratu so v nenehnem strahu,« trdi ena izmed žrtev. In dodaja, da se splošna služba na inšpektoratu sploh ne ukvarja s svojo osnovno dejavnostjo, ki naj bi bila v glavnem in predvsem podpora inšpektorjem, pač pa se ukvarja z nadzorovanjem in discipliniranjem zaposlenih. Se pravi, izvaja ves čas nek nadzor, pa ne zato, da bi se izboljšala kvaliteta dela zaposlenih, pač pa zato, da bi se izsledki tega nadzora morebiti uporabili oziroma zlorabili napram tistim, ki si predrznejo prijaviti to trpinčenje na delovnem mestu. Teh prijav je bilo v preteklem letu precej in samo v prvih dveh mesecih letošnjega leta že dve. Če iz tega ni jasno, da tukaj nekaj ni v redu, ne vem. Seveda, zaenkrat se gibljemo v območju domneve, kajti Ministrstvo za infrastrukturo oziroma inšpektorat vztrajno zatrjuje, da so delovni odnosi v okviru normalnih delovnih odnosov, s čimer se pa recimo ne strinja predsednik Sindikata državnih organov Slovenije Frančišek Verk, ki opozarja, kaj je posledica. Da se dodatno zaostrijo zadeve, ko nekdo prijavi ta mobing, seveda je potem posledično slabše ocenjen, ko se ocenjuje njegovo uspešnost. Zato sprašujem ministrico: Ali in kako boste ukrepali? Kako to, da se do zdaj na pozive predsednika Sindikata državnih organov Slovenije niste odzvali? Na naslednji seji pričakujem ustni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jožef Lenart bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovani gospodje ministri, vsi ostali prisotni, gospa ministrica Pivec! Naše občane iz Spodnjega Podravja pa tudi mene kot njihovega poslanca skrbi zaraščanje kmetijskih zemljišč, predvsem tistih bolj hribovskih, kjer je za obdelavo potrebnega veliko ročnega dela. Zavedamo se, da je ekološko kmetovanje zelo primerno za manjše hribovske kmetije oziroma za območja z omejenimi možnostmi za kmetijsko dejavnost. Število ekoloških pridelovalcev se sicer povečuje, vendar pa rast ekološke pridelave še vedno ni izrazita – kaj je vzrok in kako stanje spremeniti na bolje? Torej zmanjševati zaraščenost zemljišč s povečevanjem ekološkega kmetovanja. Večina ekoloških pridelovalcev iz Spodnjega Podravja namreč navaja, da je vedno težje prodati ekološko pridelano hrano. Želijo si, da bi ekološka hrana postala bolj cenjena, kupci pa bolj osveščeni. Potrebno je torej uporabiti vsa znanja raziskovalcev in kmetijskih svetovalcev. Sprašujem vas: Ali ste za spodbujanje ekološkega kmetovanja vzpostavili primerne ukrepe? Ali trenutno že teče kakšna akcija promocije za pridelavo zdrave in ekološko pridelane domače hrane? V zadnjih letih se tudi med potrošniki veča povpraševanje po zdravi prehrani. V zvezi s tem me zanima: Zakaj potem pridelava te pri nas ni bolj izrazita? Ali ni morda problem velik uvoz in poceni uvožena prehrana? V decembru 2018 ste sodelovali na okrogli mizi Eko Prlekija, ekološko kmetovanje, kjer ste dejali, da je prednostna naloga ministrstva za kmetijstvo oblikovanje nove skupne kmetijske politike, kjer bo ekološko kmetijstvo imelo svoje pravo mesto. Na konferenci Agrobiznis ste znova omenili novo skupno kmetijsko politiko, ki naj bi, citiram: »Prinašala več subsidiarnosti, seveda ob hkratnem upoštevanju smernic Evropske unije, a bo upoštevala tudi posebnosti držav članic.« Zanima me tudi: Kaj torej pričakujete od evropske kmetijske politike? Kakšen je vaš program za razvoj in pospeševanje ekološke pridelave hrane v Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Lenart, najlepša hvala za vprašanje, in hvala predsedujočemu za besedo. Res je, da ima Slovenija glede na svojo strukturo, ki smo jo danes že večkrat omenjali – ta struktura je takšna, da se več kot 75 % kmetijskih zemljišč nahaja na območjih z omejenimi dejavniki, bodisi gre za hribovske ali gorske kmetije, za kmetije na vodovarstvenih območjih bodisi za kmetije na območjih Natura, ki prav tako v 37 % opredeljuje naša kmetijska zemljišča. Torej več kot odlični pogoji ravno za kmetovanje, kot je ekološko kmetovanje. Hkrati je to oblika kmetovanja, ki sledi sistemu trajnostnega kmetovanja, tudi blažitvi vplivov na okolje, hkrati pa prideluje visokokakovostno hrano. V Sloveniji, kot rečeno, imamo za to izjemno ugodne razmere, predvsem razmere za pridelavo ekološkega mesa in pa mleka. Kajti kot vemo, na hribovskih in gorskih območjih, ki jih je izrazito največ, je pretežna panoga še vedno živinoreja. V Sloveniji je bilo v letu 2018 tako v ekološko kontrolo vključenih 3 tisoč 741 kmetijskih gospodarstev, kar predstavlja 5,3 % od vseh slovenskih kmetij z 48 tisoč 668 hektarji zemljišč, kar predstavlja 10,1 % od vseh kmetijskih zemljišč, kar pomeni, da je struktura teh površin, na katerih se prideluje ekološko hrano, večja. Se pravi, kmetije imajo povprečno velikost 12 hektarjev; če smo prej pri konvencionalni predelavi govorili o 6,9 hektarja. Slovenija je že od vstopa v EU podpirala preusmeritve v ekološko kmetovanje. Tako je bilo v okviru še obstoječe finančne perspektive za to namenjenih 65,3 milijona evrov spodbud, se pravi tako za prestrukturiranje kot tudi za spodbudo ekološkemu kmetovanju. V okviru programa za razvoj podeželja je za ukrep ekološko kmetovanje zastavljen cilj 55 tisoč hektarjev in 5 tisoč kmetijskih gospodarstev do leta 2020. Glede na trenutne številke in na interes po prejemu teh sredstev verjamem, da bosta oba cilja dosežena, kar pa seveda ne pomeni, da ne moremo biti, in tudi moramo v resnici biti še bolj ambiciozni za prihodnjo finančno perspektivo. MKGP podpira ekološke pridelovalce tudi preko drugih ukrepov, in sicer preko ukrepov kmetijsko-okoljskih-podnebnih plačil ali tako imenovanih plačil KOPOP, kot jih poznajo pridelovalci, preko ukrepa za območja z omejenimi dejavniki za kmetijsko pridelavo, ukrepa shem kakovosti, ukrepa za ustanavljanje skupin in organizacij proizvajalcev, preko ukrepa sodelovanja in preko ukrepa naložbe v osnovna sredstva, kjer dobijo ekološki pridelovalci še dodatne točke na javnih razpisih, se pravi, kadar kandidirajo na iste razpise s tradicionalnim načinom kmetovanja, dobijo ekološki pridelovalci dodatne točke. Kljub podporam pa so glavni razlogi za počasen razvoj ekološkega kmetijstva še vedno slaba organiziranost na področju pridelave. In ker ste omenjali ravno Prlekijo, kjer smo se udeležili okrogle mize, Prlekija je ravno eden dobrih primerov prakse, kjer se pridelovalci že izrazito povezujejo in povezani vstopajo na trg, dočim je v tistih delih, kjer ti pridelovalci niso povezani, to resnično velika težava, kajti tudi ne morejo zagotavljati dovolj velike količine pridelkov, ki jih na drugi strani tisti, ki od njih kupujejo, želijo, bodisi so to trgovine bodisi javni zavodi. Na MKGP si bomo seveda še naprej prizadevali preko različnih ukrepov, ki bodo predvsem usmerjeni v obveščanje in osveščanje o prednostih ekološkega kmetovanja, izobraževanje in svetovanje – tudi tukaj imamo žal premalo svetovalcev, ki svetujejo za področje ekološkega kmetovanja – usposabljanje kmetov za delo z novimi tehnologijami, ki jih lahko pri tem uporabljajo, in predvsem en zelo ključen ukrep, spodbujanje celotnih vertikalnih verig, to pomeni od pridelave pa vse do trženja, za kar pa, kot sem rekla, bo nujno tudi ozaveščanje o vlogi povezovanja teh pridelovalcev. Z letošnjo jesenjo vstopamo tudi v generično promocijo ekološkega kmetovanja, kar pomeni, da bomo v prihodnjem šestletnem obdobju temu namenjali tudi posebna sredstva in promovirali ekološko pridelane izdelke.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Ekološka kontrola, ki ste jo omenili. Se pravi, nekdo, ki bi se odločal za ekološko kmetovanje na bolj hribovski kmetiji, ne visokogorski iz naših predelov – koliko časa bi recimo porabil, da tole prijavi, potem pa koliko časa traja, da se ga dejansko uvrsti v ekološko pridelavo, se pravi, da ni gnojil, da ni uporabljal škropiv in tako dalje? Koliko časa traja? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Moram se žal opravičiti, točnega podatka o teh tehničnih stvareh, koliko časa se ne sme določenih gnojil uporabljati, žal nimam. Lahko jih seveda priskrbim. Zagotovo je pa ta postopek takšen, seveda se ti pridelovalci lahko prijavljajo najprej za sredstva, ki so namenjena za prestrukturiranje, kar jim tudi že pomaga pri tem, da se tehnološko prilagodijo na novo vrsto kmetovanja, in potem seveda morajo v postopku certificiranja, ki ga izvajajo organi za certifikacijo, te določene zahteve izpolniti. Se pa opravičujem, žal številke točno koliko mesecev to morajo, ne poznam, lahko ta podatek dobim naknadno, je pa to pridelovalcem dobro znan podatek. Večji problem nastane takrat, ko okoliške kmetije niso usmerjene v ekološko predelavo in je problem tega, da potem vplivajo z določenimi gnojili ali pa sredstvi na to, da ima tudi ta kmet, ki bi se eventualno želel odločiti, težave. Zato, kot sem rekla, bodo predvsem naše aktivnosti usmerjene v ozaveščanje in pa izobraževanje kmetov. Prepričana sem, da v kolikor bi v Sloveniji ta pridelava postala bolj množična, ima Slovenija dovolj trga, in tudi povpraševanje po teh izdelkih je veliko na trgu. Vendar žal, kot povedano, v tem trenutku ponudba še ne zadostuje tistemu, kar bi si trg želel, bodisi da gre za trgovine bodisi za javne zavode.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Ivanuša, ki bo postavila vprašanje ministru za zdravje Samu Fakinu. Izvolite.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Moje vprašanje je namenjeno gospodu ministru za zdravje Samu Fakinu. In sicer: Pacient ima pravico, da se njegov čas spoštuje. Izvajalec zdravstvene dejavnosti v mreži izvajalcev javne zdravstvene službe poskrbi za najkrajši možni čakalni čas in čakalno dobo v okviru razumnega časa in delo organizira tako, da se pacientu zagotovi čim hitrejša zdravstvena obravnava. Izvajalec zdravstvene dejavnosti pacienta obravnava v skladu z vrstim redom na čakalnem seznamu oziroma v naročilni knjigi in vrstnega reda ne sme spreminjati, razen če ta zakonsko ne določa drugače. Zakon o pacientovih pravicah določa, da izvajalec zdravstvene dejavnosti v mreži izvajalcev javne zdravstvene službe zagotovi, da je delo organizirano tako, da je čakalni čas čim krajši oziroma ne presega 30 minut. Nadzor nad prej navedenimi zakonskimi določbami v mreži izvajalcev javne zdravstvene službe izvaja nosilec obveznega zdravstvenega zavarovanja. Nadzor nosilca obveznega zdravstvenega zavarovanja pa je omejen na nadzor za vse zdravstvene storitve, ki so predmet pogodbe med izvajalcem zdravstvene dejavnosti in nosilcem obveznega zdravstvenega zavarovanja. Kazenskih določb za kršitev pravice do spoštovanja pacientovega časa ni. Zanima me: Koliko nadzorov je opravil nosilec obveznega zdravstvenega zavarovanja in kakšne so ugotovitve? Kako se je v praksi izkazala ta zakonska določba, ali se spoštuje in ali morda povzroča kakšne težave? Hvala.
Hvala lepa. Franc Jurša bo postavil vprašanje ministru za obrambo Karlu Erjavcu. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister! Posamezniki iz vrst Zveze slovenskih častnikov so me opozorili, da noben njihov član, ki ni aktiven pripadnik Slovenske vojske, od zadnjih 90. let do danes ni prejel napredovanja v višji čin. Vprašanja v zvezi s tem vodstvu častniške organizacije, in tudi veteranske, zastavljajo njeni člani na številnih konferencah in drugih srečanjih, zato so me tudi zaprosili, da ponovno postavim ministru za obrambo poslansko vprašanje. Z obrazložitvijo, da je Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije sprejelo takšen pravilnik, ki to onemogoča, niso več zadovoljni. Od vas pričakujejo, da se vsak pravilnik da tudi spremeniti. Zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Ali lahko pričakujemo dopolnitve ali spremembe pravilnika o napredovanju podčastnikov in častnikov, ki bodo šle v smeri napredovanja predvsem aktivnih članov Zveze slovenskih častnikov in tudi veteranske organizacije, ki niso v agilni sestavi Slovenske vojske, bili pa so na pomembnih dolžnostih v takratni Teritorialni obrambi Republike Slovenije in v obrambnih organih določenih lokalnih skupnosti? V kolikor se pravilnik ne da spremeniti, pa je seveda treba delati na tem, da se bo spremenil tudi Zakon o obrambi. Podobno vprašanje sem že zastavil vaši predhodnici gospe ministrici Andreji Katič pred nekaj več kot tremi leti. Ministrica mi je takrat odgovorila, da na Ministrstvu za obrambo potekajo aktivnosti v zvezi s to pobudo, in sicer da se to vprašanje uredi s spremembo Zakona o obrambi, hkrati pa naj bi takrat preverili, kakšne spremembe oziroma postopki bi bili potrebni, da bi prišlo do realizacije te pobude že v letu 2016. Namreč, takrat smo praznovali 25. obletnico osamosvojitve. Zato me zanima: Kaj od tega je že bilo realizirano oziroma katere aktivnosti so zdaj v teku na Ministrstvu za obrambo? Kdaj bi lahko pričakovali spremembe na tem področju? Naj še dodam, da napredovanje države ne stane niti centa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Hvala za poslansko vprašanje. Moram reči, da dejansko to vprašanje ni rešeno od osamosvojitve naprej. Dobil sem ponovno pobudo Zveze častnikov Slovenije in Zveze veteranov vojne za Slovenijo, in sicer pobudo za izredno povišanje častnikov in podčastnikov rezervne sestave. To se pravi, gre za tiste častnike in podčastnike, ki so delovali v času osamosvojitve v Teritorialni obrambi. Seveda so pa tudi nekateri delovali v drugih državnih organih. Sem sodi še ta skupina vojaških obveznikov, ki so v okviru služenja vojaškega roka po osamosvojitvi končali častniško šolo vojnih enot, pa nato zaradi tega, ker niso bili razporejeni, niso pridobili ustreznega častniškega čina. Tako da se pridružujem tej vaši ugotovitvi, da številni podčastniki in častniki, ki so opravljali naloge pri obrambi Republike Slovenije, pač niso napredovali. Moram reči, da gre tukaj za pravno vprašanje. Ne ureja ga pravilnik, ampak je to Uredba o činih in poviševanju v Slovenski vojski. Poleg tega urejata napredovanja in določitev činov tudi Zakon o obrambi, Zakon o službi v Slovenski vojski. Pravilno ste tudi ugotovili, da je že bil poskus, da bi spremenili Zakon o obrambi in dejansko poskušali to stvar urediti za nazaj, vendar takrat ni uspelo. Moram pa reči, da vojaški čin izkazuje položaj posameznega pripadnika Slovenske vojske v strukturi Slovenske vojske. To se doseže na dva načina. Prvi način je z ustreznim izobraževanjem, usposabljanjem. Drugi način pa je, če častnik, podčastnik opravlja določeno dolžnost na višjem činu, kot ga trenutno nosi. Tukaj pa gre za to, da bi se s tem dejanjem nekako skušali zahvaliti vsem tistim, ki so delovali v rezervni sestavi Teritorialne obrambe Republike Slovenije, za svoj prispevek, ki so ga dali v času osamosvojitvene vojne. Gre pa seveda za občutljivo vprašanje, da ne bi to posegalo zlasti v področje kariernega sistema, ki velja za Slovensko vojsko. Tukaj bo treba, seveda, ko bomo razreševali ta pravna vprašanja, zelo paziti, da ne bi posegali v karierni sistem Slovenske vojske, ki je določen zelo natančno preko usposabljanja, izobraževanja. Tukaj pa želimo samo nekako izraziti neko zahvalo vsem tem pripadnikom, ki so delovali v času osamosvojitvene vojne. Moram reči, da sem imel pogovor z Zvezo slovenskih častnikov prejšnji teden. Zopet so izpostavili to vprašanje in dogovorili smo se, da bomo znotraj Ministrstva za obrambo skušali urediti to vprašanje, in sicer preko uredbe, ne preko pravilnika, in kot rečeno, Uredbe o činih in poviševanju v Slovenski vojski. Upam, da bomo to vprašanje preko uredbe rešili. Ključno pa je, da imajo ti podčastniki in častniki, ki so delovali v rezervnem sestavu v času, ko se je Slovenija osamosvajala, status veterana, in sicer po Zakonu o vojnih veteranih, da ne bi tukaj prišlo do situacije, da bi bil nekdo deležen višjega čina, deloval je pa recimo v rezervnih strukturah jugoslovanske vojske in ni bil aktiven pripadnik, ko je šlo za osamosvojitveno vojno. Zato bo ta status veterana na vsak način pogojen, da ne bi prišlo do zlorab. Tudi ste pravilno ugotovili, da ne bo ta zadeva imela nobenih proračunskih posledic. Gre predvsem za to, da tisti, ki so takrat delovali, doživijo določeno satisfakcijo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
V velikem delu odgovora soglašam s tem, kar ste povedali, seveda pa moram še nekatere zadeve podkrepiti. Namreč, ve se, da za marsikaterega čin pa tudi obleka Slovenske vojske rezervnega častnika, če ga tako imenujem, zelo dosti pomeni. To vidimo predvsem na teh srečanjih častnikov in veteranov. Pa za primer še povem, nekateri pripadniki Slovenske vojske so imeli v bivši vojski, proti kateri so se dejansko borili, višje čine, kot pa jih imajo sedaj. Vsi ti pripadniki nosijo dejansko čine neke druge vojske, ne pa te vojske, za katero pa za katere državo so se dejansko na nek način borili, tu ali tam, ali v upravnih organih ali pa tudi v enotah Teritorialne obrambe. Mene bi zanimalo, kar se tiče roka, da malo bolj konkretno poveste, v kolikšnem času se lahko to sploh zgodi. Za mene ta popravek nekaj pomeni, uredba, pravilnik, za nas pa je to v končni fazi čisto vseeno, in če se lahko pravilnik popravi, se lahko tudi uredba popravi.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. V zvezi s tem moram reči, da smo ves čas v stiku tudi z Zvezo častnikov Slovenije in pa Zvezo veteranov vojne za Slovenijo, ker bi želeli to vprašanje rešiti. Treba je vedeti, da je minilo že skoraj 30 let, da bom praznovali 30. obletnico osamosvojitve Slovenije, in bi želeli do takrat to vprašanje rešiti na pravno korekten način. Prepričan sem, da z dobro voljo in z neko zdravo kmečko pametjo lahko tudi to pravno vprašanje ustrezno rešimo. Mislim, da bo uredba najbolj primeren akt. Službam sem že naročil, da pripravijo možne rešitve, ker je treba vedeti, da so različne situacije, in ne bi rad, da bi v okviru spremembe uredbe prišlo do situacije, ko bi nekdo imel to pravico povišanja po činu, nekdo bi bil pa spregledan. Ker kot sem povedal, ne gre samo za častnike in podčastnike, ki so delovali v Teritorialni obrambi, ampak gre tudi za druge, ki so delovali v drugih državnih organih. Tukaj imamo na primer sekretariate za obrambne zadeve, za katere vemo, da so takrat veliko in pomembno nalogo opravljali, ko je šlo za vpoklic prostovoljcev, ki so se šli borit za samostojno in neodvisno Slovenijo, tudi pripadniki takratne milice, policije so sodelovali. Tako da je treba to dokaj natančno pregledati, da ne bi kakšne kategorije izpustili. Kot minister za obrambo lahko povem, da sem seveda naklonjen temu, da se to vprašanje reši, ker gre predvsem za to, da se zahvalimo vsem tistim, ki so tvegali svoje življenje, na takšen način, da doživijo tudi ta povišani čin. Kot rečeno, se bomo morali pa paziti, da ne bi posegali v samo strukturo kariere Slovenske vojske tam, kjer gre za profesionalce, ker je tukaj tudi ena bojazen, da se ne bi stvari mešale. Ampak sem prepričan, da imamo tudi za te stvari ustrezne pravne in strokovne rešitve. Hvala lepa za vprašanje.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Predsednik častniške organizacije, ki ji pripadam, bo v kratkem star, če se ne motim, 77 let, nosi čin majorja. To se pravi, če bi napredoval, glede na to, da ima vse to, kar ste povedali, minister – koga bi pa on ogrozil znotraj Slovenske vojske? Nobenega. Z gotovostjo vam lahko trdim, če čez šest mesecev, pred praznovanjem, ne bo ta rešitev sprejeta, vam bom ponovno postavil vprašanje. Ne bom pa predlagal javne razprave v Državnem zboru.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Naloga policije je, da varuje in da zaščiti tako posameznika kot seveda pravni red Republike Slovenije kot celote. Temelj pravnega reda republike Slovenije je njegova ustava. Ta ustava je marsikje ogrožena zaradi neodgovornih ravnanj in ponekod tudi sistemsko. Zagotovo pa na nobenem področju ni tako ogrožena, kot ko gre za vprašanje svobode izražanja. 39. člen Ustave Republike Slovenije daje vsakomur pravico, da zbira, širi, izraža svoje misli. Ta člen se nahaja, gospe in gospodje, v poglavju Človekove pravice in temeljne svoboščine. To je poglavje, znotraj katerega ni dopustno po sami ustavi kakorkoli dodatno omejevati človekovih pravic in temeljnih svoboščin, razen v izjemnih primerih na osnovi same ustave, in to seveda z zakonom. Tak je pravni red – kako pa je s tem v praksi? V praksi, gospe in gospodje, se zadnjih nekaj mesecev, predvsem je to obdobje kakšnih osmih mesecev, od zadnjih volitev naprej, dogajajo stvari, ki so z vidika dobrine, ki jo ščiti 39. člen slovenske ustave, naravnost nesprejemljive. Dogaja se recimo tole, da en posameznik deli reklamo za v Sloveniji legalno izdano knjigo, reklamo, ki je objavljena na spletni strani enega od legalnih slovenskih medijev, vpisanih v register medijev, in ko on to deli, dobi 30 dni prepovedi uporabe na internetu. 30 dni prepovedi. Gospe in gospodje, kaj se dogaja? Sam osebno sem doživel primer, ko sem delil slike z državne proslave Republike Poljske, državne proslave članice Evropske unije, in je nekdo to izbrisal. In ko sem zahteval pojasnilo, je bilo rečeno, da gre za širjenje desnih skrajnežev ali desnega nacionalizma ali nekaj takega. Gospe in gospodje, v Begunjah imamo eno zelo lepo institucijo za take, ki si upajo kaj takega izreči. Ampak v danem primeru gre za nekaj drugega. Gre za očiten, grob, nameren sistemski poseg v človekovo pravico, svobodo izražanja. Zato vas sprašujem, gospod minister: Na čigavi strani bo slovenska policija? V zvezi s tem sem že dal javno objavo, kolikor vem, niste naredili nič. Sprašujem vas tudi: Ali boste zaščitili svobodo izražanja, kot je zapisana v 39. členu Ustave Republike Slovenije?
Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Slovenska policija je vedno na strani zakonitosti, strokovnosti in dela v skladu s svojimi pooblastili. Z Ustavo Republike Slovenije, 39. členom, je zagotovljena svoboda izražanja, misli, govora, javnega nastopanja, tiska in drugih oblik javnega obveščanja in izražanja, hkrati je tudi temelj za učinkovito izvrševanje mnogih drugih človekovih pravic. Vlada se zavzema za maksimalno spoštovanje pravic in svoboščin posameznika, ki so mu zagotovljene z ustavo, zakoni in mednarodnimi akti, ob tem pa se Vlada tako kot druge vlade v Evropski uniji zavzema za ničelno toleranco ob morebitnem sovražnem govoru in od vseh državnih organov pričakuje, da bodo izvajali svoje naloge v skladu z ustavo in zakoni. Sodobna družba se v zadnjem obdobju vse pogosteje srečuje z zlorabo navedene ustavne pravice v obliki sovražnega govora. Policija je aktivno pristopila k prepoznavanju, preprečevanju in pregonu različnih pojavnih oblik sovražnega govora, sodelovanju v raziskovalni projektni skupini, v kateri sodelujejo nevladne organizacije, fakultete in raziskovalni inštitut. Z delovanjem delovne skupine smo okrepili delovanje policije in usposobljenost policistov pri delu v večkulturnih skupnostih. Velik poudarek je tudi na ozaveščanju in povezanosti delovanja državnih in lokalnih oblasti v okoljih, kjer večkulturne skupnosti tudi živijo. Policija mora v skladu z Ustavo Republike Slovenije in pozitivno zakonodajo ustrezno ukrepati ob ugotovitvi protipravnih ravnanj, kar tudi dosledno izvaja z uporabo pooblastil iz Zakona o kazenskem postopku, Zakona o prekrških, Zakona o nalogah in pooblastilih policije in tako naprej. Prav tako se bo v prihodnosti trudila, da do tovrstnih protipravnih ravnanj ne bo prihajalo oziroma da bodo v čim manjšem številu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Vse to, vsi vemo, se dogaja pod krinko boja proti sovražnemu govoru in odpira tudi najstarejšo dilemo vsake demokratične družbe – kdo nadzira nadzornike. Seveda, to, kar se dogaja, primera, ki sem ju navedel, nimata s preganjanjem nekega kriminala ničesar skupnega. Gre za najbolj grobo, odvratno, ogabno obliko cenzure, politične cenzure. Pa nič drugega. Tukaj je ta spolzek led, gospod minister. Jaz vas lahko zdajle vprašam, kaj je sovražni govor. Povejte mi točno pravno definicijo sovražnega govora, pa boste videli, da je ne boste mogli, zato ker je nihče ne zna. Obstaja nekaj pravnih definicij, od katerih pa nobena ni enoznačno določena. Preganjati nekaj na osnovi nečesa, za kar sploh ni jasno, kaj to je, je seveda popolnoma nedopustno in pomeni že samo po sebi grobo kršitev človekovih pravic. Zaradi tega vsi najbolj znani, najbolj ugledni slovenski ustavni pravniki opozarjajo, da nobena kakršnakoli administrativna preganjanja tako imenovanega sovražnega govora niso dopustna, ker pomenijo samo grobo kršitev ustavnega reda in slovenskega zakonodajnega in vsega drugega, vseh sklopov, ki sestavljajo skupaj pravni red Republike Slovenije. V tem je problem. Zaradi tega vas še enkrat vprašam, v takih primerih [[…]]Ali pa če želite še tretjega podobnega. Obstaja nekdo, ki je v eni od civilnih iniciativ aktiven, delil je legalno objavljen posnetek ene od medijskih postaj v sosednji republiki. Ko je to delil na svoji strani, vse v redu, ko je bilo to objavljeno na spletni strani civilne iniciative, blokada, izbris, ne vem, kaj vse. Za nekaj, kar je bilo popolnoma legalno objavljeno. Skratka, tukaj prihaja do sistematičnega, očitnega kršenja človekovih pravic. Kot policija, kot tisti, ki ščiti, ste v tem primeru dolžni ukrepati zoper tiste, ki to kršitev izvajajo.
Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Policija vsekakor ukrepa, kadar je ogrožen 39. člen Ustave, ki določa svobodo izražanja, v Kazenskem zakoniku je 297. člen Javno spodbujanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti in pa seveda v Zakonu o varstvu javnega reda in miru v 20. členu, ko govorimo o spodbujanju nestrpnosti, tudi. To so zakonske podlage. Policija deluje zakonito, strokovno in v skladu s svojimi pooblastili. Je pa res, da je policija šele prva v celotnem postopku, in verjamem, da sodišča na koncu ugotavljajo svobodo govora oziroma tako imenovan sovražni govor ali pa to tudi zavržejo. Hvala.
Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Očitno, ko gre za razumevanje pravnega reda pa tudi dejanskega stanja, ali se ne slišimo ali pa se ne razumemo. Ko pravite, da policija ščiti, bom še enkrat povedal primer, ki se je zgodil meni osebno. Delil sem slike z državne proslave Republike Poljske, članice Evropske unije, ki se je začela z otvoritvijo, ki jo je imel njihov predsednik države, potem je bila krajša vojaška parada in potem je bil to nek izraz domoljubja, kakršnega si v Sloveniji lahko samo želimo. Bilo je na tisoče poljskih zastav. Nekaj podobnega, morda v manjšem obsegu, vidimo samo v Planici vsako leto v Sloveniji. In komentiral sem, da bi si kaj takega želel tudi v Sloveniji, da bi bila proslava na tak način in da bi bila tudi vrednota domoljubja tista osrednja poanta, ki jo imajo sicer v besedah vsi, tudi vsi bivši predsedniki Republike Slovenije, vedno polna usta, ko je pa treba v praksi to uveljavljati, se ti pa zgodi, da ti nekdo to pobriše in ti napiše, da gre za spodbujanje, ne vem, desnega ekstremizma, ali kakšno bedarijo so mi že napisali zraven. V tem primeru gre za očitno zlorabo teh ukrepov. Proti temu bi morali vi ukrepati – da zaščitite svobodo izražanja, 39. člen slovenske ustave in vso zakonodajo, ki je na tem tudi utemeljena. Zaradi tega trdim, da je ne samo potrebno, ampak nujno, da o tem spregovori Državni zbor, da se sploh vidi, do kakšnih sistemskih, sistematičnih, načrtnih zlorab prihaja v tem hipu pod krinko preganjanja sovražnega govora. Še enkrat povem in lahko preverite: sovražni govor enoznačno v zakonodaji sploh ni definiran. Niti ni v evropski zakonodaji definiran. Obstaja neka pravna praksa, obstajajo različne definicije, ki so politične, ne obstaja pa enoznačno pojmovanje, kaj to je. Absurd te zgodbe je, da skoraj vsak misli, da ve, kaj je sovražni govor, v resnici pa to sploh ni definirano. Zaradi tega bi bilo edino, ki bi lahko kakorkoli ukrepalo, pristojno sodišče. Ampak samo ono in nihče drug, kajti vsako administrativno ukrepanje te vrste avtomatično pomeni že samo po sebi zlorabo in očitno protiustavno ravnanje glede na izjemno jasen, tukaj vsaka čast avtorjem slovenske ustave, 39. člen Ustave, vključno s tistimi uvodnimi členi v poglavju Človekove pravice in temeljne svoboščine, ki ta člen in to pravico še dodatno ščitijo. Upam pa, da se vsaj v eni stvari vsi strinjamo: demokracija, v kateri ni dosledno spoštovana svoboda izražanja, postane samo še farsa in totalitarni sistem. Gotovo, če si česa ne želimo, je to, da bi se v Sloveniji pod sedanjo oblastjo na tihem oblikoval totalitarni sistem.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu ter ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Prve zamisli o ptujski obvoznici segajo že v prejšnje stoletje. Ormoška cesta, ki je ena izmed vpadnic v mesto Ptuj, je zaradi izgradnje Puhovega mosta pridobila na atraktivnosti pa tudi tranzitu v mestu. Žal tudi izgradnja in otvoritev nove avtoceste ni doprinesla k temu, da bi se promet in tranzit preusmeril z ormoške ceste nazaj v drugo smer. Zadeva je taka. Ljudje, ki živijo ob ormoški cesti, imajo najprej grozne težave s koncentracijo hrupa in prahu pa tudi trdih nanodelcev, potem z vibracijami, ki nastajajo ob vožnji tega tranzita oziroma različnih prevoznih sredstev, te so že kar dodobra uničile stavbe, pa tudi žal z zdravjem. Ker pa ljudje ne živimo zgolj za številke in od številk, je poleg meritev pomemben neposredni občutek prizadetih prebivalcev. Ti dostikrat pravijo, da se, ko gredo ven na vrt oziroma na dvorišče, sploh ne morejo pogovarjati, ker se ne slišijo, takšne močne vibracije in hrup so tam. Zdaj pa imam vprašanja. Moja vprašanja so: Katere so vse opravljene meritve za to področje; kdaj, kje in kdo jih je opravljal? Katere rešitve so načrtovane za predvideno rekonstrukcijo ceste, ki se zopet odmika? Kako se bo po rekonstrukciji izboljšalo življenje prizadetih prebivalcev, si lahko obetajo protihrupne zaščite, subvencije za popravilo nepremičnin kot nekakšno odškodnino? Ali kaj nasprotuje prepovedi tranzitnega prometa po ormoški cesti? Učinki bi se lahko zelo hitro poznali, saj je ravno tranzitni promet poglavitni vir onesnaževanja bivalnega okolja ob cesti. Ministrstvo se zavzema za tako imenovano severno ptujsko obvoznico, ki poteka po severnem delu, zaradi tega ker, kakorkoli [[…]]V glavnem, zadeva se še nadaljuje v tej smeri, da se ljudje, ki živijo ob tej cesti, zavzemajo za južno obvoznico, se pravi za južno ptujsko obvoznico, in jih zanima naslednje. Sprašujem vas: Kakšni so okvirni roki izgradnje ptujske obvoznice? Trenutno naj bi se opravljala presoja vplivov za varianto jug–jug, kdaj bodo znani rezultati presoje te trase? Od ministrov in od Vlade pa zahtevam, da se severna varianta obvoznice, ki bi znatno poslabšala kvaliteto življenja na tem območju, vzame z mize in se pogovarjamo zgolj še o južni varianti. Hvala.
Hvala lepa. Aljaž Kovačič bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Republika Slovenija še vedno čuti posledice pretekle finančne krize, ki je občutno zmanjšala investicije na področju gradbeništva, še posebej na področju gradnje stanovanjskih objektov. Po podatkih Stanovanjskega sklada Republike Slovenije Slovenija potrebuje 10 tisoč novih stanovanj, kar presega zmogljivost tega zavoda. Ker je ponudbe premalo, so cene tako zgrajenih stanovanj kot stanovanj, ki so v gradnji, visoke. Posledica finančne krize so tudi številni nasedli gradbeni projekti, od stanovanjskih objektov do stanovanjske soseske in tako naprej, ki so na podlagi vpisanih hipotek pristali v lasti bank oziroma je bilo lastništvo preneseno na Družbo za upravljanje terjatev bank, DUTB. Slednje sedaj te objekte prodajajo po tržnih cenah. Tako Stanovanjski sklad Republike Slovenije kot Družba za upravljanje terjatev bank, DUTB, sta poslovna subjekta v lasti Republike Slovenije. Spoštovanega ministra sprašujem: Ali obstaja zakonska podlaga, ki bi omogočila prenos lastništva neprodanih stanovanjskih objektov z DUTB na Stanovanjski sklad Republike Slovenije? Kakšne bi bile ustrezne spremembe ali dopolnitve zakonov, na podlagi katerih bi bilo omogočeno ta prenos izvesti? Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti mag. Bojana Muršič, ki bo postavila vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani minister! Lokalne volitve so za nami. Občinske oziroma mestne uprave in občinski oziroma mestni sveti so kljub zapletom v nekaterih sredinah sestavljeni. Služba za lokalno samoupravo na vašem ministrstvu je bila tudi tokrat zelo vpeta v lokalne volitve in je spremljala potek lokalnih volitev, vključno z izvedbo volitev. Omenjena služba je v teku volilih opravil odgovarjala na mnoga vprašanja, kar vsekakor verjamem, da veste, kot tudi predstavnikov kandidatk in kandidatov ter kandidatnih list. Mnogi zainteresirani pa so se s svojimi vprašanji obračali tudi na Državno volilno komisijo. Vemo, da ima slednja pri izvedbi lokalnih volitev, ponavljam, lokalnih volitev, dokaj omejena pooblastila, kar pa seveda ne pomeni, da v lokalne volitve ni bila aktivno vključena. Nesporno dejstvo je tudi, da Državna volilna komisija odgovarja s svojimi odgovori, mnenji in predlogi in je tudi odgovarjala na mnoga vprašanja, ki so bila na njo naslovljena. Po zaključku lokalnih volitev vas je Služba državne volilne komisije seznanila s svojimi opažanji in zaključki glede minulih lokalnih volitev. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali ste seznanjeni z dopisom Državne volilne komisije, v katerem je ta napravila svojo oceno lokalnih volitev ter predlagala tudi proučitev nekaterih možnih sprememb Zakona o lokalnih volitvah? Če ste z dopisom seznanjeni, me zanima: Kako se opredeljujete do posameznih opažanj Državne volilne komisije ter do predlaganih rešitev? Zanima me tudi: Ali je Služba za lokalno samoupravo pripravila oceno oziroma analizo lokalnih volitev? Če jo je pripravila, me zanima: Ali so opažanja službe podobna tistim, ki jih je zaznala Državna volilna komisija? Zanima me še: Ali razmišljate o morebitnih spremembah zakonodaje, ki ureja lokalne volitve? Če da, me zanima: Glede katerih vprašanj bi bile po vaši oceni potrebne spremembe zakonodaje? Spoštovani minister, ocenjujem, da je sedaj pravi čas, da se zadeve, ki so bile predstavljene, in težave, ki so se povzročale v času lokalnih volitev leta 2018, v primernem času do naslednjih lokalnih volitev razrešijo. Hvala za odgovor.
Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ministrstvo za javno upravo zelo tesno sodeluje z Državno volilno komisijo v vseh oblikah volitev, ko gre za lokalne volitve pa še posebej. Tako da smo bili tako ustno kot tudi pisno seznanjeni z vsebino analize, ki jo je Državna volilna komisija pripravila po tokratnih lokalnih volitvah. Tu bi izpostavil predvsem dve pobudi Državne volilne komisije, ki smo ju prejeli pisno in nanju seveda takoj tudi odgovorili. Gre za dve predlagani spremembi Zakona o lokalnih volitvah, in sicer prvič, da bi predsednike občinskih volilnih komisij tako kot pri državnih volitvah imenovali izmed sodnikov, in drugič, da bi volilno zakonodajo tudi pri izvedbi lokalnih volitev razlagal en sam državni organ. Doslej v skladu z Zakonom o lokalnih volitvah to izvajata tako Ministrstvo za javno upravo, ko gre za volilni sistem, kot Državna volilna komisija, ko gre za volilne postopke, organizacijo volišč, delo volilnih odborov in tako dalje. Prvi ukrep bi po ugotovitvah Državne volilne komisije zagotovil večji stopnjo zakonitosti delovanja občinskih volilnih organov, drugi pa hitrejše in enotnejše odgovore na vprašanja volilnih organov in kandidatov. Kot rečeno, smo mi Državno volilno komisijo obvestili, da smo pobudi Državne volilne komisije absolutno uvrstili v nabor možnih sprememb Zakona o lokalnih volitvah, ker pa je v tem naboru še nekaj drugih zamisli, vam bom morda zdaj v nadaljevanju povedal, do česa pa smo se na Ministrstvu za javno upravo dokopali, potem ko smo izvedli anketo z vsemi tajniki volilnih komisij po Sloveniji. Oni so bili pravzaprav en takšen dober indikator, kaj bi veljalo v volilni zakonodaji še spremeniti. Sicer so na podlagi tega vprašalnika tajniki volilnih komisij dobro ocenili samo pripravo in potek volilnih opravil in tudi samih volitev. Med težavami, na katere so tajniki opozorili Ministrstvo za javno upravo, so med drugimi težave pri izvedbi volitev v svete krajevnih skupnosti, nekatere napake Geodetske uprave pri določitvi nekaterih volišč, opozorili pa so tudi na neurejenost izplačevanja nagrad članom volilnih odborov zaradi davčne politike – gre za manjši problem, ampak bil pa je v tistem trenutku precej velik in smo ga tudi z Ministrstvom za finance nekako prehodno reševali. Na podlagi teh zaznav in tudi nekaterih drugih pobud, ki jih je prejelo Ministrstvo za javno upravo v času rednih lokalnih volitev, med njimi je izpostavljeno vprašanje volilne pravice vojakov na mednarodnih misijah v tujini, bo ministrstvo pripravilo predlog novele Zakona o lokalnih volitvah. Poleg teh, ki sem jih že omenil, se postavljajo tudi vprašanja ureditve volilne pravice oseb s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki bi želele voliti iz tujine, tudi to vprašanje se je večkrat izpostavilo, in poenostavitve volitev sveta krajevnih skupnosti, da bi pač uvedli neka enotna pravila, ker zdaj posamezne občine to urejajo vsaka zase. In podrobnejša ureditev, tudi to je bilo izpostavljeno, nagrad občinskih volilnih komisij. To so bile torej zadeve, ki so se med pobudami za spremembo Zakona o lokalnih volitvah izpostavljale. Mi smo nabor teh pobud akceptirali in pripravljamo predlog sprememb Zakona o lokalnih volitvah. Glede na to, da je tu pa vendarle še nekaj časa, mislim, da bi bilo pametno, in to bomo tudi storili, da vendarle še naberemo ostale pobude, ki se morda pojavljajo in zanje v tem trenutku niti še ne vemo. In da se potem, če se Zakon o lokalnih volitvah odpre, tudi celovito [[izklop mikrofona]]
Žal, gospod minister, tehnika izloči. Gospa, izvolite besedo.
Hvala lepa, minister, za ta del odgovora. Res je, lokalne volitve so res zapletene, po obsegu, bom rekla, še bolj zapletene kot državne volitve. Ampak kljub temu na tem mestu, ker vidim, da je interes, da se spreminja Zakon o lokalnih volitvah, želim izpostaviti in tudi ne morem mimo tega dejstva, da so občinske volilne komisije na zadnjih volitvah delovale zelo samovoljno. Želim izpostaviti to, da so bile nekatere glasovnice črno-belega tiska – politične stranke imamo logotipe, ki so barvni, in tega niso upoštevale. Nekatere občinske volilne komisije logotipov niti niso dale na glasovnico, kljub temu da je politična stranka predlagala oziroma želela ta logotip na glasovnici. Prav tako na tem mestu želim izpostaviti, da so se vlagale tudi kandidatne liste zgolj z enim kandidatom, kar sicer zakonodaja dovoljuje, vendar se mi postavlja vprašanje, v kolikor je kandidatna lista lahko sestavljena iz 18 članov in se vloži zgolj en kandidat na tej listi, kako lahko govorimo o tem, da je to kandidatna lista. Nadalje želim tudi omeniti, da imajo manjše občine oblikovane volilne enote. Tukaj se je dogajalo tudi to, da so manjše volilne enote želele zaobiti 70.a člen Zakona o lokalnih volitvah, da vsakemu od obeh spolov pripada najmanj 40 %, kar posledično pomeni, da je bil pač en spol izvoljen v občinski svet. Prav tako je bilo zanimivo, da politične stranke nismo dobile podatkov o preferenčnih glasovih. Teh podatkov nam občinske volilne komisije niso želele podati, imele so pa zelo močen vpliv potem na kandidate, ki so bili izvoljeni v občinske svete. Mislim, da je na tem mestu resnično potrebno ta zakon odpreti. Vidim, da imate interes, in verjamem, da bomo skupaj našli pot. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Se seveda absolutno, spoštovana gospa poslanka, strinjam z vami. Tudi za vse te zadeve vemo, bile so tudi v javnosti objavljene. Prav zato je pobuda, ki je prišla s strani Državne volilne komisije, da se za predsednike volilnih komisij imenujejo ljudje iz vrst sodnikov in da se tudi v sami zakonodaji, v samem zakonu določene stvari opredelijo. To okrog glasovnic je seveda treba urediti, da bo enotna podoba oziroma enotna pravila morajo biti za vso državo. Zato je ob vsem tem, kar se je pokazalo ob teh lokalnih volitvah, smiselno odpreti Zakon o lokalnih volitvah, je pa res, da vendarle ni nihče postavil pod vprašaj legitimnosti teh volitev, k sreči in hvala bogu nihče v tej državi ni oporekal.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Kaloh, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister gospod Boštjan Poklukar, spet sva zadnja, zato bova produktivna, verjamem. Pred enim tednom je v Bukarešti potekalo 4. zasedanje skupine za skupni parlamentarni nadzor Europola. Jaz sem bil tudi tam udeleženec. Skratka, vodstvo Europola je tam izpostavilo dosežke zadnjega pol leta, od septembra 2018 do februarja 2019, zato bo današnje poslansko vprašanje v tej smeri – Europol, relacija s Slovenijo ter seveda njuni dosežki pri najbolj perečih področjih, ki zadevajo Slovenijo, našo državo. Zanima me: Koliko je v Sloveniji na področju tihotapljenja migrantov dejansko pomagal Europol? Koliko se je Europol v zadnjih 3 letih glede kriminalnih dejavnosti tihotapljenja aktivno vključeval v kakšno nacionalno preiskavo? Koliko je bila naša policija uspešna pri razbijanju teh kriminalnih tihotapskih mrež? Prej ste na eno predhodno poslansko vprašanje dejali, da policija uspešno preprečuje tihotapljenje migrantov. Zadnji statistični podatki kažejo, da temu vendarle ni tako, da se ta migrantski tok in to tihotapljenje povečuje. Če imam prave podatke, mislim, da so vaši uradni, je samo v januarju, ki je še zimski mesec, mejo nezakonito prestopilo 325 ilegalnih migrantov, kar je za 33 % več, kot je bilo v januarju preteklega leta. Se pravi, da je ta tok večji, se ne zmanjšuje. V zvezi s tem me zanima, gospod minister: Kakšne ukrepe imate v prihodnje v načrtu? Se pravi ukrepe za obvladovanje teh nezakonitih migracij, ker kot vidimo, po statistiki in sicer ta tok ne pojenja. Toliko v prvem delu. Hvala.
Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec. Slovenska policija uporablja različne na mednarodni ravni vzpostavljene platforme za operativno izmenjavo informacij in ažurno medsebojno obveščanje. Europol je edina agencija Evropske unije, ki je pristojna za zbiranje, obdelavo in hrambo kriminalističnoobveščevalnih informacij na ravni EU. Europol prav tako podpira in krepi dejavnost pristojnih organov držav članic ter njihovo medsebojno sodelovanje pri preprečevanju in odkrivanju ter preiskovanju hujših kaznivih dejanj, ki prizadenejo dve ali več držav članic, je evropski protiteroristični center, kibernetski center in center za boj proti ilegalnim migracijam. To je že od 1. maja leta 2017, ko je tudi Slovenija pristopila v Europol oziroma v izmenjavo teh informacij. Obsežne mednarodne kriminalne in teroristične mreže predstavljajo veliko nevarnost za notranjo varnost Evropske unije. Največje varnostne grožnje so terorizem, ilegalne migracije in nedovoljen promet s prepovedani drogami, nedovoljen promet z orožjem, pranje denarja, goljufija, ponarejanje evrov ter trgovina z ljudmi, pojavljajo pa se tudi kibernetska kriminaliteta, davčne utaje in druge sodobne grožnje. Izmenjave slovenske policije z Europolom potekajo dnevno preko slovenske nacionalne enote Europola. Del nacionalne enote je Urad za zvezo Republike Slovenije na sedežu Europola, kjer delo in naloge opravljata dva uradnika oziroma dva pripadnika slovenske policije, ki sta tako imenovana oficirja za zvezo oziroma častnika za povezavo. Uradi za zvezo na Europolu so del enotne platforme, ki združujejo vse predstavnike varnostnih organov iz držav, sodelujočih v okviru Europola. Moram povedati, da sodelovanje z Europolom poteka dobro, Europol in koriščenje produktov in orodij Europola se iz leta v leto povečuje. Moram povedati, da so se poslana poročila in prejeta poročila od leta 2016 do leta 2018 povečala tudi za 20 %. To pomeni, da gre za živahno izmenjavo informacij. V letu 2018 je slovenska policija Europolu poslala 786 sporočil o operativnih zadevah. To pomeni, da gre za 25-procentno povečanje proti letu 2017 in da je tudi Slovenija v letu 2017 uvrščena na 5. mesto med 28 državami članicami po številu izmenjanih informacij z Europolom. Tukaj je velik del sodelovanja z Europolom tudi na področju organiziranih kriminalnih združb in finančna analitična pomoč Europola slovenski policiji. To sodelovanje res ocenjujemo kot zgledno. Res je, migracije so ena od varnostnih groženj v tej državi. Pravilno ste tudi ugotovili, tega ne skrivamo, da so se v januarju migracije povečale v primerjavi z lanskim letom. To lahko pripisujemo tudi lepšemu in toplejšemu vremenu, kajti iz regije potekajo migracije preko slovenskega ozemlja v Republiko Italijo. Policija je učinkovita, moramo pa vedeti, da tudi del teh ljudi pride nelegalno preko slovenskega ozemlja. Je pa res, tako kot sem že prej povedal, da smo prej beležili povečan obseg migrantskega toka ravno na policijskih postajah oziroma policijskih upravah na območju Novega mesta in Kopra, sedaj se nam odpirajo tudi na področju Policijske uprave Ljubljana in delno tudi Maribora, kajti išče se prepustnost meje in tukaj policija z operativnimi ukrepi tudi premika. Prej ste me še vprašali, kakšne ukrepe imajo. Eden od ukrepov je tudi video nadzor na meji ravno v teh sektorjih, kjer so pogosti ilegalni prehodi meje. Je pa res, da sodelovanje z Republiko Hrvaško poteka korektno in vsi ti ilegalni migranti, ki so zaustavljeni oziroma prijeti na sami meji, so vrnjeni v skladu s sporazumom. Seveda so vsi tisti storilci kaznivih dejanj tihotapljenja teh ljudi tudi ustrezno procesirani. Gre pa seveda za velik problem tudi zlorabe azilnega postopka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Gospod minister, hvala lepa za ta del vašega odgovora. Vse to je res. Tudi hvala lepa za vsaj ta en ukrep video nadzora, upam, da jih bo še kaj več. Ne navsezadnje je Slovenec Robert Črepinko, to vam je znano, tudi na čelu Evropskega centra za boj proti tihotapljenju migrantov. Tako upam, da bo to sodelovanje z Europolom še bolj plodno, da potem ne bo konec leta statistični podatek govoril, ne vem, o 20 ali 30 tisoč migrantih, ki gredo čez našo državo in mnogi med njimi z zlorabo azilnega sistema tudi ostanejo tukaj. Ker ste pa omenjali tudi kibernetsko kriminaliteto, bi imel tu še eno dopolnilno vprašanje, ker je tudi v fokusu Europola, ko smo govorili o Bukarešti, to zelo pomembno – napadi na informacijske sisteme javnih ustanov in gospodarskih družb, spolne zlorabe otrok preko spleta, prevare in kraje glede plačil preko spleta; se pravi vsa zavržna dejanja, ki se dogajajo potem dodatno preko darkneta, na tem tako imenovanem temnem spletu, pa me zdaj v tem segmentu zanima,: Kako se slovenska policija ubada s to pojavnostjo kriminala, ki navadnim uporabniku sploh ni dostopna? Je tukaj slovenska policija oziroma ali so morda kriminalisti podhranjeni? Po mojih informacij ne toliko in so tudi dovolj usposobljeni. Za uspešnost odkrivanja kaznivih dejanj v anonimnem prostoru temne mreže se mi zdi pomembno to: se pravi, učinkovita zakonodaja, strokoven, motiviran in usposobljen kader. Ključno vprašanje je: Kako stoji slovenska policija na tem zelo pomembnem področju kibernetske kriminalitete oziroma ukvarjanja z darknetom? Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Razlagati ukrepe na naši južni meji oziroma na schengenski meji – pravzaprav pojasnjujemo na Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb zelo podrobno, tako da jih ne želim tukaj razlagati. Moram povedati, da sem se z direktorico Europola srečal pred časom v Bruslju, je pravzaprav zelo zadovoljna s slovenskim sodelovanjem, tudi z omenjenim gospodom Črepinkom, ki je eden od vodij znotraj Europola. Tako kot sem že povedal, slovenska policija uporablja agencijo Europol za izmenjavo podatkov in tudi na teh operativnih stvareh je uspešna, o temu se tudi poroča, tako da tukaj ne vidim težav. Se pa strinjam z vami, kibernetska kriminaliteta je sodobno tveganje, sodobna grožnja v tej digitalni družbi, v kateri živimo, in tukaj moramo tudi se pripraviti na neko odpornost na to. Prvo, ko ste me vprašali, kako delati na temnem spletu, kako preiskovati na temnem spletu – slovenska policija znanje ima, vendar nima zakonskih pooblastil. To želimo v naslednjih novelah Zakona o kazenskem postopku tudi na nek način pripeljati pooblastilo preiskave računalniških sistemov, vendar verjamem, da bo tukaj zelo burna razprava, kajti vsako pooblastilo policije zahteva na drugi strani nadzor, ki je tako parlamentarni, kot notranji, kot civilnodružbeni in tudi sodni. Tako bo razprava, verjamem, tudi burna, vendar si ne želim zatiskati oči, kajti te grožnje in tveganja kibernetske varnosti so zahtevne, so pravzaprav izredno nevarna. Temni splet je nekaj, za kar v tem trenutku nimamo ne pooblastil in ne opreme na ta način preiskovati, in to je neko polje, v katerem slovenska policija ne more delovati. Deluje na druge načine, na tiste, kjer je zakon jasen oziroma Zakon o kazenskem postopku to tudi dovoljuje in tukaj je treba postaviti piko in pravila so kristalno jasna. Verjamem pa, da bomo ravno v tej dvorani, ko bomo to debato odprli, slišali argumente, predvsem pa si želim, da kot demokratična družba imamo tudi pooblastila, kajti vsako nespoštovanje kakršnihkoli človekovih pravic oziroma kontrola ali pa postopanje v tem primeru mora zahtevati zares zares dobre mehanizme nadzora. Verjamem, da jih bomo tukaj s širokim konsenzom do slovenske policije tudi dosegli. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je Primož Siter, ki bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Vprašanje za ministra za izobraževanje, odsotnega z današnje seje, na temo spletnega orodja, ki se ga poslužujejo slovenske osnovne šole in ki sliši na ime eAsistent. Gre za eno spletno orodje oziroma platformo, ki omogoča elektronsko komunikacijo na relaciji šola – starši – tudi otroci. Na spletni strani podjetja E-šola piše, da je orodje namenjeno izmenjavi sporočil med šolo in starši o urejanju prehrane, vpogledom v urnik in dogajanja na šoli. Namenjen je tudi učencem. Lahko se pripravljajo na ocenjevanje, imajo vpogled v šolsko prehrano, v urnik in v seznam domačih nalog in tako naprej in tako naprej. eAsistent je konkretno pozitivno orodje v digitalizaciji tudi šolskega sistema in do tukaj je vse okej. Pridemo pa do enega problema, ko ugotovimo, da je brezplačna storitev tega eAsistenta samo delna. Torej, starši, ki ne plačajo 26 evrov za šolsko leto za posameznega otroka oziroma 50 evrov za paket pripomočkov za starše in učence, so prikrajšani za celostno storitev in slovenski šolski sistem starše na tej točki razdeli na dva razreda; na tiste, ki si vpogled v pedagoški proces svojega otroka lahko privoščijo, in na tiste, ki ne. Gre za nedopustno diskriminacijo in nedopustno razslojevanja v sistemu, ki bi moral biti enakopravno dostopen vsem družinam, ne glede na njihovo finančno, materialno gmotno, socialno ozadje. Problem je tudi, da je lastnik in administrator tega orodja zasebno podjetje, uporabniki pa torej starši in šoloobvezni otroci. Zato me zanima naslednji paket vprašanje: Ali ima ministrstvo pripravljeno strategijo ali izoblikovane smernice glede digitalizacije med šolo in starši? Ali je pri teh storitvah opravljen kakršenkoli razmislek o popolnem nadzoru staršev nad pedagoškim procesom, ki se odvija med učiteljem in učencem, ker po drugi strani tudi ne rabimo učiteljem gledati pod prste vsaki dve minuti? Ali plačljivost te storitve ne pomeni neenako obravnavo učencev? Zakaj je sploh del storitve plačljiv? Na na kakšen način lahko socialno šibkejše družine dobijo enako možnost hitrega in učinkovitega, poudarjam, elektronskega vpogleda in obveščanja o otrokovem šolanju? Zakaj storitev izvaja zunanji izvajalec, zasebno podjetje in ne Ministrstvo za izobraževanje? Kakšna je narava pogodbe in sodelovanja med ministrstvom in izvajalcem? Glede na to, da je minister odsoten, bi želel, da mi odgovori ustno na naslednji seji. Hvala lepa!
Hvala lepa. Gregor Perič bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav čisto vsem! Kot smo danes že slišali, je ministrica za infrastrukturo odsotna in v tujini. Če moje informacije držijo, se ukvarja s področjem podnebnih sprememb in prav v tem duhu, torej v duhu pariškega sporazuma oziroma v duhu ukrepov za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, je tudi vprašanje, ki ji ga namenjam. V septembru 2016 je bila pri nas uvedena subvencionirana enotna vozovnica integriranega javnega potniškega prometa in z njeno pomočjo smo dijakom, študentom in udeležencem izobraževanja odraslih omogočili dostopnejši in časovno ugodnejši javni prevoz na relaciji med domom in izobraževalno institucijo. Ministrico bi zato vprašal: Kdaj lahko pričakujem, da bodo podobne kombinirane vozovnice uvedene še za vse ostale uporabnike javnega potniškega prometa? Prosim pa za odgovor v ustni obliki. Hvala.
Hvala lepa. Franci Kepa bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Vse prav lepo pozdravljam! Obstoječa cesta H1, bivša avtocesta, je zalo obremenjena s prometom. Po njej se vsakodnevno vije promet iz vseh 4 občin upravne enote Trebnje; največ iz Trebnjega, pa tudi iz Mirne, Šentruperta, Mokronoga, Trebelnega ter tudi iz sevniške smeri. Največja pomanjkljivost pri vstopu v mesto Trebnje je neurejeno križišče na regionalni cesti R2488, na odseku, ki se navezuje na lokalno cesto 425052. Za predmetno vzpostavitev krožišča je že izdelana projektna dokumentacija. Preureditev centralnega krožnega križišča Trebnje, križišča za Dobrnič, križišča za Treles. Z izgradnjo krožišča na tem delu bi se bistveno izboljšala prometna varnost. Prometni vozel nastaja tudi na Mirni, kjer čakajo na prepotrebno obvoznico in most čez reko Mirno, s pomočjo katere bi se promet izognil središču tega kraja. Ob odprtju nove avtoceste mimo Trebnjega je bilo obljubljeno občini, da se bodo v nekaj letih izvedli priključki na H1 in odstranili nadvozi, ki so v zelo slabem stanju. Teh je pet, vključno z uvoznim v Trebnje. Dva priključka sta že rešena, preostale tri pa bi bilo treba rešiti čim prej. Obstoječi nadvozi so stari toliko, kot je stara avtocesta, z njih občasno pada omet, vidi se odprta armatura, ograje na njih so razrahljane. Problematika je bila tudi že prikazana na javni televiziji. Po nadvozih hodijo vsakodnevno otroci v šolo in krajani na sprehode, po H1 pa motoristi, kolesarji. Le sreči se lahko zahvalimo, da se do sedaj ni še zgodila kakšna nesreča. V najslabšem stanju je nadvoz pri vasi Jezero, kjer bo tudi dodatna priključitev po odstranitvi. Treba je priznati, da je Direkcija za ceste kooperativna, vendar brez dodatnih sredstev se vsi projekti ne bodo dali hitro zaključiti. Poslanska skupina SDS je predlagala amandma k rebalansu proračuna 2019 za dodatna sredstva za ta projekt, 1,5 milijona evrov, da bi se zadeva pospešila, vendar je koalicija ta predlog zavrnila. Lahko bi se sredstva tudi preusmerila iz leta 2022 na 2019 ali 2020, lahko bi se izvedlo nove priključke, zraven še kolesarske poti in odstranili stare nadvoze. Ne bi bilo treba metati denarja za drago vzdrževanje le-teh. Zanima me: Kaj boste storili, da se zadeve izpeljejo? Glede na to, da ministrice za infrastrukturo danes ni, predlagam, da mi odgovori na postavljeno vprašanje na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister! Moje vprašanje se nanaša na področje javnega naročanja. V preteklem mandatu so bili sprejeti določeni pozitivni ukrepi, ki so olajšali same postopke. Tako na primer na področju inženirske in arhitekturne dejavnosti kot kriterij ni več izključni kriterij najnižje cene, vpeljan je kriterij ekonomsko najugodnejše rešitve, ki pa ni povsem definiran in pušča številna vprašanja odprta in nedorečenosti. V praksi to pomeni, da se številni razpisni postopki vlečejo dolgo, da ne mine postopek, ne da bi se ponudniki pritoževali ali celo zahtevali revizijo. Eden takih odmevnejših primerov je tudi gradnja tunela Karavanke. Glede na to, da ste ob sami izvolitvi v ministra poudarili, da je potreben ta zakon določenih popravkov, me zanima: Ali ministrstvo te popravke načrtuje in ali obstaja kakšna časovnica? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Gospod poslanec, Ministrstvo za javno upravo vsekakor načrtuje spremembe Zakona o javnem naročanju. Res pa je, da se v tem kratkem času, kolikor sem jaz na ministrstvu, zelo intenzivno s tem področjem ukvarjamo. Vi ste v tem trenutku sicer navedli eno izmed konkretnih stvari, ki bremenijo zakon, v celoti gledano pa je v javnosti cel kup pavšalnih ocen, da je zakon slab, ko želimo izvedeti več od tega, pa odgovorov ni. Mi smo šli ravno iz tega razloga v zelo podroben, če rečem v navednicah, terenski pregled stanja. Se pravi, opravili vrsto razgovorov z javnimi naročniki po vsej Sloveniji in sedaj opravljamo pogovore tudi s ponudniki, torej z gospodarstvom na drugi strani, da se res specializirajo tisti osnovni problemi, na podlagi katerih bo zakon smiselno odpreti. Kot vemo, zakon niti ni še ne vem kako dolgo v veljavi. Je pa res, da je zdaj že tisti čas, ko se lahko v praksi pa že vidijo posledice. Tisto, česar smo pa se na Ministrstvu za javno upravo najprej lotili in se nam je v tem trenutku zdel morda še večji problem, pa je Zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja. Tu pa so stvari bolj zapletene in tudi prej kličejo po tem, da bi jih čim prej rešili. Na podlagi pogovorov, ki smo jih imeli z Evropsko komisijo, smo pričeli pripravljati osnutek sprememb tega zakona in je zdaj že v zaključni fazi priprave. Pričakujem, da bi že v tem mesecu lahko pričeli z javno razpravo o tem zakonu – no, lahko rečem, da v tem mesecu tudi bomo začeli z javno razpravo. Namen predlaganih rešitev je predvsem povečanje neodvisnosti, pa – bom rekel malo grobo – tudi strokovnosti organa pravnega varstva v postopkih javnega naročanja, to je Državne revizijske komisije – ureditev načina imenovanja in razrešitve članov komisije. Obenem zakon že pozna sicer prednostno obravnavo revizijskih zahtevkov javnih naročil, ki so sofinanciranja z evropskimi sredstvi. Podobno rešitev pa bi bilo v zakon smiselno vnesti tudi za večje infrastrukturne projekte, ne glede na način financiranja. Mi sicer lahko ugotavljamo, da se v zadnjem obdobju, tam nekje od leta 2013 dalje, bistveno zmanjšuje število prejetih zahtev za revizijo v postopkih javnega naročanja, ampak je pa po drugi strani podatek, ki nas je navedel, da je treba posebno pozornost nameniti temu področju, da pa je pri postopkih javnega naročanja nad 5 milijonov evrov teh revizijskih zahtevkov od 25 do 30 % več kot pred leti in da je kar 45 % uspešnih, to je pa 10 do 15 % vseh revizijskih zahtevkov, kar pa seveda se nam zdi ogromno. Seveda ne moremo z zakonom zdaj omejevati pravice do revizije, že tako ali tako imamo ene najvišjih taks v Evropi, želimo pa z novelo zakona absolutno še pospešiti revizijske postopke tudi za področje javnih naročil večjih vrednosti, ki niso financirane z evropskimi sredstvi, kar se nam zdi izredno pomembno. Na ta način bi torej dosegli tudi hitrejše reševanje, ker nam te zamude delajo vsekakor veliko gospodarsko škodo.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar, ki bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, lep pozdrav! Predsedujoči, spoštovani minister za javno upravo, gospod Rudi Medved! Postavil vam bom ustno poslansko vprašanje v zvezi službenih stanovanj oziroma stanovanj oziroma prostorov v lasti države oziroma Republike Slovenije. Kar nekaj je takih stanovanj oziroma teh prostorov po Sloveniji, na različnih območjih v različnih stavbah in tudi pri nas v Litiji je nekaj podobnega. Vprašanja so naslednja, zanima me: S koliko stanovanji v Republiki Sloveniji upravlja Ministrstvo za javno upravo oziroma Stanovanjska komisija Vlade Republike Slovenije? Koliko je teh stanovanj zasedenih in koliko je prostih? Obenem pa me zanima: Kolikšni so prihodki iz naslova najemnih teh stanovanj? Koliko stanovanj se oddaja z neprofitno in koliko s profitno najemnino? Se opravičujem, precej vprašanj je, ampak verjamem, da ste se verjetno že kaj pripravili, tako da bom lahko neke odgovore tudi dobil in seveda tudi vsi državljani in državljanke. Ob tem želim izpostaviti še en poseben primer, in sicer primer Območnega združenja Rdečega križa Litija, ki je najemnik takšnega stanovanja, se pravi državnega stanovanja, že od leta 1973. Omenjeno združenje, ki se ukvarja s humanitarno dejavnostjo in ima status društva v javnem interesu, kar se mi zdi bistven podatek, je imelo do sedaj za potrebe svojega delovanja izpostavljeno stanovanje na uporabo brezplačno oziroma se mu ni obračunavala najemnina, je pa redno poravnavalo vse obratovalne stroške. Omenjeno združenje, se pravi Območno združenje Rdečega križa Litija, je moralo tudi vsako leto podaljševati pogodbo, kljub temu da so od leta 1973 imeli to stanovanje v najemu in da so bili tudi nosilci stanovanjske pravice. Zanima me: Ali bo Območno združenje Rdečega križa še naprej moralo plačevati profitno najemnino ali morda obstaja možnost, da bodo kot doslej oproščeni najemnine? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Z nekaj številkami vam bom moral postreči, ker so vprašanja takšna. Ministrstvo za javno upravo ima na dan 1. 3. 2019 v upravljanju 502 stanovanji, od tega je 464 stanovanj zasedenih, 6 je nezasedenih in že dodeljenih, 32 pa je nezasedenih. Od teh 32, ki so nezasedena, je 16 – mi jim pravimo neperspektivna za službena stanovanja – namenjenih za prodajo, 8 stanovanj se bo oddalo in je že razpis na spletni strani Ministrstva za javno upravo, 8 pa jih bo Ministrstvo za javno upravo vključilo v razpis za oddajo službenih stanovanj v najem, ki se bo še izvedel v letu 2019. Kaj pomeni neperspektivna stanovanja? To so stanovanja, ki zaradi svojega stanja v naravi niso primerna za oddajo, gre za sobe brez sanitarij ali kletne prostore, stanovanja, ki zaradi lokacije niso primerna za službeno stanovanje in so seveda kot taka predvidena za prodajo, če se bo za to izkazal interes. Število stanovanj, oddanih z neprofitno najemnino, je 401, število stanovanj, oddanih s profitno najemnino, je 63. Upravičenci do najema stanovanj z neprofitno najemnino so v skladu s stanovanjskim pravilnikom: zaposleni v organih državne uprave in funkcionarji, v skladu z načelom recipročnosti za dobo 3 let zaposleni v policiji, Slovenski vojski, za obdobje 2 let pa tudi zaposleni v Uradu predsednika republike. Letni prihodek iz naslova oddaje v najem je bil v letu 2018 milijon 28 tisoč 317 evrov in vsakoletni prilivi iz tega naslova so primerljivi in so v letih 2017 in 2016 približno enaki kot številka, ki sem jo navedel. Povprečna starost stanovanj je 40 let in povprečna uporabna površina stanovanj je 52 kvadratnih metrov, pri čemer je pa še ta podatek morda, da je približno dve tretjini vseh teh stanovanj na območju Ljubljane, ostala pa so relativno enakomerno razpršena po vsej Sloveniji. Zdaj pa, če dovolite, še pojasnilo v zvezi s stanovanjem, ki ga ima v najemu Rdeči križ v Litiji. Rdeči križ ima to stanovanje res v najemu že od leta 1973, kot ste omenili, in je bilo tudi brezplačno do leta 2017, ko je prišlo do centralizacije upravljanja z nepremičnim premoženjem in s tem je prišel v veljavo pravilnik stanovanjske komisije, ki brezplačnega najema stanovanj ne predvideva več. Nihče ni pomislil, da bi to lahko v naravi povzročilo tudi škodo, kakršno je to seveda povzročilo Rdečemu križu na območju Litije. Torej stanovanj brezplačno ni mogoče po tem pravilniku več dajati v najem. Rdeči križ je bil takrat s tem tudi seznanjen in je, hočeš nočeš, moral pristati na najemnino, ki ste jo omenili, in jo seveda tudi na podlagi tega pravilnika poravnaval. Ne morem reči, da se s tem strinjam, ne morem. Vem, da enotne prakse po Sloveniji ni, da je marsikje odvisno tudi od posamezne občine, kako gleda na humanitarno dejavnost posameznih nevladnih organizacij. Takoj, ko sem se s tem primerom seznanil, sem dal nalogo na Direktorat za stvarno premoženje, da stopimo v stik z lokalnimi oblastmi v Litiji in poskušamo ta primer rešiti. Nočem, da bi bil to zdaj precedenčni primer za vso Slovenijo, ampak v tem primeru je vendarle več kot 15 let Rdeči križ bival v tem stanovanju oziroma opravljal to dejavnost brezplačno in potem se je zaradi nekega pravilnika zgodilo [[…]] Mi bomo vsekakor poskusili z županom oziroma drugimi službami na litijski občini najti rešitev tega problema, ker kolikor sem v tem trenutku seznanjen, država niti nima nekega drugega poslovnega ali kakršnegakoli drugega prostora, ki ne bi zapadel pod ta režim najemnine. Ker v primeru, da bi šlo za poslovni prostor, bi pa vendarle lahko država dala v brezplačni najem tej organizaciji. Seveda vas bomo tudi seznanjali, pa tudi sami boste v Litiji v stiku s tem, da [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister! Moram reči, da sem s tistim prvim delom odgovora, kar se tiče številk in teh službenih stanovanj, zadovoljen, s tem drugim delom pa sicer malce manj, čeprav ste se potrudili, in upam, da bomo dejansko našli neko ustrezno rešitev za ta problem. Dejansko je nastala problematika po spremembi tega pravilnika. Ta pravilnik se je spreminjal leta 2017. Treba je povedati, da od leta 2017 – ali pa tudi zdaj – so že neki časi, ki so malo boljši od tistih prej. Glede na to, da gredo plače gor, da se popravljajo razmere v Sloveniji zaradi gospodarske rasti in tako naprej, seveda ne bi niti v sanjah pričakoval, da bi pa neko humanitarno društvo, ki je toliko let bilo v tem stanovanju in ki se izjemno trudi, da opravlja svojo humanitarno dejavnost, na tem celotnem območju zbira denar, seveda z donacijami posameznikov, podjetij in tako naprej, in dejansko brezplačno, prostovoljno opravljajo to zelo zelo pomembno, plemenito delo – da morajo pa potem najemnino plačati. Mislim, da je to nesprejemljivo, in bi vas res lepo prosil, da se najde tu rešitev. Je pa res, da je društvo v javnem interesu in verjetno bi našli rešitev, da bi občina dala – občine po navadi društvom v javnem interesu nudijo brezplačne prostore, s tem da plačujejo samo stroške. Upam, da bodo ostali v tem stanovanju in da bodo imeli brezplačno. Sicer vam pa ponujam rešitev; spodaj, v tem stanovanjskem bloku je kompletna površina v lasti, mislim, da države, kjer je zdaj skladišče, pa so bili nekoč poslovni prostori oziroma banka, pa še neke druge državne ustanove. Zdi se mi, da takšni prostori, tako lepi sredi Litije, pač nekako niso za neka skladišča. Notri so neke mize s stoli in tako naprej. Upam na ugodno rešitev in upam, da se bomo vsi skupaj potrudili, da bomo pomagali litijskemu Rdečemu križu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda, saj problem je ravno v tem, da gre za stanovanje in da se ta dejavnost opravlja v stanovanju in je potem s tem pravilnikom zapadlo v ta režim, kjer ni mogoče tega društva oprostiti najemnine. Ravno zato smo pa pristopili k reševanju te zadeve na drug način. Do tega trenutka nisem vedel, da je morda država lastnica teh prostorov v tej isti zgradbi. Pozanimal se bom; če je to res, je potem seveda zadeva še toliko lažje rešljiva. V vsakem primeru pa se mi zdi iz osnove pa nesprejemljivo, da če je nekdo 15 let bil upravičen neplačevanja te najemnine, da zdaj zaradi nekega pravilnika se pa to zdaj [[…]] Je pa res, da je tudi edini primer na območju vse države, da je v stanovanju pač neka dejavnost, torej da niso v njem stanovalci, ampak se v tem stanovanju vrši dejavnost.
Hvala lepa. Gremo naprej. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje mag. Meira Hot, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica! V zadnjem času je bilo veliko govora o tem, da bo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti z zakonom zagotovilo, da se staršem slepih in slabovidnih otrok, ki so bili prikrajšani za enega izmed dodatkov – bodisi dodatka za nego otroka bodisi do dodatka za pomoč in postrežbo –, da se ti dodatki povrnejo za nazaj. Tak predlog absolutno podpiram, saj menim, da je bil dodatek krivično odvzet in da je treba te krivice popraviti in odpraviti. Vendar pa se je name pred kratkim obrnila tudi skupina mamic s hudo bolnimi otroki, ki so pa opozorile še na drugo anomalijo v zakonu in v praksi, ki jim zelo otežuje življenje. Namreč, ostali otroci, ki potrebujejo stalno 24-urno posebno nego in varstvo, na primer invalidni otroci, otroci s hudimi oblikami cerebralne paralize, tetraplegiki in podobni hudo bolni otroci, – no, ti otroci za razliko od slepih in slabovidnih po ZPIZ-2 niso upravičeni do dodatka za pomoč in postrežbo. Taki otroci potrebujejo 24-urno nego in oskrbo, vendar jih veliko živi doma in ne v zavodu. Za njih skrbijo starši, pri tem pa pogosto nimajo prav nikakršne pomoči in podpore. Zakon o osebni asistenci, ki je stopil v veljavo v začetku tega leta, namreč določa, da je do osebne asistence upravičen tisti, ki je dopolnil 18. let, zato mladoletnim invalidnim otrokom osebna asistenca ne pripada. Veliko je tudi staršev, ki si ne morejo privoščiti, ne zmorejo plačevati nekomu, da bi skrbel in negoval otroka, zato zanj skrbijo sami. Še posebej je težko enostarševskim družinam. Ti otroci in njihovi starši bi še kako močno nujno potrebovali dodatek za pomoč in postrežbo. Še več; ta pravica do dodatka bi morala biti osebna pravica, ki pripada tem otrokom. Ta dodatek za te otroke in te družine ne bo pomenil nikakršnega nadstandarda, temveč jim bo omogočil, da znotraj družine poskrbijo za osnovne človekove potrebe prav vseh družinskih članov. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Ali bo ministrstvo zagotovilo, da bodo tudi ti invalidni otroci – torej otroci, ki potrebujejo posebno nego in oskrbo in ne samo slepi in slabovidni – upravičeni do obeh dodatkov; tako do dodatka za nego otroka kot do dodatka za pomoč in postrežbo? Če bo, kdaj lahko pričakujemo spremembe zakona? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala za vprašanje. Uvodoma bi želela pojasniti, da sem takoj, ko sem se seznanila s problematiko dodatkov za slepe in slabovidne otroke, ukrepala. Tako sem 24. decembra povabila gospo Andrejo Pader in njenega sina Filipa na pogovor, kjer mi je mamica razložila svojo težko pot, ki sta jo s sinom prehodila. Takoj v novem letu sem z namenom iskanja rešitev sklicala sestanek z Državnim odvetništvom in Varuhom človekovih pravic, kjer smo tudi raziskali pravno podlago za pripravo posebnega zakona. Kot ste seznanjeni, smo na ministrstvo prejeli 25 tožb za plačilo odškodnine za nazaj, torej neizplačanega dodatka za nego otroka, vendar je nekaj staršev od tožbe že odstopilo. V več primerih je Delovno in socialno sodišče že izdalo sodbo, tožbene zahtevke staršev v celoti zavrnilo in jim naložilo plačilo sodnih stroškov, ki v posameznih primerih znašajo tudi več tisoč evrov. Starši so se pritožili, Višje delovno in socialno sodišče je njihove zahtevke zavrnilo. Vrhovno sodišče je v konkretni zadevi predlog za dopustitev revizije zavrnilo. Ker se pa nekateri starši soočajo s težkimi življenjskimi situacijami in vzporedno tudi z velikimi stroški, sem takoj pristopila k reševanju le-tega. Vsled omenjenega na ministrstvu že intenzivno pripravljamo predlog posebnega zakona, ki bo te krivice popravil. Pripravili ga bomo v roku, skladno s sprejetim sklepom Komisije za peticije, človekove pravice in enake možnosti. Vezano na vaše konkretno vprašanje in primer pa bi želela sporočiti, da v tem trenutku pripravljamo zakon, ki bo zadeval slepe in slabovidne otroke. Vsekakor se zavedamo, da so tudi ostali invalidni otroci in otroci, ki potrebujejo posebno nego in oskrbo, pomembni. Slišimo njihove glasove in glasove njihovih staršev. Je pa pomembno poudariti, da je vsako skupino treba obravnavati individualno in bomo tudi to pobudo proučili. Hvala.
Hvala lepa. Poslanka, imate zahtevo za dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Tako kot ste že opisali, to vprašanje smo obravnavali tudi na Komisiji za peticije, sprejeli določene odločitve, ampak vseeno bi bilo treba pogledati zgodovinsko plat celotne zgode. Že nekaj časa nazaj je Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju razširil krog upravičencev do dodatka za pomoč in postrežbo na slepe in slabovidne otroke, ampak takrat ni razširil pravice do dodatka tudi na ostale kategorije otrok, ki sem jih prej naštela in bi bili nujno upravičeni do tega dodatka. Zakaj je bilo temu takrat tako, ne vemo. Vendar pa, glede na to, da smo v zadnjem času odprli to vprašanje, da bomo reševali vprašanje dodatka pri slepih, slabovidnih, mislim, da je res nujno, smiselno, logično in pravično vprašanje, kaj se bo zgodilo z ostalimi kategorijami teh zelo ubogih, hudo bolnih otrok, ki potrebujejo nujno 24-urno oskrbo. Zato vas prosim in apeliram, da v okviru sprememb zakonodaje razmislite tudi na razširitev kroga upravičencev. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, ministrica.
Hvala lepa. Tudi sama nimam odgovorov, zakaj je bila leta 2003 sprejeta takšna odločitev, ki je na nek način diskriminatorna. Absolutno, vse te pobude bomo preučili in poskušali seveda najti prave rešitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja je Mateja Udovč, ki bo postavila ustno poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvoli.
Hvala za besedo. Zavod za ribištvo Slovenije bo v sodelovanju z italijanskimi partnerji in lokalnimi ribiškimi družinami skušalo preprečiti izumrtje ribje vrste primorske podusti s projektom Life for Lasca. Primorska podust živi le v Sloveniji in Italiji, njena populacija pa je v upadanju. To vrsto bodo poizkusili vzrediti v ujetništvu in jo ponovno naseliti v pritoke reke Vipave. Do danes je edini potrjen razlog za izumrtje primorske podusti prisotnost tujerodne vrste. Glavna grožnja je donavska podust, ki s primorsko podustjo tekmuje za skupen življenjski prostor. Za uspešno ponovno naselitev primorske podusti je nujno predhodno odstranjevanje donavske podusti v celotnem porečju reke Vipave. Projekt Life for Lasca je trajnostno naravnan projekt. V tem duhu so načrtovali tudi vrnitev izlovljenih osebkov donavske podusti v njihovo prvotno okolje podonavskega porečja. S tem bi popravili oziroma odpravili napake, ki so jih v preteklosti storili takratni akterji, lokalni ribiči. Z vrnitvijo rib bi hkrati okrepili populacijo v donavskem porečju, ki so vsaj že desetletja v velikem usihanju, upadu prav tako zaradi človeških posegov v naravo. Nerazumljivo pri tem pa je nasprotovanje uradnikov na vašem ministrstvu. Zavod za ribištvo Republike Slovenije je osrednja strokovna institucija s področja ribištva v Sloveniji, ki ga je ustanovila Vlada, z nalogo, da izvaja aktivnosti trajnostnega upravljanja za ohranjanje ribjega življenja in njegove pestrosti. Zato vas sprašujem, spoštovana ministrica: Katere ukrepe boste sprejeli in izvedli, da izlovljena donavska podust iz reke Vipave ne bo uničena, ampak da se bo z njo poribljavljal osrednji in spodnji del reke Save s pritoki, kjer je populacija te ribje vrste zaradi posegov v reko Savo že močno oslabljena? Ali boste podprli in upoštevali rešitve, ki jih je v projektu pripravil Zavod za ribištvo? Ali mislite, da lahko za saniranje napak iz preteklosti danes povzročamo nove napake zaradi birokratskih ovir in uničujemo zdravo, močno populacijo rib, namesto da bi jih vrnili v njeno prvotno življenjsko okolje, ker je ta vrsta zaradi naših posegov že v hudem usihanju?
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Najlepša hvala za besedo in seveda hvala za postavljeno vprašanje. Z omenjeno problematiko smo seveda že seznanjeni, prav tako z vsebino projekta, ki ga izvaja Zavod za ribištvo Slovenije skupaj z italijanskimi partnerji in lokalnimi ribiškimi družinami. Seveda tudi problematiko, ki je nastala pred začetkom tega projekta, dobro poznamo in smo jo prav tako tudi komunicirali z Zavodom za ribištvo, ki nas je o izvedbi tega projekta seznanil. Glavna grožnja primorske podusti je na območju Slovenije resnično donavska podust, ki s primorsko podustjo tekmuje za isti življenjski prostor. Zaradi tega je tudi nastala vsebina projekta. Vendar pa se ne morem strinjati s tem, da temu nasprotujemo zaradi birokratskih razlogov, ker tudi Zavod za ribištvo kot osrednjo institucijo, ki skrbi za področje ribištva, vendar omejuje zakonodaja na tem področju. Prenašanje rib je opredeljeno v zakonski podlagi tako s področja veterine kot tudi v zakonodaji s področja sladkovodnega ribištva. Pravilnik o zahtevah za zdravstveno varstvo živali in proizvodov iz akvakulture ter ukrepih za zagotavljanje preprečevanje in obvladovanja določenih bolezni vodnih živali dovoljuje, da se osebki vnesejo v vodno telo, ki ima enak ali nižji zdravstveni status kot izvorno vodno telo. Zakon o sladkovodnem ribištvu, ki pa je krovni zakon s področja sladkovodnega ribištva, v tretji alineji tretjega odstavka 25. člena, ki sicer govori tudi o prepovedih, izrecno prepoveduje prenašati žive ribe iz vodnega območja Donave v vodno območje Jadranskega morja in obratno. 26. člen tega zakona sicer omogoča ministru, pristojnemu za ribištvo, da lahko v soglasju z ministrom, pristojnim za ohranjanje narave, izda dovoljenje, da se na določenem območju in za določen čas izjemoma dovoli določen način opravljanja ribolova, ne glede na prepovedi 25. člena, če je to potrebno zaradi znanstvenoraziskovalnega namena oziroma v drugih posebej utemeljenih primerih. Na ministrstvu seveda poznamo tudi to možnost. Vendar poudarjamo, da gre v izjemah, vezanih na 26. člen zakona, le za možnost izvajanja ribolova na načine, ki so sicer prepovedani, ne pa tudi za prenos živih rib iz vodnega območja Jadranskega morja v vodno območje Donave ali tudi obratno. Ker se ministrstvo zaveda omenjene problematike, išče in predlaga ter tudi sprejema odločitve, ki pa morajo biti vedno skladne z zakonodajo. Tako je tudi v konkretnem primeru. Ministrstvo seveda podpira omenjeni projekt in v okviru projekta predstavlja strokovne rešitve. Zato skupaj z Zavodom za ribištvo Slovenije išče tako zakonodajne kot tudi strokovne rešitve, da bi bilo mogoče legalno prenesti donavsko podust iz vodnega območja Jadranskega morja v vodno območje Donave. Po mojem védenju so skupaj s predstavniki Zavoda za ribištvo tudi našli primerno rešitve, ki hkrati upošteva zakonodajo in tudi omogoča prenos teh rib z eno vmesno stopnjo, to pomeni, da se ribe nekaj časa držijo v ribogojnici in nato spustijo v reko. To je bila po našem mnenju edina možna legalna rešitev, ki pa jo po ustnih informacijah zavod tudi že izvaja. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolniti? Izvolite.
To pomeni, če sem vas prav razumela, da bodo se te ribe, ki so sedaj že v ribogojnicah, ki so izlovljene, se lahko prenesle v reko Savo. Hvala.
Hvala. Ministrica, izvolite.
Kot sem povedala, po ustnih informacijah to že poteka in to je rešitev, ki je skladna z zakonom, hkrati pa omogoča, da te ribe žive kasneje prenesemo nazaj, ker bi bila seveda velika škoda, da bi tudi te ribe morali usmrtiti.
Hvala lepa. Poslanec Vojko Starović bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru z zdravje Samu Fakinu. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Zdravstveno varstvo je pomemben in obsežen javni sektor, katerega cilj je dobro zdravstveno stanje prebivalstva. Zdravje je univerzalna vrednota, človekova pravica in pravzaprav najpomembnejša dobrina, zato so viri za zagotavljanje zdravja za posameznika in družbo izrednega pomena. Za te vire skrbi država in tudi preko svojega posebnega organa, to je Ministrstva za zdravje. Državljani, ki vplačujejo v zdravstveno blagajno, upravičeno pričakujejo, da se bo z razpoložljivimi viri ravnalo tako, da bo zagotovljena čim višja kakovost in učinkovitost. Delovanje organizacije zdravstvenega varstva mora namreč izpolnjevati družbene interese, kot so enak dostop do storitev, kakovost storitev, skrb za zdravje državljanov ter vzdržno financiranje. Dolge čakalne dobe ter omejen in nepravočasen dostop do zdravstvenih storitev v zadnjih letih pa pomeni bistven odmik od teh ciljev in zahtev. Kljub velikim beseda, obljubam in načrtom iz preteklosti, se žal tudi v aktualnem mandatu, vsaj ne še zdaj, v zdravstvu ne vidijo neki premiki na bolje. Toda v to kislo jabolko je treba nujno in močno ugrizniti, kajti čas dela proti premnogim, ki so potrebni zdravstvene obravnave. Kot enega ključnih vzrokov za podaljševanje čakalnih vrst se stalno omenja premalo denarja. V rebalansu proračuna smo za skrajševanje čakalnih dob predvideli 10 milijonov evrov, v finančnem načrtu zdravstvene zavarovalnice še dodatnih 20 milijonov, s spremembo odloka o proračunu sektorja države za obdobje 2018–2020 smo presežek zdravstvene blagajne v višini 35 milijonov namenili prav za skrajšanje čakalnih dob. Torej, kar nekaj denarja je sedaj zagotovljenega. Poleg premalo denarja naj bi bil ključni vzrok premajhna prilagojenost in učinkovitost delovanja javnih zavodov v zdravstvu. Sam minister je ob nastopu svoje funkcije ocenil in dejal, da je v organiziranosti, vodenju in kadrovanju veliko rezerv, da je mogoče z ustreznimi organizacijsko-kadrovskimi ukrepi, predvsem pa z dobrim vodenjem, ogromno doseči. Kaj je narejenega na tem področju? Od zaprisega Vlade je minilo že skoraj pol leta, tako hitro bo okoli tudi to leto, mi pa še vedno nimamo neke konkretne in jasno začrtane poti, kako se bodo problemi v zdravstvu reševali. Moji konkretni vprašanji za gospoda ministra, ki ga danes na žalost ni tukaj, se glasita: Kdaj bodo ukrepi skrajševanja čakalnih vrst uvedeni? Kdaj bodo spremembe konkretno občutili pacienti?
Hvala lepa. Še vprašanje, želite ustni odgovor na naslednji seji ali se zadovoljite tudi s pisnim odgovorom?
Dobrodošel bi bil ustni odgovor.
Dobro, hvala. Bo na naslednji seji. Poslanec Matjaž Nemec bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve dr. Miru Cerarju. Izvoli.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, dobrodošli! Spoštovani kolegice, kolegi! Bom izjemno kratek. Ni prvič, da se na vas naslavljam z vprašanjem, ki se dotika naše kulture, kulturne dediščine. V preteklih letih smo, ne glede na to, da nas je samo 2 milijona, cca. 2 milijona in pol nas govori slovenski jezik, se v tujini tudi znali pokloniti, recimo v Galiciji ali pa v Italiji v Sovodnjah, tistemu, kar je bilo vsaj moč razumeti kot kulturna dediščina, se pravi našim rojakov v tujini. Temu primerno se tudi Republika Slovenija odzove na te zgodovinske trenutke, velikokrat tragične, tokrat se pa dotikam enega drugega vprašanja. Tako kot že takoj po novem letu, ko sem se v pisni obliki na vas obrnil z vprašanjem kulturne dediščine, ki se dotika predvsem območja sedanjega Egipta, govorim o Kairu in aleksandrinkah, predvsem o slednjih, torej aleksandrinkah, in seveda o svetovno znanem arhitektu slovenskega porekla Antonu Laščaku. Namreč dogaja se v zadnjih letih, da se je Republika Slovenija premalo in premalo sistematično lotila tega vprašanja, torej da ohranimo slovenski jezik, slovenske napise, slovenska imena tam, kjer so pustili pečat. Namreč, tako aleksandrinke kot Anton Laščak so pustili neizmeren vtis ne samo v Aleksandriji, tudi v Kairu. In seveda kot tisti pozitivni liki, ki so v takratno družbo vnesli neko bogastvo in predvsem pustili svoj globok vtis in tam tudi postili slovensko dediščino. Seveda govorim o napisih, ki so stali na pokopališčih. Namreč Republika Slovenija do danes ni še našla pravega recepta, da bi ohranila to kulturno dediščino v Kairu in v Aleksandriji, kjer dejansko puščamo vtis: mi vsi, Slovenci slovenskega rodu. Spoštovani minister, ne da bi se dotikal detajlov, kajti ti so tako v vprašanju kot v odgovoru jasno navedeni. Zanima me: Kdaj, kako in na kakšen način lahko pričakujemo rešitev tega vprašanja? Namreč, to je tisto, kar sem v pisnem odgovoru pogrešal, kajti zdi se mi, da glede na znesek, govorim finančni in tudi kadrovski, bi se to dalo relativno hitro dogovoriti. Seznanjen sem z aktivnostmi ne samo na ministrstvu, tudi na ambasadi v Kairu. Ambasadorka se je zelo angažirala, ampak manjka tista pika na i: kdaj, kako in na kakšen način bomo rešili to relativno majhno težavo, ampak izjemnega pomena za slovensko kulturno dediščino. In predvsem kažemo s tem odnos do samega sebe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Naj povem, da to razmišljamo v celoti v isti smeri, na isti način, kajti vsi si želimo, da bi tako arhitekt Laščak kot drugi naši veliki kulturni in drugi umi, veleumi, ki so v svetu ustvarili pomembne stvari, bili dovolj pripoznani in prepoznani tako doma kot v svetu. Naj rečem, da od takrat, ko ste dobili že pisni odgovor na vaše vprašanje, je bilo Ministrstvo za zunanje zadeve še naprej aktivno in tako bomo tudi v prihodnje, ko gre za takšno vprašanje, bodisi za arhitekta Laščaka bodisi za pokojne aleksandrinke v Egiptu. V tem smislu je naša veleposlanica v Egiptu po navodilu našega ministrstva opravila več pogovorov tako z egiptovskimi sogovorniki različnimi, s predstavniki italijanskega veleposlaništva v Kairu in s predstavniki pokopališča, na katerem je arhitektov grob. Naj vam povem, da je v februarju veleposlanik Republike Italije prišel do podatkov, o katerih nas je obvestil, da sicer se zaveda, da je več kot pred dvema letoma prišlo do pobude preselitve posmrtnih ostankov arhitekta Laščaka iz Kaira v Gorico, vendar pa je ta postopek ostal nedokončan, ker ni bilo mogoče pridobiti vseh teh dokumentov, zato pravzaprav ta postopek ni več aktualen. Tako zdaj prihajamo do tega, da smo z Italijani nekako sporazumni, na enakem pogledu, da bi bila tako po njihovem mnenju kot tudi po našem najprimernejša rešitev, da se zaenkrat grob ohrani na latinskem pokopališču v Kairu, da se zagotovi prenova napisov na grobu, kar je skupna skrb obeh držav, tako Italije kot Slovenije, in to ne samo za grob, temveč tudi za promocijo kulturne zapuščine velikega arhitekta, ki je večino svojega življenja preživel prav v Egiptu. O tem predlogu bo italijanski veleposlanik obvestil svoje zunanje ministrstvo, mi pa smo seveda, kot sem rekel, pripravljeni v tej smeri prispevati finančna sredstva, da se tam grob primerno uredi, nadgradi s tem napisi, ki tudi promovirajo njegovo kulturno, torej kulturno zapuščino tega našega velikega arhitekta. Menimo tudi, da bi bila prizadevanja za zaščito Laščakove dediščine v tujini veliko lažja pri uveljavljanju, če bi bil status tako formalnopravni kot materialni njegove, torej Laščakove dediščine, še posebej skrb za Vilo Rafut, primerno urejen tudi v Republiki Sloveniji. Tako v tem pogledu kot tudi v primeru in v pogledu aleksandrink si bomo prizadevali s finančnimi sredstvi in na vse druge načine, da bodo ti grobovi urejeni, da bodo tam ustrezni napisi, ki bodo spominjali na našega velikega arhitekta in na njegovo zapuščino, pa tudi na to, da smo imeli v Egiptu Slovenke aleksandrinke in njihove družine. Tudi tam mislimo, da bi bila najprimernejša rešitev, da se glede na situacijo uredi nek grob, kjer je pokopana Slovenka, tako da se tiste table, spominske table, ki zdaj obstajajo, pa so bile odstranjene zaradi egiptovskih pokopaliških oblasti, namestijo na ta skupni grob, kjer bi potem vsem tem našim pomembnim ljudem napisali tisto, kar gre, kar je pravilno, v njihov spomin in kar nekako označuje njihovo bogato in našo skupno bogato zapuščino in dediščino. Tako zagotavljam, da bo ministrstvo še naprej tukaj zelo aktivno. Na nek način smo tudi hvaležni za to vašo pobudo, ki samo spodbuja tudi ministrstvo, da smo v tej smeri usklajeni in da bomo naredili to, kar je prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnilno obrazložitev vprašanja. Izvoli.
Hvala lepa za odgovor, spoštovani minister. Ne pričakujem dodatnega pojasnila, vse ste povedali, samo želim napovedati na podlagi izkušenj, ki sem si jih v zadnjih letih pridobil, da bom bedel nad rezultatom. Vem, da sva midva na isti valovni dolžini, če se izrazim nekoliko po ljudsko, ampak dokler ne vidim, ne verjamem. Torej napovedujem, da na aprilski seji bom vseeno – ali pisno ali pa ustno – preveril stanje zaradi tega, ker tako moja kot vaša vloga je, da zadevo rešimo. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Poslanka Janja Sluga bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje Samu Fakinu, ki je danes odsoten. Izvoli.
Hvala lepa. Minister je menda zbolel, jaz pa bi želela to vprašanje vseeno postaviti in bi želela tudi ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Namreč, gospod minister zelo rad komunicira v medijih, predvsem rad komunicira s tistimi informacijami, ki do nas poslancev še ne pridejo. Zato ne preostane drugega, kot da ga po skoraj enaki poti tudi nazaj vprašamo, kaj je mislil. Decembra je namreč minister na novinarski konferenci napovedal, da se bo ministrstvo v letošnjem letu intenzivno ukvarjalo z upravljanjem javnih zdravstvenih zavodov – pomeni, bolnišnic in zdravstvenih domov – in da s tem namenom pripravlja tudi mini zakon, kot se je izrazil, v katerem se bo spremenilo poslovodenje teh javnih zdravstvenih zavodov, da se bodo uvedli nadzorni sveti in uprave, ravno tako se bo uvedla osebna in premoženjska odgovornost nadzornikov in uprav, podobno kot je to v gospodarskih družbah. V izjavi za javnost po 20. seji Vlade je minister dejal, da je ta mini zakon v pripravi. Enkrat prej smo že ravno tako slišali, da je v pripravi in da bo na naše klopi nekako prispel konec januarja. Zdaj je začetek marca in ga še nimamo, zato bi si želela nekaj odgovor na vprašanja. Koliko članov bo po tem predlogu zakona v sami upravi in v nadzornih svetih? Kdo bo te člane imenoval in od kod, iz katerega nabora? Namreč vemo, da že v obstoječe svete zavodov je zelo težko pridobiti ustrezne strokovnjake in so s tem v tem času že velike težave. Kakšna bo vloga dosedanjega sveta zavoda in dosedanjega poslovodstva v javnih zdravstvenih zavodih v tistem času, ko se bodo te spremembe šele uvajale? Na kakšen način ima minister namen povečati odgovornosti in pristojnosti uprav in nadzornikov? Predvsem bi tukaj želela odgovor v luči tistih javnih zavodov, ki so v postopkih oziroma v procesih sanacije, pa se minister ne pogovarja o spremembi ostale področne zakonodaje in vemo, da bo potem to težko, kajti ostala področna zakonodaja ne omogoča tovrstnega upravljanja. Na podlagi česa je bila kot poskusni zajček, kot se je izrazil minister, za prvo tako bolnišnico izbrana Splošna bolnišnica Celje? Je to usklajeno s Splošno bolnišnico Celje? To me zanima predvsem v luči pravic pacientov. Gospodarske družbe, vemo, po katerem principu se upravljajo, in v tem trenutku, kot sem obveščena, že nekateri programi in ambulante ne ustrezajo stroškom, ki z njimi nastajajo, torej se stroškovno ne pokrijejo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Na naslednji seji boste dobili ustni odgovor ministra. Marko Bandelli bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani minister! Ob spremljanju Zakona o Kobilarni Lipica je bil poudarjen pomen njenega vključevanja v turistično destinacijo Kras. Turistična destinacija Kras ima zelo razvejano dejavnost, ob Lipici so še Škocjanske jame in tudi Štanjel. Kras je priznana gastronomska regija in ima osem zaščitenih proizvodov. Župani kraških občin želijo, da Kobilarna Lipica s svojo turistično ponudbo postane sestavni del turistične destinacije Kras. Žal potek dogodkov v Lipici ne gre v tej smeri, zaprtost Lipice še vedno ostaja. Ni sodelovanja in vključevanja kadrov iz okolja. V Kobilarni Lipica so še zmeraj kadri, ki vidijo Lipico kot farmo konj, za njih je turizem moteč. Obnašanje starih in novih kadrov v Lipici ne vodi k napredku. Eno se govori, drugo se dela in s tem se zavaja javnost. Poseben primer predstavlja izvajanje zakonskih obvez v zvezi z izvajanjem klasične dresure in preizkus delovnih sposobnosti konj, kar je osnova za izvajanje selekcije in genski napredek. Prekinjeno je sodelovanje z institucijami in kadri v Avstriji in Nemčiji, kjer so se praktično usposabljali jahači iz Lipice. Želja po višji kakovosti se je začela na ponesrečen način. Direktorica se je spretno rešila dosedanjih domačih trenerjev, Kobilarna Lipica je danes prvič v zgodovini brez domačega trenerskega kadra. V letih 2017 in 2018 smo gledali nastope lipiških jahačev z izvajanjem vaj z elementi klasične dresure in vajami šole. Te konje so izšolali domači kadri. Jahači iz Lipice so nastopali na dresurnih tekmovanjih za svetovni pokal in se udeležili tudi olimpijskih iger. Pogrešamo program načrta vzgoje mladih kadrov – jahačev in trenerjev iz okolja. Vprašanje je, s katerimi konji bomo izvajali program v naslednjih letih glede na starost sedanjih izšolanih konjev. O tej problematiki je seznanjeno ministrstvo za gospodarstvo in tehnologijo, ministrstvo za kmetijstvo in ministrstvo za kulturo. Ministrstvo za gospodarstvo je predstavnikom okolja, občini in civilni iniciativi za Lipico obljubljalo menjavo vodstva v Holdingu Kobilarna Lipica in angažiranje kadrov iz okolja, ki bodo razumeli delovne procese v Lipici. Moje vprašanje je: Kako ocenjujete sodelovanje med ministrstvi in skupni pristop za reševanje nastale situacije? Domačine, župane in ostale zanima, v čigavem interesu se dogaja degradiranje Lipice in zaustavitev razvojnega procesa Krasa? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci. Spoštovani poslanec gospod Marko Bandelli, hvala za vprašanje, čeprav je malo drugačno, kot mi je bilo postavljeno, a bom odgovoril nanj. Sodelovanje med ministrstvi, ki jih omenjate, je že pri pripravi Zakona o Kobilarni Lipica potekalo zelo dobro in konstruktivno. To sodelovanje dobro poteka tudi ob izvajanju zakona. S sprejetjem Zakona o Kobilarni Lipica so bili omogočeni pogoji za razvoj turistične dejavnosti, ustreznejše pa bo tudi zavarovana kulturna dediščina, vključno s plemensko čredo lipicanskih konjev. Na osnovi več kot 8 milijonov evrov vrednih naložb v zgodovinsko jedro in posestvo Kobilarne Lipica, ki so bile pod okriljem Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo izvedene med leti 2015 in 2018, ter doseženih rezultatov zagotavljamo, da sta lipicanec in Kobilarna Lipica deležna vse skrbi in pozornosti ministrstva. To so tiste ključne zadeve, ki so se že zgodile, pa se zamolčijo. Vsekakor se strinjam, da je Kobilarna Lipica najbolj prepoznavna turistična znamenitost Krasa. V skladu z novo organiziranostjo slovenskega turizma je Lipica uvrščena v mediteransko-kraško makroregijo in v Strategiji trajnostne rasti slovenskega turizma 2017–2021 je izpostavljena med top 5 doživetij te makroregije. Naj še omenim, da sem se sestal tudi z župani kraških občin, s katerimi sem se pogovarjal o pomenu Kobilarne Lipica in njene ponudbe za razvoj turizma v regiji. Vsi si želimo, da bi se povečalo število obiskovalcev in hotelskih gostov. Za to si prizadeva tudi vodstvo Holdinga Kobilarne Lipica. V letu 2018 je družba zabeležila največje število obiskovalcev v zadnjih dvajsetih letih in dosegla ambiciozno zastavljene cilje, to je 14-odstotno rast prihodkov na segmentu konjeniške dejavnosti ter 25-odstotno rast prihodkov na segmentu hotelirstva in gostinstva. Družba ima visoke cilje tudi na področju izvajanja klasične dresure in preizkusa delovnih sposobnosti konjev. Poročila družbe Holding Kobilarna Lipica, d. o. o., kažejo, da tako reja kot vzreja lipicancev v Kobilarni Lipica poteka v skladu z rejskim programom za konje pasme lipicanci. Vizija Kobilarne Lipica kot izvorne kobilarne konja pasme lipicanec je postati mednarodno uveljavljen konjeniški center. Vsekakor je delodajalcu in tudi kreatorjem turistične politike v interesu, da se v turističnih podjetjih zaposluje kader iz lokalnega okolja in da se turistična podjetja razvijajo v korist posameznega kraja in lokalnega prebivalstva. Seveda je za delovanje takega podjetja, posebej turističnega, nujno potrebno dobro sodelovanje med lokalno skupnostjo in poslovodstvom podjetja; treba pa se je zavedati, da pa ne more lokalna skupnost voditi politike podjetja na način, kot je to bilo prej, da so se nabavne in trenerske zadeve odvijale v interesu ozkih skupin ljudi. Verjamem, da to boli, ampak rezultati pri napredku kažejo, da smo na pravi poti. Pri pripravi strategije trajnostne rasti slovenskega turizma je bilo tudi ugotovljeno, da so kadri v slovenskem turizmu eden njegovih najpomembnejših neizkoriščenih razvojnih potencialov za prihodnji trajnostni razvoj. Zavedamo se, da imamo v Lipici na področju kadrov težave, in mislimo zadeve nadgraditi v tem kontekstu in tudi intenzivno delamo. Tega izziva se želimo lotiti odločno in na vseh področjih, zato smo si tudi v strategiji, neodvisno od Lipice, ampak za ves slovenski turizem zastavili pet ključnih ukrepov politike razvoja kadrov, ki jih bomo uresničevali skupaj z nekaterimi resorji, s turističnim gospodarstvom in drugimi deležniki. Povem naj še to, da je v Holdingu Lipica zaposlenih 120 ljudi, od tega 83 lokalno – Sežana, Lipica, to je 70 % zaposlenih; ostali zaposleni pa so iz območja Kopra, Ajdovščine in Postojne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala. Minister, saj vi morate mene razumeti, jaz kot predstavnik volivcev s Krasa jih moram poslušati, poslušam tudi njih, poslušam tudi zaposlene, poslušam tudi tiste, ki so sodelovali z njimi, tiste, ki sodelujejo, in tiste, ki so bili izločeni iz sodelovanja. Verjamem, da ste vi dobil en odgovor od vaše direktorice in tudi njej lahko na slepo verjamete; ampak verjemite tudi meni, da ni tako točno vse tisto, kar ste vi povedali. Na primer, zaustavitev obnove hotela. Zakaj se je zaustavila obnova hotela? Ne vemo, zakaj. Je bil en odgovor, ampak če bom deležen vašega odgovora, bom zadovoljen, če ne, pa pač drugič. Zakaj ni še potrjen predstavnik občine, saj je bil legitimno predstavljan vam, predlagan je bil od občine, pa ga še do danes niste sprejeli. Glede konflikta, ki ga ima direktorica z zaposlenimi, tudi poznamo, za kaj se gre. Ni prav, da rečete, da je vse v redu, vse dela naprej, so napredki; če niso. Če ljudje tam niso zadovoljni, pomeni, da nekaj ni v redu. To sem hotel. Veste, tudi tiste pogodbe s tistimi novimi dreserji iz tujine za 200 tisoč evrov, in pridejo petkrat do desetkrat, se pravi pet do deset dni v enem letu za 200 tisoč evrov, tujci z nekimi konji andaluzijci, ki nimajo blage veze z nami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Bom poskušal na kratko odgovoriti. Vse te pripombe obravnavamo že več kot leto dni. Dejstvo je, da so se v Lipici zgodile spremembe. Dejstvo je, da so v prejšnjem obdobju trenerji v Lipici dobivali plačo 12 mesecev, delali pa so od aprila do septembra. In ker je ta sprememba, še enkrat ponavljam, se zavedam, da to nekoga boli. Dejstvo je, da je Lipica kupovala trikrat dražje seno od domačih dobaviteljev kot pa od sosednjih. Mi smo pripravljeni in bomo vedno dali prednost domačim dobaviteljem, ampak nihče se ne bo mogel preživljati, prisesan na Lipico. 3 milijone sredstev javnega, državnega sektorja v Lipici bo porabljenih na maksimalno racionalen način. Mi smo Lipici zagotovili sredstva za obnovo hotela. Obnova hotela bo izvedena, ko bomo imeli dovolj transparentnih javnih ponudb. Ko se pa ponudniki dogovorijo in naredijo sistem na način, da je samo eden, pač tega ne bomo izpeljali. V Lipici bomo prišli do novega hotela na racionalen način, na način, da bodo vse zadeve zaključene v vrednosti, kot so bile tudi razpisane. Nobene prekinitve ni. Še enkrat pa ponavljam, Lipice nam ne bo vodila civilna iniciativa, se pa z njo pogovarjamo. Je nekorektno, da vedno znova ponavljajo ene in iste neresnice, imamo težave s kadri, ker imamo premalo ljudi za to. Ampak kadrovske zadeve bomo uredili, hotel bo obnovljen in tudi prvič po veliko letih imamo zdaj tržno usmerjene prireditve. Tega ne more nihče zanikati in na koncu koncev fizični in finančni rezultati kažejo napredek. V Lipici ne bo nič več tako, kot je bilo prej, ko so ozke skupine to zadevo peljale od znotraj ali od zunaj, ne vem, kako. Hvala.
Hvala lepa, minister. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Prvi od teh je Jani Ivanuša, ki bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve dr. Miru Cerarju. Izvoli.
Gospod podpredsednik, gospod minister, ostali ministri ter vsi prisotni! V zadnjih mesecih lahko v slovenskih medijih preberemo različne prispevke o Slovencih, ki živijo v Venezueli. Slovenci v Venezueli životarijo oziroma niti ne živijo, saj njihovi dohodki komaj zadostujejo za najosnovnejše življenjske potrebščine – hrano, prevoz, zdravila, izobraževanje in tako naprej. Še večji problem je varnost, saj se ropi, ugrabitve in umori dogajajo tudi pri belem dnevu, včasih tudi v sodelovanju z varnostnimi organi. Po navedbah medijev naj bi se nekateri Slovenci, ki živijo v Venezueli, radi vrnili v Slovenijo, pa imajo probleme, ko zaprosijo za slovensko državljanstvo. Med pogoji za pridobitev državljanstva je tudi ta, da mora biti kandidat vključen v slovensko društvo. Zaradi finančnih in varnostnih razmer slovenska društva v Venezueli ne delujejo. Drugi problem je finančni, saj je treba plačati prevode v slovenščino in za takse za pridobitev državljanstva. To se z venezuelskimi dohodki zdi pravo bogastvo. Najmanj, kar lahko Slovenija naredi, je, da vsem Slovencem ponudi pomoč. Vsem, ki se želijo preseliti v Slovenijo, naj se takoj omogoči – brez birokratskih ovir. Bom postregel z nekaj podatki. Minimalna plača v Venezueli – seveda za tistega, ki jo ima – je v povprečju 65 ameriških dolarjev ali 52 evrov. Po podatkih, ki so na razpolago, je 300 Slovencev s stalnim prebivališčem v Venezueli. Nekje 650 jih je šlo v prejšnjem stoletju v to državo. Sedaj se ocenjuje na okoli tisoč slovenskih državljanov z njihovimi potomci vred. Ko sem prej omenil tiste takse za pridobitev državljanstva, vsi ti stroški za pridobitev državljanstva znašajo 290 do 340 evrov. Tudi imamo eno kontaktno družbo Lipa iz Trebnjega, ki sicer nekako pomaga tem ljudem v Venezueli, vendar za zahvalo so zaenkrat dobili samo kriminalistično preiskavo, vsaj tako sem seznanjen. Imamo tudi v Caracasu društvo sv. Metoda in Cirila, ki ga je ustanovil pokojni duhovnik Grilc. Še za današnji čas pa je recimo sosednja država Madžarska omogočila ravnokar 300 potomcem Madžarske ali madžarskim državljanom, da so se vrnili v rodno Madžarsko. Moje vprašanje je, gospod minister Cerar: Kako boste kot zunanji minister Slovenije pomagali Slovencem v Venezueli? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Veseli me, čeprav je zadeva skrajno dramatična, da tudi vi pravilno ugotavljate, da je v Venezueli res prisotna močna politična, gospodarska in tudi humanitarna kriza. Nekateri želijo to zadevo v Sloveniji minimalizirati. Zadeva je zelo dramatična. In res je, tudi ljudje slovenskega porekla pa tudi naši državljani so na nek način ogroženi v eksistenci, v normalnem načinu življenja, zato jim je treba pomagati. Na nek način na splošno jim bomo najbolj pomagali dolgoročno, če bodo ostali tam, s tem, da podpiramo ukrepe Evropske unije pa tudi da Slovenija v tem aktivno sodeluje, ko gre za humanitarno pomoč, ko gre za spodbujanje ustrezne rešitve te politične krize, za demokratizacijo sistema; skratka za to, da se razmere v državi po demokratični poti izboljšajo. Ko pa gre za zadeve, ki ste jih omenili konkretno, ko gre za teh okoli tisoč ljudi slovenskega porekla in do 300 naših državljanov, ki tam živijo, gre pa za pretežno državljane, ki imajo, ko govorimo o teh tisočih, poleg slovenskega tudi venezuelsko državljanstvo. Tukaj pa bomo morali biti bolj konkretni. Naj povem, da bomo v okviru pristojnosti Ministrstva za zunanje zadeve, ki spremlja dogajanje preko veleposlaništva v Braziliji – to je nerezidenčno veleposlaništvo, ampak je sedaj tesno v navezi s slovenskimi državljani pa tudi s skupnostjo kot celoto v Venezueli –, tam absolutno še nadalje zelo aktivni. Želim pa poudariti tudi to, da opozarjamo vseskozi, da se lahko vsak državljan Republike Slovenije obrne tudi na predstavništvo katerekoli druge države članice Evropske unije, če gre za nujno konzularno pomoč, kot so v primeru hospitalizacije, odvzema prostosti ali pa izdaje potnega lista za vrnitev. Kot sem rekel, bomo storili vse, da bomo odpravili določene administrativne ovire, hitro in odločno ukrepali in maksimalno poenostavili postopke. Kadar govorimo o repatriaciji, ki pomeni, da bi se del ljudi odpravil v svojo prvotno domovino, temu v strokovni javnosti rečemo evakuacija, je to velik konzularni, politični in logistični izziv. Ne gre samo za varen odhod, ampak tudi za zagotovitev nekih sprejemljivih pogojev za življenje v Sloveniji po prihodu. V zadnjih letih ni bilo takšnih prošenj za repatriacijo, ureja pa jih zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. V tem primeru, če bi do takih situacij in prošenj prišlo, bi naše ministrstvo zagotovilo varen odhod iz države, v tem primeru Venezuele, v Slovenijo ali na drugo varno lokacijo. Je pa treba reči, ko gre za pridobitev državljanstva Republike Slovenije, obstaja tukaj možnost postopka izredne naturalizacije, kjer mora prosilec izkazati, da podelitev državljanstva koristi njemu, državi Sloveniji v smislu znanstvenih, gospodarskih, kulturnih, nacionalnih ali podobnih razlogov. Če gre za slovenskega izseljenca oziroma njegovega potomca do drugega kolena v ravni vrsti ali pa pripadnika avtohtone slovenske narodne skupnosti v zamejstvu, pa lahko uveljavlja pri prošnji za tako državljanstvo korist države iz nacionalnih razlogov. Tukaj ste pravilno ugotovili, da v tem primeru, ko gre za nacionalni razlog, mora dokazati večletno osebno aktivno vez z Republiko Slovenijo ali vsaj petletno aktivno delovanje v slovenskih društvih v tujini in podobno. In tukaj je pa za te postopke, če bi moralo priti do nekih olajšav, poenostavitev, kakršnikoli sprememb, pristojno Ministrstvo za notranje zadeve, kajti to je vse urejeno na podlagi Zakona o državljanstvu Republike Slovenije. Tukaj bomo tudi pozvali, da Ministrstvo za notranje zadeve preuči te zadeve, pozorno spremlja situacijo in če bilo potrebno, ukrepa v okviru svojih pristojnosti. Kot sem tudi že sam opozoril v prejšnjih tednih, še kako spremljamo situacijo, še posebej tudi, kako zadeva ta situacija našo slovensko skupnost, naše državljane v Venezueli. Ministrstvo za zunanje zadeve bo, ponavljam, storilo vse, da v okviru svojih pristojnosti pomaga, da poenostavi postopke in da opozarja tudi druga ministrstva, kot denimo Ministrstvo za notranje zadeve, da tudi oni v okviru postopkov po potrebi izvedejo te poenostavitve in da spremljajo situacijo še naprej. Vlada bo aktivna, hvala za to vprašanje, kajti zelo pomembno je, da tukaj skupaj delujemo v tej smeri. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Gospod minister, nekaj ste povedali, vendar vseeno nisem zadovoljen z vašim odgovorom. Slišal sem samo: bomo, bomo, bomo; jaz bi rad še slišal: smo, smo, smo. Tako vprašanje je bilo postavljeno v desetem mesecu 2017 s strani gospoda Breznika in takrat je bil odgovor takšen: Kako je država Slovenija pomagala našim v Venezueli? Ne, do zdaj še nič oziroma še nič. Vi ste takrat bili predsednik Vlade, zunanji minister je bil gospod Erjavec. Takrat ste ocenjevali kot dobra in odprta vprašanja z državo Venezuelo, to je bil odgovor. Kar se pa tiče teh stroškov oziroma govorimo o tem članstvu v društvih. Društva ne delujejo, to sem opozoril. Ne morejo niti delovati, ker je država v razsulu, niti ne more biti kontaktov, niti ni denarja, da bi se ljudje dobivali in tako dalje. Tu bi morali biti malo bolj fleksibilni ali prilagodljivi, da se ne bo zdaj tu čakalo petletno članstvo ali članarina iskala. Naši ljudje so to. Sigurno rajši vidim, da se vračajo Slovenci v našo domovino, kakor pa da nam te migrante vlačite v našo državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, bom kratek, ker govorimo isti jezik. Vsi si želimo, da bi pomagali predvsem našim državljanom, Slovencem, ljudem slovenskega porekla v Venezueli pa tudi Venezueli kot taki, torej vsem; kajti tam gre za humanitarno katastrofo in je treba pomagati tudi širše. Kar zadeva naše državljane oziroma Slovence, ljudi slovenskega porekla, naj ponovim, da bo Ministrstvo za zunanje zadeve v svojih postopkih v prihodnjih dnevih, tednih, mesecih odpravljalo vse nepotrebne administrativne ovire. Treba pa je na eni strani imeti ustrezne prošnje, zahteve, vloge ali vsaj nekaj, da vidimo, da je nek interes na strani teh Slovencev konkretno, da bi prišli domov ali kam drugam, če govorimo o tem zadevah; v tem primeru bomo ukrepali. Na drugi strani je treba preko Ministrstva za notranje zadeve videti, katere so zdaj tukaj možne odprave administrativnih ali drugih ovir pri takšnih postopkih. To so zadeve, ki so v teku, ki se preučujejo, kajti ta situacija je kulminirala šele v zadnjih mesecih do te točke, da so se te zahteve, ti glasovi pojavili na uradni ravni. V tem smislu bomo nadaljevali z aktivnostim. Kot sem rekel, bom na ministrstvu, pri kolegih v vladi in sicer deloval tako, da bomo kot vlada in kot ministrstva tukaj zagotovili, da se tem ljudem pomaga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Vseeno nisem zadovoljen, kar sem slišal, pa bi zahteval po pravilu 276. člena, da se vseeno opravi širša razprava v Državnem zboru na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 6. 3., v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil ustno poslansko vprašanje poslanec Željko Cigler, in sicer ministru za zdravje Samu Fakinu, ki pa je danes odsoten. Izvoli.
Spoštovani, hvala lepa. Pred enim letom je Državni zbor sprejel Resolucijo o nacionalnem programu duševnega zdravja 2018–2028. Za doseganje ciljev tega programa, ki se opredeljuje za leto 2018 do 2028, je nujna njegova ustrezna koordinacija, kakovostna in učinkovita implementacija, ki jo omogočajo tudi podporne aktivnosti Ministrstva za zdravje, Ministrstva za izobraževanje in Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. V zvezi s tem me zanima: Ali bodo v letu 2019 skladno z akcijskim programom za izbrane prioritetne ukrepe, ta akcijski program pa je vezan na 2018–2020, zagotovljena finančna sredstva? Ali bodo v letu 2019 skladno z akcijskim programom 2018–2020 zagotovljena finančna sredstva za zagotovitev pospešene in načrtovane specializacije iz klinične psihologije? V Sloveniji se soočamo s kroničnim pomanjkanjem kliničnih psihologov, kar se odraža v dolgih čakalnih vrstah in žal tudi v neustrezni obravnavi oseb s težavami v duševnem zdravju. Ali Ministrstvo za zdravje v okviru kadrovskih načrtov načrtuje okrepitev kadra za področje duševnega zdravja, skladno z akcijskim programom, kjer je to zapisano, kjer sta za ta namen načrtovani dve dodatni zaposlitvi, in sicer za pokrivanje področja duševnega zdravja in izvajanje tega programa, o katerem govorim? Ali lahko v letu 2019 pričakujemo ustrezno pravno ureditev področja psihoterapije in njeno vključitev v interdisciplinarno obravnavo oseb s težavami v duševnem zdravju? Ali je delovanje vladnega Sveta za duševno zdravje vzpostavljeno? Če ne, zakaj ne in kdaj bo? Delovanje vladnega Sveta je namreč ključnega pomena pri nadzoru in opravljanju dejavnosti nacionalnega programa, skladno z nacionalnim programom. Kot vladno posvetovalno telo je njegova najpomembnejša vloga letno spremljanje ciljev iz tega programa. In sama vzpostavitev in delovanje Sveta je zato ključnega pomena pri implementaciji programa duševnega zdravja in hkrati tudi pri odločanju o prioritetnih ukrepih na področju duševnega zdravja v prihodnosti. In rad bi še to rekel, ker do sedaj na primarni ravni ni vzpostavljenih mehanizmov za pomoč v duševnem zdravju za otroke in mladostnike ter tudi starejše, so zato bolj vsebinsko in časovno obremenjeni osebni zdravniki. In če bi se ta zadeva iz našega programa, ki ga je ta državni zbor sprejel, bi se tudi v tem smislu osebni zdravniki razbremenili. Rad bi pa izpostavil, kar ste lansko leto izpostavili tisti, ki ste bili v tem državnem zboru, en podatek – slabo duševno zdravje v Sloveniji pomeni 3–4 % izgube bruto družbenega proizvoda in 65 % stroškov, povezanih s tem, je zunajzdravstvenih. Zadeva je zelo pomembna in upam, da mi bo minister dal temu primerne odgovore. Hvala.
Se pravi, da želite ustni odgovor?
Ja, prosim.
Se pravi, da bo to uvrščeno na naslednjo sejo zbora. Naslednji bo postavil ustno poslansko vprašanje poslanec Boris Doblekar, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav obema ministroma, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju in ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer! Jaz imam vprašanje v zvezi plačevanja prispevkov delodajalcev delavcem. Ta tema je bila pred nekaj leti zelo aktualna. Ker pa se taki primeri, torej primeri neplačevanja, neporavnanih obveznosti, še vedno pojavljajo in če pogledamo na spletno stran Fursa, lahko sami ugotovimo, da je ta spisek izjemno dolg in je na tem spisku toliko podjetij, da je dejansko zadeva kar malce zaskrbljujoča. Razumem podjetja, da je včasih težko, tudi Obrtno-podjetniška zbornica in drugi so bili mnenja, da je treba tudi nekako pogledati bolj realno, zakaj ne pride do tega plačila ali zakaj zamuja to plačevanje; ampak kljub temu mislim, da je zadeva dokaj zaskrbljujoča, če gledamo te spiske. Jaz imam to poslansko vprašanje postavljeno na samem primeru, torej na primeru delavca, ki je izgubil službo oziroma je dal odpoved z delovnega mesta v podjetju ravno zaradi tega, ker je prišel do podatka, da njegov dosedanji delodajalec ni plačeval prispevkov; in se je kot osveščen tudi ustrašil in našel drugo rešitev. Zato sprašujem oba ministra, ker seveda zadeva oba ministra, in sicer: Koliko je bilo neplačnikov prispevkov v letih 2017 in 2018? Koliko je bilo izdanih finančnih glob, morda tudi zapornih kazni zaradi tega? Koliko je bilo opravljenih inšpekcijskih pregledov nad REK obrazci? Ali ima inšpekcija za delo oziroma Furs omogočen vpogled v aplikacijo eDavki, kar je jasno, da ima, saj je to njena domena, davčnih zavezancev, kjer je jasno evidentirano, ali so bili prispevki poravnani ali ne? Zanima me: Ali lahko davčna uprava oziroma inšpekcija za delo te podatke v vsakem trenutku tudi vidi, in sicer za vsakega posameznika posebej; ali lahko to gleda kot neko celoto? Ali ima takšen vpogled v to aplikacijo eDavki, kot ima vpogled posamezni zavezanec, ki dejansko vidi neke podatke? O tem še kasneje v nadaljevanju, zaenkrat toliko. Hvala.
Hvala lepa. Ministra za finance dr. Andreja Bertonclja trenutno ni, zato dajem [[…]]Oprostite, je tu. Najprej dajem besedo ministru dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Naj uvodoma pojasnim, da v skladu z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju opravlja nadzor nad zakonitostjo, pravilnostjo in pravočasnostjo obračunavanja in plačevanja prispevkov za socialno varnost Finančna uprava Republike Slovenije. V letu 2018, naj postrežem z nekaj podatki, je bilo s strani Fursa v blagajni ZPIZ-a in Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije plačanih 6 milijard 959 milijonov evrov prispevkov za socialno varnost; to je za 7,1 % več od leta 2017. Dolg blagajne ZPIZ in zdravstvene blagajne, kamor se steka večina prispevkov za socialno varnost, je na dan 31. decembra 2018 znašal 335 milijonov 292 tisoč evrov, to je za 11 % manj od leta poprej. Stanje na tem področju se izboljšuje. Za obdobje 2017 pa je bilo na seznamu nepredlagateljev REK obrazcev na spletnih straneh Fursa mesečno objavljeno v povprečju 3 tisoč 398 delodajalcev. Nadalje je bilo na področju davčnega nadzora nad obračunavanjem in plačevanjem prispevkov v 2017 opravljenih tisoč 726 inšpekcijskih pregledov, v letu 2018 pa je bilo slednjih več, in sicer tisoč 839 pregledov. Finančna uprava Republike Slovenije je v letu 2018 zaradi kaznivega dejanja kršitve temeljnih pravic delavcev podala 81 ovadb oziroma 131 % več kot v letu 2017, ko je bilo podanih 35 ovadb zaradi tega kaznivega dejanja. Finančna uprava izvede vse postopke, da doseže izpolnitev obveznosti s strani delodajalca, to je izplačilo plač, predlaganje obračuna in plačevanje davkov in prispevkov. Pri tem imajo uradne osebe dostop do vseh podatkov, ki jih potrebujejo pri svojem delu. Mogoče še informacija, kot ste navedli, glede konkretnega primera. Res je, Furs na svojih spletnih straneh objavlja te podatke, tako da so tudi delojemalcem dosegljivi, in sicer v rubriki Manjkajoči obračuni davka in v evidenci davčnega organa za vložnika ali vložnico vloge, recimo: so evidentirani ali ni evidentiranih vseh individualnih obrazcev REK za mesečne plače. To je v primeru, če ni bilo to izvršeno za neko določeno obdobje in je navedeno določeno obdobje. Datum zadnjega izplačila dohodkov iz delovnega razmerja iz obračuna davčnega odtegljaja, to so tako imenovani REK obrazci, pa je potem naveden zadnji datum oziroma nek presečni datum. In katere podatke lahko zaposleni poiščejo na spletni strani? Za svoje podatke, to so podatki o obračunanih in plačanih prispevkih. Obračunani znesek iz REK obrazcev, to je vsota v evrih, in podatki o plačilu in neplačilu. Če je plačilo, je »da«, če je neplačilo, je »ne«. In sicer prispevki v breme delojemalca, to je zavarovanca, podatki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, starševsko varstvo in zaposlovanje. In prispevki v breme delodajalca, to je pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, starševsko varstvo, zaposlovanje in poškodbe pri delu. Kot rečeno, so podatki o plačilu, in to ključno seveda za vsakega zavarovanca, je tudi za posamezno rubriko odgovor bodisi da bodisi ne. Če je »da«, pomeni, da so ti prispevki plačani, če je pa »ne«, pa v nadaljevanju piše: datum, poravnano do; in je to datum, do katerega je bilo zadnje poravnanje, od takrat naprej ti prispevki niso bili plačani. Delojemalci, to so zavarovanci, imajo lahko dober vpogled v svoje stanje oziroma v kolikšni meri so bili s strani delodajalca prispevki za njega, to je zavarovanca, dejansko izplačani. In proti temu se seveda mi aktivno borimo, kdaj so bili, kdaj je bil ta zadnji presečni datum, ko se je nehalo plačevanje teh prispevkov.
Hvala lepa. Ostalo je nekaj sekund, najbrž premalo za odgovor, 9 sekund imate, ministrica. Če želite, lahko, ampak je premalo časa, najbrž bi v nadaljevanju. Se pa najprej opravičujem ministru za mojo nepozornost, ker sem med branjem spregledal to spremembo. Sedaj pa dajem besedo poslancu za dopolnitev obrazložitve vprašanja. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Jaz se vam zahvaljujem, minister, za zelo podroben odgovor, kar me je tudi zanimalo in tudi vse zainteresirane, se pravi delavce, ki bi vsi morali poznati te postopke oziroma dobro poznati, kako ta aplikacija eDavki deluje, da si bojo lahko tudi znali pravilno razložiti tisto, kar gledajo. Vseeno bi dodatno še vprašal oziroma prosil ministrico mag. Ksenijo Klampfer, da še pojasni v nadaljevanju problematiko s svojega gledišča, svojega področja. Ti podatki, ki jih je minister za finance dr. Bertoncelj povedal, so malo zaskrbljujoči, malce slabši kot prejšnja leta, zato bi bilo treba mogoče še enkrat odpreti širšo razpravo o tem, da bi se te zadeve sproti urejale. Fursov spisek teh podjetij, kjer ni obračunan prispevek, je res širok, ko to človek pogleda, vidi, da je podjetij toliko, da komaj sploh nekaj najdeš. Ampak gor so ti podatki o trenutnih neplačnikih. Ne govorim o aplikaciji eDavki, ampak na tisti spletni strani; če je kdo kasneje plačal, pa tega podatka ni vidnega. Zaskrbljujoče je tudi to, da če na primer delodajalca ni na seznamu, ni nujno, da je plačal prispevke. Ampak to so stvari, ki bi jih bilo treba mogoče majčkeno bolje razdelati. Zdaj bom pa počakal še na odgovor, potem bom pa v predlogu za razpravo še nekaj dodal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Z vidika Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je pomemben predvsem napredek na sistemski ravni, na področju sistema nadzora nad izplačevanjem plač in plačevanjem prispevkov za socialno varnost, ki jo je prinesla novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, tako imenovani ZPIZ-2E. S tem zakonom je bila določena nova pristojnost Finančne uprave za izrekanje glob delodajalcem, njihovi odgovorni osebi, če v davčnem nadzoru ugotovi, da delodajalec ni predložil davčnega obračuna, ker ni izplačal plače. Na takšen način se zagotavlja pravna in socialna varnost delavcev ter hkrati preprečuje morebitna izigravanja ter sivo ekonomijo. Namen ureditve, ki jo je prinesla ta novela, je v zagotovitvi upoštevanja celotnega obdobja zavarovanja v pokojninsko dobo delavcem, ki na obračunavanje prispevkov za socialno varnost nimajo vpliva; ob hkratnem obveščanju zavarovancev o posledicah neobračunavanja prispevkov, torej nepriznavanje plač pri določanju pokojninske osnove, nepriznavanje pokojninske dobe, in o pravnih možnostih, ki jih ima za zaščito svojih pravic, skupaj s pozivom zavarovancu, da se izreče o prejemu plače, vključno z njeno višino. Delodajalca pa se seznani, da mora izplačati plačo, če tega še ni storil, in posredovati obračun davčnega odtegljaja, sicer stori prekršek, za katerega je predpisana kazen globe. Na ministrstvu se zavedamo, da je delavec v razmerju do delodajalca šibkejša stranka, zato ves čas stremimo k ureditvi, ki bi bila zanj kar najugodnejša in čim bolj enostavna. Zakon na ta način ščiti delavca kot najranljivejšo kategorijo zavarovanca v tistih okoliščinah, na katere sam nima vpliva, zato se mu prizna zavarovalna doba ne glede na plačilo prispevkov. Inšpektorat izvaja glede na 2. člen Zakona o inšpekciji dela inšpekcijsko nadzorstvo nad izvajanjem zakonov in drugih predpisov, tako da lahko v zvezi s konkretno izpostavljenim primerom pojasnim, da iz pogleda v informacijski sistem izhaja, da delodajalca v zadnjih dveh letih inšpektorat ni obravnaval in zoper njega ni prejel prijav. Prijavo domnevnih kršitev delovnopravne zakonodaje, ki se nanaša tudi na izplačilo plače, je v konkretnem primeru inšpektorat prejel 28. februarja letos. Pri delodajalcu bo opravljeno inšpekcijsko nadzorstvo, o ugotovitvah bo mogoče poročati po zaključku postopka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Doblekar, izvolite, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa za besedo. Jaz se tudi ministrici zelo lepo zahvaljujem. V vprašanju, ki sem ga postavil, seveda konkretno nismo izpostavljali imen, kar je seveda tudi prav. Veseli pa me, da imate pregled nad temi neplačniki, da se izvajajo nadzori. Je pa res, da posamezni delavci, ki so dejansko šibkejši v razmerju do delodajalca, ki imajo take težave, in ko pride do tega, dostikrat ne vedo, kam se obrniti, da bi prišli do tega, kar jim pripada. In dostikrat ne vejo, na koga se obrniti. Tudi sindikati, pa ne da bi karkoli imel proti sindikatom, ampak mislim, da bi morali odigrati veliko večjo vlogo pri osveščanju takšnih zadev. Prav tako dajem tudi pobudo in tudi predlagam ali pa bom v splošni razpravi predlagal, če bo do nje prišlo, da izobraževalni zavodi, šole, zavod za zaposlovanje, mediji, da vlada nameni nekaj sredstev za to, da se oglašuje, da se promovira ta spletna stran in ta aplikacija eDavki, kdo jo lahko uporablja, kdaj jo lahko uporablja in kako jo lahko uporablja. In tudi nevladne organizacije bi lahko pristopile, točke VEM, da bi dejansko vsak delavec bil s tem seznanjen, da ve, kakšne so njegove pravice, da lahko pogleda v to aplikacijo. Možnost ima, država je to omogočila in zadeva deluje. Samo problem je v tem, ker delavci tega ne vedo, zaposleni tega ne vedo ali pa premalo vedo, ker niso osveščeni. Ko je prepozno, je prepozno in potem ne vejo, kaj bi storili, da bodo prišli do tega, da bo to poplačano. V takem primeru, kot je bil ta primer, na katerem sem zastavil to poslansko vprašanje, je delavec popolnoma obupal in je tudi dal odpoved iz tega podjetja. Če to podjetje ne bi izplačevalo plače, potem tudi ne bo plačalo prispevka, kar je normalno. Ampak če ne izplačuje plače in delavec vseeno dela, je to že tudi kaznivo dejanje. Da pa podjetje izplačuje plače in hkrati ne poravnava obveznosti za te socialne prispevke, to pa res ni nobeni stvari podobno. In predlagam, da o tej temi, da malo osvežimo spet problematiko v Državnem zboru, v skladu s Poslovnikom opravimo tudi razpravo na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 6. marca, v okviru glasovanj. Poslanec Luka Mesec bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvoli.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Spoštovana gospa ministrica, jaz vam bom postavil vprašanje glede privezovanja psov na verige. Številne zahodnoevropske države pa tudi nekatere vzhodnoevropske, recimo Madžarska, so že prepovedale privezovanje psov na verige. Razlogi za to so številni. Prvi in glavni je, da v državah, kjer obstaja ta praksa, da se psa lahko priveže na verigo in se ga tam lahko pusti privezanega nedoločen čas, to zelo poslabša psihično in fizično zdravje živali. Številni psi, ki na ta način živijo, imajo različne psihične motnje, so agresivni, so odtujeni, lovijo svoj lastni rep, nekateri imajo tudi fizične poškodbe vratu, hrbtenice in podobno. Problem je, da pri nas ni nič posebnega, da recimo nekdo psa kupi ali pa ga posvoji in ko se ga čez čas naveliča, ga praktično pusti za celo življenje privezanega pred hišo. Imamo tudi primere, kjer so psi tam čez zimo ali pa v zelo neugodnih vremenskih pogojih brez ustreznega zavetja in podobno. Zato vas sprašujem: Ali razmišljate oziroma ali ste se pripravljeni pogovarjati o podobni spremembi, kot so jo številne države že sprejele, tudi pri nas? Po internetu zadnji mesec kroži spletna peticija, ki jo je podpisalo že več kot 10 tisoč ljudi, in sicer proti privezovanju psov na verige. Pozivajo oblast, se pravi Državni zbor, vlado, ožje ministrstvo, da se spremeni normative. Trenutno to zadevo ureja Pravilnik o zaščiti hišnih živali, ki pa določa zgolj okvirne, ohlapne normative, kot je dolžina verige in podobno; ampak nadzor tukaj je neustrezen, hkrati pa so ti normativi čisto preveč splošni oziroma nedorečeni. Privezovati se ne sme recimo samo mladičev ali pa brejih psic, težko pa je kaznovati človeka, ki psa priveže za praktično celo življenje pred hišo in ga tam pusti na pol pozabljenega. Zanima me: Ali ste pripravljeni – glede na to, da imamo tudi v koalicijski pogodbi poglavje Dobrobit živali – narediti spremembe v tej smeri? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Jaz se zahvaljujem za vprašanje in se strinjam, da gre za izjemno občutljivo vprašanje. Sem tudi seznanjena s peticijo, ki se podpisuje, vendar preden odgovorim čisto konkretno, dovolite, da pojasnim neke stvari, ki jih opredeljuje omenjeni pravilnik, ki ste ga tudi sami omenili. Zakon o zaščiti živali med drugim določa odgovornost ljudi za zaščito živali, to je zaščito njihovega življenja, zdravja in dobrobiti, ter pravila za njihovo dobro počutje in ravnanje z živalmi. Pravilnik o zaščiti hišnih živali določa minimalne bivalne standarde tudi pri posedovanju psa. Pravilnik o zaščiti hišnih živali določa primere, da je pes privezan: dolžina priveza, merjena pri tleh, mora biti enaka najmanj trikratni dolžini psa; pes ne sme biti privezan z zatezno, bodečo ali pretesno ovratnico; teža priveza pa ne sme presegati eno dvanajstino teže psa. Psov, mlajših od šest mesecev, ter visoko brejih psic in psic z mladiči ni dovoljeno imeti privezanih, ampak morajo imeti zagotovljen ustrezen bivalni prostor, ki jim zagotavlja zaščito pred padavinami, vetrom, mrazom in sončno pripeko, preprečuje pobeg živali ter omogoča potrebno gibanje. Če pes biva zunaj, mora imeti pesjak in uto oziroma drugo enakovredno zavetje. Če je zunanja temperatura nižja od 0 stopinj Celzija, mora imeti pes na voljo primerno izoliran bivalni prostor. Psice z mladiči ter bolni psi morajo imeti na voljo bivalni prostor, v katerem temperatura ne sme biti nižja od 20 stopinj Celzija. V bivalnem prostoru psa ne sme biti snovi ali predmetov, pri katerih bi se lahko pes poškodoval ali bi ogrožale njihovo zdravje. Skrbnik mora bivalni prostor psa redno čistiti in dnevno odstranjevati iztrebke. Pravilnik določa tudi minimalno velikost pesjaka, skupaj z uto, glede na težo psa in število živali v pesjaku. Pasja uta mora biti dovolj velika, da lahko pes v njej normalno leže, vstane ter se obrne. Psa ni dovoljeno nastaniti ali zapreti v prostor brez naravne svetlobe, kjer pes ne vidi svoje neposredne okolice, ali prostor brez zadostnega zračenja. Uradni veterinarji na podlagi zakonodaje preverjajo bivalne pogoje psov in v primeru ugotovljenih nepravilnosti ali kršitev imajo seveda zakonsko pravico in dolžnost ukrepati v skladu s predpisi. Kar se tiče vaših konkretnih vprašanj. Ali ta vprašanja ureja Zakon o zaščiti živali, sem pravkar povedala, da ga ureja ta pravilnik, ki pa je na podlagi zakona. Katere evropske države so odpravile zakonsko dopustno možnost za rabo verig za pse? Po nam dostopnih podatkih, za kar je bil resnično kratek rok in teh podatkov niso imeli na upravi, je prepoved uzakonjena na Madžarskem od 1. januarja 2016 in na Malti od leta 2018. Hrvaška pa ima od leta 2017 uzakonjeno prepoved trajnega privezovanja ali zapiranja psov, kar pomeni, da morajo imeti določen čas gibanja in potem krajši čas priveza. Kakšna je možnost, da se postopek odpravi tudi v Sloveniji? V Sloveniji je trenutno v zakonodaji privezovanje psov še dopuščeno. Predvsem je razlaga ta, da je to zaradi še izjemne tradicionalnosti in elementa tradicionalnosti predvsem na podeželju, kjer pse še vedno privezujejo, zato smo s tem pravilnikom to tudi regulirali, kakšni morajo biti pogoji pri privezovanju. V nadaljevanju razmišljamo, kako odpraviti trajno privezovanje ali zapiranje psov v pesjake. V ta namen bomo v prihodnih dopolnitvah Pravilnika o zaščiti hišnih živali vključili tudi pogoj, kjer bo določeno, koliko časa in gibanja mora lastnik svojemu psu dnevno zagotoviti. Sama se pa zelo nagibam k temu in bom tudi dala navodilo pripravljavcem, da se prouči vse možnosti za popolno prepoved privezovanja oziroma da se naredi argumente, zakaj je mogoče dobro imeti omejeno privezovanje in kaj so tiste stvari, ki bi bile v prednost popolnemu privezu. Tudi skladno s koalicijskimi zavezami bomo prav gotovo to možnost preučili.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev obrazložitve vašega vprašanja. Izvolite.
Najlepša hvala za odgovore. Pravilnik poznam in tudi meni v bistvu najbolj v oči pade to, da ni nobene regulacije glede trajnega privezovanja, kar mislim, da bi bila prva stvar, ki bi jo bilo treba narediti. Sicer pa se popolnoma strinjam z vami, da je treba razmišljati o bolj humanih rešitvah, kakršne imamo tudi v sosednjih državah, to je o popolni prepovedi privezovanja psov na verige. Namesto tega se enostavno odmeri, kakšno površino, pač primerno ograjeno, pes rabi, kakšen pesjak mora biti notri in tako naprej. Mislim, da so to preproste administrativne rešitve, ki jih lahko zelo hitro izvedemo. Me pa za konec zanima: V kakšnem časovnem okviru lahko pričakujemo neko akcijo ministrstva v tej smeri?
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Mi smo se že pogovarjali poleg danes omenjene teme tudi na splošno o tistih stvareh, ki jih bomo naredili na področju dobrobiti živali. In ena od načrtovanih aktivnosti je tudi sprememba omenjenega pravilnika. Mogoče še bolj tudi zaradi te peticije, ki je trenutno v podpisovanju, se bom jaz zavzela, da bo ta pravilnik šel v spremembo čim prej, verjamem, da še v letošnjem letu; in da bomo predvsem zelo dobro pretehtali možnost, ali iti z enim postopnim pristopom, kjer bi mogoče omejili čas priveza v nekem vmesnem obdobju in potem določili datum, s katerim se pa potem gre na popolno prepoved privezovanja.
Hvala lepa. Poslanka Janja Sluga bo postavila ustno poslansko vprašanje ministru za zdravje Samu Fakinu, ki je danes odsoten. Izvoli.
Hvala lepa. Kot že pri prejšnjem vprašanju bom prosila, da mi minister ustno odgovori na moje vprašanje na naslednji seji Državnega zbora. Tokratno vprašanje pa se navezuje na Zakon o celostni zgodnji obravnavi predšolskih otrok s posebnimi potrebami, ki ga je ta državni zbor sprejel v letu 2017, zakon pa se je začel uporabljati s 1. januarjem letošnjega leta. Dobivam informacije s terena preko različnih kanalov, da se na terenu pojavlja nemalo težav v zvezi z implementacijo in izvajanjem tega zakona. Zato ministra sprašujem: Kje so težave, da se še ni zagotovilo polne implementacije samega zakona? Kako ter kdaj namerava Ministrstvo za zdravje to težavo rešiti in zagotoviti, da zakon, ki je dober, ki je potreben, ne bo ostal zgolj mrtva črka na papirju? Posebej bi opozorila, da gre tukaj za ranljivo skupino otrok in njihovih staršev, torej celotnih družin, za katere je vsak dan, ko se zakon ne izvaja, izjemnega pomena tudi za njihovo nadaljnjo obravnavo, predvsem ta hitrost pristopa in obravnave vsakega posameznega otroka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vaša zahteva za ustni odgovor bo uvrščena na naslednjo sejo zbora. Poslanka Maša Kociper bo postavila ustno poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica, lep pozdrav! Sama se že od leta 2002 ukvarjam s področjem mediacij. To področje spremljam praktično od takrat, ko se je v Sloveniji tozadevno sploh začelo kaj dogajati. In seveda mi je v roke prišel tudi bodoči pravilnik o mediatorjih oziroma Pravilnik o izvajanju mediacije po Družinskem zakoniku. Zelo vesela sem, da se zadeve na področju mediacij obračajo tudi tukaj. Osebno še vedno verjamem, da je mediacija način ne samo hitrejšega in velikokrat cenejšega, ampak tudi kvalitetno boljšega reševanja sporov, ki lahko pripelje do sporazumnih dogovorov, ki so tudi bolj dolgosežni, ohranjajo nek odnos in tako naprej, kar je še posebej pomembno, kadar gre za družinske zadeve. Tudi različne statistike, ki sem jih imela možnost videti v preteklosti, kažejo, da kadar se bivši partnerji ali drugi sorodniki, zapleteni v razne družinske spore, uspejo sporazumno dogovoriti, je to absolutno v interesu otroka in bistveno zmanjša stroške ne samo vpletenih ljudi, ampak tudi države v zvezi z novimi postopki, izvršbami, ponovnimi predodelitvami in tako naprej. Podpiram to reševanje sporov tudi na tem področju. Kot razumem, gre za reševanje družinskih sporov oziroma sporov po Družinskem zakoniku, preden le-ti pridejo na sodišče. Na sodišču imamo že uveljavljene programe. Kar me je zmotilo, je pa nekoliko drugačen režim, ki velja na tem področju. V Sloveniji in tujini, primerjalno praktično v vseh državah se je uveljavil standard osnovnega izobraževanja okrog 40 ur. 40 ur osnovnega izobraževanja je nek minimum, ki ima po izkušnjah zaobjete vse potrebne vsebine, da lahko nekdo dela kot mediator. Naslednji standard je nek praktični preizkus na koncu tega izobraževanja in potem človek začne pridobivati izkušnje v praksi. Zahteva 120 ur osnovnega izobraževanja je po mojem mnenju in po mnenju številnih, ki se s tem ukvarjamo, prvič, pretirana in, drugič, izjemno draga za zunanje mediatorje. Pravilnik namreč določa, da bodo te mediacije lahko opravljali zaposleni na CSD ter tudi zunanji. V tej zvezi imam dve vprašanji: Kaj je razlog za tako veliko število ur osnovnega izobraževanja, ki odstopa od ostalih zahtev ministrstev, društev in tako naprej? Ali se favorizira v tem smislu zaposlene na CSD, ki jim bo to izobraževanje plačala država, od nekih zunanjih mediatorjev, ki si bodo morali ali so si ga že moral plačati sami; in ki jih imamo v Sloveniji ogromno? Imamo ogromno mediatorjev, ki bi želeli delati, ki so naredili izobraževanja, pa žal nimajo možnosti, da bi mediacije opravljali v praksi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Uvodoma želim poudariti, da je eden od ciljev posodobitve družinske zakonodaje, ki jo s 15. 4. prinaša pričetek uporabe Družinskega zakonika, tudi spodbujanje reševanja sporov v družinskopravnih razmerjih s pomočjo mediacije. Prednost mediacije je v njeni učinkovitosti, obojestranski sprejemljivosti rešitve, na ta način pa se posledično tudi občutno zmanjša število sodnih postopkov. Mediacija med sodnim postopkom se že uvaja, uvedel jo je Zakon o alternativnem reševanju sodnih sporov, ki je bil sprejet že leta 2009. Družinski zakonik dodatno določa, da se bo mediacija lahko izvajala tudi že z začetkom ali pa po koncu sodnega postopka. Izvajali jo bodo centri za socialno delo in mediatorji, uvrščeni na seznam pri ministrstvu, pristojnem za družino. Podzakonski akt, tako imenovani Pravilnik o izvajanju mediacije po Družinskem zakoniku, ureja mediacijo pred uvedbo sodnega postopka ter mediacijo po sodnem postopku. Navedeni pravilnik bo podrobneje opredelil postopke mediacije, in sicer kako voditi seznam mediatorjev, pogoje za uvrščanje mediatorjev na seznam, izobraževanje mediatorjev, nadzor nad delom mediatorjev, obravnavo pritožb, kriterije za sestavo komisije za nadzor nad delom mediatorjev. Glede vašega vprašanja, na kakšni podlagi je bila sprejeta odločitev o potrebnem obsegu osnovnega izobraževanja. Pojasniti je treba, da gre v tem trenutku še za osnutek pravilnika ter da rešitve tudi v tem delu še niso dokončne in so predmet usklajevanj. Pravilnik o nagradi in povračilu potnih stroškov mediatorjem, ki delujejo v programih sodišč, določa obvezno usposabljanje v obsegu 40 ur, kar je tudi po oceni izvajalcev teh izobraževanj zadosten obseg. Takšno mnenje je podalo tudi Društvo mediatorjev Slovenije. Z mnenjem je soglašala tudi Notarska zbornica Slovenije. Po drugi strani pa so izvajalci, ki so združenih v Združenje mediacijskih organizacij Slovenije, in tudi Skupnost CSD poudarili, da morajo izobraževanja obsegati najmanj 200 ur. Na ministrstvu se trudimo poiskati najustreznejšo rešitev ter se strinjamo, da je treba prvenstveno zagotoviti kvalitetno izobraževanje za mediatorje; kot rečeno uvodoma, pa končna odločitev o številu ur še ni sprejeta. Glede zahtevane kvote obveznih letnih izobraževanj, ki bi jih morali na trgu plačati mediatorji sami; sicer navedeno ne drži. Pravilnik o mediatorjih v programih sodišč določa, da se mora mediator v vsakem koledarskem letu udeležiti nadaljnjega izobraževanja s področja mediacije v trajanju najmanj 12 pedagoških ur. Osnutek pravilnika o izvajanju mediacije po Družinskem zakoniku pa določa, da se mora mediator v obdobju treh zaporednih let udeležiti nadaljnjega izobraževanja s področja mediacije v skupnem trajanju najmanj 36 pedagoških ur. Navedeno pomeni, da se mora mediator v povprečju na leto udeležiti 12 ur nadaljnjega izobraževanja, lahko pa se v katerem od posameznih let tega triletnega obdobja udeleži obsežnejšega izobraževanja, kar posledično pomeni, da se mu obveznost v preostalih dveh letih sorazmerno zmanjša. Hvala.
Hvala lepa. Želite zahtevo za odgovor? Izvoli.
Hvala lepa, gospa ministrica. To dodatno izobraževanje sem spregledala, da piše 3 ure, se vam opravičujem. Sicer sem pa pravilnik pazljivo preučila in veliko stvari je urejenih v redu, skladno z ostalimi; tudi tarifa še naprej ostaja sramotno majhna – 17 evrov bruto bruto za pol začete ure mediacije. Potem veste, koliko dobijo ljudje, ki po pogodbah delajo, se pravi za 1 uro mediacije 34 evrov bruto bruto. Kakorkoli, to, kar ste opozorili, je morda del problema; glede osnovnega izobraževanja. Jaz nočem nič namigovati, nič ne mislim, da je kdo zlonameren ali karkoli drugega, ampak samo en ponudnik v Sloveniji, in vključen je v to združenje, ponuja 120 ur osnovnega izobraževanja za mediacijo. Jaz lahko sledim, da je več izobraževanja boljše, seveda, na vsakem področju. Ampak rada bi opozorila še enkrat na to. Ljudje, ki se odločijo za mediacijo, se ne odločijo zato, da bi s tem zaslužili, ker je zaslužek majhen. Delajo to poleg svojih ostalih opravil in sami si plačujejo izobraževanje. 120 ur za zunanje izvajalce, ki bi želeli vstopiti, je ogromen strošek. Tudi za državo je ta strošek trikrat večji, kot bi bil 40 ur, kar je škoda, če je ta standard dovolj. In kar se tiče nadaljevalnega izobraževanja, je pa druga bolečina. Mediatorji večinoma nimajo možnosti opravljati mediacij, ker ni dovolj sporov; hkrati pa nekdo od njih zahteva, da vsako leto vložijo denar v dodatnih 12 ur, ki jih seveda ponudniki zakasirajo, nihče ne predava zastonj. In potem nimajo možnosti delati, teh 12 ur so pa morali plačati. Jaz res apeliram na dodatni premislek, sem vam na voljo tudi za posvetovanje. Mi smo z mediacijami na sodišču začeli 2002, še preden je bil zakon, tako da z veseljem kaj pomagam, če le lahko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa za vse pobude in konkretne predloge. Kot rečeno, pravilnik je še v javni razpravi, še enkrat bomo zadeve preučili in vas seveda kontaktirali, da poskušamo najti najboljšo rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec Marko Bandelli bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu, ki pa je danes odsoten. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani minister dr. Jernej Pikalo. V javnosti odmevajo novice, ko določeni študentje z veljavno odločbo v študentskih domovih oziroma zavodih ne bivajo; temveč svoje sobe odplačno oddajo naprej. Nadzor nad takšno prodajo odločb je glede na sistemsko ureditev nemogoč in neučinkovit, posledično pa do ležišč niso upravičeni študentje, ki ustrezajo vsem kriterijem. Na ministrstvu se vsako leto izda skupni razpis za sprejem in podaljšanje bivanja študentov visokošolskega študija v študentskih domovih in pri zasebnikih. V študijskem letu 2018/2019 je bilo v Ljubljani skupaj razpisanih 11 tisoč 926 ležišč, od tega 4 tisoč 50 za nove stanovalce. Po nekaterih informacijah se tako imenovanega bivanja na črno poslužuje kar 10 % oseb, kar pomeni, da bi se, če bi se problematika uredila, število študentov, ki so v začetku februarja čakali na sobo, samo v Ljubljani zmanjšalo s približno 600 na 200. Zavodi v svojih domskih redih oddajanje, preprodajo ali omogočanje uporabe ležišča nestanovalcem zavoda oziroma osebam, ki nimajo pravice bivati v zavodu, opredeljujejo kot kršitev z odvzemom odločbe; predhodna faza kontrole internih določil pa je pomanjkljiva. Zanima me: Ali se izvajajo kakšni ukrepi, ki bi bolj rigorozno vršili ta nadzor? Nedopustno je namreč, da se subvencioniranega bivanja poslužujejo osebe, ki do tega niso upravičene, še bolj pa dejstvo, da so upravičeni študenti primorani iskati druge rešitve. Hvala za ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa. Vašo željo bomo izpolnili. Lista prijavljenih je izčrpana. Poslanec Bandelli je bil zadnji, ki je postavil ustno poslansko vprašanje. Zahvaljujem se predsedniku Vlade, ministricam in ministrom za podane odgovore. Prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 6. marca 2019, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep pozdrav, nasvidenje. (SEJA JE BILA PREKINJENA 4. MARCA 2019 OB 17.41.)