Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, u ime kluba tražim stanku od 10 minuta kako bi se mogao obratiti javnosti u vezi braniteljskog prosvjeda.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici. Svi pratimo ovu dramu oko Crkve sv. Marka, ove vijesti tik pred turističku sezonu, danas se vrte na svim turističkim stanicama diljem Europe. Mislim da treba razgovarati, a Sabor je pravo mjesto gdje se o tome treba progovarati.
Hvala lijepa. Nema više? Nada Turina-Đurić.
U ime kluba HNS-a na istu temu braniteljski prosvjedi.
Nedžad Hodžić.
Iz istih razloga u ime Kluba zastupnika Nacionalnih manjina tražimo stanku.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Salapić. … [[Upadica se ne razumije.]] Poštovana zastupnica Jadranka Kosor. … [[Upadica se ne razumije.]] Gledao sam vas, barem 20 sekundi, očekivao sam da niste digli ruku. Dobro. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Gospodine predsjedniče, evo vezano za događaje na Trgu sv. Marka. Gospodin Šuker je istina digao prije ruku…
Dobro. Poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, nekada u nedemokratska vremena u ovoj zemlji za ovakve situacije se tražio dolazak premijera u Hrvatski sabor. S obzirom da to u ova demokratska vremena se ne može dogoditi jer se premijer neće javiti niti predsjednici države ja u ime kluba HDZ-a tražim stanku od 10 minuta da bi se izjasnili oko braniteljskih prosvjeda.
Ok, naravno. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
U ime kluba Hrvatskih laburista tražim stanku kako bi izrazili stajalište oko prosvjeda događanja na Markovom trgu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Igor Dragovan. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Nema više ruka u zraku, nema više …, ima. Dragan Crnogorac.
Iz istih razloga klub SDSS-a traži stanku.
10 klubova zastupnika zatražilo je stanku 10 minuta. Dajemo stanku do 9,45. Nastavljamo sa izjašnjavanjem klubova zastupnika. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI.]] Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici, isteklo je vrijeme za stanku na traženje klubova zastupnika. Tema je na traženje klubova zastupnika pitanje braniteljskog prosvjeda ovdje na Markovom trgu. Molim a vjerujem u vas poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici da imate povećanu odgovornost za javnu riječ. Hvala vam lijepa. Molim poštovanog zastupnika Branka Vukšića da u ime kluba iznese stajalište. Branko Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. U Hrvatskoj sasvim sigurno da postoje ratni heroji i da postoje mirnodopski heroji, ljudi koji su jučer prosvjedovali sasvim sigurno da su ratni heroji mnogi od njih. Postoje koji su mirnodopski heroji. Mirnodopski heroji su oni koji spajaju kraj sa krajem, oni koji su bez posla, oni za koje ne važe zakoni, oni zakoni koji važe za privilegirane. Postoje oni koji poštuju zakone i postoje oni koji zakone gaze, gaze ih svjesno provocirajući čitav narod. Postoje oni koji su privilegirani i oni koji neprivilegirane gaze. Postoje oni koji su iznad zakona, postoje oni koji smatraju sasvim normalnim da su oni iznad zakona. Gospodin Glogoški je jednom prilikom poručio predsjedniku Hrvatskoga sabora izdignite se iznad zakona što na sreću predsjednik Sabora nije učinio, jer mislim da i on smatra da ne smije biti iznad zakona, nego je ovdje da brani zakone. Dio branitelja je jučer došao kao što su i neki saborski zastupnici došli dati podršku radnicima Imunološkog zavoda. Radnici Imunološkog zavoda su otišli sa trga u vrijeme kada su trebali otići sa trga, jer su imali određenu satnicu u kojoj će prosvjedovati. Branitelji su ostali na trgu bez da su tražili dozvolu, bez da su najavili prosvjed. Učinili su to, znači bez dozvole, učinili su to čini mi se kako bi isprovocirali upravo ono što se jučer i događalo. Nekoliko puta sam čuo u izravnom prijenosu reportere kako su rekli ovo nije bezazlena situacija i čini mi se, jer bio sam i na prosvjedima i anti prosvjedima da ljudi žele izazvati situacije krizne, činili su to prije, čine to i danas. Ja sam bio u jednoj emisiji Dubravka Merlića sa gospodinom Klemom. Kad su se ugasile kamere, zadnje pitanje Dubravka Merlića je bilo hoće li prosvjed se ugasiti ako dođe HDZ na vlast. Moj odgovor je bio hoće, gospodina Klema neće. Kad su se ugasile kamere, reko naravno da hoće, odmah će se ugasiti. Da i to je rekao pred svjedocima. Da, pred svjedocima. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Nemojte molim vas, ne idem na SDP-ovu listu, nisam ko vi [[Upadica predsjednik: Molim vas!]] Iako ste vi bili 18 godina na vlasti, tako ne plašim se vas ni vašeg Karamarka, niti autokracije koju ste provodili i koju ćete provoditi. Molim vas da ih umirite i štopajte vrijeme [[Upadica predsjednik: Izvolite poštovani zastupniče.]] Evo ucjene, ultimatumi to se provodi i to se želi izazvati. Čim lošija situacija, tim bolja. Međutim, što se sad događa? SDP će, svi su rekli izgubljene izbore vjerojatno će dobiti. Upravo takve krizne situacije jer se upravo upozorava vidite ne što će se događati, jer to se neće događati ako HDZ dođe na vlast. Nego što će, koji će ljudi biti iza vlasti jer ovo je već borba za pozicije. Što žele branitelji? Ja sam uvijek bio za dijalog i smatram da gospodin Milanović treba s njima razgovarati. Ali ne smatram da gospodin Milanović treba pristati na javni cirkus, da trebaju biti upaljene kamere i da treba reality show prirediti sa predsjednikom Vlade. On treba s braniteljima, delegaciju branitelja pozvati na Markov trg, s njima porazgovarati, kasnije jedan branitelj i predsjednik Vlade ili glasnogovornik trebaju dati izjave i to je sasvim u redu. Ovo što se sad događa to je obračun, već najava obračuna sa crvenim vragovima. Ja smatram da sam tu najcrveniji, znači da sam prvi na redu od HDZ-a crni, a to je vaš predsjednik najavio da će se prvo obračunati sa crvenim vragovima. Mislim da je jučer napravljeno to što je napravljeno svjesno s tim da trebam upozoriti da je gospodin Klem čitavo vrijeme govorio da oni neće bježati i da se neće sklanjati u crkvu. Jer kud da će bježati? Pogledajte izjave, sve se može uguglati. I što su na kraju učinili? Učinili su upravo to što smo svi vidjeli. Ja molim branitelje, smatram da su heroji, da [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] ne nastupaju politički, politikanski i da i oni pokažu volju za dijalogom.
Poštovane kolegice i kolege, još jedanput vas ljubazno molim demokratski dijalog upravo zahtijeva da se čuje one s kojima se ne slažete. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] A molim vas lijepo, kad bi bilo drugačije onda ne bi bio dijalog. To znate i čut ćemo sve vas koji će imati vrlo različita stajališta o stvarima. Ja vas lijepo molim ne radi samo nas zastupnika da se međusobno čujemo, nego da čuje i hrvatska javnost razgovjetna šta tko zastupa. Ne može biti kako bih rekao logičnije tražiti to. Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime kluba, ista tema.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici. Jučer u Rovinju se održavao skup recimo ministara turizma. Iz prve ruke doživjeli su podijeljenu Hrvatsku. Cijela Europa prenijela je slike iz Zagreba. Predsjednica s jedne strane kod pape, Hrvatska crkva znači ovdje preko puta Crkva sv. Marka okružena kordonom policije. Top vijest u Europi. Sjajan početak sezone. Šteta za imidž zemlje nemjerljiva. Ali to je manje bitno, bitno je da se društvo dijeli i da od tih podjela štetu ima cijela nacija, a korist imaju samo dvije stranke. Premijer, po meni, mora razgovarati, mora smirivati i mora odmah organizirati razgovor. Premijer nema što obećati novo osim ponuditi kavu i poručiti gospodo nijedno pravo u mom mandatu nije smanjeno, osim onih 10% onaj iznos mirovine iznad 5000 kuna ali to je učinjeno i u Vladi Jadranke Kosor. Za branitelje se izdvaja negdje oko 6 milijardi kuna, proračun je ne znam 115 milijardi kuna. Jasno, treba reći Matića ne da. Mediji mogu pisati što žele ali najteže invalide se ne smije nazivati ratnim profiterima pa i ako imaju 20 tisuća ukupnih primanja. Točno, netko će reći a kako preživljavaju civilni invalidi sa ne znam 1500 kn ili 1200 kuna? Zašto je ruka onog mladića koja je izgubljena na Ćićariji '43. manje vrijedna od ruke izgubljene '91. ili '93? Trebaju znati i ljudi preko puta da ovu zemlju vodi legitimno izabrana vlast, vlast koja se može smjenjivati samo na izborima, sve drugo je puč, sve drugo je rastakanje Hrvatske. Ulični udar na Vladu nitko ne smije podržavati, ali isto tako ću reći ni pretjeranu uporabu sile. Nikada u 20 godina toliko policajaca nije bilo na Markovom trgu kao što je bilo jučer. 20 godina, od '95. sve prosvjede pratim i nikada toliko policije nije bilo. '95. ih nije bilo, ali od '95. štogod je bilo pratim ovdje. Trebalo je reagirati znate pred 225 dana kad su se prvi puta branitelji utaborili ispred Ministarstva u Savskoj. Ja ne razumijem ni dužnosnike koji poručuju da malo fali da krv padne. Zašto bi krv trebala pasti? Niti će pasti vlast bez izbora niti smije pasti i kap krvi u ovoj zemlji. Gospodin Matić poručuje, ja razumijem stres, bolje Kevina jama nego da mi ti (misli na Karamarka) budeš šef. Što to znači? Ne dijeli zemlju samo onda jedna strana. Ako dobije izbore ova druga strana onda će ona voditi državu. Ja ću sve učiniti da se to ne dogodi, ali moramo poštovati volju građana. Crkvu ne povrijediti! Ona mora biti nepovrijeđena, temeljem vatikanskih sporazuma. Da li će se sada dogoditi ono što smo ovdje gledali pred recimo 12 ili 13 godina kada su policajci štrajkali utaboreni u crkvi gotovo 600 dana? To je sada više nego vjerojatno. Ima tu opasnih izjava pojedinih crkvenih prelata, citiram "Branili smo vanjsku granicu Hrvatske, znali smo tko puca, odakle puca i čime puca. Rat nije gotov, rat još uvijek traje." Pa što oni to govore? Osigurali smo naše granice ali sada smo u ratu za duše kaže naše nacije. Ovo još uvijek što se dešava u Hrvatskoj nije koordinirano politički, još uvijek nije. Ali pretpostavljam da će se uskoro početi "koordinirati" spontana okupljanja. Zamislite da se jedan prosvjednik bacio sa Skupštine grada ili da je pukla neka boca dolje u Savskoj? Razgovarajte! Dijalog, ne diktat. I premijer isto tako mora pristati na razgovor, bez ultimatuma, bez sile, sa puno manje taštine. Ako su spremni svi razgovarati mora i šef Vlade. Ovdje se vidi kako su i teške riječi do 22 sata i točka zapalile situaciju. Ova populacija koja je stvorila državu, mislim na najteže branitelje, ona nije marginalizirana, ona ne može i neće bez izbora voditi državu, ali tu sigurno populaciju treba uvažavati, treba respektirati, treba razgovarati i treba cijeniti njihovu ranu, njihovu bol, njihovu muku ali isto tako moraju se poštovati i hrvatski zakoni. I slažem se sa mojim prethodnikom ovo će sve prestati prvi dan nakon izbora ako dođe do promjene vlasti.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na redu je poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić u ime kluba Hrvatske narodne stranke.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mnogi građani ili čak većina ja bih se usudila reći građana RH noćas nisu spavali ili barem nisu dobro spavali, nisu mirno spavali i to je za Hrvatsku koja je dio EU, koja se diči svojim demokratskim tradicijama nešto prestrašno. Hrvatskom je zavladao strah, nakon dugo godina. I to nažalost strah od onih ljudi na koje se Hrvatska najviše ponosi. Zavladao je strah od sukoba i zavladao je strah od stradanja. Svi koji smo jučer pratili događanja na Markovu trgu smo bili u strašnom strahu da netko ne povuče neki krivi potez u krivom trenutku. I da ne krene ono čega se svi bojimo, a to je obračun u Hrvatskoj između nas samih. To je nešto što je za nas u HNS-u ne samo neprihvatljivo, jer neprihvatljivo je jedna riječ koja nedovoljno dobro iskazuje ono što mi mislimo o tome. Što još su ljudi osjećali? Osjećali su bespomoćnost i osjećaju je vjerujem još uvijek. Bespomoćnost, mnogi su jutros zvali vjerujem svih vas tako i mene i moje kolege iz HNS-a i pitali su da li da idu na posao, da li se kroz Zagreb može normalno proći, da li će se dogoditi nešto u čemu će stradati i neki student, neki učenik koji ide u školu? Mnogi su roditelji čija djeca studiraju u Zagrebu a nisu iz Zagreba isto zvali i pitali da li su njihova djeca sigurna. Ono što je treći osjećaj koji iz svega toga proizašao je bijes, bijes i ogorčenje onih čija su prava ugrožena. A jučer su bila ugrožena prava svih pristojnih i normalnih građana u RH i još uvijek jesu. To se nažalost drage kolege ne može nazvati nikako drukčije nego prijetnjom državnim udarom i nasilnom smjenom vlasti. To je rušenje institucije države, to je sila, to je dolazak silom, ucjenom, terorom na vlast. To se drukčije nažalost ne može nazvati. Ono što je žalosno da jedan dio naše političke scene nije učinio ništa da tu situaciju smiri nego ju je nažalost u raznim situacijama poticao pa evo i u zadnjim izborima koje smo imali a to su bili predsjednički izbori. Ta politika što gore to bolje, ta politika nasilnog svrgavanja institucija u trenutku kada Hrvatska ima nadu, a i danas ćemo čuti te vijesti, pa možda te vijesti nekome smetaju da Hrvatska izlazi iz recesije, da su pokazatelji bolji nego što su bili očekivani, da kreće turistička sezona koja isto tako pokazuje dobre rezultate već sada, puno bolje nego u prošloj godini. Koju poruku mi šaljemo, ko će od turista doći u Hrvatsku vidjevši slike danas sa Markova trga ili jučer sa Savske ceste na kojoj su prosvjednici sjedili na plinskim bombama? Dakle pozivam na odgovornost oporbe koja ne može poreći da nije sudjelovala u tome i da nije podržala takav način prosvjeda, zahvaljujem policiji, mislim da moramo poslat poruku policija je jučer vrlo dostojanstveno obavila svoj posao, profesionalno ali isto tako pozivam sve institucije da se drže pravne države i da spriječimo ono što bi za Hrvatsku bila katastrofa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nedžad Hodžić u ime kluba.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Mi smo iz Kluba zastupnika nacionalnih manjina u ovom Saboru u više navrata upozoravali i to par godina unazad na drastičnu podjelu hrvatskog društva koja se događa. I mislim da ona doseže jednu kulminaciju koja prelazi jednu granicu iza koje može doći do velikog zla. Zato vas molim da o tome razmišljamo. Ovu zemlju su branili svi građani njeni. Među braniteljima u ovoj zemlji je i 25 tisuća Bošnjaka, 10 tisuća pripadnika Srpske nacionalnosti, među poginulima je veliki broj pripadnika nacionalnih manjina i svih onih koji su kao istinski domoljubi odazvali se ili mobilizaciji ili dobrovoljno išli u obranu ove zemlje. Mnogi od njih poput Bošnjaka jer je ranije bila jedna zemlja dali su svoj život a da nikada nisu dobili domovnicu, iskoristili bilo kakvo pravo u ovoj zemlji jer su naprosto u tom vrijeme bili državljani jedne druge novonastale zemlje, nisu imali pet godina stalnog boravka u RH i njihova žrtva oprostit ćete i neka se ne naljute svi 100%tni ratni vojni invalidi kojima odajem punu počast i punu podršku da se o njihovom zdravlju vodi računa, oni su u najmanju ruku jednake ako ne i mnogo veće žrtve Domovinskog rata a da za to nikada niti oni, niti njihova djeca, niti njihove obitelji nisu dobile ni satisfakciju da im se djeci da državljanstvo. Da ti prosvjedi u Savskoj imaju političke konotacije to je jasno. Ja sam i danas iz Rijeke dolazeći pročitao parolu "Oba su pala, oba će pasti" ta parola je tamo mjesecima prisutna, jel to nekome treba prevoditi u političkom smislu? Mislim da ne treba. Na kraju ću, dakle ispred Sabora sam gledao specijalce upravo na dolasku i pitao dečki jeste li umorni, a onda se dogodilo da sam upravo potrefio na čovjeka koji je Bošnjak po nacionalnosti, on mi je rekao nismo gospodine Hodžić, pa sam se ja iznenadio da me je prepoznao jer smo tek stigli iz Rijeke. I onda je oblačeći se pitao me šta ja mislim čemu ovo vodi? … [[Upadica se ne čuje.]] Što je Rijeka u nekoj drugoj zemlji? Pitao me čemu ovo sve vodi? Kako će ovo završiti? Ispričao sam mu vic koji ću i vama ispričati, mi Bosanci, o nama je toliko viceva da mi imamo pravo pričati viceve o drugima. dakle postoji vic koji kaže kad je Bog stvarao svijet, pa je odozgo sa neba bio iznad ovih područja, onda je počeo bacati bisere iz vreće i onda mu je to naglo iz šake ti biseri su ispali i prosuli se, pa je tako nastala obala, pa otoci, pa Plitvice i sve one ljepote koje ova zemlja ima. Međutim onda je zatražio da mu se dio toga vrati jer da nije želio to tako napraviti da mu je to slučajno ispalo, zamolio je Hrvate da mu pola toga vrate gore. A oni su rekli, e ne oprostite ali mi to ne vraćamo. Onda je Bog odgovorio, ako ne vraćate, a ja ću vam uzeti onda pola pameti. Krajnje je vrijeme da se svi mi pa i ja osobno zapitamo, pričam vic. Možda je nekima uzeto malo i više.
Kolega Hodžić, čekajte da vam kažem. Ja razumijem viceve ali moraju imati mjeru i moraju biti pričani u primjerenim okolnostima. Zadržite se na politici, ako vam je vic politika onda vam izričem opomenu.
Dakle dozvolite da završim pa ćete vidjeti da mi nije uopće do vica kao takvog ni do smijeha. Dakle, krajnje je vrijeme da se svi mi zapitamo da stanemo pred ogledalo, ali baš svi, pogotovo u ovom Saboru i da se zapitamo da li u ovom vicu ima i djelomično istine. Hvala.
Hvala. Ja ću još jedanput ponoviti, demokratičnost se ocjenjuje po tome da li možete čuti one s kojima se ne slažete. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Salapić u ime kluba HDSSB-a. Nisam vidio ispričavam se. Imamo povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, mislim da ste grubo kao predsjednik Hrvatskog sabora povrijedili Poslovnik jer niste oduzeli pravo govora, ne samo opomenu zastupniku manjina gospodinu Hodžiću koji je nazvao hrvatski narod, narod sa pola pameti. I žao mi je kolegice i kolege, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadate da vam je to bilo smiješno. To je tragedija da neko pokaže da nema prava da može ovo govoriti na ovakav način u Hrvatskom saboru. Vratite porez hrvatskom narodu onda pričajte …
Halo kolega Šuker, kolega Šuker molim vas ne možemo razgovarati svi jer onda to nije ni govor ni razgovor. Ja razumijem vašu osjetljivost, ali ne dijelim vaš stav, nema povrede Poslovnika i ja sam upozorio zastupnika baš onako kako ja smatram da je trebalo ga upozoriti. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Salapić u ime kluba HDSSB-a.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege zastupnici. I danas se ovdje za ovom govornicom od kojih treba časno stati pa obraćati se svome narodu pokazala podjela Hrvatske i mislim da je to isto sramotno. Uvažavajući sve jedna je zemlja, jedna je Hrvatska. Zemlja je Hrvata i Srba i svih nacionalnih manjina i ta smo vremena prošli davnih dana. žao mi je što smo dana na jedan dan kada se bude emocije što god mi danas ovdje rekli neki će reći ovi pričaju svoje, ovi svoje, a branitelji su vani, krenuli su autobusi iz cijele zemlje i stanje nije dobro, što god mi danas ovdje mislili. Ne želeći uvrijediti nikoga danas pa pokušat ću se izdići iznad onoga što se od nas i od HDSSB-a koji smo podržali hrvatske branitelje od početka očekuje. Reći ću vam iskreno, zar smo mi trebali lupiti vrata kao Klub zastupnika mi ili vi lijevi ili desni? Hrvatska je jedna i ne može biti ni ptica bez lijevog krila, a ne može ni bez desnoga. I branitelji su oni među policijom danas neki i oni koji su u kolicima i nemaju dijelove svoga tijela, a i među vama koji se ne slažete sa nama o ovome što danas govorimo. Jedan razum je potreban svagdje, razumijevajući one koji su se teškim mukama borili za svoju državu. Mi smo jučer bez stida i srama izašli među njih zastupnici HDSSB-a i razgovarali smo pred Hrvatskim saborom i nismo mi tu ništa loše učinili niti premijeru Milanoviću, niti zemlji, niti bilo kojem vašem osobnom mišljenju što mislite o politici naše stranke, a i što mislite o braniteljima za koje smatramo i ponovit ću ovdje, imaju puno pravo da budu tamo gdje jesu. Bivši predsjednik RH gospodin Josipović svojim dolaskom u šator u Savsku 66 dao je legitimitet tome prosvjedu, aktualna predsjednica RH Kolinda Grabar Kitarović isto tako dala je legitimitet braniteljima i braniteljskim pravima, dali smo ga i mi kao saborski zastupnici. Pa kako možemo govoriti o protuzakonitosti prosvjeda okupljanja, ako su dva bivši predsjednik, sadašnja predsjednica i mi zastupnici išli tamo i razgovarali sa braniteljima? da li će se šta promijeniti ako premijer pokaže ljudsku i državničku volju da porazgovara? Sabor je taj koji će ustavni Zakon o pravima hrvatskih branitelja donijeti ili odbiti. Sabor, Parlament najviše tijelo Hrvatske države je taj koji će to odlučiti. Sve politike naše ovakve i onakve, ljudi, osobe koji jedni druge mrze i pljuju upravo izazivaju nemir. Nama se jučer nije ništa dogodilo. razgovarali smo sa braniteljima, sa policijom i to su sve normalni ljudi, razumijete. Svako ima svoje pravo u ovoj zemlji reći što god hoće. I prošla su vremena da bilo koji državljanin ove zemlje treba spuštati glavu u pijesak i bojati se svoga naroda, bez obzira bio on lijevi ili desni. I pokojni predsjednik Tuđman je stvarao ovu državu sa voljom, a i neki od lijevih političara, a i pokojni Račan je dao za pravo da se provede referendum za koji se znalo da će ga izgubiti. Razum i razgovor je nešto što nedostaje Hrvatskoj. Ja vas predsjedniče Sabora kao predsjednika svih nas i razumnog čovjeka pozivam da i vi kontaktirate sa premijerom, a možemo i mi predsjednici klubova ili predstavnici klubova zastupnika slobodno izaći van među svoj narod i među svoje branitelje i neće nam se ništa dogoditi. Neće nam se dogoditi ni u razgovoru sa bilo kojim od njih, neće se nikome od vas dogoditi ništa jer oni ne mrze nikoga. Mi smo od početka podržavali legitimne zahtjeve a to je razgovor i rasprava u Saboru. Zakon ćemo donijeti dvotrećinskom većinom ako ga možemo donijeti, ako ne možemo ne možemo, ali ne možemo gaziti po njima. Ako netko danas kaže da policija je prekršila svoje ovlasti smatram osobno da nisu trebali stati na prag crkve i ići unutra, to je nepotrebno. Ali isto tako oni koji su tamo stajali, radili su svoj posao. Neću gaziti po nikome, ali oni su prekrndašili ono što je njihov posao. Ne trebate ići u crkvu, pustite ih na miru. A mi predsjedniče Sabora da odemo zajedno sami mi, mi ćemo otići opet, ili sa vama, razgovor će dati samo bolje zato što se više ne razumijemo. Ne razumiju nas više branitelji, ne razumije nas više nitko. A čak je nebitno tko će pobijediti na izborima. I da kažem ako Hrvatska danas izlazi iz krize mi želimo da svaki građanin te zemlje to osjeti na svojim leđima i nećemo pljuvati po tome da to nije dobro. Ako je to tako, ako će cijeli narod to osjetiti onda je to dobro. Ali nije dobro da mi bježimo od branitelja i da se nama koji njih podržavamo kaže da smo mi … [[Govornik se ne razumije.]] , da želimo sukobe. Da smo na mjestu premijera, sjeli bi na klupu pored njih i razgovarali sa njima bez straha i bez jedne fige u džepu pa da kažemo šta može i je li Hrvatska spremna izdvojiti sredstva za hrvatske branitelje, je li spremna dati žrtvu za one koji su stvarali ovu zemlju. Ako nije onda je to sramota hrvatske zemlje i svih ovdje koji sjede a ne razumiju ljude koji su tamo vani i koji imaju sva legitimna prava. Mi želimo bolju Hrvatsku i Hrvatsku koja će razumjeti sve.
Hvala lijepa poštovani kolega. Poštovana kolegica Jadranka Kosor, zastupnica, u ime kluba.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, ako nekad nije bilo vrijeme za parole i fraze onda mislim da danas nije vrijeme za parole i fraze i za bilo kakvu vrstu demagogije jer ne treba više nikome ništa objašnjavati, manje-više sve je poznato. Činjenice su na stolu i mislim da prije svega, budući da je ovo tijelo, ovaj Dom, političko tijelo, treba reći da u političkom smislu ovdje apsolutno nitko ne može izaći kao pobjednik. Ovo je situacija koja je izrazito loša, usudim se reći izrazito opasna. I sada samo treba konstatirati i predlažem da svako od nas nešto predloži. Dakle zakone u Hrvatskoj, pravnoj državi za koju su se branitelji borili mora poštivati svatko. Ustav mora poštivati svatko, zakoni su u obvezi za svakoga i to je činjenica o kojoj valjda u Hrvatskom saboru ne moramo raspravljati. Međutim, kada se dogodi ovako teška, ovako loša i opasna situacija onda je uvijek na kraju i na početku dana najodgovornija Vlada. Zato ja pozivam predsjednika Vlade da odredi vrijeme i mjesto sastanka, da to učini danas jer kako god bilo ti pritisci da predsjednik Vlade primi hrvatske branitelje neće prestati. Činjenica jest da se ni Vlada ni ministar bilo koji, bilo koje vlade, pa ni ove Vlade ne može smjenjivati na cesti, ne može se smjenjivati na ulici i ne može se smjenjivati ovakvom vrstom pritiska. Činjenica je isto tako i to treba otvoreno reći, u vrijeme i prošle Vlade i pretprošle Vlade prosvjedi na trgu Svetoga Marka bili su zabranjeni. I ovo što imamo sada kao činjenicu jest posljedica odluke sadašnje vlasti, odnosno Vlade i vladajuće većine da se taj prostor otvori i za prosvjede. I to treba također u ovoj raspravi uvažiti. Ali jednako tako pozivam hrvatske branitelje koji su bili pripadnici pobjedničke Hrvatske vojske, da učine taj korak, da odu kući, da se raziđu, da odu danas doma, da pokažu i na taj način da zaista i poštuju i uvažavaju ono što nam je svima važno a to je pravna država u punom smislu te riječi. Pozivam također političare koji su podržavali od početka što je apsolutno pravo, koji su boravili puno puta u šatoru u Savskoj, dakle koji su podržavali prosvjede i sve one parole koje su se iz šatora slale, da jednako tako smognu i snage i hrabrosti i da pozovu hrvatske branitelje, ponavljam pripadnike pobjedničke Hrvatske vojske da se raziđu i da mjesto damo razgovoru. Bez razgovora ovaj puta neće ići. I tu mislim da i hrabrost i snagu i odlučnost moramo pokazati svi jer 100% za Hrvatsku je onaj koji je za pravnu državu. I mislim da trebamo pokazati zaista da smo svi za pravnu državu i političke stranke ali ponavljam hrvatski branitelji, hrvatska Vlada i naravno sve institucije Hrvatske države. Tako da mislim da upravo ono što hrvatski branitelji svojim prosvjedom danima i mjesecima poručuju za 100% za Hrvatsku, za Hrvatsku državu svih njezinih građanki i građana treba pokazati zaista na djelu. Bez dogovora kakav god on bio nećemo moći. I zato apeliram na sve vas kolegice i kolege, pokušajte pomoći. Svatko onaj tko bi u ovoj situaciji pokušavao dolijevati i kap ulja na vatru igra se tom vatrom koju nitko više neće moći ugasiti pa i oni koji dolijevaju ma i jednu kap u ovoj teškoj, opasnoj i zapravo iznimno tužnoj situaciji. Hvala vam.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Ivan Šuker. … [[Upadica se ne čuje.]] A Zvonko Milas, ispričavam se, zapisao sam kod javljanja, ispričavam se. Kolega Zvonko Milas u ime kluba.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, prije sat vremena bio sam na Hrvatskom radiju i sudjelovao u emisiji Hrvatskog radija "Poligraf" i ono o čemu razmišljam u zadnje vrijeme i tamo se potvrdilo slušajući razmišljanja naših sugrađana o svemu ovom što se događa, očito je da je hrvatsko društvo podjeljenije nego ikada u proteklih 25 godina. I sam sebi postavljam pitanje, ako dijalog, razgovor, nisu problem kako svi tvrdimo a nisu doista, zbog čega onda premijer i predsjednik i moje i vaše Vlade i Vlade ovih branitelja u crkvi i bilo gdje drugdje u Hrvatskoj pa i policajaca jednostavno ne učini taj mali korak i ne razgovara s ljudima. Zašto jednostavno ne postupi državnički? Zašto ne zatomi u sebi ono što nema veze s državništvom, ono što nema veze s onim što se zove dobit povjerenje na izborima, ne pojavi se i ne učini to, bez obzira koliko tko bio u pravu ili u krivu. Zašto umjesto razgovora šalje policiju na one koji uporno drže se toga i govore kako žele samo dijalog? Zašto šalje policiju na one za koje je ne tako davno upravo ovdje rekao da se oni ne daju izmanipulirati, da su oni hrvatska svetinja i da zaslužuju razgovor, bez obzira koliko njihovi argumenti bili ispravni ili ne, koliko oni u onome što rade bili u pravu, a koliko u krivu. Zar ne razumije da je sve ovo preraslo okvire jednog ministarstva i da je potrebno doista bit državnik i riješit to državnički? A zašto se to ponavlja? Nismo li naučili na slučaju ćirilice, tako ću to nazvat, nismo li shvatili da i zakon koji je samo mrtvo slovo na papiru i ne služi čovjeku, da on traži isto minimalni dodatni napor. Taj napor se zove razgovor. A taj razgovor o kojem svi govorimo njega jednostavno nema. Ukoliko na sve ovo premijer ponovno odmahne rukom i prijeđe preko toga kao preko plitkog potoka onda doista preuzima odgovornost, ali doista preuzima odgovornost za sve ovo što se događa. Jednostavno mora shvatit da je trenutak da on počne se ponašat premijerski. Kolegice i kolege, gospodine predsjedniče, kao hrvatski branitelj ja vas doista pozivam da učinimo sve kako bi ovu situaciju riješili. Pozovimo premijera gospodina Zorana Milanovića neka izađe i razgovara s ljudima, ali velim ne usput, ne onako kada njemu padne na pamet nego onda kada to situacija traži, kada to traži trenutak, na koncu to traži danas Hrvatska. Jer vrijeme totalitarizma je prošlo i upravo su ga dokinuli ovi ljudi vani koji su u crkvi i ako nam je i mrvu stalo do njih učinit ćemo to ili jednostavno moramo odstupit, ne zaslužujemo više biti ovdje. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar u ime kluba Hrvatskih laburista.
Predsjedniče, kolegice i kolege. Prije mjesec dana javno je poslana poruka onome što se sinoć počelo događati, politička poruka. Rečeno je netko će s Markovog trga otići. Dijalog je najčešća riječ koja se i danas ovdje spominje. Predsjednik Hrvatskog sabora do sada je dva puta, ja ga molim da to učini i treći puta, javnost i sve nas izvijestio što je on kao predsjednik Sabora a i odbori u ovom Saboru pokušali učiniti da dijalog cijelo vrijeme traje. Odgovornost za izrečenu riječ u ovakvim trenucima je velika i nije vrijeme za morbidne viceve na nacionalne teme. Kolega Hodžić doista nije vrijeme za to. Protuzakonito postupanje, iznošenje plinskih boca na ceste nije i ne može biti zbog branitelja, nije i ne može biti zbog njihovih prava niti zbog Domovinskog rata. Nije i ne može biti niti u cilju zaštite digniteta i Domovinskog rata i branitelja. Ono je očito sada sve što se događa zbog vlasti. Podjela u Hrvatskoj otišla je predaleko i užasavam se kada čujem tvrdnju, kada pročitam u medijima tvrdnju da ova podjela odgovara jednima i drugima. Čujte te teške riječi. Ova podjela kažu odgovara jednima i drugima. Ne, kolegice i kolege, ova podjela ne smije odgovarati nikome. Nikome. Jer ako ćemo na podjelama graditi društvo i državu i dalje ju razvijati onda to neće biti ni dobro društvo niti dobro uređena država. I pozivam sve, prestanite koristiti tu podjelu, prestanite koristiti tu podjelu koja je očito namjerno stvorena i projicirana. U jednoj sam apsurdnoj situaciji da branim zakon koji je uveo vremensko ograničenje prosvjeda protiv kojega sam bio. Sjetite se kolege iz HDZ-a i SDP-a, odbili ste amandman da se ukine vremensko ograničenje između 22 i 8 sati, ali ja taj zakon moram braniti i on mora biti isti za sve i dok vrijedi, vrijedi i za hrvatske branitelje. Pozivam i predsjednicu Republike koja u noćašnjem priopćenju nije to napravila da napravi i da branitelje pozove na poštivanje zakona i oni zakone poštivati moraju. Nitko nikome ne brani da prijavljenim prosvjedom i na Markovom trgu prosvjeduje i nešto traži, ali pod istim uvjetima kao i svi drugi u ovoj zemlji. Pozivam premijera da prihvati poziv za razgovor, da sjedne s predstavnicima branitelja i razgovara, bez obzira da li će i do kakvog dogovora doći. Odgovornost je ovaj puta na onima koji su organizirali ovu političku akciju, koji ju financiraju i stoje iza nje, ali i na premijeru i Vladi da odgovornim pristupom i prihvaćanjem dijaloga pokaže i dokaže da li je problem u dijalogu ili u nečem drugom, a odgovorne ljude, oni koji su takve odluke donijeli u crkvi pak njihovoj savjesti ostavljam da li su vrata crkve Sv. Marka otvorili potrebitima ili nekome kome je prijetila pogibelj. I oni su na žalost uključili se u te podjele koje ovoj zemlji nikome dobroga donijeti neće.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, potpredsjednik Doma Nenad Stazić u ime kluba.
Zahvaljujem predsjedniče. Prošle su tri i pol godine, teške, mukotrpne, naporne, u kojima se zemlju izvlači iz gliba u koju ju je uvalio HDZ. Danas bi trebao biti dan kada se može reći odahnimo malo nakon napornoga rada. Pogledajmo se u oči, pružimo si ruke, zemlja se oporavlja. Učinila je to ova Vlada i građani zajedno, oni strpljivi, vrijedni, marljivi, pošteni građani koji rade, koji poštuju zakone i plaćaju poreze. Ali ima onih koji to ne mogu oprostiti, sve drugo bi mogli, ovo ne. Nakon što su vam ukrali sve što su mogli, novac, nadu, budućnost danas vam hoće ukrasti i ovaj dan. Zašto? Jer oni bez krađe jednostavno ne mogu. Oni ne shvaćaju da se Domovina ljubi radom i poštenjem, a ne pljačkom, otimačinom, prijetnjama, sijanjem straha. S jedne strane, izlaz iz krize, a s druge obećanje doline suza, a možda i doline krvi. Našli su grupu militanata da ih upregnu u svoja kola, da se za njih bore kako bi ih opet doveli na vlast da opet mogu pljačkati. Ovi u Savskoj 66 postali su ljudima dosadni. Građani su ih prozreli, prezreli, nitko ih više nije zamjećivao, nije obraćao pažnju ni na njih, ni na njihov besmisleni prosvjed. Zato su jučer došli ovdje da prekriju, da ukradu dobru vijest današnjega dana. Čine to zajedno sa HDZ-om u ime i za račun HDZ-a, srasli su s njima, iz njih su izrasli i u njih urastaju. Nisu podizali svoje šatore, šutili su i odobravali kada je HDZ pljačkao građane. Nisu kada je Sanader skupljao svoje satove i blindirane aute, nisu. Imali su 25000 razloga mjesečno da šute. Šute i podržavaju. Danas ne šute. Danas na dan kad Hrvatska treba slaviti oni prijete, izazivaju strah, jezu kod građana. Kažu mi smo stvarali ovu zemlju, imamo se pravo ponašati u njoj kako hoćemo. Kažu nas se zakoni ove zemlje ne tiču, mi smo iznad njih. Kažu kad mi dođemo na Markov trg vi ćete s njega morati otići, vi izabrani na demokratskim izborima. Kažu ne smije policija na branitelje koji su bez ruku i nogu. Ivan Korade bio je branitelj bez ruke, slikao se pod kninskom zastavom i policija nije išla na njega kada je trebalo, pala je nevina krv, ubio je nekoliko ljudi. Prosvjednici u Savskoj jučer su na cestu iznijeli plinske boce, učinili su to kao prijetnju, prijetnju da će ih detonirati, prijetnju da svakog trenutka može početi razaranje grada, da mogu početi ginuti nevini ljudi, žene, djeca. Nekad su branili građane ove zemlje, hvala im. Hvala im do neba, ali sada im prijete pučem i plinskim bocama u ime i za račun HDZ-a, u ime i za račun Karamarka koji je prevelika lijenčina da bi dolazio ovdje na posao. U tri i pol godine bio je 7 puta u ovoj sabornici, a svaki mjesec došao po svoju plaću. U ime i za račun Karamarka koji je prevelika kukavica da bi došao na stvarno mjesto dijaloga ovdje u Hrvatski sabor da kaže što ima, ako ima i da čuje što ga ide. Ne mora doći, nama ne treba. Ne treba ni vama građani. Što će vam! Ali vrijeme je da na današnji dan, dan u kojem on i njegov HDZ kradu radost zbog oporavka Domovine svoje kažete i vi, vi koji poštujete zakone ove zemlje, a ne kršite ih kao oni. Vi koji živite pošteno, a ne kradete. Vi koji niste prepisali svoj diplomski rad. Vi koji niste izdali nacionalne interese za mito. Vi koji plaćate poreze, a ne pronalazite načine kako da to izbjegnete. Vi koji ustajete rano da dođete na svoj posao, a ne kao on zabušant i kukavica. Vi kojima je obećana jedino lustracija i progon samo zato što niste članovi HDZ-a. Vi koji ćete puzeći morati proći kroz njegovu dolinu suza kroz koju će on projuriti u svom skupocjenom Mercedesu, kao što je projurio i Sanader u svojoj srebrnoj oklopljenoj mrcini. Danas je dan kada vi pošteni, marljivi, vrijedni, skromni, obični ljudi ove zemlje trebate pružiti ruke jedni drugima, podiči čela, pogledati se u oči i reći ne bojimo vas se. Reći ne želimo živjeti u zaostaloj i primitivnoj sredini u kojoj je nacionalistički kič jedini ideal ljepote, reći ne želimo nazad u srednji vijek kada su crkvene dogme bile iznad znanstvenih istina, reći vjerujemo u pošten rad, a ne u pljačku, vjerujemo u znanje a ne u prepisivanje, vjerujemo u hrvatsku pamet koja se ovaj puta neće povući. Ona neće popustiti, ovaj puta ne. Ovaj puta pametniji ne popušta.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Ispričavam se, izvolite. Slušam.
Ja znam da u ovom Saboru postoje različita mjerila, ja znam da u ovom Saboru neki mogu sve, a neki ne mogu ništa. Međutim, vi kao prvi među jednakima morate to poravnavati. I bez obzira tko u ovom Saboru [[Upadica predsjednik: Što? Što?]] Pa jeste čuli teške riječi? [[Upadica predsjednik: Što?]] Pa ja neću ih ponoviti [[Upadica predsjednik: Zašto nećete ponoviti kad mi kažete …]] Neću ih ponoviti zato da im ne bih dao snagu, neću im dat snagu, a pročitajte si fonogram ako ne slušate što govori, pa opomenite govornika. Jer vrijeđati nekoga tu na ovakav način. Na kraju krajeva što bi bilo? Pa koliko je SDP-ovaca u zatvoru?
Ne, ne. Ako mislite na zatvor, to ne znam u čemu bi bila uvreda. …/Upadica Šuker: Govor mržnje. [[… Da je netko u zatvoru? Ne, ne zaista, ok. Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ne, ja zaista ne znam na što mislite. Samo malo! Molim vas da kažem, ja zaista ne znam na što vi ciljate. Ako ciljate na lijenčinu to je autorstvo koje je vaš predsjednik dao Ivici Račanu i to ne jedan put. To je autorstvo koje je došlo iz vaše stranke, to je istina. To je u govor politički uneseno već davno. I to je kvalifikacija koja graniči sa uvredom ali je već postala u javnom diskursku već dugo. Samo to želim reći. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Ne, završen je govor govornika. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne mogu ja povrijediti, ne mogu. Samo da vam kažem, ne hvalim se ja svojom pameću kao, ne, ne ok, hvala. Ja samo da vam kažem mene su ovdje postavili za ono što znam, a za ono što ne znam vjerojatno bi me istjerali. Nemate pravo po Poslovniku, nemate. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemate! Ma nemate, komentar predsjedavajućeg nije predviđen da se digne. … [[Upadica se ne razumije.]] Sve sam rekao. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, hvala vam lijepa. Ne bih s vama komentirao ništa više. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac u ime kluba.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Klub zastupnika SDSS-a i ja kao njegov član sasvim sigurno smo zadnji koji smo pozvani da se uključimo u ovu raspravu, ne zato što ne bismo imali reći nego zbog toga što ponekad ljudi razmišljaju i kažu pa što bi se nas to trebalo ticati. Zašto bi to nas trebala biti briga što hrvatski branitelj hvata za gušu hrvatskog policajca? A ja sam izašao u ime svoga kluba da kažem da me je briga, i da je moj klub kao jedan od klubova u Hrvatskom saboru iznimno briga jer nam je stalo, jer se radi o našoj zemlji i radi se o našim ljudima. Tako je htio govoriti i moj kolega Hodžić, u to sam sasvim siguran. Ali to što se u našoj zemlji stvara atmosfera da se sve više isključuje i da one koji su do jučer bili uključeni kao ravnopravan dio političkog života i donošenja političkih odluka danas bivaju isključivani kao što je slučaj sa pripadnicima nacionalnih manjina i njihovim predstavnicima. I kad o tome predstavnici nacionalnih manjina progovore javno, njih 8, onda o tome vlada šutnja istog tog Hrvatskog radija, kolega Milas, na kojem ste vi jutros čuli glas naroda. Ali vjerojatno se poruka 8 zastupnika kluba nacionalnih manjina ne treba čuti zato što to nije glas naroda. Dotle smo došli. Ali nije, ne govorim to zbog toga i nije mi stalo zbog toga. Izašao sam da govorim zbog sljedeće dvije stvari, U Hrvatskoj se poziva na zajedništvo a sve se radi da se razori društvo i demokratska institucija. Gdje se u demokratskom društvu gradi zajedništvo nego u institucijama i u okviru zakona i na osnovi zakonskih normi? I ako se zakoni neće poštivati kako se može pozivati na zajedništvo, na osnovi čega? Na osnovi hrvatstva koje je netko odredio da je bolje kod nas nego kod drugih? Na osnovi nečeg drugog? Pa zašto smo stvarali državu 25 godina? Strašnih patnji i odricanja i nesporazuma, da bismo danas došli i kazali ne, nama treba zajedništvo ali ne treba nam zakon i ne trebaju nam demokratske institucije, njih ne trebamo braniti. Predsjednika Hrvatskog sabora, članove predsjedništva, odbore koji su u nekoliko navrata razgovarali se u više navrata ponižavalo. O tome nema riječi. A sad o dijalogu. Dugo vremena se radi da u Hrvatskoj nema dijaloga jer se želi Hrvatsku bez dijaloga. Nametnutih vrijednosti, nametnutih vjerovanja i nametnutih politika. I to izvan korpusa političkih stranaka i izvan Parlamenta. E pa sad ako neke političke stranke u ovom Saboru smatraju da je to način kako političke stranke trebaju funkcionirati, da imaju podršku od nepolitičkih institucija, od onih koji ne izlaze na izbore, da oni govore kako treba govoriti i kako treba raditi to je ozbiljan problem.
Hvala. Hvala lijepa. Prvo želim reći da svi zastupnici u Hrvatskom saboru imaju istu obvezu i istu prisegu. Imaju istu obvezu i istu prisegu. A molim bar da završim svoju misao pa onda se javite. Drugo što želim naglasiti, a vjerujem da dijelim s vama taj osjećaj da su Hrvatski branitelji zaista dali nemjerljiv doprinos stvaranju RH, države. Bez njihovog angažmana i obrane u Domovinskom rata mi danas ovdje zaista ne bismo sjedili u najvišem zakonodavnom tijelu hrvatske države, slobodne, neovisne, demokratske, članice EU i članice NATO-a. Poštovane kolegice i kolege zastupnici želim ponoviti, u izbornoj godine ne smijemo se dovesti u situaciju da zbog osobnog političkog probitka ili probitka bilo koje političke opcije uništimo vrijednosti hrvatskog društva. Treba živjeti i poslije izbora i voditi brigu i o hrvatskoj državi i hrvatskom društvu i poslije izbora. Graditi demokratske vrijednosti i demokratske institucije. Samo demokratske institucije i načela demokracije mogu osigurati da se društveni sukobi, problemi i različiti poglede rješavaju na demokratski način i to u institucijama. Ponavljam institucije čuvaju pravo sviju nas. Naravno da nećemo nikad izgraditi društvo koje neće biti različitih interesa i različitih pogleda, ali te različite interese i različite poglede moramo dijalogom prevladati. A sada zaista još jedanput molim povećanu odgovornost sviju zastupnika i sviju dužnosnika s obzirom da stoji činjenica da smo podigli tenzije i podjele u društvu, a naša odgovornost je najveća jer su naši i ovlasti najveće. Hvala vam lijepa. A sada ćemo ići na odlučivanje o, poštovani zastupnik Jandroković, Gordan Jandroković.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora s obzirom na okolnosti u kojima se trenutno nalazimo, s obzirom na to da je sutra planirana svečana sjednica Hrvatskog sabora u ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku kako bi vam objasnili neka naša razmišljanja i naše poteze koje ćemo povući.
O čemu razmišljanja? O svečanoj sjednici?
O svečanoj sjednici Hrvatskog sabora, povezano sa okolnostima koje se trenutno događaju na Markovom trgu.
Dobro. Ima još netko? Nema zainteresiranih. Dat ćemo stanku, je li vam dosta da dođemo u 12,15? Je. Određujem stanku. Nastavak u 12,15. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,15 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici isteklo je vrijeme za stanku na traženje kluba HDZ-a, pa molim predstavnika poštovanog zastupnika Gordana Jandrokovića da iznese viđenje i stajalište kluba HDZ-a.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Pa s nevjericom i ogorčenjem gledamo na ono što se događa svega nekoliko desetaka metara od ove sabornice i zaista je teško prihvatljivo i teško shvatljivo da policija drži u okruženju hrvatske branitelje 100%-ne invalide Domovinskog rata. A prema zadnjim informacijama koje sam dobio od nekih kolega ne dopuštaju više ni da im se dostavi voda, sokovi i elementarne stvari koje su im potrebne da bi uopće tamo preživjeli. Teško je shvatiti što je u tim ljudima koji su kreirali ovakvu situaciju, što je s tim ljudima koji ne mogu prihvatiti dijalog i koji ni u ovakvoj situaciji ne žele razgovarati. Ali nećemo sada o tome, o tome je već sve rečeno. Tražili smo stanku zbog sutrašnje Svečane sjednice Hrvatskog sabora, dok su s jedne strane ljudi koji ne mogu dobiti ni vodu da se napiju kada su žedni, mi bismo ovdje trebali slaviti i piti šampanjac vjerojatno zbog fenomenalnih uspjeha koje ste ostvarili. To je situacija koja nije moralna, koja je duboko nehumana, necivilizirana i to smatramo neprihvatljivima. Isto tako izjave naših kolega, reći ću kolega iz SDP-a, u prvome redu gospodina Grbina jučer i potpredsjednika Stazića danas, ali isto tako i ministra Matić to su izjave u kojima se zaziva krv i to su izjave koje za moguće prolijevanje krvi odgovornima prozivaju HDZ. Ti kolege su to izgovorile bez ikakvih argumenata, bez ikakvih dokaza. Svoje kolege iz Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnike HDZ-a proglasile su odgovornima za moguće prolijevanje krvi. Jeste vi svjesni što ste vi izgovorili? Jeste vi svjesni da ste bez ikakvih argumenata i dokaza optužili kolega s kojima sjedite u istoj sabornici za ono što se ne daj Bože nadam se neće dogoditi? Ali to su okolnosti u kojima mi danas živimo i radimo. I trebali bismo sutra imati Svečanu sjednicu Hrvatskog sabora. To nije prihvatljivo i Klub zastupnika HDZ-a donio je odluku da neće sudjelovati na Svečanoj sjednici Hrvatskog sabor jer su okolnosti takve da nemamo zaista što proslavljati. A ponavljam još jedanputa, u uvjetima dok jedni ne mogu dobiti ni vodu, vi ćete ovdje sutra piti šampanjac i veseliti se. Zar zaista smatrate da je to politički uspjeh, da je to politička pobjeda? Zar zaista smatrate da ćete na silu ostvariti bilo kakav politički cilj i političku pobjedu? Ako niste spremni razgovarati vaša je odgovornost. Ali da ćete još to i proslaviti, e to već spada u zaista visoku razinu ne civiliziranosti i nemorala. Još jednom vas pozivam da potaknete predsjednika SDP-a da razgovara sa hrvatskim braniteljima sa 100%-im invalidima iz Domovinskog rata. Razgovarati je normalno, svako kome je stalo do Hrvatske, kome je stalo do ljudskosti u ovakvim situacijama treba i mora razgovarati, a ne prozivati druge i ne tražiti ponovno izgovor za vlastite neuspjehe u drugima. Poštovane kolegice i kolege, razmotrite još jedanput ovo što sam vam rekao. Molim vas i molim i u ime Kluba zastupnika HDZ-a da potaknete predsjednika SDP-a i predsjednika Vlade da razgovara sa ljudima koji su sada ovdje u Crkvi, za dobrobit svih nas jer ta situacija završit će, ali moramo živjeti i nakon toga. Ako ne dođe do promjene, a očito je po vašem raspoloženju i po reakcijama da neće doći, još jedanput ću ponoviti Klub zastupnika HDZ-a neće sudjelovati na Svečanoj sjednici Hrvatskog sabora sutra, a i danas nećemo više sudjelovati u radu Hrvatskog sabora.
Hvala lijepa. Prvo što želim reći svima vama i hrvatskoj javnosti, Sabor nije moj, nije tvoj, nije naš, nije vaš, Sabor je hrvatski i nije i za jednu generaciju nego za sve generacije. U pripremi Svečane sjednice Hrvatskog sabora pogledao sam pripremljeni film i kada bi bio jednostranački obojen ne bi ga pustio jer je u filmu 10 godina odgovornost HDZ-a za Hrvatsku državu. Dakle mi sutra ne slavimo nego obilježavamo osnivanje, konstituiranje, višestranačkog demokratskog Sabora RH. I sve poteškoće, to je mudrost rastu što se primičemo cilju, a mi imamo cilj koji smo postigli ulaskom u EU izgradnjom države i društva primjerenog demokratskim standardima EU, imamo cilj izgraditi prosperitetno društvo, društvo u kojem će se osjećati svi građani dobro, kojim će imati bolji život, uvjete za razvoj osobni i kolektivni. Prema tome meni je jako žao što ste donijeli takvu odluku, meni je jako žao zaista, jer nije ovo Sabor niti je proslava jedne stranke, ovo je obilježavanje ono što su građani Hrvatske učinili 25 godina u razvoju, demokratskom razvoju hrvatskog društva u čemu sasvim sigurno najveću ulogu je imao Hrvatski sabor u kojem je Hrvatska demokratska zajednica imala većinu 10 godina. … [[Upadica se ne čuje.]] Imala je, 10 godina je imala do 2000. godine vodili ste, hvala lijepa ali ja vam to moram reći. Dakle to je obilježavanje sviju nas, ponavljam da mi je jako žao ali ja ne mogu utjecati ni na čiju volju. Mi ćemo naravno nastaviti, naša obveza je da budemo odgovorni. Kolega Kajin nemate sada nikakve povrede Poslovnika, jer ne možete mi reći da sam ja povrijedio Poslovnik zato što sam govorio, nemojte molim vas, pustite me.
Ne, ne, ne mislim to nego, ako je stvarno riječ o vodi, hrani, lijekovima, … [[Govornik se ne razumije.]] osigurati to … [[Govornik se ne razumije.]]
Molim vas kolega Kajin. Ja ne vjerujem da nema onoga tko će nekome uskratiti vodu. Šta je vama kolega Kajin? [[Upadica Kajin: Ja isto vjerujem.]] Pa onda. Sada bih prešao na redoviti rad, po utvrđenim točkama dnevnog reda. Na redu je - Godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2014.godinu. Izviješće je podnijela povjerenica za informiranje sukladno članku 60. Zakona o pristupu informacijama. Prijedlog akta izvješća ste primili. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. O godišnjem izvješću proveli su raspravu Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ovih radnih tijela ste primili na sjednici. Želi li predlagateljica dati uvodno obrazloženje? Da. Poštovana Anamarija Musa povjerenica za informiranje. Izvolite.
Uvaženi zastupnici i zastupnice evo podnosim izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2014.godinu. Ovo izvješće o provedbi zakona prvo je cjelovito izvješće od uspostavljanja nove institucije povjerenika za informiranje čija je zadaća da štiti, prati i promiče pravo na pristup informacijama koje je kao Ustavom zajamčeno pravo svih građana RH ali i stranaca uređeno Zakonom o pravu o pristupu informacijama iz 2013.godine. Međutim, treba naglasiti da iako je ovo prva cjelovita godina primjene novog zakona ovo je pravo uređeno u našem pravom sustavu od 2003.godine tako da i rezultate treba tumačiti u tom svjetlu. Zakon o pravu na pristup informacijama kojeg su obveznici prema našoj evidenciji i popisu 5 697 tijela javne vlasti, dakle obveznika primjene zakona služi kao jedan od temeljnih instrumenata za jačanje odgovornosti svih tijela javne vlasti, njihovog zakonitog postupanja i pažljivog raspolaganja javnim sredstvima prema načelima efikasnosti i ekonomičnosti kao i sredstva za suzbijanje i prevenciju korupcije koji omogućava da se na jedan zapravo fleksibilan način preventivno djeluje prema svima onima koji su, koji rade ili vode tijela javne vlasti na način da su svjesni da su njihove aktivnosti i njihove odluke čitavo vrijeme pod svijetlom javnosti. Isto tako ovaj zakon omogućuje otvaranje vlasti prema građanima. Stoga su tri osnovna cilja ovog zakona informiranje javnosti o radu tijela javne vlasti, potrošnji javnog novac i odlukama koje donose a kako bi se osigurala zakonitost i odgovornost te vlasti, prevenirala korupcija i informirala javnost. U tu svrhu dvije osnovne obaveze tijela javne vlasti su da proaktivno objavljuju čitav niz informacija o svom radu na svojim internetskim stranicama i isto tako da pružaju informacije na zahtjev građana u skladu sa odredbama zakona i to čine brzo, učinkovito i zakonito. Drugi cilj zakona je da se omogući konzultirane građana o svim odlukama koje se donose u obliku zakona, drugih propisa, općih akata ili strateških dokumenta pa stoga zakon propisuje obvezu provedbe savjetovanja s javnošću i isto tako ona treća obaveza tijela javne vlasti odnosi se na obvezu preuzetu iz direktive EU o ponovnoj uporabi informacija, a ona traži, to je novo, ono što prije nismo imali u zakonu da se svim građanima, a osobito poduzetnicima i tijelima i civilnom društvu omogući da koriste one informacije koje posjeduje javna uprava u obliku računalno čitljivih informacija kako bi stvarali nove proizvode i time unaprijedili gospodarski i društveni razvoj. To se odnosi na objavu različitih baza podataka kao što su registri, upisnici itd. koje tijela javne vlasti vode i da se omogući stvaranje različitih aplikacija i drugih informacijsko-tehnoloških rješenja. Što se tiče samog izvješća ono je izrađeno na temelju izvješća tijela javne vlasti i možemo reći da su ta tijela izvršila svoju obvezu djelomično. Dakle izvješće nije dostavilo svako 3.tijelo javne vlasti, dakle gotovo 40%, a isto tako isti broj tijela nije još imenovalo službenika za informiranje. Dakle nešto više od polovice tijela gotovo pa 2/3 tijela izvršavaju svoje temeljne i osnovne obveze koje trebaju poduzeti po ovom zakonu, a to je uspostaviti mehanizam kojim će osigurati informiranje javnosti i odgovarati povjereniku na način da podnose godišnje izvješće. Kakvi god da jesu podaci, a oni su polovični ne pokazuju čitavu sliku, a isto tako relativno su nepouzdani, može se reći barem prema onome što tijela tvrde da su primili gotovo 22 tisuća zahtjeva za pristup i ponovnu informaciju u 2014.godini pri čemu su kažu oni informaciju dali u 90% slučajeva odnosno pružili građanima informaciju, dok su samo u 10% slučaja odbili pružiti informaciju u cijelosti ili djelomično. Proizlazi da postoji određeni interes prema informacijama tijela javne vlasti, ali isto tako vidljivo je da su građani još uvijek orijentirani na podnošenje zahtjeva umjesto da većinu tih informacija mogu naći na web stranicama tijela javne vlasti. Isto tako fokusiranjem na informiranje putem internetskih stranica u pretežitom smislu smanjilo bi se i financijsko opterećenje prema građanima i drugim tražiteljima informacija jer tijela javne vlasti izjavljuju da su tijekom prošle godine privredili da tako kažem, 32 tisuće kuna temeljem pružanja zahtjeva o pravu na pristup informacijama. Dakle radi se o troškovima kopiranja koje bi se mogle izbjeći ako bi se takve informacije objavljivale na internetskim stranicama. Međutim osnovni podatak o tome u kojoj mjeri se primjenjuje zakon vidi se iz rada povjerenika za informiranje i to iz postupanja po žalbama, postupanja po predstavkama dakle provedbi nadzora i isto tako praćenja koje provodi sam ured prema određenim kriterijima i indikatorima. Zato ću istaknuti sljedeće, s obzirom da je izvješće dosta opsežno koncentrirati ću se na nekoliko najvažnijih pokazatelja. Dakle povjerenik za informiranje je tijekom 2014.godine rješavao 807 žalbi povodom zahtjeva za pravo na pristup informacijama ili ponovne uporabe informacija od čega je 149 žalbi bilo preneseno iz ranijih godina. Od tih 807 žalbi ukupno je riješeno 524 žalbe što je 65% od svih žalbi u rješavanju. Iz postupanja po žalbama mi smo uočili nekoliko trendova ili problema u postupanju tijela javne vlasti. prije svega vidljiv je porast broja žalbi u odnosu na prethodne godine dakle stalnog povećanja od 209 žalbi 2011.godine do 658 žalbi podnesenih 2014.godine, a istovremeno tijekom svih tih godina radilo se o istom broju rješavatelja predmeta. To pokazuje da se stalno povećava korištenje instrumenata koje pruža ovaj zakon i da je shodno tome potrebno jačati kapacitete ureda kojem su dane velike i ovlasti i instrumentariji da radi na ostvarivanju transparentnosti i otvorenosti. Što se tiče samih žalbi, 2/3 žalbi zapravo su se odnosile na slučajeve šutnje administracije. Dakle tu je omjer jednak svih godina otprilike se radi o istom slučaju, da tijela javne vlasti u roku od 15 dana ili eventualno produženom roku od 30 dana kada to mogu učiniti ne rješava taj zahtjev, zapravo u potpunosti se oglušuje na ono što građani od njih traže. Dakle to je problem ne samo ovog zakona nego i širi problem prema kojem se treba adekvatno i postaviti. Na taj način tijela javne vlasti ugrožavaju ostvarivanje temeljnog prava građana i isto tako ne dozvoljavaju da građani ostvaruju svoja druga prava odnosno vrše svoju kontrolnu ulogu u odnosu na tijela javne vlasti. Također iz riješenih žalbi, dakle iz onih situacija koje su riješene pred povjerenikom ili eventualno i dalje pred Visokim upravnim sudom, vidljivo je da tijela javne vlasti odbijaju ili odbacuju zahtjeve za pravo na pristup informacijama, najčešće na zakonu ne utemeljenih razloga odnosno omjer zakonitih i nezakonitih odluka tijela javne vlasti je 10:12 što je vrlo loša situacija, znači u više od polovice slučajeva tijela javne vlasti ne odlučuju sukladno zakonu. Također iz podnesenih žalbi vidljivo je da tijela javne vlasti najčešće pozivaju pri uskrati informacije na poslovnu tajnu što je recimo to tako možda malo drugačije nego što je bilo ranijih godina kada su se najčešće pozivali na osobne podatke. U prošloj godini je to poslovna tajna i profesionalna tajna, zatim osobni podaci, a onda i drugi razlozi za uskratu propisanim zakonom. A od svih tih pozivanja na različite uskrate utvrđeno je u provedenim postupcima da u 2/3 slučajeva nisu u pravu, dakle da su se na te razloge pozivali ili iz neznanja ili zato da zapravo ne budu transparentni i da ne odgovore građanima i ne pruže im informaciju koju traže. Što se tiče samih podnositelja žalbi jer ako usporedimo brojke o odbijenim zahtjevima koje su dala tijela javne vlasti kojih je oko 2 tisuće i istovremeno 658 podnesenih žalbi vidljivo je da građani uvijek ne koriste svoje pravo na zaštitu pred povjerenikom, ali kada ga koriste to čine najčešće građani odnosno fizičke osobe i druge, a u manjem broju ostale. Dakle fizičkih osoba je bilo 63%, a udruga 21%, ostatak su pravne osobe, novinari koji u relativno malom broju koriste ovaj važan instrument za njihov rad i informiranje javnosti. I isto tako ostale, znači sama tijela itd.. I političke stranke isto često podnose ali ne znatno. Također treba napomenuti da je povjerenik za informiranje kao i ranijih godina postupao po predstavkama koje su građani i druge osobe podnijeli na rad tijela radne vlasti u svezi s provedbom Zakona o pravu na pristup informacijama. Bilo je 236 predstavki u 2014. godini od kojih je polovica riješena na način da su nepravilnosti ispravljene a ostala polovica još uvijek je u radu, odnosno postoje određene poteškoće u uspostavljanju zapravo komunikacije sa određenim tijelima javne vlasti odnosno njihovom postupanju prema traženjima povjerenika koje se kreće od obične komunikacije pa do poštivanja odluka. Također što se tiče samih žalbi najčešći broj žalbi odnosio se na zahtjeve upućene središnjim tijelima državne uprave i Vladi, dakle ministarstvima, državnim uredima, državnim upravnim organizacijama pri čemu napominjem da je Vlada ujedno imala i najveći broj zahtjeva prema evidenciji iz godišnjih izvješća. Nakon državne uprave slijede jedinice lokalne samouprave a onda su tu trgovačka društva i pravosudna tijela. Ono što je također vidljivo je da najveći problem u postupanju po predstavkama i žalbama predstavlja lokalna i regionalna razina samouprave u smislu da najčešće ne odgovara na zahtjeve, dakle najčešće šuti kada ne bi smjela šutjeti i isto tako često ignorira zahtjeve za očitovanje od samog povjerenika. Tu se posebice ističu trgovačka društva na lokalnom nivou kojih je 500-tinjak i koji naravno su vrlo interesantni građanima osobito iz pojedinih lokalnih jedinica zbog kontrole potrošnje i isto tako tu su različite udruge kao što su komore koje često pokazuju otpor ovom zakonu jer se ne smatraju tijelima javne vlasti i isto tako određena tijela državne uprave s kojima su postojali problemi u tome da ih se privoli da pravovremeno rješavaju zahtjeve. Također vidljivo je i da građani i tijela javne vlasti sve više pokazuju interes za provedbu zakona, u prošloj godini povjerenik je odgovorio na više od tisuću upita građana što pisano, što telefonski čime je zapravo provedena i određena edukativna aktivnost na način da se uputilo ili razjasnilo neko pitanje koje ih muči u vezi ostvarivanja prava ili primjene zakona. Također što se tiče kontrole od strane Visokog upravnog suda, želim napomenuti da su tijekom 2014. godine Visoki upravni sud i drugi upravni sudovi koji su bili nadležni po ranijem zakonu donijeli 45 presuda unutar kojih su u 90% slučajeva utvrdili da je postupanje povjerenika, odnosno rješenje povjerenika zakonito. A u ostalim slučajevima je postupak ili obustavljen ili je žalba odbačena iz procesnih razloga. Dakle tijekom 2014. nije bilo odluka Visokog upravnog suda koje bi zapravo pokazale da povjerenik nije radio svoj posao na način kako je propisano zakonom. Istovremeno tijekom te godine zaprimili smo 40 tužbi i moram napomenuti da najčešće odlukama povjerenika ne vjeruju sami građani. Dakle u tri četvrtine ponesenih tužbi radi se o tužbama podnesenim od strane građana. A jedan dio tih tužbi se odnosi i na podnošenje zahtjeva i žalbi od strane uvijek istih građana koji često koriste ovaj zakon za ostvarivanje nekih svojih, nekad i privatnih interesa. U 2014. godini podnesena su samo četiri optužna prijedloga. Jedan od razloga tome je slab kapacitet ureda ali i načelni stav da tijekom prve godine primjene zakona u ovom novom formatu potrebno je tijela javne vlasti educirati umjesto da ih se, da se odmah kreće sa kažnjavanjem. Dakle podnesena su 4 optužna prijedloga, jedan protiv Hrvatskog nogometnog saveza a 3 protiv jedinica lokalne i područne samouprave odnosno jednog grada i jedne općine. Od ostalih aktivnosti samo bih spomenula još da su održane 22 edukacije za tijela javne vlasti na kojima je educirano 670 službenika i da isto tako su održane edukacije za novinare, 4 za sada, odnosno tijekom 2014. na kojim je educirano 43 novinara. Dakle, smatramo da je jako važno i da novinari i građani, odnosno udruge znaju kako podnijeti zahtjev, kako ostvariti svoje pravo a isto tako da tijela javne vlasti znaju kako postupati sukladno zakonu. Dakle da rezimiram, kao najčešći problemi u provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama i shodno tome izazovi u ovoj godini i nadam se ne toliko u idućim godinama su sljedeći. Dakle nedovoljna razina proaktivne objave informacija na Internet stranicama tijela javne vlasti, kako u pogledu količine objavljenih informacija, tako i vrsta informacija a isto tako i u pogledu formata i pristupačnosti. Građanima se uskraćuje brz i pristupačan način javnim informacijama i prisiljava ih se na korištenje pravnih sredstava koja često kao što vidite mogu biti dugotrajna a time se ujedno opterećuju i sama tijela javne vlasti jer moraju provoditi postupak umjesto da informacija lako, brzo i jednostavno dostupna na Internet stranici. Dakle s obzirom na to, mi smo preporučili i tražimo od tijela javne vlasti da postupe po zakonu i objave sve one informacije koje su dužni objaviti i obavještavaju javnost o svojim sjednicama i onim odlukama koje su na tim sjednicama donesene. Također drugi problem je problem provedbe savjetovanja sa zainteresiranom javnošću. Dakle da bi tijela javne vlasti bila otvorena za prijedloge građana, da bi odluke koje donosi bile kvalitetne, bolje prihvaćene, legitimne itd., potrebno je da u odnosu na svaki propis koji donose, strategiju koju donose i isto tako opći akt ili drugi dokument na lokanoj razini da provode savjetovanja sa javnošću. Moram reći da je u tom pogledu situacija gotovo pa katastrofalna. U odnosnu na središnju državnu upravu postoji određeni pomak Govornica se ne razumije./… postoji određen pomak. Ured za udruge koji prati savjetovanja na centralnoj razini izvijestio je da je u 4 godine došlo do 1000% povećanja, međutim ja moram ovdje napomenuti da se to povećanje maksimalno, u najvećoj mjeri odnosi na savjetovanje koje provode regulatorne agencije koje su to dužne činiti o čitavom nizu svojih pravilnika i po europskim propisima, a ne zato što poštuju ovaj zakon i rokove propisane ovim zakonom. Znači očekuje se od tijela da svaki akt, svaki propis u nacrtu ili prijedlogu objave na internetskim stranicama, organiziraju javne rasprave, dozvole građanima da daju svoje primjedbe i to u trajanju od 30 dana, isto tako da na te primjedbe daju odgovore odnosno ocjene u kojoj mjeri su one opravdane ili ne. Treći problem koji sam već i ranije spomenula, tijela javne vlasti jednostavno odbijaju biti tijela javne vlasti, smatraju da su dio privatnog sektora, da novac koji su im građani povjerili, zakon koji provode da je to njihova privatna stvar. U tom području je bila jedna od najvećih borbi tijekom prošle godine, a to je da se tijela uopće odazovu, podvrgnu itd. Kažem već jedan optužni prijedlog ponijeli smo tijekom prošle godine upravo iz tog razloga, a tijekom ove godine bit će ih još jer jednostavno drugog načina očito nema. Dakle dijalog nije samo problem na političkoj razini nego očito i na ovoj upravnoj, operativnoj, najprizemnijoj da tako kažem. Isto tako zbog toga mi često nemamo ni s kime razgovarati jer ako oni kažu da nisu tijela javne vlasti onda nemaju niti službenika za informiranje i jednostavno zakon ne provode. Dakle to ukazuje da 30%, to je znači gotovo 2000 tijela smatra da ili da nisu tijela ili da jednostavno to njima ne treba i da nikoga ne interesira što oni rade, ali napominjem ili provode zakon ili obavljaju javnu službu, dakle odgovorni su prema korisnicima ili troše javna sredstva. Dakle ja ne znam što dalje treba njima da to shvate osim kazne. Sljedeće što je važno, što se tiče postupanja, dakle rekla sam šutnja uprave i dalje je najveći problem. Postoji problem poštivanja zakonskih rokova, postoji problem poznavanja provedbe upravnog postupka, ne samo u trgovačkim društvima za koje bi se to moglo očekivati nego osobito u lokalnoj samoupravi. Dakle jednostavno ignoriranje ne samo ovog nego i drugih zakona. Također jedan problem koji je uočen je da vrlo često korisnici koriste zahtjeve za pravo na pristup informacijama za neke svrhe koje nisu područje ovog zakona, zapravo koje se na neki način smatra zlouporabom. Koliko sam upoznata dakle zakonodavac je taj problem prepoznao i riješit će ga kroz nove izmjene zakona, međutim u praksi zlouporaba će se zaista morati ograničiti, znači utvrđivanje da se radi zlouporabi morat će se ograničiti samo zaista na eklatantne slučajeve korištenja zakona s … podnošenjem zahtjeva i opterećivanjem tijela javne vlasti do te mjere da su blokirana u svom radu. Na kraju, ono što je vrlo važno i što mislim da je nedovoljno i prepoznato u javnosti, bez obzira na sav trud koji mi činimo kao institucija ali jednostavno nismo niti im toliko interesantni zasad, tijela javne vlasti nisu u dovoljnoj mjeri upoznata sa svojom obavezom koja je preuzeta odnosno obaveza svih europskih zemalja, a to je da sve baze, upisnike, registre itd. koje vode o bilo kojim podacima objavljuju na Internetu ili na portalima javnih podataka odnosno otvorenih podataka u formatu koji je otvoren, strojno čitljiv i u skladu s otvorenim kodom, a da bi mali poduzetnici ili veliki poduzetnici, građani, civilno društvo, znanstvenici mogli te podatke koristiti za neku korisnu, općedruštvenu ili gospodarsku svrhu. U Europskoj uniji govori se o velikom potencijalu tih podataka za poticanje gospodarskog razvoja. Tijekom 2014. mi u tom smislu zapravo smo samo pripremali teren. Nešto se učinilo ove godine sa otvaranjem portala otvorenih podataka, međutim on za sada zaista sadrži samo minimalne, najosnovnije setove, ništa ono što bi bilo pretjerano interesantno tijelima javne vlasti. Dakle tu ima još puno, puno posla. I na kraju samo bih rekla dakle ono što ja doživljavam kao povjerenik kojem je ovo tijelo ukazalo povjerenje, najveći problem i zašto možda na sebe preuzimam najveći dio odgovornosti, a to je da jednostavno nismo bili dovoljnih kapaciteta da tijekom 2014. provedemo sve ono što u zakonu piše da bismo trebali činiti da bismo zaštitili, pratili i promicali pravo na pristup informacijama. Dakle tijekom 2014. kapaciteti ureda ostali su isti kao i 2013. godine, a opseg poslova se povećao za više puta, što zbog provedbe direktive, što zbog ustrojavanja novog tijela i što zbog čitavog niza obaveza koje smo željeli i htjeli preuzeti na način da promoviramo pravo na pristup informacijama, da animiramo građane da koriste to pravo itd., što se vidi i iz broja zahtjeva, žalbi i iz broja svih kontakata sa uredom. Dakle ono što da bi zakon zaista zaživio, da bi ostvario ono što je preuzeto i u okviru pretpristupnih pregovora i Ustavom kroz uvrštavanjem ovog prava u ustavni katalog prava i isto tako kroz provedbu europske direktive potrebno je zapravo da se osigura da onaj instrument koji tu provedbu treba osigurati bude adekvatan, a ne da bude samo zmaj od papira kojeg jednostavno i tijela javne vlasti vide da mogu lako zaobići jer nema niti koga poslati, niti kamo otići da bi riješio ono što treba riješiti. Dakle, zahvaljujem vam na strpljivosti i ujedno vam čestitam sutrašnju obljetnicu, 25 godina od prvog demokratskog sabora. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo Musa, poštovana gospođo povjerenice. U vašem izvješću poseban odlomak odnosi se na informacije o okolišu i vaše ocjene o poštivanju Zakona o pravu na pristup informacijama u tom dijelu se razlikuju značajno od onoga što ste rekli za ovom govornicom. Naime, vi ste sada malo prije rekli kako tijela državne vlasti ne poštuju … [[Govornik se ne razumije.]] konvenciju, odnosno Uredbu Vlade o obveznom sudjelovanju javnosti u aktima i strategijama koje se odnose na zaštitu okoliša. Čak ste rekli da je situacija katastrofalna. Da ste vjerojatno to napisali u svom izvješću kojega danas raspravljamo i vjerojatno Vlada bi imala primjedaba na vaše izvješće da ste tako izrijekom napisali da tijela državne vlasti doista se ne ponašaju u skladu sa zakonom kada su obvezni pojedine strategije i opće akte prepustiti prema javnosti i provesti obveznu proceduru savjetovanja sa javnošću. Držim da bi povjerenica za informacije u situacijama kada tijela državne vlasti, kada Vlada krši … [[Govornik se ne razumije.]] konvenciju posebno u dijelu kada se donose određene strategije koje, kao što je Strategija prostornog uređenja, kada se donose opći akti kao što je okvirni pravni program istraživanja i eksploatacije ugljikovodika u Jadranu, kada se krši zakon, kada Vlada i resorna ministarstva ne provodi Arhušku konvenciju, ne provode uredbu koju je Vlada donijela o obveznom savjetovanju sa zainteresiranom javnošću, da bi povjerenica za informiranje, za prava na pristup informacijama trebala reagirati i da bi to trebalo činiti sastavni dio rasprave prije nego što takva strategija, takav opći akt uopće dođe u Sabor. Hvala.
Vrijeme. Zahvaljujem. Odgovor na repliku, poštovana Ana-Marija Musa.
Pa evo hvala vam na opasci. Kad sam rekla katastrofalno je stanje, mislim na sva tijela javne vlasti kojih je 6000. Dakle, državna uprava čini samo užih 50-tak tijela, tako kad gledamo cjelinu situacija je katastrofalna. Istina je, rekla sam da tijela javne vlasti na centralnoj razini nešto više, znači Državna uprava provode savjetovanja. Ali isto tako postoje slučajevi koje ne provode. Dakle, nisam rekla da je tu situacija super, a svugdje drugdje grozna. Dakle, načelno je situacija vrlo loša. Znači, lokalna samouprava gotovo uopće ne savjetuje ništa. Dakle, naši podaci pokazuju strašnu situaciju, a državna uprava tu i tamo preskoči kada bi trebala. Mi te postupke, mi po tim postupcima, odnosno po tim predstavkama i po vlastitoj inicijativi i postupamo. I upravo u vezi ovih pitanja imamo nekoliko postupaka pred Uredom povjerenika.
Druga replika, poštovana Sonja König.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče našeg Sabora, poštovana gospođa Musa. Spomenuli ste jedinice lokalne samouprave kao one koje ne prednjače u pristupu informacijama. Dijelim vašu zabrinutost pogotovo iz razloga što je doista pristup informacijama o radu nekih općinskih tijela zaista ograničen. Budući da iako živimo u 21. stoljeću pojedine općine još uvijek nemaju službenu Internet stranicu. To je zapravo zaista ne znam nevjerojatno, da ne kažem nedopustivo i evo koristim i ovu priliku da ih zajedno potaknemo da to što prije učine. To u današnje vrijeme zaista nije problem, pa evo pridružujem se vašim naumima. Hvala.
Odgovor na repliku Ana-Marija Musa.
Zahvaljujem. Da, to je istina. Povećan je broj u odnosu na prošlu godinu, ali još uvijek postoje problemi što naravno uzrok nije toliko u samom zakonu, nego u slabom kapacitetu općenito lokalnih jedinica. I mi smo upravo u ovoj fazi, nastojimo im pomoći da nađu način da u svojim ograničenim proračunima i sa ograničenim kapacitetima stave i ovo kao jedan od prioriteta bar blizu podjele ogrijeva itd. Jer naravno kad trebaju birati radije će novac dati građanima nego tijelima, nego web stranicama. Bar je to tako što oni kažu.
Treća replika, poštovana Mirela Holy.
Hvala vama poštovani potpredsjedniče. Pa evo ga, ja bih ovom prilikom htjela podržati izvješće i smatram da doista povjerenica za informiranje i njen ured rade jako dobar i kvalitetan posao i to u vrlo teškim uvjetima s obzirom na ono što ste i sami spomenuli da nemate adekvatne uvjete za rad, a dobili ste dosta velika nova zaduženja i obaveze. I mislim da to nije dobro, jer bi Vlada trebala pokazati svoju spremnost prema otvorenom upravljanju upravo kroz jačanje uloge povjerenika i vašeg ureda. ja bih samo spomenula da nisu samo hajde uvjetno rečeno tijela javne vlasti koji imaju određene javne ovlasti, a u stvari su privatni subjekti ti koji ne poznaju zakon ili ga ne žele provoditi. Ja mislim da se i ministarstva na žalost jako teško ponašaju kao da nisu dovoljno upućeni u zakon. Ne bih rekla da se tu radi o neinformiranosti. Ja mislim da se tu radi o namjernoj opstrukciji i tu bih htjela spomenuti slučaj, znači kada smo mi kao stranka tražili objavu ugovora između Ministarstva zaštite okoliša i tvrtke Europolis Zagreb tower vezano uz najam za Ministarstvo zaštite okoliša koji su oni odbili u stvari objaviti gdje ste im vi rješenjem naredili da nam moraju dati presliku tog ugovora na što su se oni oglušili i dignuli su ustvari tužbu protiv vas što ja smatram da je upravo skandalozno. Smatram da bi mi u Hrvatskoj trebali kopirati dobre primjere iz razvijenih država poput recimo skandinavskih zemalja, gdje je Povjerenstvo za pravo na pristup informacijama jedan središnji kontrolni mehanizam za borbu protiv korupcije i u tom smislu se nadam [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] da će sljedeće izmjene Zakona o pravu na pristup informacijama ići u tom pravcu da će se apsolutno sve transakcije u proračunu koje bilo koje tijelo javne vlasti ima, da se radi o najmanjem računu morati biti objavljeni jer na taj način ćemo doista i kao građani moći kontrolirati šta se po tom pitanju događa, a ne da nam se ne dozvoljavaju uvidi u ugovore.
Hoćete odgovarati na repliku ili ne? Ne morate odgovarati ako nećete. Pitam žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Nezavisnih ljevičara govorit će Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena povjerenice, kolegice i kolege. Odmah na početku klub Nezavisnih ljevičara će podržati izvješće. Izvješće je dobro i kao što sam govorio prilikom drugih izvješća mi ne ocjenjujemo ovdje samo izvješće nego ocjenjujemo rad i povjerenstva i povjerenika. Na samom početku jedna jedina zamjerka povjerenici i povjerenstvu, poslije ću pojasniti zbog čega, to je nemate pravo na nevidljivost zato što radite dobro posao. To jest jedan od talenata ljudi koji rade te poslove i trebate naći načina kako dospjeti u medije i kako medijskim pritiskom skrenuti pažnju na to što radite jer radite dobro. To je ta zamjerka. Odavno znamo i teoretičare koji su govorili i o tome pisali disertacije, knjige da onaj tko kontrolira informacije vlada svijetom. Pa to su čak shvatili i najniži dužnosnici u općinama, i nekadašnjim mjesnim zajednicama u županijama pa onda i u državnim uredima i ministarstvima, da ne govorimo ili u Vladi. Ovo što mi imamo, o čemu smo govorili, o čemu smo se borili i kao predsjednik Odbora za medije mi jesmo dobili zakon, mi od 2003. godine pokušavamo uspostaviti u ovom području nekakav red. Međutim, čini mi se i dan danas da je sve to formalistički i da idemo puževim korakom naprijed. Kako ćemo doći do zadovoljavajućeg stupnja? Samo zahvaljujući ljudima kao što je gospođa Musa koji sa svojim radom, ali i našom potporom trebaju učiniti sve da javnost prvo da onu floskulu koju često ovdje izgovaramo, a to je javnost ima pravo znati, da stvarno javnost zna. Maloprije smo govorili u ovoj stanci kad smo govorili o problemu branitelja tad smo govorili da ne poštuju zakon. Pazite, pa kakvu poruku mi ovdje iz Sabora šaljemo svima onima koji ne poštuju zakone kad u ovom izvješću je vidljivo da jedna trećina tijela javne vlasti nije podnijelo izvješće. Njima je to zakonska obaveza. Pazite jedna trećina tijela javnih vlasti se oglušuje o zakon koji je donio Sabor RH kao zakonodavno tijelo, kao tijelo iznad kojega je samo narod, neki kažu Bog. Kakvu poruku šaljemo? Nemojte poštivati zakon RH jer vam se ništa neće dogoditi. Kad sam prošli put govorio o tom izvješću tad sam rekao kada bi, sada više nije s ministarstvima slučaj, čini mi se da su sva ministarstva podnijela izvješće, ali prijašnjih godina se dogodilo da ministarstva nisu podnijela izvješće, tad sam rekao kad bi premijer smijenio ministra koji nije podnio izvješće nikad više se u povijesti Hrvatske ne bi dogodilo da ministar ne podnese izvješće. I kada bi stajalo u nekim zakonima i kada bi stranke prihvatile to da načelnik, gradonačelnik ili bilo koji dužnosnik u javnim tijelima, predsjednici vijeća ili bilo čega ne podnesu izvješće da istog trenutka moraju biti smijenjeni. Zato što građani imaju pravo znati. Zašto se izvješća ne podnose, a i ona koja se podnose i kaže se u ovom izvješću nisu kvalitetna, ona su loša. Nisu sva loša, ali ona su čisti formalizam. Ajmo da dosadnu povjerenicu zadovoljimo da ne piše da mi nismo "dali", pod navodnicima, ne mislim doslovno i znači formalistički pristupamo jednom problemu koji je veliki problem. I oni najniži činovnici, sad više nema onih gradonačelnika, nema recimo gotovo nikog u Saboru ali ja se obraćam javnosti ne saborskim zastupnicima kolegama jer to je najčešće ovakva situacija pa nemam nikakvu frustraciju, gradonačelnici koji su uvijek govorili ne možete vi po tijelima lokalne samouprave i regionalne samouprave. Može se, vidi se po izvješću da su oni najčešći grešnici koji ostavljaju građane, ne povjerenicu, povjerenica ne postoji zbog same sebe. Mi nismo ustanovili ovdje povjerenstvo zbog toga da postoji, a sve mi se čini da je to jedini cilj, evo mi to imamo i mi smo to među prvima napravili. Građani imaju pravo znati. Građani teško dolaze do informacija. Čuli ste i u izvješću piše, ali čuli ste sada ovdje i verbalno od povjerenice koja kaže da se često ostavlja građane u nedoumici da građani moraju istjerivati svoju pravdu, pravo na znanje, znači na imanje informacija sudskim postupcima ili upravnim postupcima. Ako ćemo mi na taj način prihvaćati izvješća i ako neće biti kazni onih koji manipuliraju sa informacijama tada nismo napravili ništa i tada će se povjerenstvo svoditi tek na puku formalnost. Ono što je najveći problem, najveći problem jest u Hrvatskoj edukacija građana na što sve imaju pravo, kakve informacije imaju pravo dobivati, u kojim tijelima, na koji način, za koje vrijeme? Znači educiranost, to sam već nekoliko puta govorio da bismo trebali kada razgovaramo o zakonu i kada će se donositi novi Zakon o HRT-u koji je bio obećan 2012.godine ako se sjećate kad je donesena ona izmjena zakona da će vrlo brzo uslijediti, to je bila laž, to ne treba nazvati drukčije, to je jedna obmana bila. Niti jedan zakon mi nismo donijeli koji je bio obećan. Tada treba razgovarati o tome koja je obveza HRT-a da pušta sapunice, da pušta propagandne emisije političara koji imaju, prođu na Hrvatskoj televiziji da pušta neke filmove koji su ente kategorije ili je zato da educira i informira? To je osnovana zadaća koju, koji motiv imaju građani RH da plaćaju pretplatu Hrvatskoj televiziji kad mogu i bolje programe vidjeti na komercijalnim televizijama koje uopće ne trebaju financirati. Upravo zato da dobivaju ono što komercijalne televizije ne pružaju. A komercijalne televizije nemaju dužnost educirati i informirati osim onog jednog djela koje propisuje da trebaju imati informativnu emisiju od pola sata itd. Ali Hrvatsku televiziju mi nismo zadužili da ili ono što i jest ugovorom zadužena nikad nismo nikakvu sankciju izrekli niti prema jednom od ravnatelja. Svaki ravnatelj je odgovoran jedino stranci na vlasti, nije odgovoran građanima koji ga plaćaju nego stranci na vlasti i to je žalosno. I tu nema povjerenice ni povjerenstva niti bilo koje drugo povjerenstvo koje smo osnovali nema nikakvu podršku. I oni se mogu žaliti upravi za vodovod. Zašto se teško dolazi do informacija? Pa zato što neinformirani ljudi mogu manipulirati, neinformiranim ljudima se može manipulirati. Znači od jedinica lokalne samouprave pa do najviših tijela čim građani imaju manje informacija tim se lakše manipulira, tim se lakše "upravlja". E tada svaki činovnik svakoj bakici ili neupućenom građaninu može naplatiti 50 ili 100 eura ispod pulta. To se radi. Znači ovo nije samo nemar, nego je ovo jedna praksa koju mi toleriramo u Hrvatskome saboru. Po svim ovim, o svemu što je govorila jedino ću se osvrnuti što ima u ovom trenutku smisla još zbog hrvatske javnosti povjerenstvo odnosno povjerenica koja je danas tu gospođa Musa jednostavno može obavljati taj posao u tom obimu. Broj državnih službenika u uredu je četiri, broj državnih dužnosnika, službenika a dužnosnika jedan to je povjerenica. Od novca, od opremljenosti, od kadrova to je sve skupa premalo. Ova institucija u susjednoj Sloveniji je jedna od najjačih i institucija koja se, državna tijela i tijela lokalne samouprave plaše ne zbog toga što je to bauk, zato što njihov Parlament poštuje tu instituciju i njihov Parlament je zauzeo stav ako smo ustanovili tu instituciju onda im dajmo i dali smo mrkvu, ali dali batinu. Morate odgovarati ako prekršite zakon. U Hrvatskoj mi ovdje sa ove pozornice smo i danas poručili nekoliko puta nemojte poštivati zakon, može se prosvjed održavati a da se ne traži dozvola jer uvijek je netko iznad zakona. I to se ne smije biti. Još jedanput pohvale za izvješće i još jedanput podrška. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba nezavisnih govorit će Grubišić i Kajin. Očito samo Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospođo Musa na strani 53 ovoga izvješća, dati broj zahtjev za pristup informacijama prema godinama i to od 2004.do 2014. Znači 2004.bilo je 19 600 takvih zahtjeva, 2005. 4 499, 2006. 4 357. Pa onda da počnemo od ove, ne ove nego od 2011. 51 930, 2012.čak 53 521, 2013. 24 330 zahtjeva, a prošle godine 21 078. Tijela javne vlasti, to svi znamo obvezna su temeljem članka 12.zakona osigurati javnost rada svojih tijela informirajući javnost o sjednicama, vremenu održavanja, dnevnom redu, mogućnosti neposrednog uvida građana osim kad se radi o pitanjima u kojim se po zakonu javnost mora isključiti. Tijela javne vlasti su ujedno dužna odrediti osobu, službenika za informiranje koji se brine o ostvarivanju prava na pristup informacijama. Nadam se da te osobe za informiranje nisu zaposlene, već da su odabrane u pravilu iz kvote zaposlenih. Međutim mene zanima nešto drugo, tko može osigurati da javni novac se ne zlorabi. O tome je nešto kad je spominjao medije govorio i gospodin Vukšić. Pravosuđe to ne može, ono funkcionira po onoj "Veži konja gdje ti gazdu" da kaže slikavaju se s velikom ribom poput ribiča, pa tu ribu onda puštaju opet u vodu u more, a na gradelama okreću male ribice jer su valjda slađe. Javna vlast ogroman novac izdvaja za medije. Lokalne televizije, mediji itd. jasno da bez tog novca ne bi mogle opstati ali onda dio medija vrši takav reket prema onima koji nisu iste opcije kao oni novac daju, "daju" kao da je to njihov novac, da se to pretvara u jedan ozbiljan hrvatski problem. A bez slobodnih medija da parafraziram recimo i prethodnika, nema slobodnog društva, a bez slobodnih medija nema ni perspektivnog društva. Ali ima kriminala, ima lopovluka, ima nepotizma, ima bogaćenja mimo rada i da ne nabrajam sve ostalo. Jasno je isto tako da kada govorimo o ovom Zakonu na pravo pristupa informaciji on se mora primjenjivati na tijela javne vlasti. A koja su ta tijela javne vlasti? To su od ministarstva, državne uprave, organizacije, ureda državne uprave u županijama, pa onda Sabor, predsjednik Republike, Vlada, HNB, lokalna uprava, samouprava, gradovi, općine, županije itd. jednom riječju u Hrvatskoj imamo 5.697 tijela javnih vlasti. Sama ta brojka od 5.697 govori sama za sebe. U tim tijelima u ovom trenutku vjerojatno rade, ako imamo tu na umu i HRT, i HEP itd. najmanje 400 tisuća ljudi. Samo na proračunima bilo državnim bilo lokalnim ima nas 270 tisuća. Ovaj podatak govori da svaki 4.radnik radi ili u nadgradnji ili u komunalnim službama, jednom riječju da je vezan uz lokalnu samoupravu ili državnu upravu. Ispada s druge strane da svako tijelo u prosjeku dostavi negdje 3,7 odgovora u godinu dana. i zato se nadam da oni ne zapošljavanju profesionalce na mjestima službenika za informiranje. Znači imamo 21.078 zahtjeva, koliko je stiglo prošle godine, ako to podijelimo sa tih 5.697 to je negdje 3,7 odgovora tijekom jedne godine po jednome tijelu. Jasno negdje ima više, negdje ima manje tih odgovora. U 2014.godini ono što je apostrofirala isto gospođa Musa podnesena su 4 optužna prijedloga od kojih je jedan podnesen protiv Hrvatskog nogometnog saveza odgovorne osobe u udruzi, a tri protiv jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave i odgovornih osoba u tim tijelima, jedna protiv grada Raba, dva optužna prijedloga prema nekim drugim općinama itd. Na strani 11 ovoga izvješća date su preporuke za poboljšanja stanja koje treba uzeti ili razmotriti s pažnjom. Govori se o Internet stranicama, tijela javne vlasti su obvezna provoditi savjetovanja s javnošću, između ostalog u pogledu ponude uporabe informiranja potrebno je educirati tijela javne vlasti, treba normalno rukovoditi se načelom otvorenosti podataka, tijela trebaju objaviti uvjete za ponovnu uporabu kao i troškove koje naplaćuju, također uspostava praktičkih aranžmana za otvorene podatke kao što su portali, treba ih biti što više itd. implementirano itd., itd. Sve to lijepo zvuči, ali što ako se kontrolira taj medijski prostor kao recimo u prostoru iz kojega ja dolazim. Neki koji su upravljali tim prostorima do '43.bili su početnici za ovu ekipu. Kao što ovih danas iz Sicilije valjda Kalabrije dolaze učiti kod nas kako pretvarati javno u privatno jer na drogi recimo možete zaraditi puta 10, 20 puta, ovi na nekretninama zarađuju puta 25, pa čak u slučaju mornarice, glede Akvaparka u Poreču puta 100. I sada bih ja zamolio kao što je to učinio i gospodin Vukšić, ali on je spominjao HRT poštovana gospođo ajde izborimo se zajedno da nekako saznam podatak koliko tih PR agencija radi u Istri, od Pule, preko županije ne znam Poreča, Rovinja do jednog malog Grožnjana. Da li ih radi 12, 13 ili čak možda i 15? Mi znamo da se za taj medijski prostor izdvaja negdje oko 15 milijuna kuna godišnje. 15 milijuna kuna godišnje. Reket ne viđen, navodno da će gospodin Pavić sada preuzeti Glas Istre i Novi list. Ma tko god dođe sigurno će biti bolje. Ja volim apostrofirati jedan detalj u ovom trenutku vjerojatno najslobodniji medij u Istri je Radio Pazin iza kojeg stoji Porečko-pulska biskupija. Dajte gospođo Musa, pokušajmo se izboriti samo za te podatke, da znamo koliko se to troši, koliko tih PR agencija radi, koliko su oni novaca izvukli u međuvremenu sa tih istarskih prostora. Tvrdim da je tu kriminal neusporedivo veći nego sa Fimi Mediom. Znamo tko je stajao iza Manjgure, a obnaša jednu od najvećih dužnosti u ovoj državi i razumljivo da se nikome ništa nije moglo ni dogoditi. Ma nikome ni ne želim da se dogodi ništa loše ali tražim da mediji svakome omoguće isti prostor i istu zastupljenost. Ono što bi vjerojatno trebalo učiniti ali to je jedno drugo političko pitanje, ukidati dio ovih tijela javnih vlasti. Ponavljam, u RH imamo 5.697 javnih vlasti. Rekoh da u tim javnim vlastima radi negdje oko 400 tisuća ljudi. Mi tu lokalnu samoupravu htjeli ili ne htjeli ali jednog dana ćemo je morati svesti na trećinu. Ja ću uvijek tvrditi i tvrdim da se Hrvatska najbrže razvijala kada je bila najviše decentralizirana do '90.-te i kada je bila najracionalnije teritorijalno ustrojena, kroz onih svojih 107 ili 110 ili 115 općina. Treba smanjiti ministarstva, treba smanjivati agencije, komunalna poduzeća spajati. U tih 5697 javnih vlasti, imate 5697, nije bitno sada, premijera, predsjednicu države, načelnika, direktora, ministara, župana, gradonačelnika itd.. Pa onda imate 5697 tajnica, pa pretpostavljam 5690 šofera ili barem automobila, pa 5697 nekih savjetnika, pa 5697 trebalo bi biti i savjetnika za informiranje. Kada bi sustave spajali onda ja mislim da bi trenutno mogli recimo ušparati barem 5697 plaća. No što je problem? Problem o čemu ste i sami apostrofirali je ova činjenica da je prema zakonu postupilo svega 4078 tijela javne vlasti od 5697. Znači jedna trećina, njih nije dostavila ono što se od njih traži ili točnije 1536 nije dostavilo odgovor koji zakon od njih zahtjeva. Jednom riječju te ljude ili ne znam te institucije treba natjerati da poštuju zakon i da to učine. Ponavljam, 3,7 odgovora u prosjeku je po jednom tijelu. To nije mnogo, to je takoreći ništa, prema tome, treba možda i povećati kazne, treba uvesti ne samo prekršajnu nego možda i neku drugu odgovornost kako bi se stvarno te pojedince naučilo da poštuju zakon.
Zahvaljujem. Branko Bilić, replika. Dubravko Bilić, oprostite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo slušao sam pažljivo kolegu Kajina i iznosio je zapravo puno činjenica ali i malo nerazumijevanja oko ovoga zakona. Zapravo nama se danas predstavlja povjerenica za informiranje a ne povjerenica za upravljanje medijima. I ona naravno da nema nikakav utjecaj na to što će pojedini mediji i za koga i koliko objavljivati. Ali ono što je postavljeno kao teza a to je da ima evo gotovo 6000 tijela javne vlasti i da toliko postoji i službenika za informiranje i postavljeno je pitanje da li su ti ljudi nanovo zapošljavani kao službenici za informiranje. Ne, to su redoviti službenici gradova, dječjih vrtića, knjižnica koje ponekad imaju dva zaposlena, pučkih otvorenih učilišta i raznih drugih javnih ustanova koje jednostavno koriste jednu osobu iza povjerenika, i za službenika za zaštitu osobnih podataka i za službenika za zaštitu na radu i za sve one druge obveze koje su slijedom različitih zakona dužni ispunjavati. Tako da tu nije dolazilo posve sigurno novih zapošljavanja. A i pitanje je zapravo spomenuo sam koje su to sve ustanove, to su dakle evo i knjižnice koje imaju dva zaposlena ili tri zaposlena tako da se ne radi o ovim astronomskim brojkama koje ste vi govorili. I postavili ste jedno važno pitanje a tko osigurava transparentnost funkcioniranja gradske uprave. Upravo ovaj zakon, povjerenica ali prije svega građani, ovaj zakon je usmjeren na građane i na njihovo pravo da dođu do informacija iz proračuna, koliko se je potrošilo za medije, za vrtiće, za bilo koje druge namjene.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Dobro, svi mi znamo da nemamo 5697 profesionalnih povjerenika za informiranje. Međutim, želim isto tako odgovoriti na jedno drugo pitanje, vaše pitanje, da koje veze ima povjerenica sa medijima. E, ima. Vis a vis činjenice da ne jedanput sam komunicirao sa gospođom Musom glede dostave podataka o tome koliko se troši za PR agencije, odnosno medije na prostoru županije Istarske, ali odgovora do dana današnjeg nema. I onda si ja postavljam pitanje tko ih štiti i tko njih može uopće natjerati da se ispoštuje zakon. A ja vas uvjeravam da samo za te namjene se troši najmanje 15 milijuna kuna. Da između možda 10 i 15 PR agencija opslužuje lokalnu vlast. Da neki mediji recimo koje uređuje gospodin Borovečki provode takvu cenzuru kakvu ti prostori ne mogu ni zamisliti, vjerojatno od histra na ovamo, od početka pismenosti u Istri pa do današnjeg dana se takva cenzura nije provodila i to su neka pitanja koja mi moramo otvoriti. I ako o tome ne mogu govoriti ovdje ispred povjerenice, odnosno hrvatske javnosti a onda neću moći niti na prostoru iz kojeg dolazim, jer takve blokade, takve cenzure Hrvatska još nije doživjela. Toliko o Istri sloboda koju su pojedinci pretvorili u Istru straha.
U ime kluba Hrvatskih laburista govoriti će poštovani Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice, kolege, gospođo Musa. Značaj povjerenika za informiranje nepovjerenstva kao što su neki prethodnici govorili moramo promatrati u kontekstu da je pravo na pristup informacijama važno sredstvo vladavine prava i dobar mogući alat borbe protiv korupcije. Prema našem zakonu povjerenik nadzire primjenu zakona ali vrši i inspekcijski nadzor, odnosno ovlašten je za vršenje inspekcijskog nadzora kojeg u prošloj godini nije bilo, nije moglo biti zbog kadrovskog neekipiranja ureda povjerenice. 2014. je prva godina za koju dobiva Sabor cjelovito izvješće o radu povjerenice i zbog toga sam bio u dvojbi da li se više koncentrirati na stanje u Hrvatskoj oko pristupa na informacije ili na samo izvješće, ali s obzirom da je gospođa radila ja bih rekao u poluregularnim uvjetima što se i financija tiče i kadrovske ekipiranosti, svoju ću raspravu usmjeriti na to da dam neke sugestije i savjete za sastav izvješća ubuduće. Prvo što bih želio reći da smatram da je i ovaj izvještaj, ali i mnoge koje smo do sad počeli dobivati preobimni. Naime bio je standard, praksa uobičajena da ti godišnji izvještaji ne prelaze 100-tinjak stranica. Sada je već mali izvještaj, kratki izvještaj ako je na 200 stranica, neki su prešli i 300 stranica tako da količina teksta koja se u izvještaju nudi ne mora nužno značiti i veću kvalitetu i zapravo bih rekao da je ovo i sažetak na početku izvještaja kruna izvještaja, a ostalo je po meni preobimni materijal pa savjetujem da ubuduće se ne robuje broju stranica i obimnosti izvještaja, ne samo vašega gospođo Musa nego to govorim u cjelini. Drugo što vam preporučam, da u cilju stvaranja autoriteta institucije u medijskom i javnom smislu na budete samozatajni. Dakle vi morate koristiti svoje pravo na javno djelovanje ne samo unutar institucija nego kroz javnost i to po meni zbog dva razloga. Prvo, Hrvatska ima javnu televiziju i javni radio kojima je osnovna funkcija da upravo takvim tijelima vlasti omogućuje javni utjecaj i javno djelovanje. I drugo, Hrvatska je u prošloj godini za pluralizam medija, elektronskih medija izdvojila 31 milijun kuna pomažući razvoj lokalnih medija. Tema pravo pristupa na informacije je minimalno zastupljena u tim pluralnim emisijama koje se financiraju, a prava pacijenata i potrošača uopće nisu zastupljena i u tom okviru financirana što je samo po sebi sramota. Dakle uloga javne televizije, javnog radija vam moraju biti na usluzi zbog građana i to je ono savjetodavno djelovanje, vaša uloga koja je zakonom propisana. Treće, primijetio sam da je glavni financijer aktivnosti izvan vašeg ureda zapravo bilo ne državni proračun nego britansko veleposlanstvo što samo po sebi je jedan šamar i Hrvatskom saboru koji nije osigurao dostatna sredstva u proračunu za vaše potrebe. I završno, u ovom dijelu preporuke koje ste na kraju izvještaja dali, moram vam reći da su nejasne ili da ne odgovaraju na suštinu pitanja tko, što, kako i kada. Proći ću njih kasnije pa ću vam pokazati zašto smatram da neke preporuke neće imati učinka nažalost. Tijela javne vlasti 5697 mnoge zbunjuje jer nisu čitali ni zakon ni izvještaj pa da samo velim da se ne radi o tijelima vlasti nego da pod pojmom tijela javne vlasti u smislu ovog zakona ulaze i dječji vrtići, vatrogasna društva, zaklade, udruge, škole, humanitarne organizacije i tu je ta brojka do koje smo došli 5697. To je impresivna brojka kako za nadzor, tako i za inspekcijski nadzor. Obaveza objave otvorenih podataka i dokumenata u komercijalne ili nekomercijalne svrhe, recimo poput znanstvenih istraživanja koja naglašavate da je jako nužno putem internetskim stranicama. Podsjetilo me samo na jedan problem da nemamo definirano rok čuvanja ili objava takvih dokumenata pa se postavlja pitanje, naročito kad su znanstvena istraživanja u pitanju jer smo arhivu pretvorili isključivo u elektronski oblik i koliko dugo neki dokumenti moraju biti objavljeni na internetskim stranicama da bi zadovoljili kriterije javnosti i javnog pristupa. Nisam našao zakonsko određenje koje bi to na adekvatan način reguliralo. 4058 tijela javne vlasti dostavili su izvješće, što znači da 1636 nije dostavilo. I ono što nisam našao niti na vašim web stranicama niti u izvješću, a nama je nužno, reći ću zašto, tko su ti koji nisu dostavili izvještaje. Naime, lociranje problema bez obzira o čemu se radi imenom i prezimenom je jedan od preduvjeta da bi mi u Saboru znali locirati kritiku, ali i javno objava tih podataka je svojevrsna kritika, upozorenje, preventivno i edukativno djelovanje s vaše strane. Zato uvijek morate u izvještajima davati presjek, pregled onih koji zakon nisu poštivali po bilo kojoj osnovi, imenom i prezimenom. Bolje je to nego 2013., ali daleko ispod razine da bi bilo zadovoljavajuće, konstatirali ste u svojem izvještaju. Vidite, ako želimo doći do zadovoljavajućeg onda moramo znati tko su oni. Upozoravate da ti izvještaji nisu zadovoljili i po kvaliteti. Nisam vidio da ste objasnili što u kvalitativnom smislu u tim izvještajima nije dobro. Dakle na to stavljajte …, možda nešto i u zakonskom okviru nije dobro, možda nešto možemo poboljšati da pomognemo u sastavljanju tih izvještaja, dakle što u tom kvalitativnom smislu nije dobro. 21863 zahtjeva za pristup informacijama, od toga 19299 usvojenih, 501 djelomično ili 19810 što je 90,6% riješeno. Vaša ocjena fali, je l' to zadovoljavajuće u odnosu na vrijeme kad je zakon donijet ili još uvijek ispod kategorije ocjene zadovoljavajuće. Te kvalitativne ocjene vi nama morate davati jer ste vi stručniji od nas da mi možemo to prepoznavati. Tko najčešće odbija ispunjavanje zahtjeva? Oni s 9,4%. Dakle koja su to tijela javne vlasti koja najčešće odbiju, koji su ponavljači, recidivisti? Vidjeli smo iz izvješća razloge zašto nisu odgovarali na zahtjeve, ali nisam pronašao tko su oni. Simpatični mi je podatak da su tijela javne vlasti dostavu informacija naplatile 32038 kn. U odnosu na broj zahtjeva ispada da je jedan zahtjev u prosjeku plaćan kunu i 60 lipa. Dobro, u prosjeku ispada tako. Možda netko nije naplatio ništa, netko više. Ali u prosjeku je kuna i 60 lipa cijena po informaciji. 658 žalbi u četrnaestoj i 149 prenijetih iz ranije godine. 387 zbog šutnje uprave. Tko su te uprave koje šute? Morate ih imenovati ako želite da vam budem od koristi, pomoći nakon usvajanja tog. To se zove uvijek lociranje kršitelja propisa. I to može bit dodatak izvještaju. Znam da ih je puno, ali bez lociranja nećemo napraviti ni vi ni mi sljedeće pomake. 45 presuda i rješenja, 39 sud potvrdio vašu odluku, 4 ste naknadno postupili po žalbi pa je došlo do tzv. šutnje i dva odbačaja. Opet kvalitativna ocjena zadovoljavajuće, odlično, dobro, prosječno. To su nama bitne informacije koje od vas očekujemo. Izdvajam i 114 žalbi udruga koje su podnijele od čega 28 na temu zaštite okoliša i tu je bilo 19 šutnja uprave. Zamislite, baš na temu zaštite okoliša, Fond za zaštitu okoliša, Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo gospodarstva, HEP i Hrvatske vode najčešće se oglušuju na zahtjeve za dostavu informacija. Tijela sa prepuno profesionalaca, tijela središnje državne vlasti, javnih ustanova, a bavit ćemo se DVD-om i dječjim vrtićem što nema Internet stranicu. Nekad pretjerujemo u nekim stvarima. Rekao sam da inspekcijskog nadzora nije bilo, jer naprosto taj dio posla niste mogli izvršiti i nadam se da je to, ovo posljednja godina da će takva konstatacija u izvještaju biti. Promocija prava na pristup informacijama koje ste imali konferencijama, tribinama, radionicama, okruglim stolovima, danima otvorenih vrata je tzv. institucionalni okvir. Morate doći do naroda, do građana. To bez medija ne možete i zato vam ponavljam i javna Hrvatska radiotelevizija preko 30 milijuna kuna godišnje za pluralnost lokalnih medija moraju biti jače, morate zahtijevati, tražiti i biti uporni. A što se vaših preporuka jedanaest ih je tiče na kraju zašto sam rekao da ne odgovaraju na onu osnovu tko, što, kada i kako. Prva. Tijela vlasti trebaju imati Internet stranice. To ne trebate preporukama pisati, to se podrazumijeva. Ali kad ste već to spomenuli, Agencija za ugljikovodike ima Internet stranice, Hrvatska akreditacijska agencija ima Internet stranice, Centar za praćenje i poslovanje energetskog sektora ima Internet stranice ali na njoj nema objavljene članove uprave i Nadzornog odbora. E šta sad. Imati Internet stranice bez tih podataka je izigravanje zakona. Druga vaša preporuka. Tijela javne vlasti su obvezna provoditi savjetovanje sa javnošću. To ne trebate preporučati, nego reći koja tijela nisu to provodila ako me razumijete. Treća vaša preporuka. S obzirom na članak 2. Zakona potrebno je osigurati da tijela javne vlasti informiraju javnost o svom radu. To nije preporuke, nego nadzora i kontrole. Sedma po redu. Sva tijela javne vlasti trebaju imenovati odlukom službenika za informiranje. To nije stvar preporuke, nego provedbe zakona. I da skratim, deseta. U pogledu jačanja kapaciteta Ureda povjerenice za informiranje preporuča se u idućem razdoblju osigurati adekvatna proračunska sredstva. To je nešto konkretno, ali ne preporuča se. Vi ovo od Sabora morate zahtijevati ako me razumijete. Dakle, to jeste konkretno. Vi od Sabora tražite osiguranje adekvatnih proračunskih sredstava i usvajanje ovog izvještaja Sabor mora usvojiti vaš zahtjev, ne preporuku. O tome se razlikujemo kad gledamo na stvar. I od tih 11 još druga koja je jasna, ostvariva upućujete na nužnost izmjenu Zakona o medijima u članku 6. gdje bi se novinarima olakšao pristup informacijama. Usvajanjem ovog izvješća Sabor na sebe mora preuzeti dvije, jednu ili dvije ili jednu ili drugu obavezu da će izmjenu tog zakona napraviti sam ili pozvati Vladu da predloži izmjenu tog zakona. I kada tako preporuke na kraju koncipirate onda možemo dopunskim zaključcima vam pomagati da izvršavate svoje zakonom propisane obaveze. Ovo preporuke o potrebi poštivanja zakona možemo samo konstatirati da se ne poštuje i te preporuke u buduće bih vam predlagao da izbjegavate. Vjerujem da onih 30 i nešto milijuna u idućoj i ovoj godini će više bit namijenjeno upravo vašoj javnoj ulozi i da ste shvatili zašto velim da javno morate biti daleko uporniji, jači, boriti se za medijski prostor i to je najbolje preventiva.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovana Sunčana Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, vi ste povjerenici rekli da mora ustrojiti na neki način autoritet institucije. Međutim, za autoritete institucije važan je preduvjet neovisnost, a ona je na žalost u ovom slučaju uvjetovana financijskom neovisnošću. Dakle, jedan od razloga što Ured povjerenice nije mogao normalno raditi sa punim kapacitetima jest izostanak ili uskraćivanje potrebnih sredstava Pa tako ni Ured povjerenice ne bi imao web stranicu da nije bilo donacije Britanskog veleposlanstva. Zbog istog razloga jer u državnom proračunu nisu bila osigurana sredstva povjerenica nije mogla ustrojiti ured na način kako je to predviđeno, nije mogla ni aplicirati za sredstva iz europskih fondova. Dakle sve to vezano je jedno uz drugo. Ono o čemu ste govorili da mora biti proaktivno u medijima ili više biti prisutna u medijima isti ti mediji jednako tako žalili su se na tijela javne vlasti toj istoj povjerenici i davali vrlo loše ocjene jer novinari kada postupaju po Zakonu o pravu na pristup informacijama jednako tako izražavaju nezadovoljstvo čekanjem, neodgovaranjem tijela javne vlasti a da ne kažem da ta ista tijela javne vlasti čak ni nama kao saborskim zastupnicima koji ne propitujemo pitanja po tom zakonu već sukladno našem Poslovniku u kojem bi nam u roku od 30 dana Vlada, ministarstva i svi oni kojima upućujemo pitanja trebali odgovoriti oni to ignoriraju i ponekad čekamo i do 300 dana.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice Glavak, što se novaca tiče upravo iz tih razloga koje ste i vi sad malo prošireno naveli sugerirao sam povjerenici da u izvještaju i preporukama više ne piše da preporuča da joj treba više novaca nego da zahtjeva više novaca i nadam se da to sad svi razumijemo. A što se medija tiče djelomično ste u pravu, ali ja bih sad mogao postaviti pitanje ti isti mediji koliko su emisija posvetili ovoj temi i u goste pozvali povjerenicu? Koliko je medija njoj ponudilo intervjue i tematske prikaze problema? Zašto ti mediji koji imaju probleme u dostupu za informacijama povjerenicu ne koriste upravo na taj način da javno promoviraju zakon, obavezna tijela javnih vlasti i ulogu povjerenice. Tako da ponekad, nemojte se ljutiti vi ste novinarka ali to moram reći, mediji sami sebi rade štetu jer ne koriste onaj dio institucija javne vlasti koji im stoje na raspolaganju?
Hvala lijepa. Nastavak rasprave o izvješću za informiranje, godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2014.godinu. Ko je sad na redu? Na redu je klub SDSS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragan Crnogorac.
Dobar dan poštovani predsjedniče Sabora, poštovana gospođo povjerenice. Godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2014.godinu je po stavovima kluba SDSS-a dobro, te korektno reflektira na stanja i probleme na koje ukazujete u samom izvještaju. Zakon je važan zbog slobode informiranja jer je pravo na dostupnost informacija jedna od temeljnih ustavnih prava a otvorenost i javnost rada tijela javne vlasti jedna je od temeljnih pretpostavki demokratizacije te alat u borbi protiv korupcije. 2014.godina je ujedno prva godina za koju se podnosi cjelovito izvješće koje obuhvaća i rad povjerenika za informiranja. S obzirom da je ova institucija započela sa radom krajem prošle godine. Oni koji ovu problematiku prate više od 10 godina, odnosno od prvog zakona koje je izglasan još 2003.godine znaju koliki je dobitak napravljen izmjenama i dopunama zakona 2013.godine. Najveći dobitak tih izmjena i dopuna jest izbor povjerenika za informiranje jer samim tim su mnogi ljudi koji su do tada dakle izglasavanjem zakona iz 2003.pokušavali se i trudili doći do informacija a pozivajući se na tadašnji zakon najčešće te informacije nisu dobivali ili bolje da kažem uopće ih nisu dobivali jel u stvari 10 godina ja bih rekao evo možda čak i 2013.bila je ustvari šutnja administracije. Tako bih ja nazvao tih 11 godina. Zašto ja hvalim ovu instituciju? Pa prije svega zato što svi oni koji su zainteresirani za informacije sada imaju kome da se obrate. Dakle imaju instituciju, ukoliko ne dobiju a zatraže informacije da se obrate i požale povjereniku. Dosada to nažalost nisu imali kome. Ja ću podsjetiti da prošle godine kada smo, odnosno 2013.kada smo izabrali prvog povjerenika ja ću reći šta su govorile nevladine organizacije, recimo "Najvažnije je da povjerenik za informiranje ne bude mrtvo puhalo nego osoba puna energije koja će se boriti ne samo za svoj ured, ne samo za sredstva u proračunu i za svoje ljude, već za pravo na pristup informacijama." E to nam govori o tome koliko su prije svega nevladine organizacije i građani željno čekali izbor povjerenika. Kada smo izabrali povjerenika u ovom trenutku povjerenicu za informiranje koja je inače došla sa mjesta koliko se sjećam docenta pravnog fakulteta. Tada se procjenjivalo da će trebati negdje oko 6,5 milijuna kuna da bi se uspostavio normalan rad ove institucije. Mi smo, a sjetit će se i čak amandmanima zahtijevali da se sredstva u proračunu povećaju. Sredstva ukupna sredstva u prošloj godini kojom je povjerenik raspolagao jesu milijun 929 tisuću i nešto sitno kuna, zajedno kada govorim milijun i 921 tisuću dakle zajedno sa donacijom od 86 tisuća kuna. Kao što sam rekao sam izvještaj je dosta iscrpan i govori o dosta segmenata, govori o obavezama tijela javnih vlasti koja su imali smo prilike i čuti, ovdje su pobrojana, međutim ja mislim i kod donošenja zakona da smo mi trebali procjenjivati da li će moći svi pristupiti, javna tijela da li će moći pristupiti obavezama koje se od njih očekuju. Prije svega tu je danas bilo riječi o vrtićima, školama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima ili možda se to trebalo ostaviti postupno za godine primjene zakona. zato što nemaju svi ni dovoljno sredstava, nemaju svi dovoljno ni ljudi koji bi ovlastili da budu povjerenici za informacije i s tim smo možda i sami doprinijeli do ovoga izvještaja odnosno da neki nisu poslali svoje izvješće. Međutim treba se zapitati kako je to bilo prije, kao što sam i rekao, dakle prije slali su u bazu podatke, međutim nitko ih na to nije upozoravao. Evo sada imaju obavezu poslati svoje izvještaje i na kraju nisu svi ni poslali. Znamo zašto nisu neki poslali jel žele odnosno odbijajući to da oni nisu tijela javne vlasti recimo neka poduzeća koja su u vlasništvu jedinica lokalnih samouprava, pri tome da spomenemo da mnoge lokalne samouprave izdvajaju puno sredstava jel su čak i sami vlasnici ili suvlasnici lokalnih i regionalnih medija. Međutim za to imaju sredstava ali za recimo da nalože svojim firmama ili javnim poduzećima to ne, to nisu napravili. Što se tiče proaktivne objave informacija apsolutno se s tim slažemo, apsolutno to podržavamo i čak u onome dijelu koji govori o tome tamo gdje se traži savjetovanje sa javnošću, u postupcima donošenja zakona, drugih propisa i akata, međutim ono što smo mi primijetili u prošloj godini jeste da su mnoga, a prije svega mislimo ministarstva koristili ovu preporuku, međutim zanemarili su ono što je do sada bilo, javne rasprave. Svima je bilo ovo dobra podloga da se te javne rasprave ne provode više kao što su nekada bile, ne održavaju se okrugli stolovi, ne održavaju kao što je već istaknuto dakle savjetovanje sa zainteresiranom javnošću i to je nešto što se po nama izgubilo, a nije trebalo, te bi bilo dobro da i sam povjerenik pruži neku podršku da se to i dalje nastavi održavati na ovakav način. Jel ne idemo svi ili ne znamo kada se objavljuju neki podaci jel većina njih nisu ni objavila kada će donijeti javne rasprave i kada će mijenjati neke zakone u tekućoj godini. Znamo da puno jedinica lokalne samouprave najčešće prepoznaju da imaju obaveze možda u komunalnom dijelu itd. i navikli su da masu tih informacija objave na oglasnim pločama kao što ste vi ovdje spomenuli, a ne na web situ odnosno svojim internetskim stranicama. Mene čak interesira koliko ustavi jedinice lokalne samouprave ima, a koliko nema Internet stranice, jer mislim da bi i tu se trebalo vidjeti jedan pokazatelj koliko ljudi danas razmišljaju da je Internet opće prihvaćena stvar u današnje vrijeme, a neki kao neki da su ostali i dalje na oglasnim pločama. Ja ne znam zašto se onda neke kolege čude što neko nije dostavio izvještaje, da li je to iz razloga zato što ne znaju kako je to bilo do sada, a vjerojatno iz tog razloga. Ono što je ovdje zbog ovih sredstava koja nisu bila sasvim dovoljna, nažalost nije bilo sredstava za inspektore koji bi provodili te inspekcijske nadzore pa bi bilo interesantno vidjeti kako bi onda ili kako će se ubuduće ponašati ova tijela javne vlasti. Čudi me da nitko nije spomenuo u današnjoj raspravi nego to ću ajde dobro spomenut ću ja, odnosi se na ja bi rekao na dopis ili očitovanje koje je nama zastupnicima podnio povjerenik za informiranje 17.4.ove godine jel će to iduće godine vjerojatno biti zaboravljeno, radi se o podacima o plaćama zaposlenika, prije svega se odnosilo na slučaj HRT-a. Evo mi smo dobili fino u ovom dopisu da se povjerenik za informiranje obratio na ovakav način: "S obzirom da je u Hrvatskom saboru u posljednje vrijeme aktualno pitanje objave plaće na HRT-u te za isto pitanje postoji medijski interes kao da je i u raspravi u Hrvatskom saboru pozvana povjerenica za informiranje da da svoje mišljenje o tom pitanju, smatramo opravdanim da se očitujemo o navedenom problemu. Smatramo da je u ovoj situaciji odlučno pitanje za koja radna mjesta i za koje osobe je potrebno javno objaviti podatke o plaći, na koji način izraditi plaću te postoji li mogućnost provedbe testa razmjernosti i javnog interesa" Mislim da je čak i u ovom prvom pasosu da ne čitam ovo ostalo je ovdje sve jasno i što kaže konkretno napisano da je evo i povjerenik tu. Ja bih volio da je ovaj dopis nama došao puno prije sam već kada je napisan jer kod nas se ovdje dosta brzo dešavaju stvari pa onda kada prođe 7 dana za neke stvari je već kasno. Jer mi smo imali recimo u jednoj … [[Govornik se ne razumije.]] raspravu o HRT-u a poslije već nitko više to nije spominjao. Tako da ovo smatram jednim dobrim vašim potezom i rezultatom. Normalno ovdje ste objavili da se moraju objaviti, dakle za svako radno mjesto bruto plaće itd.. Poslije, sada je objavljeno, HRT je objavio plaće ali mislim da je za neke stvari trebalo kažem možda prije intervenirati. Ono što se ovdje piše u izvješću da tako kažem vezano dakle za upravo ove stranice objavljivanje informacija na koji način. Ja ću pročitati jednu stvar koja je meni onako ostala i ja se nadam da će se ona provoditi. Kaže sljedeće: Ponukan rezultatima analize Digitalni informacijsko-dokumentaciji ured Vlade predložio je sastavljanje svojevrsnog internetskog obrasca za lokalne jedinice kojim bi se olakšalo jednoznačno objavljivanje informacija i dokumenata u skladu sa zakonskim odredbama u proaktivnoj objavi pri čemu bi poticaj za korištenje istog pružala spoznaja da će na taj način rezultati biti lakše usporedivi odnosno da će neispunjavanje zakonskih obaveza biti puno lakše uočljivo. Mislim da je ovdje jasno možda, i nama bi trebalo biti jasno da je u uredu Vlade apsolutno poznato da mnoge jedinice lokalne samouprave i druga tijela javne vlasti nemaju, ja bih rekao dakle, na različite načine ako ih objavljuju, objavljuju ih na mnoge različite načine i puno je teže dolaziti do nekih informacija. Dakle treba postojati propisan obrazac da se zna kada odete a želite nešto da pretražite, dakle da ćete moći puno lakše pristupiti kao što pristupate na drugim internetskim stranicama. Dakle što se tiče same institucije, smatram kao što sam i rekao da je ona možda najveći rezultat izmjena i dopuna zakona. Mi u klubu SDSS-a svakako podržavamo i podržavati ćemo vaš rad i ja ću samo još na kraju spomenuti možda evo jedan citat koji je meni ostalo onako dosta impresivan koji kaže da objava ili zakon o, izmjene i dopune zakona koje su dakle uslijedile 2013. godine može biti doista toliko potreban vjetar u leđa, razvoju gospodarstva s jedne strane te sa druge strane vraćanje povjerenja građana u institucije zbog čega se otvorene podatke često naziva i gorivom za demokraciju te sirovinom za gospodarski rast. Hvala vam još jednom i nadam se vašem uspješnom radu u budućim godinama.
Hvala. Imamo jednu repliku, Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Crnogorac, moram vas ispraviti, izrekli ste jednu netočnost. Dakle Zakon o pravu na pristup informacijama prvi puta je donesen 2003. godine i zakonom se regulira nešto i građani su se imali kome obraćati. Zakon je bio u nadležnosti Agencije za zaštitu osobnih podataka. I nije točno da do tog vremena pa i do izmjena i dopuna Zakona 2013. odnosno uspostavljanje institucije povjerenika za informiranje nije postojao način i nije postojala institucija ili tijelo kojem bi se građani mogli obratiti. Govorili ste nešto o objašnjenjima koji su bili razlozi za otvaranje ureda povjerenice, između ostalog, tada se govorilo da mora biti, a tu ste spominjali nevladine udruge prije svega da povjerenik, odnosno povjerenica mora biti u svom radu neovisan. To niste spomenuli. Ova neovisnost vezana je uz financijsku neovisnost. To sam već danas govorila s obzirom da mi nastavljamo jutrošnju raspravu evo danas već oko 14 sati, pa vas molim da vodite računa o tome. Jednako tako o ovome što ste govorili, pohvalili zakon koji je sada na snazi, podsjetiti ću vas da smo mi već imali prvo čitanje Izmjena i dopuna Zakona o pravu na pristup informacijama gdje smo vrlo jasno a i povjerenica se očitovala o tome a i nevladine udruge rekli da ćemo mi unazaditi dostignuti stupanj demokracije i prava na pristup informacijama i da ćemo ovim izmjenama ukoliko ona ostanu u izbornom predloženom obliku zapravo unazaditi sve demokratske standarde koje smo do sada dosegli.
Hvala odgovor kolega Crnogorac, izvolite.
Ja uvažavam neke od vaših intervencija. Reći ću vam što se tiče nezavisnosti povjerenika. Mi smo isto tako podržavali dakle zahtjev za povećanje sredstava i povjerenik nije imenovan nego izabran u Hrvatskom saboru od nekoliko kandidata koliko se ja sjećam. A što se tiče objavljivanja transparentnosti u tom pogledu klub SDSS-a će, vi ćete podršku i sagovornika da se, ne samo ovaj nego i svi drugi zakoni urede i poboljšaju. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo povjerenice, samo da nam to uđe u fonogram, dakle nije povjerenik nego je povjerenica. Prema Izvješću povjerenice za informiranje gotovo 40% tijela javne vlasti, dakle više od četvrtine nije dostavilo Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama čime je jasno da su tijela javne vlasti kršila zakon i to su činili upravo oni koji bi trebali biti prvi na liniji transparentnosti. Dostavljena izvješća prema izvješću povjerenice sadrže netočnosti, nepravilnosti, vidljiva je nedovoljna kvaliteta dostavljenih podataka. Nažalost ne vidimo u kojoj mjeri, u kojim segmentima i ne vidimo točno na koja tijela se to odnosi. Izražena je kritika na nedovoljnu razinu proaktivne objave informacija na Internet stranicama, o čemu smo mnogo puta vodili polemiku i upozoravali da će ova proaktivnost biti problem u provođenju zakona kada se on mijenjao. Savjetovanje sa zainteresiranom javnošću ne provodi se u dovoljnoj mjeri. Rokovi provedbe se ne poštuju, kao ni pojedini elementi postupka. Službenici za informiranje nedovoljno su educirani. Dio tijela javne vlasti uopće nije imenovao službenika za informiranje ili je to učinio tek nakon intervencije povjerenice. I to smo držali teško provedivim i o tome smo govorili kada se zakon mijenjao. Tijela javne vlasti, a ovo je već sada žalosno, nedovoljno su upoznata s ponovnom uporabom informacija. Povjerenica za informiranje prošle godine, čemu je svjedočila i hrvatska javnost, borila se s nedovoljnim sredstvima te zbog toga i nedovoljnim kapacitetima jer 4 su službenika nadzirala preko 5600 tijela javne vlasti. Neki su od njih možda zbog toga i odahnuli. Ni ove godine sredstva za puni kapacitet rada ureda nisu dostatna. Onako kao što su ona bila planirana kada se govorilo da će nove ingerencije odnosno uspostava Ureda povjerenice za informiranje moći neovisno raditi o uzoru na neke susjedne zemlje, prije svega Ured povjerenika za informiranje u susjednoj Sloveniji. Zbog nedostatka sredstava tako u 2014. godini uopće se nije provodio inspekcijski nadzor jer inspektora nije bilo. Osnivanje institucije i dodjeljivanje širokog kruga nadležnosti obveza bez odgovarajućih kapaciteta ozbiljno je onemogućilo ostvarivanje zacrtanih ciljeva kao i političkih obveza koje je Republika Hrvatska preuzela pristupanjem Europskoj uniji, a odnose se prije svega na suzbijanje korupcije te jačanje odgovornosti i transparentnosti. Zbog podkapacitiranosti povjerenica upozorava da u prošloj godini ured nije mogao aplicirati na europske projekte te da su isti ostali na čekanju pa je tako i web stranica napravljena zahvaljujući donaciji britanskog veleposlanstva. Da nije, vjerojatno bi se i povjerenica našla među kršiteljima upravo vlastitog ″zakona″, odnosno zakona koji bi ona trebala nadzirati. Što se tiče opsega posla, broj predmeta povećan je za 84% u odnosu na godinu ranije, povećan je broj žalbi, predstavki za 84%, a upita za čak 114%. Ono što je poražavajuće, ni građani a ni tijela javne vlasti nisu upoznati s pravima i obvezama koje proizlaze iz zakona, a na taj način ne ostvaruje se ono ustavno jamstvo prava na pristup informacijama, kao i zakonske odrednice. Prema istraživanju Hrvatskog novinarskog društva i GONG-a na skali od 1 do 5 ocjenjivali su kvalitetu i brzinu odgovora, od 24 državna tijela 16 ih je ocijenjeno 3 do 4, međutim zabrinjavajuća je činjenica da je jedno ministarstvo i to Ministarstvo financija dobilo najlošiju ocjenu, potom Ministarstvo pravosuđa, gospodarstva, Ministarstvo unutarnjih poslova. Dodatan je problem nedovoljna educiranost službenika za informiranje koji u pravilu jesu to tek usput i na to smo upozoravali jer to nisu ljudi koji su specijalizirani za taj posao, nedovoljno su educirani, ne poznaju zakonske propise, ne poznaju upravne postupke. Dakle ogroman problem jer ljudi uglavnom u svoj primaran posao obavljaju ovo usput dakle kao tek drugi posao. Ono što je strašno u ovom izvješću, a što ste vi rekli vezano uz te ljude, poražavajuća je činjenica i praksa da im se taj posao nerijetko dodjeljuje po kazni. Dakle kada je prvi puta zakon donesen 2003. godine tada ću se sjetiti da se tražilo da to budu ljudi koji znaju nešto o pravnim propisima, koji su jednako tako naravno morali biti educirani, a kada smo mijenjali zakon tada su se svi kleli u to da će svi ti službenici proći dodatnu edukaciju, da će biti sredstava za to i da će kada se građanin obrati nekome dobiti pravi odgovor, međutim to se nije dogodilo. Osim navedenih problema s provedbom zakona ne poštuje se ni zakonski rok za provedbu savjetovanja, nešto sam o tome već rekla, odnosno ignorira se rok od 30 dana i tu su kritike upućene na adrese Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture, Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta, Ministarstva socijalne politike i mladih te Ministarstva zdravlja. Osim toga, tijela javne vlasti većinom ne donose godišnji plan normativnih aktivnosti niti plan savjetovanja niti ga nadopunjavaju tijekom godine. Ne objavljuju na Internet stranicama prihvaćene i neprihvaćene prijedloge ili obrazloženja. Što se tiče izraženih žalbi o kojima govori povjerenica, najveći je broj uložen na ministarstva prema podacima iz izvješća, zatim lokalnoj i područnoj samoupravi. Preporuke koje je povjerenica ovdje priložila, slažem se sa ocjenama nekih kolega da se ne bi trebale zvati preporuke već bi trebalo zahtijevati, tražiti ili na neki drugi način. I ovo što je zakon propisao ne bi trebale biti preporuke, već bi jasno trebalo reći tko, u kojoj mjeri i zašto nije poštivao zakon. Jednako tako postoje sankcije tko je kažnjen, u kojoj mjeri je kažnjen i zbog čega je kazna izrečena. Tako da doista smatram kada ćemo glasati o ovom izvješću da moramo znati zapravo o čemu se očitujemo. Izostalo je u izvješću taksativno možda pobrojati sva tijela koja jesu obimna i koja se eto novim izmjenama odnosno predloženim izmjenama će nešto smanjiti. Međutim, to bi bila stvarna transparentnost. Jest da je na lako pretraživ način moguće doći do tih podataka na vašim internetskim stranicama, međutim smatram da biste trebali malo bolje i malo sadržajnije koncipirati izvješće. Ono što zaključno želim reći da moramo staviti u potpunu funkciju ured, te pokazati potpunu transparentnost koja je prema ovom izvješću još uvijek nedostatna. Najbolji su primjeri za ignoriranje tijela javne vlati i prema zastupnicima u Hrvatskom saboru, iako mi sukladno Poslovniku imamo pravo propitkivati ministarstva odnosno Vladu i ostala tijela državne uprave ali čak ni nama ne odgovara se u zakonskom roku od 30 dana već se vrlo nonšalantno primjerice od strane Vlade umjesto da odgovori u zakonskom roku od 30 dana to pretvara i do 300 dana. Upravo to se dogodilo kada smo potraživali informacije o potrošnji na službenim karticama. Kolega Mesić čekao je godinu dana ili ako se sjetimo, hajde to nije bilo toliko puno koliko je potrošeno u nepuna tri mjeseca za promidžbu, informiranje preko 2 i pol milijuna kuna. Dakle, samo ove godine, ali teško zastupnici i ostali kolege dolaze do odgovora iz tijela javne vlasti. Zaključno. Ako zakon nije dobar treba ga mijenjati, međutim ako ćemo mijenjati zakon onako kako je predložen o tome sam govorila kada smo imali prvo čitanje smatram da ćemo unazaditi dostignutu praksu i mislim da biste i vi morali dati preporuku i zahtjev da zakon ne bude mijenjan u onoj mjeri u kojoj su se kolege koje su većinom glasale za izmjene i kada se vaš ured oformio tada se klele zapravo da donosimo nešto novo što će nam donijeti napredak. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Glavak, potpisujem manje-više sve što ste rekli osim što smatram da moramo ovo promatrati kao proces u kojem se stvari mijenjaju na bolje s vremenom. Isto tako, u tom procesu ne možemo očekivati da će službenici za informiranje biti neovisni. Oni su u pravilu vrlo ovisni od svojih šefova u jedinicama lokalne samouprave, vrlo ovisni. Ali reći ću vam, to nije teško provedivo i reći ću vam ovaj zakon je bitno promijenio stvari na bolje, a to ću vam reći na jednom primjeru. Do prije par godina kada biste postavili pitanje u gradu Đakovu o bilo čemu ne biste dobili nikada odgovor. Sada postoji izvjestan strah, postoji izvjestan strah gradonačelnika da ćemo ga prijaviti. Prijavit ćemo ga vrlo skoro za jedan primjer. Prije tri mjeseca, ali mi naravno koristimo instituciju gradskog vijeća pa ga tri, četiri puta pitamo. Pristojni smo. Prije tri mjeseca smo tražili gradonačelnika da nam dostavi plaću svog predsjednika gradskog vijeća u gradskoj tvrtci, u javnoj tvrtci grada. Nismo to dobili. Mi ćemo to pitanje postaviti, mi ćemo dobit taj odgovor budite sigurni makar i za 300 dana. Ali prije tri godine, četiri ne biste dobili taj odgovor. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolegice Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Tomić, čudi me onda što ste glasali protiv da ravnatelj Hrvatske radiotelevizije najvećeg javnog poduzeća u Republici Hrvatskoj ipak ne mora dostaviti bruto iznose plaća koje smo mi ovdje u Saboru tražili, doista me čudi. Tada ste trebali ovako jasno i glasno reći da, ja želim da on to napravi jer mi to moramo znati jer on se financira sa milijardu i 300 milijuna kuna iz državnog proračuna. Kada se vraćate par godina unatrag onda ću vam ja reći da sam bila službenik za informiranje u Vladi RH kada je zakon tek bio recimo u nekakvim začecima, da se ustrojio katalog informacija i da sve informacije koje su došle bile su odgovorene. Slažem se sa vama da zakone treba prilagoditi vremenu u kojem živimo, treba prilagoditi situaciji da ih treba mijenjati. Međutim, kada ih mijenjamo tada ih ne smijemo unazaditi.
U ime kluba zastupnika HNS-a Nada Turina Đurić, izvolite. Možda kolega Tomić poslije da dogovorite sa kolegicom. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo povjerenice, kolegice i kolege. Pa ono što mislim da se može ipak konstatirati iz ovog izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama da smo tokom godina ipak napravili pomake. Znači da, to je definitivno jasno iz svih pokazatelja koji jesu u ovom Izvješću posebno u onom dijelu koji se odnosi na obaveze tijela javne vlasti. Nekako je bio dojam da je u prošlom vremenu taj zakon bio shvaćen ovako dosta iako to naravno ne bi smjelo biti, ali neobvezujuće odnosno da se neki nisu pridržavali. Međutim, očito upornost u provedbi je dovela do toga da su neki, da su tijela javne vlasti u prijevodu to obično u lokalnoj samoupravi su načelnici, gradonačelnici shvatili da postoje i konzekvence nepoštivanja ovog zakona i polako se to sve skupa dovodi u red. Znači prava na pristup informacijama je naravno demokratsko pravo građana i jako je važno sredstvo za osiguranje vladavine prava i kontrole upravljanja svih razina tijela javne vlasti. I ono što je najvažnije najbolji je možda preventivni alat za borbu protiv korupcije. Inače jedan odličan preventivni alat da ukupno funkcioniramo svi puno transparentnije u okviru zakona koji su nam dati, koji su nam zadati u tijelima javne vlasti. I dobro je da se što više koristi, znači građani u svom interesu za pojedinim informacijama kao i mediji i građani da se što više koriste ovim institutom prava na pristup informacijama s obzirom da inače paralelno s tim imamo jedan ogroman pritisak ustvari prema tijelima USKOK-a odnosno policije gdje se onako proizvoljno i anonimno podižu kojekakve prijave, odnosno podnose se prijave i istražuju se preko pravosudnih organa pojedinci. Što smatram da je apsolutno nepotrebno ako se u okviru ovog zakona može doći, a može se doći do adekvatnih informacija koje mogu zadovoljiti onoga tko je zainteresiran a ne da se to provodi u nekim postupcima s kojima se nažalost onda i manipulira u javnosti. Ovi podaci koji govore o tome da smo znači od 2010. godine pa evo do ovog zadnjeg izvješća da je izuzetno povećan broj onih koji su podnijeli izvješća, znači tijela javne vlasti koja su podnijela izvješća mislim da to može svih nas radovati. Naravno da to nije još ono što bi mi svi htjeli, a to je da to bude jedan kroz jedan i da se ta obaveza ne izbjegava odnosno da se ne mora ni sankcionirati. Ono što još je mislim nešto što treba primijetiti i pohvaliti povjerenik za informiranje je izuzetno aktivan u ovom tzv. preventivnom djelovanju odnosno u ovom edukativnom djelovanju prema tijelima javne vlasti. Održan je cijeli niz radionica i edukacija. To je važno, treba na neki način i osposobiti te ljude koji su u tijelima javne vlasti koji su obično zaduženi što je rekla kolegica Glavak često po kazni. Jer na razini recimo lokalnih samouprava i regionalnih samouprava to su najčešće osobe koje su uz neki svoj posao dodatno, znači temeljni posao, dodatno zadužene za informiranje jer situacija jest kakva jest. Oni koji su u tijelima javne vlasti na lokalnoj razini nemaju ustvari budžetskih mogućnosti da dodatno zapošljavaju kvalitetne djelatnike pa su to najčešće onda pravnici koji rade u nekim općim poslovima i kojima je temeljni posao pretežno nešto drugo, a ne ovo. Pa zato i dolazi vjerojatno ponekad do onih najčešćih zamjerki, a to je da se kasni u dostavi odgovora na određena pitanja i građana ili nekih medija ili određenih tijela. Jer neka pitanja naprosto i zahtijevaju iskreno mogu reći znam to iz iskustva jer sam i gradonačelnica zahtijevaju dosta vremena. Pogotovo ako je potreban nekakav analitički pristup nečemu za što su građani zainteresirani. Tako da mi imamo i na toj razini kao što vi imate problem da vam budžetska sredstva nisu dovoljna i da nemate dovoljno djelatnika iako vidimo da su se neke stvari ipak malo popravile u zadnjih godinu dana, tako ni mi koji to moramo odraditi u onom prvom koraku nismo adekvatno ekipirani. Jedini razlog nažalost je taj što vrlo teško možemo to financijski osigurati jednu ajmo reći cijelu osobu za takav posao. Mislim da onda ne bi bilo niti kašnjenja niti izbjegavanja, a ovako je to eto jedan posao kojim su opterećeni ti naši djelatnici ustvari dodatno. Znači treba pohvaliti, evo ja sam primijetila jednu rečenicu uspostavljena je vaša Internet stranica koja je uspjela se uspostaviti uz potporu Britanskog veleposlanstva u RH što je vrlo pohvalno da su nam oni pomogli. Međutim, to stvarno ne bi smio biti trošak kojeg mi ne bi mogli snositi a da ne govorimo da vjerojatno postoji još cijeli niz aktivnosti koje bi se morale u samom vašem uredu obavljati, a za koje bi bilo potrebno osigurati sredstva, naravno i djelatnike koji će to raditi. A to je sadržano i u svim onim preporukama koje ste naveli u ovom izvješću. Vidim da se surađuje i sa medijima što mislim da je izuzetno dobro jer ni sami mediji često nisu upoznati sa svim onim mogućnostima koje imaju kroz provedbu ovog zakona ostvariti i kako bih rekla baratati na adekvatan način informacijama koje mogu dobiti, a isto tako i eventualno na koja pitanja uopće mogu dobiti odgovor. Znači, još je tih podataka o broju predmeta i tu je vidljivo poboljšanje i to značajno. Moramo čestitati evo povjerenici koja je relativno kratko ovdje. Očito da je bilo potrebno da se formira tijelo na taj način kroz povjerenika jer sigurno da je i vaš osobni angažman i vaša osobna aktivnost i zainteresiranost za obavljanje ovog posla na adekvatan način doprinijela da ovo izvješće izgleda po nama u HNS-u puno, puno bolje nego što je izgledalo unatrag nekoliko godina. Mi bi isto tako podržali sve preporuke koje ste ovdje dali za poboljšanje stanja, pogotovo znači u ovom dijelu koji se odnosi na ukupno ekipiranje vašeg ureda i djelatnika i financija koje su za to nužne. I sve ove aktivnosti koje ste predvidjeli mislim da ćete svojom upornošću kao i dosada u tome uspijevati. A isto tako vas evo molim da budete kao i dosada prema tijelima javne vlasti na lokalnoj razini kooperativni i isto onako kao što ste bili do sad jer evo cijeli niz je problema i na toj lokalnoj razini. Naravno moramo inzistirati kao što ste vi rekli da se postupa po zakonu ali kažem možda malo u nekim slučajevima možemo i ta djela javne vlasti na neki način opravdati zbog svega što sam prije rekla. Hvala lijepa. HNS će podržati naravno ovo izvješće o provedbi Zakona o pravo na pristup informacijama. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Damir Tomić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana povjerenice, kolegice i kolege o važnosti Zakona o pravu na pristup informacijama i o instituciji povjerenice kolege prije mene su rekli puno toga tako da ne bih tu puno duljio nego ću samo istaknuti da ovaj zakon se primjenjuje na tijela vlasti i to njih 5 697. To pokazuje jasno kolika je važnost ovog povjerenstva, odnosno postajanja povjerenice i ovog zakona i ne bih se složio da se baš ništa nije promijenilo od 2003.na ovamo. Mislim da se puno toga promijenilo. Onaj primjer koji sam izrekao u svojoj replici kolegici Glavak jasno pokazuje koliko je došlo do promjene. Što se tiče suradnje koju povjerenik ima za informiranje najznačajnija je ona koju država s tijelima koja su uključena u provedbu pojedinih zakonskih odredbi, to su Ministarstvo uprave, digitalno-informacijski-dokumentacijski ured Vlade, Ured za udruge Vlade, Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost, Visoki upravni sud i Državna škola za javnu upravu, pravobraniteljske institucije, Ured za ljudska prava Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva pravosuđa, Agencija za zaštitu osobnih podataka, Državni arhiv, Zavod za statistiku, Ministarstvo zaštite okoliša i mnogi drugi. Jedno od najvažnijih područja suradnje odnosi se na sudjelovanje u provedbi strateških dokumenata kao što su provedba akcijskog plana, savjeta inicijative partnerstvo za otvorenu vlast 2014.-2016.te nacionalnog programa za zaštitu i promicanje ljudskih prava 2013.-2016.te izrade strategije reforme javne uprave 2015.-2020.i strategije suzbijanja korupcije 2015.-2020. U okviru međunarodne suradnje povjerenik za informiranje sudjeluje u radnoj skupini Europske komisije Public sectory information koja je stručno savjetodavno tijelo Europske komisije za područje ponovno uporabe informacija te međunarodnog savjetovanja Odbora centra za slobodu informiranja. Puno je pokazatelja rada tijekom 2014.i bilo bi nepravedno neke od njih ne spomenuti. Moramo vidjeti da ured doista radi bitan posao. Naime, zaprimljeno je ukupno 1569 predmeta, 658 žalbi od kojih je riješeno 524, izrađena su 42 odgovora na tužbu i zaprimljeno 45 odluka Upravnih sudova, zaprimljeno je 236 predstavki i riješeno njih 143. Inspekcijski nadzor se nije provodio zbog toga što u tom razdoblju u uredu nije bilo zaposlenih inspektora. Odgovoreno je na 368 pisanih upita i 665 upita putem info telefona. Zaprimljeno je 107 dopisa građana u kojima se povjerenicu obavještava o zatraženim informacijama, izrađen je popis tijela javne vlasti koji je sa krajem 2014.brojao ovih već spomenutih 5 697 tijela. Organizirane su 22 edukacije na kojima je educirano 690 službenika za informiranje i 43 novinara. Organizirano je 5 javnih događaja a povjerenica i službenici sudjelovali su na još 20 javnih događaja u RH i 8 javnih događaja u inozemstvu. Izrađena Internet stranica koja je posjećena preko 47 tisuća puta tijekom 8 mjeseci te su izrađena tri promotivna spota. Prikupljena su godišnja izvješća za 2013.godinu za ukupno 3 462 tijela javne vlasti i izrađeno je izvješće o provedbi zakona za 2013.godinu koje je prihvaćeno ovdje u Hrvatskom saboru. Koji su najčešći problemi provedbi zakona? To je prije svega nedovoljna razina proaktivne objave informacije na Internet stranicama. Kako u pogledu količine i vrste informacija tako i u pogledu formata i pristupačnosti informacija. Ujedno zabilježena je i nezadovoljavajuća razina dostave dokumenata u središnji katalog službenih informacija koje vodi već spomenuti digitalni-informacijsko-dokumentacijski ured. Savjetovanja sa javnošću se ne provode u dovoljnoj mjeri. Službenici za informiranje nisu dovoljno educirani, ujedno im nedostaje stručnosti za provedbu postupka, rekao bih da im ovdje nedostaje i određena autonomija. Dio tijela javne vlasti nije imenovao službenika za informiranje, odnosno to čini tek na poticaj povjerenika te učestalog propusta na Internet stranici na vidljivim i lako dostupnom mjesto objaviti podatke o tom službeniku zajedno s podacima o načinu ostvarivanja prava na pristup informacijama. Tijela javne vlasti nisu u dovoljnoj mjeri upoznata sa obavezama iz zakona ili ne žele biti dovoljno upoznati. U svrhu osiguranja pravilne primjene zakona i time zaštite ustavnog prava na pristup informacijama ključni prioriteti u odnosu na tijela javne vlasti odnose se na osiguranje zakonitosti postupanja tijela javne vlasti, educiranje službenika za informiranje o pravu na pristup informacijama, općem upravnom postupku te drugim propisima iz područja informacijskog prava. U djelu koji se odnosi na rad povjerenika za informiranje i njegove uloge potrebno je osigurati dovoljne materijalne i administrativne kapacitet za zakonito provođenje drugostupanjskog postupka, praćenje i nadzor provedbe zakona osobito inspekcijskog nadzora svih tijela javne vlasti. Potrebno je osigurati i mogućnost provedbe edukacije za službenike za informiranje i druge službenike i čelnike tijela javne vlasti te promociju prava na pristup informacijama i prava na ponovnu uporabu u javnosti kako bi građani, privatni sektor ali i civilni sektor koristili te informacije koje su od javnog interesa kako su svrhu vlastitog razvoja tako i u svrhu razvoja društva u cjelini. Kapaciteti povjerenika za informiranje da štiti, prati i promiče pravo na pristup informacijama osnovni su preduvjet kako bi se navedeni zadaci ostvarili a adekvatno funkcioniranje ureda omogućit će uštede sredstava na drugim mjestima u sustavu posebno u odnosu na jedinice lokalne i područne samouprave, javne ustanove i druga tijela vlasti. Ovo izvješće će klub SDP-a prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Ingrid Antičević-Marinović. Nema je gubi pravo na raspravu. I završno obraćanje predlagateljice povjerenice za informiranje gospođo Musa. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo kratko ću samo se osvrnuti na nekoliko najvažnijih primjedbi tijekom ove rasprave. Mogla bih o svakome nešto reći, o svakom komentaru ali uzela bi puno vremena, ali ono što ću svakako reći da zahvaljujem na i na pohvalama, ali još možda više na konstruktivnim kritikama jer zapravo skoro što je sve rečeno ovdje stoji osobito vezano za prijedloge za poboljšanja izvještavanja u idućem razdoblju i za vezano za rad povjerenika kao tijela koje je izabrano da štiti pravo na pristup informacijama. Što se tiče samih problema koje ste ovdje istakli i što ste naglasili, htjela bih komentirati tri stvari, jedna je pitanje medija i nekoliko puta se tu spominjalo medije s jedne strane kao pitanje vidljivosti povjerenika za informiranje u medijima, vezano uz vlasništvo medija i u kojoj mjeri su oni neovisni i da li su nama uopće interesantni. Pa prije svega povjereniku za informiranje su mediji vrlo važni jer velik dio informacija građani dobivaju iz medija. Ono što je istina je da mi nemamo pravo na nevidljivost i mi smo se trudili u proteklom razdoblju odnosno ja osobno da budem što prisutnija u medijima, međutim ako pogledate u našem izvješću u ovom dijelu koje se tiče na suradnju s medijima gdje su mediju kojima smo sudjelovali ili kroz intervjue ili u emisijama pobrojani, vidjet ćete da to uglavnom nisu niti javni mediji odnosno niti državna televizija niti … mediji nego uglavnom oni koji su možda ajmo reći malo alternativni koji možda više zbog toga i zanimaju ovakve teme. Slažem se da je to problem i rado bih da mediji uvide da je ovo instrument koji služi njima i koji služi građanima zbog kojih su oni tu, a ne zato zarađuju novac za svoje vlasnike. Ono što je također istina da prilikom nekoliko skandala u kojoj su se pojavili protekle godine kada smo i bili uključeni u te situacije novinari nažalost nisu znali niti pravilno nazvati ovu instituciju, bez obzira što su i prije toga i prethodno s nama komunicirali. Dakle zaista mislim da je svima uključenima u javno informiranje treba biti u interesu da na ispravan, kvalitetan i zaista suveren način informiranju tu istu javnost. Ja ne mogu preuzeti odgovornost za taj problem i ja ih molim da se ubuduće time pozabave. Što se tiče HRT-a koji je tu isto spomenut, ja bih samo naglasila da koliko god se možda ovdje činilo to vrlo lako što smo postigli vezano za plaće na HRT-u isti slučaj koji je imao BBC u Velikoj Britaniji pet godina se lomio što kroz parlament što preko njihovog povjerenika da se prisili BBC da da plaće. Dakle mi smo to uspjeli i HRT i povjerenik sa svoje strane u puno kraćem roku, a mislim da je uspostavljena dobra praksa za sve ostale koji su vrlo često i dalje odbijali zahtjeve tijela ne želeći dati informaciju kolika je bruto plaća zaposlenika. Uzmite u obzir da svi ovdje isto tako i ja i svi dužnosnici pa i državni službenici i javni službenici njihove plaće su javne jer su javni koeficijenti i osnovice po kojima se oni izračunavaju. Dakle to je što se tiče medija. Dakle osim načelno naše želje da medije pogotovo one koje su najčitaniji i najgledaniji više interesira što mogu postići kroz ovaj zakon. rado bismo vidjeli da se ostvari planirana aktivnost iz partnerstva za otvorenu vlast, a to je izmjena članka 6. Zakona o medijima koji će omogućiti novinarima lakši pristup informacijama odnosno spriječiti situaciju da mediji niti ne koriste Zakon o pravu na pristup informacijama,niti Zakon o medijima nego informacije dobivaju od visokih pouzdanih i sličnih izvora. Drugo pitanje koje su to pojavilo su tijela javne vlasti i službenika za informiranje i više puta je istaknuto dakle što se tiče samog popisa tijela javne vlasti mi jednostavno nismo ga htjeli prilagati uz izvješće jer bi se radilo zaista o opsežnom materijalu. Ta je tablica koja je inače izrađena uz pomoć sredstava također Britanskog veleposlanstva nažalost objavljena i na našoj web stranici i na web stranici nekih drugih tijela i na portalu otvorenih podataka i može se pretraživati po različitim kriterijima i mi taj popis neprestano nadograđujemo. Sada je već taj broj prešao 6 tisuća u međuvremenu od 31.prosinca. Ono što je problematično da jedan dio tijela ostaje ispod rada i ja sam već spomenula i ranije da jednostavno nas ignoriraju. Dopisujemo se to traje, traje i traje, a isto tako rekla sam i prošle godine bez inspektora, bez uspostavljenih svih uvjeta. Mi nismo imali ni račun putem kojeg bismo naplaćivali te kazne. Dakle mi jednostavno prošle godine nismo u dovoljnoj mjeri ja to priznajem koristili što zbog objektivnih što zbog načelnih razloga mjeru kažnjavanja. Spomenuto je tu također gospođa Turina Đurić je spomenula da imamo razumijevanja, mi smo imali razumijevanja apsolutno smo imali razumijevanja i 10 godina nakon primjene zakona smo imali razumijevanja da se tijela trebaju upoznati sa obavezama i sa činjenicom da vrlo često pogotovo na lokalnoj razini ovo što je istaknuto službenici zapravo nemaju autonomiju odlučivanja. Međutim ono što je bitno je da trebaju biti stručni, pa ako će biti stručni onda će njihov omjer rasti će se moći suprotstaviti onome tko im kaže da rade nešto nezakonito. Tako da u tom slučaju mi apsolutno smo angažirani. Dakle mi smo do sada educirali 670 službenika prošle godine što je više desetaka postotaka više nego ranijih godina i isto tako ove godine smo već tu brojku dosegli na pola godine. Trudimo se i imamo on line edukcije, međutim problem je tu što se službenici mijenjaju jer to nije jedno mjesto. Bilo je tu pitanje koliko se njima plaća, to nije radno mjesto službenika nego se najčešće radi ili o glasnogovornicima ili pravnim službenicima iz tih službi i vrlo često se dolazi do promjena. Tako je neko službenik godinu dana, taman se nauči što treba raditi i dođe drugi, uglavnom je to isto jedan problem zahtjeva pažnju. Treći je problem koji mi se čini da treba ovdje istaknuti je ovo što ste spomenuli pristup informacijama putem drugih propisa prije svega Ustava koji kaže da zastupnici trebaju dobiti odgovor na pitanja Vlade i isto tako drugih zakona koji propisuju obavezu recimo gradonačelnika da odgovara vijeću i njegovim članovima itd.. Mi nažalost gubimo puno vremena baveći se situacijama gdje do primjene ne dolaze drugi propisi. Odnosno gdje bi se trebali primjenjivati drugi propisi osobito vijećnici, znači pristup informacijama vijećnika od strane, znači od strane vijećnika prema gradonačelnicima, načelnicima, županima itd., zastupnika. Imali smo od mnogih od vas tu puno zahtjeva koji su nazvani zahtjevima ali to nisu zahtjevi za pristup informacijama to su vaša zastupnička pitanja na koja se nažalost ne odgovara, odnosno ne odgovara se dovoljno brzo. To nema veze čak ni sa Vladom nego je to jednostavno takvo ponašanje, već dugotrajno. I isto tako uvid u vlastiti spis. Evo kada smo već kod toga ja bih htjela spomenuti ovaj zakon što je bio tu u pravom čitanju predvidio je nekoliko zaista velikih koraka unatrag u odnosu na ranije vrijeme, na sadašnje stanje, prije svega ograničavanje primjene zakona upravo iz razloga što se vidjelo da se ovaj zakon krivo koristi da bi stranke dobile uvod u vlastiti spis. Dakle tek kada smo mi malo razjasnili u toj priči o čemu se tu radi, vidjelo se da nije kriv naš zakon koji bi davao prevelike ovlasti građanima da ulaze u nešto što nije njihov posao nego da se radi o krivoj primjeni i o tome da tijela javne vlasti jednostavno ne znaju građanima objasniti što imaju i kad imaju pravo tražiti. Jer uzmite u obzir da mi ne možemo doći do razine svakog malog mjesta itd.. I evo samo da privedem kraju, da mislim da ne ulazim sada u sve detalje, znači ovdje ključno pitanje koje se više puta pojavilo je koliko je došlo do promjene, u kojoj mjeri se nešto promijenilo. Mi nažalost ne možemo mjeriti baš precizno koliko je došlo do promjene. Ja osobno imam već u zadnjih godinu i pol dana osjećaj da su se neke stvari promijenile na bolje samim time što smo neka tijela javne vlasti dovela u red. Neki i dalje nas ne slušaju, neka ministarstva, zdravlje, znanost itd.. Tu ima još puno problema. Zašto je to tako, da li je to zbog nemara, … [[Govornik se ne razumije.]] itd. ja ne znam ali još uvijek ima puno posla pred nama i biti će teško mjeriti promjenu na bolje. Mi samo možemo identificirati koliko je malo loše, znači u kojoj mjeri se poboljšava stanje na način da nije više tako loše. Ono što je svakako istina tu je da bez toga da je ured kapacitiran, a kažem znači sa ovolikim povećanjem, vi ste tu nabrajali koliko ima žalbi, koliko predstavki, to su sve povećanja od više stotina posto u odnosu na prošlu godinu sa istim brojem ljudi. Dakle ja zaista uz maksimalni angažman, prekomjerni rad nismo mogli postići više. Pa i tako da nismo imali vremena hodati po … [[Govornik se ne razumije.]] i moliti ih da nas prime. Tko nas je zvao, mi smo se odazvali. Tako ćemo raditi i dalje. Međutim ovom uredu nedostaje još 750 tisuća kuna, znači u moru silnih milijardi koje se dijele drugdje, pa i tako udrugama da promiču transparentno, znači mi smo dodijelili 20 milijuna kuna udrugama da promiču transparentnost a za povjerenika nema 750 tisuća kuna. Evo ja ću vam samo reći kako stvari stoje. Pa evo ja sada pozivam još jedanput ovaj Sabor, pozvan je više puta i od raznih odbora, saborskih odbora i od drugih tijela i od zastupnika pa još jedanput da se dodijeli konačno tih 750 tisuća kuna samo da funkcioniraju stvari normalno. Dakle to je sa maksimalnim uštedama, bez automobila, bez ikakvih službi. Nemojte zaboraviti da ovim zakonom koji je sada u proceduri vi mijenjate također status odnosno situaciju povjerenika da on više neće biti vezan za agenciju već će samostalno morati obavljati poslove kao što su računovodstvo i informatička podrška. Mi to sami nećemo moći zaposliti ljude. Dakle treba nam novac da platimo nekom drugom da nam to radi. Novac nam treba, treba nam 750 tisuća kuna minimalno i ja se nadam da će se u ovom Domu naći ta u moru sredstava zaista ne tako velika sredstva. Evo ja bih tu završila, zahvaljujem.
Hvala i vama. Ovim zaključujem raspravu. Glasovati ćemo naknadno. Zahvaljujem povjerenici gospođi Musa i vama. Za danas ćemo završiti, nastavljamo u utorak sa točkom br. 8. Konačni prijedlog Stečajnog zakona.
Godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2014. godinu, rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: ″Prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama u 2014. godini.″. Molim glasujte o prijedlogu zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 95 glasova za, 1 glas suzdržan i ništa protiv, prihvaćen predloženi zaključak. Dobro jutro poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici. Nastavljamo sa radom Hrvatskog sabora u plenarnom zasjedanju po utvrđenom dnevnom redu. Sada idemo na - Konačni prijedlog stečajnog zakona, drugo čitanje, P.Z. br. 777. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na drugo čitanje. To su članci 194. do 202. članka Poslovnika. Raspravu o konačnom prijedlogu proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ovih radnih tijela Hrvatskog sabora primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice Vlade RH dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar pravosuđa Orsat Miljenić. Izvolite. Uključite se.