Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, dobro jutro, zadovoljstvo mi je biti u Hrvatskom saboru. Dopustite da vam predstavim plan usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom Europske unije za 2013. godinu koje je malo drugačiji i vidjet ćete i po rasporedu na prvi pogled, malo neujednačen u odnosu na ono što smo predstavljali, odnosno ono što se radilo prethodnih godina. Razlog za to je činjenica da je ovaj plan napravljen sa pretpostavkom Hrvatskog ulaska u Europsku uniju 1. srpnja ove godine. Prema tome imamo jedan dio obaveza koje se odnose na usklađivanje zakonodavstva kako bi mogli od 1. srpnja normalno funkcionirati u okvirima Europske unije kao država članica. Republika Hrvatska je u mnogočemu u ovom procesu pregovora kao što vi znate, jer su mnogi od vas i posredno i neposredno sudjelovali u tom cijelom procesu. Prošla jedan proces pridruživanja Europskoj uniji drugačiji od bilo kojeg prije nas. I između ostalog je i u mnogim stvarima u kojima smo bili prvi što se tiče procesa pridruživanja bili smo prvi i u tome da smo prva zemlja koja je imala mehanizam nadzora ili monitoringa u razdoblju između zatvaranja pregovora 30.6. 2011. i ulaska, odnosno punopravnog članstva u Europsku uniju 1.7.2013. godine. Razlozi za taj monitoring bili su mogu reći u potpunosti, ali da budem pristojna većinom izvan nas, odnosno bili su rezultat učenja europskih institucija iz prethodnih procesa proširenja i određenih kritika koje su i institucije Europske unije i države članice doživjele zbog tih proširenja. I kako bi se osiguralo da Hrvatska bude u potpunosti spremna na članstvo, odnosno za funkcioniranje kao država članica od dana ulaska, uveden je mehanizam monitoringa nakon zatvaranja pregovora. U okviru tog mehanizma imali smo, odnosno imat ćemo ukupno 3 monitoring izvješća. Dva smo do sada imali i treće će biti objavljeno, to objavljuje komisija pod vodstvom povjerenika za proširenje, ali zapravo temeljem odluka koledža povjerenika, dakle komisije. Imat ćemo zadnji monitoring izvještaj, koji će biti objavljen 21. ožujka, tako je najavljeno. Imali smo obavezu predati sve informacije na temelju kojeg će se napraviti taj izvještaj do 31. siječnja i kao što se sjećate u drugom monitoring izvještaju od listopada prošle godine eksplicitno je navedeno 10 točaka na kojima će biti posebno pozornost komisije i kojima će se direktno mjeriti spremnost i sposobnost Hrvatske da ispunjava preuzete obveze i da funkcionira u okviru europskih institucija. Mi smo tih 10 točaka u onim formama u kojima su one definirane ispunili. Međutim, izvan tih 10 točaka jasno je da je sposobnost i mogućnost da integriramo i počinjemo primjenjivat europsko zakonodavstvo europske Direktive u okviru hrvatskih pravnih normi da je kontinuirana trajna obaveza, dakle to nije posebno naglašavano u Monitoring izvještaju ali je jasno da je to na neki način prije i preduvjet sveg ostalog, dakle da bi uopće mogli funkcionirat neophodno je da smo u stanju pravovremeno integrirat europske pravne norme u hrvatsko zakonodavstvo odnosno primjenjivat ih neposredno kao što će biti slučaj od 1. 7. ove godine i iz tog razloga ovdje postoji zapravo nekoliko kategorija pravnih normi odnosno zakona koje smo planirali za donošenje drugim riječima ne za donošenje ali za predlaganje parlamentu u 2013. Godini koji će onda s vašim odlukama biti usklađeni i donošeni. Ukupno je za 2013. Godinu planirano što se tiče harmonizacije sa europskom pravnom stečevinom 108 zakona. Od toga i tu dolazi ona neravnomjernost što se rasporeda po kvartalima tiče. Od toga je za prvi kvartal planirano 92 zakona, za drugi kvartal 9, za treći kvartal 3 i za četvrti kvartal 4. Vi smo vama kao od strane vlade dostavili i popis tih zakona raspoređenih po kvartalima i sa indicijama gdje se radi o zakonima gdje se neki elementi a o tome ću isto nešto reći pravne stečevine prenose u naše zakonodavstvo a gdje se radi o prilagodbi naših zakona da bi od 1.7. se mogle neke odredbe EU primjenjivati neposredno. Dakle neće se morati posebno prenositi u zakone nego će se primjenjivat neposredno. Svi ti zakoni gdje se radi o neposrednoj primjeni pravila EU naravno su na neki način čekali i moraju čekati zadnji čas zato da bi onda stupili na snagu kad postanemo punopravna članica jer prije toga se ne može primjenjivat to pravilo direktne primjene Direktiva EU. Ovo je naravno trebate shvatiti tentativno odnosno trebate prihvatiti kao činjenicu da uz ove zakone za koje znamo koji postoje, koji su u ovom trenutku sad sastavni dio pravne stečevine EU. Ta pravna stečevina se mijenja. Jedino što se mijenja u tom pogledu od 1. 7. 2013. Mijenja se činjenica da i Hrvatska sudjeluje i hrvatski predstavnici sudjeluju u donošenju tih pravila i u kreiranju tih pravila i mogu utjecati na njihov karakter ali za očekivat je da će od našeg članstva naravno pravna stečevina također razvijati, da ćemo mi imati i neke dodatne zakone koji će u 2, 3 i 4 kvartalu ali naročito u 3, 4 se pojaviti na dnevnom redu. Ovo je odraz onoga što je pravna stečevina u ovom trenutku. Dakle ovih 108 zakona se može podijeliti u dvije grupe, zakonodavne mjere koje čine zakonski prijedlozi kojima se preuzima pravna stečevina EU koji u Hrvatskoj treba primjenjivati danom ulaska u EU. Radi se o zakonima kojima se preuzimaju Direktive. Od ovih 108 to je ukupno 56 zakona. Dakle ovih 108, dakle 56 zakona su zakoni kojima se preuzimaju Direktive slijedom obaveza iz pregovora i koje su dio procesa nadgledanja ili procesa monitoringa. Jedan značajan broj odnosi se na Direktive koje su donesene i istupile na snagu u razdoblju nakon zatvaranja pojedinih poglavlja u pregovorima ali naravno moraju biti ugrađeni u hrvatsko zakonodavstvo. Drugi dio ili druga podgrupa su one izmjene ili prilagodbe pravne stečevine kojima se omogućava provedba uredbi EU neposredno a radi se o 45 zakonskih prijedloga. Oni su ako mogu tako reći tehničke naravi dakle njima se omogućava provedba uredbi Unije koje će danom ulaska biti direktno primjenjivane u nacionalnom pravnom sustavu RH i to je neka vrsta kako da kažem jedinstvenog modela, dakle jednog modela kojima se od ovih ukupno 108 45 zakona prilagođava tome da se mogu Direktive direktno primjenjivat od našeg punopravnog članstva. Mi smo vam za vašu informaciju dostavili i kratke opise nadam se da ste to i vidjeli, kratke opise svih 108 zakona. To smo smatrali budući da se to ionako priređuje to smo se sad po prvi puta napravili ali smatrali smo i na poticaj samih zastupnika da bi to bilo korisno i olakšalo malo posao a i onako nam je neka vrsta sastavnog dijela pripreme za ono što ćemo morati kontinuirano raditi nakon našeg punopravnog članstva, a to je da će veliki dio ovog posla selekcije onog što se primjenjuje direktno nasuprot onog što se mora kroz saborsku proceduru ugraditi u hrvatsko zakonodavstvo de facto biti posao Sabora i de facto će to odrađivati naš Odbor za Europu, europska pitanja. Iz razloga koje sam na početku spomenula, a to je činjenica da je jedan veliki broj ovih zakonskih dokumenata pretpostavka funkcioniranja u punopravnom članstvu iz tih razloga je ovaj nesrazmjer u podjeli zakona koji se donose. Ali kao što sam rekla od toga je polovica u grubo su zapravo samo ova tehnička priprema. Temeljem obrazloženja koje sam ovdje iznijela, predlažem gospodine predsjedniče Hrvatskom saboru da usvoji ovaj plan harmonizacije hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU za 2013.godinu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo poštovana ministrice vanjskih poslova. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele? da. Poštovani zastupnik Daniel MOndekar za europske integracije. Izvolite.
Hvala. Uvaženi gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice sa suradnicama. Odbor za europske integracije na svojoj sjednici 25.siječnja raspravi Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2013.godinu kao matično tijelo. Predstavnica predlagatelja upoznala je članice odbora sa samim planom sa razlikom između akata gdje usklađujemo se s direktivama i mjerama za provođenje uredbi i sa činjenicom da takvih akata u prva dva kvartala gdje se posao mora odraditi da bi mogli do ulaska u EU u normalnosti i u potpunosti funkcionirati ima više od stotinu. I to je otvorilo manju raspravu na samoj sjednici odbora s obzirom da se radi o 100 akata koji moraju ući u proceduru i biti gotovo do 1.srpnja 2013., tako da je odbor jednoglasno predložio Hrvatskom saboru donošenje Plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU uz zaključak da se predlaže predsjedništvu Hrvatskog sabora da s predsjednicima klubova zastupnika raspravi dinamiku ispunjavanja Plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2013.godinu. Hvala.
Hvala i vama predsjedniče odbora. Prihvaćamo prijedlog. Da li predsjednici radnih tijela žele uzeti? Ne. Otvaramo raspravu. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi na redu je klub SDP-a Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Daniel MOndekar. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala vam puno predsjedniče Sabora. Poštovana ministrice. Ovaj posao rasprave o Planu usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU Sabor zaista radi jako dugo. Ovo mu je drugi mandat, radi se ako se ja ne varam od čak i prije nego što smo dobili kandidatski status se raspravljalo o planu usklađivanja. Kada smo prije godinu dana raspravljali o planu usklađivanja za 2012.godinu, onda iako se radilo o večernjoj raspravi taj plan koji je u osnovi jedan plan realizacije izazvao jednu zanimljivu raspravu koja je bila dobar dodatak komunikacijskoj kampanji odnosno komuniciranja Europe građanima jer raspravljajući o samom planu dotaknuli smo se ako se ne varam i Strategije Europa 20/20 i obveza koje će Hrvatska imati prema ciljevima i postizanju ciljeva same strategije. Raspravljali smo o očekivanom monitoringu listopadskom, raspravljali smo o početku ratifikacije i kada smo pokrenuli i kada je bila rasprava o planu prošle godine u tom trenutku imali smo 3 ili 4 završene ratifikacije na početku samog procesa, raspravljalo se o EU koordinaciji na koji način Vlada RH planira stvoriti funkcionalnu EU koordinaciju. Danas godinu dana kasnije nalazimo se tako da nam je ostalo još samo par država da završi ratifikaciju. Monitoring i onih 10 točaka koje je ministrica spomenula bliži se zaista svom kraju. EU koordinacija postoji, Vlada je aktivna u svojim formatima vijeća, Hrvatski sabor je aktivan kroz promatrače i njihov rad u EU parlamentu. Znači možemo reći da se zaista u godinu dana puno toga u RH promijenilo kako bi što bolje funkcionirali kao 28 članica EU. Što se samog plana tiče kao što je već spomenuto uzevši u obzir prvi i drugi kvartal imamo 100 akata. Ministarstvo nam je poslalo dokument u kojem je krasno razjašnjeno što se mijenja, što je usklađivanje s direktivama, a što je vezano uz direktnu primjenu uredbi i što mora biti gotovo do samog 1.srpnja. Ja osobno ne očekujem da će na neke teme biti rasprava. Sumnjam da ćemo raspravljat puno o Zakonu o proizvodima od tuljana ali opet s druge strane neke teme koje se pokrivaju možda će pokrenuti raspravu u Saboru i sukladno tome zato je naš odbor i poslao zaključak da se raspravi o dinamici rasprava s obzirom da se radi ipak o 100-ak akata. Treba iskoristiti ovako ukratko ovu raspravu i spomenuti da će za par mjeseci i uloga Hrvatskog sabora biti značajno drugačija. Onog momenta kada Hrvatska postane članica EU znači Sabor će sudjelovati u procesu parlamentarnog nadzora u davanju mišljenja na stajališta, gotovo sigurno da će svi naši odbori unutar svog područja rada sudjelovati u europskim poslovima. U zadnjih godinu dana naše službe su ojačane, oformljen je Ured za europske i međunarodne poslove. Uskoro ćemo na stručnoj razini imati Ured Hrvatskog sabora u Europskom parlamentu i cijeli niz edukacija se već odvijao u Hrvatskom saboru i odvijat će se u narednih par mjeseci upravo kako bi što bolje funkcionirali kao Parlament članice Europske unije. Sukladno tome SDP podržava plan usklađivanja, ali iskoristit ću ovaj trenutak da pozovem Vladu da što prije u proceduru nam pošalje Prijedlog zakona o odnosima Vlade i Sabora u poslovima Europske unije kako bi Sabor sa svoje strane što prije dovršio i izmjene Poslovnika jer postoji konsenzualno razmišljanje u Saboru da taj posao treba završit što prije, prije ulaska u Europsku uniju kako bi dobili šansu da napravimo simulacije samog članstva Hrvatskog parlamenta kao parlamenta buduće članice Europske unije. Toliko od kluba SDP-a. Još jedanput hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospođo ministrice sa suradnicama i kolegice i kolege zastupnici. Evo ova odgođena pa danas stavljena na dnevni red točka Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2013. godinu, dakle u ovoj točki reklo bi se naizgled da nemamo puno što raspravljat. Naime, radi se o usklađivanju ili rekao bih harmonizaciji zakona i pravne stečevine Europske unije sa zakonima Republike Hrvatske. Ovdje je pobrojano da ih ima 108, dakle zakoni koji će biti na dnevnom redu Hrvatskog sabora dakle kao usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije u sva četiri kvartala s time da je u prvom kvartalu kojega već pola je isteklo dakle danas je već evo skoro polovica veljače, zapravo polovica tog kvartala je isteklo, a mi smo predvidjeli ovdje, odnosno predviđeno je 92 zakonska akta donijeti. U drugom kvartalu dakle travanj, svibanj, lipanj, dakle predviđeno je još dodatno 9 zakonskih prijedloga, a onda u trećem kvartalu 3 i onda na kraju još 4 zakona, tamo pred Božić i Novu Godinu. Ja sam iskreno govoreći očekivao da je tih usklađivanja i zakona koji su nam preostali za usklađivanja puno manje. Doduše, od potpisivanja dakle pretpristupnog ugovora 30. lipnja 2011. pa do danas i Europska unija odnosno Europski parlament i komisija su donijeli mnogo i direktiva i uredbi pa su one također sada došle na dnevni red da ih se uvrsti i u naše zakonske prijedloge kako je već i ministrica obrazložila, to je 56 zakona kojima se preuzimaju direktive i 45 provedbi uredbi Europske unije gdje se radi o tzv. direktnoj primjeni. No ono što sam htio reći je zapravo to da mi smo pomalo kao saborski zastupnici rekao bih stavljeni neću reći pred svršen čin, ali naši odbori koji rade i raspravljaju o zakonskim prijedlozima relativno za razliku od odbora u Europskoj uniji relativno brzo pa rekao i pomalo površno u tim odborima radimo. Evo to je usklađivanje s Europskom unijom, ne ulazeći u supstrat, ne ulazeći u sadržaj tih direktiva, uredbi itd., ne ulazeći u ono što će te uredbe, direktive proizvesti, jasno da moramo ih uskladiti ali što će proizvesti zapravo u Hrvatskoj državi, u hrvatskom društvu. Dakle tu se vidi jedna razlika u radu između našeg Sabora, našeg Parlamenta i rada odbora u Europskom parlamentu koji zasjedaju po četiri dana 8 do 10 sati dnevno i zapravo su odbori ti na kojima se brusi mišljene i na kraju iznjedri određeni stav iz kojih onda proizlaze i direktive i uredbe. Eto jučer sam imao dva odbora, dvije sjednice, dva odbora, neću navoditi koji, koje smo sve skupa završili otprilike za sat i pol obadva odbora. No ono što sam još dalje htio reći, a to je s obzirom da ste vi svježe došli s puta iz Slovenije, ne, iz Bruxellesa, gdje ste sa gospodinom… … [[Upadica se ne razumije.]] U Sloveniji, dobro, Otočac ob Krki, pa bi bilo zanimljivo da nam kažete ovaj puta, bez obzira što nije možda tematika, ali da nam nešto kažete i o tome jer hrvatska javnost je zainteresirana, jako zainteresirana, a osim toga iskreno govoreći htio sam u utorak kada je počela sjednica Hrvatskog sabora zatražiti stanku upravo u vezi stava Slovenije i da kažem tajne sjednice slovenskog parlamenta u kojoj je taj parlament određivao da kažem slovenske uvjete za arbitražu. Dok smo mi raspravljali o cestama i o poljoprivrednom, vrlo je bitno i o poljoprivrednom zemljištu, slovenski parlament je donosio vrlo važnu odluku koja je vezana i uz sudbinu Hrvatske. Nažalost, nitko se ovdje nije dosjetio niti razmišljao o tome. Mi smo kao Hrvatski sabor zaista svoj ne dignitet nego značaj kao saborski zastupnika i ukupno ovog parlamenta prepustili gotovo Vladi i zato naši također ne razmatraju Bog zna koliko duboko prijedloge zakonske prijedloge Vlade koji dolaze na raspravu u Sabor. Jednostavno to se samo proslijedi, u redu, ima većina u odboru, za i gotovo. Nekakve ozbiljnije i značajnije rasprave nema. Zbog toga vidite kako je Odbor za vanjsku politiku gospodin Erjavec kaže da on ne može bez odluke Odbora za vanjsku politiku slovenskog Parlamenta. Koliki je značaj Odbora za vanjsku politiku slovenskog Parlamenta da ni jedan ministar ne može da kažem ama baš ništa odlučiti bez toga odbora. Pa onda se ovako kad uspoređujem značaj odbora i ne umanjujući time značaj naših ljudi koji su u tome odboru onda moram zaista reći da dok slovenski Parlament u takvoj jednoj hitnoj da kažem situaciji kada smo došli do toga, da kažem vruće točke rješavanja ovoga problema sa Slovenijom, slovenski Parlament sastaje u kasne noćne sate na izvanrednoj sjednici i tajnoj sjednici koja nije otvorena za javnost, dakle da raspravi o uvjetima koje će Slovenija, dakle podastrti arbitraži. Na žalost mi ovdje u Saboru kao da nas nije briga za to, a nemamo ni informacije evo ili je to tajna diplomacija, ja ne znam, nemamo informacije ni o tome što to hrvatska Vlada kad već Sabor ne raspravlja o tome što će ona podastrti arbitraži. I to je ono što je loše. To je ono što ne valja i to je ono što zapravo Hrvatski sabor i ono kako ga narod gleda i kako ga ocjenjuje pa onda i razno razne primjedbe daje i komentare zapravo smo pomalo i sami krivi tome. Sami smo svoj status sveli na da ne kažem na razinu promatrača i ovdje u Hrvatskom saboru, a evo ja i u Europskom parlamentu. Prema tome, nadamo se poštovana ministrice da ćete iskoristiti ovu priliku kad ste već tu da nam nešto više kažete i o ovome, jer je cjelokupna hrvatska javnost sasvim sigurno vrlo zainteresirana. O ovoj točki koja je sad na dnevnom redu plan usklađivanja, pa to mislim da nemamo bog zna što reći. Eto, imamo tu i zakona koje možemo već danas usvojiti kao što je Zakon o prometu proizvodima od tuljana, dakle to možemo odmah staviti na dnevni red. Odbor mislim da ne treba puno raspravljati kao što je po običaju ne raspravlja bog zna koliko o toj temi i inače o temama. Pa evo već neke možemo usvojiti. Ono što je meni da kažem zapelo za oko u ovom planu, a to je Zakon o uvozu hrane i još nekim da kažem zakonima koji su vezani uz trgovinu i uvoz prehrambenih proizvoda. Naime, svi dobro znamo još iz rada prošle Vlade da se u Hrvatsku uvozi meso staro da kažem više godina. Ono je kemijski i biološki potpuno ispravno. Dobili smo takvu izjavu i ministra i da se ne moramo sekirati zamrznuto je na -40 stupnjeva u dušikovoj pari itd. Ali kakvo je to meso i kakvih organolektičkih svojstava okusa i ostaloga to svi, to većina nas dobro zna. Pa se nadam da će barem evo u ovom slučaju kada je riječ o zakonima o uvozu hrane napokon se stati na kraj da kažem ne uvozu hrane nego uvozu prehrambenog smeća u Republiku Hrvatsku. Ali evo vidite, čekalo se zadnji čas, zadnji trenutak da se i takvi zakoni idu na usklađivanje. Pa zašto to nismo uskladili prije? Zašto to nismo prije? Ili se pogodovalo da netko i dalje to radi do zadnjega trena kada se bude već pristupilo, dakle pristupom 1. srpnja ja se nadam i da nećemo platiti previsoku cijenu toga ulaska našim susjedima koji su zaista po načelu ucjene zapravo prema nama nastupaju. Tako je moja ocjena i moga kluba, dakle ne da ne bi ispalo da je to, dakle državna politika i državna ocjena, ali zaista je jedna prava pravcata jedna ultimativna ucjena u zeitnotu, dakle nedostatku vremena pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. U svakom slučaju na nama je zastupnicima relativno pa hajde da kažem veliki posao da u ovih mjesec i pol preostalih dana rada Hrvatskog sabora, dakle u ova prva tri mjeseca do kraja ožujka da raspravljamo i usvojimo, prilagodimo, dakle harmoniziramo kako se to lijepo kaže naše zakonodavstvo i zakonske okvire direktivama i zakonima koji već postoje i koji su na snazi u Europskoj uniji. Zbog toga mislim da ovaj plan usklađivanja treba prihvatiti i što prije ga provesti. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovanog zastupnika Srđana Gjurkovića. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi kolega Grubišić, ja se s vama ne bih složio u onom segmentu u kojem vi uspoređujete hrvatski Parlament sa susjednim Parlamentom ili bilo kojim Parlamentom unutar ili čak van Europske unije. Mislim da hrvatski Parlament uključujući i vašu stranku apsolutno podupire projekt ulaska Hrvatske u Europsku uniju što ste naravno i jasno i izrazili i podržali i kod glasovanja i kod svog izričaja. Hrvatski parlament radi dovoljno ja vjerujem i kvalitetno i zaista sa podrškom ulaska u Europsku uniju i Vlada i ministrica po tom pitanju do sada vidljivo je ima apsolutno podršku i pozicije i opozicije. Mislim da rade više nego transparentno u interesu prvenstveno Hrvatske države i Hrvatskog naroda štiteći nacionalne interese. Prema tome, usporedba hrvatskog Parlamenta, rada odbora sa bilo kojim drugim parlamentom nije primjerena. Jer ono što smo vidjeli i iz rasprave i iz odbora koji predstavlja gospodin Mondekar da su stavovi vrlo jednoglasni i upućuju u potporu u ovim pregovorima i da se što kvalitetnije realizira ulazak u Europsku uniju. Hvala.
I odgovor na repliku poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kolman meni je jasno da se vi i ja u mnogočemu ne slažemo pa ni u ovome. Međutim, … [[Upadica se ne razumije.]] Gjurković ispričavam se. Međutim, moram vam reći da ja sam govorio o europskim odborima, dakle odborima Europskog parlamenta koji zasjedaju u Bruxellesu ponedjeljak-četvrtak otprilike po 8 do 10, evo imate gospodina Radoša koji vam je tu predstavnik pa nek vam kaže. Koji zasjedaju u Bruxellesu od 8 do 10 sati dnevno četiri dana, odbori zasjedaju, odbori, ne govorim o plenarnoj sjednici. Isto tako u Strasbourgu je dakle plenarna sjednica 4 dana od 9 ujutro do 23 čak navečer. Prema tome, nisam ja govorio niti sam kudio, niti sam htio ali sam htio samo usporediti, a vi sami znate kako se stvari na našim odborima odvijaju. Iako bi odbori trebali imati veliki značaj, govorio sam o Odboru za vanjsku politiku Republike Slovenije bez kojega ni Erjavec ni predsjednik Republike nitko ništa ne smije odlučiti. To i gospođa ministrica zna i da je Odbor za vanjsku politiku Republike Slovenije bio taj koji je mnoge stvari uvjetovao, čak u ovim pregovorima. A gdje je tu naš Odbor za vanjsku politiku? Gdje je tu Hrvatski sabor? Ja bih zamolio i gospođu ministricu da nam neke stvari o mojim upitima koje sam postavio tijekom svoje rasprave kaže i da odgovori.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Sada je na redu klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Pa evo na kraju smo puta, ostvarujemo zajednički cilj oko kojeg postoji konsezus u Hrvatskom saboru i šire od Hrvatskog sabora da RH postane punopravna članica EU. Preostalo je još malo više od 4,5 mjeseca, stvari se razvijaju čini mi se u dobrom smjeru. 22 zemlje članice su ratificirale, Nizozemska, Donji dom nizozemskog Parlamenta isto tako jedna od zemalja koja je bila vrlo oprezna prema Hrvatskoj, koja nam je kontinuirano nametala vrlo oštre kriterije evo, prošla je već značajni dio svoje procedure. Dakle, i tu očito neće biti problema. Ostale su još Belgija, Danska, Njemačka. Vjerujem ako će Izvješće o monitoringu biti dobro, a sve su najave da će biti takvo, da će i one ratificirati sporazum. Dakle, ostaje nam na kraju samo Slovenija. Čuli smo izjave nakon jučerašnjeg sastanka i ja se nadam da ćemo vrlo skoro vidjeti pozitivan ishod tih pregovora, dakle ratifikaciju hrvatskog pristupnog ugovora u slovenskom Parlamentu i pravedno rješenje za Ljubljansku banku koje će zaštiti hrvatske interese. Ja bih se ovdje pridružio Klubu zastupnika HDSSB-a i molio bih ministricu da nas ukratko izvijesti bez obzira što to nije točka dnevnog reda, ali mislim da bi bilo korektno da nas ukratko izvijesti o rezultatima jučerašnjeg sastanka. Ne očekujemo detalje s obzirom da se radi o vrlo osjetljivoj materiji, o vrlo delikatnom trenutku ali osnovnu informaciju mislim da bi Hrvatski sabor trebao dobiti. Kolega Grubišić spominjali ste Sloveniju, ja ipak mislim da je nama situacija bolja nego što je ona danas u Sloveniji. Nisam siguran da je ova rasprava koja se vodi u Sloveniji rezultat njihove demokratičnosti, više političke krize u kojoj se nalaze. Mi smo naš posao obavili, prepustili smo pripremu podneska stručnjacima, oko toga postoji konsenzus i suradnja i bivše i sadašnje vlasti. Isti su stručni timovi, ista je politička i pravna platforma. Dakle, Hrvatska je tu u dobroj poziciji i ne bih se volio mijenjati sa slovenskim kolegama kada je u pitanju rješavanje graničnog pitanja. Što se tiče prijedloga Plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2013. godinu Klub zastupnika HDZ-a podržat će taj prijedlog. Iz njega je jasno vidljivo da to više nije onaj klasični pretpristupni program već da se ovdje radi o jednoj novoj formi. Ona više nalikuje preuzimanju pravne stečevine kakve postoje u punopravnim zemljama članicama. Tako da mislim da idemo pravim putem, nastavljamo tamo gdje smo stali i vjerujem da je ovo i zadnje izvješće takve vrste. Iduće koje dođe bit će izvješće kakve imaju i sve ostale punopravne članice EU. Ono na što bih ja apelirao, i tu se slažem sa kolegom Mondekarom, nama što prije treba Zakon o suradnji između Vlade i Hrvatskog sabora po pitanjima vezanim za EU. Mi smo na samo 4,5 mjeseca malo više od toga do ulaska u EU i još uvijek nemamo taj zakon, a on je bio najavljivan još tijekom prošle godine. Očekivali smo ga zato što se moramo pripremiti kao Hrvatski sabor na nove okolnosti, moramo izbjeći situaciju kojom ćemo ne kritički preuzimati pravne norme iz EU bez prave rasprave, bez prave analize. Dakle, potrebno je ustrojiti jedan kvalitetan sustav prilagođen naravno hrvatskim uvjetima. Mi moramo utvrditi jasnu proceduru, cirkuliranje dokumenata, moramo utvrditi ulogu nadležnih državnih tijela. Mi moramo imati više analiza i rasprave i o uredbama koje ćemo izravno primjenjivati i o direktivama koje ćemo prenositi u hrvatsko zakonodavstvo. Da bi smo to mogli mi moramo imati taj zakon i pozivam vas zaista da što žurnije taj zakon dođe u Hrvatski sabor kako bismo se i kao zastupnici mogli pripremiti na kvalitetno obnašanje svih dužnosti vezanih za funkcioniranje Hrvatske u EU. I zaista, apeliram još jedanput i na vladajuću većinu i na Vladu da se to napravi što prije. Što se tiče ovih 108 zakona vidljivo je da je najveće opterećenje u prvom i drugom kvartalu, što je i logično. Imamo razumijevanje i podržavamo kao Klub zastupnika HDZ-a zaključak Odbora za Europske integracije i sami smo u njemu sudjelovali. Dakle, spremni smo prihvatiti jednu ubrzanu proceduru koja naravno neće ići na uštrb kvalitete, ali s obzirom na vrstu dokumenata, na vrstu zakona i pravnih normi koje moramo ustrojiti smatramo da je moguće u dobrom, brzom ritmu to učiniti i zadržati demokratičnost i kvalitetu. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicama, kolegice i kolege. Na početku bih htio izraziti zadovoljstvo i čestitati ministrici vanjskih i europskih poslova na dogovoru koji je postignut i koji se nadam će biti potvrđen od strane Vlada Republike Hrvatske i Republike Slovenije koji uključuje i ratifikaciju Hrvatskog pristupnog ugovora u Slovenskom parlamentu. Radi se o vrlo važnom, zacijelo vrlo teškom zadatku. Sigurno nije bilo jednostavno, znamo više-manje sve okolnosti koje su okruživale taj događaj. Ne treba ulaziti u to zašto se to nije dogodilo ranije, ali dakle to je svakako bio važan i težak posao i svako treba izraziti zadovoljstvo i odati priznanje onima koji su došli do toga sporazuma. Što se ovoga prijedloga plana usklađivanja tiče on je i kao što se vidi i kao što su kolege rekle i naravno ministrica u uvodnom izlaganju, vrlo detalja. Dakle, samo u prvom kvartalu uključuje 92 zakona i to neke od tih zakona su vrlo markantni zakoni, vrlo važni temeljni zakoni za svoja područja kao što su Zakon o tržištu plina, Zakon o zaštiti prirode, Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o otpadu, Zakon o državnim potporama, obaveznom zdravstvenom osiguranju itd. i jedan cijeli niz drugih zakona koji je zapravo puno lakši jer se radi, u tehničkom smislu lakši, jer se radi samo o preuzimanju direktiva Europske unije, odnosno njihova implementaciju u hrvatski zakonodavni sustav. Bit će vjerojatno, odnosno sigurno lakše nakon što Hrvatska postane punopravna članica, jer kao što vidite ovdje u poglavlju, dodatnom materijalu koji smo dobili, usklađivanje prema novom pravnom stečevinom Europske unije koja je nastupila nakon potpisivanja pristupnog ugovora, radi se samo o 7 zakona. Što znači da će dinamika i naše aktivnosti na trajnom preuzimanju pravne stečevine Europske unije zapravo biti ležernija, koja će naravno omogućiti da kvaliteta toga procesa i u Hrvatskom saboru, ali naravno jednako tako i u ostalim tijelima Vlade RH, bude bolja i da ta dakle, konačni rezultat te implementacije bude kvalitetniji, naravno u općem interesu RH i njenih građana. Taj proces koji smo mi prošli je bio proces u kojem, koji je bio poseban, u kojem nažalost nije bilo moguće uključiti na puni način niti sve kapacitete Hrvatskog sabora, a pogotovo ne javnosti RH. Ali mi na tome moramo raditi, da Hrvatski sabor, da to nije samo razumljiv postupak, nego da svaki od tih zakona, svaka od tih direktiva nađe odgovarajući tretman i naravno u Vladi, što je i do sada bilo, ali svakako i u tijelima Hrvatskog sabora. I zato je vrlo važno da što je moguće prije donesemo Zakon o odnosima Vlade i Hrvatskog sabora. Na pitanjima praćenja provedbe pravne stečevine Europske unije, a taj bi zakon mogao omogućiti da i ukupni odnosi Hrvatskog sabora i Vlade, dimenzija doprinosa Hrvatskog sabora bude kvalitetnija i veća. Dakle, ne samo na pitanjima koja se tiču Europske unije, nego na svim pitanjima, dakle temeljna, zakonodavna, ali i nadzorna kontrolna uloga Hrvatskog sabora. Preko tog zakona posredno može biti pojačana i biti bolja nego što je to bilo do sada. Ovaj plan usklađivanja prati i program Vlade RH koji je puno širi od ovoga, koji uključuje ne samo zakonodavne mjere nego i podzakonske mjere, ali i provedbu tih mjera. Taj dokument je dostupan, on je vrlo širok na nekakvih 250 stranica, drugačije izrađen ove godine, nego prethodnih godina, prilagođen procedurama i tehnički usklađen sa dokumentima koje ćemo morati donositi svake godine kada budemo punopravna članica. Pa bilo bi dobro da pogledamo malo i taj dokumenat, da vidimo kako on izgleda jer je puno širi od ovog zapravo tabelarnog prikaza plana usklađivanja. Nadam se naravno da će i monitoring koji će uskoro biti izvješće Europske komisije u toj fazi monitoringa, da će biti dobro, pozitivno za Hrvatsku da neće biti poteškoća, mi smo za to ostvarili uglavnom sve moguće i potrebne pretpostavke, ispunili tih 10 uvjeta i one sporedne uvjete koji se nalaze, koji nisu numerički iskazane, a nalaze se u zadnjem izvješću Europske komisije. Ali treba reći da monitoring zapravo je procedura koja sve više i više, ne samo kada se tiče Hrvatske, nego Europske unije postaje tema Europskog parlamenta i nadam se, i vjerojatno Europske komisije, Europskog vijeća. Ovoga časa u Europskom parlamentu postoje 2 amandmana koja se tiču neke vrste monitoringa nad Hrvatskom. Jedan j amandman koji se tiče monitoringa na pitanju naše spremnosti, prihvaćanja kohezijskih fondova Europske unije, a drugi je amandman koji se tiče borbe protiv korupcije nakon pristupanja Europskoj uniji. To su dva amandmana koje su podnijeli jedan bugarski i jedan rumunjski zastupnik Europskog parlamenta. Pretpostavljam da ti amandmani neće dobiti većinu političkih skupina zato što Hrvatska nema razloga da bude u posebnom statusu u odnosu na druge članice ali postupno se uvode mehanizmi monitoringa za sve zemlje EU ne samo nove članice EU nego na sve zemlje i ove procedure o kojima se raspravlja u Europskom parlamentu o nadzoru proračunske politike, donošenja proračuna i mjerama koje se predviđaju za one zemlje koje uđu u stanovite proračunske poteškoće, to je univerzalni monitoring. Neka vrsta monitoringa na tom osjetljivom proračunskom području a govori se naravno o drugim vrstama monitoringa. Europski semestar koji je usklađen, koji je orijentiran prema rastu ali uključuje ne samo gospodarsku politiku i politiku rasta nego i ostale dimenzije politika u zemljama, također je neka vrsta monitoringa i logično je da EU razmišlja i u perspektivi zapravo uvede neku vrstu univerzalnog monitoringa za sve zemlje. Da je ta vrsta monitoringa postojala vjerojatno ne bi došlo do ovih poteškoća ili bi se teže ušlo u ove poteškoće koje imaju značajan broj zemalja EU tako da se toga u biti ne treba toga bojati. To je vrlo logično za jednu takvu instituciju koja je vrlo komplicirana, ali ono što je tu važnije od toga zapravo je taj samo monitoring koji bi trebali sebi postaviti a to je dakle osnaživanje tih tijela koja trebaju raditi na provođenju Direktiva EU ali naravno i gledati i sve ostale podzakonske aktivnosti koje se događaju u ministarstvima da bi ta provedba bila u skladu s nekakvom intencijom temeljnih dokumenata i u skladu sa ostalim zakonima odnosno zakonodavstvom Hrvatske. I to je pitanje toga zakona o odnosima Hrvatskog sabora i Vlade i naravno očekujem da ćemo što je moguće prije dobiti taj zakon. Nedavno je u Hrvatskom saboru bila jedna konferencija, okrugli stol o ulozi Finskoga parlamenta u tom postupku s obzirom da je Finska relativno nova članica EU dakle nije u ovom zadnjem, predzadnjem valu. Ali je ona je također u nekoj vrsti tranzicije usvojila mehanizme koji su vrlo, vrlo afirmativni i daju vrlo visoku ulogu parlamenta što bi u konačnici naravno trebalo donijeti kvalitetu cijeloga postupka, pa kada budemo donosili taj zakon ne bi bilo loše pogledati i koja su to finska iskustva, ali naravno i pozitivna iskustva drugih zemalja. Klub zastupnika HNS-a će dakle prihvatiti prijedlog plana i očekujemo naravno da ćemo taj plan i u prvom planu, i u drugom ostvariti i naravno očekujemo da će u onim kvartalima nakon toga kada se bude preuzimala nova pravna stečevina da će biti lakše i da će to preuzimanje biti kvalitetnije. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Prijavljene su dvije replike. Prva replika i poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Radoš, kolega Grubišić je već rekao da će klub HDSSB-a poduprijeti ovo, međutim ja moram priznat da ste me iznenadili na početku vaše rasprave kada ste ju započeli s čestitkama ministrici vanjskih poslova gospođi Pusić. Na čemu čestitke? Što vi to znate a da mi ostali ne znamo? I što to ne zna, ne zna ni koliko sam upoznata cijela hrvatska javnost? A što ako se kojim slučajem pokaže da je dogovor bio na možda i na štetu nacionalnih interesa ili hrvatskih građana, možda štediša, možda. Čudno je da vi upućujete čestitku a na naše pozive gospođi ministrici da upozna saborske zastupnike barem djelom sa sadržajem onoga što zanima cijelu hrvatsku javnost nema odgovor. Čuli smo već kako slovenski ministar traži odobrenje odbora svoj parlamenta a mi zastupnici u Hrvatskom saboru o tako važnim pitanjima koji jesu od opće nacionalnog interesa evo znamo za sada manje i od vrabaca na grani. I rekli ste da u vašoj raspravi kako se Hrvatski sabor često ima kontrolnu ulogu. Pa evo mislim da je i ovo dokaz kao i mnoge druge stvari kako smo mi najčešće samo smokvin list za odluke i djelovanja Hrvatske Vlade. I zato očekujem da ćemo saznati na čemu se temelje vaše čestitke od gospođe ministrice. Hvala.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Dakle vi znate kolega da je pitanje tog sporazuma vezano uz problem i pitanje ratifikacije. Dakle nije apsolutno interes RH da do te ne ratifikacije dođe bez obzira tko bi za to bio kriv. Sigurno bi to bilo na štetu RH. Ja čestitam na postizanju dogovora, ja nemam nikakvu posebnu informaciju koju vi nemate. Prema tome sama činjenica da je došlo do postizanja dogovora već zaslužuje priznanje. Kakav je dogovor ja ne znam. Naravno da očekujem da su u najvećoj mogućoj mjeri u tim vrlo kompliciranim odnosima zaštićeni interesi RH, ja sam u to uvjeren. Naravno kada ulazite u razgovor i pregovore uvijek da bi nešto dobili, nešto morate dati. I naša se politička tehnologija nikada nije s time mogla nositi i svaki pokušaj da se dođe do dogovora bio je napadan jer nešto uvijek kada postižete dogovor morate dati i to naravno da je i u ovom slučaju sigurno tako bilo i ne može biti drugačije i nitko to ne bi mogao napraviti drugačije. A da li će ministrica izvijestiti Sabor odnosno reći nešto o tome, to ćemo vidjeti. Naravno ona će to procijeniti s obzirom koje je preuzela koje ima prema Vladi RH, koje ima prema slovenskoj strani s kojima je pregovarala, o tome će se ministrica sama očitovati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Kolega Radoš, dobro je što ste u svojoj raspravi uočili da stupanjem Hrvatske u EU 1.srpnja ove godine će morati doći do zakonske preregulative ili regulative u kojoj ćemo morati računati na transmisiju nadležnosti Europskog parlamenta, EU komisije prema hrvatskoj Vladi i hrvatskom Parlamentu odnosno Hrvatskom saboru. Zbog toga će biti zaista neophodno donijeti nove zakone o odnosima hrvatske Vlade i Hrvatskog sabora kako ne bismo ostali nekakav tradicijski fikus mi ovdje i zastupnici i Hrvatski sabor. Ono što ste govorili o monitoringu i o prijedlozima jedne Bugarske i jedne Rumunjske zastupnice u EU parlamentu, pa valjda su oni poučeni svojim vlastitim iskustvom iz svojih zemalja u kojima upravo cvjeta korupcija i kriminal pa su onda pokušali da i Hrvatskoj nametnu takav monitoring. A što se tiče kontrole trošenja novaca, točno je da Europa ne kažem steže remen, negoli zaista pokušava utvrditi mogućnosti nadzora trošenja novca. Na plenarnoj sjednici u EU parlamentu je rečeno da je EU dala potporu za demokratsku revoluciju u Egiptu 5 milijardi eura. I što je dobila? Demokratsku revoluciju. Ali Egipat nije danas tema ove naše sjednice ali evo recimo jedna od tih stvari je 5 milijuna eura za razvoj demokracije. Pa što je tražila to je i dobila. Evo tako se troše i europski novci a zaista je monitoring i nadzor trošenja takvih novaca koje Europa daje iz džepova poreznih obveznika 500 milijuna stanovnika EU potreban i to nije nikakav problem.
Hvala lijepa. Ovime smo iscrpili listu klubova zastupnika prijavljenih za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prva je poštovana zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo potpredsjednice ministrice sa suradnicama. Želim na početku reći nešto što vjerujem da i o čemu svi mi danas ovdje razmišljamo kada gledamo ovaj plan koji je plan usklađivanja da možemo reći da smo mi pri samome kraju onog posla kojeg smo si sami zacrtali nakon potpisivanja pristupnoga ugovora 9.procina 2011.godine, dakle proces prilagodbe. S tim da osobno mislim da ćemo i dalje morati puno raditi nakon 1.srpnja 2013.godine i da će to biti stalan proces jer kada živite i kada postanete član jedne obitelji onda se stalno naravno morate na određeni način i prilagođavati i naravno ustrojavati sve ono što život u takvoj obitelji normalno i zahtjeva. Zato se i ja danas kao članica Hrvatskog sabora nadam da će i uloga odbora u Hrvatskome saboru u tom procesu osobito nakon 1.sprnja 2013.godine dakle ove godine dobiti daleko veći značaj, da će rad u odborima zaista dobiti svu onu puninu koju vide i naši promatrači u ovom trenutku u EU parlamentu što to u EU parlamentu znači i da ćemo mi u odborima zaista detaljno raspravljati da ćemo brusiti zakone, da ćemo brusiti odluke i da će i izvješća naših odbora na plenarnoj sjednici dobiti drugačije značenje. One se ili se podnose ili se ta izvješća pročitaju rutinski, međutim vjerujem da će i u radu Hrvatskoga sabora ulazak Hrvatske u EU donijeti novine i da će dati punu snagu Hrvatskoga sabora u Hrvatskoj koja živi u sustavu parlamentarne demokracije gdje Vlada odgovara Saboru, gdje se Vlada bira u Hrvatskome saboru. Dakle, mi u ovom trenutku čekamo nekoliko važnih odluka. Čekamo svakako izvješće koje će vjerujem i sigurna sam i nadam se biti pozitivno. Slušala sam jutros na Hrvatskome radiju međutim riječi izvjestitelja za Hrvatsku koji je rekao da od 10 zahtjeva koji su postavljeni Hrvatskoj dodatno oni čekaju da se ispune još dva. Posebno je stavio naglasak na brodogradilište, ali vjerujem da će to do kraja ovoga mjeseca biti riješeno. To je nešto što u ovom trenutku kada se borimo da bismo riješili slučaj Ljubljanske banke, nikako gospođo ministrice ne smijemo ispustiti iz vida i vjerujem da Vlada RH o tome itekako vodi račina. I naravno čekamo i svi smo i cijela Hrvatska je u jednoj velikoj čekaonici oko dogovora sa Slovenijom vezano za Ljubljansku banku. Vjerujem zapravo bih mogla reći sigurna sam iako su zahtjevi mojih kolega opravdani da gospođa ministrica danas nešto kaže o dogovoru, da neke osobito detalje nećemo moći danas dobiti jer je to bilo tako i kad smo dogovarali oko arbitražnog sporazuma za rješenje graničnoga pitanja. Međutim, vjerujem i nadam se da Vlada Republike Hrvatske i ministrica nakon dogovora jučer u Sloveniji vodi računa o tome da kakav god dogovor bio mora biti u skladu sa interesima Republike Hrvatske, interesima hrvatskih štediša jer se radi o pojedinačnim individualnim pravima, ali i interesima države kad govorimo naravno o prenesenoj štednji jer je država stala na mjesto Ljubljanske banke i naravno isplatila one iznose koji su hrvatski štediše zahtijevali. Ja mogu reći danas iz ove pozicije naravno oporbene zastupnice da je blokada Republike Slovenije potpuno i vidljivo nepravedna i to nam se događa ne znam po koji put jer kad je slovenski premijer gospodin Borut Pahor 9. prosinca 2011. u ime Republike Slovenije na kraju svih procesa. i vanjskopolitičkog odbora i parlamenta i odluka Vlade i tako redom itd., koji su svi rekli da je Hrvatska završila svoj posao i kad je Borut Pahor stavio svoj potpis 9. prosinca u Bruxellesu onda je on tim potpisom rekao: u ime Republike Slovenije, prijateljske susjedne države, Hrvatska je svoj posao, veliki, ogroman, pretežak, najteži posao do sada u potpunosti obavila. I zato je naravno izvlačenje problema Ljubljanske banke koji je definitivno bilateralno pitanje, definitivno su u tome oštećeni hrvatski štediše, kao prepreku za ulazak Hrvatske u Europsku uniju dakako nepravedno, ali mi smo u poziciji da Hrvatska nije članica Europske unije, a Slovenija je u poziciji da je jedna od 2 članice Europske unije i kad mi 1.srpnja ne bismo postali članica Europske unije Slovenija bi i dalje bila članica Europske unije. To što bi doživjela kritike, to što bi dužnosnike Republike Slovenije netko gledao s prijekorom to nama naravno ništa ne znači. Zato se slažem da svi zajedno damo potporu Vladi u ovom trenutku da na tragu ja vjerujem dobrog dogovora koji je jučer naznačen da ide dalje, vodeći računa o tome da nemamo vremena, da je nama svaka minuta dragocjena jer politička situacija u Sloveniji je tako krhka da ako naravno kao što je ministrica rekla upoznat će Vladu, upoznat će premijera hrvatskoga. Što ako gospodin Erjavec upozna Vladu, upozna premijera, a oni se s tim ne slažu. Odnosi su takvi, opstanak Vlade je na staklenim nogama, parlamenta također i naravno da mi moramo voditi računa iako nam to ništa ne pomaže, o tome da kad i sve bude završeno, a vjerujem da hoće i kad svi procesi u Sloveniji budu završeni i ratifikacija naravno, a vjerujem da hoće, da onda naravno se može dogoditi da netko izađe, neka mala stranka, bilo tko i zatraži referendum. Dakle u tome se u mnogome, kolega Grubišić je govorio o tome kakva je praksa u Sloveniji i u tome se naravno praksa u Sloveniji i zakonodavstvo dosta razlikuje od onoga u Hrvatskoj, dakle lako je doći do referenduma, odnosno do zahtjeva za referendum i onda cijeli postupak ponovo zastaje, treba čekati rezultate referenduma. Ja vjerujem kad bi se i to dogodilo da bi Hrvatska prošla ponovo i na tom ispitu u Republici Sloveniji jer to pokazuju istraživanja, veliki veliki dio građanki i građana Republike Slovenije želi da Hrvatska bude članica i da konačno prestane to prepucavanje i da konačno živimo mirno kao susjedi koji će zauvijek ovdje živjeti. Zauvijek i tu se dakako ništa ne može promijeniti. Sjećam se razdoblja 2009. i blokade, slovenske blokade, nemojte zaboraviti da je tada Republika Slovenija blokirala 14 od 35 naših poglavlja i da nismo pronašli rješenje kroz arbitražni sporazum mi bismo i danas stajali na mjestu jer bi Republika Slovenija i dalje blokirala tih 14 poglavlja. Po mom mišljenju dakle nepravedno jer smo mi kroz pregovore rješavali i teško naslijeđe rata, agresije na Hrvatsku, teško naslijeđe onoga što nam je bilo nametnuto i ratne zločine, naravno reformu pravosuđa kao nešto za što smo se sami odlučili, ali sada na kraju toga puta bilo bi zaista tragično da nam se bilo što zapriječi da 1. srpnja ove godine dignemo čaše u zrak i jedni drugima čestitamo. Jer napokon u političkom smislu za našu zemlju ova je gotovo bi se moglo reći i jedina točka oko koje zapravo postoji taj tzv. konsenzus, odnosno suglasje o tome da Hrvatska mora sjesti za stol europskih država i naroda i da mora postati članica Europske unije. Mi smo dakle svoje napravili. Gospođo ministrice, ja vas molim da i u pregovorima do kraja s Republikom Slovenijom vodite računa, vjerujem da to i činite, o one dvije važne točke vezane za rješenje problema Ljubljanske banke, da se radi o individualnim pojedinačnim pravima i da se to pitanje mora regulirati u skladu sa međunarodnim ugovorima. Svakako na kraju sretno i vjerujem da ćemo vrlo brzo moći i ovdje u parlamentu svi odahnuti i vjerujem da ćete nam onda u detalje iznijeti sve pojedinosti oko razgovora i pregovora oko rješenja i ove zadnje vjerujem prepreke. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovana kolegice zastupnice, kako bi rekli po slovenski lahko je doći do referenduma u Sloveniji ali nije u Hrvatskoj, u Švicarskoj je još lakše doći do referenduma. Nažalost, ni vaša Vlada ni ova Vlada Zorana Milanovića nije dopustila takvu elastičnost u raspisivanju referenduma u ovoj našoj državi. No govorili ste o Sloveniji i o vašim razgovorima sa Pahorom. Ja se bojim i građani Republike Hrvatske sasvim sigurno žele znati hoće li podmorje sjevernog Jadrana eksploatirati Slovenci, hoće li ribariti u hrvatskim teritorijalnim vodama i hoće li naši ribari moći ribariti u njihovim. I ako je sad kad uđemo u Europsku uniju to nekakvo zajedničko more, a na kraju krajeva hoće li i pašnjaci i šume ispod Svete Gere ući u sastav poljoprivrednog zemljišta Tihomira Jakovine našeg ministra ili ćemo morati se odreći tih površina pašnjaka, oranica, šuma, njiva koji su na Svetoj Geri i oko Svete Gere. I još nekih niz drugih da kažem zemaljskih kako bi se reklo problema koje imamo, graničnih problema sa Republikom Slovenijom. Na kraju bojim se da ćemo na kraju ipak ako ne sve ali dati dobar dio svog za svoje, mijenjat ćemo svoje za svoje. Ništa nećemo dobiti a barem ćemo dio izgubiti. To je strah i bojazan ja vjerujem cjelokupnoga naroda hrvatskoga i građana Republike Hrvatske.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Što se tiče referenduma u Republici Hrvatskoj, moje je stajalište da su odredbe Ustava, našega hrvatskoga Ustava o referendumu dobre i da ih ne treba mijenjati. Jer kao što vidite i iz iskustva Republike Slovenije mogućnost učestalog gotovo bih rekla svakomjesečnog referenduma o određenim pitanjima gotovo da može blokirati rad Vlade. Jer Vlada je ta koja je odgovorna. Ona za svoje dobre ili loše odluke odgovara na izborima. Ali neprekidno opstruirati rad Vlade, rušiti Zakon o mirovinskom osiguranju, Zakon o radu itd. itd. na referendumu zapravo blokira Vladu i ona postaje potpuno nemoćna i u konačnici nevažna. Dakle, ja to je moje osobno mišljenje. Dobre su nam odredbe na referendum rijetko zaista kad se radi o ključnim nacionalnim pitanjima. to je moje stajalište. Možete se složiti ili ne, a što se tiče ovih vaših sada bojazni možete ih izvlačiti još jedno tisuću o tome što bi bilo kad bi bilo itd. Arbitražni sporazum određuje da će arbitražni suci odlučivati na temelju međunarodnoga prava. To će biti najbolji stručnjaci i oni će učiniti sasvim sigurno u skladu sa najboljim ponavljam odredbama međunarodnoga prava i ne treba očekivati. To zaista bi bilo loše plašiti ljude u Hrvatskoj koji su na referendumu u konačnici građani su rekli za Europsku uniju ne treba ih sada plašiti da će Arbitražni sud donijeti odluke koje će biti na štetu Hrvatske.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković, izvolite.
Evo uvažena kolegice, ja bih se složio u jednom dijelu sa vama da problem Ljubljanske banke se ne može vezati za slovensku ratifikaciju i ne može biti uvjet. Oni trebaju dati potpis kako bi ušli 1. srpnja u Europsku uniju. I ne može biti uvjet za ratifikaciju sporazuma. Međutim, hrvatska Vlada bez obzira koliko je odgovorna a to često spominje i predsjednik Milanović izvire iz ovoga Sabora. Iznad hrvatske Vlade je Sabor i u prošlosti smo se mi nagledali tapšanja, poljubaca po ramenu, stiskanja ruku sa slovenskim političarima ali to Hrvatskoj do dan danas nije donijelo ništa dobro. I smatram da i hrvatska javnost, a posebno smatram da je bilo dovoljno vremena od jučerašnjeg sastanka upoznati i Vladu i premijera sa mogućnostima i modelima rješavanja problema Ljubljanske banke. Dakle, smatram da i hrvatska javnost i saborski zastupnici u ovom trenutku trebaju jer to je i interes i ovog Hrvatskog sabora trebaju biti upoznati s modelima rješavanja tog problema. Ali u svakom slučaju Republika Slovenija ne može uvjetovati rješavanje problema Ljubljanske banke sa ratifikacijom. Ne ulazeći sada u štetnost onog Arbitražnog sporazuma koji je ipak otvorio pristup pregovaranja i praktično bila ucjena Republike Slovenije prema Hrvatskoj, ali u stvarnosti ponovit ću ono što sam rekao prije nekoliko godina. Može se desit da Hrvatska ostane i bez Piranskog zaljeva i bez Svete Gere i bez onih pašnjaka i oranica podno Svete Gere, ali može ostati jer morat ćemo pristati na rezultat Arbitražnog sporazuma, a može ostati i bez Ilice u Zagrebu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa neću više oko Arbitražnog sporazuma. Mislim da zaista nema smisla jer dovoditi Arbitražni sporazum i konsenzus u Hrvatskome saboru oko toga kako ćemo rješavati granično pitanje, deblokirati pregovore i postati članica Europske unije mislim da je ridikulozno i ne bih više o tome raspravljala. Ali samo oko ovog načina na koji se političari iz dvije zemlje primjerice iz određenih zemalja sastaju kako kažete da se tapšaju. Pa mislim to je uobičajeno u cijelom svijetu da ljudi pristojno dođu, da se rukuju, da se i poljube i svakako je bolje nego da dolaze sa sjekirama na leđima na razgovore o teškim pitanjima. Hvala.
Hvala lijepa. Na kraju rasprave u ime predlagatelja poštovana potpredsjednica Vlade ministrica vanjskih i europskih poslova Vesna Pusić. Izvolite poštovana potpredsjednice Vlade.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zahvaljujem zaista svim klubovima i svima koji su sudjelovali u ovoj raspravi. Možda jedna od stvari o kojoj rijetko govorimo, a koju ja neobično cijenim i smatram važnom je da je tema hrvatskog napretka, reformi na način korištenja europskog konteksta da bi se to postiglo od dolaska do konsenzusa na toj temi da smo uspjeli kao politička zajednica zadržati taj konsenzus kroz sve druge poteškoće, neslaganja, Scile i Haribde kroz koje smo prolazili da smo bili u stanju i jesmo u stanju zadržati taj konsenzus i mislim da i današnja rasprava to potvrđuje. Ja osobno smatram da je to zaista jedan vrlo pozitivni znak našeg sazrijevanja kao političke zajednice. Dozvolite da kažem nekoliko stvari kao komentar ili odgovor na ono što su zastupnici pokrenuli u svojim raspravama. Zakon o odnosu Sabora i Vlade – ja se slažem, to je neobično važan zakon i nadam se da će biti vrlo brzo pred vama budući da je nacrt gotov. I u ovom trenutku je u usuglašavanju unutar Vlade. To je kao što ste rekli neobično važan zakon zbog toga što određuje i mnoge ove stvari koje su neki od sudionika u raspravi danas spomenuli pa između ostalog i ono što se odnosi na važnost parlamentarnih odbora. Istina je da parlamentarni odbori i po mom mišljenju bi to bilo ne samo dobro i pozitivno nego će biti i nužno zato što će veliki dio ovog posla koji momentalno radi Vlada će prijeći na parlamentarne odbore, u prvom redu parlamentarni Odbor za Europu ili europska pitanja koji je ekvivalent našeg Grand commitea ili Velikog odbora recimo u finskom Parlamentu koji je ovdje spominjan i koji zato i ima i konstituirana je cijela ova puno snažnija potpora, služba da bi mogao de facto odlučivati, može tražiti preporuku Vlade ali i ne mora. Preporuka Vlade je sa tog stanovišta samo pitanje olakšavanja posla ili ne, ali odbor ne mora tražiti preporuku Vlade, može samostalno odlučiti što ide na sjednicu, a što se primjenjuje neposredno. Dakle, temeljem tog zakona koji može stupiti faktički, formalno može početi funkcionirati od našeg punopravnog članstva, ali ja smatram da je dobro da imamo neko vrijeme da o tom zakonu se razgovara i u Parlamentu i u javnim raspravama jer je to zakon koji će imati veliki utjecaj na funkcioniranje i Sabora, ali i predstavnika Hrvatske vlade u europskim institucijama budući da će se morati definirati način usvajanja stajališta koje će predstavnici Hrvatske vlade jer zastupnici u Europskom parlamentu neće biti predstavnici Hrvatske vlade oni će biti predstavnici Hrvatske izabrani na posebnim izborima, a predstavnici izvršne vlasti će biti predstavnici ajmo reći institucija vlasti u Hrvatskoj. I tim zakonom se regulira i taj važni moment što i na koji način se određuju stavovi koji ministri koji se redovito sastaju su naravno šefovi vlada ili država u Europskom vijeću, ministri vanjskih poslova, ministri financija, ministri poljoprivrede. Ajmo reći to su najčešći i najredovniji sastanci. Dakle, morat će se znati što zastupaju. Taj zakon dakle kao što sam rekla nacrt je napravljen, u ovom trenutku se vodi rasprava i usuglašavanje nekih stvari unutar tih prijedloga u Vladi i čim to bude u nekoj formi da može otići iz Vlade ne samo u Parlament nego i u javnu raspravu biti će tako. Što se tiče primjedbe da je pola prvog kvartala isteklo mi u ovom trenutku imamo 16 ili 17 zakona koji su iz tog prvog kvartala riješeni i imamo pa barem recimo jedno 30-ak koji su u različitim pripremnim fazama. Dakle, nije tako tragično kao što može na prvi pogled izgledati. Što se tiče spominjanja memoranduma, odnosno podneska koji smo u skladu sa Ugovorom o arbitraži, a koji se ne odnosi na ovaj jučerašnji sastanak niti na sadašnje dogovore to je jedan proces što se tiče donošenja političkih odluka. Taj proces je završen. Dakle, ono o čemu se sada radi i znak je ja bih rekla određenog previranja ili neobično malo situacije u slovenskom Parlamentu i sa slovenske strane da je taj memorandum ili taj podnesak koji svaka strana u skladu sa Arbitražnim sporazumom mora podnijeti Međunarodnom ad hoc Arbitražnom sudu, a on mora biti izrađen od stručnjaka u oba slučaja vrhunskih i domaćih, ali i međunarodnih pravnih stručnjaka. Ono što se u Sloveniji dogodilo je da je takav memorandum izrađen ali se pojavio i neki da tako kažem alternativni koji je imao možda malo više političkih elemenata i parlamentarnom odboru ali to je izvanredna da tako kažem situacija ili odluka. Redovna procedura koja je predviđena je, da kad je jedanput, a sjećamo se da je arbitražni sporazum, ne samo ratificiran i u Hrvatskom i u Slovenskom, dakle saboru i državnom zboru. I nakon toga je u Sloveniji još išao na referendum. I arbitražni sporazum je prošao i ratifikacija arbitražnog sporazuma u Sloveniji prošla i na referendumu. I sad ova procedura dalje koja slijedi je direktno rezultat koraka definiranih u tom arbitražnom sporazumu. I u tom pogledu mi ju slijedimo apsolutno i u potpunosti i taj podnesak koji je hrvatska strana izradila je po ocjeni Vlade ne samo izrađen od vrhunskih stručnjaka, nego je i domaćih i međunarodnih, nego je zaista prvoklasan. Ali to je nešto što se podnosi onda međunarodnoj arbitraži. Nakon toga se oni, se to šalje Hrvatski slovenskoj strani, Slovenski hrvatskoj strani i svaka strana se treba očitovat o podnesku one druge strane. I nakon toga se prelazi na odlučivanje u okviru same arbitraže. Sjećate se da su imenovana 3 međunarodna pravnika, odnosno ne Hrvatska 1, sa Slovenske strane 1 i 1 sa Hrvatske strane. I u tom sastavu, a međunarodna ad hoc arbitraža donosi odluku. Dakle, u tom pogledu moram se složi s mojim slovenskim kolegom Erjavcem vrijeme politike ovdje završilo i nastupa vrijeme prava. I ovo što se sada radi je pitanje pravne struke i ekspertize. Nekoliko zastupnica i zastupnika je spomenulo jučerašnji sastanak koji naravno nije tema i nije na dnevnom redu. Gospodine predsjedniče ako dozvolite ja ću par riječi o tome, na upit reći. Dakle, to je jedan problem koji je na dnevnom redu od 92. godine, a u ovoj formi u kojoj smo ga dočekali danas je na dnevnom redu od 95. godine. Iz različitih razloga nije rješavan, pokušalo se riješit, pa se nije uspjelo, različite stvari ali sad da ne ulazim u genezu problema. Mislim da je ključno da čovjek, ako je u datom trenutku odgovoran za jedan posao, suoči se s tim i pokušava riješiti to. Tu ima i dvije vrste ili dvije kategorije štediša. Ima onih koji su prenijeli temeljem ponude Vlade RH u 90. godinama svoja potraživanja na Hrvatsku u jednoj formi kroz 10 godina to im je isplaćeno i to je ono o čemu mi razgovaramo. Dakle, ova, ovaj novac nema ni na koji način veza ni sa čim osim sa onim novcem koji je već prenesen na RH i koji je ona kroz 10 godina isplaćivala tim ljudima koji su se tako odlučili, o tome raspravljamo, o drugome niti, u drugo ne možemo ulaziti niti ne možemo raspravljati. To je političko pitanje u Sloveniji i mi možemo tvrdit da to nije dobro, da to nije lijepo ali je činjenica. I u tom smislu mislim da se moramo suočit sa činjenicom da ako je nešto, bez obzira da li mislimo da je pravedno, dobro ii bilo šta. Političko pitanje u susjednoj zemlji s kojom moramo riješit taj problem, o tome moramo i trebamo vodit računa. Mislim da je moguće u takvoj vrsti razgovora i pregovora, mislim da je moguće pristupiti na 2 načina, jedan je da pokušavamo vidjet tko će koga nadmudrit. I drugi je da pokušamo tretirati drugu stranu s kojom razgovaramo kao partnera i razumjeti da i jedna i druga strana sa tom odlukom mora moći živjet i moraju moć prihvatit u vlastitim institucijama. I ovom razgovoru smo pristupili iz te perspektive, dakle ne iz perspektive ko će koga nadmudrit i podmetnut mu nogu jer to su vrlo kratkotrajna rješenja, to su rješenja koja već drugi dan neko može reći, reko sam al sami i poreko. Dakle, moram i biti rješenja koja su izdržljiva i za jedno i za drugu stranu, naročito kao što je ovdje rečeno obzirom da se ne radi o zemlji koja je od nas 1000 kilometara udaljena, nego o zemlji koja nam je susjedna i uvijek će nam biti susjedna. I njima također se radi o zemlji ko će, koja im je susjedna i uvijek će im biti susjedna, naime o Hrvatskoj. Ja ne mogu govoriti o konkretnim sadržajima tog prijedloga, iskreno rečeno ne zato što nismo o tome razgovarali, već i sa premijerom i sa nekim članovima naše Vlade, nego zato što moramo ako smo partneri u tim pregovorima pričekati da slovenska strana također razgovara, dakle njihov ministar razgovara sa svojim premijerom i članovima Vlade i vidi da li je to njima prihvatljivo. On je kao i ja, u jučerašnjem razgovoru smo nas oboje ocijenili da je taj prijedlog izdržljiv koji je naravno kompromis i prihvatljiv i za jednu i drugu stranu i da omogućava pristupanje ratifikaciji hrvatskog pristupnog sporazuma u slovenskom parlamentu. Međutim to smo nas dvoje, da li će tako ocijeniti to nije dovoljno. To je jedan po mom mišljenju važan i značajan korak da smo nas dvoje došli do toga, ali to moraju procijeniti i jedna i druga Vlada i premijeri i držat ćemo se toga da dok ne postoji neki decidirani stav dotle nitko na svoju ruku jednostrano neće sa tim prijedlogom izlaziti u javnost. Što se mene tiče ja sam tako dala riječ i tako ću se toga držati. Spremna sam apsolutno odgovarati za činjenicu, ako oni prihvate taj prijedlog da sam ja smatrala u našem dogovoru da je to prijedlog koji je, nikome ne šteti, koji je u našem interesu, koji rješava i jednu vrstu pad pozicije u kojoj se Slovenija našla i koji je izdržljiv. Za to bez daljnjega sam spremna snositi odgovornost. Ako Hrvatska Vlada to prihvati i premijer, to znači da je i premijer spreman za to nositi odgovornost, ali ista takva stvar mora biti i sa slovenske strane da bi to držalo vodu. I u tom smislu nema apsolutno nikakve niti sumnje niti dvojbe da ćemo mi sadržaj tog prijedloga iznijeti ali ne prije nego što dobijemo odgovor sa slovenske strane što oni o tome misle. Jer bez neke vrste far playa u tome mislim da dogovora nema i mislim da uopće napretka u bilo kakvim a naročito međunarodnim odnosima nema. Ako ovo sve dobro prođe i bude prihvatljivo, onda je velika vjerojatnost da će Slovenija biti u stanju već u ožujku ratificirati naš pristupni ugovor. Ali to ovisi naravno o prihvaćanju i realizaciji ovog dogovora ili ovog rješenja. U ovom trenutku kao što znate imamo 22 ratifikacije, u pet zemalja nam je ostalo, u četiri su započeti procesi, od ta četiri u dvje su države barem do polovice ili preko polovice završeni, te dvije su Belgija i Nizozemska. U još dvje su započeti procesi to su Danska i Njemačka i u Sloveniji još nije započet. Ako sve bude u redu bit će započet možda i završen prije od nekih ovih koje sam ovdje navela. Par riječi što se monitoringa tiče. Mislim da je važno raditi razliku između monitoringa i višeg stupnja integracije EU. To su dva posebna procesa. Što se monitoringa tiče Hrvatska je upravno zbog nekih iskustava da sad ne spominjem zemlje, ranijeg proširenja je pod monitoringom od 1.7. 2011. dakle od okončanja pregovora ili od potpisivanja pristupnog ugovora do 30.06.2013. kad je zadnji dan našeg recimo izbivanja izvan EU upravo zbog nekih loših iskustava ranije. I zbog toga smo taj monitoring ne znači samo da vas netko gleda u tom razdoblju nego znači da vi uspostavite vlastite mehanizme, kontrole, recimo provedbe odluka, zakona, onog što je neka vrsta naše poteškoće uvijek bila da donesemo zakone dal se on faktički provodi. Dakle razvijaju se ti mehanizmi u tom razdoblju monitoringa. Što se tiče višeg stupnja integracije, to je posebna tema, to je rasprava u kojoj mi sudjelujemo, a još ćemo više sudjelovati kad budemo članicom. Taj više stupanj integracije odnosi se na četiri elementa, ekonomske politike, porezne ili fiskalne politike, proračunske politike i političke integracije. Cijela rasprava je započeta zbog krize eura, ne zbog krize u EU nego zbog kriza u monetarnoj uniji, u 17 zemalja ne 27, nego 17 zemalja monetarne unije sa normalnom konstatacijom. Jedinstvena je valuta a potpuno su neovisne ove politike koje se onda reflektiraju na snagu valute ili eura. I tako je počela ta cijela rasprava a onda je kroz, al to su zaista viši stupnjevi integracije je uvedeno i niz mjera ili mehanizama koji zahtijevaju harmonizaciju tih politika između država članica. I to je ona rasprava koja recimo o kojoj smo sada svjedoci koja se vodi s jedne strane između koncepta ova četiri viša stupnja integracije i koncepta britanskog premijera Camerona. Dakle različite vizije budućeg razvoja EU. Ali te 4 integracije nisu zapravo monitoring nego su stav, vizija razvoja Unije da mora ići ukoliko želi zadržati i razvijati zajedničku valutu da mora ići na viši stupanj integracije. I možda još jedna stvar vezana na 10 točaka. Govorilo s o brodogradnji, situaciji u brodogradnji je sljedeća, sa potpredsjednikom komisije i povjerenikom za tržišno natjecanje Almuniom je dogovoren novi model za sva tri brodogradilišta o kojima se radi prihvaćen, prihvaćen od strane investitora. "Brodosplit" ide prema tome da se ugovor potpiše 28.veljače, "Brodotrogir" ide prema tome da se ugovor ali što se komisije tiče prihvaćeno sve, da se ugovor potpiše koncem veljače, početkom ožujka. I "3. maj" je odobren model po kojem se ide u ovom trenutku. Uljanik kao investitor potencijalni provodi due diligense i tu bi se ugovor također trebao potpisati tokom proljeća. Ono što je važno je da je ispregovarano sa komisijom da modeli privatizacije ta tri brodogradilišta, a s druge strane i sa investitorima dakle sa kupcima koji stavljaju tu svoje novce, da su ispregovarani novi modeli privatizacije do onih detalja koji se odnose na novčane uloge u brodogradilište odnosno u sam projekt. I konačno, što se tiče arbitražnog sporazuma koji će odrediti granicu, vi svi znate što je njegov sadržaj i što određuje u ovom podnesku je i definirana su pitanja kako ih mi vidimo, odnosi se na granicu i granične točke. Sama granica ako se podsjetite, a ako ne možete pogledati, se određuje temeljem međunarodnog prava. To je prva točka, a nakon toga sve ostalo. E sada dalje od toga u ovakvoj vrsti sporova se ne može i mislim da kao što sam rekla ovdje nam je držati se pravne struke i sa tog stanovišta mislim da je ono rješenje kao što smo i ratificirali koje pravna struka donese za obje strane najpametnije. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo prijavljene 4 replike, ali prije nego što počnemo po replikama ja bih htio reći ovako, poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici informaciju koju smo dobili od poštovane potpredsjednice Vlade RH o bilateralnim odnosima i pregovorima RH i Republike Slovenije vezano za rješavanje pitanja vezanih uz Ljubljansku banku i njezinih klijenata u RH nije vezano za temu usklađivanje zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU niti je formalno vezano za ratifikaciju hrvatskog ugovora i zemalja EU. Naravno zahvaljujemo se što smo dobili informaciju u obliku koji smo dobili ali ne bih proširivao temu vezano za tu informaciju vezanu uz ovu točku dnevnog reda. To je molba odavde. A sada idemo sa replikama na izlaganje poštovane potpredsjednice Vlade. Prva replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvažena potpredsjednice, ministrice. 1966. engleska osvojila naslov prvaka, svjetskog prvaka u nogometu nepostojećim golom. To je taj fair play. Za fair play je potrebno dvoje i možda namjerno ili nenamjerno ste u svom razgovoru bez obzira što predsjednik Sabora apelira da ne spominjemo problem Ljubljanske banke ali možda namjerno i nenamjerno spomenuli ste da je upravo rješavanje problema Ljubljanske banke uvjet za dakle jedan od sadašnjih uvjeta slovenske strane za ratifikaciju sporazuma. U povijesti smo imali niz primjera slovenskog fair playa dakle uvjet za pretpristupni ugovor je bio arbitražni sporazum. Tada je mnogo ljudi iz struke govorilo da je taj arbitražni sporazum, ja se slažem da je sada prošlo vrijeme politike i da treba nastupiti vrijeme prava ali tada je mnogo ljudi iz struke pričalo da je taj sporazum u krajnjoj liniji štetan za Hrvatsku, iako je omogućio ali to je bio uvjet sa slovenske strane. Na kraju krajeva nekoliko zastupnika je ovdje glasovalo, među njima sam i ja, to otvoreno kažem, ali glasovao protiv tog arbitražnog sporazuma, ali glasovao je i sadašnji predsjednik RH Ivo Josipović tada, nakon toga je promijenio mišljenje. Bojim se, mislim svi zajedno ovdje želimo da Hrvatska uđe u EU, trebala je i prije. Nažalost EU je isključivo danas zahvaljujući hrvatskoj politici jedini izlazak iz ove krize. Ali imajući u vidu što se dešava u Sloveniji, može nam se desiti doista da jedan Joško JOras ili neka mala desna stranka zatraži referendum i da nam odgodi to pitanje ulaska u EU.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Poštovana potpredsjednice Vlade i ministrice vanjskih poslova, ja ću citirati vašu rečenicu. Ovaj prijedlog koji je postignut, ne znamo detalje, je za Hrvatsku izdržljiv. To je jedan pridjev u jednom trpnom obliku. Istovremeno, odnosno sinoć na televiziji gledam izjavu vašeg kolege Karla Erjavca koji kaže da je Slovenija postigla svoj interes i da su slovenski interesi zadovoljeni. Pogledajmo razliku u ta dva citata. Mislim da je puno toga jasno. Drugo, kada suvislo razmišljam onda sasvim sigurno zaključujem da je memorandum Slovenskog parlamenta na tajnoj sjednici osnažio poziciju Slovenije, ali što je učinio hrvatski, jesmo li mi o tome, jesmo li mi mogli vas osnažiti u pregovorima sa našim raspravama, nekakvim odlukama i zaključcima. Ja samo hoću da pomognem vašoj ulozi i vašem statusu tamo, ne samo vašem nego vi predstavljate hrvatsku Vladu i Hrvatsku državu. Prema tome, ako ovaj Sabor ima istu ulogu kao i slovenski parlament u Slovenskoj državi kako to da mi baš nemamo nikakvog utjecaja, a želimo osnažiti dakle ulogu pregovarača, vas osobno i hrvatske Vlade u tom procesu. Još nešto, vi nam ovdje niste rekli detalje ali Slovenski parlament da bi ratificirao ulazak Hrvatske u Europsku uniju mora znati detalje, tada će i javnost znati detalje. Pa ako vi nama ne kažete do tada valjda ćemo od Slovenaca znati što je to potpisano i što je dogovoreno. Moći ćemo to od Slovenaca ili će biti nekakvo istraživačko novinarstvo koje će ipak pročeprkati o čemu se radi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Pa ja razumijem suzdržanost gospođe potpredsjednice i ministrice, jasno je radi se o vrlo osjetljivom trenutku i neću postavljati nikakva pitanja vezana za sadržaj jučerašnjeg dogovora. Ali ono što me zanima i nakon vašeg završnog obraćanja i nakon jučerašnjih izjava, zanima me da li ste se vi zaista usuglasili sa slovenskim ministrom vanjskih poslova Erjavcem, da li vi nosite zajednički prijedlog svaki svojoj Vladi. Dakle to je jedna stvar, da li tu postoji 100%-tna usuglašenost jer sam čuo da postoji nekoliko varijanti i ne razumijem sad tko će s kojom varijantom pred svoju Vladu. Dakle to je jedno pitanje. Drugo pitanje je pitanje dinamike. Idući sastanak ako je točno što je preneseno u medijima je 19.2., dakle od 19.2. do 8.3. do kada zasjeda Slovenski parlament ostalo je svega 17, 18 dana. Da li postoji neki scenarij što će se događati u slučaju da 19.2. ne postignete finalni dogovor. Dakle to je jedna opravdana briga, ponavljam ne ulazim u sadržaj ali me zanima okvir. I druga stvar koja nije vezana za Ljubljansku banku već za Zakon o suradnji Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade. Po mojim informacijama taj zakon je već nekoliko mjeseci na konzultacijama u Vladi. Mi ne možemo kvalitetno raditi europske teme dok tog zakona u Saboru nemamo. Uzalud su nam priče o jačanju uloge odbora, o tome da ćemo mi nadzirati Vladu u procesu svih stvari vezanih za Europsku uniju ako nemamo tog zakona. Ja ne razumijem zašto toliko dugo traju te konzultacije i pozivam vas zaista da što prije zakon dođe u proceduru jer nije dovoljno da on dođe 1.7., mi 1.7. moramo biti pripremljeni za rad. Mi bi taj zakon trebali imati dva ili tri mjeseca ranije kako bismo mogli vježbati procedure po tom zakonu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa gospođo ministrice mene samo zanima, kažete i predsjednik Sabora je rekao da granice Ljubljanska banka nisu vezane uz ratifikaciju. Pa ako nisu vezane uz ratifikaciju zašto toliko buke o tome sada, zašto se ne čeka dok uđemo u Europsku uniju, zašto ne dobijemo od njih, zašto ne prihvatite našu kandidaturu, zašto ne ratificiraju i onda se govori o granicama, jer smo čekali od '91. da se te granice riješe i sad odjednom se te granice moraju riješit baš pred ulazak u Europsku uniju. Dakle mi znamo gdje su naše granice, a vi isto znate da granice se ne mogu mijenjat osim u Hrvatskom saboru, ako Hrvatski sabor to ne odobri. A da li sam dobro razumjela ili nisam, vi kažete sa sporazumom se ide dalje …/Govornica isključena./…
Uključite se poštovana zastupnice. Uključite se.
Ne znam da li sam dobro razumjela, rekli ste sa sporazumom se ide dalje ako se Vlada i predsjednik Vlade slože. Ali ponavljam, ako granice se mogu mijenjati uz pristanak Hrvatskog sabora da li mislite onda da to bude možda jedna tematska sjednica ili doći, još jednom objasnit nam o čemu se radi i koliko ste daleko otišli u pregovorima. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovana potpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih i europskih poslova Vesna Pusić.
Dakle samo nekoliko odgovora. Pitanje da li smo se kolega Erjavec i ja usuglasili oko onoga što nosimo kao prijedlog, da. 19.2. je naš sljedeći sastanak ali naravno da će vlade i predsjednici vlada i mi biti u komunikaciji cijelo ovo vrijeme da vidimo u kojem pravcu stvari idu i ako ovo ne uspije što bi se moglo. A što se same granice tiče, ona se ne rješava prije našeg ulaska u Europsku uniju niti je to neki uvjet. Mi smo arbitražnim sporazumom definirali to i taj proces ide neovisno o našem ulasku i rješavat će se nakon našeg ulaska jer naš ulazak je 1.7. a to će se rješavati 2014. Ne znam da li nakon toga, ali 2014. će se vjerojatno moći donijeti odluka. A što se Sabora tiče, Sabor je ratificirao, dakle sa 8 glasova protiv ukupno je ratificirao Arbitražni sporazum kojim je preuzeo odgovornost na sebe da provede odluku Arbitražnog suda kakva god ona bude i jedna i druga strana, i hrvatska i slovenska strana su to ratificirale i od takve vrste međunarodnih ugovora se ne odustaje. Dakle, to je ono što se Sabora tiče već donio odluku.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih i replika i odgovora na repliku. Dakle, možemo konstatirati da Europska unija nije naša sudbina, već naša svjesna i voljna politička odluka. Pa ćemo u narednih dana, mjeseci godina stalno razgovarati o odnosima Republike Hrvatske i Europske unije o našim interesima u Europskoj uniji i o europskim interesima valjda u Europskoj uniji. O prijedlogu plana usklađivanja glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sada idemo na sljedeću točku dnevnog reda. Prijedlog Plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog plana. Molim da se izjasnite. Tko je za prijedlog plana? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 118 glasova za donesen Plan usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2013. godinu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, radi se o provedbi službene razvojne pomoći Republike Hrvatske za 2011. godinu napominjem. Mi ćemo sada i ovo izvješće za 2012. imati ranije da uhvatimo onda neki tempo. 2012. smo uveli i neke promjene o kojima mogu eventualno govoriti i u koncipiranju razvojne pomoći. Međutim, razvojna pomoć je sve više, uvijek je i bila, ali je sve više način predstavljanja zemlje u svijetu, način definiranja nekog političkog profila, način zastupanja i obrane vlastitih i političkih i ekonomskih interesa i način sklapanja međunarodnih partnerstva bilo na razini zemalja koje su slične veličini i ekonomske snage, bilo na razini zemalja koje su vrlo različite veličine i ekonomske snage ali iz nekih razloga u nekim dijelovima svijeta imaju vrlo jasan zajednički interes. U koncipiranju naše vanjske politike, pa onda naravno i definiranju barem u grubo smjerova u kojima bi išli, jer naravno su sredstva ograničena sa razvojnom pomoći. Mi imamo 4 kriterija ili 4 pravca. Jedno je regija koja je očito za nas relevantna, mislim da to ne treba posebno objašnjavati za našu stabilnost i gospodarsku situaciju. Drugo su partnerstva sa zemlja Europske unije, dakle Europska unija kao jedan relevantni partner koja je sama po sebi najveći doprinos u službenoj razvojnoj pomoći daje na svijetu. Dakle, najveći davatelj te razvojne pomoći. Treće južni Mediteran koje je sada neobično relevantan zbog arapskog proljeća i dubokih promjena koje se događaju u zemljama južnog Mediterana, a s druge strane i zbog činjenice da je to naše malo šire susjedstvo i sa gospodarskog stanovišta i sa stanovišta političke stabilnosti i sa stanovišta migracija. Dakle, sa cijelog niza, po cijelom nizu kriterija je to za nas relevantno okruženje. I onda posebni slučajevi zemlje u kojima smo u mirovnim misijama i u partnerstvu sa nekim od velikih sila ili značajnih političkih međunarodnih čimbenika. Obzirom da bi kao jednu od ideja ili jedan od projekata koje imamo je povezivanje sudjelovanje naših vojnika i policajaca u mirovnim misijama povezivali i sa civilnim projektima koji zapravo znače razvojnu pomoć i Avganistan je jedan takav eklatantni primjer gdje je Hrvatska vrlo značajno sudjelovala i još uvijek sudjeluje u ISAF-u i sa povlačenjem međunarodnih mirovnih snaga. I mi smo jedna od zemalja koja je prihvatila dansku inicijativu da sudjelujemo u pomoći izgradnji institucija Afganistana nakon povlačenja većine vojske svakako nakon povlačenja ISAF-a. E sad, nakon tih općih recimo smjernica u kojem razvijamo hrvatsku razvojnu pomoć i argumenata zašto smatramo da je to važno. Zaista smatramo kod nas u kući da je to neobično važno. Moram reći istovremeno da se novac za službenu razvojnu pomoć koji Hrvatska daje se smanjuje umjesto da se povećava iako će sa ulaskom u EU Hrvatska davati sredstva kakva nikad nismo davali za bilateralnu razvojnu pomoć, dakle ono što direktno mi dajemo, će davati u zajedničku razvojnu i humanitarnu pomoć koju pruža EU i gdje naše prisustvo neće naravno i naša uloga neće biti na taj način vidljiva i morat ćemo realizirati kroz činjenicu našeg članstva u Uniji. U 2011. godini službena razvojna pomoć RH iznosila je 108 milijuna 616 tisuća 163,37 kuna, odnosno 0,03 bruto nacionalnog dohotka. I ta sredstva su se potrošila na 573 projekta. Taj iznos je de facto više-manje jedna četvrtina onog iznosa koji je registriran kao službena razvojna pomoć godinu dana prije, 2010., ali to je ajmo reći blago samo donekle točno. Donekle je točno jer se 2010. računala cijena prijevoda na hrvatski, zajedničke pravne stečevine EU koju smo dali susjedima pa se onda računala puta BiH, Srbija, Crna Gora, Makedonija i sve zemlje kojima smo to dali tako da je ta službena razvojna pomoć kroz to izgledala velika. Ako to odračunamo onda je realno smanjenje između 2010. na 2011. 8,84%. Dakle, 9% je smanjenje službene razvojne pomoći. Sukladno obavezama koje je Hrvatska preuzela u pregovorima u Poglavlju 30. – vanjski odnosi, Europska komisija iznijela je očekivanja da Hrvatska će doseći razinu izdvajanja za razvojnu pomoć koju EU predviđa za nove zemlje članice u visini od 0,17% BDP-a. Dakle, mi imamo 0,03. 0,17% BDP-a u 2010. godini, dakle godini prije nego za koju je ovo izvješće, i 0,33% BDP-a za 2015. godinu. Ovako kako ovi trendovi pokazuju već ovdje vjerojatnost je mala prema nikakva da ćemo mi postići tu vrstu sudjelovanja u službenoj razvojnoj pomoći. Dakle, taj iznos u odnosu na naš BDP. To se naprosto smanjuje iz očitih razloga, iz razloga proračunske situacije i smanjivanja sredstava koja kažem su vidljiva i početa su ovdje 2011. godine. Naravno ako se nastavi trend smanjivanja te razvojne pomoći to bi moglo ugroziti provedbu nove nacionalne strategije, razvojne suradnje za razdoblje 2015.-2020. i sa tog stanovišta mi zaista moramo pokušati pronaći način na koji možemo koncipirati tu razvojnu pomoć koristeći i naše intelektualne proizvode koje smo stekli u procesu pregovora o članstvu u EU. I u tom cilju smo formirali taj Savjet za tranzicijske procese, odnosno Centar izvrsnosti u kojem okupljamo ljude s kojima onda surađujemo. Recimo u BiH je bilo već nešto preko 130 polaznika različitih seminara na kojima se prenosi to znanje iz reformi vezanih za članstvo u EU. Obično vezano na vrlo praktične stvari. To radimo sa Crnom Gorom, u dogovorima smo sa Srbijom koja je iskazala interes, u dogovorima sa Moldovom s kojom smo potpisali i takav sporazum. Ali, očito je da moramo koncipirati na jedan novi način tu službenu razvojnu pomoć. Indikativan je i trend opadanja službene razvojne pomoći u odnosu na BiH. Zašto spominjem posebno BiH? Prvo zato što je činjenica pomaganja sunarodnjacima u drugim zemljama, dakle istim etničkim grupama u drugim zemljama je nešto što i Mađarska i Slovačka računaju kao sastavni dio svoje službene razvojne pomoći. I drugo, zato što je apsolutno najveći dio u tom smislu išao u BiH. Smanji se iznos, 2009. je bio 113 milijuna kuna, a 2011. 91 milijun kuna. Mi smo dosta se bavili uopće rekoncipiranjem te službene razvojne pomoći, pa tako i u odnosu na Bosnu i Hercegovinu. Dakle, po mogućnosti manji broj projekata sa jasnim ciljevima i mehanizmima izvještavanja o potrošenim sredstvima jer imate najnevjerojatnije stvari da se godinama financiraju, recimo jedne te iste stvari, famozne narodne nošnje, pa puta ne znam koliko svake godine, pa ograde, pa razno razne stvari koje se rade, a za koje nemate povratnu informaciju, da li su napravljeni? Zašto treba svake godine ispočetka jedan te isti projekt? U to se uvelo kasnije nešto, nešto reda sa idejom manje projekata, ali sa jasnijim rezultatima i mjerljivim i provjerljivim rezultata i sa jasnim ciljem da se radi o razvojnoj pomoći. Dakle, mora imati projekt, mora imati funkciju, mora biti u funkciji razvoja. To je ono što uvodimo kao kriterij i što se… Ono što je zaključak iz ove situacije o kojoj ovdje izvještavamo u 2011. godini je da je nužno i na tome se sada radi, pokrenuti dijalog sa središnjim vlastima. Što se Bosne i Hercegovine tiče da bi uskladili i došli do nekakvih zajedničkih konstatacija što su ključni razvojni projekti i paralelno da treba nastaviti dijalog sa lokalnim vlastima na lokalnoj razini naročito tamo gdje je službena razvojna pomoć u funkciji napretka i prosperiteta hrvatske zajednice u Bosni i Hercegovini. U tom smislu upravo ova iskustva europskih reformi i europske transformacije predstavljaju jednu, smatramo pozitivnu poveznicu i dodatak koji sada imamo u okviru ovog našeg koncepta. Što se tiče izvještaja za 2011. to je ono što sam htjela reći, zato da više se vidi u kom pravcu poučeni nekim ranijim iskustvima sada idemo. Ali ako smijem završiti sa jednom idejom ili prijedlogom da možda kad nismo u neposrednom podnošenju ovakve vrste izvješća. To je jedna zanimljiva tema, to je jedna moderna tema u međunarodnim odnosima, jedna tema koja poprima sve veći značaj i možda ne bi bila loša ideja da jedanput organiziramo jedan razgovor o koncipiranju i ulozi službene razvojne pomoći u pozicioniranju Hrvatske na međunarodnoj sceni ovdje u Saboru, ako bi za to postojalo interesa. Ja bih u tome sudjelovala skupa sa svojim suradnicima, sa vrlo velikim zadovoljstvom. Hvala vam.
Hvala potpredsjednice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su za raspravu klubovi, u ime kluba SDP-a Melita Mulić.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana potpredsjednice Vlade i ministrice vanjskih i europskih poslova, kolegice i kolege. Kako je uvažena ministrica i potpredsjednica Vlade u nekoliko navrata u uvodnom obrazloženju istaknula, ovo je iznimno važan instrument hrvatske vanjske politike koji bi primarno trebao služiti podizanju ugleda i utjecaja RH u regiji i svijetu. Budući da Hrvatski sabor po 3 put raspravlja o ovom izvješću, ali da se radi o mandatu prethodne Vlade, i još uvijek je iz tog izvješća vidljiv jedan stari koncept. I mene zaista raduju najave, rekoncipiranja službene razvojne pomoći posebno kad je u pitanju regija s naglaskom na Bosnu i Hercegovinu. Ali me raduje i to da se RH sve više usmjerava i ka svojem južnom dijelu, odnosno ka južnom mediteranu. I koristim ovu priliku i apelirati da na državnoj razini možda napravimo i jednu nacionalnu strategiju vezanu za mediteransku, dakle i za južni mediteran koja bi obuhvaćala i političke i gospodarske prioritete RH, a koji će naravno biti i u službi hrvatske razvojne pomoći. S obzirom dakle da su i prošli put iznesene neke kritike ja bih čisto strukturno htjela pohvaliti način na koji je napravljeno izvješće, s obzirom da je vrlo informativno jer se vidi da se u prikazu podataka vodilo o 3 temeljna načela hrvatske razvojne suradnje. To su djelotvornost, transparentnost i komplementarnost, ali jednako tak zorno prikazuje da se nisu premostile neke slabosti, odnosno neki nedostaci kako institucionalni tako i administrativni. Zaista je vidljiva bolja koordinacija između tijela državne uprave, dakle u ovoj protekloj godini. Vidljivo je da je Ministarstvo vanjskih i europskih poslova je napravilo posao u smislu edukacije i te da međuresorna skupina koja je uspostavljena isto tako pokazuje da se može bolje izvješćivati ali još uvijek imamo elementarne nedostatke kad je u pitanju planiranja, nadzor i provedba. Osim svega što sam navela, činjenica je da je izvješće bolje i vjerojatno iz razloga da je 2011. godine RH prvi put uključena u busenski proces o učinkovitosti razvojne pomoći na globalnoj razini. Pa bi i stoga trebalo pohvaliti prijedlog potpredsjednice Vlade da se organizira posebna sjednica, kako da je rekoncipiramo. Može se zahvaliti činjenici da se na razini EU pridružila država članicama u oblikovanju europskih politika međunarodne razvojne suradnje i humanitarne pomoći te da je pokrenula konzultacije s bilateralnim i multirateralnim partnerima a supstancijalne nedostatke možemo vidjeti u samom načinu provođenja politike razvojne pomoći jer brojni projekti koji su navedeni ne mogu se svrstati u razvojne već se prvenstveno svrstavaju u projekte očuvanja hrvatske kulture i tradicije. Supstantivno uzimajući dakle u obzir činjenicu da smo 2011. godine izdvojili više od 108 milijuna kuna ili više od 14 milijuna eura iz državnog proračuna, dakle novca hrvatskih poreznih obveznika. Nužno je ukazati na ove nedostatke koji pokazuju da provedbom ovih ciljeva nismo ispoštovali nacionalnu strategiju razvojne suradnje ali ni ciljeve međunarodnih organizacija koji smo članica i u čijem oblikovanju dokumenata ravnopravno sudjelujemo. Projekti iz sektora kulture se ne mogu navesti pod tematske prioritete navedene u našoj nacionalnoj strategiji za petogodišnje razdoblje. To zorno pokazuje neusklađenost planiranja sa strateškim okvirom razvojne suradnje na nacionalnoj razini. 159 projekata čija je ukupna vrijednost iznosila 7 milijuna 862 tisuće kuna ili 7,24% ukupne razvojne suradnje nije obuhvatilo niti jedan od tematskih prioriteta Nacionalne strategije. Već sam rekla uvodno Hrvatska razvojna politika instrument je jedno od osnovnih sastavnica hrvatske vanjske politike te s obzirom na sve strateške vanjsko političke ciljeve koje imaju moraju biti iskazani sa ciljevima EU i Međunarodnih organizacija. Brojčano opet imamo isti iznos 159 projekata ali 27,89 skoro jedna trećina svih ovih provedenih projekata uopće nije obuhvatila niti jedan od milenijskih razvojnih ciljeva UN-a. stalno se pozivamo na EU. Ukupno 33 projekta i programa razvojne suradnje obuhvatili su prioritet prijenosa iskustava iz pristupnih pregovora sa EU i reformskih procesa za usklađivanje društva sa standardima EU odnosno samo 3,85% od ukupnog broja svih projekata. Bilateralna pomoć BIH podsjetit ću da je sukladno provedbenom programu koje je izradilo bivše Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija bio jedan od ciljeva i poboljšanje kvalitete osnovnih zdravstvenih usluga. Iz izvješća je vidljiv veliki nesrazmjer između planiranih proračunskih sredstava i njihove realizacije baš u sektoru zdravstva. Dakle za kulturu se izdvajalo što nije cilj, a za zdravstvo gdje su 7 puta umanjena sredstva za kliničku bolnicu Mostar, za njezino infrastrukturno opremanje su srezana. I s obzirom na najave sadašnje Vlade, s obzirom da imamo novi zakon, da imamo novi ured za Hrvate izvan domovine, s obzirom da ćemo se preorijentirati u projektima kojima pružamo pomoć BIH, hrvatskoj zajednici u BIH, dakle za očekivati je da će u sljedećem izvješću svi projekti o kojima budemo govorili bez obzira što ih je manje biti zaista razvojni, zdravstveni, socijalno-ekonomski i obrazovni. I ne manje važno, službene razvojna pomoć iznosila je 0,03% bruto nacionalnog dohotka u 2011. godini. U 2010. dakle godinu dana ranije, izdvajanje je iznosilo 0,15% BDP-a. Iako je već napomenuto da je taj iznos bio nominalna jer se radilo o darivanju prijevoda pravne stečevine u nekoliko država regije. Treba imati u vidu dakle da ćemo do 2015. godine po dokumentima čije bismo smjernice trebali poštovati, treba izdvojiti razinu izdvajanja BDP-a od 0,33% ili čak jednu milijardu cijelo jedan kuna. U vremenu teških hrvatskih gospodarskih i socijalnih prilika teško je očekivati da će se planirane proračunske stavke povećavati ali ono što je sigurno jest da treba iznaći nove modalitete osiguranja financijskih sredstava. Ipak u usporedbi sa ranijim godinama dakle iako je ova treća godina, pomaka ima. Fragmantiranost je manja. Razvojna pomoć više je regionalno i sektorski usmjerena. Za razliku od prethodnih godina kada smo imali 40 država gdje je usmjeravanja, u 2011. Usmjeravana je u 19 država s tim da zaista treba još jedanput istaknuti da Hrvatska mora imati od 5-7 partnera i to sukladno vanjsko-političkim i gospodarskim interesima RH. U cilju postizanja djelotvornosti inicirano je strateško usmjeravanje. Dakle već te godine u nekoliko ključnih zemalja partnera u prioritetnim regijama. To su prvenstveno Jugoistočna Europa odnosno BIH, Južni Mediteran, Afganistan i nekoliko ključnih sektora. Ono što je jako dobro je da Hrvatska pokazala po tko zna koji put svoju solidarnost i odgovornost kod pomoći u humanitarnim krizama, odnosno Japanu, Turskoj na Rogu Afrike te Libiji. Također iz izvješća je vidljivo da je ojačana suradnja sa civilnim sektorom i učinjeni dodatni napori za jačanje poduzetništva u zemljama kojima se pruža službena razvojna pomoć. Zbog svega navedenog Klub SDP-a će podržati izvješće te ću zaključno još jedan put istaknuti da prilikom dodjele službene razvojne pomoći, dakle mora se voditi o kriterijima transparentnosti s obzirom da trošimo novce hrvatskih poreznih obveznika, da s obzirom na važnost je potrebno i u javnosti osvijestiti potrebu da se ona daje. Da treba uzeti realne gospodarske mogućnosti RH ali da ne treba odustati od demonstriranja solidarnosti, odgovornosti i vjerodostojnosti. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ilija Filipović.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, ministrice vanjskih poslova i europskih integracija sa suradnicama, uvažene kolegice i kolege. Dakle pred nama je jedno vrlo važno iznimno važno izvješće o provedbi službene razvojne pomoći RH u inozemstvu u 2011.godini i ovo je čuli smo treće takvo izvješće koje Vlada dostavlja Saboru na razmatranje i prihvaćanje a kako smo već zakoračili u 2013.godini mislim da ćemo u ovoj godini dobiti i 4.izvješće u saborske klupe za 2011.godinu. Već sam rekao radi se o iznimno pozitivnoj aktivnosti za RH jer Hrvatska kroz razvojnu pomoć postaje važan međunarodni čimbenik. Mi smo se kao država koja poštuje načelo solidarnosti u međunarodnim odnosima svrstali u red zemalja koje dobro znaju načela na kojima funkcionira međunarodni poredak i u čemu aktivno djelatno sudjelujemo sukladno našoj razvojnoj gospodarskoj moći. Iz izvješća je jasno uočeno i vide se naši pozitivni učinci na pruženoj pomoći prostorima gdje je ona bila najpotrebitija. Sve aktivnosti koje su provedene, projekti koji su realizirani učvrstili su našu poziciju u okvirima šire međunarodne zajednice posebice na polju pružanja humanitarne i razvojne pomoći koju smo nesebično pružali i pružamo i u ovim vrlo složenim i otežanim uvjetima privređivanja i kod nas i u širem našem okruženju. Ono što smo izdvojili u 2011.godini i uputili inozemstvu nije usporedivo s izdvajanjima drugih razvijenijih zemalja posebice članica EU. Čuli smo od uvažene ministrice Pusić dosta brojeva i kvantifikacija i ja ih neću ponavljati međutim možemo kao država biti ponosni jer smo od približno u ovoj našoj situaciji i gospodarskim poteškoćama pružili ukupnu pomoć u iznosu od 109 milijuna kuna ili je to blizu 15 milijuna eura u 19 država kroz bilateralne i multilateralne pomoći ali i pomoć prema brojnim međunarodnim, regionalnim organizacijama gdje je to bilo najnužnije i najsvrhovitije. Naravno sva pomoć je usmjeravana u skladu s dugoročnim interesima RH ponajprije zemljama u regiji i našem susjedstvu ali i prema zemljama Afrike i Azije i tamo gdje su hrvatske mirovine vojne snage gdje smo nazočni s drugim međunarodnim snagama u mirovnim misijama. Tu svakako mislim na Afganistan o čemu je govorila ministrica Pusić. Mi smo se već ranije iskazali prema bližim i daljnjim susjedima u prijenosu znanja EU europskim pristupnim procesima što nije zanemariva pomoć jer ona se iskazuje vidjeli smo u izvješću negdje na razini od 8 milijuna eura. Donirani prijevodi njima će olakšati put koji smo mi prošli jer uz dosta muke i uz brojne prepreke koje smo imali oni će ih imati manje do samog čina potpisivanja pristupnog ugovora. O ulasku u EU doista smo prošli jednu malu kalvariju o čemu je govorila ranije premijerka gospođa Kosor. Ovdje mislim na pruženu pomoć prijevoda pravne stečevine BiH, Crnoj Gori, Srbiji, Makedoniji, Kosovu i vidjeli ste na zahtjev Albanije taj prijevod pravne stečevine dat je i Albaniji. Upućivana je naša humanitarna pomoć i prema onima kojima je bila najkorisnija u Haitiju, Čileu, Pakistanu, Albaniji i na druge destinacije. Jasno je da u ovakvim aktivnostima RH osnažuje svoj međunarodni ugled. To su naša solidarna ulaganja za bolju budućnost Hrvatske i svih hrvatskih državljana u zemlji i inozemstvu, to je naše ogledalo pred drugima što je izuzetno važno za RH u njezinoj političkoj ulozi na međunarodnoj sceni. Mi se na planu pružanja službene razvojne pomoći i nakon ulaska u EU trebamo posebno fokusirati na točno određene prostore konkretne projekte kako smo to činili i do sada. u okvirima daljnjeg razvijanja globalne suradnje naše aktivnosti će vjerojatno i dalje biti usmjerene na prostore Jugoistočne Europe, Afrike, Istočne Europe, Bliskog Istoka, Azije i Latinske Amerike. Kako to stoji u izvješću tijekom 2011.realizirana su značajna sredstva u obliku pomoći nestabilnim zemljama kao investicija u mir. Ovdje je svakako važno spomenuti Afganistan gdje je pomoć usmjeravana uglavnom na sve bitne i nužne oblike od sigurnosnih do obrazovnih i zdravstvenih sadržaja te na malo i srednje poduzetništvo, pomoć u infrastrukturi i uslugama a sve u funkciji misije i mira u ovoj zemlji. Susjedna BiH je vidjeli ste iz izvješća najveći pojedinačni primatelj razvojne pomoći što je uglavnom usmjereno prema zdravstvenim odnosno bolničkim institucijama u Mostaru, Livnu, Novoj Bili i Orašju, zatim prema znanstvenom i obrazovnom sustavu i Sveučilištu u Mostaru na kojem je skoro svaki treći student iz RH i to iz širih prostora od Dubrovačko-neretvanske županije do Vukovarsko-srijemske županije. U ostalim zemljama Jugoistočne Europe Kosovu, Makedoniji, Albaniji i Srbiji pomoć je upućivana u prioritetne sektore zdravstva i obrazovanja i brojene druge oblike educiranja. Izvješće nažalost ne sadrži jednu činjenicu. Ne sadrži i poduzimane mjere kontrole i nadzora usmjeravane pomoći kako se donirana pomoć ne bi zlorabila na štetu prioritetnih sektora i potreba građana onih zemalja kojima je pomoć namijenjena. Vjerujem da će mjerodavne državne institucije i vrijedne državne službe koje provode ovu značajnu vanjskopolitičku aktivnost RH uzeti u obzir ovu činjenicu u identičnom izvješću koje budemo imali za 2012.godinu. I na samom kraju rekao bih i ovo. Mi smo mala i mlada zemlja, ali ono koliko pružamo iskreno i s ljubavlju. Tako širimo i gradimo i stječemo nove prijatelje i kada za koji mjesec ako Bog da uđemo u veliku europsku obitelj spremni smo razumjeti sve zemlje u njihovim poteškoćama u kakvim smo i sami bili ili smo dobrim dijelom još uvijek u problemima zbog rasta broja nezaposlenih, niskog standarda i posrnulog gospodarstva. Ali na Vladi je ova ozbiljna politička zadaća povesti zemlju u pravom smjeru, podići gospodarstvo na noge i konačno vratiti dostojanstvo hrvatskim građanima kakvo zaslužujemo. Klub HDZ-a će podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Repliku ima Melita Mulić.
Zahvaljujem se potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Filipović, ja bih se mogla složiti s vama u ovom dijelu da je izostao te da je nužan i da očekujemo nadzor nad provedbom. Samo kad je u pitanju BiH s obzirom da ste si uzimali pravo svih ovih godina da se nametnete kao jedini zaštitnik interesa Hrvata i općenito građana BiH, mi kao da nismo čitali isto izvješće. Upravo vaša Vlada je za sedam puta smanjila donaciju, odnosno sredstava KB Mostar, a kontinuirano se ulagalo u narodne nošnje, zvonike i ostalo što ja isto ne sporim, očuvanje kulture i tradicije je druga stvar, ali ono na što se trebamo koncentrirati jeste razvoj, obrazovanje, infrastruktura s ciljem razvoja gospodarstva i zdravstvo. Hvala.
Odgovor na repliku, Ilija Filipović.
Poštovana kolegice Mulić, čitali smo mi isto izvješće. Ja namjerno nisam išao u seciranje svakog dostavljenog iznosa tranše, kune koja je došla u institucije u BiH i nisam namjerno govorio o drugim kako vi kažete dostavljenim i doniranim sredstvima iz Republike Hrvatske jer to je sukladno jednom drugom članku koji stoji u Ustavu. Ovo je samo prislonjeno uz ovo izvješće o pruženoj pomoći susjednim državama kroz razne oblike, a ovdje je riječ o dvije stvari koje sam ja spomenuo. 8,8% je nešto manji iznos koji je upućen u BiH u 2011. godini, 2010. Dobro sam ja proučio izvješće, nisam ulazio u kvantifikacije tih doznačenih iznosa ali sam vrlo korektno spomenuo ono što je vitalni, nacionalni interes Hrvata u BiH. To je Sveučilište u Mostaru i to je sveučilišni klinički centar, bolnički centar, to su bolnice u Livnu, Orašju i u Novoj Biloj.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice i potpredsjednice Vlade sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Evo ovo Izvješće za 2011. o službenoj razvojnoj pomoći Republike Hrvatske inozemstvu moram odmah u početku usporediti sa činjenicom koja je ovdje navedena, a to je da je volumen ili iznos pomoći koju Europska unija daje, a u svjetskim razmjerima je to polovica svih pomoći. Dakle Europska unija daje polovicu svih pomoći inozemstvu u cijelom svijetu. Ta pomoć u tom volumenu ili iznosu tako je za 2011. godinu dakle Europske unije ta pomoć iznosi 53 milijarde eura. Što bi to značilo kada bismo podijelili na broj građana Europske unije koji je oko 500 milijuna pa onda to pomnožili sa brojem stanovnika jedne države, to bi značilo da nekako na Hrvatsku otpada ili bi otpadalo 530 milijuna eura ili 3,5 milijarde kuna. I sada vraćam se na volumen ili iznos hrvatske pomoći inozemstvu koji iznosi za 2011. godinu 0,03 bruto nacionalnog dohotka ili u kako to piše ovdje 108 milijuna kuna ili 14 milijuna eura. Evo vidimo taj nesrazmjer neću reći u bogatstvu ili u volumenu pomoći koji Europska unija daje i pored toga što ima recimo 26 milijuna nezaposlenih u Europskoj uniji i pored recesije i krize koja je zahvatila i Europsku uniju u cijelosti, poglavito zemlje mediteranske, odnosno jug Europske unije, govorim o Španjolskoj, Italiji, Grčkoj i još nekima, u odnosu na recimo bogati sjever Europske unije. Jasno da je ovaj iznos hrvatske pomoći dakle u ukupnom iznosu od 108 milijuna kuna ili oko 14 milijuna eura u korelaciji sa ekonomsko-gospodarskim stanjem Republike Hrvatske. Kada budemo ušli u Europsku uniju onda ćemo našu pristojbu europskim fondovima o kojima smo govorili puno puta ovdje i kritički i svakako, ali je ona neizbježna i u tom slučaju će i iz tog dijela pristojbe koju Hrvatska plaća ulaskom u Europsku uniju dio tih pristojbi ići i u ove fondove Europske unije pa će se time povećati dakle postotak hrvatske pomoći inozemstvu u ovom postotnom, ali i u apsolutnom iznosu. Prema očekivanjima Europe ili Europske komisije Republika Hrvatska je trebala dosegnuti razinu izdvajanja za razvojnu pomoć od 0,17 bruto nacionalnog dohotka. Ono je to sada u izvješću za ovu godinu koju razmatramo to je već 2011. još dakle za vrijeme posljednje godine vlade HDZ-a i njegovih koalicijskih partnera 0,03%. Pri tome ne mislim optuživati da ne bi bilo replike u tom smislu nepotrebne, nego je to zaista stvar i odraz stanja, ekonomskog, gospodarskog stanja u Republici Hrvatskoj. Usporedbe radi kada govorimo o drugim zemljama, pa i onima koji su nedavno ušli u zajednicu europskih zemalja onda se može vidjeti da je službena razvojna pomoć Češke na primjer 0,13% ili 4 puta veća od 4 i više od 4. Mađarske 0,11% isto tako, Estonije također, Poljske 0,08, Slovenije 0,13% itd. Kada govorimo o samoj raspodjeli, dakle te pomoći onda vidimo da je, a s time sam i osobno a i u ime kluba da kažem zadovoljan s obzirom na i našu ustavnu odredbu o tome da pomognemo i da podupiremo projekte u Bosni i Hercegovini gdje živi konstitucionalni narod, dakle jedan od tri konstitucionalna naroda u Republici Bosni i Hercegovini i mislim da tu nema ništa sporno. O tome kako se upotrebljavaju ta sredstva o tome bi već mogli divaniti dosta, iako mislim da ono što se razvojna pomoć i službena razvojna pomoć ne treba tako rekao bih nekako podrugljivo govoriti o utrošenim novcima za narodne nošnje, ne znam ni ja što. Pa to je kultura Hrvata Bosne i Hercegovine. Zašto tako podrugljivo o tome govoriti? I ako sam sasvim jasno za, kada se govori, kada se spominje taj SRP da ne kažem baš sve skupa, onda je to službena razvojna pomoć. Ako je razvojna onda se zna da je to razvojna pomoć za razvoj kako reče kolegica ovdje infrastrukture, gospodarstva, zdravstva, školstva u susjednoj nam Republici na koju se eto i naslanjamo sa 1000 km što riječne što kopnene granice dakle sa Republikom Bosnom i Hercegovinom i gdje živi i naš narod, jedan od tri konstitucionalna naroda u Bosni i Hercegovini. Dakle, ta ukupna pomoć je u 2011. godini za Bosnu i Hercegovinu iznosila, eto da ne govorim u kunu 39 milijuna kuna. Kada se gleda to u odnosu na neke druge troškove, pa čak i nekih lokalnih ili regionalnih zajednica u neke rekao bih kolokvijalno ovako čudnovate svrhe onda to zaista nije puno. Ali ako uzmemo da je ukupna pomoć 0,03% BND-a ili bruto nacionalnog dohotka a to je 108 milijuna kuna onda je ova trećina otprilike ili 35%, 88% ukupne službene razvojne pomoći vjerojatno zadovoljavajuća brojka iako bih ja volio da je ona puno veća. I svi mi i ja vjerujem da i mi svi skupa tome. Kada govorim o bolnici u Mostaru onda možemo zamijetiti da u ovom materijalu piše da je za Kliničku bolnicu Mostar se planiralo provedba projekta u vrijednosti od 22 milijuna kuna i 600000, dok je tijekom 2011. godine utrošeno samo 3 milijuna i 741000 kuna. Zdravstvu i Livna hvala Bogu i meni susjednog Orašja u Posavini u svakom slučaju je dobro došla svaka pomoć. Znamo u kakvom su stanju tamo, kolega Jelečević je tamo. On zna dobro u kakvom su stanju tamo zdravstveni kapaciteti i da je vinkovačka i brodska bolnica poglavito ona koja je uvijek pri ruci. Ali dobro o tome sad, to nije tema pa nećemo o tome. Glede ostale raspodjele sredstava iz službene razvojne pomoći mogu reći samo to da je dobro da je ministarstvo evo i odlučilo temeljem i strategije i razvojne pomoći da se upravo sredstva utroše na ovo. Ali ne treba zanemariti da održavanje tradicije i kulture Hrvata kao znaka njihovog identiteta, pa i opstojnosti na teritoriju države Bosne, ona nije republika. Država Bosna i Hercegovina sastoji se od Federacije i od Republike Srpske, a ona je država. Dakle, da na teritoriju Bosne i Hercegovine potpomognemo sve projekte osobito ono kako je zacrtano dakle strategijom, poglavito razvojne projekte za koje očekujem da će Hrvati iz Bosne i Hercegovine, dakle lokalne samouprave i svi ostali subjekti proicirati, predlagati i kandidirati prema, da kažem i ovoj službenoj razvojnoj pomoći Bosne i Hercegovine. Pri tome mislim i na Ured koji treba pripomoći pri tome, a to je Ured za Hrvate izvan Hrvatske pri Vladi Republike Hrvatske koji je osnovan. Ne znam je li još zaživio. U svakom slučaju klub HDSSB-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike na vaše izlaganje. Melita Mulić, prva.
Zahvaljujem se uvažena potpredsjednice. Kolega Grubišić, željela bih se referirati na dvije stvari u vašem izlaganju u ime kluba, a to je da će se povećati postotak hrvatske pomoći inozemstvu odnosno kontribucija fondovima EU, dakle da će to nešto značiti za hrvatske porezne obveznike. Mislim da je vrijedno ovdje spomenuti da će i Republika Hrvatska moći koristiti sredstva iz strukturnih i kohezijskog fonda. Dakle, bit ćemo u prilici i puno više sredstava povući koji će se moći koristiti i za ovo. Druga stvar jeste da nisam željela da itko razumije i mislim da je to bilo vrlo jasno i razvidno da se bilo tko ovdje podcjenjivački odnosi prema nošnjama ili kulturi. To je naša ustavna obveza i to rade neka druga tijela državne uprave. Službena razvojna pomoć je puno širi koncept, a ovoj Vladi i ovoj parlamentarnoj većini je u interesu dugoročan i održiv opstanak Hrvata u BiH. Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Da, vidi se taj vaš koncept po tome što stalno imamo migraciju stanovništva iz BiH prema Hrvatskoj i za vrijeme, još više za vrijeme vašega mandata. A što se tiče toga dakle šireg i dugoročnog koncepta vidjet ćemo Izvješće za 2012. pa ćemo onda o tome raspravljati. Vidjet ćemo koliko će biti tih sredstava u vašem proračunu uvažena kolegice. A što se tiče kohezijskih fondova o kojima vi govorite vi ste izjavljivali, ne vi nego vaši predstavnici izvršne vlasti, da će oni iznositi oko 13 milijardi eura. Sada jutros čujem na vijestima da se to svelo prijatelji kohezije, otišao je gospodin Milanović u inozemstvo da se dogovori oko toga, 11,5 milijardi. Još će biti za mjesec dana 10 milijardi eura. Dakle, nemojte govoriti ono što niste sigurni. Osim toga ja nisam rekao da mi nećemo moći povući sredstva iz tih fondova, o tome nisam govorio. Govorio sam o tome, dakle dobronamjerno, da će sudjelovanjem Hrvatske sa svojim sredstvima u fondovima EU da će porasti i ovaj postotak od 0,03% na nešto veći postotak nego što je sada. Što je dobro. Zbog toga sam, ali vi ste se okomili na mene bez razloga jel'.
I sljedeća replika, Ilija Filipović.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Dakle, moram se referirati na ovo što je rekla uvažena kolegica. Opstanak i ostanak Hrvata u BiH je puno složenije pitanje od ovih opanaka koje ona spominje, od nošnji koje su jako važne i opanci su jako važni. Premijer je jednom rekao da neće valjda trošiti na opanke za Hrvate u BiH. Ja mu to nisam zamjerio jer imamo puno značajnijih, bitnijih stvari, potrebnijih stvari od vitalnog nacionalnog interesa za Hrvate u BiH. Molim vas lijepo zagovaram tematsku sjednicu o pravnom, političkom i ustavno-pravnom položaju dekonstituiranja Hrvata u BiH jer je tamo preteško i presloženo stanje svakog Hrvata koji živi i u manjem entitetu RS-a i u Federaciji BiH. Sada imamo slučaj, imam vremena pa ću vam reći i ovo. Međunarodna zajednica je do te mjere uzela dakle Damoklov mač u svoje ruke da ne poštuje niti odluke Ustavnoga suda BiH jer je Ustavni sud derogirao određene odluke visokih predstavnika gdje su Hrvati u većinskom hrvatskom Mostaru dovedeni u jedan potpuno neravnopravan položaj, a bošnjački zastupnici u Gradskom vijeću ne žele prihvatiti odluku Ustavnog suda i sada se servilno prilazi dakle željama bošnjačkog naroda u tom Mostaru. To su ozbiljna politička pitanja ostanka i opstanka Hrvata u BiH.
Kolega Filipoviću pustila sam da do kraja kažete repliku makar ona nije bila u skladu sa našim Poslovnikom jer o tome kolega Grubišić nije govorio ali pustila sam vas da to kažete. Ali vas i upućujem na mjerodavne saborske odbore da oni iniciraju, odnosno pripreme ovakvu raspravu ukoliko do takve rasprave dođe. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Kolega Filipović ma dobro ste vi to rekli i slažem se s vašim mišljenjem u potpunosti. Naime, ako se govori ovako da se misli na dugoročno pomoći Hrvatima u BiH onda bi upravo i ovakva rasprava i određeni zaključci pa i razgovori u svezi novonastale situacije poglavito u svezi Gradske uprave u Mostaru i ostaloga trebalo vrlo ozbiljno i možda zasada u prvu ruku hitno provesti. A što se tiče opanaka koje ste spominjali dat ću vam fotografiju iz moje 7. godine, 6. godine jel' gdje sam se slikao sa opancima dolje u Bobanovoj Dragi u Sovićima i toga se ne stidim. Hvala lijepo.
Hvala. U ime predlagatelja potpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih i europskih poslova Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Samo kratko, možda nismo bili sasvim jasni, odnosno možda ja nisam bila sasvim jasna pa da kažem eksplicitno. Možda sam bila malo previše pristojna. Što se tiče nošnji, dakle vrlo je bitno i zato je bitno izvještavanje povratno o tome kako se novac utrošio. Jer nije moguće da jedno te isto društvo 5 godina za redom svake godine ispočetka dobije novce za narodne nošnje. To očito znači da za te novce se nisu kupovale narodne nošnje nego nešto drugo ili su se ovi debljali i mršavjeli svake godine tako da su trebali nove narodne nošnje. Ali to nije realno da je bilo. Prema tome, razvojna pomoć naravno je samo jedan i tu se slažem s onima koji su govorili, jedan element u suradnji sa BiH i sa Hrvatima u BiH. Postoji cijeli spektar mogućih suradnji i zajedničkih tema ali i razvojna i službena razvojna pomoć je važna. I upravo zbog toga što je važna po mom mišljenju je važno paziti da se ne troši na ono za što nije namijenjena ili da se ne troši netransparentno, a tipični primjer netransparentnog trošenja je ako se 5, 6 godina za redom isto društvo dobije novce za narodne nošnje. Jer nije moguće da 5, 6 godina za redom im trebaju svake godine nove nošnje.
Hvala lijepa. Zoran Vinković, replika.
Evo uvažena gospođo ministrice društvo ne čini dakle jedan momak ili djevojka nego možda njih ima i 100-njak. Morate znati da samo, evo onaj, ona šokačka reklja ili bunđur dođe negdje oko 3,5 tisuće kuna i ne možete samo u njemu doći u Sabor, morate imati nešto i na sebi jer bi vas netko proglasio ludim. A ukupno jedna Slavonska nošnja vam vrijedi gotovo do 3,5 tisuće eura, ne sumnjam da toliko vrijedi i Bosansko-hercegovačka.
I replika Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Ma ne bih ovako diskutirao, nego sam htio reći da ja nisam govorio o tome, dakle o netransparentnom trošenju novca. I ja sam protiv netransparentnom trošenja novca, ali to da u Bosni i Hercegovini ima toliko naših društva koje imaju potrebu za tim. Dakle, zašto se davalo ijednome? Pa to, ja sam oporba ja ne bi to znao, ali znam jednu, jedno jel društvo koje dobiva redovito i uredno, a mislim da baš i transparentno trošenje novca i nije utvrđeno niti je ikada ispitivano. Jel, znamo i o kome se radi u Sarajevu. Ako treba navoditi imena, a možda gospodin Filipović bolje zna o tome. Koji uredno dobiva iz proračuna ili 2 milijuna ili od 1 do 3 milijuna redovito svake godine.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Zoran Vinković.
Zahvaljujem. Ja ipak, evo moram primijetiti da je ovo 2013. godina i ne bih ovaj, se usudio reći ili konstatirati da je to zahvaljujući mojim replikama, da ovaj Hrvatski sabor nije mogao raspraviti ovo izvješće iz 2011. godine. Ja mogu reći da je ono kvalitetno napisano, pregledno da ću ga evo kao što je to rekao moj kolega Grubišić i podržati. Međutim, želim upozoriti na nekoliko stvari nemajući ništa doduše protiv službene razvojne pomoći RH inozemstvu. No, ja želim upozoriti na nekoliko stvari, to su ove državne stipendije, Kenija, Mauricijus, Namibija, dakle nemam ništa protiv. To je iznos po studentu 38 tisuća kuna, a svi znamo koliko je državna stipendija za hrvatske studente. Dakle, ovo je nekoliko puta i daleko puta veća stipendija nego što to dobivaju hrvatski studenti. Nemam ništa protiv, ali u svakom slučaju da, smatram da su za ove novce bez obzira što se radi o postdiplomskom studiju moglo stipendirati i više studenata iz raznih dijelova svijeta, posebno iz ovih najzaostalijih, da tako kažem i najnerazvijenijih zemalja. Što se tiče pomoći Bosni i Hercegovini, ustanovama smatram da je ona, bez obzira što nam je i proračun u deficitu, on nije u deficitu samo prošle godine, nego je u deficitu od kako je i Hrvatske države. Smatram da je ovaj iznos, bez obzira kako se raspoređivao, da li je išao kulturno-umjetničkim društvima za nabavku tih nošnji koje su neophodne da bi uopće netko i pokazao da je Hrvat u Bosni i Hercegovini. Smatram da je ovaj iznos od 30 milijuna kuna, da moramo svi zajedno poraditi, ne odbijati amandmane kada se postave, a meni je nekoliko puta, su takvi amandmani bili odbačeni. Pa čak su, tu ne mislim sada na ove saborske zastupnike jel su sada u opoziciji iz Bosne i Hercegovine, odnosno iz dijaspore digli su ruku ovaj put za takve amandmane, nego mislim na onaj prošli saziv Hrvatskog sabora gdje su čak i zastupnici iz Mostara glasali protiv mog amandmana da se taj iznos poveća. Evo i kao gradonačelnik, bio sam nekoliko puta i službeno u Bosni i Hercegovini i evo osobno sam i ponosan što je i grad Đakovo sudjelovao u pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Tu posebno mislim na, evo Župu sv. Ilije proroka u Stocu na njihovog župnika Rajka Markovića u kojem djeluje, dakle u okviru te župe, a stanje na tom terenu je itekako trusno i složeno. Djeluje i kulturno-umjetničko društvo koje je već nekoliko puta dolazi na Đakovačke vezove i vjerujte ne mogu doći goli i potrebna je pomoć upravo i kao kulturno-umjetničkom društvu, ali i kao župi, pa čak i za izgradnju spomenika braniteljima itd. itd. Smeta me u ovom izvješću što smo evo u 2011. godini zaboravili da postoje Hrvati i u drugim susjednim državama, a tu posebno mislim na Republiku Srbiju i osim ovih gotovo 900 tisuća kuna koje je otišlo za neki policijski centar u Beogradu, smatram da smo daleko kvalitetnije mogli, bez obzira što je to pod, u nekoj europskoj zajednici, mogli kvalitetnije uložiti ta sredstva i pomoći Hrvatima u Republici Srbiji. Isto tako i u Crnoj gori, jel vidimo da je evo gotovo 100 tisuća otišlo za razvoj civilnog društva, a ukupno je otišlo gotovo 109 milijuna kuna. I da bez obzira, dakle na, ja bih rekao kvalitetno izvješće koje ćemo podržat, da se unutar svega toga taj iznos trebao i uz ove pomoći Japanu, Somaliji itd. trebao daleko kvalitetnije i raspodijeli i na taj način i potrošiti normalno uz kontrolu sredstava koja se ulažu. S druge strane smatram da uz jedno ovakvo izvješće smo na saborske klupe trebali dobiti bez obzira dakle što je 2013., a ovo je iz 2011. da smo mogli odmah odraditi 2012. godinu kako nam izvješće za 2012. ne bi došlo u 2014. ili 2015. Ako ja nastavim dizati replike kao što to kaže moj prijatelj Stazić pa želi promijeniti poslovnik i ograničiti ovaj broj replika po klubu. To mu vjerojatno neće uspjeti ali uz ovakvo jedno izvješće smatram da bi trebali imati izvješće slične pomoći RH. I evo kako smo se zbližili sa susjednom Republikom Slovenijom evo te 2011. Kada smo bili u razno raznim zagrljajima, u razno raznim poljupcima, kada smo dogovarali sve moguće da tako kažem mogućnosti i prilagodbe kako bi Hrvatska što prije dobila ratifikaciju, tu ne mislim na vas, kako bi što prije dobila ratifikaciju ovoga sporazuma vidim da je evo izostala pomoć i Hrvatima u Republici Sloveniji, 0 kuna. Dakle Slovenija se ne spominje u ovom izvješću. Dakle apeliram sada na ovu Vladu da prije svega poveća ove iznose posebno prema zemljama u kojima žive Hrvati ali da isti jedan takav reciprocitet bude i pomoć tih država za naše manjine koje žive u RH. To svakako mora biti jedno jedinstveno izvješće. Evo zahvaljujem.
Hvala. Prvu repliku ima Marija Lugarić.
Rekli ste na početku svog izlaganja jednu pogrešnu opasku koja može dovesti do krivog zaključka to je da strani studenti sa drugih kontinenata stipendiramo više od naših studenata iznijevši iznos od 38 čini mi se tisuća kuna za jednog studenta sa Mauritiusa. Da to je stvaran trošak studija kojim se daje tom stranom studentu ali za naše studente nije iskazana na takav način već će kroz proračunska iskazat i za materijalne troškove i za plaće nastavnika i za školarine itd. To je stvaran trošak studija koji se kao stipendije u tom užem smislu ne iskazuju u našem proračunu već kroz sve ove druge stavke. Zahvaljujem.
Sljedeća replika Igor Kolman.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Vinković ova pomoć se zove razvojna pomoć RH i ja stvarno mislim iako je šteta da rasprava odlazi u tom smjeru ali možda je dobra prilika da se to veli. Meni se čini da naravno nošnja što ne spada u razvojnu pomoć niti jednu godinu. A sasvim sigurno ne spada u razvojnu pomoć pet godina za istu ekipu. Razvojna pomoć može biti infrastruktura, može biti obrazovanje, može biti zdravstvo, može biti poticaj poduzetništvu, ali ne može biti narodna nošnja. I ja se nadam, ministrica je najavila određenu rekonstrukciju i re dizajn ovih pomoći i ja se nadam da će i naša generalno vanjska politika posebno s obzirom na politiku prema Hrvatima u drugim zemljama se konačno odmaknuti od tog stila vođenja politike u kojem mi plaćamo nekakvim društvima nekakve čudne zapravo aktivnosti od kojih pola toga novca ne znamo kud je otišlo. Drugu polovicu neka ekipa zapije i zapravo to sve skupa nema nikakve koristi. Dakle ako je pomoć razvojna onda je razvojna. Ako je pomoć kulturi onda to nije razvojna pomoć nego onda to ide iz nekih drugih fondova, iz nekih drugih sredstava u okviru nekih drugih proračunskih stavki. Ali onda to isto tako mora biti pomoć kulturi na način da se promovira kultura Hrvata prema drugim nacijama i građanima u tim zemljama. A ne samo da se to sve skupa troši u uskom krugu naših ljudi bez da to ima efekta zapravo na poziciju tih ljudi u toj zemlji u kojoj žive.
Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Vidite uvaženi kolega Kolman, ja sam slušao ministricu Andreju Zlatar Violić koja je reka da je kultura u funkciji razvoja. Onda vi nju pitajte što je mislila time reći. Ja smatram da kultura može biti u funkciji itekakvog svekolikog razvoja. S druge strane ne radi se tu u trošenju novca dakle kroz ovu pomoć u jednom uskom krugu, nego prije svega ako opremate kazalište a ja se nadam da živimo u 21. stoljeću, da nema barikada između stanovnika određenog grada u BIH, Srbiji ili ne znam gdje. Tada i ta kultura može biti u funkciji razvoja. Činjenica je da piše ovdje službena razvojna pomoć ali onda bi iz tog izvješća mogli isključiti humanitarnu pomoć jer humanitarna pomoć također može biti u funkciji razvoja. Dakle postoji niz stvari a ja ono što prije svega želim reći, apeliram da se ova pomoć daleko poveća posebno u zemljama u kojima žive Hrvati. Tu ne mislim na Njemačku. Iako i tamo možda potrebna pomoć. A što se tiče ovih stipendija, pa prosječna stipendija u RH negdje između 800 i tisuću kuna po studentu bili dijete branitelja bili osobito nadaren učenik. I slažem se ja da u toj stipendiji odnosno ne slažem se da je u toj stipendiji uključeno i plaće djelatnika u znanstvenim institucijama, fakultetima. Ja bih volio da jedan naš hrvatski student da mu se da jedna takva stipendija od 38 tisuća kuna. Možda su u nekoj bližoj povijesti određeni studenti to i dobivali.
Hvala lijepa. Sada ste odgovarali na prethodnu repliku na koju ste niste javili i to sasvim pogrešno interpretirajući jer je kolegica rekla da je to cijena studija a ne stipendija. Melita Mulić replika.
Zahvaljujem se. Kolega Vinković željela bih se samo osvrnuti dva ili tri ste rekli da je ovo izvješće 2011., sada smo u 2013.izvješće je stiglo u Hrvatski sabor u prosincu mjesecu dakle u godinu koja je bila referentna. Da li je stvar Poslovnika ili vaših replika vi procijenite sami. A još jedna stvar vjerovali ili ne složit ćemo se oko nečega a to je ova bilateralna pomoć, dakle u 2010.godini 97% bilateralne pomoći odlazilo je na BiH a manje od 1% u bilo koju država regije. Dakle s obzirom na nedavno proveden popis stanovništva u Republici Srbiji s obzirom da se smanjuje broj Hrvata u Republici Srbiji mislim da bismo evo i odavde im pružam apel trebali voditi računa i o tome da se u sklopu onoga što je službena razvojna pomoć pa i humanitarna po čitavoj Jugoistočnoj Europi ravnopravnije i ravnomjernije raspodijelimo. Hvala.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
No to ne znači uvažena kolegice da sada i vi meni replicirate pa ja moram dići, skoro sam opet zaboravio. To ne znači da mi prije svega moramo smanjiti ovaj iznos nego naprotiv povećat i pomoć Hrvatima u BiH ali isto tako i u Srbiji u Sloveniji, u Italiji, u Austriji, imamo bi i Gradišćanske Hrvate itd. koji prije svega žele sačuvati i običaje i sve ono ostalo što ih veže za Hrvatsku. Ali kažem najgore evo sada u ovoj raspravi oko ovog izvješća prije svega bacimo akcent na narodne nošnje, ja tvrdim da i bez tih narodnih nošnji nema očuvanja identiteta hrvatskog naroda u bilo kojoj zemlji. Druga stvar su ustanove, druga stvar i vjerske zajednice ali i njima u svakom slučaju Hrvatska država mora pomoći.
Replika Ivica Mandić.
Uvaženi kolega Vinković, replika … evo vi ste se dotakli u svojoj raspravi pitanje nošnji. Nitko ovdje nema ništa protiv nošnji ali to ne može biti jedini javni interes RH da samo na taj način potiče i razvoj i opstojnost hrvatskog bića u BiH. Ovdje govorimo o pomoći za 2011.godinu. vlada i vladajuća većina je odredila da se na takav način pomaže. Nas svih zastupnika je interes da znamo kako se taj javni novac troši i preko kulturno-umjetničkih društava i preko vjerskih zajednica i preko znanstvenih zajednica. I još bih rekao kolegi Vinkoviću da jedan od najboljih načina razvojne pomoći je pomoć u obrazovanju. I ovdje govorimo o nekoliko stipendija za zemlje koje su u teškim problemima, a ovdje niste spomenuli koliki broj hrvatskih studenata koristi stipendije od ne znam Kraljevska akademija u Nizozemskoj, Belgiji, Njemačkoj, Americi, Engleskoj znači to je jedna obveza civilizirana da sve razvijene zemlje pokušavaju pomoći drugim zemljama naročito kroz obrazovanje i educiranje ljudi.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Gledajte uvaženi kolega Mandić, baština, tradicija, pa čak i ta narodna nošnja služi očuvanju identitete. Evo samo tražim vam samo odgovor, dakle ne radi se tu o nekim milijunskim iznosima koje su otišle za te narodne nošnje ali negdje 108 tisuća kuna je otišlo u Crnoj Gori za razvoj neke ženske inicijative civilnog društva, nemam ništa protiv. Morate shvatiti da ja pričam o izvješću koje je HDZ-ova vlada praktično potrošila pa nemojte toliko braniti mogao bi vam netko zamjeriti u vlastitom klubu.
Boro Grubišić replika.
Kolega Vinković nekoliko primjedbi. Naime, Slovenija i ovu pomoć koju ste govorili za Sloveniju ne možemo gledati reciprocitet jer Slovenije nije priznala Hrvate u Sloveniji kao nacionalnu manjinu što je žalosno i zaista nemam druge riječi osim žalosno, a ima između 40 i 50 tisuća zavisno od nekog popisa. Drugo, Hrvatska je zemlja koja je brisana iz zemalja primateljica pomoći i postala je donator. Hvala Bogu da je tako da nije više primateljica. Prema tome ne možemo govoriti o pomoći prema Hrvatskoj evo sada smo donator postali pa koliki toliki. I treće, tko to govori o nadzoru nad trošenjem tzv. narodnim nošnjama i ne znam ni ja što, a pitam se tko to nadzire potrošnju novaca koja su date kao inozemna službena razvojna pomoć npr. Somaliji, Namibiji, Libiji e samo je trn u oku BiH i Hrvati BiH. to je glavni trn u oku svim govornicima bilo da su u replici ili raspravi s ove strane. Dakle sa strane Kukuriku koalicije stalno se o tome i to se stalno potencira, kao da su Hrvati i BiH kriminalci koji stalno netransparentno troše novce. Pa šta vi hoćete reći? Pa ukinite onda i to što dajete, tih 38 milijuna što je bilo ovdje u proračunu kad toliko na tome inzistirate. Zbog čega, pa zna se zbog čega.
Kolega Grubišiću, replicirate kolegi Vinkoviću, a ne koaliciji. … [[Upadica se ne razumije.]] Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Grubišić Boro, pa evo ja sam čuo prije nekoliko dana da je bilo jedno pitanje, pitanje jednog nezavisnog zastupnika u Europskom parlamentu zbog čega je evo Europska unija donirala neku braću u Egiptu sa 5 milijardi eure. Pa to je možda i pitanje kako onda Europska unija kontrolira tu braću u Egiptu i šta rade s tim novcem. S druge strane slažem se s vama, možda je ovo pitanje nacionalne manjine i pitanje Hrvata u Republici Sloveniji treba riješiti u svakom slučaju bilateralnim dogovorima, a s druge strane uz taj status Hrvata u Sloveniji trebamo riješit i to da nam Slovenci ne uzmu i Piranski zaljev i Svetu Geru.
Kolega Vinkoviću.
Ja odgovaram…
Ma ne odgovarate na repliku niti ste prije imali, niti je kolega Grubišić imao repliku i vi neprekidno…
Jel pričao čovjek o položaju Hrvata u Sloveniji.
Neprekidno kroz repliku otvarate nova pitanja. Molim vas sjednite. Neću vam dat opomenu ali sjednite. Kolega Milinkoviću, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. … /Govornik isključen./…
Uključite mikrofon.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo spomenuli ste repliku, pa i ja sam je puno puta koristio u ovom Visokom domu i često puta su mi se možda malo i podsmjehivali, veli sad će on opet o poljoprivredi i stočarstvu. Sad neću ovaj puta ali sam koristio institut replike da ukažem na teškoće koje i danas stoje u tome prevažnom segmentu. Ali dalje želim reći da je meni puno bio draži institut ispravka netočnog navoda…
Molim vas. Ako imate repliku recite repliku, ako nemate sjednite.
Imam, imam, dalje nastavljam, ovo je uvod.
Nema uvoda u repliku.
Kolega Vinković, govorili ste o zaboravljivosti ali ja bih dodao tome još i kratkopamtivost kod nas postoji. Dok su naša braća iz BiH se odazvali kada je domovina bila u opasnosti onda je to bilo dobro, kada Ivan Ljubičić, Čilić i ostali zastupaju hrvatske boje onda je to dobro, a vidite sad se…
Kolega Milinković molim vas izrecite repliku, a pustite tenisače ili sjednite. Molim vas sjednite. Odgovor na repliku.
Evo ne smijem govoriti.
Odgovor na repliku Zoran Vinković. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gledajte, ovo je već kolega Milinković negdje u nekim poslovničkim odredbama ali ja sam razumio što ste vi htjeli reći. Ja apeliram da ne gubimo živce ovdje u Hrvatskom saboru, da sam čak i Bori odgovarao na ono što je on rekao, a rekao je između ostalog kolega da ne treba zaboraviti Hrvate iz BiH, a ja sam rekao i apelirao na ovu hrvatsku Vladu da poveća taj iznos. Bez obzira što je Hrvatska država gle čuda postala donator, a nije primatelj, s ovih 450 tisuća nezaposlenih, sa ovakvom situacijom u zemlji eto možemo i mi biti donatori. Samo da ne doniramo braći u Egiptu da tjeraju kršćane iz Egipta.
Završna riječ potpredsjednice Vlade i ministrice vanjskih i europskih poslova Vesne Pusić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Zahvaljujem svim klubovima i svima koji su sudjelovali u raspravi o ovoj temi i podsjeća i dalje na tu mogućnost da organiziramo jedan razgovor, ja zaista mislim da je to inače jedna važna i ozbiljna tema. Samo nekoliko reakcija na ono što je rečeno u raspravi. Dakle primjerice Slovenija koja se ovdje spominjala nije primateljica službene razvojne pomoći, drugim riječima postoji klasifikacija … koja određuje konkretno koje zemlje su, a to je vezano na BDP po glavi stanovnika koje su primateljice službene razvojne pomoći. Prema tome, šta god suradnja kulturna, bilo kakva sa Hrvatima primjerice u Sloveniji, nije, ne ulazi u kategoriju službene razvojne pomoći pa se onda na taj način o tome niti ne izvještava. Drugo, što se tiče razlike između humanitarne i razvojne pomoći. U nekom suvremenom konceptu te dvije kategorije se smatraju da jedna drugu slijede, dakle da se počinje najčešće sa intervencijom sa humanitarnom pomoći, a onda se dalje to pretvara s vremenom u razvojnu s tim da recimo unutar Europske unije, unutar komisije postoje dva povjerenika, jedan zadužena za humanitarnu pomoć i jedan zadužen za razvojnu pomoć. Dakle to su dvije ajmo reći kao portfelja ili dva ministarstva iako naravno postoji i vidi se ta logična veza između toga. I konačno, službena razvojna pomoć bez obzira jel se radi o 2011., ali logično je i toga ćemo se nastojati pridržavati da službena razvojna pomoć odražava i političke prioritete zemlje. Ovo je bilo vrijeme u kojem je jedan od prioriteta bilo Vijeće sigurnosti, nestalna članica Vijeća sigurnosti. Vi možete smatrat da je to dobro, loše, dobro, krivo, ali hoću reći da je logično da ta službena razvojna pomoć se osmisli na način na koji ono odražava prioritete u tom trenutku nacionalne politike. I konačno, u budućnosti možemo vjerojatno početi razmišljati i o nekim drugačijim načinima pružanja službene razvojne pomoći. Švicarska primjerice to daje u obliku kredita i Parlament odlučuje o kreditima kojima se kreditiraju pojedini projekti i koji onda kad su završeni mogu bit vraćeni. Naša u ovom trenutku ide, a naročito kad se radi o humanitarnoj ona naravno je bespovratna i nije u toj formi. Ali to je također i jedan način na koji se može možda u budućnosti razvijati službena razvojna pomoć. U svakom slučaju hvala vam svima.
Hvala lijepa potpredsjednice. I repliku ima kolegica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. A gospođo ministrice, osnovan je Ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske, povećan je broj službenika, ima glasnogovornika. Da li mislite da kad se radi o prijedlozima, o izvješćima koji se tiču Hrvata izvan Republike Hrvatske da li mislite da li treba i njihovo mišljenje uključiti. Isto me zanima zašto se oni ne oglase jer nisu reagirali ni kad je bio Zakon o prebivalištu ni Zakon o registru birača a ni sada kada je prijedlog migracijske politike koji je upravo sada u Saboru. Da li mislite da bi mi trebali ipak dobiti i njihovo mišljenje, jer ipak oni su radili, predstavnici su Hrvata izvan Hrvatske. Hvala.
Odgovor na repliku potpredsjednica Pusić.
Broj ljudi nije povećan, nego su ljudi koji su nekad bili u Ministarstvu vanjskih i europskih poslova prešli u Ured za Hrvate izvan Hrvatske. To je nekad bilo u okviru ministarstva. A što se tiče njihovog mišljenja oni su uključeni, oni su uključeni u sve ove rasprave. Između ostaloga su uključeni i u koordinaciju za vanjsku i europsku politiku koju ja vodim u Vladi gdje se raspravlja i o temi službene razvojne pomoći, humanitarne pomoći, prekograničnim projektima, europskim projektima koje možemo raditi sa općine i gradovi ili županije sa jedinicama lokalne samouprave preko granice. Dakle, svi ti elementi su uključeni unutra i uključen je u koncipiranje samo on. Za 2011. nije postojao taj ured. Dakle, sada u koncipiranju službene razvojne pomoći apsolutno za Hrvate izvan Hrvatske i Hrvate u Bosni i Hercegovini vodi taj ured. To je njihov prijedlog. Vidjet ćete to za recimo kad bude izvješće 2012.
Hvala. Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati naknadno.
Izvješće o provedbi službene razvojne pomoći RH inozemstvu za 2011. godinu. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - prihvaća se Izvješće o provedbi službene razvojne pomoći RH za 2011. godinu Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 118 glasova za donesen predloženi zaključak.
I prelazimo na - Izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu Podnositelj izvješća je Vlada Republike Hrvatske. Materijal ste primili u pretince. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti izvješće? Zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici. Dužni smo dati izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu. Sustav pbrobacije ili sustav uvjetovane i nadzirane slobode počinitelja kaznenih djela primjenjiv je u svim fazama kaznenog postupka i u fazi predistrage i u istražnom postupku i u odlučivanju o sankciji i nakon izricanja sankcije sa svrhom specijalne prevencije u odnosu na tog počinitelja, ali i sa svrhom generalne prevencije odnosno smanjenja rizika ponovnog počinjenja kaznenog djela. Predmetno izvješće odnosi se na funkcioniranje probacijskog sustava Hrvatske u 2011. godini. Najznačajnija postignuća u 2011. godini su ostvarena u činjenici da su obnovljeni i uređeni i opremljeni prostori za 12 probacijskih ureda. Otvoreno je i započelo sa radom 9 probacijskih ureda u Republici Hrvatskoj. Zaposleni službenici su putem natječaja i održane njihova inicijalna edukacija. Započelo je izvršavanje rada za opće dobro i zaštitnog nadzora uz uvjetnu osudu kroz probacijske urede. Izvješće prezentira shemu ustroja gdje imamo središnji ured i urede ustrojene za područje jedne ili više županija. Posebno se obrazlaže djelokrug, smještaj, broj djelatnika i broj predmeta u radu za probacijske urede Bjelovar, Dubrovnik, Osijek, Požega, Pula, Rijeka, Sisak, Split, Varaždin, Zadar i Zagreb 1 i Zagreb 2. U izvješću je izloženo i normativno uređenje probacijskog sustava. Temeljni je Zakon o probaciji, a onda i ostali podzakonski akti. Predstavljena je statistika zaprimanja presuda sa izrečenim radom za opće dobro i zaštitnim nadzorom. Prikazan je broj presuda po pojedinom probacijskom uredu, broj presuda po nadležnom sudu. Statistika je vezana uz grupe kaznenih djela u Kaznenom zakonu, pa je tako ukupan broj predmeta bio 2902, u 2000. 399 predmeta izrečena je mjera rada za opće dobro, a u 503 zaštitnog nadzora. Najveći broj predmeta zaštitnog nadzora je u probacijskom uredu u Zagrebu, a najveći broj predmeta rada za opće dobro je u probacijskom uredu Osijek. U 2011. godini 79 sudova izreklo je alternativne sankcije i tu se najčešće radi o kaznenim djelima protiv braka, obitelji ili mladeži u 46% presuda, a rad za opće dobro izrečen je u okviru kaznenih djela imovinskih, imovinskih delikata. Dakle, u 37 presuda. Izneseni su statistički podaci i osobama uključenim u probacijski sustav tijekom 2011. godine po dobi, spolu, obrazovanju, visini kazne, trajanju uvjetne osude itd. Evo najveći broj presuda zaštitnog nadzora izrečen je muškarcima u dobi od 41 do 45 godina, a mjera rada za opće dobro muškarcima u dobi od 21 do 55 godina. Ja sam ukratko iznijela ono što se odnosi na probaciju. Izvješće sadrži i podatke vezane za djelovanje Sektora za podršku žrtvama i svjedocima jer pravosudna funkcija nije i ne bi trebala biti usmjerena samo na progon i kažnjavanje počinitelja kaznenog djela već i na ublažavanje trauma ili na reparaciju posljedica koje nastaju ili su uzrokovane kaznenim djelom. U tom okviru pružanje podrške žrtvama i svjedocima pruža važnu aktivnost i jedna od njih je sadržana u rečenicu koju mi često govorimo da bez svjedoka nema pravde. Sektor za podršku žrtvama i svjedocima sastoji se od Odjela za organizacijsku podršku i Odjela za razvoj i koordinaciju sustava podrške. Obuhvaća rad na pružanju psihosocijalne pomoći svjedocima i žrtvama na pružanju općih pravnih informacija o pravima žrtava i svjedoka, posreduje u organiziranju fizičke zaštite ukoliko je to potrebno za žrtvu i svjedoka, organizira pristup nadležnom pravosudnom tijelu za svjedoke i druge sudionike koji su pozvani na ispitivanje u kaznenim postupcima, pruža pomoć putem telefona. Obavlja se i koordinacija poslova u vezi posredovanja u osiguranju fizičke zaštite. Isto tako suradnja sa domaćim i inozemnim tijelima koja su uključena u postupak pružanja podrške žrtvama i svjedocima u kaznenim postupcima. Odjeli pribavljaju i izrađuju izvješća o stanju i posebnim potrebama žrtava i svjedoka, koordiniraju rad svih tijela, organiziraju i provode edukaciju i psihološku superviziju djelatnika odjela i volontera koji su značajno uključeni u rad ovog sektora, sudjeluju u izradi strateških dokumenata za zaštitu i unaprjeđenje prava žrtava i svjedoka, izrađuju preporuke za ujednačavanje prakse u postupanju sa žrtvama i svjedocima. I evo ukratko možda par podataka tijekom 2011. godine pružena je pomoć za 18 domaćih svjedoka pred domaćim sudom, za 85 domaćih svjedoka koji su zamolbeno saslušani pred domaćim sudom, 103 svjedoka su dobila pomoć sektora u saslušanju pred inozemnim pravosudnim tijelima, a 15 inozemnih svjedoka pred domaćim sudovima. Najveća brojka se naravno odnosi na najznačajniji djelokrug ovoga sektora, a to je 258 intervencija, odnosno pružanja psihološke pomoći žrtvama ili svjedocima. Važna aktivnost je i ona koja se odnosi na administrativnu i svekoliku pomoć djelovanju Povjerenstva za praćenje i unaprjeđenje sustava podrške žrtvama i svjedocima. Jer ovo povjerenstvo je stručno i savjetodavno tijelo Vlade kojemu je prva i osnovna zadaća izrada Nacionalne strategije za podršku žrtvama i svjedocima kako bi se standardiziralo postupanje sa žrtvama i svjedocima za sve institucije ne samo kazneno-pravnog sustava već i ostale institucije s kojima se svjedok može susresti ili žrtva prije, tijekom ili nakon započinjanja postupka i obrade u vezi kaznenog dijela. Bitna je izrada protokola postupanja i provedba toga protokola, nadzor, praćenje, evaluacija rada i sve sa svrhom pružanja bolje podrške žrtvama i svjedocima. 2011. godine povjerenstvo je održalo 4 sjednice. I zaključno možemo reći da i probacija i zaštita žrtava i svjedoka su sastavni i važni dio u sustavu ne samo za funkcioniranje pravosuđa već i šire. I njihov daljnji razvoj koji se ostvaruje kroz proteklu i ovu godinu koja je u tijeku svakako doprinosi da naša država postaje pravna država u punom smislu sa zaštitom pojedinačnog prava svakog građanina i njegovih temeljnih ljudskih prava. Evo, to je ukratko, a detalji su vidljivi u priloženom izvješću. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne želi. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba HSU-a kolegica Višnja Fortuna.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, predstavnice ministarstva, kolegice i kolege. Vezano uz Izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu željela bih istaknuti dakle podsjećam da je Zakon o probaciji donijet 2009. godine, a novi zakon stupio je na snagu 1.01.2013. godine. Probacija je uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela tijekom koje službenici probacije provode postupke usmjerene na smanjenje rizika da počinitelj ne ponovi ponovno kazneno djelo. Probacijski poslovi obavljaju se s ciljem zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela, njegove resocijalizacije, reintegracije u zajednici utjecajem na rizične čimbenike koji su povezani s činjenjem kaznenih djela u svrhu smanjenja rizika od recidivizma. Zakon o probaciji stavio je probacijske poslove u nadležnost Uprave za probaciju kao upravne organizacije u sustavu Ministarstva pravosuđa koju čine središnji ured i uredi za probaciju. Središnji ured prati unaprjeđenje i nadzire zakonitost rada i postupanje u probacijskim uredima te provodi upravni i inspekcijski nadzor nad radom probacijskih ureda. Za obavljanje poslova središnjeg ureda ustrojeni su Sektor za probaciju i Sektor za podršku žrtvama i svjedocima. Za obavljanje poslova Sektora za probaciju ustrojena su 4 odjela, a za obavljanje poslova Sektora za podršku žrtvama i svjedocima 2 odjela. Za obavljanje poslova probacijskih ureda ustrojeni su za područje jedne ili više županija i trenutno ima ih u 11 gradova, s tim da je u Gradu Zagrebu su 2 ureda, jedan je za Grad Zagreb i jedan je za Zagrebačku županiju. Prema zakonu poslove probacije obavljaju državni službenici, službenici probacije koji imaju odgovarajuću stručnu spremu, radno iskustvo i kompetencije za rad s počiniteljima kaznenih dijela. U središnjem uredu prema ovom izvješću u 2011. godini bilo je zaposleno, govorim bilo je zaposleno, možda je koji u 2012. zaposlio se novi službenik, 26 službenika, a u probacijskih uredima RH ukupno 66 probacijskih službenika. U djelu izvješća koje govori u izricanju uvjetne osude sa zaštitnim nadzornom i rada za opće dobro na slobodi, sektor za probaciju zaprimio je u 2011. godini ukupno 1067 presuda kojima su izrečene kazneno-pravne sankcije uvjetne osobe sa zaštitnim nadzorom ili rad za opće dobro na slobodi. Od ovog ukupnog broja zaprimljenih presuda uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom izrečena je u 194, a rad za opće dobro izrečen je u 873 presude. Iz izvješća je vidljivo da je kod broja zaprimljenih presuda za izricanje zaštitno nadzora uz uvjetnu osudu od 2004. do 2008. primjetan je porast, a nakon 2008. do 2011. bilježi se pad, nagli pad presuda, dok kod rada za opće dobre imamo kontinuirani rast. Ovaj podatak možda je i zanimljiv i možemo razmisliti recimo zato je upravo tome tako. Eto, moja nekakva razmišljanja bih, rekla bih kad, da je to s jedne strane početkom izricanja zaštitnog nadzora takva mjera jer je bio rast, je bila možda zanimljivija, zanimljiva. A s druge pak strane je li njezin pad izricanja kasnijih godina možda uvjetovano time što su kazne koje su izrečene bile veće, pa samim tim nije bilo ni moguće izreći takvu mjeru. Ili je tome možda razlog što ranije nije bilo probacijskih ureda, te nije bilo moguće izvršavanje takvih mjera. Međutim, svakako je ovdje za pohvaliti raniji rad povjerenika koji su i bez sustavne podrške probacijskih ureda, kojih tada nije bilo, direktno s Ministarstvom pravosuđa provodili ove mjere. Mišljenja sam kako je uključivanje u izvršavanje rada za opće dobro na širu dobrobit, kako osuđenika koji imaju priliku pomagati drugima, tako i šire zajednice. Kasnije je u izvješću vidljivo da je najveći broj presuda uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom izrečen većem, u većem broju to su muškarci, ali u dobi su od 41 do 45 godina, što je opet po mojoj prosudbi za pohvalit obzirom da su, spremnost osoba je vezano za resocijalizaciju ne samo u toj dobi, za sve je spremnost osoba spremnih za resocijalizaciju. I nadalje smatram da bi u odnosu na broj nerealiziranih i izrečenih mjera trebalo prokomentirati i za ubuduće predložiti da prioritet u izvršavanju imaju, obzirom da koliko smo vidjeli da nema dovoljno još uvijek probacijskih službenika, da imaju prioritet osuđenici za djela protiv braka, obitelji i mladeži koji čine 46% među osudama sa zaštitnim nadzorom. Mislimo da bi rad s njima trebao započeti što prije jer ćemo time svi zajedno dati prioritet zaštiti interesa prava dobrobiti djece i cijele obitelji. Zanimljivi su podaci koji su Općinski sudovi u RH imali najviše izrečenih mjera zaštitnog nadzora i rada za opće dobro, to je naravno Zagreb kako najveći, Rijeka, a najmanji je Općinski sud, najmanje presuda je imao Općinski sud u Požegi. Svakako značajan doprinos izvršenju uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom čine i posebne obveze i sigurnosne mjere čija je svrha otklanjanje opasnosti i ponovnog počinjenja kaznenih djela. Ukoliko ih osuđenik ne izvrši, a mogao ih je izvršiti opozvat će se uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom i posebnim obvezama. Iz izvješća je vidljivo da su od propisnih posebnih obveza koje su izrečene uz uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom najučestalije izricanje obveza podvrgavanje odvikavanju od ovisnosti o alkoholu i opojnim drogama. U zdravstvenoj ustanovi ili terapijskoj zajednici bilo je njih 52 presude. Te obveza od podvrgavanja liječenja, radi otklanjanja duševnih i tjelesnih smetnji i redovito javljanje službi za zaštitni nadzor. Od sigurnosnih mjera najučestalije su obvezno liječenje i obvezno psihijatrijsko liječene. Dozvolite da se osvrnem kratko na iskustvo u Gradu Zagrebu koje je naravno proizlazi sukladno zakonu i jedan doprinos ovom izvješću. Dakle, u Gradu Zagrebu je Ministarstvo pravosuđa već od 2002. godine ostvarili smo vrijednu suradnju s pojedinim ustanovama, to je bilo tada 8 ustanova koje su imale uz povjerenika. Nastavak održavanje suradnje je vrlo bitan po meni, pri čemu je izvršenje rada za opće dobro odvija se, odvijalo se i s udrugama, osim ustanovama koje djeluju u Gradu Zagrebu i svakako je pokazatelj kako je ovaj alternativni način izvršenja sankcija prihvaćen i prepoznat kao uspješan. Mišljenja sam kako je uključivanje u izvršenje rada za opće dobro na širu dobrobit kako osuđenika koji imaju priliku pomagati drugima, odnosno radit u korist zajednice, tako i udruga kojima se ovim putem osigurava obavljanje pomoćno tehničkih poslova. U cilju prezentiranja detaljnijih informacija, uključivanju u provedbu izvršavanje rada za opće dobro na slobodi, Grad Zagreb i probacijski ured tijekom siječnja ove godine organizirali su nekoliko tribina u cilju informiranja udruga i ustanova o radu za opće dobro na slobodi. Kao rezultat prezentacije rada probacijskog ureda te razmjeni iskustava ustanova i udruga uključenih u provedbu rada za opće dobro na slobodi sklopljeni su i ugovori s još 7 gradskih ustanova. Dakle, da sad trenutno imamo 13 gradskih ustanova iz područja socijalne skrbi. Dozvolite, ovdje bih samo neke primjere dobre prakse istakla, isto tako i neke primjere loše prakse sa terena. Dakle, primjer je dobre prakse sigurno je stjecanje radog iskustva, socijalizacija, učenja odgovornosti. Ono što smo naišli kao primjeri loše prakse to je vrlo često nepoštivanje dogovora, dolaska i …/Govornica se ne razumije. isprika, odbijanje poslova, prigovaranja ja radim umjesto vaših radnika, oni sada ne rade i dakle voditelj institucije puno vremena provodi vezano uz djelatnike. Međutim moram ovdje napomenuti da zaista vrlo dobro surađujemo sa probacijskim uredom u Zagrebu i to mi sve u hodu i jednostavno i rješavamo. I na kraju želim istaknuti važnost edukacije novih kadrova, svih onih stručnjaka koji će u budućnosti raditi na provođenju ovih mjera kao i informiranje svih ovih ustanova i institucija i organizacija civilnog društva koji mogu biti mjesta gdje će se oni provoditi. Iz svega navedenog zaista Klub Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovo izvješće. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Vesna Fabijančić Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjednice i zamjenice ministra. Temelj za početak razvoja probacijske službe bio je Zakon o izvršavanju kazne zatvora i Zakon o probaciji. Probacija je model stručne reakcije društva na kazneno i prekršajno ponašanje. Takav način odnosa prema kažnjenicima postoji u svim civiliziranim zemljama. Radi se o modelu organizirane stručne reakcije društva na razmjernom manje štetno i manje opasno ali ipak kazneno ili prekršajno ponašanje pojedinih osoba. Dosadašnja brojna inozemna iskustva kao i rezultati znanstvenih istraživanja pokazuju da je iz društvenog stajališta za neke kategorije počinitelja kaznenih dijela i prekršaja probacijski tretman bolji od zakonskog jer bolje tretira osjetljivo pitanje potrebnog omjera slobode i neslobode osuđenih osoba. Probacija je sustav humanizacije, izvršenja kazneno pravnih sankcija i učinkovitija resocijalizacija i reintegracija počinitelja kaznenih dijela u društvenu zajednicu. Radi se o reintegraciji u zajednicu kroz utjecaj na one rizične čimbenike koji su u mnogo slučajeva i doveli do počinjenja kaznenih djela kao npr. odvikavanje od alkohola, droga i slično. Zatvorski sustav je vrlo skup u odnosu na probaciju a praksa je pokazala da kratkotrajne zatvorske kazne nisu najbolje rješenje. Pred nama je prvo izvješće o radu Uprave za probaciju i podrška žrtvama i svjedocima. Radi se o izvješću za 2011. Godinu. U RH postoji 12 lokalnih probacijskih ureda kao što smo čuli i od zamjenice ministra, u 2011. je ustrojeno 9 a započeli su naravno s otvaranjem u 2011. godini. dakle već sama činjenica da su uredi počeli s otvaranjem 2011. Godine a pred nama je izvješće iz 2011. govori o tome da danas raspravljamo o rezultatima jednog mladog sustava. U toj prvoj godini rada probacijskih ureda uglavnom su se izvršavale presude kojima su izrečeni rad za opće dobro na slobodi i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom. Iako je Zakon o probaciji usvojen tijekom 2009. godine ustrojstvom probacijskih ureda u 2011. sustav probacije za razdoblje ovog izvješća bio je još uvijek na samom početku. Krajem rujna 2011. Delegacija EU u RH, Ministarstvo pravosuđa RH i Velika Britanija te Probacijska služba Republike Češke službeno su označili početak provedbe IPA TWINNING projekta razvoj probacijskog sustava u Hrvatskoj a za održivost razvoja probacijskog sustava EU je Hrvatskoj odobrila potporu od 1,2 milijuna eura. Početak rada probacijskih ureda pokazao je kako to vidimo iz ovog izvješća niz poteškoća s kojim se taj mladi sustav susreo. Područje ureda odnosno pojedinih ureda u pravilu je prilično veliko. Na područjima nekih ureda su prometne veze javnog prijevoza vrlo loše ili nikakve. Financijski izdaci prilikom dolaska u ured a i kasnije za odlazak na rad u jedno od pravnih osoba isto tako. Uredi su se susretali s velikim brojem predmeta a s nedovoljnim brojem probacijskih službenika, nedostatkom službenih vozila. Daljnji problem nemogućnost pronalaženja dovoljnog broja pravnih osoba u kojima se može organizirati izvršenje sankcija rada za opće dobro na slobodi, a od pravnih osoba koje su bile na raspolaganju većina može primiti vrlo mali broj takvih osoba te su skloni postavljanju različitih uvjeta da bi ih uopće primili. Bilo je i takvih poteškoća da se pojavljivala zastarjelost podataka iz presude te dugo čekanje provjere adrese od strane MUP-a veliki vremenski odmak od počinjenja djela do presude odnosno do izvršenja tj. poziva probacijskog ureda zaprepašćuje činjenica da je nekada taj razmak bio čak od deset godina pri čemu se okolnost kod osuđenika su se znatno izmijenile i slično. To su poteškoće koje su nadam se u daljnjem razvoju probacijskog sustava od 2011. na ovamo barem dijelom premoštene. Navedene poteškoće u manjem ili većem opsegu spominju u ovom izvješću kod svakog probacijskog ureda i zasigurno utječu na kvalitetu izvršavanja sankcija kao i na učinkovitost upravljanja vremenom. Dakle potrebno je daljnje osiguranje i poboljšanje uvjeta rada u probacijskim uredima. Što se tiče podrške žrtvama i svjedocima iako je još u siječnju 2010. donijeta odluka o osnivanju povjerenstva za praćenje i unapređenje sustava podrške žrtvama i svjedocima kao savjetodavnog tijela Vlade i za taj sustav bilo je potrebno proteći relativno puno vremena za operacionalizaciju. Zadaća povjerenstva između ostalog bila je izrada nacionalne strategije za podršku žrtvama i svjedocima, način rada i odlučivanja tog povjerenstva uređen je poslovnikom o radu koji je donesen s odmakom od punih 10 mjeseci od osnivanja tog povjerenstva, tako da je tek u 11. mjesecu punih godinu dana od osnivanja i to točnije u svibnju dakle sredinom 2011.započeo rad na izradi nacionalne strategije. S druge strane s obzirom da su tijekom 2011.u sektoru za podršku žrtvama i svjedocima provođeni redovni postupci i poslovi pretpostavka je da će izvješće tog segmenta za 2012.imati i dodatne podatke i dokumente. I za kraj s obzirom da je 2011.godina bila pravi i stvarni početak ovog sustava vjerujemo u daljnji razvoj sustava probacije i podrške žrtvama i svjedocima i stoga će klub SDP-a podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. I još ćemo prije stanke čuti klub HDZ-a i kolegicu Anu Lovrin.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra. Pa evo govorimo o Izvješću o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011.godinu i sada smo u jednoj specifičnoj situaciji, sada je početak 2013.govorimo o izvješću, mislim da je dobro da govorimo premda je ono sada već rekla bih neaktualno i neće dati pravu i ne daje pravu sliku stanja provođenja mjera probacije. Iz razloga kao što sam rekla to je izvješće za godinu u kojoj je vrijedio stari Zakon o probaciji. U ovaj Hrvatski sabor je došlo izvješće za 2010.krajem 2011. Koje nikada nije raspravljeno u ovom Hrvatskom saboru, a evo sada raspravljamo o izvješću za 2011.godinu. Ali pravu sliku vjerujem da ćemo dobiti u sljedećim izvješćima 2012.a poglavito za ovu godinu 2013. I zato evo ponovo želim reći da je dobro da je predlagatelj prihvatio primjedbu i da u novom zakonu iz 2012.je ostala odredba po kojoj Hrvatski sabor raspravlja to izvješće, zato što se radi o jednom institutu koje je ne bih rekla baš novi u Hrvatskoj dakle i u zakonima prije Zakona o probaciji je taj institut bio uveden ali nekako se sramežljivo primjenjivao odnosno uopće se nije primjenjivao, a jedan od razloga je i to što nije bilo stalnog nadzora ili propitivanja koji su razlozi tomu. Zašto mislim da ćemo pravu sliku dobiti u izvješću za 2012., a poglavito za 2013.? Zato što su u međuvremenu stupili na snagu i zakoni koji će itekako imati utjecaja na ovu Upravu za probaciju prije svega to je novi Kazneni zakon koji je stupio na snagu 1.1.2013.koji je proširio djelatnost ili nadležnost toga dijela probacije i u odnosu na rad za opće dobro i mogućnost izricanja nekih posebnih mjera i obveza koje će biti sve u nadležnosti nadziranja ovoga Ureda za probaciju. Jednako tako stupio je u punom opsegu 1.9. 2011. Zakon o kaznenom postupku koje je također ovim uredima i središnjem uredu dao neke dodatne zadaće. Što se tiče ovoga izvješća iz njega možemo iščitati, naime šta bih još željela reći, zakon o probaciji donijet je 2009., uglavnom su se kroz 2010.i 2011.još uvijek ustrojavali uredi još uvijek su djelomično djelovali povjerenici koji su te poslove obnašali i prije nego su ovi poslovi prešli sasvim u državnu upravu i u kojima je određenost po Zakonu o probaciji iz 2009.da to obavljaju stalni državni službenici. Dakle iz ovog izvješća možemo iščitati da su dobiveni u to vrijeme svi prostori za probacijske urede, dakle od Agencije za upravljanje državnom imovinom i od jedinica lokalne samouprave, da je otvoreno 9 ureda za probaciju, da su prvi probacijski službenici započeli sa izvršavanjem alternativnih sankcija i da se postupno smanjuje broj povjerenika koji su još bili zaduženi za one slučajeve koji su u tijeku i za koje se zbog kratkoće preostalog vremena nadziranja nije bilo svrsishodno davati novim državnim službenicima, da su novozaposleni službenici prošli edukaciju i da su privremeno najnužnijom opremom opremljeni ti uredi. Također iz izvješća vidimo a imamo tu sustavne podatke koji su nam prezentirani od 2004.do 2011.vidimo da raste broj izrečenih presuda za uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom i rada za opće dobro na slobodi. Tu je svakako i sustavan rad i na edukaciji sudaca i na promoviranju ovoga instituta, dakle rada za opće dobro pa i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom kao mjera koje su podobne i svrhovite za kažnjavanje prije svega počinitelja kaznenih djela koji su to kažemo slučajni počinitelji često koji ne sustavno ne vrše kaznena djela, nisu recidivisti itd. da je svrhovitije ovako kažnjavanje, dakle da oni osjete određenu društvenu osudu, da snose kaznu ali da se ne stavljaju u uvjete socijalne, u ovom slučaju zatvorske gdje bi bili podložni možda pogotovo u slučaju mladih osoba daljnjoj kriminalnoj infekciji. Dakle u tom smislu je ovo dobar pokazatelj, dakle te presude toga tipa sustavno rastu. Ono što vidimo da je pitanje, pitanje izvršenja. Naime, uglavnom se bolje izvršavaju uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom, a kao zahtjevnije u provedbi rekla bih osude na rad za opće dobro na slobodi što vidimo iz svih ovih statističkih podataka ovdje prikazanih, da ih sada u detalje ne čitam i pogotovo ono što iščitavamo da je puno predmeta ostalo na dan 31.12.2011., puno predmeta je ostalo i čeka na izvršenje iz čega možemo iščitati da uredi nisu još osnovani, odnosno nisu dovoljno kapacitirani. U tom smislu se nadam da je 2012. bilo daljnjih napora da se to smanji u što je moguće većoj mjeri. Ovdje imamo i prikaz podataka po sudovima o izricanju ovih sankcija, međutim ne vidim razloga zašto ako je rečeno da ih je 79 sudova izreklo alternativne sankcije, zašto tu nemamo prikaz svih nego samo nekih sudova, ali to možemo primijetit da je razlika od suda do suda. I naravno ovo vjerojatno korespondira i sa ukupnim brojem predmeta i presuda na sudu što nije prikazano pa je zapravo statistički to dosta ako mogu tako reći bezvrijedan podatak, ako nema usporedbu sa ukupnim brojem presuđenja. Ono što možemo također pratiti izrečene ove mjere po vrstama kaznenih djela, primjećujemo da se one izriču uglavnom za kaznena djela protiv imovine i u slučaju tu su to kaznena djela protiv vrijednosti zaštićenim međunarodnim pravom, međutim radi se zapravo o zloporabi droga i to su vjerojatno sve one manje kazne iz bivšeg stavka 1., 183. KZ-a gdje se onda počiniteljima izricao rad za opće dobro na slobodi. Također u slučaju ovih kaznenih djela protiv braka, obitelji i mladeži, to je zanemarivanje djece itd., visok stupanj izrečenih mjera jer se pretpostavlja da će bit moguća i kroz te kazne resocijalizacija. Primjećujemo da je naglo od 2010. do 2011. pao broj izrečenih alternativnih sankcija upravo za ova kaznena djela zloporabe droge čemu zapravo zanimljivo bi bilo znat zašto. Evo to je samo pokazatelj, ne znamo zašto. Svi statistički pokazatelji o osobama uključenim u probaciju moram komentirati da također mi se čine zapravo ne nepotrebnim nego nekorisnim. Zašto, jer mi govorimo o rodnoj zastupljenosti u ovim alternativnim sankcijama, o dobroj zastupljenosti, o kvalifikacijama, međutim to nam ništa ne znači ako nemamo podatke o općoj populaciji osuđenih osoba. Dakle ništa nam ne znači da je više, muškarcima se češće izriče alternativna sankcija nego ženama, a češće muškarcima u određenoj dobi, 40 do toliko godina, češće kvalificiranim ili onima sa srednjom školom. Čini mi se da je ta grupa također većina u općoj populaciji osuđenih osoba, pa ako nemamo usporedno i te podatke onda su zapravo tu oni sami za sebe nam ne govore ništa. Također je vidljivo da se najčešće te kazne izriču za kaznena djela za koje je izrečena kazna u trajanju do 6 mjeseci zatvora ili novčana kazna, naravno jer je to do sada važećim zakonom jedino bilo i moguće, a ova će se situacija stupanjem na snagu novog KZ-a svakako i promijeniti. Ono što je još zanimljivo, a to su sklopljeni ugovori sa pravnim osobama za rad za opće dobro. Čuli smo ovdje o problemima koji se pojavljuju naravno, čuli smo od ministra da i rad za opće dobro također košta kao i dan zatvora, ali bez obzira na to treba inzistirat na provedbi. U ovom izvješću za 2011. vidimo da je 55 novih osoba s područja cijele Hrvatske zaključilo ugovore, ja vjerujem da ih je do danas i znatno više i da se ova mjera provodi u većem broju nego je to po ovome izvješću. Posebno evo ovdje imamo prikazan rad po svim uredima, no napominjem neki uredi nisu osnovani, neki praktički recimo kao u uredu u Zadru koji je osnovan ali praktički kroz 2011. nije ništa radio što se vidi iz statističkih pokazatelja o broju slučajeva. Ali posebno ističem važnost i ovih poslova probacije u predkaznenom postupku, dakle za potrebe državnog odvjetništva u slučaju kada odlučuje o kaznenom progonu i za potrebe suda kada određuje mjeru osiguranja prisutnosti, mjere opreza ili kada odlučuje o izboru kaznenopravne sankcije. Držim da su izuzetno dragocjena onda strukturirana izvješća ureda za probaciju. Što se tiče Sektora za podršku žrtvama i svjedocima, također ovo je isto jedna novina ako tako mogu reći unatrag nekoliko godina izuzetno važna. Dakle, žrtvama i svjedocima treba pomoći i u ostvarivanju njihovog prava, a svjedocima u odnosu na svjedočenje kada ih treba i podučiti i ohrabrit pogotovo u slučajevima gdje im prijeti se u slučaju svjedočenja ili žrtvama koje je moguće da dođu u neugodne susrete na samom sudu. Dakle, držimo da je ovaj sektor izuzetno važan. Vidimo da i radi, a pogotovo evo i u ovim slučajevima kada se domaći svjedoci moraju biti saslušani pred inozemnim sudovima ili kada inozemni svjedok dolazi pred domaći sud. Dakle, tu je podrška psihološka i materijalna uvijek izuzetno važna. Pa i vidimo da je takvih slučajeva u 2011. bilo evo ovih 103. gdje je domaći svjedok odlazio pred inozemni sud. U velikom dijelu ovih slučajeva to su upravo suđenja za ratne zločine. To svjedočenje je uvijek teško, psihološki opterećujuće za svjedoka, bolno i zato mu je psihološka pomoć potrebna a i sasvim materijalna i logistička. Evo ono što je za zaključiti da je ovaj program, dakle i rad Uprave za probaciju u 2011. godini izgledao dobar, ali ne dovoljan. Dakle, on mora sustavno napredovati. I kad smo donosili zakon upozorili smo da predviđena sredstva koja se u zakonu spominju vjerojatno neće bit dovoljna i da nećemo moći povećati broj službenika u probaciji onoliko koliko bi to bilo nužno obzirom na nove zadaće ove uprave. Hvala lijepo.
Hvala. Određujem stanku do 15 sati, a tada je prvi na redu klub HNS-a.Hvala.
Evo nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a podržat će ovo Izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu. Naime, o probaciji smo tijekom skoro kratkog vremena dosta raspravljali u Hrvatskom saboru. Naime, donijeli smo i Zakon o probaciji sve sa ciljem da putem uvjetovane i nadzirane slobode počinitelja kaznenog djela službenici probacije provode postupke usmjerene na smanjenje rizika ponovnog počinjenja kaznenog djela. Naravno svime ovime i postavljamo nove standarde vezane uz Rezoluciju UN-a i Vijeća ministara EU. Svrha ustrojavanja Ureda za probaciju je humanizacija izvršavanja kazneno-pravnih sankcija, učinkovitija resocijalizacija i reintegracija počinitelja kaznenih djela u društvenu zajednicu te organiziranje pružanja pomoći kako žrtvi oštećeniku, a ono što je također dosta bitno i to pružanje pomoći obitelji žrtava i obitelji počinitelja. Naravno uvođenjem probacije smanjuje se i broj osuđenika u zatvorima čime se oslobađaju kapaciteti u kaznionicama koji su inače prekapacitirani za više od 20%. A to onda isto također konačno dovodi i do financijskih ušteda koja nije zanemariva. Prema izračunima jedan dan zatvora državu košta kao tri dana probacije. Naravno u cijelom tom izvješću kada se analizira vide se okvirni operativni programi koji su pred Uredom za probaciju a također i definirani su ljudi koji sve te programe, projekte a naravno i ciljeve koji su postavljeni trebaju izvršiti. Tako da uvijek je dobro spomenuti što su to probacijski poslovi da se vidi zaista jedan veliki intenzitet, jedna velika aktivnost za rješavanje jedne takve problematike. Prije svega, probacijski poslovi služe za procjenu krimogenih rizika i tektonskih potreba počinitelja. To znači vjerojatnost ponovnog počinjenja kaznenog djela i štete koju počinitelj može nanijeti društvenoj zajednici, drugoj osobi ili sebi. Također su to poslovi za izradu pojedinačnog programa postupanja, nadzor izvršavanja obveza prema rješenju državnog odvjetnika kada odlučuje o kaznenom progonu prema načelu svrhovitosti, postupci izvršavanja uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom i rada za opće dobro na slobodi. Nadzor izvršavanja mjere opreza, obveze redovnog javljanja određenoj osobi ili državnom tijelu, nadzor provođenje mjera utvrđenih rješenja, određivanje istražnog zatvora u domu. Također su to i poslovi za izradu izvješća zatvoru, odnosno kaznionicama. Nadzor nad uvjetno otpuštenim osuđenikom, izrada izvješća o počinitelju za Državno odvjetništvo, sud i suca izvršenja, sudjelovanje u organiziranju pomoći i podrške žrtvi, oštećeniku, obitelji žrtve i obitelji počinitelja. Poslovi bi se još mogli puno, puno nabrajati ali dok se vidi koliko samo treba da se nabroji u tom dijelu itekako se vidi jedna velika složenost tih poslova naročito na ljude koji će te probacijske poslove i obavljati. Ti službenici i te osobe moraju biti sa visokim obrazovanjem, moraju biti iz područja socijalne pedagogije, socijalnog rada, psihologije, pedagogije ili drugih društvenih ili humanističkih područja. Uvjet je također i da moraju imati radno iskustvo i kompetenciju za rad s počiniteljima kaznenih djela. Službenici probacije moraju imati ovlaštenja prikupljanja podataka o osobama uključenim u postupke probacije, a moći će izvršiti uvid u službenu dokumentaciju nadležnih tijela i pravnih osoba i od njih zatražiti dostavu relevantne dokumentacije. Da bi također vidjeli koja je to opsežnost iz svih podataka koje smo dobili u materijalima kada se konstatira da je Sektor za probaciju zaprimio u 2011. godini ukupno 1067 presuda u kojima su izrečene kazneno-pravne sankcije uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom ili rad za opće dobro na slobodi. Od ukupnog broja zaprimljenih presuda uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom izrečena je u 194 presude što čini nešto više od 18%, a rad za opće dobro na slobodi izrečeno je u 873 presude. To je 81%. Naravno, što se tiče dijela za rad za opće dobro na slobodi ono se određuje u trajanju od najmanje 10 do najviše 60 radnih dana s rokom za izvršavanje koji ne može biti kraći od 1 mjeseca, a niti dulje od 1 godine. Slijedom navedenog utvrđeno je da je rad za opće dobro na slobodi u trajanju od 51 do 60 radnih dana najviše izrečen u 2011. godini i to u 480 presuda što čini 57%, najviše a onda puno manje čine rad u trajanju od 21 do 30 dana, 13%, i rad u trajanju od 31 do 40 dana što čini nešto manje od 10%. Naravno u tom dijelu također imamo dosta prezentirane opsežne materijale i statistike koje služe za analitiku svih ovih aktivnosti oko rada u probaciji. Ja bih ipak neke stvari posebno tu istaknuo. Prije svega, evo konstatacije da su kao i u 2010. godini u 2011. su sudovi izrekli najviše presuda kojima izrečene kazne zatvora zamjenjuju radom za opće dobro na slobodi u trajanju od 60 radnih dana. Također ono što isto bi bilo dobro za istaknuti da rad za opće dobro na slobodi u odnosu na broj predmeta koji su na radu, a to čini 606 predmeta u odnosu na broj izvršenih predmeta koji čine 207 predmeta veliki je broj predmeta koji čekaju na izvršavanje, to je 1586 predmeta. To je ono što zaista nakon jedne ovakve analize treba više u tom dijelu se obratiti pažnja jer broj predmeta koji čekaju na izvršavanje ako to bude čak i godinu i do deset godina onda se zaista već i nakon tog jednog vremena itekako mijenjaju i oni početni uvjeti, početna rješenja koja su bila definirana. Na kraju krajeva također bi htio i napomenuti da od ukupnog broja osoba za koje su zaprimljene presude u 2011. godini njih 462, odnosno nešto manje od 50% su prethodno kažnjavane jednom ili više puta. To je zaista problem da zaista, puno je povratnika, odnosno recidivista i u tom dijelu zaista i preko ovog provacijskog sustava i naravno još više puno angažmana u cijelom sustavu. Treba taj dio povratnika itekako riješiti. Naravno do propisanih posebnih obveza koje su izrečene uz uvjetnu osudu sa zaštitnim nadzorom, najučestalije su izricane obveze podvrgavanju odvikavanja od ovisnosti o alkoholu i opojnim drogama u zdravstvenoj ustanovili ili terapijskoj zajednici i to čini čak preko 51%. A obveza za podvrgavanju liječenju radi otklanjanja duševnih i tjelesnih smetnji i redovito javljanje službi za zaštitni nadzor je izrečena smo u jednoj presudi. Naravno i nakon ovih analiza također se vidi jedna intencija na koju u budućnosti treba dati više pažnje, a to govori ne samo o ljudima koji će biti usko specijalizirani za jedno ovakvu problematiku, da se mogu nositi sa njom, nego i u dijelu materijalno-tehničkih sredstava koje će itekako bolje pomoći da možemo rješavati ovakva odvikavanja i ovisnosti o alkoholu i opojnih droga. Naravno, presude kojima je izrečen rad za opće dobro na slobodi mogu se izvršavati u pravnim osobama s kojima je sklopljen ugovor o izvršavanju rada o opće dobro na slobodi. Do sada je sklopljeno 313 ugovora što znači da se u RH sankcija rada za opće dobro na slobodi može izvršavati u tim pravnim osobama. Naravno taj je podatak za već 2011. godinu, 2012., evo 2013. nama je zaista zadatak da kada govorimo o broju probacijskog ureda u Hrvatskoj, gdje ih je 12 i sa tim ugovorima onda, znači da je nekih praktički oko 30 imamo ugovora po probacijskom uredu. Što je dosta nedostatno jer kada u tom dijelu ćemo ukazati koji su problemi koje ističu probacijski uredi, onda se vidi da tu treba biti puno veća širina. Evo ako smo rekli da je probacijski uredi su ustrojeni u 12 gradova, Bjelovaru, Dubrovniku, Osijeku, Požegi, Rijeci, Sisku, Splitu, Varaždinu, Zadru, Puli i dva u Zagrebu. 2011. godine bilo je ustrojeno samo 9 ureda s time da su oni počeli sa radom u drugoj polovici 2011. godine. A to znači da je ova metodologija, odnosno podaci koji jesu nisu obuhvatili cijelu godinu i zaista ipak je to dobro da imamo, jer ako to kompariramo sa 2012. godinom i dalje puno će, prije svega pomoći uredu, a i ljudima da možemo naći i u tom dijelu adekvatna rješenja. Da li … [[Govornik se ne razumije.]] što smo rekli to čine ljudi? … [[Govornik se ne razumije.]] službenika i namještenika za obavljanje poslova iz djelokruga sektora za probaciju je bilo 22 službenika od toga 21 službenik u središnjem uredu, službi za koordinaciju i razvoj probacijskog sustava, dok je sveobuhvatan broj službenika u probacijskim uredima bilo 70. No, uvijek treba vidjeti da li taj broj odgovara trenutnom stanju i potrebama, a opet se i gleda da što je danas aktualno, svako zapošljavanje snosi određeni rizik, određeni troškovi. Ali koliko se vidi najveća problematika je u tome da možete dobiti stručni i kvalitetan kadar koji je sposoban se nositi s ovom problematikom koja se tiče i probacije. Od tih ureda koji su dali svoje izvješće, oni navode evo svoju problematiku, svoje aktivnosti koje su radili u, evo navedeno vrijeme. Od tih bi izvukao samo nekoliko, da recimo u radu jednog, nekoliko ureda osim tehničkih pitanja i broja službenika najveći nedostatak se pojavljuje kao i neriješeno pitanje osiguranja osuđenika te plaćanja njihovih putnih troškova. Također u radu je i problematika nedostatka vozila i mobilnih telefona, jer područje pod nadležnošću njihovog rada veoma veliko, a prometne veze javnog prijevoza su vrlo loše ili nikakve. Također, ističe se problematika da je vrlo malo pravnih osoba u kojima se može organizirati izvršenje sankcije rada za opće dobro na slobodi. A od pravnih osoba koje su na raspolaganju većina može primiti vrlo mali broj takvih osoba te su skloni postavljanju različitih uvjeta samo da ih uopće ne bi primili. Nažalost tu je i onaj problematika da uokviruje jako dobre namjere, i želje i volje, potpisuju se ugovori sa željom da se osobe u tom dijelu mogu i žele primiti za rad u probaciji. A nakon toga se dolazi do jedne promjene mišljenja i na sve načine se u tom dijelu itekako počinje komplicirati. To mogu reći sa svoje strane, zaista evo na području ureda u Varaždinu gdje i grad, kojem sam gradonačelnik imamo potpisni ugovor i već nekoliko osoba je zaista u tom dijelu provelo postupak probacije na našem području kao društveno koristan rad. I ovu problematiku upoznali smo zaista iz prve ruke, ali mogu se zahvaliti evo voditelju područnog ureda i nama da smo sve to riješili i zaista smo otvoreni dalje za provođenje jednog takvog projekta. Naravno u okviru izvješća za sektor za podršku žrtvama i svjedocima, u sektoru za podršku žrtava i svjedocima ustrojena su 2 odjela, odjel za razvoj i koordinaciju i podrške žrtvama i svjedocima i također odjel za organizaciju podrške žrtvama i svjedocima pod prijašnjim nadzorom odjela za podršku žrtvama i svjedocima u kaznenim postupcima i postupcima za kaznena djela ratnih zločina. Iz njihovog izvješća se vidi da su provedene mnoge aktivnosti odjela, organizirane mnoge zadaće i provedeni su redovni poslovi. Naravno treba još dosta da se poradi na opracijonalnosti svakog tog odjela tako da u ovom izvješću se vidi, i ja ne bi posebno u tom dijelu ništa i istaknuo niti ponavljao. Što se konačno može zaključiti o ovom izvješću? Pa svako izvješće mora definirati postojeće činjenično stanje i može definirati određeni cilj, poruku što iz toga bi trebalo ili promijeniti naravno uvijek na bolje i nekakve greške koje su bile počinjene da se isprave. Naravno ono što uvijek sam i rekao kada smo govorili o probaciji u zakonu i to bih htio ponovit još jedanput da najrealističniji odgovor mogao bi glasati možemo svi očekivati onoliko koliko i sami uložimo u taj projekt. Okvir je postavljen i uspjeh ovisi o pažljivoj impelantaciji i praćenu i evoluiranju provedbe, trajnoj edukaciji službenika za provedbu stručnosti, javnosti građana, političara i medija. Hvala vam.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče sabora, zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici, pred nama je izvješće o radu uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu. Prije samog osvrta na izvješće koje stručno i nomotehnički metodološko dobro napravljeno. Treba reći da smo mi u međuvremenu tijekom 2012. Godine već donijeli Zakon o probaciji je sukladan i razvoju i strategiji razvoja hrvatskog pravosuđa kao jednog od mjerila poglavlja 23. za ulazak Hrvatske u EU i da se i u ovoj godini da raspravimo u 2011. godini izvješće koje dakako treba podržati ali da je u međuvremenu došlo do još novijih zakonskih rješenja koji su ovu probaciju kao alternativnu metodu u hrvatskom pravosuđu još uspješnijom, još prilagodljivijom uvjetima hrvatskoga pravosuđa. Isto tako treba napomenuti da je naš probacijski sustav utemeljen i na preporukama vijeća ministara EU na konvencijama UN-a na međunarodnim dokumentima dakle sve ona pravni temelji koji su bili osnova za donošenje zakonskih rješenja, kažem o njemu smo već raspravljali kao o novom zakonskom rješenju u 2012. godini. Prema izvješću sustava za probaciju vidimo da je ona osnovna namjera probacije donekle do sada ostvarila svoju svrhu i mjeru. No sigurno da ne možemo nikada biti zadovoljni, da treba učiniti sve napore da se ovakva alternativna metoda kao jedan rehabilitacijski dakle učinak ovih mjera na počinitelje blažih kaznenih djela primjenjuje u sve većem obliku. Dobro je ustrojavanje probacijskih ureda u 12 gradova u RH. Isto tako treba omogućiti već kad su ustrojeni ti uredi da su oni i tehnološki i tehnički opremljeni, da imaju sve one uvjete da bi mogli uspješno ostvarivati svoju svrhu. Isto tako dodatne i financijske i stručne napore trebamo uložiti da se probacijski službenici dodatno usavršavaju i obrazuju s obzirom na trendove razvoja i europskoga prava i hrvatskoga prava pa treba dakle učiniti dostupnim presegovnom financijskom smislu uredima za probacuju da mogu funkcionirati. Mi smo vidjeli da smo donošenjem proračuna za 2013. Godinu zbog posljedice gospodarske krize ali zbog nekih drugih razloga ovome razdjelu za Ministarstvo pravosuđa je predviđeno oko 800 milijuna kuna manje. Dakle ne možemo očekivati savršeno pravosuđe, novi moderni razvoj hrvatskog pravosuđa ako nema dovoljno financijskih sredstava a po meni, po nama u klubu to nije dobra mjera da se u ovom djelu smanjuju sredstva a u isto vrijeme zakonima i paketom pravosudnih zakona koje donosimo. Jedan od njih je i bio Zakon o probaciji da se ne osigurava dovoljno materijalnih sredstava da bi se zaista zakon mogao primijeniti u stvarnosti. Po ovome izvješću za 2011. Godinu vidimo što su sve radili uredi za probaciju, kao središnji ured tako i uredi u gradovima RH i ono što je dobro, dobro je da je trend izricanja tih mjera u sudstvu veći pa i onom pred istražnom postupku, samom istražnom postupku i zaštitne mjere koje se daju počiniteljima nažalost u nekim brojevima povećanom broju slučajeva vidi se da je sklonost ponavljanju učinjenih djela. Radi se o djelima koja su djela manjeg značaja i manjih kaznenih prekršaja. Dakle treba učiniti dodatne napore da se taj recidivizam u ovome sustavu onemogući a samim razvoj sustav probacije sigurni smo u to da će se i obrazovanjem službenika dodatnim naporima to i iziskuje i stručne i ljudske i sve druge napore da bi se dakle taj recidivizam smanjio. U samom izvješću što se tiče podrške svjedocima i žrtvama vidimo da su i tu učinjeni dodatni napori i pomaci u odnosu na prethodne godine i sve ono što je dakle predviđeno po zakonskim mjerilima za probaciju donekle se ispunilo u 2011. Godini. Mi kao Klub HDSSB-a svako usavršavanje hrvatskog pravosuđa, svake dodatne napore koji će ići ka ublažavanju i preodgoju onih počinitelja kaznenih djela koja su djela male prekršajne odnosno kaznenopravne naravi da ih se ponovo vrati u društvo, da budu svjesni počinjenja svoga dijela a da budu svjesni da njihovo djelo veliko kazneno pravne sankcije da bi završili u zatvorima. Vidjeti ćemo u izvješću o zatvorima, kaznionicama u RH koliko je prenapučenost hrvatskih zatvora i koliki su uvjeti u zatvorima da se zatvorima da se zatvorskim mjerama zaista ne postižu oni učinci kaznenopravnoga kažnjavanja počinitelja jer nažalost naša zemlja s obzirom na uvjete, s obzirom na financije, s obzirom na kapacitete nije dakle u tom djelu pravosuđa spremna ispunjavati sve uvjete. Jer zakon o probaciji jedan od zakona koji svakako treba podržati i koji će dakle prije svega smanjiti prenapučenost zatvora, učiniti pravosuđe učinkovitijim u ovome sustavu približavanja EU a svakako pomoći počiniteljima koji su počinili ova blaža kaznena djela da se kao pod navodnicima normalne osobe ponovo vrate u društvo. Mi podržavamo ovo izvješće za 2011. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo sutra.
Izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - prihvaća se Izvješće o radu Uprave za probaciju i podršku žrtvama i svjedocima za 2011. godinu Molim da se izjasnite. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno sa 118 glasova za.
Prelazimo na - interpelaciju o radu Vlade RH u svezi uloge Vlade RH na osiguravanju uvjeta za ravnomjeran regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU Interpelaciju je podnijelo 17 zastupnika u Hrvatskom saboru. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada RH dostavila je izvješće u skladu sa člankom 192. Poslovnika. U ime predlagatelja kolega Dinko Burić.
Hvala lijepa. RH je po svojim osnovnim gospodarskim, zemljopisnim, demografskim i mnogim drugim obilježjima mala zemlja u svjetskim razmjerima. No prema stupnju regionalnih razlika Hrvatska se nalazi na visokom 4.mjestu u usporedbi sa 24 zemlje članice u koje nisu uključene Malta, Luksemburg i Cipar zbog male površine. Zato se može zaključiti da su regionalne razlike u Hrvatskoj doista izniman društveno gospodarski problem ne samo iz domaće već iz europske perspektive. Hrvatska se u usporedi s postizanjem neovisnosti suočila s brojnim nepogodnostima što zbog ratnih razaranja tijekom Domovinskog rata što zbog neshvatljive i neprihvatljive politike zapostavljanja od strane središnje državne vlasti posebno je teško stradala Slavonija i Baranja. Slavonija i Baranja od nekad najbogatijeg i najrazvijenijeg područja RH postala je njena najsiromašnija, najzapostavljenija i najnerazvijenija regija. Danas nema nikoga u Hrvatskoj tko ne prihvaća točnost ove konstatacije, a i kako bi itko mogao osporiti to kada podaci govore sami za sebe. U prilog tome evo i nekoliko konkretnih pokazatelja. Usporedni pregleda BDP-a po županijama RH u odnosu na prosjek EU 27 članica. Kao mjerilo uzimamo podatak prema je prosječni BDP po stanovniku za 27 zemalja EU 23500 eura. Po hrvatskim županijama situacija je slijedeća, daleko najveći BDP po glavi stanovnika u Hrvatskoj ima grad Zagreb u iznosu od 25800 eura odnosno 110% prosjeka članica EU. Uvjerljivo na posljednjim mjestima te ljestvice razvijenosti nalaze se 4 slavonsko-baranjske županije Brodsko-posavska, Vukovarsko-srijemska, Požeško-slavonska i Virovitičko-podravska županija s BDP od 34% prosjeka EU do 40% prosjeka EU s tim da je 5.slavonsko-baranjska županija Osječko-baranjska u sredini ljestvice razvijenosti sa 11800 eura odnosno 50% prosjeka članica EU. Ukupno gledajući prema ovim pokazateljima cijela regija Slavonije i Baranje je uvjerljivo najnerazvijenija u RH s prosječnim BDP-om koji iznosi samo 64% prosječnog BDP-a RH odnosno 40% BDP-a članica EU. Ima u tom pogledu pokazatelja koji su ili još porazniji ili neznatno bolji za Slavoniju i Baranju no svima je zajedničko jedno Slavoniju i Baranja je uvjerljivo najnerazvijenija regija u RH. Prije ove današnje podjele na dvije statističke regije RH je bila podijeljena na tri NUC2 regije, na sjeverozapadnu Hrvatsku na jadransku Hrvatsku i na središnju i istočnu odnosno Panonsku Hrvatsku. Sjeverozapadna Hrvatska koju su činile Varaždinska, Međimurska, Krapinsko-zagorska, Koprivničko-križevačka, Zagrebačka županija i Grad Zagreb s približno milijun 600 tisuća stanovnika i BDP-om u razini od 78.3 prosjeka BDP-a po glavi stanovnika zemalja članica EU umjetno bi se reklo da su pokazatelj bili dobri za njih. Međutim ovi pokazatelji za sjeverozapadnu Hrvatsku ne prikazuju realno stanje stvari. Naime, ovoj dosadašnjoj statističkoj regiji prosjek je u svim pokazateljima izrazito dizao grad Zagreba. Bez grada Zagreba krvna slika razvijenosti i ove regije je znatno drugačija i to lošija. Ako uzmemo u obzir već navedene podakte o prosječno BDP-u županija koje čine tu regiju tada ta sjeverozapadna regija bez grada Zagreba predstavlja također slabije razvijenu regiju s prosječnim BDP-om od 81,2% prosjeka Hrvatske odnosno svega 50,2% prosjeka BDP članica EU. Lako je zaključiti da grad Zagreb sa svojim BDP koji iznosi 177% prosjeka BDP Hrvatske odnosno 110% BDP članice EU čini i ovu sjeverozapadnu Hrvatsku regiju umjetno bogatijom i razvijenijom nego što ona uistinu jeste. Prema određenim tvrdnjama znanstvenika čak bi se moglo tvrditi da Hrvatska u proteklom desetljeću da se razvila u gospodarski monocentrično gospodarstvo s dominantnim učešćem Zagreba. Grad Zagreb s iznosom od 6,7 milijardi kuna ima 7,5 puta veći proračun od svih 5 slavonsko-baranjskih županija zajedno odnosno sve slavonsko-baranjske županije zajedno imaju proračun koji iznosi samo 13,3% zagrebačkog proračuna. Sve su ovo pokazatelji koji govore sami za sebe. Već sam ranije rekao kako smo u pripremi ove rasprave koristili kako brojne tako i strane izvore. Među brojnim djelima i radovima koje smo čitali i analizirali se i jedan posebno zanimljiv rad, a to je doktorska disertacija s Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Splitu pod nazivom "Čimbenici regionalnog razvoja i regionalnih nejednakosti u RH". autor joj je evo današnji zamjenik ministra regionalnog razvoja i fondova EU dr. Jakša Puljiz kojeg pozdravljam jer sam na početku to zaboravio, a mentor mu je bio današnji potpredsjednik Vlade i ministar regionalnog razvoja i fondova EU prof. Branko Grčić. I moram priznati da su nas podaci upravo iz vašeg rada gospodine zamjeniče ministra izrazito snažno uvjerili u točnost naših tvrdnji kako je ovakva statistička podjela na dvije statističke regije u kojoj bogati Zagreb spojen sa siromašnom Slavoniju i Baranjom na veliku štetu baš Slavonije i Baranje. Među brojnim konstatacijama koje u vašem radu potvrđuju kako je razlika u razvoju između grada Zagreba i ostalih manje razvijenih regija prije svega Slavonije i Baranje zabrinjavajuće ogromna. Citirat ću samo jednu konstataciju iz vaše spomenute disertacije. "Upravo je brzi rast BDP grada Zagreba glavni uzrok za porast regionalnih razlika. Drugim riječima na grad Zagreb otpada oko 40% ukupnih regionalnih razlika prema BDP po stanovniku", 74 stranica vaše doktorske disertacije. I što je sada istina? Ono što ste pisali dok ste hrvatsku stvarnost promatrali izvan Zagreba iz Splita ili ovo sada što hrvatskim građanima pokušavate nametnuti kao istinu kada govorite iz Zagreba. Što se to u razvijenosti Zagreba i nerazvijenosti Slavoniju i Baranje i drugih hrvatskih regija promijenilo u odnosu na vrijeme dok niste obnašali vlast i na vrijeme od kada sjedite u Banskim dvorima? Treba li ovome dodati i već spomenutu opće poznatu činjenicu da je potpredsjednik Vlade gospodin Branko Grčić glavni ekonomski strateg SDP-a u predizbornom Planu 21 izričito naveo da se Hrvatsku treba podijeliti ne na tri već na pet statističkih regija a onda za samo mjesec dana u prosincu kada ste stupili na vlast u programu Vlade RH umjesto podjele na pet statističkih regija evo dobili smo sada podjelu ne niti na one tri već na dvije statističke regije. Nakon iznošenja ovih bitnih statističkih pokazatelja koji zorno prikazuju ogromne razlike u stupnju razvijenosti pojedinih hrvatskih regija, a s obzirom da se ovdje radi o korištenju sredstava fondova Europske unije u nastavku je mislim potrebno reći i nešto o regionalnoj politici Europske unije. Najkraće rečeno, regionalna politika Europske unije ima za cilj smanjenje gospodarskih i socijalnih razlika između regija i država članica Europske unije. Pri tome regionalna politika pomaže regijama koje imaju nizak gospodarski rast, veliku nezaposlenost ili manji BDP. Europski koncept regionalizacije ima dakle uglavnom i poglavito gospodarsko utemeljenje. Hrvatska javnost se već jako dugo susreće s pojmovima fondova Europske unije, a da vjerojatno dobar dio građana niti ne zna što oni ustvari znače. Najčešće se spominju strukturni fondovi i kohezijski fond. Strukturni fondovi i kohezijski fond glavni su instrumenti kojima Europska unija financira i provodi tzv. kohezijsku politiku, a ta kohezijska politika jedna od brojnih politika Europske unije. Gledano s financijskog značaja radi se o drugoj po redu financijski najznačajnijoj politici, odmah iza zajedničke poljoprivredne politike evo na koju u aktualnoj sedmogodišnjoj perspektivi Europske komisije je ona do 2013., otpada 35,7% ukupnog proračuna Europske unije, odnosno iznosi 308 milijardi eura. Kohezijskom politikom koja se naziva još i tzv. politikom solidarnosti Europska unija osigurava sredstva za manje razvijene regije, odnosno zemlje članice Europske unije i možemo reći da je osnovna svrha kohezijske politike smanjiti značajne gospodarske, socijalne i teritorijalne razlike koje postoje između regija u Europskoj uniji, ali također i jačati globalnu konkurentnost europskog gospodarstva. Upravo u ovim fondovima Europske unije Slavonija i Baranja, ali i sve ostale manje razvijene regije u Republici Hrvatskoj vidjele su priliku svog ubrzanog i uravnoteženog razvoja. Kad je u pitanju korištenje sredstava fondova Europske unije ponovo ću naglasiti kako su ova sredstva prije svega namijenjena najmanje razvijenim regijama, ali su dostupna i onim srednje i onim najrazvijenijim regijama. Razlika je samo u tome što su im ta sredstva dostupna pod različitim uvjetima. U tom smislu za optimalnu provedbu kohezijske politike Europska unija prepoznaje tri vrste regija prema njihovoj razvijenosti: slabije razvijene regije čiji je BDP po stanovniku ispod 75% prosjeka Europske unije, a njima se odobreni projekti sufinanciraju u iznosu od 75 dokumentacija 85%. Zatim regije u tranziciji čiji je BDP po stanovniku od 75 do 90% prosjeka Europske unije, a njihovi projekti se financiraju sa maksimalno 60% sredstava iz Europske unije. I treće, to su jače razvijene regije s BDP-om iznad 90% prosjeka Europske unije kojima će se odobreni projekti sufinancirati također iz fondova Europske unije, ali u iznosu do maksimalno 50%. Gledano iz perspektive hrvatskih županija i regija prema ovoj kategorizaciji u trećoj grupi jače razvijenih regija nalazi se samo Grad Zagreb sa 110% prosjeka Europske unije i imat će pravo samo na 50% sufinanciranja sredstava. U drugoj grupi regija u tranziciji nalaze se dvije hrvatske županije, to su Istarska sa 79% prosjeka Europske unije i Primorsko-goranska sa 76% prosjeka, dok se u prvoj grupi, to su one slabije razvijene, dakle najnerazvijenije nalaze sve ostale hrvatske županije, od Brodsko-posavske sa 34% BDP-a prosjeka Europske unije do Koprivničko-križevačke sa 58%. Dakle sredstva iz fondova Europske unije bit će i za najslabije razvijene i za one najjače razvijene, dakle bit će sredstava i za Slavoniju i Baranju, a i za Zagreb, no razlika će biti u tome kako će se sredstva dodjeljivati, odnosno koliko će pojedini projekti unutar svake od regija podijeljenih prema njihovom stupnju razvijenosti biti maksimalno sufinancirani od strane Europske unije. E tu će biti razlika i treba ih biti ako se uistinu želi postići da nerazvijene regije dostignu u razvoju trenutno razvijene ili da u najmanju ruku smanje tu razliku i da se fondovi Europske unije iskoriste u svrhu postizanja osnovnog cilja njihovog postojanja, a to je smanjenje regionalnih razvojnih razlika. Ovdje posebno treba naglasiti kako nisu točne izjave koje su se otkako je učinjena ova podjela na dvije statističke regije mogle čuti od pojedinih predstavnika Vlade Republike Hrvatske kako npr. da nije takva podjela učinjena Zagreb ili npr. Međimurje ne bi moglo koristit novac iz fondova Europske unije kako je to izjavio ministar Maras prilikom radnog posjeta Čakovcu prije nekoliko mjeseci. To jednostavno nije istina. I najrazvijenije regije u kakve spada i Zagreb mogu koristiti sredstva iz fondova Europske unije samo po drugačijim uvjetima s maksimalnim sufinanciranjem do 50%. Dakle, nitko od nas nije protiv toga da novac iz fondova Europske unije dođe i u razvijeni Zagreb, ali ne pod istim uvjetima pod kojim je predviđen za nerazvijenu Slavoniju i Baranju i za sve ostale slabije razvijene regije u Hrvatskoj, a u te slabije razvijene regije prema navedenim kriterijima Europske unije spada čak 18 od 21 hrvatske županije. Ako i razvijeni Zagreb i nerazvijena Slavonija i Baranja budu pod istim uvjetima koristili sredstva fondova Europske unije tada će razlike u razvijenosti Europske unije hrvatskih regija ne samo ostati iste nego će se još i drastično povećati jer je svakom normalnom jasno da slabije razvijene regije Republike Hrvatske neće imati ravnopravan položaj u odnosu na razvijeni Zagreb već i zbog toga što siromašni nemaju novca za svoj obvezni dio u sufinanciranju projekata, čak i onih 15 ili 25% što Zagrebu koji ima 7,5 puta veći proračun od svih slavonsko-baranjskih županija zajedno neće biti problem. Do sada je sa više strana, ne samo od strane HDSSB-a bilo predlagano da se u svrhu korištenja fondova Europske unije Hrvatska podijeli na pet ili najmanje četiri statističke regije i za takvu podjelu na pet regija zdušno se zalagala i ova današnja Vlada Republike Hrvatske, ali samo dok su bili u oporbi. No umjesto provedbe ove orijentacije i predizbornih obećanja bez prethodnih najava, bez bilo kakve rasprave u jeku ljetnih odmora 22. kolovoza 2012. godine osvanula je nova statistička podjela Hrvatske na dvije regije, umjesto one tri dobili smo kontinentalnu Hrvatsku i jadransku Hrvatsku. Nova statistička podjela ponovo je izazvala burne rasprave kao i ona na tri regije 2007., ali ovaj put poglavito županija s područja Slavonije i Baranje. I kada je ova preko noći donijeta odluka izazvala val opravdanih prosvjeda Vlada Republike Hrvatske se počela braniti neistinama tvrdeći da je nova podjela na dvije regije rezultat zahtjeva Europske komisije. A da su u laži kratke noge vrlo brzo se pokazalo i na ovom primjeru. Naime, ne vjerujući ovim opravdanjima hrvatske Vlade župan Osječko-baranjske županije i predsjednik HDSSB-a dr. Vladimir Šišljagić je 26. rujna prošle godine uputio pismeni upit prema Europskoj komisija je li točna tvrdnja Vlade Republike Hrvatske da je takva podjela nastala po zahtjevu Europske komisije. I nije prošlo previše vremena dok se iz odgovora Europske komisije nije vidjelo da je ova Vlada u pokušaju opravdavanja svojih nerazumnih odluka spremna na sve pa čak i ne govoriti istinu. Naime, već 19. listopada 2012. godine iz Kabineta povjerenika Europske komisije gospodina Hana stigao je odgovor na upit. U tom odgovoru se među ostalim izrijekom navodi sljedeće, citira: Do srpnja 2012. godine regionalna statistika u Hrvatskoj prikupljala se i prenosila EUROSTAT-u vezano za 3 statističke regije NUC2 razine. Podvlačim. Komisija nije s tim u svezi predlagala nikakve promjene. Završen citat. Grad Zagreb je nesporno u odnosu na sve ostale dijelove Republike Hrvatske najrazvijenije područje, odnosno regija Hrvatske. I kao takav razumljivo kome god bio pridodan u statističku regiju toj regiji kvari, odnosno umjetno poboljšava statističke pokazatelje stupnja razvijenosti. I upravo iz ovog razloga više je puta do sada bilo prijedloga da grad Zagreb u pogledu podjele na statističke regije, a u svrhu korištenja fondova bude zasebna regija i svaki put do sada je taj prijedlog odbijan pod izgovorom kako to nije u skladu sa odrednicama i praksom Europske komisije navodno zbog toga što mu nedostaje nešto više od 7000 stanovnika do 800000. A brojni su primjeri u zemljama članicama Europske unije gdje su prisutna ne samo mala već i znatna odstupanja od propisanog minimalnog i maksimalnog broja stanovnika za NUC2 regiju. I sa više od propisanog maksimalnog broja stanovnika, ali i sa manje od minimalno propisanog broja. Imamo tako u Italiji NUC2 regiju sa 9 milijuna stanovnika, a u Francuskoj čak sa 11 milijuna stanovnika. Dok čak 14 regija imaju manje od 300000 stanovnika a jesu NUC2 regije. Od Finskog Alanda koji ima kao NUC2 regija samo 27600 stanovnika, preko talijanske Valdaoste sa 127 i pol tisuća stanovnika do austrijskog Burgenlanda sa 285000 stanovnika. Prema tome, i Zagreb je sa svojih 792875 stanovnika mogao da je bilo ne samo volje nego i ustrajnosti i upornosti u pregovorima sa Europskom komisijom, a ne samo poslušničkog klimanja glavom biti zasebna statistička regija. Pri kraju osvrnut ću se i na izvješće Vlade na ovu našu interpelaciju zastupnika Hrvatskog sabora koju smo dobili na klupe. Kao konkretne prednosti i koristi nove podjele na dvije statističke regije Vlada Republike Hrvatske među ostalim navodi, citiram: "da će svi hrvatski krajevi pod jednakim i najpovoljnijim uvjetima moći koristiti sredstva iz fondova EU". To ne bi bilo sporno kada bi sve regije Republike Hrvatske imale istu ili barem približnu startnu poziciju u pogledu do tada postignutog stupnja razvoja. A Zagreb sa svojih 110% prosjeka BDP-a u Europskoj uniji je već na samom početku je gotovo 3 puta razvijeniji nego cijela Slavonija i Baranja koja ima oko 40% prosjeka BDP-a u Europskoj uniji. Korištenjem fondova EU pod jednakim uvjetima za sve gubi osnovni smisao i namjenu uopće ovih fondova, a to je smanjenje razlika u regionalnom razvoju zemalja članica EU. Dapače, ove razlike ne da se neće smanjiti, nego će se vrlo brzo još i povećati. Naime, zbog višestruko većeg fiskalnog kapaciteta bogatog Zagreba njemu će biti znatno lakše osigurati potreban broj udjela u sufinanciranju svakog projekta onih 15 do 25% nego što će to moći drugi siromašniji, nerazvijeniji hrvatske regije prije svega Slavonije i Baranje. Jer podsjećam da je proračun grada Zagreba 7 i pol puta veći nego proračun svih 5 slavonsko-baranjskih županija zajedno. Nadalje, Vlada Republike Hrvatske navodi kako će ovakva podjela omogućiti objema NUC2 regijama, dakle svim hrvatskim krajevima bez obzira na njihov sadašnji stupanj nerazvijenosti zadržavanje statusa regije u cilju tj. cilju konvergencije najmanje iduće dvije financijske perspektive ili idućih 14 godina. Drugim riječima i bogati i siromašni dijelovi Hrvatske koristit će sredstva namijenjena siromašnima, a ne bogatima idućih 14 godina, a na taj način onemogućava se siromašne regije Hrvatske da sredstva iz fondova EU namijenjene nerazvijenima a ne razvijenima koriste ne idućih 14 godina već ako treba i 40 godina. Pa ne ulazimo mi u EU da bismo plaćali samo članarinu, već da nam ona kada to već sami nismo bili u stanju napraviti omogući ravnomjeran i uravnotežen razvoj cijele Hrvatske a ne samo manjeg dijela Domovine prije svega Zagreba, Istre i Kvarnera. I ne ulazimo da bismo što prije potrošili raspoloživa sredstva na način da cijela Hrvatska umjetno dostigne 75% prosjeka BDP-a a da u stvarnosti Zagreb ode sa sadašnjih 110 na 140 ili više posto, a da mi u Slavoniji i Baranji sa sadašnjih 40 stignemo do maksimalno 50 ili 60% prosjeka BDP-a EU. Kao razlog ovoj podjeli navodi se i to da se njome želi povećati, citiram potencijal za financiranje razvoja 5 relativno slabije razvijenih županija dotadašnje regije sjeverozapadne Hrvatske a koje su bile, citiram u podređenom položaju zbog visoke razine razvijenosti Zagreba koji je s njima bio u toj istoj regiji. Završen citat. I protiv ovog razloga mi nemamo ništa. Ali imamo itekako protiv toga da se u želji da se pomogne županijama sjeverozapadne Hrvatske odmogne i našteti interesima slavonsko-baranjskih županija. Jer sada i je smanjena podređena pozicija županija sjeverozapadne Hrvatske, ali je zbog umjetnog spajanja najbogatijeg Zagreba sa najsiromašnijom Slavonijom i Baranjom njenih 5 županija dovedeno u znatno neravnopravniji položaj u odnosu na ranije, a pogotovo u odnosu na potrebe. Opravdanje je da se uključenjem bogatog Zagreba u istu statističku regiju zajedno sa siromašnijim županijama sjeverozapadne Hrvatske, a osobito sa najsiromašnijim slavonsko-baranjskim županijama povećava ukupni apsorpcijski kapacitet Hrvatske matematički je točna. Ali ovakav način razmišljanja pokazuje da ova Vlada Republike Hrvatske ne vodi brigu o temeljnoj funkciji ovih fondova EU, a to je da su oni prije svega namijenjeni smanjenju regionalnih razvojnih razlika. To je prvenstveni cilj korištenja fondova EU, a ukupni apsorpcijski kapacitet korištenja sredstava iz tih fondova i jest važan cilj, ali ne ispred ovog navedenog. Smanjiti razlike u razvoju hrvatskih regija. I da je bilo istinske volje Vlade Republike Hrvatske Grad Zagreb je i kao zasebna regija mogao koristiti sredstva fondova Europske unije samo regija koja iznad 90% prosjeka BDP-a EU. Za svaki projekt imali bi pravo na sufinanciranje od 50, a ne 86% kako bi naš narod rekao iz kotla iz kojeg treba nahraniti gladne i siromašne ne dolaze se hraniti siti i bogati. To je kao da u pučku kuhinju s jednakim pravom dolaze i oni u poderanim cipelama i oni u mercedesima. To nije niti pravedno niti pošteno zar ne? Ovakva podjela u kojoj su spojeni razvijeni i nerazvijeni kako bi jeli iz istog kotla izigravanja i osnovne namjene fondova EU, ali i drska prijevara svih nerazvijenih, osiromašenih i zapostavljenih hrvatskih regija i njenih građana, a osobito Slavonije i Baranje. Što se tiče konstatacije Vlade RH kako alternativne opcije statističke regionalizacije Hrvatske na NUTS 2 razini s podjelom na 4 ili 5 regija nisu ostvarive zbog toga što je u pregovorima hrvatskoj strani citiram: "Jasno naznačeno da takva opcija ne bi bila prihvatljiva". Ne bi bila prihvatljiva s obzirom na to da Grad Zagreb ima manje od 800 tisuća stanovnika ovo nije uvjerljivo. Naprotiv, to je dokaz da su hrvatski pregovarači i na ovom pitanju hrvatske nacionalne interese zastupali šutke i klimajući a ne glasno boreći se za njih. Uvjereni smo da su hrvatski pregovarači čvrsto branili naše interes Europska komisija ne bi bezuvjetno odbijala naše prijedloge o broju i izgledu naših statističkih regija. U tom smislu navest ću primjer Slovačke. Ona je ušla u EU nakon donošenja one Uredbe br. 1059/2003 o uspostavi zajedničkog razvrstavanja prostornih jedinica za statistiku na koju se često pozivaju oni koji objašnjavaju zašto Zagreb nije mogao biti zasebna regija. Slovačka koja je ušla nakon donošenja te uredbe ima 4 NUTS 2 regije, a jednoj od njih nedostaje znatno više stanovnika do 800 tisuća nego Zagrebu. To je NUTS 2 regija Bratislava – kraj sa 609 tisuća stanovnika. Istina je da su europska tijela odbila prijedlog Vlade RH iz 2003. godine o podjeli na pet regija. Ali to nije bilo zbog Grada Zagreba kao zasebne regije jer on u tom prijedlogu i nije bio zasebno nego kao dio regije tzv. središnje Hrvatske sa još 4 županije. No, istina je i to da je potom Državni zavod za statistiku RH u veljači 2005. godine izradio novi prijedlog s 4 regije u kojem je Grad Zagreb zajedno sa Zagrebačkom županijom činio tzv. "Zagrebačku regiju". A uz tu regiju još su bile središnja Hrvatska, jadranska Hrvatska i istočna Hrvatska odnosno Slavonija i Baranja. Ovaj prijedlog iz 2005. je prihvaćen od strane europskih tijela i uvršten u nomenklaturu teritorijalnih jedinica za statistiku EUROSTAT-a. No, naknadno je tadašnja Vlada, a ne Europska komisija usprotivila se ovom već od strane EU prihvaćenom prijedlogu pa je 2006. godine poslala u tijela EU prijedlog o podjeli na dvije regije što je tada Opća uprava za regionalnu politiku EU odbila 2006. godine. Godinu dana kasnije 2007. konačno prihvaćena je ona sad već stara podjela na 3 statističke regije. Sjećamo se mi tada i reakcija i riječi i gospođe ministrice Vesne Pusić i bivšeg prvog potpredsjednika Radimira Čačića koji je tada prijetio čak i referendumom. Rekao je to je dugoročno strateško žrtvovanje sjeverne Hrvatske ali i nanošenje štete cijeloj Hrvatskoj. To je 100% politička odluka, ona nema nikakve veze sa strukom isticao je gospodin Radimir Čačić. A današnja ministrica vanjskih poslova izrekla je sljedeće, citiram: "Iako smo ispregovarali 3 statističke regije ugovoreno je da se one mogu promijeniti i nakon popisa stanovništva ove godine, 2011. Jedini uvjet je da ih ne smije biti više od 5. Podjela na pet regija je logičnija i bliža zdravoj pameti jer omogućava da što više regija povuče novac", završen citat. To je izrekla ministrica Pusić. Ovo pitanje nije ostalo bez odjeka pa već sam rekao da je u Planu 21 bilo rečeno da će biti 5 regija, a evo na kraju smo završili na ove dvije. Naglašavanje Vlade kako zadržavanje Grada Zagreba unutar kategorije regija s najpovoljnijim uvjetima korištenja fondova ima posebno značenje u smislu podizanja ukupnog apsorpcijskog kapaciteta za fondove EU jer je citiram: "Apsorpcijska snaga i potencijal Grada Zagreba posebno važna u područjima kao što je znanstveno-istraživačka djelatnost i tehnološki razvoj gdje je projekte na području Grada Zagreba vrlo teško zamijeniti odgovarajućim projektima u drugim područjima RH", završen citat. Ovo je izrazito podcjenjivački prema svim ostalim u najmanju ruku barem sveučilišnim centrima u RH. Zar mislite da je sva pamet Hrvatske koncentrirana u Zagrebu, a da svi mi koji živimo u drugim područjima Hrvatske da smo priglupi i maloumni pa da se i mi ne znamo baviti znanstveno-istraživačkom djelatnošću i da nam ne treba tehnološki razvoj? I ovo je dokaz da je naše strahovanje kako će najveći dio sredstava iz fondova ovakvom podjelom na dvije regije završiti upravo u Zagrebu, a nama u drugim područjima ostat će mrvice koje će razliku razvijenosti još i povećati. Pokušaj opravdanja ove neopravdive odluke o podjeli na dvije regije kojim Vlada Republike Hrvatske navodi u svom odgovoru kako to, citiram: "Ne znači da se u nekom drugom vremenskom trenutku neće pojaviti potreba za njenom promjenom", u najmanju ruku je licemjeran jer i sama Vlada podsjeća na poznatu činjenicu da je prema propisima EU promjene u NUTS klasifikaciji moguće predlagati svake tri godine ali i te eventualne promjene tijekom tekuće financijske perspektive stupaju na snagu tek na početku idućeg proračunskog razdoblja. To znači tek 2020. godine najranije. Vlada Republike Hrvatske na kraju evo u svezi naših konkretnih prigovora iz interpelacije dala je i sljedeća objašnjenja. O prigovoru o isključenju javnosti objašnjenje Vlade je da je tome razlog to što nije dovoljno vremena za raspravu jer je Europska komisija tražila da dogovor hrvatske strane i EU mora biti donijet najkasnije do kraja srpnja 2012. godine nema nikakvog smisla. Pa ova je Vlada u Banske dvore ušla u 12. mjesecu 2011. godine, imala je 8 mjeseci vremena da se provede da je željela itekako kvalitetna rasprava o novoj podjeli Hrvatske na statističke regije. Već sam rekao i o odgovoru koji smo dobili u pismu dr. Šišljagiću, a evo drugi prigovor. O kriterijima za raspodjelu dodijeljenih sredstava prema regijama objašnjenje Vlade kako je zadatak i ovlast Vlade Hrvatske da odluči koliko će od raspoloživih sredstava usmjeriti na pojedina područja unutar zemlje i jest razlogom za našu i više nego opravdanu bojazan. Naime, imajući u vidu kakav odnos prema Slavoniji i Baranji u ovih 14 mjeseci svog stolovanja u Banskim dvorima ima ova SDP-ova Vlada onda nama u Slavoniji i Baranji zaista ne preostaje drugo nego već sada reći kuku nama od ove kukuriku Vlade. Smanjenje sredstava u državnom proračunu za poljoprivredu, ukinuti poticaji poljoprivrednicima, deranje kože poljoprivrednicima pri legalizaciji objekata za poljoprivrednu proizvodnju, novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji ne samo pogoduje velikima već svjesno uništava male, trošarine, nameti, porezi treba li još razloga za opravdati naša strahovanja? Vi ste kao i prethodna HDZ-ova vlast Slavonije i Baranje sjetite samo od izbora do izbora. A kad se dodjeljuju sredstva tad se ponašate po modelu sit gladnom ne vjeruje. I mi vjerujemo da ćemo i dobiti nešto, no znajući kolike su naše financijske mogućnosti za vlastitim sudjelovanjem u tim projektima u odnosu na Zagreb i jasno je da će nama ići male investicije, a velike su rezervirane za one koji imaju novac. Osnovna zadaća Vlade Republike Hrvatske kako bi osigurala što veću apsorpciju raspoloživih sredstava fondova Europske unije jest osigurati sredstva za nerazvijene regije koje imaju projekte ali nemaju niti onih 15 do 25% potrebnih vlastitih sredstava za sudjelovanje u realizaciji istih. Tako se povećava apsorpcijski kapacitet dostupnih sredstava, a ne stavljanjem u isti koš i onih koji ta sredstva imaju i onih koji o njima mogu samo sanjati. I ovdje želim nešto još samo posebno reć, mi projekte za Slavoniju i Baranju imamo, ali nemamo novaca za vlastito sudjelovanje. Samo na području Osječko-baranjske županije u ovom trenutku u raznim fazama pripremljenosti projekata je u vrijednosti od 2,8 milijardi eura. Da bi se osiguralo minimalno 15% vlastitih sredstava, za realizaciju ovih projekata trebali bi smo imati 420 milijuna eura, odnosno 3,15 milijardi kuna. Razumljivo je da mi ne očekujemo sve to realizirati u jednoj godini, kad bi to podijelili na 7 godina koliko traje višegodišnji financijski okvir onda bi nam trebalo godišnje 450 milijuna kuna samo za ovih 15% za Osječko-baranjsku županiju. I jasno je i malom djetetu da o tim novcima bez pomoći države možemo samo sanjati. A Vlada se hvali kako je za 2013. godinu osigurala 120 milijuna kuna za pomoć lokalnim i županijskim jedinicama te ostalim nositeljima projekata u cijeloj Hrvatskoj. 120 milijuna kuna za sve općine, gradove, županije i ostale nositelje za cijelu Hrvatsku, a samo za osiguravanje 15% sredstava za projekte u Osječko-baranjskoj županiji godišnje bi trebalo 450 milijuna kuna. I na kraju, zaključno i više nego jasno da je ovakva podjela RH na dvije statističke regije krajnje nepravedna prema Slavoniji i Baranji kao njenoj najnerazvijenijoj i najsiromašnijoj regiji. Takvom podjelom bogati će biti još bogatiji, a siromašni još siromašniji. Zato predlažemo Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: da se zaduži Državni zavod za statistiku da odredi novu nacionalnu klasifikaciju prostornih jedinica za statistiku kojom će se odrediti nova statistička podjela statističkih regija druge razine na način da se formira ili na razini NUC 2, 5 regija i to Slavonija i Baranja, Dalmacija, Grad Zagreb, jugozapadna Hrvatska, sjeverozapadna Hrvatska. Sve bi brojali u stanovnicima od 806 tisuća, od 792 tisuće koliko Grad Zagreb preko 806 tisuća Slavonija.
Vrijeme.
Evo, završavam, do 976 tisuća sjeverozapadne Hrvatske bez Grada Zagreba. Alternativno moguća je podjela na 4 regije u kojoj bi ostalo isto, jedino bi Grad Zagreb, ako ne prolazi sam njemu bi bila pridodana Zagrebačka županija i onda bi oni činili središnju Hrvatsku kao što je bilo i u onoj varijanti koja je već bila prihvatljiva. I na kraju, nadam se da će naša današnja rasprava i od strane predstavnika Vlade bit temeljena, ne samo na emocijama nego i na argumentima. Smatramo da još uvijek nije prekasno, Hrvatska tek 1. srpnja može, treba uć u Europsku uniju, da još uvijek ako ima dobre volje nije prekasno da nešto promijenimo Hvala.
Hvala kolega, hvala. Imamo 2 prijavljene replike. Prvi se javio Draženko Pandek, izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega, svi ovi statistički pokazatelji koje ste iznijeli su točno, ali u statistici je već davno rečeno da je to ono, jedni jedu zelje, drugi jedu mesu, svi na kraju jedemo sarmu, tako i u, naravno i u Gradu Zagrebu. Grad Zagreb naravno ima velik BDP koji čine također i dobiti svih kompanija koje imaju centrale u Gradu Zagrebu, a ta dobit se ostvaruje i na području čitave Hrvatske. Prije nekoliko godina Sanaderova vlada je Gradu Zagrebu uzela 700, 800 milijuna kuna upravo od tih poreza koji se ostvaruju na dobit, s tim obrazloženjem da se to, dakle to raspoređuje na cijelu Hrvatsku i time je značajno smanjen gradski proračun, daleko ispod ovih razina koje vi navodite. Također stvarate krivi dojam u hrvatskoj javnosti da je Grad Zagreb samo Tuškanac, vile na Pantovčaku. Grad Zagreb su recimo jedno selo Planina donja koja nema vodovoda, koja nema vodovoda, koja je prošlo ljeto dovozila cisterne di se ljudi tuširaju jedan sat od 6 do 7. Cijele Sesvete nemaju kanalizacije. Ja sam, moja supruga je Vukovarka, bio sam tamo u Slavoniji puno puta, kad uspoređujem život ljudi u jednoj Glavnici donjoj recimo kraj Sesveta i u Borovom naselju tj. Borovu, taj život nije na drastično višoj razini ovih stanovnika gore. Oni također nemaju kanalizaciju, do prije nekoliko mjeseci nisu imali vodovod, vodovod je napravljen prije nekoliko mjeseci. Dakle, nemojte stvarat umjetne neke podjele jer to ne stoji. Ova podjela će povećati apsorpcijski potencijal svih naših regija. Evo čitam podatke da je Rumunjska iskoristila jedva nekolik postotaka onoga što je bilo alocirano za nju sredstvima. Bugarska mislim da 16%. Znači ne konkuriramo jedni drugima, postoje jednaka potreba za vodovodom, jednaka potreba za tim osnovnim stvarima u cijeloj Hrvatskoj.
Vrijeme.
Nemojmo stvarati umjetne podjele tamo gdje ih ne bi trebalo biti.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani kolega, sirotinja je sirotinja pa, ma gdje ona živjela, živjela ona u Zagrebu, ima sirotinje i u Zagrebu. Ali ja govorim o statističkim pokazateljima, to ste htjeli reći, statistika je samo vrlo često točan skup netočnih podataka, tako se to kaže. Međutim, ovo su objektivni pokazatelji, jedini objektivni pokazatelji stupnja razvoja hrvatskih regija. I po tim objektivnim pokazateljima, pa nećete valjda sad nas uvjeravat da se bolje živi u Slavoniji i Baranji nego, generalno na području Grada Zagreba, ne uzimajući dakle pojedince. Međutim, poslušajte dobro, 4 puta 110% prosjeka, čak je i bolji prosjek nego što je prosjek u EU. A mi smo na razini 40% prosjeka. Svrha fondova EU jest da se smanje razlike u razvijenosti pojedinih regija unutar zemalja članica EU. Točno je da je grijeh ostavit da novci ostanu neiskorišteni, da se ne poveća ta apsorpcijski kapacitet, ali zadaća Vlade nije da taj apsorpcijski kapacitet povećava na taj način da onima koji će imat za svoje učešće, a ovako se omogućava da isto troši sredstva, ova jeftina sredstva samo za 15%, da se kaže evo iskoristili smo puno sredstva a da ogromnu većinu tih sredstava povuče samo grad Zagreb a da oni koji nemaju dovoljno tih sredstava ne mogu ni aplicirat za te. Rekli ste evo piše u odgovoru Vlade 120 milijuna kuna za ovu godinu je osigurano kao pomoć za pripremu projekata. A ja sam naveo primjer samo naše županije. Za jednu godinu da date da se ostvaruje kroz 7 godina ukupno projekata koliko sad imamo u pripremi trebalo bi 450 milijuna kuna samo za jednu županiju. Pa to su mrvice, to je kao da gasite požar, idete gasit požar na Velebitu špricom za injekciju. O tome se radi. Hvala.
Sljedeća replika Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Buriću potpisujem na kraju krajeva i potpisao sam maltere sve ovo što ste rekli sa par ovako opaski između ostaloga kad su u pitanju ovi zaključci bojim se da prihvaćanje ovakvih zaključaka će za moj kraj, odakle ja dolazim a koji je nekad bio jedan od najjačih u bivšoj državi po industriji da će praktički značiti jedno te isto jer sad nam to više nije grad Zagreb sad nam je to Primorsko-goranska županija s kojom nemamo nikakvih dodirnih točaka i svedeni smo opet u istu situaciju. Grad Sisak i Sisačko-moslavačka županija, odnosno konkretno županija po zadnjim podacima HZZ-a Zavoda za zapošljavanje ima najveću stopu nezaposlenosti u državi ako je točan podatak koji su oni iznesli na gospodarskom. Samim tim moram reagirat, podržavali smo i podržavam sve ovo ali čisto napominjem u toj situaciji Sisačko-moslavačka županija, grad Sisak i sva ova mjesta koja su dole praktički su dovedeni opet u istu situaciju. I ono zbog čega sam se ustvari javio čisto i vama da dam priliku da nadopunite sve ove rekli ste nakon upita prema Europskoj komisiji stav Europske komisije smo čuli da oni nisu tražili ni na koji način smanjenje broj regija na dvije regije nego da i onda ste upotrijebili jedan termin koji me zbunio. Poslušničko klimanje glavom. Nije to bilo poslušničko kimanje glavom ovo je bilo čak dodvoravanje u onom dijelu koji se ne traži. Mi smo sad ispali veći katolici i od Pape. Mi sami sebi radimo štetu. E sad možemo pričati o tome da li je to dodvoravanje ili nije ali mislim da ste htjeli nešto drugo reći.
Imamo odgovor na repliku, kolega Burić izvolite.
Poštovani kolega Novak. Dakle istakao sam nekoliko puta u raspravi. Razvijeni Zagreb sa ovako visokom stopom objektivno to nismo mi to izmislili u koju god regiju da ga stavite umjetno će podići statističke pokazatelje razvijenosti toj regiji. Mi se slažemo da u onoj podjeli na tri regije je smetao Sjeverozapadnoj Hrvatskoj jer bez nje i ta sjeverozapadna Hrvatska je na 50% BDP-a bila. Ali sad smo napravili umjetno. Umjesto da smo ograničili da izdvojimo grad Zagreb, mi smo išli na to da tome dodamo i Slavoniju i Baranju pa ćemo sad nju podići umjetno. Mi smo preko noći sa 40% naraslo na 64%. Osnovna poanta je u tome da imaš pravo koristiti ta sredstva sve dok ne dođeš do 75% ta jeftina sredstva. Sve dok ne dođeš do 75% prosjeka BDP-a EU. Pa sad zamislite koliko dugo bismo imali pravo, pa to je poanta da uzimamo novce iz EU ne da samo plaćano nego da oni nama daju. Koliko bismo dugo mogli koristiti da dođemo od 40-75% ili sjeverozapadna Hrvatska od 50-75% . pa prije ćemo doći sa 64 na 75% i mi i sjeverozapadna Hrvatska zahvaljujući kome? Neće novci završiti kod nas nego najveći dio toga će završiti u gradu Zagrebu jer će imati novce za financiranje a mi nama će, mi ćemo imati samo za manje investicije. I kad ste rekli poslušničko dodvoravanje, klimanje, ovo dodvoravanje je u redu. Mislio sam ne samo na ovo nego i na ono prethodno što smo imali. Naši hrvatski pregovarači u postupku pristupanja EU nisu dovoljno čvrsto zastupali ne samo u ovom pogledu hrvatske nacionalne interese. Drugi su se znali izborit za to, a mi čim su oni rekli ne može fali vam 7 tisuća 125 stanovnika, mi smo rekli dobro. nikom ništa.
Vrijeme. Hvala. Sa nama je predstavnik Vlade doktor Jakša Puljiz zamjenik ministra regionalnog razvoja i fondova EU. Izvolite zamjeniče ministra.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, uvaženi zastupnici i zastupnice. Evo lijepo je čuti kad te netko citira bilo gdje a pogotovo u Hrvatskom saboru. Hrvatska Vlada je pripremila odgovor. Dakle izvješće ste dobili vezano za interpelaciju. Ja ću samo kratko podsjetiti na zaključak tog izvješća. Dakle Vlada predlaže da se odbije interpelacija o radu Vlade RH u svezi uloge Vlade RH na osiguravanja uvjeta za ravnomjeran regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU. Kolega Burić je u svom izlaganju naveo niz stvari iz samoga izvješća. Ja sam imao namjeru proći detaljne kroz izvješće ali zapravo ću se osvrnut na par stvari. Prije svega ja bih rezimirao na ovaj način. Volio bih vidjeti projekt sa područja Slavonije i Baranje koji zbog ovakve podjele zbog ove nove podjele neće biti financiran. Jedan jedini projekt. Ali ću vam nabrojati desetke projekata iz sjeverozapadne Hrvatske iz područja komunalne infrastrukture prometne infrastrukture, obrazovne infrastrukture i sve moguće društva infrastrukture koji ne bi bili financirani već u 2014. da smo ostavili staru podjelu. Dakle nemojmo brkat kruške i jabuke. Slavonija i Baranja neće ni na koji način biti zakinuti ovom podjelom. Zašto? Pitanje statističke podjele na dvije regije uređuje prije svega globalno financijsku omotnicu za RH i potom uređuje pravila korištenja EU fondova na razini statističkih regija ukoliko postoje razlike u kategorizaciji regija kao što je to kolega Burić spomenuo. Dakle mi bi imali veliki problem ukoliko imamo jednu ili dvije ili tri statističke regije koje su kategorizirane kao najslabije razvijena područja i još neku jednu ili dvije regija koliko god koji su kategorizirani kao srednje razvijena ili više razvijena područja. To bi bio veliki problem. Ali u situaciji kada vi imate cijelu Hrvatsku kategoriziranu kao najslabije razina područja, da imate iste uvjete onda imate ravnomjerne odnosno imate mogućnosti da definirate vlastita pravila, vlastita nacionalna pravila kuda ćete usmjeravati sredstva. Šta to znači u konačnici? To znači da će RH sama određivati u okviru omotnice na razini RH koliko želi u pojedine krajeve Hrvatske usmjeravati. I ako se zaključi da je Slavoniju i Baranju potrebno usmjeriti dvostruko više sredstava percipira nego u neko drugo područje RH hrvatska Vlada to može napraviti, nema nikakvih ograničenja. Ali da je ostalo po starom da smo ostavili sjeverozapadnu Hrvatsku kao posebno područje onda bi se suočili sa ograničenjima iz regulative koja uređuje pitanje korištenja EU fondova i onda bi imali pravila kao što su da najmanje 50% svih sredstava mora ići za prioritete koji se tiču istraživanja i razvoja, obrazovanja, radne snage itd. za koje unaprijed znamo da veliki dio sjeverozapadni Hrvatske uopće ne bi mogao ponuditi dovoljno projekata. A da bi brojni projekti od vitalnog interesa koji su u sferi komunalne infrastrukture, društvene infrastrukture itd. ne bi mogli biti financirani. Jednostavno su različita pravila igre, a mi smo na ovaj način postigli to da imamo mogućnost da sami uredimo u okviru naše nacionalne politike regionalnog razvoja kako želimo usmjeravati ta sredstva. I nema nikakvih problema da mi za Slavoniju definiramo poseban prioritet od 200 milijuna eura, posebnu, samo za Slavoniju. Reći ćemo nećemo napisati Slavonija napisat ćemo da je to slabija razina područja jer slabije razvijenih područja to ćete se složiti ima i drugdje a ne samo na području Slavonije. Dakle posebna omotnica u okviru operativnih programa za najslabije razvijena područja. To je autonomno pravo svake zemlje članice. I to je ono što smo mi htjeli postići. Ovo o čemu vi govorite o brojnim projektima sa područja Slavonije to su nažalost projektne ideje. Dok to dođe do faze zreloga projekta proći će puno vremena. Dakle mi svaki dan raspravljamo o pripremljenosti projekata i pokušavamo ubrzati tu pripremu koliko god je moguće. Pitanje osiguranja nacionalnih sredstava za pripremu projekata i za sufinanciranje odnosno plaćanje nacionalnog učešća je sasvim drugo pitanje. I to je problem koji imamo na stolu i to se ne tiče statističke podjele osim u onome dijelu da je opet ostala stara podjela jer što bi bila posljedica da je ostala stara podjela? Jedna posljedica bi bila ta da bi za područje sjeverozapadne Hrvatske morali naći 300 milijuna eura dodatnih sredstava za sufinanciranje jer oni ne bi imali mogućnost korištenja EU sredstava po stopi sufinanciranja od 85% nego bi imali po stopi od 60%. U nekim programima još i manje. Na ovaj način to smo anulirali. Ali naravno da će hrvatska Vlada voditi računa o tome da pomogne najslabije razvijenim područjima. Ovaj program o kojem govorite kolega Burić to je samo jedan od programa. 120 milijuna kuna je samo jedan od programa kroz koji Ministarstvo regionalnog razvoja, to se odnosi samo na Ministarstvo regionalnog razvoja sufinancira pripremu projektne dokumentacije u hrvatskim regijama pri čemu posebno vodi računa o najslabije razvijenim područjima. Mi imamo poseban potprogram koji se zove "Financiranje projektno tehničke dokumentacije za slabije razvijena područja" na koje se mogu aplicirati samo jedinice lokalne samouprave s indeksom razvijenosti ispod 75%. I to su načini kako se vodi politika regionalnog razvoja, dakle osiguramo posebnu podršku slabije razvijenim područjima u pripremi projekata a sada razvijamo model zajedno sa Ministarstvom financija kojim ćemo osigurati i riješiti pitanje nacionalnog sufinanciranja gdje ćemo opet izaći u susret slabije razvijenim područjima. Dakle nema nikakve bojazni da će ovim rješenjem bilo tko u Hrvatskoj ostati zakinut. Daj Bože da smo mi u situaciji da neki projekt iz Slavonije i Baranje zbog ovakve podjele ne može proći, to bi bilo sjajno da mi dođemo do te razine apsorpcije ali suština problema oko korištenja EU fondova je u pripremljenosti projekata i samo tu. A mehanizmi kojima će se osigurati ravnomjerni regionalni razvoj su u našim rukama i nema straha. Ja se nadam da ćemo mi dobiti puno konstruktivnih prijedloga kada budem predlagali te mehanizme pa da nam ukažete kako naši prijedlozi nisu dovoljno kvalitetni, ne osiguravaju dovoljno prednosti za slabije razvijena područja, možda ponudite neke ideje po tom pitanju i ja se nadam da ćemo onda zaista imati kvalitetan dijalog. Ali po ovom pitanju nema dileme. Hrvatska je napravila fantastičnu stvar i to u jednom vrlo teškom vremenskom trenutku. dopustite samo da vam ovo kažem. Mi smo s Europskom komisijom počeli dijalog u 3.mjesecu pokušavajući pronaći način proceduralni da provedemo tu promjenu i to nije bilo jednostavno, to je dijalog koji traje. Mi smo tek krajem 6.mjeseca došli u situaciju da smo postali svjesni mogućnosti da možemo napraviti promjenu statističkih regija i napravili smo jer smo sigurni da je ona bolja jer je ovo jedina podjela koja garantira svim područjima RH najpovoljnije korištenje EU fondova. A naša je stvar kako ćemo se mi unutar Hrvatske odrediti prema pojedinim područjima kome ćemo dati prednost kome nećemo. I nemojmo govoriti o zapostavljanju pojedinih područja kada su u pitanju EU fondovi. Vi znate i za velike projekte na području Slavonije kao što je npr. vodoopskrba odnosno pročistač za Slavonski Brod koji se 100% iz EU fonda i iz nacionalnog proračuna 100%. Znate za model sufinanciranja velikog projekta u Osijeku dakle vodoopskrba grada Osijeka sa ugradnjom pročistača 72 milijuna eura prema modelu udjel grada Osijeka je 7% Mislim o čemu pričamo. Do niza drugih projekata, ono što mi sad radimo sa Ministarstvom financija je da tražimo model koji će to sustavno riješit, ne samo u području voda nego i u području okoliša, u području prometa i svim ostalim područjima za koje se mogu dobit sredstva iz EU fondova i naravno da ćemo voditi o tome računa da postoje razlike u fiskalnim kapacitetima. Spomenuli ste Grad Zagreb. Vodit ćemo računa o tome koliko sredstava ide u Grad Zagreb. Da je Grad Zagreb izdvojen kao posebno područje on bi mogao prema našoj stimulaciji računat na godišnje 14 milijuna eura. Ok, možda je to fer. Prvo kad govorimo o fiskalnim kapacitetima uspoređujemo Grad Zagreb sa gradovima, dakle nije fer uspoređivati fiskalni kapacitet Grada Zagreba sa županijama. To nije isto. Ako ćemo uspoređivat trebamo uspoređivat gradove i gradove. Odnosno, Grad Zagreb istovremeno ima status i grada i županije pa onda usporedimo proračun svih županija, proračun gradova pa ćemo onda neke relevantne zaključke donosit, ali istina je nesumnjivo da Grad Zagreb ima izniman fiskalni kapacitet iako nije najveći per capita u Hrvatskoj, ima jedinica koje imaju veći kapacitet per capita. Postoje projekti koji su nesumnjivo od nacionalnog značaja. Ja bih volio da se svi složimo da to nisu zagrebački projekti, to nisu projekti Grada Zagreba, to su nacionalno važni projekti. Ako mi govorimo o projektu kampusa Borongaj, možda ja griješim, možda mi u Vladi griješimo ali mi ih ne gledamo kao zagrebački projekt, to su za nas nacionalni strateški projekti koji će donijeti dobro ne Gradu Zagrebu samo nego prije svega Hrvatskoj u cjelini. Zahvaljujući ovakvom rješenju takvi će se projekti moći financirat, ali to ni na koji način ne ugrožava projekt Tehnopolisa u Osijeku, ni na koji način. Ima sasvim dovoljno sredstava za Tehnopolis u Osijeku i za tehnološki park u Čakovcu i sve ostale druge projekte. Evo prošlo je vrijeme, zahvaljujem.
Hvala ministre. I vama sam kolega Buriću 60 sekundi dao. Naime, imamo replike. Prvo ćemo replike, onda ćemo dati predstavniku odbora i onda vi kao predlagatelj. Takav je redoslijed. Može? Prva replika Zoran Vinković, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, predstavniče Vlade, mene zanima jeste vi isti Jakša Puljiz koji je branio na ovakav gorljiv način podjelu Hrvatske na tri statističke regije. Da li je to isti čovjek? Ako je onda me čudi ovo branjenje, posebno što znam kakvi su argumenti bili u obrani one bivše statističke podjele. Ja ću vam objasniti jednu drugu stvar, kako ide to u financiranju europskih fondova i pomoći Slavoniji. Spomenuli ste dva projekta, Brod, Osijek, ja ću vam reći da je tu i Đakovo sa 37 milijuna eura, također kanalizacija i prečistač koji je bio drugi na rang listi poslije Karlovca pa je onda vremenom kako ide politička podobnost padao do 8. mjeseca i cjelokupni sustav je centraliziran, cjelokupni sustav. S druge strane, kada su već svima toliko puna usta Slavonije i Baranje, ovih 23 godine ili 22 godine, zbog čega je onda ta Slavonija i Baranja najzaostalija hrvatska regija, zbog čega je kupovna moć u Istri ili u Zagrebu negdje od 16 do 17 tisuća eura, a u Slavoniji i Baranji po glavi stanovnika dakle kupovna moć 3 do 4 tisuće eura godišnje. Zbog čega smo imali Fond za regionalni razvoj svih ovih godina kada je zahvaljujući radu tog fonda opet Slavonija i Baranja ostala najzaostalija regija. I ovom podjelom ponovno se uzima novac Slavoniji i Baranji i ponovno će oni koji su bili siromašni zaostajati i ostajati siromašni u odnosu na sada najrazvijenije dijelove Hrvatske i to je jedina istina. A mi se trebamo nadati kako će evo i ova Vlada i Ministarstvo biti blagonakloni u cjelokupnom postupku prema Slavoniji i Baranji i obećavati milijune eura, jer ne vjerujem.
Hvala. Sljedeća replika, Dinko Burić. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala. Zvonko Milas, replika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine Puljiz, ja mislim da sam uočio par nelogičnosti u vašem prezentiranju, međutim osvrnut ću se samo na jedno, Vlada odnosno ministar Grčić mjesecima već prije hvali se time kako je ova Vlada, dakle kako se za vrijeme ove Vlade podigla realizacija projekata, dakle uzimanja sredstava iz pretpristupnih fondova, ne znam točno sad, na 60, 70%. Vi ste se osvrnuli na izlaganje gospodina Burića i rekli kako za projekte treba vremena, vremena i vremena i meni je to jasno pa me onda zanima kako ste vi u kratko vrijeme uspjeli podići realizaciju projekata, odnosno uzimanje sredstava na ovako visok postotak. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika, Ivan Drmić.
Poštovani zamjeniče ministra, evo nažalost čekamo već 4 mjeseca da ova tema dođe u Hrvatski sabor. Ja se sjećam izjava predstavnika Vlade prije 4 mjeseca kada je možemo reći ova informacija o ovakvoj podjeli na regije iscurilo u javnost pa vam ja ovdje postavljam pitanje, ali nikad nismo dobili odgovor zašto se ovaj posao radio daleko skriven od očiju javnosti iako je praksa u svim demokratskim društvima da se otvori određena vrsta javne rasprave. Mi smo za ovu informaciju saznali tek iz medija kada kako sam rekao, kada je igrom slučaja procurilo u javnost. Tada ste govorili koliko se sjećam da je to bio jedan obvezujući naputak Europske unije, danas kad vas slušam za govornicom vidim da to nije bio naputak Europske unije i objašnjavate nam da je to rađeno za naše dobro. Ja vam moram reći ovim putem da nas nije strah Europske unije, nije nas strah da nećemo biti praćeni od strane Europske unije naši projekti jer je Grad Zagreb s nama. Mi se bojimo odluka hrvatske Vlade i vas kao zamjenika ministra koji svaki put drugačije pričate. To smo već navikli. Ali isto tako, ponukani iskustvom da samo gledamo kako se lijevaju suze za Slavonijom i Baranjom sa ove govornice od strane predstavnika Vlade, a doći ćemo u situaciju da ćemo se nagodinu sa Zagrebom boriti za ovaj udjel koji moramo mi platiti 15 do 40% za projekte iz iste zdjele, iz državnog proračuna. Imamo iskustva i opečeni smo dosadašnjom praksom kad hrvatska Vlada nešto dijeli da vrlo malo toga završi u Slavoniji i Baranji. Evo, to je razlog zašto se mi bojimo. Dobili smo činjenica je ova dva projekta ne zato što ste pravedno dijelili već su to jedina dva projekta u ovoj regiji koja su bila spremna. Zagreb nije ništa radio u pripremi na projekte i zato im ove godine niste ništa dali. Dali ste dva u Slavoniji. I ja vjerujem da je bilo i malo mogućnosti da nas i to ne zapadne da bi mi izgubili te projekte. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeća replika Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Prije svega mogu zaista zadovoljstvo, prije svega da se ovdje od strane evo ministarstva i zamjenika mogu riješiti neke dubioze. Prije svega da riješimo lokalne sebičnosti koje zaista sve više i više se ovdje otvaraju na način da sve meni treba dati, a briga mene za druge. Ja ipak u tom dijelu mogu reći da smo do sad bili taoci, naša sjeverna Hrvatska Međimurje, Zagorje i ostali do sad ovog rada i aktivnosti zato što smo tim dijelom bili itekako uskraćeni svim programima i projektima koji su bili odrađeni. Ja čujem mnoge projekte koji su bili na svim ostalim područjima Hrvatske. Hajde da čujemo koji se projekti odvijaju u Varaždinu, Međimurju i Hrvatskom zagorju. Koji se to dijele projekti? Do sad niti jedni. Ovakvih razina kao što su bili tu mogu samo isto reći za sebe da sam do sad zahvaljujući prijašnjoj vlasti kao brdsko-planinsko područje se financirao … [[Govornik se ne razumije.]] i koristi 8 fondova EU koje sam također svojim sredstvima i plaćao svoje učešće u ostalom dijelu. Ništa nisam dobio od razine, mada sam bio brdsko-planinsko područje, 4 godine ništa. S druge razine moramo reći da razbijemo jedne zablude koje ste vi tu istaknuli. Zablude jer to je ono da nam netko treba sve nešto dati, da su sredstva ta koja će nama omogućiti ravnomjeran razvoj. Ne, mogu vam dati neko sredstvo i novce koliko god želite, ali ako vi niste sposobni to iskoristiti i imati svoje ciljeve zabadava vam sve. Znači, ono zaista se pozivam na što ste rekli izazov neka netko ima projekte za koje vi niste kao ministarstvo sposobni dati sredstva. Jer da ih nema u fondu EU da ćete onda vi dat. Evo, ja to prihvaćam. Imamo puno projekata, puno programa ne samo u našoj regiji. Dobro ste upoznati s njome, nego i šire. To je ono što trebamo svi zajedno napraviti da ta sredstva iskoristimo. Nitko nije uspio ta sva sredstva iskoristiti koliko ih ima. Znači da nitko neće ni biti uskraćen njima. To neka bude izazov svima nama. Ja ga prihvaćam. Hvala.
Hvala i vama. I zadnja replika Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra. Pa vrlo interesantno je slušati obrazloženja koja se pišu iz iste tvornice. Ja se sjećam kad je trebalo Hrvatsku podijeliti na statističke regije onda je došlo najoptimalnija podjela na 5 statističkih regija. To je tada servirano sa niz podataka podastrto Vladi u kojoj sam i ja bio, pa onda se na kraju našlo kompromisno rješenje sa 3 regije. I sad gledajte, mi u trenutku kad trebamo se pripremati jer administrativno nismo sposobni to treba reći istinu. Vlada je imala svoju koordinaciju za EU fondove na čelu koje sam bio ja kao ministar financija i kolega Pankretić iz regionalnog razvoja s kojim je Europska komisija bila izuzetno zadovoljna kako je funkcionirala, a zadatak te koordinacije je bio isključivo dignut administrativne kapacitete Republike Hrvatske. To je bio zadatak Ministarstva financija. Zadatak Ministarstva regionalnog razvoja je bio kako potaći jedinice lokalne samouprave da kandidiraju čim više projekata da nam se ne dogodi ono što se dogodilo Bugarskoj i Rumunjskoj kad se povuklo samo 10% projekata. Imamo određena loša iskustva iz korištenja predpristupnih fondova. To je možda grad Karlovac najočitiji primjer, gdje naprosto u Hrvatskoj a to svi moramo priznati od toga ne treba bježat kad smo spojili svu pamet jedva smo uspjeli složiti nekako ljude da mogu vodit te projekte. I sad gledajte. Mi već mjesecima, Vlada sad najedanput ima svoju teoriju, kolege iz HDSSB-a iz ovog dijela i HDZ-a i ostalih iz ovog slavonskog dijela logična stvar da se boje da će ostat uskraćeni umjesto da Vlada bez obzira na ovu raspravu izrađuje ono što treba, a to je da sve institucije u Republici Hrvatskoj od fakulteta, instituta sve digne na noge da se rade programi i da možemo povući više sredstava. Jer kolegice i kolege, kad pogledate načine i tehniku povlačenja sredstava, kad pogledate što se događa nekim drugim zemljama kojima se sad oduzimaju ta sredstva onda ćete vidjet u kojoj mi zabludi živimo. Samo kažem, iz iste tvornice vam izišla priča da je 5 regija najoptimalnije za Hrvatsku, onda po nečijoj potrebi za moju Vladu kojoj sam ja bio tada je rečeno da su to tri regije, da bi sad na kraju ispalo dvije. Ali na kraju dozvolite mi samo još jednu rečenicu. Kolegice i kolege, jedina istina za nas u Hrvatskoj i za sve regije da nemamo administrativne kapacitete i pitanje je da li imamo dobre programe. I to je najveći problem i mislim da se oko toga trebamo tući. Isto tako, treba se itekako borit da Hrvatska postane jednako regionalno razvijena. Hvala lijepo na razumijevanju.
Hvala i vama. U ime Odbora za lokalnu samoupravu kolega Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo na zamolbu određenih zastupnika ja ću skratiti ovo čitanje izvješća sa Odbora za lokalnu i područnu samoupravu koje je na svojoj 11. sjednici održanoj 14. studenog 2011. godine raspravilo interpelaciju o radu Vlade Republike Hrvatske u vezi s ulogom Vlade na osiguranju uvjeta za ravnomjerni regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU koje je predsjedniku Sabora podnijelo 17 zastupnika Hrvatskog sabora. I nakon ovih riječi predlagatelja i nakon rasprave na Odboru za lokalnu samoupravu i nakon izvješća i mišljenja Vlade RH o predmetnoj interpelaciji Odbor za lokalnu i područnu samoupravu za ovu predloženu interpelaciju glasovala su 4 člana odbora dok je 5 članova odbora bilo protiv. I stoga je odbor, dakle obzirom na većinu glasova Odbor za lokalnu samoupravu odlučio je predložiti Saboru sljedeći zaključak: da se odbije ova interpelacija o radu Vlade RH Ja ne moram govoriti kojih je 4 članova odbora glasalo za interpelaciju, a kojih 5 protiv. Opozicija za interpelaciju, vlast protiv.
Hvala. U ime predlagatelja javio se … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Burić predlagatelj ima prednost. Kolega Mandić. … [[Upadica se ne razumije.]] A mora početi rasprava? Evo ispravak, kolega Burić evo korekcija od iskusnijeg. Počinjemo raspravu pa onda možete u ime predlagatelja. Najprije idemo s raspravom po klubovima. Prvi je Ivica Mandić u ime kluba HNS-a. Po Poslovniku je tako kolega Burić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Pa mogu vam reći da izražavam svoje zadovoljstvo da je ova tema došla u naš Sabor i da o tom možemo razgovarati. I ako budemo donijeli jedan pozitivan zaključak koji će ijedan novi projekat donijeti ova rasprava će uspjeti. Ja bih na početku moje rasprave rekao da RH već ove godine 2013. uplaćuje u zajedničku kasu EU 1 milijardu i 700 milijuna. Znači, to je ono što ćemo mi svakako dati, a pitanje je koliko ćemo mi od toga povući. Tako da ja imam veću bojazan da mi nismo u stanju ni administrativno ni fiskalno povući ta sredstva. Cilj ovih potpora koje dolaze u EU koje imaju regionalni pristup je sigurno u prvoj namjeni je to pitanje sigurnosno, a u drugoj smanjenje socijalnih razlika između pojedinih regija EU. Mislim da sa ovakvim mjerama koje su predložene, sa dvije statističke regije dajemo jednake šanse svim dijelovima RH u povlačenju sredstava. Jer loša iskustva zemalja EU koje su pristupile prije nas su poražavajući, 10, 15 i jedna od najuspješnijih zemalja Poljska koja je povukla nešto ispod 75%. Ono u čemu se ne slažem sa predlagačem ove interpelacije je to da ova sredstva nisu zagarantirana. Da su ova sredstva zagarantirana za namjene ublažavanja razlika po pitanju kvalitete života, po pitanju BDP-a onda bih ja prihvatio ovu opravdanost i u potpunosti da je ovo točno. Jer ja dolazim iz Slavonije, dolazim iz regije koja je po svim pokazateljima jedna od nerazvijenijih. S obzirom da nisam uvjeren da bez obzira koliko imali statističkih regija da ih imamo i 20 da bi tih 20 regija bile pravilne i točne. Ali ovom podjelom na dvije statističke regije mi samo dajemo mogućnost da svi dijelovi RH mogu maksimalno platiti 15% svojih sredstava. Tu ja nijednog trenutka nisam ljubomoran što će koristiti tu blagodat i građani Grada Zagreba, Zagrebačke županije, Primorsko-goranske županije ali vjerujem da oni projekti koji budu dolazili iz regije iz koje ja dolazim a koji su prije svega kvalitetni da mi nećemo imati konkurente iz ovih regija koje sam spomenuo da su možda razvijenije. Ja ovdje ne bih previše govorio o staroj klasifikaciji iz 2007. gdje su bile tri regije i koje bi omogućavalo ovoj sjeverozapadnoj Hrvatskoj svega povlačenje sredstava iz EU po povoljnim uvjetima od 85% do 2013. godine. Sa ovakvom podjelom na dvije statističke regije i ovom dijelu RH omogućujemo da povlače sredstva pod povoljnim uvjetima od EU 85%. Nije mi jasno da moji kolege koji dolaze iz iste izborne jedinice iz iste regije Slavonije i Baranje da su u ovom trenutku oni preosjetljivi na EU jer mi ovdje ako bi Grad Zagreb i sjeverozapadna Hrvatska bila u istoj regiji taj puta bi RH bila dužna od 40 do 50% sufinancirati tih projekata. Znači, mi štitimo EU, ne štitimo Hrvatsku. Mi u biti ovdje opterećujemo značajno Hrvatsku. Iz tih razloga mi u klubu HNS-a smatramo da je ova podjela na dvije statističke regije dobra, pogotovo što je moguće da Uredbom EZ 1059/2003 koja daje zemlji članici da svake tri godine može promijeniti statističke regije. Znači, u jednom trenutku kad dođemo na približan razvoj Grad Zagreb i nekakav drugi dio uz njega možemo staviti ali te razlike ne smiju biti prevelike. Taj puta mi možemo onda dozvoliti da ove ostale regije koje su ostale i dalje nerazvijene da taj način korištenja europskih fondova pod povoljnim uvjetima može biti duže nego 2013. ili možda ne znam koliko daleko. Temelj za uspješne pregovore o novoj klasifikaciji u svrhu je ravnomjernog razvoja hrvatskih regija te povećanih mogućnosti korištenja sredstava strukturnih fondova EU. Ovdje ću reći da novom klasifikacijom od 1. siječnja 2013. godine u statističkoj regiji 1 se nalazi sjeverozapadna Hrvatska, Grad Zagreb, Karlovačka županija, Sisačko-moslavačka i 5 Slavonsko-baranjskih županija i tu je negdje oko 3 milijuna stanovnika dok je ovaj Jadran ili kontinentalna regija, dok je Jadranka regija broji negdje oko 1, 500 tisuća stanovnika. Uglavnom tu je bitno napomenuti da sve te regije, jedna i druga mogu koristiti sredstva EU pod povoljnim uvjetima, znači do 85% sredstva EU, a ostala sredstva su RH, jedinice lokalne samouprave i županije. Da je i ovom podjelom na dvije statističke regije kao jedan, prvo se gleda kao RH kao cjelina, druga razina prostornih jedinica, dvije prostorne jedinice za statistiku i treća razina prostornih jedinica je 21 županija. Tako da i u ovoj podjeli možemo uvijek govoriti o različitim dijelovima i različitom stupnju razvijenosti, gdje RH, a posebice Ministarstvo regionalnog razvoja mora svojim mjerama, svojom stručnom pomoći, svojom tehničkom opremljenosti pomagati sve jedinice lokalne samouprave, kako financijski tako i stručno. Jer ja kao predstavnik jedinice lokalne samouprave ovdje mogu odgovorno reći da najveći broj jedinica lokalne samouprave nije stručno i fiskalno osposobljen za konzumiranje ovoga svega. Iz tih razloga apeliram na zamjenika ministra regionalnog razvoja da prema jedinicama lokalne samouprave, koji su nerazvijeni, koji su iz ruralnih prostora pomogne se i stručno i financijski u realizaciji, ostvarenju, povlačenju ovih sredstava iz EU. Kad gledamo ove dvije statističke regije, kontinentalna Hrvatska ona je negdje sada na 63,4 prosjeka EU, dok je Jadranska hrvatska 60,2. Znači imamo dvije statističke regije koje su popribližno uravnotežene i mislim da u vremenu koje je pred nama velika je odgovornost i na Ministarstvu regionalnog razvoja, velika je odgovornost na županijama i da uz znanstvene ustanove, razvojne agencije i jedinice lokalne samouprave moramo napraviti dovoljan broj kvalitetnih projekata i dovoljno sredstava povući. Bilo bi svakako dobro da taj dio povlačenja sredstava bude barem iznad 70%. Ono što bi htio dati za usporedbu o kojima je riječ, o kojim sredstvima je riječ. Rekao bi da sada sve jedinice lokalne samouprave i županije u RH iz državnog proračuna koriste negdje od 10 do 11 milijardi. Sa ovim sredstvima iz EU mi ćemo moći svake godine povlačiti preko 15 milijardi. Znači svi proračuni jedinica lokalne samouprave, županija, Grada Zagreba je puno veći nego kapacitet, nego ovo što mi imamo sada. Po meni mislim da mi u klubu HNS-a mislimo da je statistička podjela korektna i da omogućava RH korištenje povoljnih sredstava iz EU, a na nama svima je odgovornost da broj projekata, broj povlačenja sredstava bude na visokoj razini koje će omogućiti kvalitetniju, bolju, bolji razvoj svih dijelova, a pogotovo izjednačavanje sa onim razvijenim dijelovima RH. Ovdje bi se mogli, kod ove teme sigurno dotaći i o kapacitetima financijskim koji su jedinicama lokalne samouprave i županijama, da ima i tu nepravdi, ali po pitanju ovoga dijela klub HNS u potpunosti podržava ovaj dio i ove napore jer smatramo da ne trebamo biti, ponašat se po onom što dobiješ ti, tvoj susjed će dobit duplo više. Da želimo da nekom se dogodi nešto da bi ovom bilo duplo lošije. Mislim da je ovo na tragu dobrog rješenja i trebamo dati potporu svim da ovo bude na pravi način riješeno.
Hvala i vama. Imamo prijavljene 3 replike. Prvi se javio Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine kolega Mandić, ja se čudim vama. Vi dolazite iz 5 izborne jedinice ako živite u 4, dakle u Đakovu živite, ali ste u 5 izbornoj jedinici bili izabrani, dakle u izbornoj jedinici koja se sastoji od Brodsko-posavske županije čiji je bruto društveni proizvod 34%. Dakle, najniži u odnosu na EU, dakle najniži u RH. Taj postotak je niži i od najgore Rumunjska regije koja postoji, koja ima 40%. Dakle, to je nešto nevjerojatno da jedna Brodsko-posavska županija, koja je nekad važila kao bogata i plemenita, kao i cijela Slavonija spadne na ovako niske grane. I sad vi dolazite iz te regije i to govorite, ovako kako govorite. Onda nam obećajete lažno, dajete nadu iz grizodušja da možete za 3 godine promijeniti NUCS regije statističke. Pa zbog čega to sad govorite? Zato što imate grizodušje, a osim toga uzalud vam grizodušje kad vi sami znate, a nećete reći, prešutite da se promjena može odnositi, govorim o fiskalnim, dakle stvarima samo sa novim proračunom EU koji važi tek od 2020. godine. A čekaj "Kenčo dok trava naraste.", znači idemo Slavonija čekati do 2020. da može povući sredstva u većem opsegu nego što li je sada. Dakle, govorite o najveći dio jedinica lokalne samouprave nema stručne kapacitete, administrativne da povuče. Pa normalno, pa o tome i mi govorimo, upravo da su ti apsorpcijski kapaciteti Zagreba veći i zbog financijskog stanja Grada Zagreba i ove regije, ali i zbog da kažem administrativno institucionalnih potencijala koje ovaj grad ima i da kažem za povlačenje sredstava, za apsorpciju sredstava. I to će tako i bit, ovakvim ujednačavanjem na na 64% svih jasno da će tko jači taj kači. A to zna se tko je grad Zagreb:
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Mandić.
Ja ne želim da vi vaš stav mijenjate ali mi ovdje govorimo na temelju činjenica. Da li je u staroj podjeli mogućnost onog dijela iz kojeg mi dolazimo po kojim smo uvjetima mogli dobiti sredstva. Po 85% po novoj podjeli. Da li se išta promijenilo? Isto možemo dobiti po 85%, znači po povoljnim sredstvima. Nemojmo biti ljubomorni ako će netko drugi to moći ostračit. Ono što sam rekao u mojoj raspravi da tražim pomoć i od regionalnog ministarstva, od županija pomoć svim jedinicama da pokušamo stvoriti stručne ekipe od razvojnih agencija, fakulteta da vidimo koji su to projekti koji se vežu od razine 3, 2 do 1 i to je po tome da tu pomognemo. A sa ovom pričom da nas netko krade ili da nas netko vara nećemo dobro proći. Na takve priče Europa ne nasjeda. Ja ovdje odgovorno kažem pred hrvatskom javnošću da uvjeti po kojima je Brodsko-posavska županija mogla ostvariti sredstva u statističkoj podjeli na tri regije. Ništa se nije promijenilo na lošije za Brodsko-posavsku županiju ni sa dvije. Isti su uvjeti 85%. Ne trebamo biti ljubomorni ako i netko drugi može povlačiti sredstva kao i mi. A stvar je centralne državne i Vlade da vodi računa isto kao i EU o ravnomjernom razvoju svih njenih dijelova.
Hvala. Ivan Šuker replika. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Mandiću ja bih htio uz podršku kolegama iz HDSSB-a mislim da bi Hrvatsku trebalo podijeliti na veći broj statističkih regija. To mogu kasnije laborirati ali htio bih se držati ovoga što je ključno u ovom trenutku, a to su administrativni kapaciteti RH za iskorištenje europskih fondova. I nemojmo pričati Poljska je iskoristila toliko sredstava. Znate zašto? Zato što u poljoprivredi nisu imali praktički nikakvih poticaja i svi njihovi seljaci sve što su dobili i dobili puno. I druga oni su najveći dio sredstava povukli u željezničku infrastrukturu. Jel tako ili nije? I kad to uzmete u … [[Govornik se ne razumije.]] onda vam to izgleda puno. A znate zašto su Bugari i Romunji ovako malo povukli, zato jer su pametovali kao i mi. Mi iz predpristupnih fondova nismo povukli, zapravo povukli smo kad pogledate 95% je bila iskoristivost. Pogledajte pa ćete vidjeti jer vi kad jedan projekat ugovorite od 20 milijuna eura vama iskoristivost skoči za 50 ili 60%. Pogledajte dvije, sedma, osma, deveta, deseta pa ćete vidjeti kolika je bila iskoristivost. Predpristupni fondovi su trening za učenje, za iskorištavanje EU fondova i dok smo god mi u programima pametovali i ne koristeći se jasnim pravilima igre nego improvizirali Europska komisija nam nije odobravala te programe. Svaki program koji je napravljen prema naputku Europske komisije po njihovim pravilima, taj program je bio odobren. Ali sad dolazi ono najteže a to je kako oni koji provode taj program, kako ta sredstva iskoristiti i karlovac i zaštitna otpadnih voda u Karlovcu, kolegice i kolege svima počevši od Vlade pa nadalje jedinicama lokalne samouprave treba biti ogledni primjerak kako nastanu problemi a dobili ste velika sredstva da riješite gorući problem koji Karlovac ne bi mogao iskoristiti. I uz dakle mi se možemo prepucavati oko ovih 85% međutim statistička podjela na više regija govori na to da smo mogli na početku ići na veće projekte, povuć novce za te regije po tim projektima i bilo bi nam lakše i administrativno i programski pratiti. Vlada se odlučila na ovo, na takav način je preuzela odgovornost na sebe jer jedinice lokalne samouprave dva čovjeka koji u životu nisu napravili jedan program ne mogu napraviti program za EU a to edukacija po jedinicama lokalne samouprave i to je naš problem kolegice i kolege i to piše sve u dokumentima Vlade. To sve imate napisano. I nemojte misliti da oni što su prije vas radili nisu ništa napravili.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Mandić izvolite.
Kolega Šuker, hvala lijepo. Ja sam u svojoj raspravi se dotakao dijela da sam rekao podjela i na pet opet nije idealna i nije pravedna. Podjela na 21 statističku regiju unutar županije imate razlike da ne može uopće uspoređivati. Ali ovo je tako na polju i smatram da nitko nije ovaj oštećen. Ono što koji nisu radili europske projekte mislite da to je to hrpa novaca pa ćemo uzet. Do tih novaca treba proći puno truda, puno kvalitetnih projekata, a da bude stvar bolja kontrola je puno, puno, puno jača, puno, puno jača nego što mi očekujemo jer pojedine zemlje u EU koji su koristile ove fondove sada moraju vraćati zbog netransparentnog trošenja. Prema tome velika je odgovornost na svima nama i Saboru i Vladi i regionalnoj lokalnoj samoupravi da izradimo kvalitetne projekte, da kandidiramo i da povučemo maksimalni iznos. Jer ako povučeno ovaj iznos sredstava iz EU to će se značajno odraziti i po pitanju i BDP-a i svega u RH jer vrlo vjerojatno da će to sve odrađivati i tvrtke iz RH i da će doć do jedne uposlenosti i svega ostalog. Ali ako budemo prepucavali se i politizirali smatram da s ovim nećemo dobiti ništa jer od rasprava koju je u pravu, tko nije u pravu nećemo dobiti ništa. Ovdje su u pitanju stvarni projekti, realni projekti koji trebaju označiti svake godine 10-15 milijardi novih novaca za RH. To nisu mala sredstva.
Hvala. I zadnja replika Franjo Lucić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Evo ja bih rekao nekoliko riječi. Dakle neću govoriti sada o regijama jer ovdje doista rečeno puno toga ali reć ću da je nepravda jedna učinjena počev neću govorit o Ministarstvu regionalnog razvoja, Ministarstvu poljoprivrede ali kad govorimo o programu IP i komponenti 5 c dakle tu je već nanesena jedna nepravda koja se kasnije i pretvara u IPARD gdje je Slavonija i Baranja zakinuta a koji su to gradovi i općine zakinuti. Kako je moguće da netko u ministarstvu kaže da do 10 tisuća stanovnika odnosno ispod 10 tisuća stanovnika gradovi i općine mogu participirati u programu gdje su 85% nepovratna sredstva Eu i koji su to gradovi. Primjerice moji prijatelji u Vrsaru u tim drugim gradovima gdje ima 2 tisuće stanovnika imaju proračun 27 milijuna kuna, a moja Pleternica moj grad ima 11 tisuća stanovnika izvorni proračun 6 milijuna. Na stranu što mi godišnje gradimo za 50 milijuna to neću sada o tome govoriti kako i na koji način. Ali to je nepravda prema tome ruralnom dijelu stanovništva. Ja ne mogu participirati u tom programu gdje mogu u infrastrukturi i u bilo kojem drugom obliku participirat a gradovi koji imaju 2, 3 tisuće stanovnika koji imaju proračun i koji neće koristiti ta sredstva jer nemaju potrebe jel imaju dovoljno sredstava, mi smo tu zakinuti. Evo tu je Slavonija i Baranja zakinuta dakle u IPA-i komponenti 5C koji se kasnije pretvara u IPARD. I ja molim ovdje i zamjenika ministra koji je u strategiji dakle onoj grupi gdje se radi strategija razvoja i gospodarstva u RH da se tu nešto promjeni da se zaštite upravo ovakve regije i ovakve gradove i općine koje imaju 10,5 ili 11 tisuća stanovnika male proračuna ne mogu participirati, a oni koji imaju 2, 3 tisuće stanovnika neće uopće iskoristiti govorimo o neiskoristivosti europskih sredstava oni nemaju potrebe oni imaju 27, 30 milijuna kuna … ja molim da se tu nešto doista kažem nije sada ovdje ministarstvo poljoprivrede ali isto i regionalnog razvoja da se o tome povede računa. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ivica Mandić odgovor na repliku.
Rekao bih kolegi Luciću da su ovo bila vjerojatno iskustva do sada. u svojoj raspravi sam apelirao na Ministarstvo regionalnog razvoja da povede posebnu pozornost onim dijelovima RH koja su najnerazvijenija. Ako je to politika i EU onda to mora biti politika RH da se posebna pozornost obrati prema onim najslabijima. Ovi jaki oni sebi znaju pomoći i sami. Ovima koji su najslabije financijski snažni njima treba pomoć da dođu na pravi put i tu se kolega slažem u potpunosti.
Zahvaljujem. I sada u ime predlagatelja kolega Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo ja sam poželio pri kraju svog uvodnog dijela u ime predlagatelja da razgovaramo snagom ne samo emocija nego i argumenata pa ipak vidim da ide rekao bih u dobrom smjeru. Međutim argumenti trebaju biti vjerodostojni. Kolega Mandić još dok ste ovdje volio bih vam nešto samo posebno naglasiti. Ne radi se o ljubomori da bilo tko bilo koja županija, općina, grad bilo koja regija u Hrvatskoj koristi sredstva koja će biti koja su sufinancirana sa 85%, ne. Radi se o tome kome u RH pripada mogućnost koristiti ta sredstva sufinancirana sa 85% prema sadašnjem stupnju razvoja i koliko dugo jer ako svi koristimo od starta sredstva u visini 85% onda će RH zahvaljujući onima koji su sada znatno razvijeniji i koji će moći povlačiti sredstva prije doći na onih 75% BDP EU i ispasti iz grupe slabije razvijenih regija i neće moći koristiti više sa 85% sufinanciranja nego će u najbolju ruku otići na 60% u tome je opasnost. Kada govorite kako niste protiv toga, smatrate da je pravedno ovako, vi dolazite iz stranke ne samo iz Slavonije i Baranje nego dolazite iz stranke čiji su čelnici evo i bivši gospodin Čačić i vjerojatno buduća gospođa Pusić i ja ću vas podsjetiti na njihove riječi iz ne tako davne prošlosti koje nisu nikada demantirali ni kada je došlo do promjene sa tri na dvije regije. Evo gospođa Pusić je rekla iako smo ispregovarali tri statističke regije, ugovoreno je da se one mogu promijeniti nakon popisa stanovništva te 2011. I jedini uvjet je da ih ne smije biti više od 5 i citiram "podjela na 5 regija je logičnija i bliža zdravoj pameti jer omogućava da što više regija povuče novac". Gospođa Pusić nije promijenila mišljenje. I mislim da nije baš ni uputno da vi tako hrabro govorite kako je to dobro jer idete kontra mišljenja vaše buduće predsjednice. Ali dobro imate pravo na svoje mišljenje. A da ne kažem da je bivši prvi potpredsjednik Vlade RH rekao da je to dugoročno strateško žrtvovanje jednog dijela Hrvatske u tom slučaju sjeverne Hrvatske i nanošenje štete cijeloj Hrvatskoj. Grad Zagreb, nitko nije protiv toga da grad Zagreb dobija novce ali on smeta i sjeverozapadnoj Hrvatskoj u tome. Neka bude zasebna regija, ima pravo na sredstva iz EU, ima. Gospodin Puljiz zna da i u ovom višegodišnjem financijskom okviru koji bi trebao biti usvojen čini mi se da će danas ili ovih dana o tome odlučivati za idućih 7 godina, od onih 336 milijardi eura koji su predviđeni, 68,8% je predviđeno za slabije razvijene regije, samo onih 31,2% su za one druge dvije regije. Prema tome, nitko ne kaže da smo mi protiv toga da Grad Zagreb dobije novce, neka dobije, i Istra i Kvarner, Primorsko-goranska županija ali pod uvjetima koje je propisana, pa nije Europska unija bezveze napravila taj kriterij. Gospodine zamjeniče ministra, vi ste rekli navedite jedan projekt koji neće biti financiran za Slavoniju i Baranju. Ja ću vam navesti jedan, spomenuli ste kampus. Kako ga mislite financirati, imamo mi projekt isto kampusa, imamo sveučilište i u Osijeku, projekt koji je procijenjen na 126,8 milijuna eura. 15% od 126 milijuna eura je oko 19 milijuna eura, to je 140 milijuna kuna, samo za taj jedan projekt. Sada vam dođemo s tim projektom, a vi ste osigurali u državnom proračunu 120 milijuna kuna za cijelu Hrvatsku, za sve projekte koji će doći iz svih županija, iz svih općina i gradova. I onda kažete navedite mi jedan projekt, a ja kažem kako ćete isfinancirat evo samo taj jedan projekt ako nije najskuplji, imamo ih još puno skupljih. Zadaća Vlade je bila da ako želi povećat apsorpcijski kapacitet da osigura sredstva za sufinanciranje nerazvijenim regijama, a ne da povećava apsorpcijski kapacitet na način da omogući ova jeftina sredstva, uvjetno rečeno jeftina, na korištenje onima koji imaju sredstava. Ne znam što se promijenilo gospodine Puljiz u vašem razmišljanju, ja sam citirao u ovih ustvari evo četiri godine, onda ste bili u oporbi ili ne, ok, evo sad ste zamjenik ministra. Ali gledajte, vi ste tada tvrdili, a niste nikad rekli da ste promijenili svoje mišljenje, evo citat iz vaše doktorske disertacije još jedan. Na osnovu promjene relativnog i rang položaja prema BDP-u po stanovniku može se zaključiti da su "dobitnici" u promatranom razdoblju metropolitantska regija Grad Zagreb i pojedine primorske županije, dok su najveći "gubitnici" županije sa snažnom industrijskom i poljoprivrednom bazom smještene u SZ i Istočnoj Hrvatskoj. To ste vi citirali tada, i dalje stoji kao znanstveni rad. I još ste nešto naveli, premda je slika geografskog razmještaja pobjednika i gubitnika u pogledu rasta nešto složenija nego prema razini razvijenosti ipak se može zaključiti kako se županije u istočnoj Hrvatskoj nalaze u najlošijoj poziciji prema razini i dinamici razvijenosti. To su vaše riječi i riječi vašeg mentora koji je to supotpisao, potpredsjednika Vlade profesora Grčića. Kažete neće biti zakinuta Slavonija i Baranja, možete si mislit. Mi poučeni iskustvom kako smo dosad bili tretirani i od vaše Vlade, a i od one prethodne dvije Vlade ne vjerujemo više u lažna obećanja, nama je dosta onog ponašanja "obećanje, ludom radovanje". Govoreno je tu, vi ste mislim spomenuli kolega kako je lokalna sebičnost na djelu. Ne, mi uopće nismo protiv toga da vi dobivate novce. Da je Grad Zagreb izvan i ove regije u kojoj ste i vi i Slavonija i Baranja vi bi bili na 50,2% BDP-a, do 75% bi mogli koristit najmanje 30, 40 godina ta sredstva. Tu se ne radi o lokalnoj sebičnosti nego o racionalnosti da povučemo novce iz Europske unije. Ne štedimo mi Europsku uniju nego baš zato što je ne želimo štedit želimo da imamo koristi od toga što idemo u Europsku uniju , a ne da na papiru ta korist samo bude. Na kraju krajeva, nismo mi za tri regije, pa to ja govorim cijelo vrijeme, još smo manje za dvije kako ste ih napravili nema svrhe, mogla je biti jedna, 62,1 BDP-a i 64,1. U čemu je razlika između jadranske i kontinentalne Hrvatske. Mogli ste jednu napravit. Ali mi smo za to da bude četiri ili pet regija, što više regija to je bolje za Republiku Hrvatsku. Ako je opravdanje da Grad Zagreb ne možete ostavit samog rekao sam dodajte Zagrebačku županiju, imat ćete situaciju da ćete imati po broju stanovnika evo … četiri regije, a najpoštenije je na pet. Slavonija i Baranja sa pet svojih županija imat će 806000 stanovnika, Dalmacija dakle govorim o Dalmaciji četiri županije, ne jadranskoj Hrvatskoj 857000 stanovnika, Grad Zagreb svojih 792000, a vi ste indirektno i priznali da može biti jer ste rekli da je sam mogao bi koristit 14 milijuna eura. Niste rekli ne može, nego ste rekli mogao bi koristit, time ste priznali da je mogao, nego ste ga gurnuli sad nama siromašnima da jedemo iz istog kotla. Nismo protiv tog nek dobije Zagreb, on je i naš glavni grad, ali sredstva koja zavređuje, po cijeni po kojoj zavređuje. Grad Zagreb je bio treća regija, četvrta bi bila JZ, Istarska, Primorsko-goranska županija, Karlovačka, Ličko-senjska i Sisačko-moslavačka sa 850 i peta SZ Hrvatska bez Grada Zagreba sa 976000 stanovnika jer bi tu još bila i Bjelovarsko-bilogorska županija i bili biste na 50% i mogli bi vući 30 godina ta sredstva po 85, ovako ćete vući znate koliko, najduže do 2027. Najduže, ako prije toga, kad dođe do promjene, ako dođe do promjene ove regije.
Vrijeme kolega Buriću.
Jer nadam se da će ipak doći. Evo završavam. Ispričavam se. Tad će Zagreb biti još na 180, a mi ćemo biti na 60.
Dvije replike na vaše izlaganje. Prvi se javio Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Evo htio bih zaista još jedanput ponoviti, možda bolje pojasniti ono što sam rekao da je SZ Hrvatska bila taoc dosadašnjeg sustava koji je bio definiran. Naime, u onom dijelu kad zaista govorimo s jednim, ako to uključimo ne samo novčani tijek nego i vremenski tijek, to znači da SZ Hrvatska zajedno sa Gradom zagrebom bi rok od nekih 4 godina prešli tih 75% razvijenosti i onda bi u tom dijelu zaista pali na to da možemo dobivati sredstva sa 50% učešća odnosno još polovicu toliko bi trebali davati mi, odnosno ne mi, nego bi trebala dati država. To isto tako što sad možemo reći neka Zagreb uđe u taj prostor, nek' on ima veći indeks razvijenost i nek' on plaća 50%. Tko mu je kriv? Pa nije to baš tako. Interes je svima nama naročito i na državnoj razini da svi mi plaćamo, dobivamo 80% sredstava. Mislim da je to nama zajednički svima interes. Samo ako idete u običnu računicu, ako imamo tri regije i ako u tom dijelu svaka regija dobije isti broj sredstava, isti iznos nekih 100 milijuna eura ako sad od ove godine ćemo dobiti oko 440 milijuna eura, samoj toj razlici između da li ćete vi platiti 50% dobiti, 50% ili 80% itekako su to velika sredstva. Koliko bi s tim sredstvima mogli mi sad umjesto da ih ne dobijemo, da su nam ostali, da pravičnom preraspodjelom možemo investirati drugdje, a ako ništa drugo može se povećati onaj global što se zaista slažem. Trebaju nam sredstva da naše učešće možemo pokrivati i iz jednog fonda koje bi moralo osigurati ministarstvo. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Tako je. S druge strane isto spomenem jednu dio taoci što smo bili do sad svi ovi pretpristupni fondovi koji su bili prije svega IPA fondovi gdje smo prekogranična suradnja gdje smo mogli koristiti mi samo jedan fond. To je prekogranična suradnja sa Slovenijom. Dok je Slavonija mogla koristiti prekogranični fond za Mađarskom, Srbijom i Bosnom i Hercegovinom. I Slavonija je bila dosta uspješna u tome koliko pratimo itekako je bila uspješna u tome. Ali bili smo i mi također uspješni, a to ja makar smo mi imali samo jedan jedini fond. Znači govorim o tome da zaista trebamo usuglasiti ovaj dio što jesmo i itekako se početi baviti da apliciramo da se pripremamo za te programe i projekte. To nam je spas, a ova lokalna sebičnost zaista ne smije imati ovdje itekako … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Imamo odgovor, kolega Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani kolega matematika. Godišnje će nam biti na raspolaganju od milijardu i 100 do milijardu i pol eura, tako je rečeno. Hajde to je negdje otprilike. Ali sad gledajte ovako. Rekao sam podatak. 68,8% tih sredstava u novom proračunu Europske unije je predviđeno za slabije razvijene regije. To je vam negdje 700, hajde 750, 800 milijuna eura zavisi koliko će bit. Pa je li isto hoće li tih 750 milijuna eura koristit oni koji su zaista u kategoriji slabije razvijenih regija ili će dio novaca od toga uzet i oni koji bi trebali, onih 15% koliko je predviđeno za njih, za jače razvijene koristiti iz svog fonda. Pa EU je napravila 3 kategorije regija i to se ne radi o lokalnoj sebičnosti, nego o poštivanju čak pravila igre koja postoje u EU. A gospodin zamjenik ministra kad sam ga pitao evo jedan primjer samo koji sam naveo koji će doći iz Slavonije i Baranje, ovo je samo primjer, upozorenje, šaljemo poruku. Mi se ne želimo prepirati nego upozoravamo na moguće probleme koji će vrlo brzo doći. Nećete imati za isfinancirat ni jedan veliki projekt nama pomoć koji nemamo sami sredstava to isfinancirati, a taj projekt će grad Zagreb moć sam i bez pomoći države napravit. 140 milijuna kuna će on moći osigurati, mi ne možemo osigurati, na bilo koji način će to napraviti. Razumijete? A to što mi danas imamo, pa nismo mi ljubomorni na Zagreb, ali to što je danas Zagreb tri ili četiri puta razvijeniji od nas nije naša krivica, nego smo rekli. To je rekao i premijer Milanović kad je polagao prisegu da je Slavonija najviše stradala i zbog Domovinskog rata, ali i zbog nepravedne politike središnje državne vlasti svih tih godina rekla je da će to popravit. Na žalost … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. I zadnja replika Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gledajte, s obzirom koliko nas ima u sabornici i kad pogledamo tko raspravlja o ovoj temi, a temi možda koja je najbitnija za Hrvatsku u budućnosti jasno govori da nije bitno o čem se raspravlja nego tko to predlaže bez obzira iz kojih razloga su kolege iz HDSSB-a predložili zajedno sa ostalima koji su potpisali ovu točku dnevnog reda. Ovo je možda izuzetna prilika da porazgovaramo o jednom gorućem problemu u Republici Hrvatskoj. Zašto veći broj regija da je ovdje zamjenik ministra donio s obzirom da volimo objavljivati registre popis projekata koji su kandidirani u Republici Hrvatskoj, onda bi vidjeli u principu zašto je bolje i kvalitetnije veći broj regija. Zato što veći broj statističkih regija naprosto omogućava financiranje sličnih projekata za određena područja. Prije svega govorimo o komunalnoj infrastrukturi. Grad Zagreb ima svoje probleme i dok grad Zagreb dođe do 75% on taman može riješiti te svoje probleme. Dakle, to su činjenice o kojima treba razgovarati sa argumentima. Ovdje da mi jedno uvjeravamo da li je bolje dvije ili tri, a ne govorimo o konkretnim stvarima. Ali ponavljam ključni problem u ovom trenutku prije svega Vlade je stvaranje administrativnih kapaciteta. I možete se kolega Puljiz smješkat koliko god hoćete. Mi naprosto u ovom trenutku nemamo administrativnih kapaciteta da napravimo projekte koji će sutra kandidirati za povlačenje novaca iz EU. Ja ću vam reći primjer grada iz kojeg ja dolazim. Imate jedno područje koje nema kanalizaciju i sad to je netko pitao jel' bi mi to mogli iz EU fondova. I onda je netko gradonačelniku rekao pa čujte tu nemate dovoljan broj ljudi i ne možete vi to kandidirati, a nitko neće reć da na kraju tog područja je vodo zaštitno područje gdje se sad radi vodocrpilište koje će opskrbljivat kompletan istočni dio Zagrebačke županije, dio grada Zagreba sa vodom. E pa ako nije interes zaštititi te podzemne vode i na takav način povuč sredstva iz EU fondova, onda ne znam što je interes. Ali gledajte, netko tko radi na tim EU fondovima je trebao reći tima u gradu da imaju i drugi kriteriji ne samo kriteriji po broju priključaka. I to je stvarni problem o kojem mi trebamo govorit da se ne bi prepucavali da li nam trebaju dvije, tri ili pet.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Burić. Izvolite.
Poštovani kolega Šuker, dakako da je nama u klubu HDSSB-a drago što se vi slažete sa našim prijedlogom. Ali vi evo već treći put čini mi se danas ukazujete na jedan vrlo važan problem o kojem ja nisam govorio tamo, ne stigneš sve ni reć u tih pola sata. Mogao sam pričat dva sata. Međutim, to je problem sa administrativnim kapacitetima. Dakle, Osnovni preduvjeti korištenja sredstava fondova EU su tri, jel tako? To je postojanje strateških dokumenata, drugi je postojanje gotovih projekata i treći je postojanje adekvatnih administrativnih kapaciteta. Mi ovdje u Hrvatskoj imamo problem na sva tri preduvjeta. To nisam rekao, ali sad ću reći. I ova promjena sa tri na dvije regije donijeta je suprotno važećoj Strategiji o regionalnom razvoju RH i Zakonu o regionalnom razvoju. Tek sada ga mijenjate. Prvi preduvjet je da imate strategiju, strateški dokument a vi ste promijenili sa tri koja je bila usklađena sa onom strategijom na dvije. Sad koliko čujemo pripremate i zakon. Drugi preduvjet je nedostatak projekata. Mi ih imamo, to vam pričam, u Slavoniji i Baranji. Imamo i administrativne kapacitete, imamo dobru mislim najbolju u Hrvatskoj Regionalnu razvojnu agenciju. Zato i imamo projekte o kojima sam vam govorio samo za našu županiju u raznim fazama pripreme, nisu to samo idejni projekti. Jesu većina i ideje, trebat će nam pomoć nekoga jer nemamo novaca da ih završimo ali imamo projekte i znamo kako se pišu. Nećemo imati novce da ih isfinanciramo. I to što Hrvatska neće povući dovoljno sredstava nećemo biti krivi mi. A mi vam kažemo osigurajte novce u državnom proračunu da ono što mi imamo gotove projekte da povučemo. I svatko tko god bude imao u Hrvatskoj pomozite mu, onima kojima treba a to su ona prva grupa A slabije razvijene regije. Manje od 75% prosjeka BDP-a … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime SDP-a Tomislav Žagar. Izvolite kolega Žagar.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa ovo svoje izlaganje u ime kluba SDP-a započet ću dijelom zaključka koji je u izvješću Vlada poslala Hrvatskom saboru, a vezano za interpelaciju. Sredstava iz strukturnih fondova EU koji su RH dani na raspolaganje za razdoblje 2014.-2020. ima dovoljno za ostvarenje razvojnih ciljeva svih regija tako da rasprave i tvrdnje o tome kako nova podjela na statističke regije znači da će pojedina područja RH biti zakinuta ne odražavaju realno stanje stvari. Slijedom navedenog Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru da zaključke iz interpelacije o radu Vlade RH u potpunosti odbaci. Vlada Republike Hrvatske je definirala ključne ciljeve regionalne razvojne politike. Smanjivanje krupnih socijalnih i ekonomskih razlika u razvoju hrvatskih regija, povećanje konkurentnosti gospodarskih sustava u svim hrvatskim regijama te priprema RH za učinkovito korištenje pretpristupnih i strukturnih fondova EU. Vlada je uspjela i značajno unaprijediti apsorpciju pretpristupnih fondova od zatečenih svega 37% ugovorenih sredstava na početku prošle godine Vlada je uspjela početkom listopada doći na gotovo 57% ugovorenih sredstava. Posebno značenje ova Vlada je posvetila ubrzanoj pripremi za korištenje strukturnih instrumenata regionalne politike EU koja RH nude nove izuzetne mogućnosti financiranja razvojnih projekata. Za financiranje regionalnog razvoja i osiguranja konvergencije hrvatskih regija prema europskom prosjeku u RH su na raspolaganju sljedeći iznosi, od 1.07. do 31.12. ove godine 450 milijuna eura, 2014. milijarda i 11 milijuna, i tako progresivno do 2020. milijarda i 358 milijuna eura. Sveukupno od 2014. do 2020. 8 milijardi i 728 milijuna eura. S tim u vezi Vlada Republike Hrvatske je poduzela niz aktivnosti na pripremi za što učinkovitije prihvaćanje tih sredstava kako u jačanju administrativnog kapaciteta za upravljanje fondovima EU tako i u pripremi zalihe zrelih projekata. Osnovni cilj kohezijske politike EU jest ujednačen razvitak unutar EU te jačanje gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije. Stope rasta slabije razvijenih regija trebale bi dostići stope rasta natprosječno razvijenih regija, ali pri tome se ne smije ograničavati rast vodećih regija, jačanje globalne konkurentnosti europskog gospodarstva, ostvarivanje ciljeva Lisabonske strategije i Strategije Europa 2020., izlazak iz duboke krize i smanjenje nezaposlenosti uz pametan, održiv i uključujući rast. Upravo ova tri cilja su u središtu Strategije Europa 2020. Pametan rast koji podrazumijeva razvoj gospodarstva zasnovanog na znanju i inovacijama, održivi rast koji se temelji na promociji djelotvornijeg, zelenijeg i konkurentnijeg gospodarstva te uključivi rast usmjeren na poticanje gospodarstva s visokom stopom zapošljavanja kroz promociju gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije. Ta tri područja čine okosnicu vizije europskog socijalnog i tržišnog gospodarstva za 21. stoljeće i ključna su odrednica apliciranja za strukturne fondove. Područja ulaganja i raspoloživi iznosi za RH poznati su, uključujući i fondove iz kojih će se ta područja financirati. Tako će primjerice već u drugoj polovici 2013. godine 240 milijuna eura biti raspoloživo kroz Europski fond za regionalni razvoj za istraživanja i tehnološki razvoj, inovacije i poduzetništvo, informatizaciju društva, inicijative za lokalni razvoj, zdravstvenu i socijalnu infrastrukturu, okoliš, energetiku, turizam i kulturu te promet. U istom će razdoblju 60 milijuna eura biti RH na raspolaganju iz Europskog socijalnog fonda za ulaganja u izobrazbu i razvoj ljudskih potencijala usmjerenih na zapošljavanje, poduzetništvo i socijalnu uključenost te 150 milijuna eura iz kohezijskog Fonda za velike infrastrukturne projekte na području prometa i zaštite okoliša. Iako se u RH veliki infrastrukturni projekti nužni i poželjni kao što su to ulaganja u zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost, navodnjavanje poljoprivrednih površina i drugo valja već sada imati na umu činjenice da će najmanje 25% iz EU fondova namijenjenih slabije razvijenim regijama trebati investirati u poticanje zapošljavanja, socijalno zbrinjavanje te obrazovanje. Taj će postotak biti znatno viši kod razvijenih regija, oko 50%. Na manje razvijena područja i dalje će ići najizdašniji dio financijskog kolača 64% ukupnih sredstava. U tom kontekstu valja razmatrati i podjelu na nove statističke neadministrativne regije u RH s ciljem povlačenja najvišeg mogućeg iznosa sredstava za potrebe financiranja razvoja svih hrvatskih područja te odabira i pripreme relevantnih razvojnih projekata o kojima će dugoročnije gledajući taj razvoj ponajviše i ovisiti. Nema sumnje da će sredstva za dobro pripremljene projekte biti dovoljno, ali ključno je pitanje hoće li se uspjeti pripremiti dovoljan broj kvalitetnih projekata. S dugoročnim bitnim značenjem za razvoj svih Hrvatskih područja. Stoga je na ovaj segment nužno usmjeriti pažnju svih ključnih dionika razvoja na svim razinama od nacionalne do lokalne. Cilj je ostvariti povlačenje maksimalnog iznosa te osigurati ravnopravno korištenje sredstava u korist svih županija, gradova i općina RH. Dosadašnja iskustva u RH, ali i postrožena načela, te pristup u okviru nove kohezijske politike EU, nalažu i RH bržu prilagodbu na lokalnoj i regionalnoj razini tj. razini općina, gradova i županija. U okolnostima prevladavajuće usmjerenosti na manje projekte te na razvoj temeljnog poduzetničkog okruženja, primjerice cestovne i komunalne infrastrukture, iako iznimno značajne, postavlja se pitanje nužnosti definiranja i provođenja razvojnih projekata u području poticanja konkurentnosti temeljene na modernim tehnologijama, znanju i inovativnosti, poslovnom okruženju i drugo, i drugih ključnih za povećanje konkurentnosti i osiguranje dinamičnog gospodarskog rasta Hrvatskih regija. Cijeli je niz zadataka inicijativa koja se mogu poduzeti odozdo, tj. s lokalne i regionalne razine. Inicijative odozdo su tim značajnije jer će se ulaskom u EU mogućnosti jedinica lokalne i regionalne samouprave za provedbu razvojnih projekata značajno povećati. Da bi se osiguralo da najslabije razvijena područja u RH maksimalno iskoriste nove mogućnosti, trebat će inicirati određene mjere poglavito u slabije razvijenim gradovima i područjima između kojih valja izdvojiti nekoliko prioritetnih. Sustavno jačanje strateškog planiranja na razini županija, gradova i općina uz poticanje uključivanja poduzetnika, obrtnika te udruga u prijavljivanju i provedbi projekta. Koncentracija ulaganja na manji broj razvojnih prioriteta, a onda i razvojnih projekata. Intenziviranje formiranja stručnih timova iz javnog i privatnog sektora koji će sustavno radit na identificiranju i razvoju projektnih ideja te njihovoj provedbi. Povećanje sposobnosti za financijsko upravljanje i kontrolu, te praćenje vrednovanja projekata, jačanje sposobnosti za primjenu propisa o javnoj nabavi na lokalnoj i regionalnoj razini u skladu s direktivama EU uz stjecanje stručnih znanja o pripremi složenih infrastrukturnih projekta, osposobljavanja za provođenje postupaka procjene učinka projekta na okoliš, izradu studije o izvodljivosti te analize troškova i koristi za provođenje natječajnih postupaka i pripremu natječajne dokumentacije, poticanje prijavljivanja većih projekata sa značajnim i dugoročnijim učincima na razvoje što je lakše realizirati temeljem zajedničke suradnje više općina, pa i županija o prijavljivanju i provedbi. U suradnji s Europskom komisijom i statističkim uredom EU, Eurostatom Vlada Republike Hrvatske definirala je i dvije ne administrativne regije, NUCS 2 razine kako bi se na optimalan način pripremile za ulazak u članstvo EU. U smislu mogućnosti da svi hrvatski krajevi koriste fondove EU pod jednakim i najpovoljnijim uvjetima. A obje nove NUCS 2 regije zadržat će status regija u cilju jedan kohezijske politike. Ili u cilju konvergencije najmanje iduće dvije financijske perspektive ili idućih 14 godina. Uz napomenu da je ovakva podjela optimalna za sadašnji razvojni trenutak RH. No, to ne znači da se u nekom drugom vremenskom trenutku neće pojaviti potreba za njenom promjenom. Prema propisima EU promjenu NUCS kvalifikacije moguće je predlagati svake 3 godine. Ta činjenica otvara mogućnost da se u tom vremenu dostignu prosjeci razvijenosti europskih regija, te se na ovaj način povećava potencijala za financiranje razvoja 5 relativno slabije razvijenih županija koje su do sada bile u okviru sjeverozapadne Hrvatske, a koje su bile u podređenom položaju u slučaju da je zadržana ranija podjela na 3 NUCS regije. Zbog uključenosti Grada Zagreba povećava se ukupni apsorpcijski kapacitete RH osobito u situaciji kada je teško očekivati da će sredstva fondova EU biti iskorištena u maksimalnom iznosu, a prema iskustvu drugih članica. Nova podjela na 2 regije olakšat će planiranje i provedbu razvojnih projekata s obzirom na jednaka pravila koja će se primjenjivati u svim područjima RH. Pri čemu nova podjela ne umanjuje fleksibilnost državnih tijela RH glede usmjeravanja sredstava na pojedina zemljopisna područja unutar statističkih regija. Drugim riječima državna tijela imaju slobodu da unutar pojedine statističke regije usmjere više sredstava prema slabije realiziranim županijama. Naime, države članice ovisno o tome koji su ciljevi i prioriteti nacionalne politike, regionalnog razvoja slobodno odlučuju koje će dijelove zemlje preferirati više od nekih drugih polazeći pritom od ciljeva i prioriteta nacionalne politike, regionalnog razvoja i posebne orijentacije prema regijama koje više zaostaju u razvoju. Raspoloživa sredstva iz strukturnih fondova bit će dovoljna za provedbu svih razvojnih projekata na području cijele RH, a središnja će država kroz niz kriterija koji se odnose za provedbu operativnih programa olakšati uvjete za korištenje fondova EU za korisnike i slabije razvijenih područja pa tako i za nositelje projekata s područja Slavonije i Baranje, te one neće biti zakinute. Spomenuti kriteriji će se odnositi na davanje prednostima projektima sa slabije razvijenih područja prilikom odabira, te na osiguranje dodatnih financijskih sredstava za pripremu i provedbu projekata. Razina na kojoj će se utvrđivati takvi kriteriji, bit će ili lokalna ili županijska, a to znači da granice statističkih regija neće biti relevantne za distribuciju i usmjeravanje sredstava unutar RH. Važno je napomenuti da se regionalna-razvojna politika ne svodi samo na kreiranje projekata i povlačenje sredstava EU. Središnja državna tijela kroz mehanizme nacionale regionalne politike i dalje će trebati posebnim mjerama podupirati najmanje razvijena područja da bi ju privlačnija razvojnih sredstava institucionalnih i privatnih bila u što ravnopravnijem položaju. Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU je već pokrenulo posebne programe podrške za pripremu projekata za fondove EU pri čemu su posebni poticaji osigurani za pripremu i provedbu projekata za slabije razvijena područja. U prošloj godini je za takve programe osigurano 30 milijuna, a u 2013. godini je predviđeno 120 milijuna kuna s čime će se znatno pomoći lokalnim i županijskim jedinicama te ostalim nositeljima projekata u pripremi dovoljne zalihe projekata te njihovoj nesmetanoj provedbi. Područje Slavonije i Baranje će biti najznačajniji korisnik sredstava koje RH stoji na raspolaganju kroz poljoprivredni fond za ruralni razvoj, a koja ne ulaze u alokaciju sredstava i strukturnih fondova koje čine europski fond za regionalni razvoj i europski socijalni fond. Riječ je otprilike o 330 milijuna eura na godišnjoj razini za provedbu programa razvoja. I da područje Slavonije i Baranje neće biti zakinuto povodom mogućnosti i poticanja vlastitog razvoja uz pomoć Europskih fondova govori činjenica da se ovog trenutka samo kroz Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU financira priprema razvojnih projekata na području i Slavonije i Baranje za strukturne fondove, potencijalne vrijednosti preko 80 milijuna eura, a čiji su nositelji jedinice lokalne i područne samouprave, odnosno javno pravna tijela čiji su oni osnivači. Dakle, još jedanput valja naglasiti da sredstava iz strukturnih fondova EU koji su RH dani na raspolaganje za razdoblje od 2014. do 2020. ima dovoljno za ostvarenje razvojnih ciljeva svoj regija. Iskustva novih zemalja članica pokazuju da niti jedna zemlja u prvim godinama članstva nije uspjela povući sva raspoloživa sredstva. Upravo s toga u ovom trenutku svu energiju i resurse treba usmjeriti u pripremu projekata kojima ćemo povući sredstva koja su nam dana na raspolaganje. Nadležan državna tijela dužna su osigurati dodatnu podršku za ona područja RH koja se zbog svog slabijeg, financijskog i administrativnog kapaciteta nalazi u nepovoljnijem položaju od ostalih područja. Kroz programe pripreme projekata koji su pokrenuti 2012. godini Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU je pokazalo da se ide u dobrom smjeru, a u ovoj godini se aktivnosti u tom pogledu namjeravaju dodatno osnažiti. Sukladno iznesenim argumentima stav kluba zastupnika SDP-a na zaključke iz interpelacije Hrvatski sabor treba u potpunosti odbaciti. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo četiri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića.
Evo uvaženi kolega. Meni je ovo izrazito simpatično da je evo su stranke sa Kukuriku koalicije upravo na ovoj temi odredile zastupnike iz Slavonije da brane ono što je nebranjivo ako ste čitali a nadam se da jeste čitali i na osnovu toga i dobili određeni broj glasova, plan 21 doduše ne piše podjela Hrvatske na 5 statističkih regija nego na 5 regija, ovo su statističke regije. Istovremeno Vlada koja je čitavo vrijeme pa čak nas zastupnike koji ne dolazimo iz SDP-a i HNS-a uvjeravala da smo čak i polusvijet, da smo oni koji se samo inate itd. uvjeravala da je to bio naloga, dakle ova podjela Hrvatske na dvije statističke regije da je bio nalog EU odnosno Europske komisije. Nakon otvorenog pisma zahtjeva župana Osječko-baranjske županije i predsjednika HDSSB-a doktora Vladimira Šišljagića EU je odgovorila da to nije nikakav zahtjev bio i da je Hrvatska mogla biti podijeljena ne u tri statističke regije nego i u pet. lijepo je rekao vaš stranački kolega Pandek spominjući ono kupus i zelje odnosno kupus i zelje i meso, mi u Slavoniji kažemo kupus i da u prosjeku mi doista dobijemo jednu sarmu. E sad ta Slavonija iz koje mi zajedno dolazimo. Ja sam očekivao da ćete za onom govornicom kazati ma ovo nije istina. Ovo nije istina da će Slavnija ovakvom podjelom bolje proći. Ona podjela na tri statističke ili na pet statističkih je daleko bolja i digli u Virovitici spomenik za to. ovako se bojim da ni od spomenika ni od županije ništa.
Hvala lijepa. Odgovor, poštovani zastupnik tomislav Žagar.
Pa kolega Vinkoviću, nisu me odredili ja sam se sam javio da o ovoj temi govorim ispred kluba, to su teme prihvatile. Samo jedno par stvari. Istina ja ne govorim. Dakle ja sam sad u prvom sazivu Sabora, istina ne govorim često ispred kluba. Dosta toga pripremio pa sam i to onako brzo izrecitirao jer jednostavno bojao sam se da neće vrijeme dozvoliti. Ali bi htio unatoč što sam brzo htio bih još jedanput pročitati ono što nam je Vlada u svom izvješću poslala, a ono što ja u to vjerujem doista. Nije pitanje vjere, vi mene prozivate za pitanje vjere. Ja vjerujem dakle Vlada kaže ovako. Sredstava iz strukturnih fondova EU koji su RH dani na raspolaganje za razdoblje 2014.-2020. ima dovoljno za ostvarenje razvojnih ciljeva svih regija. Tako da rasprave i tvrdnje o tome. Što se tiče Virovitičko-podravske županije netko je ovdje spomenuo, pa nisu ni sve županije homogene. Ako pogledate Virovitičko-podravsku županiju, imate bogatiji zapad u odnosu na siromašniji istok. Imate grad Slatinu koja je potpuno gospodarski i demografski čak devastiran grad. Grad Slatina je nekad bio nositelj onoga razvoja. Međutim ono što ja pokušavam ovdje racionalno razumjet, a to kolege iz Vlade tvrde da neće se nimalo umanjit apsorpcijski kapacitet Slavonije ni Baranje pa ni jedne županije. Ja u to vjerujem. I to je na kraju moj stav. Zato sam i ovako ovdje govorio. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar nije dobro manipulirat s brojkama. Osobito kad imate nekoga s druge strane koji ima činjenicu. Dakle što se tiče iskoristivosti projekata krajem 2011. je bilo 37%, a ovo o čemu vi pričate 2012. To su projekti koji su se počeli ugovarati u 2011. Između ostaloga bio je jedan veliki projekat Okučani Novska i taj vas je projekat već sam digo na 49,6%. vi ove godine praktički 2012. niste započeli niti jedan projekat. Na 57% ste porasli isključivo na projektima koje je HDZ-ova Vlada počela 2011. To je činjenica, istina od koje ne možete pobjeći. Ali nije dobro iz onih iz Bruxellesa koji nas slušaju da mi se elementiramo tko je više tko manje ugovorio nego koliko smo spremni da ugovorimo još više. To je poanta cijele priče.
Hvala. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik tomislav Žagar.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Šuker ja bih nastavio od ove zadnje vaše rečenice. Doista je važno koliko ćemo mi dobrih projekata ugovorit. Najvažnije je kad oni dođu na ugovor. Vi ste ovdje spominjali u par replika da kad govorimo o prihvatljivim troškovima, dakle onih 75% koje će EU financirati. Ne smijemo zaboraviti da postoje određeni neprihvatljivi troškovi koje također ćemo morati iz nacionalnih izvora isfinancirati. Dakle možemo očekivati da on milijun eura projekta ukupne vrijednosti nekakvih 600 tisuća kuna možemo očekivati iz EU a ostalo ćemo morati iz nacionalnih ili lokalnih proračuna insfinancirati. Nadovezao sam se na ono što ste vi govorili od 70 do 80% i puno više od toga. Da bi imali dobre projekte oni moraju biti dobro pripremljeni o tome sam ja govorio u ovome dijelu kada sam se referirao na. Znači najvažnije je pripremiti dobre projekte. Moje mišljenje moj osobni stav da svaki projekt koji je dobar neovisno da li je počela bivša vlada da ga treba nastaviti to je jednostavno moj životni stav.
Hvala lijepo. Zadnja replika je ona uvaženog zastupnika Branka Vukšić.
Uvaženi kolega Žagar kada sam vas slušao za tren sam pomislio da sam negdje u Finskoj. Izgovorili ste sve u superlativi kako će s podjelom u dvije statističke regije teći med i mlijeko. Sve će se moći realizirati. Ne dajete opoziciji ni najmanju šansu. Predlagatelji drugog mišljenja i oni koji podupiru te predlagatelje drugog mišljenja vladaju materijom, ne brzaju, ne mislim o brzom govoru, to ne mislim udubili su se, analizirali su imaju argumenta, a vi tvrdite bez uvjerljivih analiza bez nekakvih dogovora naglo preko noći da je ovo što vi kažete konačno dobro i na početku ste gotovo s gnušanjem odbili da se bilu kakva mogućnost i pomisli da bi prijedlog opozicije prošao. Stav Vlada je vaš stav. vrlo je čudno kako članovi Kukuriku koalicije se stapaju sa svim stavovima Vlade. To sam x puta govorio kao da Sabor izvire iz Vlada pa čak se i onda stapaju sa stavovima Vlade kada prvi bivši potpredsjednik ili premijer mijenja mišljenje kao čarape pa je čas za dvije statističke regije pa je 4 pa je čas za 400 tisuća potpisa pa ja za 200 tisuća potpisa, pa se vraća natrag. I vi ćete to podržati, to je ona druga točka dnevnog reda na koju čekamo. Mislim da gubite svoju uvjerljivost kada slijedite svoje vođe kada oni skaču na glavu u prazan bazen i vi skačete.
Hvala lijepo. Odgovor će dati uvaženi zastupnik Žagar.
Evo kolega ja sam u raspravu istina brzo sam to je činjenica brzo sam čitao jer sam se bojao da neću uspjeti sve pročitati. Ali doista nije baš tako kako vi želite sada prikazati. Dakle osim Vlade RH postoji u RH stručnjaci koji o ovoj temi su dali svoje mišljenje i neke od tih uvaženih stručnjaka sam i ja pročitao. Jedna od njih je doktorica znanosti Sanja Maleković i dr. znanosti Krešimir Jurin Institut za međunarodne odnose u Zagrebu koji su vrlo dobro elaborirali ovo o čemu sam ja ovdje govorio i koji je stav Vlade. Dakle ja u onom stavu Vlade vidim dosta relevantnih činjenica koje govore o tome da ćemo mi uspjeti privući što više sredstava na ovaj način. Drugim riječima da ova podjela omogućuje da povučemo najveći mogući dio kolača. To da li će Zagreb u tome bolje proći, Zagreb je glavni grad RH prema Zagrebu gravitiraju mnoge pa i moja županija gravitira prema Zagrebu. Mi ne možemo reći da ćemo napredovati onda ako će Zagreb stagnirati. Dakle, RH će napredovati onda kada napreduje i grad Zagreb jednostavno. A govoriti o tome da ćemo 30, 40 godina kaskati i da mi 30, 40 godina trebamo pomoć onda to nije dobra poruka i nama samima ovdje. Dakle čim prije i što bolje da se ova naša Republika razvije.
Hvala lijepo. Skrećem pozornost da sukladno članku 207.stavka 2. Poslovnika isteklo vrijeme prijave za pojedinačnu raspravu. A sada u ime predlagača će nam se obratiti uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Mislim kolega Žagar neću izlaziti poslije svakoga ali vi ste me baš potakli, prije svega vaša rasprava. Budimo do kraja iskreni ja sam je pratio jel ovo izvješće Vlade znam na pamet već ga 4 mjeseca sanjam. Vi niste riječ rekli svoju. Vi ste od riječi do riječi pročitali izvješće od 7 strana preskočili ste jedno 5 odlomaka. I kažete da ste se spremili za ovu raspravu. Ali na stranu to. Rekli ste nešto drugo. Ponavljajući uporno kako piše u izvješću Vlade a vi vjerujete tom izvješću da ima dovoljno sredstava iz EU. Pa i mi kažemo da ima, to su virtualni novci ti novci su samo na papiru na raspolaganju RH. ima ih u EU na papiru predviđeno za Hrvatsku dovoljno slažem se, ali problem je u tome što to nisu 100% sredstva nego su to sredstva u najboljem slučaju u iznosu 85%, a za Hrvatsku je problem to što nije spremna dočekala osigurati svojih 15%. I nije problem u tome što nije nama EU osigurala sredstva nego što mi nespremni dočekujemo da povučemo ta sredstva i to ne samo zbog nedostatka projekata, rekao sam na sve tri razine smo zakazali. I u nedostatku strateškog dokumenta jel nemamo pravovaljanu trenutno Strategiju regionalnog razvoja RH i u pogledu nedovoljnog broja dobro pripremljenih projekata i u pogledu administrativnih kapaciteta. U tome je problem. nadam se da razumijete o čemu pričam. Spomenuli ste Eurostat je točno je to je piše to u Strategiji Europa 2020. Ali ja ne znam da li ste vi ikad pročitali koji su osnovnih pet ciljeva Strategija Europa 2020 jer da ste pročitali koji su osnovnih 5 ciljeva Strategije Europa 2020 onda ne biste to tako na brzinu pročitali i prešli preko toga kao da je. Radi vas i radi javnosti ja ću vam reći jel to je važno. 5 glavnih ciljeva te strategije kad ste je već spomenuli, a tiče se Hrvatske je da se postigne 75%-tna stopa zaposlenosti za populaciju dobne skupine 20-64 godine kao prvi cilj. Drugi je da se postigne 3%-tna stopa investicija u istraživanje i razvoj, treći je onaj 20/20/20 klimatski energetski cilj, da bude 20% smanjenje emisije za stakleničke plinove u odnosu na prije 20 i nešto godina, možda i 30 ako budu povoljni uvjeti, da se poveća udio obnovljivih izvora energije za 20% u finalnoj potrošnji i da se poveća energetska efikasnost za 20%. Četvrti cilj je da bude stopa odustajanja iz škole manje od 10% i peti cilj je da najmanje 20 milijuna ljudi živi izvan rizika siromaštva. Kad ste već spomenuli Strategiju Europa 2020. Ali kad izražavate zadovoljstvo s podjelom Republike Hrvatske sa tri na dvije regije. Nemojmo glumit, netko je postavio pitanje zašto je napravljena ta podjela, zašto su sada vladajući promijenili mišljenje, pa mišljenje je bilo da će biti pet regija, to ste napisali u planu, doduše za mjesec dana ste ga u programu izbrisali, rekli ste niste naveli pet. Ali u studenom 2011. je pisalo točno bit će pet regija, dobro je rekao kolega Vinković regija. E sada gledajte, kažu zašto su se predomislili, ma treba to reći jasno da nas svi razumiju, pa pod pritiskom bivšeg prvog potpredsjednika Vlade Republike Hrvatske gospodina Čačića. To je sva poanta. Promjena sa tri na dva umjesto sa tri na pet otišla je zbog ucjene gospodina Čačića i priznajem da se on borio za SZ Hrvatsku i nemam ništa protiv. Ali zamjeram ministrima iz Slavonije i Baranje što su kad se o tome odlučivalo, da za SZ Hrvatsku… … [[Upadica se ne razumije.]] Ima, ima, odakle dolazi ministar Jakovina i ministar Vrdoljak? … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, ok. Slavonija i Baranja, sve je to jedno. Što nisu oni digli glas protiv toga da se želeći se pomoć SZ Hrvatskoj ide na štetu Slavonije i Baranje. To je stvarna istina oko ovog. Zašto nitko ne postavlja pitanje nelogičnosti ovako velike regije? Gotovo 3 milijuna, 2 milijuna i 900 tisuća stanovnika ove regije. Prosjek, gospodin zamjenik ministra jako dobro zna da je prosjek u Europskoj uniji oko milijun i 800 tisuća stanovnika NUC-2 regije, a mi imamo jednu regiju milijun i 400, a drugu regiju 2 i 900. Kakva je to logika? U ovoj 14 županija, 13 plus Grad Zagreb, tamo 7 županija. Pa već iz te asimetrije mora bit jasno da nešto ne štima. Prvog potpredsjednika Vlade bivšeg, gospodina Čačića nema više u Vladi, Vlada je trebala smoći snage i reći ne, idemo ostvarit svoj plan jer je on, a rekla je i gospođa Pusić, zdrava pamet nameće da bude pet regija, samo je to trebalo i ostvariti. Spomenuli ste Lisabonski ugovor, da on u svoja tri članka, u 174., 175. i 176. govori o važnosti kojoj Europska unija pridaje regionalnom razvoju. Cijelo poglavlje jedno mislim da je 18 u Lisabonskom ugovoru je posvećeno toj tematici, a mi u Hrvatskoj nismo donijeli ni važeću strategiju regionalnog razvoja ni novi zakon o regionalnom razvoju, a pred vratima smo ulaska u Europsku uniju. I šta će nam se dogodit, dogodit će nam se to da ćemo imat na raspolaganju kako ste vi rekli sasvim dovoljno novaca, s tim se u potpunosti slažem, ali virtualno, u Bruxellesu. A koliko će stići u Zagreb i u cijelu Hrvatsku, sad govorimo Zagreb kao glavni grad i u cijelu Hrvatsku, u tome je problem. Mi ne ukazujemo na nelogičnost podjele na dvije regije zato što smo ljubomorni na Zagreb, opet govorim, nego prije svega zato što Vlada nije ispunila svoju osnovnu zadaću, a osnovna zadaća je bila osigurat sredstva nerazvijenim regijama da mogu aplicirat za ove fondove. To je bit priče, podjela na dvije regije, samo umjetno omogućava povećanje apsorpcijskog kapaciteta, a u stvarnosti ne znači ništa. Tapkamo na mjestu. I još ću spomenuti jednu, vi ste rekli ovako, nije problem da li će to povući Zagreb, ja se slažem s time, problem je u tome što to neće povući na kraju nitko onda. Ako Zagreb nema projekte, a ima novce opet neće povući sredstva, ako nema administrativne kapacitete. Neće moći povući zato što neće nam ni odobrit, Bruxelles ne odobrava tako novce. Ako nije u skladu i s onim prvim preduvjetom da imamo valjani strateški dokument, a mi ga još nemamo, evo sedmi mjesec je pred vratima. I još samo nekoliko riječi o decentralizaciji. Stalno se zaklinjete za decentralizaciju jel tako, a pogledajte što ste napisali u onom Planu 21. Hrpa je papira pa onda treba se snaći. Evo ga, u poglavlju 3. Regionalni razvoj i korištenje fondova Europske unije. Po uzoru na mnoge zemlje članice Europske unije decentralizirat ćemo upravljanje regionalnim operativnim programima tako što ćemo upravljanje … za regionalnu konkurentnost prenijeti na NUTS-2 regionalnu razinu. U tom smislu već od 2012. godine intenzivno treba jačati kapacitete regionalnih razina vlasti kako bi bile spremne za preuzimanje upravljanje operativnim programima za regionalni razvoj. To je završen citat. To piše u još uvijek važećem i valjanom dokumentu ove vladajuće garniture. A kako izgleda decentralizacija na vaš način? Rekli ste nam neće regionalna, neće decentralizirano se odlučivat. Središnja vlast će odlučivat o tome kome će dat novce. A mi poučeni iskustvom kako smo prolazili u Slavoniji i Baranji taman da budemo i jedini koji imaju projekte nisam siguran da ćete nam dat te novce. Bojim se da bi bili u stanju čak dopustiti da propadnu sredstva nego da dođu u Slavoniju i Baranju onoliko koliko trebaju doći da bismo stigli ostale krajeve Hrvatske i ostali su nerazvijeni. Razvijeni su samo Zagreb, Istra i Primorsko-goranska županija i tu je Dubrovačko-neretvanska županija na razini 99% hrvatskog prosjeka. Svi ostali 18 od 21 županije po kriterijima EU spadaju u nerazvijene, onu prvu slabije razvijenu. To je problem Hrvatske [[Upadica Reiner: Vrijeme. Vrijeme je isteklo.]] Evo zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo tri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Škvarića. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Pa mislim da se svi možemo složiti da osnovni cilj svima nama je da smanjimo te regionalne razlike. Drugo bih htio da se zaista pojasni što su to statističke regije, a što su to teritorijalne regije. Ako govorimo o nekakvim regijama pet ili šest ili više da ukinemo županije ili da se nešto napravi to je jedno, a statističke regije koje se tiče ovog dijela je sasvim nešto drugo i to nemojte miješati. S druge strane, ne bih baš rekao da nekakve stvari koje se tu definiraju da su plod nekakve ucjene. Mislim da su to prije svega jedan plod zdrave političke i ekonomskog logičkog razmišljanja što i kako nam najbolje treba u ovom dijelu da one novce i sredstva koja imamo jesu to virtualno ali itekako konkretna sredstva ako znate kako do njih doći. I naravno, u tom dijelu se slažemo isto da u sukusu toga trebamo promjene, promjene, način da napravimo reformu lokalne samouprave od državne razine, da mi svi zajedno si pomognemo jedni drugima kako da iz te zaostale sredine iz razvoja izađemo. Jer i moj sjever Hrvatske za koji onda ne da mi netko veli da govorim o čemu trebam govorit i reći nego znam i sam za svoju regiju da si pomognemo, da uložimo ta sredstva, da ih iskoristimo. S druge strane i moramo početi malo razmišljati i o reformi našeg mentaliteta. Jer ovdje što smo čuli da netko želi samo imati ta sredstva za sebe, da može 50 godina dobivati ta sredstva za razvoj to onda govori da 50 godina misli da će biti nerazvijeni. Ja ne bih htio da 50 godina budemo nerazvijeni.
Hvala lijepo. Odgovorit će na repliku poštovani zastupnik Burić.
Joj kolega pa vi i sami znate da to nije točno. Pa šta vas košta. Mi smo sad na razini 40%. Pa ne želimo mi 40 godina bit nerazvijeni. Ma ja kažem, ali imamo mogućnost. Ma treba svaki cent iz EU izvuč, svaki cent ne da dobijemo na jedan uloženu kunu da dobijemo 5 ili 10. Ma 1000 ako možemo izvući. Pa nisam glasao za to da idemo u EU zato što želim da dođu vam živit njih 10 milijuna i da preuzmu vlast u Zadru ili ne znam gdje, nego da novce izvučemo za kraj. U ratu smo teško stradali. I ako možemo i 20 godina vuči i 30 godina dokle god ne dođemo do 75% vucimo te novce. Razliku između statističkih regija i ovih regija ne treba posebno objašnjavat. Dakle, postoji uredba Europskog parlamenta još tamo iz 1999. godine, pa onda 2003. godine na ovu koju se poziva ova 1059/2003 koja je točno odredila važnost tih statističkih regija. Međutim, ono što je najvažnije vama poruka kolega mi se iz HDSSB-a i svi koji su potpisali ovu, ja se zahvaljujem svima koji su poduprli ovu našu inicijativu za interpelaciju. Mi se boreći za to da ne bude Hrvatska podijeljena na dvije statističke regije, nego na 4 odnosno 5, to bi bilo najpoštenije 5. Na taj način se borimo i za vašu regiju odakle dolazite. Jel' razumijete? Jer ova podjela na dvije je za vas lošija nego da ima 5 regija. Kako vam to nije jasno. Jer onda biste bili na 50% prosjeka EU, a ne na 64. I imali bi pravo vuč novce iz EU. Mogli bi, i vaš unuk bi mogao bit saborski zastupnik. Razumijete? To je bit, izvuč novce. Pa zašto ja sad ne bi želio izvlačit iz EU ako ima, ako nam je dala mogućnost tamo da plaća njih desetak zemalja. Ostali vuku, jel' tako, kad se gleda ona bilanca.
Hvala lijepo. I repliku [[Upadica Burić: Ma stvar je u tome da dobijemo. Stvar je da dobijemo.]] Samo malo molim redom. Repliku sljedeću ima poštovani zastupnik Tomislav Žagar.
Kolega Burić, pa evo kratko. Naravno da sam koristio stavove Vlade u svojoj raspravi. Mislim da je to normalno da sam koristio stavove Vlade jer interpelacija je o radu Vlade Republike Hrvatske vezano za fondove EU. Vi ste ovdje kad ste govorili citirali da sam ja čitao ciljeve zapravo koji su postavljeni kao ciljevi kohezijskih fondova EU ako sam tako razumio. Ja sam i pročitao neke od tih ciljeva. Dakle, ciljevi su postavljeni jasno. Mi ovdje govorimo o sredstvima. Da bi došli do tog cilja potrebna su nam sredstva i to je priča. Vi imate vaš. Vi ste sad ponovo ponovili vaš stav – pet regija, najbolje rješenje. Zašto odričete meni pravo da ja imam svoj stav i meni imputirate da je to stav Vlade. Pa ja ako vjerujem Vladi za koju sam na kraju krajeva i glasovao dao joj povjerenje imam na to pravo. Zašto mi to odričete? Ja to ne razumijem. A rekao sam da se nisam pozivao samo na stavove Vlade već nekakvih relevantnih stručnjaka koji govore u tom smjeru, da je u ovom trenutku za Republiku Hrvatsku najbolja podjela na dvije regije i da i ovdje zamjenik ministra jasno i glasno rekao da ne postoji niti jedna opasnost da bi Slavonija i Baranja u ovom kontekstu izgubila bilo koji projekat. I to je ono što mene vodi, evo to je jednostavno logički vrlo jasno. Rekao sam čitao sam dosta brzo, ali odbijam pomisao da ono što sam čitao nije bilo logički izneseno. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Dinko Burić.
Pa bilo je to jako dobro pročitano, ali nikakve logike u tome nije bilo jer vi niste imali svoju raspravu nego ste čitali izvješće Vlade. I to je istina. Ja vas ne vrijeđam. Ja samo konstatiram. Vi niste raspravljali. Vi ste pročitali izvješće koje smo mi već pročitali odavno prije četiri mjeseca. A kad se pozivate na stručnjake koji su rekli da je podjela na dvije regije najbolja za Hrvatsku, evo sjedi vam jedan ovdje koji je napisao u znanstvenom radu ili nek se odrekne doktorske disertacije pa neka kaže ne vrijedi ono što sam napisao. Ispričavam se, ne želim ništa da se ne uvrijedite. Ali, evo gospodin zamjenik ministra sjedi ovdje. On je među onima koji je dao nama za pravo da bogati i siromašni zajedno ne mogu sjediti. Jedino ako me gospodin zamjenik ministra razuvjeri da se od 2009. godine kad je pisao doktorsku disertaciju do 2013. godine tako dramatično promijenilo stanje u Hrvatskoj kad je u pitanju regionalna razvojna različitost, evo onda ću to prihvatiti. Ali ne prozivam vas, niste vi sada bitni. Bitno je ovo što ste vi rekli da ima stručnjaka. Ja takvih stručnjaka nisam imao prilike, a pročitao sam spremajući se za ovo ajde nek bude tisuću i pol stranica raznih materijala. Nisam našao baš nekoga tko je rekao da je ovo dobro za Hrvatsku jer svatko tko ima imalo zdrave pameti kako je rekla ministrica vanjskih poslova i europskih integracija gospođa Vesna Pusić, tko ima imalo zdrave pameti neće reći da je ijedna podjela za Hrvatsku bolja od podjele na pet regija.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je ona poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića.
Uvaženi kolega Burić bili ste potpuno u pravu vezano za tadašnjeg župana, bivšeg prvog potpredsjednika Vlade koji je između ostalog rekao pa čak i tražio raspisivanje referenduma kada je praktično Varaždinska županija i sjeverozapadna Hrvatska i rekao da je to dugoročno strateško žrtvovanje sjeverne Hrvatske, ali i nanošenje štete cijeloj Hrvatskoj. To je 100% politička odluka i ona nema nikakve veze sa strukom. Što se sada desilo, da ne spominjem što piše u Planu 21 onom dijelu, ja vrlo dobro znam što su statističke regije, što su teritorijalne, odnosno administrativne regije ne mora mi to ni predsjednik Vlade objašnjavati. Ali je činjenica da se to izgubilo iz strateškog programa Vlade gdje se upravo kaže na pet statističkih regija ne na dvije, ne na tri nego na pet. I tako Slavonija i Baranja kao jedna statistička regija umjesto 6 da nekom bude to i zorno jasno, umjesto 6 jabuka spajanjem na koje ima pravo od 8, spajanjem sa Zagrebom i sjeverozapadnom Hrvatskom dobit će 1 jabuku. I neće se izjednačiti postotak razvijenosti sa drugim dijelovima Hrvatske i nećemo doći na istu razinu nego ćemo i dalje u onom prosjeku vjerojatno biti možda oko 75% uključujući Grad Zagreb i sjeverozapadnu Hrvatsku a stvarno stanje je da ćemo eventualno doći do jedno 50-ak posto razvijenosti BDP-a EU. I to je činjenica.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Burić.
Hvala. Kolega Vinkoviću kad ste spomenuli bivšeg potpredsjednika Vlade RH on je bivši ali je sudjelovao u krojenju ovoga i mislim s dužnim poštovanjem govorim, dakle ne zbog toga ne podvlačeći ono bivši ali je činjenica da je bivši. Dakle, tada je on kad je donijeto ovo i kad smo u Slavoniji i Baranji digli glas protiv toga, protiv očigledne nepravde prema Slavoniji i Baranji a nitko ne proturječi našim argumentima, to je vrlo interesantno. Nema proturječnosti niti od predsjednika Vlade. Evo čak je i sam zamjenik ministra, ja sam očekivao da će doći i ministar znate. Ja znam da ste se vi spremili ali nemate argumente da biste demantirali naše stavove. Ali, gospodin Čačić je i uvrijedio ne političare u Slavoniji i Baranji nego sve građane Slavonije i Baranje i onom izjavom ako se dobro sjećam prestanite plakati i konačno pokažite sposobnost. A što je on radio od 2007. do 2011.? Kukao, plakao, prijetio referendumom a kako je pokazao sposobnost vidjeli smo. I dobrim dijelom i danas imamo probleme koje imamo i zbog toga ali dobro to je sad već stvar prošlosti. Međutim, još nitko ustvari ovdje nije kolega Žagar to sam vam htio reći, ali onda čovjek zaboravi, vi ste rekli ima dovoljno sredstava. Drago mi je, gospodine zamjeniče ministra očekivao sam da ćete možda progovoriti, a evo sad vas pozivam da odgovorite, pa što je sa
Skrenuo bih samo pozornost vi odgovarate uvaženom zastupniku Vinkoviću, a ne kolegi Žagaru.
Evo Vinkoviću, slažem se. Nitko još nije rekao a koliko ćemo mi to ustvari zaista dobiti novaca jer bilo je planirano da ćemo dobivati toliko novaca, a višegodišnji financijski okvir koliko imamo najavu za od 2014. do 2020. je u ozbiljnoj krizi. Nije 1033 milijarde eura nego je predsjednik Europskog vijeća dao kompromisno rješenje da se smanji za 75 milijuna eura. Ako se smanji na 958 milijuna eura ukupni proračun EU budite sigurni da ni Hrvatska neće dobiti svoj dio kolača koliko je bilo predviđeno, a vi ste rekli čekaju nas sredstva. A o tome još nitko ne govori i o tome treba pričati.
Hvala lijepo. Sad prelazimo dalje na sljedeću raspravu klubova. I sljedeći je u ime kluba HDZ-a poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo toliko toga je već rečeno, gospodin Burić je iskreno više-manje što sam htio reći već rekao ali naravno da ću ja to u kontekstu cijele ove priče pokušati reći na način kako ja to vidim. Prije svega želio bi istaknuti posebno da je značajna činjenica da se u ovom predstavničkom tijelu, dakle u Hrvatskom saboru sve više pažnje posvećuje fondovima EU, dakle regionalnom razvoju. Jel to je tema koja se vrlo često s različitih strana, pa i od predstavnika Vlade iznosi kroz različite krilatice bez adekvatnih objašnjenja. Tema je iznimno kompleksna i o njoj je prilično teško, zahtjevno naći sve relevantne informacije i zato je podložna i dezinformacijama i paušalnom prikazivanju stanja. Zbog toga držim da Vlada nije smjela donijeti odluku o podjeli na statističke regije bez prethodne rasprave svih zainteresiranih strana. Mislim da bi ta rasprava možda donijela i nekakvo rješenje koje bi zadovoljilo uvjetno rečeno sve one koji znaju što i koliki značaj imaju Europski fondovi za RH. Dakle, u kontekstu ove interpelacije naznačio bih nekoliko važnih pitanja jel mislim da će ona imat važnu ulogu i da će biti od koristi za daljnju raspravu, ne samo u smislu na podjele NUC 2 regija, nego i u širem smislu dakle u politici regionalnog razvoja. Prije svega hrvatski građani često na ovu temu čuju od predstavnika Vlade različite izjave kojima se fondovi prikazuju kao svojevrsna čarobna škrinja u koju će se uliti novci koji će se kasnije preliti u hrvatski proračun,a mi trebamo samo biti kao pčelice marljivi, pametni, nominirat kvalitetne projekte i eto novaca. Recimo tako je na strani 1. odgovora Vlade rečeno da ćemo, ne znam u 7,5 godina biti u prilici participirati 10 i više milijardi eura, dakle bespovratnih, besplatnih novaca. Pa ja mislim da je to otprilike bajkovita priča i kako bi parafrazirajući Miltona Fridmana rekao: "Ne postoji besplatan ručak." Dakle, mi moramo realno analizirati sve ono što je pred nama i dati značenje, prije svega pripremi za korištenje strukturnih instrumenata. Zašto to govorim? Znamo da prilikom korištenja pretpristupnih fondova imamo prisutno predfinanciranje u iznosu obično većem od 50%, ovisno o komponenti, čak i do 90% sredstava. Drugim riječima između 50 i 90% sredstava koje će EU dati za pojedini projekt mi možemo dobiti unaprijed, time se financira projekt, dio naravno sredstava sufinancira onaj ko projekt izvodi, dakle sam korisnik i tako to može funkcionirati. Ako sredstva ne idu u pravom smjeru dužni smo vratiti EU novce, ali koliko znamo fondovi, dakle strukturni, kohezijski i fond za ruralni razvoj nemaju takav sustav predfinanciranja ili je on u bitno manjoj mjeri. Drugim riječima korisnici će morati prethodno dati svoja sredstva koja im se po okončanju pojedinih faza projekata vraćaju iz fondova. Pa u tom kontekstu ja bi volio čuti točno i provjereno na koji način i što konkretno mislimo u tom smislu raditi, kako Vlada namjerava pristupiti problemu osiguranja tih sredstava, dal i je predviđen vid nekakvih kreditnih tranši uz povoljne, najniže moguće kamate, da li će to ići preko HBO-ra ili nešto slično, u svakom slučaju nešto što će osigurati kontinuitet. Mislim da bi takva razmatranja bila puno korisnija nego floskule kako ćemo dobiti novce, samo moramo pisati projekte, jer svi smo mi svjesni koliko su fondovi EU korisni, koliko znače za Hrvatsku i mislim da bi većina političkih opcija o nekakvoj zajedničkoj raspravi podržale napore Vlade koji bi naravno polučili cilj koji nam je svima željen. U prvom dijelu teksta odgovora Vlade na interpelaciju objašnjava se kako bi da je do sada, da je ostala dosadašnja podjela ona bila pogubna za sjeverozapadnu Hrvatsku. Pa ja moram reći da s mog stajališta to uopće nije predmet rasprave. Naime, nitko ne tvrdi da je trebala ostati stara klasifikacija, dapače suprotno, velika većina zaista drži da bi bilo prikladnije formirat novu klasifikaciju, ali ne ovakvu i ne na ovaj način. Ističem da je NUC 2 klasifikacija nužna za korištenje instrumenata kohezijske politike, dakle fondova po ulasku u uniju,pa ona postaje relevantna pogotovo sada kada nama je ulazak u EU sve bliži. A sve da je postojala prije podjela koja nije optimalna, to nije utjecalo na korištenje pretpristupnih fondova, dakle uvijek je bio trenutak za dobru, kvalitetnu raspravu koja bi možda polučila rješenje velim koje bi svi podržali. U točkama koje Vlada, kojima Vlada objašnjava prednosti nove podjele primijetit ću jednu gdje Vlada kaže ovakvom podjelom će svi hrvatski krajevi pod jednakim uvjetima moći će koristiti sredstva iz fondova EU. Pa ja moram primijetiti da svi hrvatski krajevi nisu jednaki odnosno nisu jednako razvijeni, pa je tako ovo primjer jednakosti prema nejednakima,a mislim da to nije smisao, dapače to ne može biti smisao,i ne smije smisao regionalnog razvoja. Htio bi napomenuti još jednu po meni značajnu stvar, a to je da Vlada nikada jasno nije rekla koja je to razlika u korištenju fondova ako neka regija spada ispod 90%, prosjeka BDP-a EU, odnosno iznad 90% prosjeka. Osim što se ističe da je u provom slučaju da se ulazi u cilj konvergencije. Koliko sam ja upoznat instrumenti kohezijske politike u ovom financijskom razdoblju bila su 3 fonda, dakle 2 strukturna Europski fond za regionalni razvoj i Europski socijalni fond te kohezijski, i također tu imamo 3 cilja dakle kohezijske politike, dakle konvergenciju, konkurentnost zapošljavanje i teritorijalnu suradnju. Ako ste u regiji koja je ispod 90% onda spadate u cilj 1 i možete koristiti sva 3 fonda pod određenim uvjetima. Ono što meni nije jasno i što me zanima koja je to točna razlika u mogućnostima korištenja fondova odnosno nominiranja projekata, ako neka regija spada u regije koje se nalaze iznad 90% prosjeka EU. Pokušao sam pronaći točne podatke koji se tiču buduće financijske perspektive i uočio sam nekoliko elemenata. Dakle, prema novim prijedlozima Europske komisije za 2014.- do 2020. gdje još nema službene direktive ali su prijedlozi dostupni, definiran je niz tematskih prijedloga, ciljeva, ulaganja iz fondova odnosno ciljeva s kojima projekti trebaju biti usklađeni a to su istraživanje, inovacije, informatičko komunikacijske tehnologije, konkurentnost malih srednjih poduzeća, prilagodbe i upravljanje rizicima vezanim za klimatske promjene, zaštita okoliša i energetska učinkovitost, održivi promet, zapošljavanje, socijalno okruživanje, borba protiv siromaštva itd. Što se tiče stope sufinanciranja EU i sredstava iz fondova. Pokrivali bi maksimalno 50% vrijednosti u razvijenim dakle u regijama koje su iznad 90% EU prosjeka, 60% u prijelaznim regijama, dakle 75-90% i maksimalno 85% u regijama slabije razvijenim znači ispod 75% prosjeka. Drugim riječima grad Zagreb bi mogao neometano aplicirati sa svojim projektima kao regija koja spada u razvijene i kao najveći broj europskih regija dobivat sredstva u rasponu do 50% vrijednosti projekata. Meni se čini nelogičnim da bi EU propisala takav pravila za korištenje fondova temeljem kojih većina njenih regija ne bi mogla participirat. Budući da su prijedlozi Europske komisije da se o razvijenim regijama najviše pozornosti skrene projektima koji pospješuju globalnu konkurentnost u gospodarstvu utemeljenu na znanju kao i prelazak na ekološki prihvatljive izvore energije i upravljanja gospodarstvom također većina odnosno najveći dio sredstava europskog socijalnog fonda otpala bi na razvijene regije. Grad Zagreb ne bi ostao zakinut za mogućnost predlaganja potrebnih projekta i očekivat je da zatečena gospodarska struktura u velikoj mjeri određuje potencijal i rast pojedinih regija pa tako s tog aspekta ne treba se brinuti za nemogućnost Zagreba da dalje napreduje. Pa eto molio bih ako se i u tom smislu može dati neka konkretnija pojašnjenja odnosno prave informacije. Sljedeće u tekstu koji se daje odgovoru i u kojem se govori da bi se zbog uključenosti Zagreba povećao ukupni apsorpcijski kapacitet RH naravno moram napomenuti da ovo jednostavno nije bilo potrebno, čak neprimjereno jer nikom normalnom ne bi bilo palo na pamet isključit iz apsorpcijskog kapaciteta RH. Međutim po drugačijem modelu, odnosno po drugačijoj klasifikaciji model koji bi po razmišljanju nekih bio prihvatljiviji, premda podržavam i ovaj s obzirom na pet regija ja sam i prije napominjao i na aktualnom satu je primjerice podjela na 4 NUC 2 regije od kojih bi jednu činio grad Zagreb, dakle on spada, razvijen je preko 920% prosjeka, a preostale tri bi bile definirane sukladno potrebama optimizacije statističke regionalizacije Hrvatske na razini koja dakle zadovoljava kriterije Eurostata o broju stanovnika 8000 do 3 milijuna, ali ostvaruje maksimalan financijski učinaka od pristupa fondovima za cijelu RH. Dakle tri ostale regije bi mogle bit Panonska, Sjeverna, Jadranska Hrvatska. Argument koji Vlada koristi da opcija izdvajanja Zagreba nije prihvatljiva Agromskoj komisiji, jer Zagreb ima manje od 800 tisuća stanovnika jednostavno ne stoji i nije prikladna. Postoji niz iznimaka u EU kao što su npr. Južni Egej, Ionski otoci, ali ne samo otočne regije nego čitav niz regija u Francuskoj diljem Europske koji su sa manje od 800 stanovnika uspjeli dakle pametnim kvalitetnim lobiranjem doći na ovu razinu pa tako mislim da je mogao i Zagreb. On okvirno svom broju se približivao broju od 800 tisuća i mislim da kvalitetnim lobiranjem je mogao postat samostalna regija. U tom smislu je trebalo organizirati kvalitetnu raspravu, jer on se može organizirati u dva tjedna. Jednostavno zbog važnosti teme mislim da bi svi oni što sam već rekao koji su zainteresirani a to su sve županije, dakle cijela Hrvatska bili zainteresirani, pokušali bi pronać jednostavno rješenje koje će biti dobro i adekvatno za cijelu Hrvatsku. Nadalje govori se o konkretnim primjerima u odgovoru Vlade na interpelaciju. Projekta koje Vlada navodi da bi potkrijepila svoj angažman u Slavoniji i Baranji. Ja moram primijetiti već je to rečeno ovdje da se mahom radi o projektima koji zapravo pokazuju angažman prethodne Vlade budući da se radi o projektima ili pokrenutim ili već realiziranim od istih. I na kraju naglašavam da ovakav način donošenja odluka o ovako važnim pitanjima nije primjerno. Vlada je u predizbornom programu isticala nešto sasvim drugo da bi odjednom bez ikakve najave, bez ikakvih konzultacija pristupila posve drugačijem rješenju. Nažalost to je sad već gotovo. Međutim to i takve stvari ne bi trebalo ponavljati. To nije korektno. To nije potrebno i mislim da već ovakav način donošenja odluke bez ulaska u sadržaj bilo koje odluke izaziva napetost koje nam nisu potrebne. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Evo vaše izlaganje je izazvalo tri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Dinka Burića.
Zahvaljujem. Poštovani kolega evo pokušat ću vam ukratko dat odgovore na vaša pitanja ako uspije. Dakle najkraće rečeno. … [[Govornik se ne čuje.]] pa sad gledajte ovako. Kohezijski fond on financira ekološke i prometne infrastrukture i razvoj obnovljivih izvora energije. Dakle on je predviđen za zemlje koje imaju manje od 90% prosjeka EU ovih 27 članica. Europski fond za regionalni razvoj on financira razvoj opće infrastrukture, inovacije, investicije radi otvaranja novih radnih mjesta. On je predviđen za one koji imaju manje od 75%. Dakle oni mogu koristiti Kohezijski i ovaj fond. A onaj europski socijalni fond njega mogu koristiti svi. prema tome jel on financira projekte profesionalnog obrazovanja itd. potpore zapošljavanja. Evo ako sam vam mogao, ako vam je to nešto pomoglo drago mi je. Međutim rekli ste jednu dobru stvar Zagreb je mogao biti zasebna regija. Točno je, mogao je biti zasebna regija da su naši pregovarači bili ustrajeni u tome. U EU ima ukupno 271 NUC regija u ovih 27 zemalja i rekli smo od 27 600 do 11 milijuna je raspon tih NUC 2 regija od ovih 271. Dakle nema krutog traženja 800 tisuća do 3 milijuna i nije točno da se mi nismo mogli za to izboriti. Slovačka je 2004. ušla a 2003 je donijeta ona uredba. Oni su sebi lijepo Bratislavu isto stavili kao zasebnu regiju, ima 609 tisuća stanovnika Slovaci nisu došli tamo pa kada su im rekli ne može,oni klimnuli glavom. Nego su rekli ne mi ćemo napraviti kako hoćemo. Nema princip uzmi ili ostavi, a mi sve radimo po principu uzmi ili ostavi.
hvala lijepo. Odgovor će dati poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Hvala vam gospodine Buriću na objašnjenju nisam siguran da sam takvo objašnjenje htio ali ste mi pomogli. A ovo što ste rekli za Zagreb, pa naravno ja mislim da svi ovdje držimo da Zagreb po svojoj razvijenosti i po svemu što on je i da ima drugačiju perspektivu već po svom stupnju razvoja da je mogao apsolutno samostalna regija i jednostavno zbog čega se čudesno preko noći dogodila ovakva podjela bez javne rasprave svih zainteresiranih mislim da je to ključni problem, to možda će nam gospodin Puljiz objasniti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Marijana Škvarića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Milas mislim da se u tom dijelu možemo složiti kada ste rekli da je promjena koja je nastala da je trebala. To znači da ona podjela koja je bila do sada na tri statističke regije apsolutno nije bila dobra jer jedna regija sjeverna Hrvatska je apsolutno bila u tome uskraćena. Sada sa ovom podjelom u tom dijelu svi imamo iste mogućnosti i pristupe sredstvima na nama je da ih iskoristimo. S druge strane koliko bi trebalo biti tih regija, ja bih zamolio zamjenika da možda malo bolje pojasni ali mislim da u onom koliko ja znam ako idete na više regija vi imate isti global. I na vama je da taj global podijelite po regijama koliko mislite da oni mogu apsolvirati ta sredstva. A što ako ne uspiju iskoristiti ta sredstva onda počinju biti problemi kako ta sredstva potpuno alocirati na druge razine. Po toj logici bi bilo najbolje da imamo jednu regiju koja bi u tom dijelu mogli kvalitetnije definirati. Molim ako možete objasniti. S druge strane rekli ste da zaista ovako velika nerazvijenost Hrvatske nije dobra, ali bi ja rekao a tko je doprinio ovako velikoj nerazvijenosti Hrvatske koju sada imamo da moramo gledati tko je sada u tom dijelu dobro prošao, dijela Istre i na neki način gradova uz more koji to koriste pa zaista imaju velike prihode po glavi stanovnika u odnosu na nas mogu reći i Slavonija i sjever Hrvatske, da smo i mi na sjeveru Hrvatske morali koristiti ta sredstva. I možemo iz tog iskustva reći da to nisu virtualna sredstva nego sredstva koja se mogu iskoristiti ako znate. Mogu reći za sebe da smo nažalost mi morali iz tih sredstava napraviti gradsku knjižnicu nismo mogli dobiti od strane ministarstva. Mogli smo si financirati našu … zonu gdje nismo mogli dobiti niti jedan kvadratni metar za zonu, morali smo si koristiti razvoje infrastrukture i mi smo to uspjeli iskoristiti. A to možemo i mi svi ostali. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovorit će poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega puno ste toga rekli a malo i buka žamor ne znam da li sam sve shvatio. Ja sam rekao da o staroj podjeli da je uopće bilo bespotrebno raspravljati. Nitko ovdje od kolega koji podupiru ovu interpelaciju nije to ni tražio dapače oni su svi protiv toga i u tom smislu ne znam uopće čemu je trebao ići odgovor Vlade. Zbog čega je Hrvatska odnosno Zagreb samo razvijen? Ne bih htio licitirati doista. Vi ste možda gore razvijeni imali ste u Varaždinu gradonačelnika Čehoka. Da li je on doprinio tome ili nije ja ne znam. Znam zbog čega Vukovar nije. Dogodio se rat, Slavoniji se dogodio rat, branili smo Hrvatsku, možda je to jedan od razloga. Neću reći da nema drugih ali ne bih htio licitirati. Mislio sam da idemo zajedničkom cilju a ne da se vraćamo i da jednostavno pričamo o stvarima koje možda treba ne zaboraviti ali ne na ovaj način koristiti. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Uvaženi kolega Milas mislim da ste na samom početku rekli onu suštinu koja zapravo, ovo što danas govorimo trebalo se davno prije dogoditi da Vlada nije smjela donijeti odluku bez rasprave svih zainteresiranih strana ovdje u Saboru pa tek onda to se vidi odnos prema Saboru Vlade, da smo mi samo fikus ili smokvin list za njihove odluke. Da svi gledaju fondove EU kao nekakvu čarobnu škrinjicu bez dna, samo ćemo vaditi lovu. Sada kad dođemo u Europu samo će frcati milijuni međutim neće se to dogoditi. Kolega Burić je prije pitao jel netko izračunao koliko će to biti novaca jel neko izračunao koliko će bitu u dvije regije, koliko će biti u četiri regije koliko će biti u pet regija. Što će nam donijeti jedno, što će drugo, usporedio i rekao evo raspravljajte evo odlučite, međutim nije se to dogodilo. Ne treba svađati Zagreb sa ostatkom Hrvatske to sasvim sigurno ne treba. Zagreb može biti jedna samostalna regija. Nije nam se dalo to raspraviti u Saboru. Kamen spoticaja sasvim sigurno da nije Zagreb nego kamen spoticanja odnos vlade prema čitavoj Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Odgovorit će poštovani zastupnik Milas.
Hvala lijepo. Gospodine Vukšić hvala vam na potpori. Naravno ja i dalje mislim da je ova ja ću je nazvati tematska rasprava, trebala se dogoditi puno prije, a prije toga još se trebalo dogoditi široka javna rasprava svih zainteresiranih. Siguran sam da bi danas možda drugačije razgovarali. Pa to se može i na neke druge stvari primijeniti, ne ulazeći u dubioze o zdravstvenom odgoju možda da je i tu bilo možda bi imali manje reperkusija, kako je to već par mjeseci možda bi se usmjerili na bitnije probleme koje tište ovu državu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada će u ime Vlade uvaženi zamjenik ministar regionalnog razvoja i fonda EU dr. Jakša Puljiz se obratiti. Izvolite.
Pa evo puno toga je rečeno, volio bih da imam više vremena odgovoriti na sve ove komentare. Ali prvo dopustite mi da kažem da mi je izuzetno drago da su tema EU fondovi. Dakle govorimo o interpelaciji svaki ima svoje mišljenje očito o tome, teško da bi se složili čak i da je provedena ona javna rasprava za koju moram reći da smo mi na press konferenciji kada smo objavili rezultate dogovora sa EU komisijom rekli odmah da nam je žao da nije bilo vremena za javnu raspravu. Ali očito iz svega ovoga da bi jako teško postigli konsenzus. A nama je vrijeme curilo. Dakle mi govorimo o dva mjeseca koji su Hrvatskoj bili na raspolaganju u to vrijeme da postignemo dogovor sa EU komisijom. Naime, dogovori vezani za statističke regije se postižu svake tri godine. Dakle zadnje vrijeme kad se to moglo napraviti je bila prošla godina 2012. i idući rok je 2015. godina. Zbog procedura službi Europske komisije mi smo imali na raspolaganju nešto manje od dva mjeseca za postizanje toga dogovora i uspjeli smo ga postići iako nije bilo lako. I to je bilo apsolutno, da raščistimo tu stvar, na inicijativu hrvatske Vlade. Dakle nikakve nije bilo inicijative Europske komisije, to je isključivo bila inicijativa hrvatske Vlade. Uspjeli smo to u vrlo kratkom roku i smatramo naravno da smo napravili izvanredan posao. Javna rasprava za koju bi naravno htjeli da se dogodila nije bilo jednostavno vremena. Ali dopustite sad još da odgovorim na par stvari. Ovdje se spominjalo toliko toga vezano za same regije. Što se tiče podjela mi smo napravili simulacije, napravili smo nekoliko varijanti, razgovarali smo s Europskom komisijom. Bila je varijanta gdje je Grad Zagreb izdvojen kao posebna jedinica, ona nije prihvaćena. Ovo nije prvi put da nije prihvaćena. Kolega Burić je naveo nekoliko primjera statističkih regija NUTS-2 razine i administrativnih koje su prihvaćene. Međutim, to se dogodilo prije nego što je uredba stupila na snagu, odnosno u slučaju Grada Bratislave to je bilo dio pregovora. Ti pregovori su zaključeni opet prije nego što je uredba stupila na snagu. Nakon što je uredba stupila na snagu vi nemate niti jedan dogovor vezano za NUTS-2 regije gdje imate regiju manju od 800 tisuća stanovnika. Europska unija je upravo iz tih razloga čestih promjena donijela određena pravila po kojima se može vršiti promjena statističkih regija na toj NUTS-2 razini. Šta se događa? Prvi i osnovni kriterij koji zemlje članice vode kad definiraju NUTS-2 regije je da što veći dio teritorija zemlje, što dulje vremena može koristiti sredstva po najpovoljnijim uvjetima. Što veći dio teritorija po najpovoljnijim uvjetima, što više vremena može koristiti sredstva EU fondova. I onda nam se događa situacija kao u Portugalu koji je bio cijeli u mogućnosti, cijela država je bila pod područjem cilja 1, kad su shvatili da im glavni grad Lisabon vuče regiju oko sebe preko 75% promijenili su granicu i izdvojili grad Lisabon kao poseban. Ali dokle god su mogli koristit sredstva držali su Lisabon unutra, u okviru NUTS-2 regije, zašto, jer vrijednost kriterija po kojima se određuje alokacija je i broj stanovnika. Što imate više stanovnika u regiji pod ciljem 1 imate veću alokaciju jer jedan od faktora … kojeg se računa ta lokacija je broj stanovnika. Zato nama je u interesu isto da Grad Zagreb bude unutra. Istu stvar su napravili Irci kada su shvatili da neće moći više koristit sredstva u cijelosti po području cilja 1, onda su izdvojili područje Dublina, dakle ovo JI područje posebnu regiju tako da ostatak Irske može što dulje koristiti sredstva iz EU fondova. Dakle to zemlje članice rade i svake tri godine imaju priliku da to naprave. Mi smo sad složili podjelu koja omogućava cijeloj Hrvatskoj najmanje dvije perspektive da koristi sredstva po najpovoljnijim uvjetima. Svake tri godine to možemo promijeniti, dakle iduća šansa je 2015., promjena se primjenjuje kao što je kolega Burić točno naveo za perspektivu 2020.-2026. I to se radi, to je čisti pragmatični pristup. A ja još uvijek moram priznat, nisam razumio gdje će bilo koji projekt s područja Slavonije izgubit u ovoj promjeni statističkih regija. Što će se dogodit Tehnopolisu sada loše u ovoj novoj podjeli, a što se ne bi dogodilo u podjeli na tri regije. Moram priznat još uvijek nisam to uspio dokučiti. Ključno pitanje uvijek ostaje pripremljenost projekata i to nema veze sa ovom podjelom na statističke regije. Molim vas, evo ja se nadam da se oko toga slažemo. Kolega Burić je još rekao par stvari pa ću iskoristiti priliku da se na to osvrnem. Strategije, dakle mi što se tiče strategija isto da raščistimo stvari, dakle strateški okvir za korištenje EU fondova su dva dokumenta u perspektivi 2007.-2013., to su operativni programi i to je nacionalni strateški referentni okvir. Obe vrste dokumenata su napravljene i u Bruxellesu su i u procesu usvajanja. Ti dokumenti moraju biti usvojeni nakon 1.7., a oni su s naše strane već pripremljeni, poslani, Bruxelles se očitovao, još imamo neke dopune, dakle radi se o tome da mi programske dokumente imamo. Strategija regionalnog razvoja nije ta vrsta dokumenta. Naravno da je trebamo imat, strategija regionalnog razvoja je nacionalni dokument koji naravno da je jako važan u cijelom kontekstu strateškog planiranja kao i svaka druga sektorska strategija. Ali za korištenje EU fondova iz razdoblja 2007.-2013. referentni dokumenti su operativni programi i nacionalni strateški referentni okvir. Oba programa su napravljena, draftove imate na web stranicama ministarstva tako da što se tiče strateškog dijela nema uopće problema. Mi sad krećemo u izradu nove Strategije regionalnog razvoja koja će definirati strateške prioritete na regionalnoj razini i tu ćemo uvesti neke inovacije, to ćete vrlo brzo biti upoznati kao i u Zakonu o regionalnom razvoju, a koji se tiču upravo teritorijalne razine na kojoj će se raditi strateško planiranje. Dopustite još jednu stvar, istina je, samo u ono izvješće ja bih dodao jedan ispravak, kad govorimo da je ova podjela omogućila svim hrvatskim krajevima jednake mogućnosti korištenja EU fondova, ja bih samo ubacio riječ inicijalne, dakle jednake, inicijalne. A hrvatska Vlada će se pobrinuti da slabije razvijena područja dobiju još povoljnije uvjete nego ostala područja, ali one inicijalne kad govorimo o onome udjelu sufinanciranja iz EU fondova će biti isti za cijelu Hrvatsku, a hrvatska Vlada će pomoći da slabije razvijenim područjima ne bude 85% bespovratnih sredstava nego 90 ili 95 jer za ostatak će se uzet krediti ili će se koristit sredstva iz državnog proračuna da se pomogne slabije razvijenim jedinicama sa slabijim fiskalnim kapacitetom. Bilo je još puno pitanja, ali neću više ulazit u detalje od kolege Lucića itd., ali evo. Naglašavam još jednom, hrvatska Vlada ima apsolutno dovoljno mehanizama na raspolaganju da osigura da se sredstva usmjere doista onima najpotrebnijima, a ovo smo napravili. Na žalost nije ispoštovana partnerski pristup koji zaista zagovaramo gdje god možemo. Moram vas samo podsjetiti kad smo kod partnerskog pristupa trenutno smo u fazi izrade operativnih programa za razdoblje 14:20. Sve hrvatske županije imaju svog predstavnika u radnim tijelima, ali baš sve hrvatske županije. Dakle, mi ne da ćemo izaći pred županije sa gotovim rješenjem pa ćemo reć evo dajte komentare. Mi smo predstavnike županija uključili u sam proces izrade operativnih programa, tako da zaista mislim da što se tiče partnerskoga pristupa Vlada ga itekako poštuje, drži do njega i tako će ostati do samoga kraja. Kao i kod naših programa unutar samoga Ministarstva regionalnoga razvoja govorilo se o decentraliziranom upravljanju itd. Mi sad imamo programe gdje Ministarstvo regionalnoga razvoja isključivo postavlja određena pravila oko selekcije projekata, a selekciju projekata prepušta regionalnoj razini. Mi samo vodimo računa da su ti projekti u skladu sa nekim krovnim pravilima odabrani, da se uklapaju u operativne programe. A prepustili smo selekciju na regionalnoj razini. To se radi preko regionalnih koordinatora, odnosno županijskih razvojnih agencija i partnerskih vijeća na županijskoj razini kojih svaka županija ima. Tako da kad govorimo o partnerskom pristupu zaista se trudimo u svakom koraku, u svakoj aktivnosti da to maksimalno ispoštujemo. Ponavljam, ovdje zbog kratkoće roka zaista je bio toliko kratak rok. Morali smo raditi i djelovati na brzinu i nije bilo vremena za prave partnerske konzultacije, ali i dalje stojim na tome i uvjeren sam da smo napravili izvanredan posao. Uštedjeli smo korisnicima s područja sjeverozapadne Hrvatske 300 milijuna eura za sufinanciranje. To je ako ćemo govoriti o konkretnoj koristi i sredstvima evo to je najveća konkretna korist koju smo ostvarili, a da ne kažem da smo olakšali kandidiranje projekata jer je sad puno širi raspon područja na koja se korisnici iz sjeverozapadne Hrvatske mogu javiti. Oni više nisu ograničeni onim postocima o kojima je bilo riječ ranije koliko se mora, koliko projekata se mora i s kojeg tematskog prioriteta povlačiti. Dakle, ti uvjeti su znatno sniženi, relaksirani su i područje sjeverozapadne Hrvatske će moći što se toga tiče imati puno lakše uvjete za kandidiranje projekata.
Hvala lijepo. Evo i vaše izlaganje je izazvalo tri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Milasa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče, dapače ja isto naš razgovor ne shvaćam kao borbu dakle na kojoj su razini jedni protiv drugih, nego mislim pa upravo to da trebamo imat partnerski odnos i da moramo zajedno stremit ka tom cilju da što više sredstava povučemo iz tih fondova. Međutim, moram bit iskren da argumenti tipa nismo imali dovoljno vremena za javnu raspravu ne znam, napravili smo najbolji mogući posao. Već su u kontradiktornosti s nečim što je bilo prije par godina, ali i uopće kontradiktornosti sa cijelim djelovanjem Vlade. Vlada je na početku rekla, obećala bolji život, ovo, ono. Mi smo svjesni danas u kakvoj situaciji živimo i jednostavno ne znam da li to sve drži vodu. Ja mislim da se javna rasprava kvalitetna može za dva tjedna realizirati, pozvati sve zainteresirane, sjest, dogovorit temu, ciljeve i hajmo radit. To da nije bilo vremena ili je to postala i praksa hrvatske Vlade. Neki dan smo imali razgovor o Zakonu o elektroničkim medijima. Isto nije bilo javne rasprave. Zašto nemamo vremena? O čemu se radi? Jesmo mi nekaka demokracija ili nešto drugo? Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Dinka Burića. Dobro. Onda je sljedeća replika ona poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića.
Evo samo jedna rečenica. Rekli ste da je Portugal, da su shvatili da im glavni grad Lisabon smeta, pa su ga stavili u posebnu regiju. Isto tako i Irska – Dublin. Znači oni, zašto ne učimo na tuđim greškama? Pa ono što mi predlažemo upravo sada je da grad Zagreb bude posebna regija, ništa drugo.
Evo s time smo onda završili. Ne odgovarajte.
Portugalci isti su to napravili u onom trenutku kad im je prijetilo da prijeđu prag od 75%. Dakle, kontinentalna Hrvatska je trenutno na 62, 63%. Dakle, nije blizu praga. Daj bože da dođemo vrlo brzo u situaciju da smo blizu praga i onda ćemo napraviti ovaj potez da ćemo izdvojit grad Zagreb. A što se tiče prijedloga da se gradu Zagrebu pripoji Zagrebačka županija, razmislite malo. To znači da će interesi 300000 stanovnika Zagrebačke županije biti žrtvovani zato da bi se oslobodio prostor za sve ostale. Da li je to fer?
Hvala lijepo. Sad imamo raspravu dakle u ime kluba HDSSB-a, poštovani zastupnik Zoran Vinković. Aha u ime predlagača. Dobro, bio je nesporazum. Nisam shvatio. Ja sam mislio da hoćete nakon svega. Dobro.
Dakle, poštovani gospodine zamjeniče ministra postavili ste evo nekoliko pitanja i konstatacija, pa onda ipak u dvije minute to nisam stigao. E sad gledajte, prvo vrijeme je curilo. Pa čekajte! Vrijeme curilo 23. prosinca 2011. godine konstituirana nova Vlada Republike Hrvatske, 23. prosinca. Krajnji rok kako ste rekli za predaju odnosno za promjenu, jer smo mi imali važeću podjelu na statističke regije, na one tri regije je bio 7 mjesec 2013. godine. 8 mjeseci i vi kažete došli ste u zeitnot kako se to kaže. A znate zašto ste došli u zeitnot? Zato što vas uopće niste razmišljali o tome šta se događa i kakvo je vrijeme pred nama. I onda, vjerojatno nas je netko upozorio iz EU ili se možda netko slučajno dosjetio i onda je išlo na brzinu. Ali nije išlo na brzinu pod pritiskom EU. Podsjetit ću vas na pismo, na odgovor iz Kabineta povjerenika Europske komisije gospodina Hahna koji je na upit gospodina Šišljagića 19. listopada prošle godine, evo ponovno ću citirati, odgovorio sljedeće: "Do srpnja 2012. godine regionalna statistika u Hrvatskoj prikupljala se i prenosila EUROSTAT-u vezano za tri statističke regije NUTS 2 razine. Komisija nije s tim u svezi predlagala nikakve promjene." Prema tome, nije točna konstatacija. Ili laže povjerenik Europske komisije. Nešto nije u redu. Kome sad da vjerujemo? Vjerujemo njima da su vas upozoravali da morate mijenjati ili da vjerujemo vama, a oni kažu da nisu nijednom riječju. Evo, imam original pismo. Taj argument ne stoji kako je curilo vrijeme nego ste to napravili, ponavljam, javnost treba znati, to je napravljeno kao dio političkog dogovora unutar vladajuće koalicije što je opet legalno i vjerojatno je tadašnji bivši prvi potpredsjednik Vlade želeći napraviti nešto dobro za sjeverozapadne županije, ja uopće to ne zamjeram, inzistirao da se promjeni. Ali je promjena trebala ići u onom smjeru, bilo bi i opet govorim i za sve te županije bolje da nisu ostali ni oni ni Slavonija i Baranja u istoj statističkoj regiji sa Gradom Zagrebom i da ste napravili pet regija onako kako ste i razmišljali i govorili da je to jedina zdrava pamet nalaže kako je rekla gospođa Pusić da bude 5 regija. Rekli ste osnovni cilj je smanjiti razlike. E vidite, ne, ne rekli ste da je osnovni cilj što duže vremena pod najpovoljnijim uvjetima izvlačiti sredstva otprilike. Što veći dio teritorija, što duže vremena povlačiti. E vidite, sad ovako, sad ću vam citirati Lisabonski ugovor od 13. prosinca 2007. godine. Evo ovako, kaže članak 174., citiram: "Radi promicanja svog sveukupnog skladnog razvitka Unija razvija i provodi svoja djelovanja koja dovode do ojačavanja gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije. Unija posebice nastoji smanjiti nejednakosti među razvojnim razinama različitih regija te zaostalosti regija u najnepovoljnijem položaju. Među tim regijama posebna se pozornost poklanja ruralnim područjima, područjima podložnim industrijskoj tranziciji te regijama koje su izložene ozbiljnim i trajnim prirodnim ili demografskim teškoćama." U članku 175. Unija podupire ostvarenje tih ciljeva djelovanjem kojeg provodi putem strukturnih fondova EBRD-a i ostalih financijskih instrumenata. Niti riječi, ovo je citat dva vrlo važna članka Lisabonskog ugovora koji govore o fondovima EU. Nijedne jedine riječi nema o tome da je cilj korištenja sredstava fondova EU to da što veći dio teritorija jedne zemlje što duže vremena koristi ta sredstva po najpovoljnijim uvjetima. Ne, to nije točno. To nije osnovna namjena fondova EU. Osnovna namjena fondova EU jest da smanje regionalne razvojne razlike u svakoj zemlji članici EU. To je definicija, kohezijska politika kroz svoje glavne instrumente, strukturne fondove i kohezijski fond to i provodi. Dakle, ja to namjerno govorim jer ne stoji to što ste rekli. Pa sad ne stoji da je vrijeme curilo, ne stoji da je osnovni cilj ovaj koji ste rekli jer nije, piše vam u Lisabonskom ugovoru, još uvijek vrijedi Lisabonski ugovor. To je Ustav EU. A vi govorite nešto sasvim treće što ne piše u Ustavu. Naveli ste pitanje, ne razumijte koji to projekt iz Slavonije i Baranje će sad biti u drugačijem položaju nego što je bio. Mi ne govorimo o tome zašto ne valja podjela na dvije regije nego govorimo o tome da ćemo pa razumljivo ne trebaš biti posebno pametan i mi iz Slavonije i Baranje kao i iz sjeverozapadne Hrvatske prije dotrčat do 75 metara kad krenemo sa 64 nego što ćemo dotrčat sa 40 do 75 metara. A novci nas čekaju. Znate koliko će novaca ostati neiskorištenih pogrešnom odlukom? Ovo je pogrešna odluka. Nadalje, rekli ste strategija postoji. Postoji ali važeća strategija i važeća podjela nisu usklađene, a osnovni preduvjet je usklađenost strateškog dokumenta i sa dakle našom nomenklaturom prostornih jedinica za statistiku. Mi sada imamo još uvijek važeću strategiju koju ste ne pod pritiskom, naglašavam opet EU, nego pod pritiskom unutar vladajuće koalicije napravili i to ste mogli napraviti, ja bih bio zadovoljan da ste napravili na pet regija kako ste i obećavali. Imate Strategiju regionalnog razvoja RH koja kaže da imamo tri regije NUTS 2 razine, a imate odluku Državnog zavoda za statistiku koju ste predali u Bruxelles da imamo dvije. Nemate usklađene dokumente. A ja kažem, vi ste postavili pitanje što bi smetalo da Slavonija i Baranja neće ništa izgubiti. A što bi smetalo da ste napravili pet regija? Imali bi iste uvjete jer smo zaostali kako jesmo, ništa ne bi izgubili jel' tako. A ovako jesmo, onako ne bismo ni u dužini mogućnosti korištenja najpovoljnijih sredstava. Jer i kad i mi pređemo zajedno time što će nas povući Zagreb 75% i za nas nema više sredstava koji se sufinanciraju 85%, nego na 60 ili možda i na 52, dao Bog da što brije bude i 50, ali to nećemo ni mi ni naša unučad vjerojatno doživjet ali bar se potrudimo da naša djeca i unučad vuku sredstva iz EU, to je nama u konačnici i cilj. I još ću samo na kraju reć, kad je bilo govora, ponovit ću što sam već rekao, kohezijska politika, kohezijski fond i strukturni fondovi. Dakle, ovo višegodišnji financijski okvir 2014. i 2020. predviđeno ne 336 za kohezijsku politiku, nego 330, 376 bilo ako se ne bude smanjilo jer je onih 40 milijardi eura pripremljeno za onaj novi fond, jer tako onaj neki budući koji bi trebao, ne znam promet, energetiku i telekomunikacije, da da e tako 40 milijardi. Ali od ovih koji su izravne potpore, ovih 336 ako ne budu smanjili 68,8%. Dakle, 48% kroz ona dva strukturna, i 20,4% kroz kohezijski fond je namijenjeno, dakle gotovo 70% namijenjeno za one slabije razvijenije, najnerazvijenije regije u cijeloj EU. A tih 70% nije isto hoće li koristit oni koji su stvarno nerazvijeni ili će ih koristiti oni koji su razvijeni. I ništa protiv nemam, nek Zagreb koristi novce, ima pravo na novac, neće imati ni projekata koliko ih može povuć, ali ne ona sredstva koja mu EU nije predvidjela, ona je predvidjela. To što je Zagreb danas u takvoj poziciji nije kriva Slavonija i Baranja, što je razvijeniji 3, 4 puta od ostalih, nismo mi krivi za to.
Evo, hvala lijepo. Prije no što dam riječ predstavniku Vlade, htio bi samo skrenut pozornost svih onih silno zainteresiranih 20 saborskih zastupnika koji su još ovdje da mi imamo još sigurno sat, sat i po ovu točku, i onda imamo i slijedeću točku, tek toliko da znate si rasporediti vrijeme, ostat ćemo ovdje vjerojatno značajno dugo. No, evo sada bih dao riječ predstavniku Vlade, poštovanom doktoru Jakši Puljizu zamjeniku ministra regionalnog razvoja i fonda EU.
Kolega Burić je rekao da ne bi se ništa izgubilo ni sa podjelom na 5 regija za Slavoniju, ali za neki dio Hrvatske bi, to je razlika, to je razlika. Razlika je u tome šta neko u Hrvatskoj bi izgubio. Pa gledajte, mi kada smo, ja sam počeo raditi na ovom pitanju 2003. kad je osnovano prvo povjerenstvo za NUC-eve u okviru Državnog zavoda za statistiku. Naš prvi prijedlog je bila Hrvatska sa 5 regija, ali nije se, nije mogla proć sa kriterijima sa kriterijima koje je EU sama izdefinirala, nije moga proć. Dakle, išli smo na varijante koje su izvedive, ne možemo govoriti o varijantama koje nisu izvedive. I u svim drugim varijantama koje imate od 4 regije i od 3 regije, i od 2 regije ova regija, ova podjela sa 2 regije jedina garantira da će cijelo područje Hrvatske moć koristiti sredstva po najpovoljnijim uvjetima kao područje cilja 1., kao slabije razvijeno područje. Napravili smo te simulacije i tu nikakvih tajni nema. I opet ponavljam nažalost vrijeme je bilo takvo kakvo je, mi smo Europsku komisiju lomili do lipnja, da bi nam oni u lipnju otvorili vrata i rekli čujte moguće je do lipnja je bilo, ne može, kasno je, nije moguće, kako ćemo. Jer je pisanje, je to je pitanje procedure, potrebni su vrlo vješti pravnici da bi se takve stvari provele. U lipnju smo došli do zajedničkog sporazuma da je ipak moguće i u srpnju je on formaliziran. Toliko o proceduri.
Hvala lijepo. Imamo i na to jednu repliku poštovanog zastupnika Dinka Burića.
Gospodine, poštovani gospodine zamjeniče ministra, ja vas zaista cijenim i čitao sam dosta toga što ste vi, ne samo to i one vaše implementacije što su bile. Međutim, nemojte pričat nešto što, u što sami ne vjerujete. Gledajte, kažete da bi podjelom na 5 regija izgubila Hrvatska, a ne bi izgubila Slavonija i Baranja. Pa to nije točno, RH, za nju je određeno toliko i toliko sredstava iz fondova EU, bilo ona podijeljena na 1 regiju ili na 5 regija, ona će dobit 9, 956 milijardi eura, ono 13,7 što se priča to je ono ukupno, ali 10 milijardi je cirka za fondove. To je za Hrvatsku namijenjeno ako ne bude smanjivanja. Sa 1 i sa 5 regija, samo što je od tih 10 milijardi 70% 7 milijardi predviđeno za najnerazvijenije regije. Jer razumijete? Vi ne možete uvjerit ni mene, ni bilo koga da bi Hrvatska izgubila, ne bi izgubila, ona ima pravo povući toliko koliko ima, ni više ne može, može samo manje. A što se tiče ovoga u lipnju, bilo bi dobro da se dogovore, dogovorite vi u Vladi sami sa sobom, onda i da to bude napisano kao jest. U ovom vašem izvješću piše, vi ste rekli curilo vrijeme, sad kažete u lipnju smo ih molili, molili smo ih do lipnja. A u onom vašem izvješću ste napisali da je u srpnju istjecao rok, tako ste napisali, istjecao rok do kojeg se moglo promijeniti, a sad kažete e srpanj nije bio rok, nego smo mi molili da se promijeni, pa tako ste rekli. Da ste do lipnja išli molit, ne ne upetljavate se u nešto, Hrvatska ne bi izgubila da se podijeli na 5 regija, a sjeverozapadna Hrvatska, Slavonija i Baranja sve nerazvijenije regije bi dobile.
Poštovani zastupnik Zoran Vinković u ime kluba HDSSB-a.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo odmah na početku ću reć, Irci i Portugalci su se opametili. Mi ćemo za sedam godina doći do pameti. To izlazi iz svega ovoga danas rečeno. Ovdje je nekoliko bitnih momenata u i pokušat ću ovaj ne ponavljati ono što je i predlagatelj spominjao ali nekoliko bitnih momenata i u samoj analizi. Promjene dakle ove podjele RH na 2 statističke regije i analizi posljedica koje ta podjela u ovom trenutku ali i u budućnosti donosi. Ne samo za Slavoniju i Baranju nego za čitavu Hrvatsku. Dakle ova nacionalna klasifikacija. Meni je sad drago da mi čujemo da su tu bili neki rokovi, da smo bili stisnuti od Europske komisije, da smo čak i molili na koljenima i da praktično ono pismo koje je uputila Europska komisija županu Osječko-baranjske županije. Očigledno po vama ne odgovara istini. Ja ne bih rekao da to pismo nije istinito. Naime u tom pismu prije svega stoji da to nije bio uvjet Europske komisije nego želja ja bih rekao možda ne i čitave Vlade možda ne i čitave Kukuriku koalicije nego želja prije svega a ja bih rekao i pritisak. Ne čak ni HNS-a nego tadašnjeg prvog potpredsjednika Vlade RH koji je svjestan. Nije on političar koji ne razumije politiku niti nije loš matematičar da ne zna izračunat i da ne zna obraniti onaj interes koji je zastupao kao župan Varaždinske županije kada je između ostalog rekao da je to dugoročno dakle spajanje Varaždinske županije, sjeverozapadne Hrvatske sa gradom Zagrebom koji može biti NUC 2 regija. Može biti. Pogledajte bez obzira na odluku, bez obzira na branjenje ove teze može biti regija i može povlačiti sredstva iz europskih fondova ne u ovom odnosu i postotku kakav je za nerazvijene krajeve RH posebno za Slavoniju i Baranju. Da je to dakle dugoročno strateško žrtvovanje sjeverne Hrvatske ali i nanošenje štete cijeloj Hrvatskoj. Dakle to je onaj trenutak kada je HDZ-ova Vlada donijela podjelu na tri statističke regije i da je to 100% politička odluka i ona nema nikakve veze sa strukom. I normalno zbrajajući onih naših 40 ili postoje niz podataka možda i 38, 42% u Slavoniji i Baranji sa ovim zagrebačkim, sa varaždinskim mi dolazimo, preko noći smo došli do razvijenosti od 64%. Mnogi stanovnici Slavonije i Baranje pa čak i sjeverozapadne Hrvatske nisu znali da su eto preko noći došli do 64% bruto nacionalnog dohotka u EU. Drugi ključni moment koji se događa ali to možda i nije slučajno jer teško je objasniti pa čak i biračima koji su glasali za Kukuriku koaliciju da između ostalog navedeno da će PDV biti smanjen ali u tom planu 21 dakle 23. Studenog 2011. Godine u svom predizbornom programu Kukuriku koalicija kaže između ostalog i ovaj citat: "Okvir u nove financijske perspektive EU zatražit ćemo dogovor s EU o novom preustroju statističkih regija u Hrvatskoj sa sadašnjih 3 na 5 kako bismo u punoj mjeri osigurali uvjete za ravnomjeran i brz regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU." I dalje po uzoru na mnoge zemlje članice EU decentralizirat ćemo kako to gordo zvuči u tom planu kao i sve ostali zakoni o decentralizaciji koji se ovdje provode i o samoj decentralizaciji u RH, upravljanje regionalnih programima tako što ćemo upravljanje operativnih programima za regionalnu konkurentnost prenijeti na NUC 2 regionalnu razinu. Ništa od toga evo što je zapisano pa čak i onom programu Hrvatske Vlade nije ostvareno nego smo dobili preko noći podjelu na dvije statističke regije. Podsjećam a vi to vrlo dobro znate da je cjelokupna strategija za korištenje europskih fondova to neka se ne naljute nitko tko dolazi iz onog jadranskog djela Hrvatske napravljen. Mene ne čudi jel je ministar Grčić upravo iz onih dijelova i da u toj strategiji ništa bitno ne treba mijenjati jer ta regija se nije promijenila. Promijenila se ova regija gdje ste najzaostaliju regiju Hrvatske spojili sa gradom Zagrebom. I onda očekujte da onaj tko zna zbrajati da to prihvati kao činjenicu, da to kaže, to je izvanredno, to je dobro i da smo evo preko noći postali izuzetno bogati. Da ne pričam o tome da je ta podjela na statističke regije Hrvatske strateška podjela koja određuje budućnost RH da ovdje sjede. Da ovdje sjede saborski zastupnici koje su birali hrvatski građani, hrvatski birači, da o toj strateškoj podjeli, strateškom dokumentu koji je vezan ne za prošlost Hrvatske, nego je vezan za budućnost za veće povlačenje sredstava iz EU o tome nije vođena rasprava. Vodi se sada nakon bitke, ali nakon bitke se mogu stvari promijeniti nabolje. Da li je ovo izgubljena bitka? Za Slavoniju je, za veći dio Hrvatske je. Nitko nema ništa protiv Zagreba, nitko nema protiv nijedne regije u Hrvatskoj posebno mi iz Slavonije i Baranje. Želimo da svi da postanemo što Burić valjda će nam to unučad doživjeti, ali kako se vodi politika u ovoj Hrvatskoj ne vjerujem da će i unučad bolje živjeti u Hrvatskoj. Ovaj Hrvatski sabor dakle zastupnici koji su birani, Vlada koja izvire iz ovoga Sabora. Ne izvire Sabor iz Vlade, nego Vlada iz Sabora. Pa i sam predsjednik Vlade je rekao da smo kolege, da će nam se obraćati kao kolegama ne kao polusvijetu kao što je to rekao prvi potpredsjednik Vlade kao onima koji se inate, koji ništa ne rade, koji ne znaju što su europski fondovi, koji ne znaju šta je statistička podjela Hrvatske, a šta administrativna. Pa znamo mi, znamo mi jako dobro pa upravo je Osječko-baranjska županija, a tu je i grad Đakovo i grad Osijek itd. povukla najviše sredstava u RH iz pretpristupnih fondova EU, najviše. Pa se ja pitam kakav smo mi to polusvijet, kakvi smo to? da li smo manijaci? Kada evo znamo i taj posao obaviti i povući, imati čak i uredu Bruxellesu. Evo nakon i toliko godina će hrvatska Vlada neće stanovati u iznajmljenim prostorima nego će shvatiti da je to neophodno imati tamo. Dakle, da ne spominjem javnu raspravu koja je trebala biti vođena. Pa gledajte koliko smo mi zakona gospodine zamjeniče ministra, ako znate gotovo 75% zakona je donešeno po hitnom postupku u ovom Saboru. Dakle nakon jedne rasprave označeno sa PZE pa i ova podjela trebala i je slično, a ima čak i veću važnost od europskog zakona. Vodi se rasprava u četvrtak, donesu se dokumenti, zakoni na stol zastupnika, završi se rasprava možda u pola 2 u noći u petak je glasanje i donesemo zakon. na stranu i mišljenje Ustavnog suda i vi kažete da je vrijeme curilo. Vrijeme curi možda ovoj Vladi jer radi loše. Ali rasprava u Hrvatskom saboru je morala biti, morala je biti javna rasprava, morali ste uključiti i znanstvenike i lokalnu i regionalnu samoupravu. Niste je uključili. Neću govoriti rekao sam to u replici, pratio sam što se dešavalo i u bližoj prošlosti i znam kako je evo i ministar Grčić i potpredsjednik Vlade zagovarao podjelu na više hrvatskih regija, ne na ove dvije. S istim žarom, pa i vi sami, s istom elokvencijom samo sa različitim argumentima. Jer onaj tko zna zbrojiti taj zna jednostavno zbrojiti da zbrojiti 40% razvoja Slavonije i 125% Zagreba, dobiti 64% i preko noći praktično se približiti razvijenim standardima Europe to ne možete objasniti nikome posebno ne onima koji kao zastupnici dolaze iz Slavonije, razmišljaju svojom glavom, slažu se sa vlastitim mišljenjem, iako ima zastupnika koji znaju o čemu se radi ali ne smiju se složiti sa vlastitim mišljenjem. I zbog toga je možda upravo to dana su morali i braniti zastupnici iz Slavonije protiv regionalnih zastupnika. Reći ću još jedan citat, evo sada tada predsjednica Nacionalnog odbora za praćenje pregovora RH i EU gospođe Vesne Pusić, tada je doduše i predsjednik SDP-a htio biti predsjednik tog odbora ali se nije uspjelo dogovoriti. "Iako smo ispregovarali" dakle to je citat "tri statističke regije ugovoreno je da se one mogu promijeniti nakon popisa stanovništva ove godine. Jedini uvjet da ih ne smije biti više od pet. Podjela na pet regija je logičnija i bliža zdravoj pameti jer omogućava da što više regija povuče novac". To je bilo 2011. "O tempora o mores". Pa smatram da se gospođa Pusić još drži ove svoje izjave da je doista logičnije da je bolja podjela na pet regija nego na ove dvije. Možda još jedan argument jer Hrvatska se razlikuje, Hrvatska se ne razlikuje samo po narodnim nošnjama, po svom bogatstvu regija. Hrvatska se razlikuje i po raslojenosti na bogatu i siromašnu Hrvatsku. Npr. ja ne znam jel znate da je kupovna moć stanovništva po glavi stanovnika, da ne spominjem BDP nego kupovnu moć u Istri i Zagrebu od 16 do 17 tisuća eura, u malo manje bogatijim negdje od 8 do 9, u Slavoniji i Baranji od 3 do 4 tisuće eura i ne možemo biti isti. A ova podjela, tu ću završit, ova podjela na dvije statističke regije omogućit će da bogati postanu bogatiji, da ovi najzaostaliji, najsiromašniji budu i dalje najzaostaliji dio Hrvatske i da će im trebati jedna svjetlosna godina ili jedan onaj warp u Enterpriseu iz Zvjezdanih staza da bi dostigli razvijene dijelove Hrvatske. Neće im pomoći ni kapetan Kirk ni Mister Spock, a hrvatska Vlada bi trebala to znati.
Hvala lijepo. Evo vaše izlaganje izazvalo je jednu repliku i to je ona uvaženog zastupnika Dinka Burića.
Repliciram samo zbog, evo sad sam malo pregledao još ove dokumente, potaklo me ono i što je rekao bio zamjenik ministra prije, a evo kolega Vinković je to još jedanput ukazao na činjenicu tog famoznog pritiska da se mora napravit ova promjena. Prvo smo imali izjavu da je pod pritiskom Europske komisije to napravljeno, onda kad smo dobili odgovor pismo iz kabineta povjerenika Europske komisije u kojem decidirano kažem komisija nema veze s tim, onda dobijemo u izvješću na našu interpelaciju Vlade Republike Hrvatske u kojem se kaže da je sama Europska komisija tijekom razgovora o novoj podjeli, a na drugoj strani piše u suradnji s Europskom komisijom da se radila ta. Dakle prvo smo imali pritisak, onda partnerski suradnja Vlade Republike Hrvatske i Europska komisija da se promijeni statističke regije, a sad čujemo ovdje od zamjenika ministra da nije bilo ni jedno ni drugo nego da smo mi molili Europsku komisiju da nam omogući i da smo uletjeli u zadnji vagon, da nam omogući da napravimo promjene i to je dobro što ste evo molili da se napravi nešto za Hrvatsku. Ali da ste molili da se napravi ono što ste obećavali, podjelu na pet regija, onda bi mi bili prvi sada koji bi rekli bravo, čestitamo, a ovako ne možemo. I nešto ne štima gospodine zamjeniče ministra, odmah u 8. mjesecu je odgovor iz Vlade bio…
Vi replicirate uvaženom zastupniku Vinkoviću, samo vam skrećem pozornost na to.
Da, da, dobro. Prvo ste imali pritisak, pa smo onda imali suradnju, sad imamo… … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Skrećem pozornost na … [[Ne razumije se.]] Pa evo sad će odgovoriti na vašu repliku uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Dobro kolega Burić, replicirajući meni što je sasvim normalno spominje i Vladu pa i pomoćnika ministra. Pa ja ću samo podsjetiti na još jedan detalj. Ako se sjećate kolega zastupniče, nekako s tom podjelom na dvije statističke regije dolazi nam Zakon o investiranju malo i srednje poduzetništvo, o strategiji razvoja, zaduženi za obrazlaganje tog zakona su bili tada prvi potpredsjednik Vlade Radimir Čačić, a u tom zakonu stoji da je taj zakon rađen na osnovu podjele na tri statističke regije. Dakle i to je bilo nakon onog aktualnog sata kad smo nazvani polusvijet, kad smo nazvani neznalice, da počnemo radit, da se prestanemo bahatit itd. To dovoljno govori o jednoj potpunoj nepripremljenosti, ali i dugoročnim posljedicama, ne samo za Slavoniju i Baranju nego za čitavu Hrvatsku. I nitko nema ništa protiv Zagreba, Zagreb može bit NUC regija i može povlačit sredstva iz europskih fondova, da ne pričamo o potpuno centraliziranom postupku koji je tu i da ako uđete s jednim projektom u određeni europski fond teško da ćete ući s drugim, bez obzira ima li još projekata ili nema, nego se moraju zadovoljiti i određeni kriteriji koji su vezani više za podobnost nego za same projekte.
Hvala lijepa. Evo sada će u ime kluba Hrvatskih laburista nam se obratiti uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine zamjeniče ministra. Ja sam očekivao da će s obzirom da je Vlada pisano mišljenje o ovoj interpelaciji pisala odavno iskoristiti Vlada ovu raspravu danas na potpuno drugačiji način no što je to zamjenik ministra napravio. Očekivao sam da će kao argumente da sada ništa ne treba mijenjati i da tako mora ostati iznositi recimo kao izvještaj, kao dokumenat, kao argumenat o povećanim administrativnim kapacitetima koje sada ove dvije važeće regije imamo i napredak koji je tu eventualno postignut nakon što su izvršili promjenu. Izvještaj je informacija Hrvatskom saboru o ulozi države u edukaciji i pomaganju učenja pisanja tih projekata kako bi, jer i kolega Šuker je na to upozorio da europske projekte ako ne znate pisat ne možete ni na novac računati. Dakle, što je napravljeno i koliko će to sad bit pojednostavljenje bolje, iskoristivije kad su samo dvije regije, da će mu Vlada dati recimo i popis projekata koji su već gotovi ili u završnoj fazi s kojom se sada u ove dvije statističke regije možemo natjecati. Zašto sam to očekivao? Citiram rečenicu iz programa Vlade koji je podnijet Hrvatskom saboru kada je glasano o povjerenju Vladi. Po uzoru na mnoge zemlje članice EU decentralizirat ćemo upravljanje regionalnim operativnim programima tako što ćemo upravljanje operativnim programima za regionalnu konkurentnost prenijeti na NUC2 regionalnu razinu. Već od 2012. intenzivno ćemo jačati kapacitete regionalnih razina vlasti kako bi bile spremne za preuzimanje upravljanja operativnim programima za regionalni razvoj. Kad dobiti izvješće o učinjenom povodom ovoga cilja Vlade je jako važna stvar. To su bitne informacije i za Hrvatski sabor i hrvatsku javnost što smo do sad napravili u ostvarenju ovoga cilja koji je Vlada sama sebi zadala. I onda možda ne bi bilo licitiranja, nagađanja. Možda bi tad bili svi skup bolje informirani, pametniji. Ali davanje informacija Hrvatskom saboru od strane Vlade je nepoznati pojam. To možete izazvati samo interpelacijom i nikako drugačije. Postoje doduše mogućnosti o onom da zaključkom obvežete Vladu da, ali onda morate dobiti većinu glasova u Saboru što je gotovo nemoguće. I upravo ovo izbjegavanje davanja informacija i podnošenja informacija Saboru dovodi do situacije nepovjerenja, osjećaja da je Vlada nadređena Saboru i situacije osjećaja zašto mi uopće raspravljamo o svemu tome. Mislim, kako vam je palo na pamet pitaju nas da li vi uopće o tome raspravljate. To je odnos izvršne vlasti prema Hrvatskom saboru. Rečeno je da do lipnja mjeseca je trajalo nagovaranja Europske komisije od strane Hrvatske da prihvati promjenu s tri na dvije statističke regije. I da je onda u lipnju to na brzinu sprovedeno jer je srpanj bio zadnji mjesec. Jako dobro. Pa kako to da od početka snubljenja, nagovaranja Europske komisije i Zagreba o tome javnost ništa nije znala. Imam prilike često vidjeti druge članice EU kada imaju takve ili slične stvari da bi pojačali i pregovaračke pozicije i stvorili atmosferu Vlada tu raspravu otvara i u Parlamentu, u javnosti, posebice stručnoj javnosti. Ovdje kod nas se to sve dogodilo praktički bez ikakvih rasprava, naznaka, informacija. Mogli smo recimo dobiti informaciju eto zbog toga i toga Vlada mijenja stav kojega su te iste stranke branile 4, 5 godina i nećemo više niti 3 regije koliko je HDZ donio, niti 5 koje smo zagovarali cijelo vrijeme nego dvije. Sve je to izostalo, sve je to izostalo. Osim bruto društvenog proizvoda kao kriterija odakle, s koje startne pozicije koja regija starta da bi došla ili prešla čarobnu granicu 75% ja ću vam iznijeti podatke stanja različitosti Hrvatske temeljem podataka Državnog ureda za reviziju na temelju obrađenih proračuna za 2011. Sve općine, svi gradovi i sve županije zajedno imale su proračune u 2011. od 21 milijardu 919 milijuna kuna. Od te 21 milijarde porezni prihodi bili su svega 11 milijardi i 311 milijuna kuna. Kada govorimo o mogućnosti podnošenja programa i kandidiranja onda su ovi podaci jako bitni, ali to nije sve. Temeljem rezultata popisa stanovništva iz 2011. ja sam preračunao ovih 21 milijardu po glavi stanovnika s koliko novaca koja županija uključujući i sve gradove i sve općine su raspolagale te 2011. Zagrebačka županija 4159 kuna godišnje po glavi stanovnika. Krapinsko-zagorska probajte te županije na karti Hrvatske slagati jednu do druge kako ću je čitati. Krapinsko-zagorska 2956 kuna, Sisačko-moslavačka 4224 kune, Karlovačka 3836, Varaždinska 3497, Koprivničko-križevačka 4078, Bjelovarsko-bilogorska 3157, Primorsko-goranska 6804, Ličko-senjska 5739, Virovitičko-podravska 3443, Požeško-slavonska 3120, Brodsko-posavska 2897, Zadarska 5663, Osječko-baranjska 3657, Šibensko-kninska 4470, Vukovarsko-srijemska 3201 kuna, Splitsko-dalmatinska 4724, Istarska 7296, Dubrovačko-neretvanska 6132, Međimurska 2908 i Grad Zagreb 8000. Prosjek u Hrvatskoj lokalna zajednica po glavi stanovnika 2011. u svojim proračunima imala je 5115 kuna. I sada na zemljopisnoj karti Hrvatske poredajte županije koje su ispod tog prosjeka ili ispod 4800. I to je upravo ovo što je kolega Burić stalno naglašavao i govorio. Samo ove podatke kad uzmete vidljivo je zašto su u pravu da pitanje mogućnosti posebice sudjelovanja sa vlastitim sredstvima bez potpore države i pametnog strateškog postupanja nismo u istom položaju. Ta zelena Hrvatska godinama je u situaciji da prihodi po glavi stanovnika, proračunski prihodi su duplo manji od drugih dijelova posebice Zagreba. I upravo i zbog tih podataka smatramo da je podjela na 5 statističkih regija pravednija. I da bi Međimurje kao i sjeverozapadna Hrvatska imala duži vremenski rok dostizanja onih 75% bez Grada Zagreba. Ja naprosto ne razumijem kako to nekome nije jasno, da se ovdje radi i o vremenskoj distanci, dinamici, odnosno mogućnosti svega toga. I zato smo i podržali ovu interpelaciju, zato ćemo i glasati za nju jer kako god se sad netko pravda da je sjeverozapadna Hrvatska zadovoljena s tim kriterijima i zahtjevima ja sam vam iznio podatke da to nije točno. Jer ne može mi netko reći da Međimurje sa 2908 kuna proračunskih sredstava u odnosu na Zagreb koji ima 8000 kuna sad smo jednaki, ravnopravni u boljoj poziciji. Posljedica čega su ove brojke koje sam vam iznio? Centralizirane države, nametanja što većih obaveza lokalnoj i regionalnoj samoupravi i smanjivanje prihoda. I onda tvrdimo da se vratim na program Vlade kako će se već od 2012. jačati kapaciteti regionalnih razina. Pa odakle im novac, iz čega će to financirati. Pa neke županije već jedva sad funkcioniraju na način da financiraju hladni pogon, da ne govorim o drugim obavezama. Da je Vlada dakle došla sa nizom tih informacija, da je došla sa popisom projekata, da smo dobili odgovor na pitanje kako se to jačaju administrativni kapaciteti možda bih mogao i povjerovati da u svemu tome ima nekakve izgledne šanse. Ali umjesto takvih informacija i podataka uporno se tvrdi da je ovo što su stručnjaci simulirali najbolje. Ja vas uvjeravam da u Hrvatskoj imate institute i stručnjake koji su vam u stanju napisati stručne argumente i istovremeno dokazivati i dokazati da je podjela na pet regija najbolja i na četiri i na tri i na dvije. Oni će sve argumentirati i dokazati, samo je zavisno o količini novaca koju će netko platiti za takvu naručenu stručnost, studiju ili analizu. Jer isti ljudi koji su najprije argumentirali da trebamo imati pet kasnije su stručno potvrđivali da je optimum tri i sada tvrde da je najbolje rješenje dvije regije. Toliko o argumentima s kojima se barata na taj način. Ali je zanimljivo da mišljenje Sabora Vladi nikad nije bilo bitno, nikad, a nije niti danas. I što se promijenilo? Ništa. Što će se promijeniti? Jako malo.
Replika, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Lesar evo izgleda da vi i ja dolazimo iz najgorih da kažem županija jer po ovom vašem izračunu kad ste podijelili 21 milijardu kuna dakle svih prihoda svih jedinica lokalne i regionalne samouprave sa brojem stanovnika dobili smo tu brojku u Međimurskoj 2968 po glavi stanovnika kuna, a u Brodsko-posavskoj 2800. Dakle, mi smo zaista na repu događaja. No, našu Vladu koliko znam, a i vi ste sami rekli, ne brinu ti administrativni kapaciteti koji bi trebali biti da kažem oni koji će biti pripremljeni za projekte ili pripremati za projekte i programe za povlačenje novaca iz strukturnih kohezijskih fondova. Ali postoji informacija druga, naime središnja vlast će primati određene da kažem projekte, a izradu tih projekata koje su dosada radile u nekim sredinama dobro razvijene regionalne razvojne agencije će biti, odnosno pisanje projekata bit će povjereno, da li natječajem ili kako privatnim agencijama koje se već sada polako pojavljuju, a već je i vrijeme ili da bi rekli praskozorje, dakle kada se počinju projekti polako nazirati i to će moći pisati i agencije iz inozemstva. Dakle, iz susjednih, recimo država, Italije, Mađarske ne znam koga. Dakle, postoji i konceptualno razmimoilaženje između jedinica regionalne samouprave, a i središnje vlasti, tko bi to trebao biti i kako osposobiti, ko su ti ljudi koji bi zaista mogli suvereno, stručno pisati projekte za povlačenje sredstava iz strukturnih i kohezijskih fondova. No, kad ste već govorili o ovim brojkama gdje smo, gdje Međimurska i Brodsko-posavska na posljednjem mjestu i Slavonska županija, dobro ajd još ću malo poslije.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Da kolega Grubišiću u pravu ste. Brodsko-posavska županija ima doista najmanje fiskalne kapacitete, dakle ne samo kad su se računaju ukupni prihodi proračuna, sada sam na brzinu gledao i poreznim prihodima. Naime, sve općine, svi gradovi i vaša županija zajedno u 2011. snosila poreza u prihodovala je svega 170 milijuna kuna i onda je bogato Međimurje kao Švicarska sa 147 milijuna kuna. Te činjenice, ti podaci, te startne pozicije koje su u pitanju mogu se izravnati, promijeniti a kako i dokle smo sada stigli bilo bi vidljivo iz ovog izvještaja za koje sam zamolio realizaciju programa Vlade i rečenicu koju sam citirao. Dio projekata koje iz Međimurja uspješno proveden i napravljen, je zahvaljujući javnim poduzećima, ne fiskalnim kapacitetima općina i gradova to je jako bitno napomenuti. Jer da se oslanjalo samo na mogućnost fiskalnih kapaciteta općina i gradova županije ne bi bilo novaca ni da kovertu plate, a ne da na pišu program.
Dinko Burić, replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Lesar prije svega želim vam se zahvalit na, i na potpori da se, vama i vašem klubu da se ova rasprava u Hrvatskom saboru putem interpelacije uopće i odvija danas bez obzira na to što je ona, nakon što smo već dovedeni gotovi, ne gotovo nego pred svršen čin. Međutim, za javno riječ nikad nije kasno, a napomenuli ste ove statističke podatke, oni su u potpunosti u skladu s onim, sa svim pokazateljima, a postoje razni načini, razni modeli koji se koriste za pokazivanje razvijenosti nekih područja. Poštovani gospodin zamjenik ministra to zna i bolje od mene sigurno. Međutim, najjednostavniji je, a slažem se u potpunosti s vama najčešće primjenjivan, je onaj bruto domaćeg proizvoda po 12 stanovnika. I u potpunosti se poklapaju s ovom što ste rekli i o ovim ukupnim prihodima pojedinca … [[Govornik se ne razumije.]] lokalne samouprave. Najmanji prihod ima baš Brodsko-posavska županija, to je 8 100 eura u odnosu na, a zamislite na 4 posljednja mjesta su 4. Slavonske županije. Virovitičko-podravska na 18, 19 Požeško-slavonska, Vukovarsko-srijemska 20, Brodsko-posavska 21, zadnja. Jedina koja je u sredini ljestvice na 11 mjesto to je Osječko-baranjska županija sa 11 800 eura po glavi stanovnika. To je ono što nas zabrinjava i zato se netko čudi kad mi kažemo, a šta se vi iz Slavonije i Baranje bunite, ne bunimo se mi želimo promjenu na bolje, jer mislimo da to zavrjeđujemo.
Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Kolega Burić, iz vašeg prijedloga regija sjeverozapadna Hrvatska kako bi izgledala po ovom standardu. Jer ste predložili Međimurska, Varaždinska, Krapinsko-zagorska, Zagrebačka, Koprivničko-križevačka i Bjelovarsko-bilogorska. Dakle, "bogato" Međimurje sa 2 908, ovo bogato naravno pod navodnike, Krapinsko-zagorska sa 2956, Bjelovarsko-bilogorska sa 3175, Varaždinska sa 3487 i nešto malo bogatija Koprivničko-križevačka sa 4078. To su ove samo još jedan set argumenata na vašu stranu.
I Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Lesar, ovi fiskalni kapaciteti županija koje ste govorili, od Međimurske 2 tisuće i nešto, Zagreba 8 tisuća, treba isto tako pravilno iščitati da se ne bi slučajno pomislili da je za to kriv Zagreb, što nije točno, krivo je loše upravljanje državom. Vlast je obećala decentralizaciju, međutim sve više radi na centralizaciji Hrvatske. Ove kritike sasvim sigurno nisu upućene zagrepčanima, nego vlasti i ove brojke ne govore o tome da zagrepčani žive fantastično u odnosu na druge stanovnike u Hrvatskoj. Tu je nešto u potpunosti krivo, kriva je vlast koja prvo ne brine ravnomjerno o razvitku RH. Ono što smo neki dan isto govorili sasvim sigurno da je mjesto Ministarstva poljoprivrede nije u Zagrebu nego u Osijeku. I rekli ste jednu tvrdnju koja je u potpunosti točna, mišljenje Sabora, Vlade nikad nije bilo bitno. Izgled da ovoj Vladi nikad neće biti bitno jer Vlada se uvijek poziva na jednu tvrdnju da se radi, kad ona nešto tvrdi u stručnim mišljenjima kao da zastupnici nemaju stručnog mišljenika, kao da zastupnici nemaju savjetnike i kao da zastupnici ne znaju ali tek počinju znati kad uđu u Vladu. Svi ti kolege koji su danas u Vladi oni su bili zastupnici u ovom Hrvatskom saboru i oni koje su boljele prepone i oni koje nisu boljele prepone kad su sjedili u klupi, kad su bili u klupama ovdje nisu ništa znali, kad su došli u Vladu sad sve znaju, a mi ne znamo. Nadam se da mi nećemo biti tako.
Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Naravno da građani Zagreba nisu krivi za ovo, nejednakost koja u Hrvatskoj vlada niti pa su posebno zaslužni jer ono je posljedica činjenice naplata poreza prema sjedištu tvrtke a u Zagrebu su registrirane tvrtke sa najvećim financijskom moći ali ima nečeg dobrog kod ovih siromašnih krajeva, znate Brodsko-posavskoj, Međimurskoj, Krapinsko-zagorskoj, to se ne može dogoditi da netko gradi javni wc za 15 tisuća eura.
U ime kluba nacionalnih manjina Deneš Šoja. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjednice Sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Želim učestvovati u ovoj raspravi jer cijenim da je predlagatelj dao određenu argumentaciju isto tako i Vlada je na određen način dala odgovor na to sve skupa. Međutim ja želim naglasiti jedan momenat o kojem je ovdje bilo riječi. Više puta riječi o administrativno-stručnom kapacitetu naših i lokalnih i drugih asocijacija koji bi trebali da rade na angažiranju i polučivanju tih sredstava. Prije dva dana kad smo raspravljali o zakonu o poljoprivrednom zemljištu tada se konstatiralo da gotovo 200 lokalnih samouprava nisu bili spremni da donesu svoj program. Nema tu kolege Vinkovića da on to potvrdi ili demantira. Ja sam uvjeren u to da gotovo 30% a možda i 40 ili veći postotak lokalnih samouprava nije ovog trenutka spremno a pogotovo po kriterijima EU da provede jednu složeniju i po veličini, po iznosu veliku javnu nabavu. To je jedan vrlo veliki problem. Prema tome mislim da je to jedan momenat koji moramo imati u vidu. S druge strane u toj sferi također ako ne napravimo značajan iskorak da se do građevinske dozvole, odnosno do potvrđivanja glavnog projekta dođe u roku od par mjeseci a ne dvije do tri godine, pa onda nakon toga javna nabava itd. mislim da mnoge lokalne samouprave tada puno neće učiniti i ovo što je doktor Burić rekao, taj virtualni novac onda neće dospjeti na naša područja. Ja moram naglasiti s obzirom da i sam se nalazim na tom području odakle ta inicijativa potiče da imam 40 godišnje iskustvo u realizaciji tih investicijskih programa što infrastrukturnih objekata društvenog standarda pa nešto i u gospodarstvu i mogu reći i dan danas se bavim s time za svoju općinu i pomažem i drugima naravno. Nekada je recimo rješavanje te problematike, papirologije kako mi to kažemo. Radilo se 80% ili 75-80% recimo u našem slučaju u Belom Manastiru, nešto malo u Osijeku i eventualno tu i tamo trebalo se doći u Zagreb. Međutim sada je situacija bitno drugačija, razvoj događaja nametnulo je da se više praktički mi u Belom Manastiru gotovo ništa ne možemo riješiti ili vrlo malo iako se dozvole tamo izdaju, nešto u Osijeku, a najviše je to centralizirano pa se rješava u Zagrebu. Ja to prihvaćam kao objektivnu činjenicu i okolnosti i to vjerojatno tako i treba biti. Samo je problem u tome što naše ruralne sredine nisu još dorasle da tako komuniciraju i da to rješavaju internetom itd. Prije dan, jedan molio sam isto kao i što kolega Vinković i ministra poljoprivrede vezano za centraliziranje i za dostavljanje tih podataka kod naših poljoprivrednika radi poticanja i svega ostaloga i dobio sam odgovor koji me praktički zadovoljava da jednog dana i oni neće trebati dolazit u Osijek umjesto u Beli Manastir nego će i oni to rješavati internetom. Međutim ja mislim da će tu biti još dosta problema dok se stvori jedna takva klima ali molim, to je objektivna činjenica i mi tu sigurno ne bi ni mogli ni smjeli napraviti korak nazad. Na primjeru Baranje ja moram reći da mi raspolažemo sa 55 tisuća hektara kvalitetnih oranica i preko 35 tisuća hektara šuma. Što se poljoprivrede tiče i angažman određenih sredstava kad se ona oprema modernizira, to znači za nas samo smanjenje broja radnih mjesta. Prema tome mi se moramo okrenuti i hvala Bogu ja to moram reći i pohvaliti Agrokor i Belje koji u tom pogledu traže izlaz, orijentiraju se na uslužne djelatnosti, na tercijarne djelatnosti, jer samo tu ima mogućnosti otvaranja novih radnih mjesta i za razvoj raznih oblika turizma i za radno intenzivne poljoprivredne kulture treba učiniti velika ulaganja. Prema tome sada se već postavlja bar kod nas, da li ulagati u objekte infrastrukture i društvenog standarda ako paralelno to ne pratimo sa gospodarskim razvojem jer nam se onda dešava jedna situacija da od 100, 150 domaćinstava u jednoj ulici je izgrađen i vodovod i plin i kanalizacija, nema 4 domaćinstava koje su u mogućnosti da se na to priključe. Prema tome zalažem zato apsolutno da se ulaže u gospodarstvo u otvaranje novih radnih mjesta jer i to moram reći nažalost jedan poražavajući podatak u zadnjih mjesec dana u Osnovnoj školi u Dardi broj učenika je smanjen za 18. Mladi ljudi sa djecom odlaze u Kanadu i u Australiju i ne znam kuda. Prema tome i to je jedan proces koji mi teško možemo zaustaviti ali ipak moramo biti optimisti i raditi na tome da što manje bude takvih problema. Izlaz vidim kao što sam to malo prije naglasio ulaganja tih sredstava u gospodarski razvoj jer bez toga mislim da nam se ne piše dobro. Sada bih kolegi Lesaru htio odgovoriti ali vidim da ga nema. On je govorio nešto o Međimurju, a ja bih mu mogao odgovoriti sada da je nekada iz Međimurja je narod došao vlakom bez voznog reda i dolazili su kao sezonci u Baranju, a sada je situacija obratna. Mi bi bili sretni i presretni po mnogim pokazateljima da se možemo mjeriti sa Međimurjem Baranja kao cjelina. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolega Šoja to je Međimurje, ne Međumurje. Dinko Burić replika.
Poštovani kolega Šoja nadam se da ćete se složiti s nama i kada se bude glasalo. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro ali nemojte ajd barem je lijepo čuti da priznate bar da smo u pravu. Ali onda sami kada dignete ruku suprotno ne znam, onda je bolje i ne reći ništa. Prvo želio sam replicirati na ono što ste rekli administrativno stručni kadar, ne, ne radi se pričali smo o tri preduvjeta to su pripremljeni strateški dokumenti da bi se mogli koristiti, pripremljeni projekti i odgovarajući administrativni kapaciteti. No s obzirom da dolazite iz kraja odakle i mi iz kluba HDSSB-a evo možda je dobro još jedanput naglasiti pitanje, govorili smo o tzv. virtualnim novcima, ne oni nas čekaju samo trebamo sve napraviti da ih dobijemo. Ali evo upravo i na portalima se može vidjeti ono što smo iskazali kao bojazan koliko će Hrvatska u konačnici imati raspolaganja, danas se raspravlja u Bruxellesu o tome. Evo vidimo da je Sloveniji recimo srezano drastično s 4,3 milijarde na 2,7 ili 8 od onih 13,7 milijardi što je bilo predviđeno za Hrvatsku onih 9,9 sve zajedno iz kohezijskog fonda 8,7milijardi nema podatka koliko će biti ali ako je rezano svima među ostalim i Njemačkoj onda je sigurno da će biti srezana znatno sredstva i Hrvatskoj. Nadam se samo da nećemo doći u situaciju da nam u konačnici članarina bude veća neko što ćemo povući sredstava. Mislim da će uvijek biti malo više odobreno ali ako budemo nespremni dočekali povlačenje onda ćemo skupo plaćati to što smo postali članica EU.
Hvala lijepa. Replika Zoran Vinković.
Evo uvaženi kolega Šolja, meni je stalno Slavonija na pameti pa onda mi izišo i Šolja od šokca, nije ništa uvredljivo. Ali slušajući vaš govor ja bih da ste stavili potpis na ovaj zahtjev na ovu interpelaciju i bilo bi to puno bolje. Ali mogu se složiti u jednom da konačno netko iz Kluba nacionalnih manjina ali isto tako iz ovog dijela koji podupire rad Kukuriku koalicije i revno diže ruku za sve moguće zakone, ja shvaćam vaš položaj da se razumijemo, ako ne dignete ruku neće vjerojatno dobiti niti jednu lipu iz ili kunu iz državnog proračuna. to je radio HDZ isto sa nacionalnim manjinama, isto strankama i s nezavisnim zastupnicima koji su podržavali Sanaderovu i KOsoričinu vladu i to je ono što trebamo mijenjati. Jedini model koji to može promijeniti je decentralizacija. Decentralizacija gdje vi kao načelnik ćete imati više sredstava u onom općinskom proračunu Kneževih Vinograda gdje nećete morati i mimo vlastitog mišljenja dizat ruku ovdje kao zastupnik, nećete morati obijati pragove ministarstava i gdje ćete moći realizirati projekte i gdje ćete možda čak imati sredstva za projekte za EU fondove. To je jedni izlaz iz ove situacije. Ovako ćemo mi dugo vremena ne samo baranjci, nego i slavonci ići brati šparoge u Njemačku. Ne u Međimurje u Njemačku brati šparoge mukotrpno.
Odgovor na repliku Deneš Šoja.
kolega Vinkoviću ja želim vama odgovoriti, ja sam u svojoj raspravi naglasio da nastojim činjenice i situaciju sagledati realno i objektivno, neovisno radi o Vladi s lijeve ili s desne strane. Prema tome, to je moj osnovni moto i ja bar tako pretpostavljam da je za određeni proces koji je u društvu krenulo bili smo za promjene, to teče, nema koraka nazad, moramo bit optimisti i ja nisam za to da se pravi pod svaku cijenu nekakva revolucija koja bi samo veće štete napravila. Bez obzira tko vladao ja nastojim gledati realno i objektivno, da u interesu i Baranje i Osječko-slavonske županije i konačno cijele Republike Hrvatske.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Zlatko Komadina.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Pa meni se čini da cijelo vrijeme zapravo raspravljamo, ne čini mi se nego tako je, o ključu trošenja sredstava, a da nije dovoljno rečeno i tu moram priznat da malo kritički bih rekao i gospodinu zamjeniku ministra, mislim da je jače trebao naglasiti ne samo on nego i prije u smislu komunikacije prema javnosti o tome da ako sam ja dobro čuo, a čuo sam gospodina zamjenika da ćemo mi s ovakvom podjelom ukupno lokaciju imati veću nego što bi imali s onakvom podjelom. To ste rekli s ove govornice. Ako je to točno, nema razloga sumnjati da je točno jer to je vjerojatno bio onda razlog ove podjele, makar dodatna argumentacija za razlog ove podjele je bila da se mogu financirati i neki projekti u Gradu Zagrebu. Po meni je svaka logična država će učiniti podjelu onakvom da može privući što više sredstava i učiniti naravno sve da ih pošteno podijeli po pravilima igre unutar vlastite kuće. Prije svega to je napravila i ne treba ići daleko Poljska. Poljska je zemlja koja je povukla čak preko 100 jer su imali i prekograničnu priču. Povukli su apsolutno sve što su povući mogli, ali su Poljaci na vrijeme krenuli, a ne komercijalni HDZ-ova Vlada koja nije pripremila ni sustav ni ljude za pripremu projekata niti donijela pravila igre, niti pripremila projekt. Imamo sad što imamo, jedino što imamo nešto projekata šta god netko rekao, imamo o zaštiti okoliša i nešto kroz vodno gospodarstvo. Mi prometnih projekata još spremnih nemamo jer to nije tako lako ni brzo, imamo nešto sitno, ništa spektakularno, a Poljaci su učinili to da su svoja vojvodstva obučili, da su jasna pravila igre rekla koliko ide njima za njihove projekte, a koliko ide kroz njih za nacionalne državne projekte. Onda su podijelili svaki svoje vojvodstvo na tri dijela, ajmo reći naše županije samo … županije smo presitni, njihova vojvodstva imaj par milijuna ljudi. Onda su podijelili na perspektivne, neperspektivne i srednje kategorije. Financiranje se vršilo samo u perspektivnim i ovim srednjim, a onima koji su proglašeni neperspektivnim nije išla ni lipa. Drugim riječima otprilike poruka, vi koji ste tamo sami ste izabrali da ste tamo. Prema tome, moramo bit pošteni sami prema sebi, ne možemo mi sve, moramo uložiti novac tamo gdje će on najprije i najbrže dati efekt što će reći da stvara opet novu vrijednost, novi društveni proizvod. E sad, također sam pobornik toga da podjelu treba mijenjati čim se steknu uvjeti za promjenu, znači nakon prve tri godine ako Zagreb postigne tu stopu, a postići će, treba izaći iz te podjele da bi drugi mogli nastaviti koristiti i tako sve to skupa do konačne priče. A konačna priča u Hrvatskoj koja je početna bila, sad se promijenila, već HDZ nije htio to napraviti, je bila pet regija, Zagreb i četiri regije, dvije kontinentalne i dvije jadranske. Jer ljudi se kod nas boje i ja tako i smatram vašu diskusiju, da ukupna alokacija neće biti pravično dijeljena ukoliko ne budu i pravila igre takva što će reći kroz statističke regije unaprijed podijeljena. Ja se duboko nadam, nemam razloga sumnjati u to da to ne bi smjelo biti tako. Naime, nije pošteno ni fer da se izvlači novac putem jedne regije ili jednog dijela neke regije, a da se troši u nekom drugom dijelu regije koji sam po sebi to pravo imao ne bi. I mislim da treba koristiti priliku podjele, to sam govorio stalno i govorit ću naravno i uvijek, i dalje da treba koristit priliku statističkih regija da ujedno krenemo putem novog teritorijalnog preustroja Republike Hrvatske jer Hrvatska kad se pogleda iz aviona vidi se Grad Zagreb i četiri regije, iz aviona. Ali naravno da to ne može preko noći, to znači ukidanje županija odnosno zbrajanje da tako kažem županija jer jednostavno vi morate imati veći kapacitet, morate stvoriti veći prostor, veći broj ljudi jer taj veći broj ljudi imaju veći potencijal, imaju od sveučilišnog središta do toga da jednostavno veći kapacitet ljudi stvara i potencijal i ujedno ima resurse veće nego što ima neki mali prostor sam po sebi. Tako da mislim da su argumenti za ovo ako sam dobro pratio ovu podjelu jer se sad napokon izračunalo da bi na ovaj način dobili više u prve tri godine i da će se poslije toga ići u promjene. Ima još jedan dodatni argument, da bi se neki zajednički projekti koji su u interesu za cijelu Hrvatsku mogli financirati vrlo vjerojatno je potrebno da je taj prostor onda u jednoj cjelini kao što je npr. pruga ajmo to tako reći ili nešto drugo. Ali svrha fondova Europske unije nije da radi svak što hoće, svrha fondova Europske unije, oni se i zovu kohezijski fondovi, a zašto se zovu kohezijski, pa zato da bi se podigao razvoj svakog dijela Europe barem do te razine 75% razvijenosti, a zapravo svrha toga svega je, barem po meni a mislim da je tako i po europskim pravilima bilo, da se spriječe migracije stanovništva da ne bi stanovništvo iz nerazvijenih regija išlo u razvijene, da ne bi iz nerazvijenih država išlo u razvijene države. Znači da stanovništvo se zadrži na svom prostoru svugdje tamo gdje može, gdje ima resursa da može biti. Zato kažem, bilo bi dobro čuti koliko je sa ovom podjelom alokacija veća, a onda bi bilo pravično da tu razliku alokacije se onda upotrijebi u gradu Zagrebu, a ne više od toga.
Replika Dinko Burić.
Poštovani gospodine zastupniče, prije svega ne može bit razlike u alokaciji. Podjela na dvije ili pet regija opet podvlačim za Hrvatsku su sredstva određena u Bruxellesu. Koliko ćemo mi, kad pričamo o alokaciji, to su dodijeljena sredstva, dakle ono što ćemo imat maksimalno moguće iskoristiti. I imali mi jednu, dvije ili pet regija Bruxelles će odrediti koliko novaca je za Hrvatsku određeno. Međutim, o tome na koliko ćemo statističkih regija podijelit Republiku Hrvatsku i kako ćemo se pripremit ovisi koliko će u konačnici tih novaca u Hrvatskoj onda i završiti. Slažem se s vama da je u prošloj Vladi puno toga uglavnom se vodilo računa o tome da se završe pregovori i u redu je. Trebalo je svladat mnoge prepreke, treba priznat da je to bilo teško i da je napravljen velik posao. Međutim, kad kažete nije napravljeno ništa na pripremi za ovo, već 14 mjeseci sadašnje Vlade je prošlo, a nije baš ništa napravljeno osim što je napisano evo u ovom Izvješću da je osigurano 120 milijuna kuna za pomoć svima koji će željet koristit ova sredstva, a to nije dovoljno ni za financiranje jednog projekta. Evo ja sam rekao samo jedan da pomogne za kampus Sveučilištu u Osijeku, a kamoli za cijelu Republiku Hrvatsku. I dobro ste rekli. Radi se, podjela na statističke regije, radi se o pravednosti. To je ispravna riječ i u potpunosti se s vama slažem kao što se slažem s vama i s onim da je Hrvatskoj nužan novi teritorijalni preustroj, ali i stvarna fiskalna decentralizacija …
Hvala. Odgovor na repliku Zlatko Komadina.
… [[Govornik naknadno uključen.]] upravo zbog, između ostalog pripreme za korištenje fondova i provedbe korištenja fondova formirano Ministarstvo regionalnog razvoja kao krovna institucija. Ostala su prateća zadužena za pojedine hajmo reći tematske segmente ne znam promet, okoliš itd. Znači, ta je struktura trebala bit postavljena daleko ranije. Prije su bili određene agencije koje su to nešto radile, ali nije bilo osigurana sredstva ni za kadrove, ni za edukaciju kadrova, nit su ti kadrovi u dovoljnoj mjeri stvoreni, niti su bila dogovorena pravila igre odakle i tko i kako će financirati onih 15% koje treba lokalna, odnosno lokalna koje treba domaća komponenta, a niti je bilo rečeno, moram priznati ja to ni sad do sad ne znam, koliko će biti nacionalno kandidirano, a što će biti lokalno kandidirano da tako kažem.
I Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Komadina s vama se u dobrom dijelu, većem dijelu vaše rasprave slažem i zapravo me čak i iznenađujete pozitivnim razmišljanjem. Naime, govorili ste o tome da je zapravo ideja Europe da se stanovništvo zadrži, da ne migrira iz određenih područja u nekakva područja koja su bolja. Međutim, migracija se već dogodila. Politika ovih Vlada, evo samo da vam kažem na primjeru Brodsko-posavske županije koja je fiskalno najgora županija u državi Hrvatskoj, da smo '91. godine imali 188000 stanovnika, 2001. 176, a sada je Brodsko-posavska županije 2011. godine popisom utvrđeno da ima 158000. Dakle, za 10 godina 10% je izgubila broj stanovnika. To je strašno. A dobro ste rekli i to da bismo trebali, ma možda i pod hitno razmišljati i o administrativnom preustroju Hrvatske. Jer dio teritorija, hajde recimo 5 slavonskih županija zaista imaju mnoge zajedničke i resurse i interese koji bi se onda daleko lakše mogli, dakle iskorištavati, provoditi određeni projekti i programi. Evo primjera regionalni vodovod istočna Slavonija koji se provodi na području tri županije, pa onda što kažete p pruge, mostovi itd. Dakle, postoji, a osim toga bi sasvim sigurno smanjili, okrupnili taj fiskalni kapacitet 5 županija i time zapravo mogli i veće projekte realizirati a putem kohezijskih i strukturnih fondova. To je zaista nasušna potreba, ne samo statistička podjela na pet regija, negoli i administrativni preustroj kojim bi se smanjio broj ovih jedinica silnih koliko ih ima 550, je li, 550 jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave.
Odgovor na repliku Zlatko Komadina.
Pa gledajte, što se mene tiče kucate na otvorena vrata. Ja sam pisao dio programa Kukuriku koalicije vezan za decentralizaciju. Druga stvar, predsjednik sam bio prvi zajednice županija i zalagao sam se, zalagat ću se uvijek za decentralizaciju Hrvatske. Decentralizacija Hrvatske je po meni nužnost iz dva razloga ne samo pravednosti, nego veće efikasnosti i korištenje upravljanja resursima koje Hrvatska ima jer je uvijek upravljanje bliže prostoru kvalitetnije nego upravljanje dalje od tog prostora bez obzira što će netko reći da Hrvatska nije velika. Ali reforma ne može ići preko noći. Mi nismo spremni za reformu, jer za reformu nije do sad napravljeno ništa. Danska je radila reformu 7 godina i onda je provela i sve reforme u Europi su vam smanjivanje broja administrativnih jedinica, osim Francuzi imaju svoju jednu specifičnost. Ali Francuzi imaju veliki broj općina jer je to njihova tradicija, ali pitanje njihovih ovlasti je malo drukčije. Međutim, svi su išli nakon reforme na smanjivanje regija broja, a povećanje jel' regije kao takve, isto tako i samoupravnih jedinica. Da to otprilike kažem jednostavno, ne možete imati općine ako ne treba vam vrtić ili ga nemate. Ne možete imati ne znam ako nemate osnovnu školu. Ne može biti regija ako nema sveučilišta. Mislim neke stvari se moraju jednostavno, ali za 2017. je kasno mi najranije bi provedbu mogli provesti novog ustroja 2017. na lokalnim izborima, ne možemo sada. Ali, objektivno ako ćemo napraviti pravu na kako bi rekao argumentima utemeljenu reformu mislim da je to 2021., lokalni izbori 2021. po nekom regionalnom modelu. Jer kod nas će biti otpor iz svih političkih struktura jer svatko gubi svoje pozicije itd., znate kako to već kod nas ide. Prema tome, mislim da se ujedno ova europska priča mora koristiti i iskoristiti za buduću regionalnu priču.
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. Kolega Vinković, replika.
Uvaženi kolega Komadina jedan razuman govor, odnosno govor razuma ja nisam drugo ni očekivao od vas to je možda ono pravo lice SDP-a koje razmišlja. No, nema ovdje povećanja sredstava. Dakle, nama je namijenjen određeni iznos bez obzira koliko mi imali statističkih regija. I nećemo mi povući, pitanje je da li ćemo povući sva ta sredstva, da li smo uopće pripremljeni svi zajedno za povlačenje tih sredstava. Da li je Vlada pripremljena, da li je ministarstvo pripremljeno. Ne možemo prebacivati sve na jedinice lokalne samouprave. Evo primjer, gradi se kanalizacija-prečistač, morate platiti prvo projektnu dokumentaciju koja mora biti usklađena s EU, to rijetki slavonski gradovi mogu, općine ne mogu nikako jer imaju vrlo male proračune. Mora dakle biti usklađena sa standardima EU. Poslije raspisivanja natječaja odabire se itd., vadi se građevinska dozvola, pitanje imovinsko-pravnih odnosa, pitanje svih zakona koji su mogući. I ono što meni nije jasno, dakle mi povlačimo sredstva iz EU. Na sve te projekte država ubire PDV od 25%, Hrvatske vode ubiru vodni doprinos i to povećava investiciju možda još jednom ili upola povećava investiciju. A vratiti ću se sad malo na Slavoniju i Baranju. Dakle, ova podjela kao strateška podjela nije stvar vjere i nadanja. Mi se nadamo već 20 godina da ćemo izaći iz onog gliba, a u glibu smo ne zahvaljujući nama nego hrvatskim vladama svim dosad.
Hvala. Odgovor na repliku, Zlatko Komadina.
Gospodine Vinkoviću ja vas ne mogu uvjeriti naravno u vaše stavove, ali oni polaze od toga da unaprijed predmnijevate da ćete biti prevareni. Ja nemam razloga nijednoga ne vjerovati Vladi RH ne samo ovoj koja je moje stranke nego ni prethodnim vladama. Vlade RH bi trebale pošteno raditi u interesu naroda RH. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nemate, niste dobili riječ kolega Vinković. … [[Upadica se ne razumije.]] Čujete se i bez mikrofona. U ime Vlade zamjenik ministra regionalnog razvoja i fondova EU Jakša Puljiz, završna riječ.
Evo uvažene zastupnice i zastupnici ja se na kraju prije svega moram zahvaliti na ovako iscrpnoj raspravi. Zaista je bila duga, puno se toga čulo. Mislim da je uvijek dobro kad u Saboru raspravljamo o EU fondovima. Zadnja prilika je bila kod Izvješća o korištenju EU fondova i nakon toga je još bilo par zakona koji se tiču korištenja EU fondova. I ono što se meni ovako čini, sad da kažem neformalnije da bi svakako bilo dobro da se i zastupnici podruže koji put sa Ministarstvom regionalnog razvoja i EU fondova. Mi smo spremni vam dati puno detaljnije informacije o tome kako se pripremaju projekti, kako se financiraju, kako se troše sredstva tako da imate još potpunije informacije. Da se vratimo na današnju glavnu temu, ja ću iznijeti nepobitne činjenice a koje su navedene u odgovoru Vlade vezano za samu interpelaciju. Podjela Hrvatske na dvije regije je učinila to da se korisnicima sredstava iz EU fondova sa područja sjeverozapadne Hrvatske olakšalo korištenje tih istih sredstava budući da im se omogućilo da sredstva mogu koristiti po istim inicijalnim uvjetima kao i sva druga područja RH. Da se to nije dogodilo, da Vlada nije reagirala u tom slučaju bi korisnici sjeverozapadne Hrvatske prema našim proračunima morali osigurati dodatnih 300 milijuna eura za sufinanciranje projekata. A mnoga od područja koja su se spominjala u izlaganju kolege Lesara vezano za fiskalne kapacitete županija slična je stvar i sa lokalnim proračunima se odnose na područja upravo u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Pa držim da smo zaista na taj način izravno pomogli prijaviteljima sa tih područja da prijave veći broj projekata i da provedu veći broj projekata. Druga važna stvar osigurali smo veću fleksibilnost u prijavljivanju projekata budući da su pravila koja ograničavaju usmjeravanje projekata na određene teme sad relaksiranija, budući da su sve regije označene kao najslabije regije. A za najslabije regije prema novoj regulativi kohezijske politike se dopušta širi izbor područja u koja se mogu usmjeravati sredstva iz EU fondova. Što se tiče Grada Zagreba, nesumnjivo je da uključenost Grada Zagreba povećava ukupne apsurdski kapacitet. Zašto nam je to važno? Važno nam je zbog toga jer znamo da iskustva zemalja članica, prije svega novih zemalja članica pokazuju da korištenje EU fondova u početku je povezano sa slabijom apsorpcijom. I u tom smislu sigurno je da Hrvatska nažalost neće iskoristiti sva raspoloživa sredstva koja su na raspolaganju, nego manji iznos od toga. I zbog toga, ponavljam ono što je već toliko puta rečeno od strane Vlade, ovdje nije pitanje da će se netko ostat zakinut za neka sredstva iz EU fondova, ovdje je pitanje samo da li će Hrvatska imati dovoljno pripremljenih projekata i kapaciteta da ih provede. A sa ovom promjenom mi smo omogućili, mi smo povećali taj kapacitet jer sad je potrebno manje sufinanciranje za veliki dio korisnika, radi se o području u kojem živi 1 800 tisuća stanovnika. I Grad Zagreb sigurno može dati tu značajan doprinos, pogotovo u nekim specifičnim područjima gdje ipak se mora priznati da ti strateški projekti na području Grada Zagreba su značajni za cijelu Hrvatsku, govorim prije svega o području istraživanja i razvoja. Međutim, Hrvatska vlada će i dalje pozorno voditi računa o tome gdje sredstva iz EU fondova na području Hrvatske završavaju, koja područja se usmjeravaju. I mislim da je to ono što je bila poanta većine izlaganja, dakle strah, bojazan da će ta sredstva završiti u krivim rukama, odnosno u rukama razvijenijih područja na štetu slabije razvijenih područja. Ali ja ponavljam Hrvatska vlada ima itekako instrumente da osigura da se sredstva usmjeravaju onim najpotrebnijim. I ako npr. Slavonske regije imaju 85% osiguranih sredstava iz EU fondova, Hrvatska vlada može donijeti odluku da se za ta područja osigura dodatnih 5% sredstava iz državnog proračuna, to ćemo napravit, to je upravo ono što sad radimo. Dakle, ono što sad radimo, je radimo financijski model kojim ćemo definirati pravila igre i osigurati da postoji i dostupna kreditna sredstva, vrlo povoljnim kamatnim stopama i za privatni sektor i za dio javnoga sektora. Naravno da se očekuje i angažman i lokalnih jedinica. Ono što nećemo dopustit je da se vode lokalne investicijske politike na način da se lokalna sredstva čuvaju za provođenje nekih projekata koja nisu sufinancirana od strane EU fondova, a mogli bi biti. I to je poanta cijele priče o sufinanciranju. Dakle, ja bi zaista volio da se fokusiramo na pitanje pripreme projekata, ovo pitanje će netko zakinut oko korištenja sredstava iz EU fonda je izlišno pitanje. Kad govorimo o alokaciji na razini RH ona je određena tzv. pravilom o capingu, dakle caping jedno pravilo gdje je EU određuje koliko maksimalno neka zemlja može primiti sredstava i to je sad neovisno o podjelama na statističke regije, tako i za Hrvatsku vrijedi taj caping. On iznosi 2,36% bruto domaćega proizvoda godišnje, dakle maksimalni godišnji transfer koji možemo dobiti ne smije priječi 2,36%, ali pitanje gdje će ta sredstva u okviru Hrvatske završavati je naše pitanje. A veliki dobitak koji je napravljen ovom promjenom, nemojmo to zaboravit, nemojmo to ispustit iz vida je udjel sufinanciranja za korisnike sa područja sjeverozapadne Hrvatske. I koju god podjelu složili uvijek ćete imati neku, neki dio Hrvatske koji neće moć bit kategoriziran kao najslabije područje u idućih 14 godina i taj dio Hrvatske će onda morati izdvojit više vlastitih izvora i to je taj gubitak, neki će biti zakinuti. Zato ja kažem da će neki, ako napravimo drugačiju podjelu neko će bit zakinut u Hrvatskoj, da li će to biti netko u Međimurju ili će to bit neko u Gradu Zagrebu, o tome možemo raspravljati, ali netko će morati osigurat dodatna sredstva, evo. Zahvaljujem na pažnji svima i na izlaganju, a bilo je zaista zanimljivo.
Hvala. Replika Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Puljiz sami ste rekli da ste zadovoljni, evo ovako velikom raspravom, ja bi bio evo još zadovoljniji da smo ovakvu jednu raspravu imali u Hrvatskom saboru prije tog moljenja Bruxellesa da evo imamo u Hrvatskoj dvije statističke regije. Onda bi vjerojatno jedna šira znanstvena rasprava, ne samo saborska dovela možda i do drugih rješenja. Možda ne bi bilo tolikog pritiska, tada bivšeg potpredsjednika Vlade itd. itd. I nije istina da, da ni jedan drugi model bi ostavio neku drugu regiju. Probajte izračunati ove podatke ovdje, ne samo broj stanovnika, nego i bruto nacionalni dohodak ove podjele koju smo predložili na 5 statističkih regija omogućava praktično jednako ravnomjeran razvoj cjelokupne Hrvatske. Rekli ste sami i s tim ću i završit, Portugalci, Irci su došli pameti nakon 3 godine, mi ćemo doći nakon 7 godina. A u tih 7 godina Slavonija i Baranja će sve više, i drugi nerazvijeni dijelovi Hrvatske, sve više i više zaostajati za ovim najrazvijenijim dijelovima Hrvatske i to je činjenica, to je matematička logika, nema druge logike, matematička. Jer ako dijelite svoj udio koji je 20 i morate podijelit s nekim drugim, ostat ćete na 2 ili 3, jer će vam ovaj bogatiji, snažniji uzeti ne pola, uzet će vam možda i sve. I to je to.
I Zlatko Komadina replika.
Ja sam možda krivo čuo, vjerojatno sam krivo čuo, sad ste rekli gospodine Puljiz da je alokacija ista nevezano za teritorijalne podjele, jel tako? Znači da jedina ušteda od načina podjele Hrvatske je to što ćemo morat dat manje domaćih sredstava zbog ovakve podjele jer bi inače morali negdje davati 40%, a ne 15, jel tako? To bi u naravi bilo to i to je tih nekih 300 milijuna što je isto vrijedno, što je isto dobro. Da što je isto dobro, ne nego cijela ta regija u koju spada ne pretpostavljam. A to gospodin Puljiz može objasniti. I dobro je da imamo uštedu na vlastitom učešću, samo kažem kad se to iscrpi treba onda mijenjati ustroj. Treba mijenjati ustroj nakon te tri godine. I dobro je to što može se aplicirati širi broj vrsta projekata. Samo se s jednom stvari tu ne slažem ili opet nisam dobro razumio što je isto moguće, teško da možemo svi razumjet sve. Za domaću komponentu ja ne znam tko misli da lokalna samouprava uopće ima novca za domaću komponentu. Ja sam i prošloj Vladi HDZ-a govorio da za ozbiljne projekte pogotovo pretpostavljam za državne projekte nazovimo to tako, državnog značaja. Valjda će država osiguravat domaću komponentu, ali i za velike neke županijske projekte koje to županije sa sadašnjim fiskalnim kapacitetom imaju novca za domaću komponentu. i to ne smije biti ograničavajući faktor plasiranja projekata nego mora se jasna pravila igre napraviti da se osiguraju sredstva za tu domaću komponentu. Mislim govorim iz vlastitog iskustva. Jedan od najvećih projekata koji uopće financira EU u pretpristupnoj fazi je projekt centralne zone za gospodarenje otpadom u Primorsko-goranskoj županiji od 2 i 25 više milijuna eura i koja županija se iskilavila da nađe svoju komponentu.
Odgovor na repliku, zamjenik ministra Jakša Puljiz.
Šta se tiče sredstava za financiranje podaci Ministarstva financija za lokalne proračune govore da otprilike imamo bez grada Zagreba svake godine oko 2 milijarde kuna ulaganja u nešto što se zove nefinancijska imovina odnosno investicije. Dakle sigurno da među te dvije milijarde kuna na lokalnoj razini postoji dobar potencijal da se i sufinancira i EU projekt. Naravno da neće biti dovoljno i upravo zbog toga mi trenutno sa Ministarstvom financija radimo model da osiguramo sva moguća dodatna sredstva djelom iz kredita a djelom iz državnog proračuna ali da će lokalna samouprava morati sudjelovati u sufinanciranju EU projekata to je sigurno samo ne svi isto i ne svi po istim pravilima.
I završna riječ u ime predlagatelja. Kolega Dinko Burić.
Poštovane kolegice i kolege. Prvo bih u svezi vaše replike gospodine Komadina, dakle dobro ste razumjeli alocirana odnosno doznačena sredstva koja su predviđena za Hrvatsku su definirana i ona ne mogu biti drugačija. To ne ovisi o Hrvatskoj no podjela na regije je nešto što jest u ingerenciji na statističke regije, što je u ingerenciji države i o toj podjeli može ovisit dakako kao i o pripremljenosti koliko ćemo u konačnici sredstva povući. Ja bih se isto evo na kraju ove višesatne rasprave zahvalio svima koji su sudjelovali u raspravi pa bez obzira koliko nas je ostalo ovdje. To ipak je glas javnosti. Ne pričamo mi ovdje ovo što mi sami razmišljamo. Samo mi razmišljamo nego i zastupamo mišljenja građana iz područja iz kojih dolazimo. Gospodinu zamjeniku ministra zahvaljujem se također na strpljivosti. Volio bih pa i na želju da se argumentirano raspravlja, volio bih kad na kraju onda ova naša rasprava ipak ne bi završila samo na taj način kako to obično završava. Raspravili smo, zaklopili ili tu ušlo, tamo izašlo, nego da ipak nešto od ovih argumenata barem prenesete i razmotrite u okviru svoj ministarstva pa onda i Vlade RH. Mislim da ste mogli čut zaista i dobronamjerne a i argumentirane primjedbe na ovakvu podjelu. Kad je u pitanju 300 milijuna eura koliko ste rekli da je ušteda ovakvom podjelom na dvije statističke regije u RH kojima je pomognuta sjeverozapadna Hrvatska. Ja se slažem s time da je potrebno svaku lipu uštedjet i pomoći svakoj regiji a osobito onoj koja je nerazvijena. Je li sjeverozapadna Hrvatska bez grada Zagreba po onoj staroj podjeli na tri, tu ste bili u pravu gospodine Komadina je prelazila 75% razvijenosti. Mislim da je bilo 78,3 ako se ne varam. I da za nju bi vrijedilo pravilo da mora, odnosno da može bit ona druga regija, regija u tranziciji, dakle da bi mogla maksimalno očekivati sufinanciranje do 60%. I dobro je da se to promjeni za one koji su nerazvijeni. Međutim opet ćemo postaviti logičko pitanje. Ako ste pomogli cijeloj državi i tim županijama time što ste promijenili situaciju sa 3 statističke regije i tako uštedili 300 milijuna eura. Recite mi ne biste li tu istu uštedu napravili da ste napravili 5 regija. Ušteda bi ostala. Sjeverozapadna Hrvatska ne bi morala i ostala bi na 50,2% umjesto 78,3%. Jedino tko bi morao plaćati veći udio u tome jest grad Zagreb. Ali to je danas trenutno takva situacija. Ja opet podvlačim u ime svih predlagatelja ne samo Kluba zastupnika HDSSB-a, svih predlagatelja i vjerujem u ime svih onih koji su dali potporu ovom prijedlogu, mi ni u primisli nemamo ništa protiv grada Zagreba i mogućnosti da se on razvija. To i EU predviđa da ima tri vrste tih fondova jedan je za najnerazvijenije, jedan je za one srednje, ali u isto vrijeme to je onaj tzv. ako se ne varam catching up ili kako se zove, dakle obveza da se time što se pomaže nerazvijenima ne smije spriječiti daljnji razvoj i oni koji su u tom trenutku razvijeniji. Ali da ste napravili podjelu na 5 regija, sada pogledajte šta biste napravili, rasteretili biste sjeverozapadnu Hrvatsku super, stavili biste ih u bolji položaj nego što ste ih sada stavili, time što ste dodali Slavoniju i Baranju njima jer bi bili na 50,2 pa bi trčali do 75 duže i više novaca povukli. Ne bi naštetili Slavoniji i Baranji kao što jeste naštetili jer ste nas tom podjelom umjetnom preko noći sa 40 podigli na 64% odnosno zadnji podatak evo sada da je 61%. To je vjerojatno bio stari kažu da je za 2011. 61 ako ne varaju statistički pokazatelji. A s treće strane, dakle pomogli bi sjeverozapadnoj, ne bi naštetili Slavoniji i Baranji. A znate kome biste podjelom na 5 regija još pomogli? Dalmaciji. Da, trebalo je razmisliti i o podjeli jadranske Hrvatske na dvije regije jer i tamo podsjetit ću vas 4 dalmatinske županije Zadarska, Šibensko-kninska, Splitsko-dalmatinska i Dubrovačko-neretvanska županija su zajedno sa Istarskom i Primorsko-goranskom županijom, dobro i sa Ličko-senjskom županijom, Istarska županija i Primorsko-gorska županija su uz Grad Zagreb najrazvijenije regije. Da su zasebno jedna regija, mi smo računali, radili smo simulaciju, da su zasebno jedna regija Istarska, Primorsko-goranska i Ličko-senjska županija pomogli bi ne bi njima naškodili jer bi zbog Ličko-senjske županije ovi su 70 ovi 76, ovi su ispod pa bi došli taman vjerojatno tu negdje na rub, a dalmatinske županije ove 4 njihov BDP ja govorim o simulaciji Dubrovačko-neretvanska ajd ona ima 14500 eura, ali Zadarska 12200, Splitsko-dalmatinska 11500 a Šibensko-kninska županija je 16.po razvijenosti u RH prema tim pokazateljima sa 10500 eura BDP po glavi stanovnika. Teoretski se i o tome moglo razmišljati. Da nije 5 ne bi naškodili ni da ste napravili 4 istu uštedu bi napravili za sjeverozapadnu Hrvatsku ne bi naškodili Slavoniji i Baranji. No, postavlja se pitanje evi i gospodin Komadina, imali ste uistinu kao da ste iz redova oporbe, iskreno ste razgovarali i razumno, dakle kada ste postavili pitanje a od kuda uopće domaćih izvora za to, bilo sa općinske, gradske, županijske ili državne razine sredstava za sufinanciranje našeg udjela. Čuli da je samo 120 milijuna kuna kap u moru potrebitih sredstava. Znate koje će biti rješenje? Gospodin zamjenik ministra je predstavljajući novu podjelu Hrvatske na dvije statističke regije, jesenas bio i u Osijeku. Ja sam s pozornošću pratio njegovo predavanje i prezentaciju u hotelu Osijek i tamo sam mu postavio jedno pitanje, a postavit ću ga i ovdje sada. Tražit će se, a vi recite da nije točno, vjerojatno kao izvor sredstava kredit i tada nije demantirano kada ste dobili pitanje jednog od slušatelja iz jedne jedinice lokalne samouprave, da rekli ste čak je bila i ona predstavnica banka mislim iz HYPO-a rekli ste da razmišljamo o tome da s obzirom da nemamo novaca ni općine ni gradovi da onih 15% sudjelovanja koje moramo osigurati riješimo na taj način da će država eto pobrinuti se da općine, gradovi, županije mogu podići kredit. Tko će u konačnici u tome zaraditi? Samo banke. Zašto? Mi smo postavili jedno logičko pitanje ako se sjećate, ja sam vas pitao a što će biti s kamatama na taj kredit ako podignete kredit od 100 milijuna kuna, hoće li se uračunati u tih 15% i kamata koje ćete morati platiti na to? Vi ste mi iskreno rekli neće. E pa sada da li je to onda sudjelovanje sa 15 ili 25% ili je to sudjelovanje sa toliko posto plus kamata? U konačnici izgubit će tko? Nećemo dobiti onoliko sredstava iz EU koliko smo trebali dobiti koja su nam doznačena nego ćemo ih dobiti manje, umanjeno za kamatu koju ćemo morati platiti banci. Perfidna igra. Tko su vlasnici banaka? Da, to nije Hrvatska država, to su oni koji nam daju novce iz EU. I zato nije čudno što smo imali prilike ne tako davno čitat kako se Njemačka pohvalila kako na svaki euro koji uloži u Mađarsku dobije nazad 1,25 euro. Ne daju oni nama novce zato što nas vole, samo ni mi ne trebamo biti glupi pa i ono što nam daju dozvolit da nam to daju da oprostite ono muda pod bubrege. To ne ide tako, ne. Dakle opasnost je u tome, ako se tako bude tražilo rješenje nalaženja naših sredstava za sufinanciranje projekata onda je to pogrešan put gospodine zamjeniče ministra i to pokušavamo ukazat, a drugog objašnjenja nismo dobili. Postavit ću još jedno pitanje sada. Cijelo vrijeme smo govorili o tome, evo 1.7. je pred vratima, Hrvatska za drugu polovicu ove godine iz tih fondova Europske unije imat će pravo povući oko 450 milijuna eura, jel tako planirano, 449. A ja sad postavljam pitanje, da ne bi bilo nesporazuma kasnije, ej Slavonci da vidimo sad zašto niste iskoristili nijedan projekt na kraju 31.12. dođemo i vi kažete čekaj pa niste iskoristili, oprostite ispričavam se, niste iskoristili nijedan projekt ali mi ukazujemo projekt i mi imamo projekt ali nemamo novaca, a vi nam niste osigurali, niti za jedan projekt nemamo dovoljno. Nije u pitanju sad samo Slavonija i Baranja, mi sad govorimo jeste li razmišljali u Vladi Republike Hrvatske imate li pripremljenih projekata i osiguranih sredstava za, dužnost je države da vodi brigu i da natjera i općine i gradove i županije da rade projekte, a vi da im pomognete osigurat sredstva da 31.12.2013. ne dođemo u situaciju da ovdje u Hrvatskom saboru raspravljamo na način da nismo povukli ni 100 tisuća eura, a ne 449 milijuna. I ja iz svega što je dosad rečeno od strane Vlade Republike Hrvatske, ne samo danas gospodine zamjeniče ministra nego i ovo što ste govorili kad smo pričali o korištenju fondova, mi pričamo o prošlosti, a cijelo vrijeme ne razmišljamo o onome što nam je pred vratima, pred nosom. 449 milijuna eura mi moramo potrošit do 31.12.ako želimo iskoristiti ono što nam pripada. Ali ja se bojim nečeg drugog, ne da nećemo iskoristit 449, to je tako jasno, da nećemo potrošit ni onih 260 ili koliko je koje ćemo morat platit za članarinu u ovih 6 mjeseci. To će bit tragično za cijelu državu, za svaku općinu, ne samo za Slavoniju i Baranju. Ima nešto što se zove izazovi za Hrvatsku i kaže ovako. Iako je hrvatska administracija ali to je ono sa jednog savjetovanja, već pripremila nacrte programa na temelju kojih bismo trebali dobiti sredstva u 2012., 2013., veliki je posao pred nama u definiranju strateških prioriteta i ciljeva kroz programe za 2014.-2020. Sada je potrebno odlučiti u što želimo ulagati u narednih 10 godina, kako se to poklapa s našim nacionalnim planiranjem razvoja te kako ćemo to dosljedno provoditi bilo sufinanciranjem EU projekata, bilo financiranjem vlastitih investicijskih projekata. O tome pričam, nema projekata. Mi kažemo imamo ih, imamo ideja, vi ste rekli to su samo idejni, barem imamo ideje. U raznim fazama imamo i puno dalje nego što su ideje ali novaca nemamo, a vi nam ne olakšavate da to napravimo. Nećemo ih nikad ni imat, ne mi nego i mnogi, ogromna većina regija u Republici Hrvatskoj jer nema 2 milijarde koliko ste rekli da se, to vam je 260, 270 milijuna eura ukupno za sve investicije ono ulaganje, a očekujemo milijardu i nešto od ovoga. Taman da sve to damo samo za to imali bismo, to bi bilo negdje 20%, jel tako. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, eto, ako bi bilo po 15% sve. Nije sve po 85%… … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, nije sve, to je točno, ali nije ni sve po 85% sufinanciranja. Bit će dobrog dijela financiranja i po 75%, ali neki i 30%, ali to nije namijenjeno samo tome, to su projekti koji su započeli i na lokalnoj razini, za komunalnu infrastrukturu i za mnoge druge stvari. Nećete zaustavit život sada da nema više ni za socijalu, ni za udruge, ni za ogrjev, ni za sve ostalo što lokalnoj zajednici ide zato da bismo sve mogli usmjerit u ovo. Dakle ozbiljna stvar. Ciljevi regionalne politike Europske unije, kohezijske politike. Bilo je o njima dosta govora, dakle konvergencija, regionalna konkurentnost i zapošljavanje i europska teritorijalna suradnja, tri temeljna cilja. Za konvergenciju to je ono što je Vlada rekla da je želja bila da svi dijelovi Hrvatske budu u tom cilju jedan jer je tu 81,5% svih sredstava, dakle to je ključ u onom drugome 16, u onom trećem 2,5%. Dakle za ovaj dio 81,5% sredstava mi smo na papiru sve to dobro napravili ali smo iz onih preduvjeta da bismo iskoristili, ajde da vam vjerujem da pripremljene strateške dokumente da vam priznam, iako sumnjam. Ali imamo tri preduvjeta pripremljeni strateški dokumenti, pripremljeni projekti i odgovarajući administrativni kapaciteti. Imamo i četvrti, a to je taj sredstva vlastita koji je isto uvijek. On nije preduvjet, on je uvjet. Mi od ona tri preduvjeta dva nemamo. Ovaj polovično vama na riječ. Nismo mi opet ponavljam protiv toga da Zagreb koristi sredstva, ali mi bismo to u Slavoniji rekli ovako. Znate, prema svemu što je rečeno ja sam to već bio napomenuo 18 od 21 hrvatske županije spada u slabije razvijene regione najnerazvijenije 18 osim Zagreba prema EU standardima Istarske i Primorsko-goranske županije. Sve su ostali ispod 75%. I sad kaže ovakva podjela gdje će i Zagreb zajedno sa Međimurjem, zajedno sa Slavonijom i Baranjom, zajedno sa ostalim nerazvijenim regijama koristiti pod istim uvjetima sredstva nije pravedno. To ste dobro rekli. Nije pravedno. Jer za Zagreb postoje sredstva, ona su osigurana isto u fondovima EU pod malo drugačijim uvjetima. Jer kod nas u Slavoniji i Baranji to bi vam otprilike bilo kao da imamo tri kotla koja su ispunjena hranom, u ovom slučaju eurima. Jedan kotao je za one najneuhranjenije, eto da tako kažem, za one koji su gladni i siromašni ili najnerazvijeniji. U njemu je najviše mesa, eura, a hrana je vrlo kvalitetna ali i najjeftinija. U drugom kotlu to su oni s normalnom tjelesnom težinom, srednje razvijeni. Oni su siti i u njemu isto ima mesa sasvim dovoljno da ne gube na težini, da malo i dobivaju, hrana je dobre kvalitete, ali nešto veće cijene. A treći je kotao za one i više nego dobro uhranjene, bogate, tj. razvijene u kojem ima također mesa hrana je također sasvim dovoljno kalorična, ali iz kotla jedu samo oni s debljim novčanicima. To je hrana koju si ne može svatko priuštiti. To je kotao u koji ne treba, zato je Europa i predvidjela da iz njega mogu zagrabit samo oni koji su razvijeni, koji imaju mogućnost osigurati svoj dio sredstava. Završavat ću. Podjela na dvije regije, statističke regije nije dobra za Republiku Hrvatsku i štetna je za Slavoniju i Baranju. Predlažemo i najbolja podjela po našem mišljenju je na 5 regija. Alternativno na 4 regije od kojih ako je 5 regija predlažemo da to bude i to je ono što predlažemo kao zaključak Saboru da se podijeli na 5 regija da jedna bude Slavonija i Baranja, 5 slavonsko-baranjskih županija s ukupnim brojem stanovnika 806000, da druga bude Dalmacija sa 857, treća Zagreb sa 792000, četvrta jugozapadna Hrvatska sa 857. U nju bi ušle osim Istarske, Primorsko-goranske i Ličko-senjske županije kako bi ih se spustilo ispod 75% i Sisačko-moslavačka i Karlovačka županije jer onda su sigurno u grupi onih slabije razvijenih regija. I peta, sjeverozapadna Hrvatska to je Međimurska, Varaždinska, Krapinsko-zagorska županije, Zagrebačka, Koprivničko-križevačka i Bjelovarsko-bilogorska županija. Sa ovakvom podjelom to je 976000 stanovnika nitko ne bi, dakle uštedila bi Hrvatska, pomogli bi sjeverozapadnoj Hrvatskoj, a ne bi naštetili nikome. Alternativno podjela na 4 statističke regije po našem prijedlogu bi izgledala Slavonija i Baranja 5 slavonsko-baranjskih županija, Dalmacija kako smo rekli, jugozapadna Hrvatska kako smo rekli Istarska, Primorsko-goranska, Ličko-senjska, Karlovačka i Sisačko-moslavačka županija, sjeverozapadna Hrvatska ista kao što je bilo u varijanti s 5 bez Zagrebačke županije. I ta četvrta regija bi bila središnja Hrvatska, grad Zagreb sa Zagrebačkom županijom gdje bi se i gradu Zagrebu spustilo s onih 110% europskog prosjeka. I točno je da bi to bila regija koja bi onda povlačila pod onim uvjetima za regiju u tranziciji. Evo, zahvaljujem se svima na strpljenju. Vama se zahvaljujem gospodine zamjeniče ministra što ste imali strpljenja saslušat nas sve, ne samo predlagatelje interpelacije. Ali vas i molim da ono što ste čuli ovdje zaista ne bude samo da je na lijevo uho ušlo, a na desno izašlo, a možda se dogodi i neko čudo pa ne budete čekali onih 7 godina. Možda poduzmete da zamolite Bruxelles da promijeni ovu odluku i prije 1.7. Kažete gotovo? Ništa nije gotovo dok nije gotovo. Hvala.
Hvala. Zlatko Komadina, replika.
Hvala. Evo gospodine Buriću, vidim da zahvaljujete nam na strpljenju i trebate zahvaliti jer ste jedno pet puta isto govorili. Ali, ovo što ste rekli o podjelama da je štetna za Hrvatsku svaka je podjela dobra. Jedino pravila igre mogu biti kriva. Svaka podjela jednako sredstava unosi u Hrvatsku. I rekao sam prije, vi govorite o razdiobi. Razdioba bi mogla biti nepravična, ali ne znači da će biti. Nisam vas čuo, govorite kad je HDZ podijelio Hrvatsku na tri statističke regije, tad vas baš nešto nisam čuo govoriti. Ja sam i tada govorio i govorili su tad nešto više ljudi iz sjeverozapadne Hrvatske. A isto tako Slovenija je jedna regija dan danas, cijela. Mislim nije pitanje podjele, pitanje je pravičnosti unutarnje raspodjele što sam rekao i prije. Pa jedan projekt samo reći ću, spomenut ću npr. ravničarsku prugu koja sama može potrošiti 4 hrvatske godišnje alokacije. Naravno da je to nepravično i da ne može sve ići u jedan takav projekt. I na kraju bih vas zamolio da, hvala mislim na komplimentima da ste rekli da sam razumno i iskreno govorio kao da sam iz oporbe. Gledajte i razum kao i glupost i iskrenost kao i laž je jednako distribuirana i na oporbu i na poziciju znate. Pa bih vas to zamolio. Hvala.
Odgovor na repliku, Dinko Burić.
Slažem se, to je u skladu sa onom izrekom da genije ima granice svoje mogućnosti, ali da glupost nije tako hendikepirana jel'. No, dobro. Možda jesam ponavljao neke stvari nekoliko puta ali to je bilo zato da se utvrdi gradivo. A 2007. godine nisam bio zastupnik u Hrvatskome saboru pa nisam imao niti priliku raspravljati o tome. O tome kakve su bile reakcije sam samo imao prilike čitati. Kakva se vodila rasprava ovdje u Hrvatskom saboru ne znam, ali sam uvjeren da ste tada s obzirom da ste bili u oporbi vi bili veliki zagovornik protivljenja takve i da ste tada zagovarali ne, ma ni u snu bilo vam je previše 3, a kamoli 2. Tada ste se bunili zbog toga što je Europska komisija prihvatila podjelu 2005. godine na 4 regije, ovo što mi sada predlažemo, na 4 regije, gdje Zagreb nije bio sam i vi ste tada bili protiv toga da bude 3 regije, zalagali ste se za 4. A što ste sad napravili? Obećali ste u predizborno vrijeme ne ni 4, bit će 5 i da ne ponavljam evo po šesti put jer pet puta sam ponovio jedno te isto. A možda će biti prilike i sedmi puta. Ali, u svakom slučaju slažem se s vama da razumne rasprave ne dijele se prema tome da li pripadaš oporbi ili poziciji nego htio sam iskreno reći da mi je bilo kao i ostalima ugodno slušati da se slažete sa mišljenjem i onih koji nisu s iste strane pozicije ili opozicije.
I Zoran Vinković, replika.
Uvaženi kolega Burić evo imat ćete još jednu priliku jednostavno da razbijemo onu famu o 2 milijarde kuna novca lokalne samouprave koja ide stvarno u investicije. Ali ide i u asfaltiranje tamo nekih blatnjavih makadamskih puteva koje sigurno nećemo aplicirati u fondove EU, a ne možete aplicirati gospodine zamjeniče ministra sto metara u jednoj ulici u prigradskom naselju, postoje gradovi koji još imaju takve itd., itd. Da imamo možda 50 milijardi kuna i decentralizaciju koja bi trebala nastupiti tada bi mogli govoriti o novcima za projekte i za pretpristupne fondove. Sličan problem koji imam ja u Đakovu imao je i Komadina u Primorsko-goranskoj županiji. Sam je ko župan rekao teško je skupiti onih 10%, teško jer nema tih sredstava. Bez obzira što je Primorsko-goranska županija razvijenija od Osječko-baranjske. Tako nema ni grad Đakovo na onom prečistaču otpadnih voda i pripadajućem kolektorskom sustavu 3,7 milijuna eura. Odakle, kad mu je proračun 40 milijuna kuna? Ne zahvaljujući Vinkoviću nego zahvaljujući sustavu kako se dijeli u ovoj Hrvatskoj porezni prihod. I još moram platiti PDV od 25% državi i slivnu naknadu Hrvatskim vodama. Gdje je tu pamet, gdje je tu činjenica? Počnite raditi i pomagati lokalnoj i regionalnoj samoupravi, završavam, da može financirati projekte i da može ih na kraju krajeva i praviti.
Hvala, hvala. Isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku, Dinko Burić.
Jel' kraj? Je. Pa ništa, evo reći ću samo poslije svega što je rečeno poštovani gospodine zamjeniče ministra mislim da možemo završiti sa time sapienti sat.
I to je bila replika kolegi do vas jel'? Zaključujem raspravu. O prijedlogu interpelacije o radu Vlade RH glasat ćemo naknadno. Još ćemo odraditi jednu točku.
Interpelacija o radu Vlade RH u svezi uloge Vlade RH na osiguravanju uvjeta za ravnomjeran regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU. Rasprava je zaključena. U skladu sa mišljenjem Vlade i Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - odbija se interpelacija o radu Vlade RH u svezi uloge Vlade RH na osiguravanju uvjeta za ravnomjeran regionalni razvoj na temelju korištenja fondova EU Molim da se izjasnite. Tko je za ovaj zaključak? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 85 za i 33 glasa protiv donesen predloženi zaključak.
To je - Prijedlog Odluke o pristupanju promjenama Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske Prijedlog Odluke o pristupanju promjenama Ustava RH podnijelo je 45 zastupnika u Hrvatskome saboru. Prijedlog odluke primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? U ime predlagatelja kolega Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege hvala vama koji ste ostali u sabornici i u ovo doba večeri moram priznat da je neuobičajeno da se o Ustavnim promjenama rasprava otvara u 15 do ili 20.45 minuta, ali očekivali smo to, da će ta tema biti stavljena što kasnije. Šteta što ova rasprava prije nije trajala malo duže da bi otvorili raspravu oko ponoći. Ako se dobro sjećam kada je premijer Milanović na aktualnom prijepodnevu usput spomenuo i ovu našu inicijativu ovdje pred Hrvatskim saborom i hrvatskom javnošću dao je obećanje da će doći na ovu raspravu i da će rado braniti argumente Vlade zašto je ona protiv promjena i dokazati da motivi predlagatelja nisu iskreni, i da predlagatelji nisu u pravu. Ja sad ne znam doista da li je netko propustio iz predsjedništva Sabora premijera obavijestiti da će ova rasprava biti večeras pa zbog toga on nije ovdje ili je u međuvremenu odustao od tog obećanja i ne smatra da obećanja treba izvršavati. Isto tako podsjećam a nikad promijenjenu odluku predsjedništva Hrvatskog sabora, jedan … [[Govornik se ne razumije.]] dogovor sa Hrvatskom televizijom da sjednice Hrvatskog sabora kada se raspravlja o povjerenju Vladu, državnom proračunu i ustavnim promjenama prenosi Hrvatska televizija. No, ni ovaj put taj dogovor nije napravljen jer je naravno trebalo napraviti sve da se ova rasprava obezvrijedi. Ovo pravilo koje sam vam maloprije spomenuo dogovoreno je 2004. godine i bilo je poštivano sve do večeras, sve do večeras. Međutim, ništa se od javnosti u Hrvatskoj neće moći sakriti pa ni ova sramotna činjenica da se prema oporbenoj inicijativi za Ustavne promjene u Hrvatskom saboru odnosimo na ovakav način, tj. nečija sramota zasigurno ne predlagatelja. Prema postojećem Ustavu Republike Hrvatske mogućnost raspisivanja referenduma postoji odlukom Sabora, dakle Sabor sam može odlučiti da raspiše referendum o promjenama Ustava, o prijedlogu zakona ili u drugim pitanjima iz svog djelokruga. Druga mogućnost referenduma je na prijedlog, odnosno kada predsjednik republike na prijedlog predsjednika Vlade raspisuje referendum o promjenama Ustava ili drugim pitanjima koje su značajne za neovisnost, jedinstvenost i opstojnost Republike Hrvatske. I treća mogućnost je kada to zatraži, prema sadašnjoj odredbi, 10% birača uz nadopunu da još uvijek prema važećem Zakonu o referendumu vrijeme prikupljanja potpisa je 15 dana. Odluke na referendumu se donose većinom onih koji su pristupili i odluka na referendumu obvezuje. Neću širiti temu i na lokalni referendum gdje su kriteriji još stroži i oštriji, što se prava građana tiče da izazovu referendum i da još uvijek tamo imamo odredbu da je pravovaljan ako na njega izađe više od 50% upisanih birača. Sabor RH do sada nije raspisao ni jedan referendum o Ustavnim promjenama, ni jedan referendum ni o jednom prijedlogu zakona, a raspisao je samo dva referenduma koja su se odnosila, prvi na razdruživanje iz bivše države i drugi o udruživanju Hrvatske u EU. Ni jedan predsjednik republike do sad nije raspisao ni jedan referendum, a građani su dva puta do sada prikupili dovoljni broj potpisa, ali ni jedan referendum, ni temeljem broja potpisa građana nije održan. Podsjećam i na činjenicu da je prilikom posljednjih Ustavnih promjena usvojen i Ustavni zakon za provedbu ustava 2010. godine u kojem je postojala obaveza da se između drugih inih zakona za provedbu Ustavni promjena u roku od 6 mjeseci mora usvojiti i novi Zakon o referendumu. Od tih Ustavnih promjena prošla je cijela 11., cijela 12. sada je već i 2013. i tog novog zakona nema. Rasprava o broju potpisa koje bi građani trebali prikupiti kada traže, zahtijevaju referendum bila je veoma živa u Hrvatskom saboru 2010. prilikom posljednje promjene Ustava. Tada vladajući HDZ ostao je na stanovištu i stavu da je 10% potpisa birača optimalno da rješenje za ustavno uređenje ali je na Odboru za Ustav bio donijet zaključak da će se ta tema ponovno razmatrati. S druge strane sve oporbene stranke pa i ja kao oporbeni zastupnik tada smo predlagali da se broj 10% smanji. 56 biračkog tijela je bio prijedlog Kluba zastupnika SDP-a i u njemu se raspravljalo ne samo ovdje na plenarnoj sjednici nego i na Odboru za Ustav gdje je netom prije glasanja o upućivanju u drugoj fazi ustavnih promjena i kolega Leko kao član odbora izrazio veliko žaljenje što nije došlo do dogovora i o toj točci ustavnih promjena. Ja sam podnio i amandman. Nisam predlagao 5 nego 2% potpisa birača koje je naravno odbijen i dogodilo se u tih dva tjedna dosta čudna situacija da u nacrtu Ustavnih promjena samo su tri saborska zastupnika tada glasali protiv. Dakle i oni koji su smatrali da je tada 2010. trebalo postići dogovor o broju tih potpisa. Glasali su za ustavne promjene bez toga te promjene. Prijedlog odluke koje nudimo ne sadržava postotak biračkog tijela nego fiksnu brojku od 200 tisuća. Smatramo da je takvo rješenje jasnije i bolje jer se izbjegavaju svi mogući sporovi, sporenja o broju birača odnosno po kojem, iz kojeg popisa birača će se uzimati postotak izračuna potrebnih za pravovaljanost građanske inicijative. 200 tisuća odgovara otprilike postotku 5%. Podsjećam da i rokovi za prikupljanje tih potpisa još uvijek su takvi da se potpisi trebaju prikupiti u svega 15 dana i da je to bio predmet rasprave i tada. I rečeno je da će se u novom Zakonu o referendumu rokovi produžiti. Međutim rok prikupljanja potpisa nije ustavna materija. Barem ne do sada, jer su neki koji su sudjelovali u ovoj raspravi našem prijedlogu prigovarali zašto nismo predložili da se u Ustavu utvrdi i rok prikupljanja potpisa. Pošli smo od pretpostavke i načela da je s obzirom da se rokovi o prikupljanju kao i procedura prikupljanja potpisa utvrđuju posebnim zakonom a da i do sada to nije bila ustavna materija nismo taj rok predlagali. Ali nemamo ništa protiv i da u Ustavu taj rok bude upisan. Treća sporna točka i 2010. ali i iz mišljenja Vlade koje je dostavljeno u pisanom obliku je bilo pitanje da li u Ustavu treba ograničiti teme ili područja o kojima se na referendumu ne bi moglo odlučivati. Recimo poput ljudskih prava ili nekih drugih tema za koje se smatra da odgovornost mora preuzeti predstavnička ili izvršna vlast i da nisu pogodne ili podobne za referendumsko odlučivanje. Međutim podsjećam da i tu ne treba imati ali apsolutno nikakvog straha da bi i u slučaju prikupljenog dovoljnog broja potpisa građana pa i nakon provjere o pravovaljanosti tih potpisa moglo doći do raspisivanja i referenduma koji bi bio protuustavan i to zbog članka 95. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu koji je ovlašten tom odredbom da propituje ustavnost svakog referendumskog pitanja. Dakle zaštitni mehanizam od referenduma koji bi bio protustav u Hrvatskoj postoji. Istina je u nekim državama su takve teme ili takva ograničenja upisali u svoje ustave ili zakone, ali Hrvatska u ovom trenutku ima zakonodavno rješenje, zaštite ustavnosti kod referendumskog pitanja a to je Ustavni sud. I napominjem da takvo rješenje koje imamo danas nije dobro. zbog toga što je Ustavni sud po redoslijednoj radnji zadnji u nizu onih koji odlučuju i to se dogodilo prilikom posljednje takve građanske inicijative kada je skupljeno više od 700 tisuća potpisa, kada je izvršena provjera pravovaljanosti i onda je na zahtjev Sabora Ustavni sud razmatrao i ustavnost pitanja i procedure i donio odluku da ne postoje formalno pravni razlozi za održavanje referenduma. U demokratskim državama koja ne ograničava pravo građana na neposrednu demokraciju propitivanje ustavnosti pitanja je na početku postupka. Dakle građanska inicijativa ili grupa građana organizacijski odbor kako se on zove po sadašnjem zakonu prvo se obraća Ustavnom sudu koji ocjenjuje ustavnog pitanja i kada dobije suglasnost Ustavnog suda tek onda se pristupa prikupljanju potpisa građana. I nakon toga kada se utvrdi da je dovoljan broj potpisa prikupljen i da su oni pravovaljani, nitko više ne može osporiti niti izbjeći obavezu o raspisivanju referenduma. I da i takav redoslijed radnji imamo i u Hrvatskoj onda ovaj nakaradni sustav da vam Ustavni sud na kraju postupka može proglasiti neustavnost pitanja, ne bi koristili dva puta i time slali izuzetno loše poruke. Meni zastrašujuće zvuče mišljenja Vlade da neposredna demokracija zatire predstavničku demokraciju. Ne mogu naprosto shvatiti činjenicu da Vlada doista smatra kako u Hrvatskoj ne postoji nijedno područje građanskog interesa, nijedna tema, nijedan prijedlog zakona po kojem bi građani imali mogućnost na što lakši unaprijed poznati način tražiti referendumsko odlučivanje. Ne, neposredna demokracija nadopunjuje parlamentarnu demokraciju, neposredna demokracija usmjerava parlamentarnu demokraciju. Ona često može i prevenirati loše poteze bilo izvršne bilo predstavničke vlasti i mijenjati njihove odluke. Da li je Slovenija, Irska, Švicarska, Island, Italija, Poljska države u kojima se zatire predstavnička demokracija? A to su države u kojima je do sada provedeno najveći broj referenduma u Europi. Davajući ovaj prijedlog mi smo se i zahtijevajući pravo građana na referendum rukovodili ni iskustvima kako nam to netko reče na Odboru za Ustav, Napoleona ni Hitlera jer su čak i Hitlera prizivali u pomoć kao argumentaciji protivljenja ovog prijedloga. Nama su uzor bili upravo države poput Slovenije, Švicarske, Islanda, Italije i Poljske, ali pazite sada i EU. Naime, prema propisima EU temeljem zahtjeva milijun građana u najmanje 1/3 članica EU koji se mogu prikupljati u vremenu 12 mjesece i to čak putem interneta, raspisuje se europski referendum. Dato je pravo građanima EU da traže raspisivanje europskog referenduma. Ponavljam, u cijeloj EU milijun građana, u Hrvatskoj je to sada oko 400 nakon čišćenja biračkih popisa 420 koliko će ostati. Iz 1/3 članica u 12 mjeseci u Hrvatskoj 15 dana i priznaje se potpis putem interneta. U Hrvatskoj će vjerojatno trebati ostavljati otisak kažiprsta uz potpis da bi policija lakše provjeravala pravovaljanost. I zanimljivo, ta neposredna demokracija koju europski standardi imaju propisano, nikad nije bila optužena da zatire parlamentarnu demokraciju i oduzima neka prava EU parlamentu ili EU komisiji. Prije nekoliko mjeseci najavljena je velika reforma EU. Barroso je zapravo iznio ideju da Europa kreće ka stvaranje svojevrsne najprije bankarske unije, a u završnoj fazi zapravo to trebale biti sjedinjene države Europe koje će zasigurno tražiti ili potpuno novi ugovor ako ne i novi Europski ustav ili promjene sadašnjeg Ugovora o funkcioniranju EU. Kada se ta informacija pojavila premijer Milanović je rekao da onda to zahtjeva još jedan referendum u Hrvatskoj jer se time bitnije Europa mijenja od one kakva je bila kada je Hrvatska u nju ulazila odnosno odlučivala ući. Međutim samo mjesec dana kasnije taj isti premijer Milanović rekao je sljedeće "Kod izmjena temeljnih europskih ugovora i propisa koje su stalne doći će do tektonskih pomicanja strukture i arhitekture s kojom smo ušli u EU. U takvim situacijama sklon sam referendumu ali ne ultimativno". Vlada ponudu građanima da o nečemu odlučuju na referendumu niti ne daje ultimativno, koliko ja zna. Vlada može Saboru predložiti raspisivanje referenduma. Iz ovog promijenjenog stava sada je sasvim sigurno da kada i dođe do tih tektonskih pomicanja strukture i arhitekture EU i ako na vlasti bude ova vladajuća koalicija da građani Hrvatske o tim tektonskim promjenama neće odlučivati na referendumu za razliku od građana u mnogim drugim članicama koje i za manje stvari provode referendumska odlučivanja. U Hrvatskoj postoji puno strahova, u Hrvatskoj se ljudi mnogo toga boje, ali u hrvatskoj politici je najveći i najjači strah od mogućnosti da građani na referendumu mogu odlučivati ili promijeniti neku odluku koju je donijela politička elita, bilo u izvršnoj bilo u parlamentarnoj vlasti. Koliko je tih ograničenja i koliko smo uspješno u zakonima onemogućili da građani na referendumi odlučuju govori i činjenica da i referendumi o smjeni načelnika, gradonačelnika i župana u Hrvatskoj ne samo da nisu provođene nego nijedan praktički uspio upravo zbog one prohibitivne klauzule o obvezatnosti izlaska više od 50%. Dakle savršeno je stvoren sustav koji na prvi pogled kad gledate Ustav doista daje građanima pravo na referendum. Međutim, s obzirom da nismo imali nijedan referendum po odluci Sabora ni o jednom zakonu, ni o jednom drugom pitanju iz djelokruga Sabora, s obzirom da ni lokalnih, regionalnih referenduma u Hrvatskoj u odlučivanju o bitnim interesima i pitanima za građane nije bilo, sad postavljam pitanje odakle smjelost Vladi, temeljem kojih podataka su napisali, iz konteksta važećih ustavnih rješenja vidljivo je da ne samo da demokracija u Republici Hrvatskoj nije tek formalno uspostavljena već naprotiv, osiguran je visoki stupanj demokratičnosti. Kao da je godišnje bilo pet referenduma u Hrvatskoj, bilo nacionalnih, bilo regionalnih. U 23 godine samo dva i to zbog toga i to na teme gdje je Ustavom bilo upisano, propisano da se mora odlučivat na referendumu, da te ustavne odredbe nije bilo vjerojatno ni ovog europskog referenduma ne bi bilo. I kažu, hvale se kako su napravili značajni pomak u demokratskom odlučivanju na referendumu jer eto više nije potrebno da na njega izađe više od 50% birača i da se odluka donosi većinom izašlih. Ali ta promjena u Ustavu nije napravljena zbog toga da se građanima neposredna demokracija približi, da im se olakša odlučivanje nego je postojao opravdano se kasnije uspostavilo opravdani strah i panika da referendum neće uspjeti zbog izlaznosti ili neizlaznosti birača i uoči raspisivanja referenduma se ta odredba u Ustavu mijenjala isključivo zbog referenduma o ulasku u Europsku uniju. I uopće me ne bi čudilo da netko dođe na ideju da ponovno vrati tu klauzulu kao što ju nismo skinuli za lokalne i regionalne referendume od 2010. I završavam sljedećim, kažu mudrijaši, protivnici prava na inicijativu, nisu Ustav gaće da se mijenja svaki dan. Točno, ali nije ni demokracija i pravo građana na demokraciju nije ničije vlasništvo ni prčija da u njemu i o njoj imaju pravo odlučivati samo oni koji su 2010. tražili 5% potpisa, koji su potpisivali zahtjeve za referendum kada su to provodile sindikalne središnjice, a danas kada imaju moć odlučivanja svaka pomisao da se u Ustav unese upravo ta odredba o olakšavanju građana pristupu referendumu proglašavaju neozbiljnim, politikantskim, neodgovornim ponašanjem koje neće značiti ništa. Da li su onda i oni 2010. bili neodgovorni, politikanti koji su tražili također smanjenje broja potpisa, a što pak bi se trebalo tek zapitati što su bili onda kad su zahtjev za referendum potpisivali ali ne prvog dana, ne drugog, ne trećeg nego sedmog kada je i kroz medije bilo jasno vidljivo da će se skupiti dovoljni broj potpisa, tek onda su smogli snage i hrabrosti i došli potpisati i stavit svoje potpise. I upravo ta vrijeđanja, ta omalovažavanja svih prijedloga i inicijativa, spuštanja rasprave na najniže nivoe sirovih strasti, takav ja bih rekao brutalan obračun sa svakom inicijativom koja dolazi iz oporbenih redova je bio jedini razlog zašto u znak protesta zbog ovako kasne rasprave izostanka pokušaja dogovora, nisam povukao ovaj prijedlog iz procedure. Ići ćemo i raspravit ćemo do kraja svi mi, ako treba i do 1 sat ujutro. Ostat će zabilježeno i pisat će se povijest i pamtit će se tko, kada i zašto mijenja tako bitne stvari kao što je prihvaćanje neposredne demokracije zavisno od toga jesi li na vlasti ili u oporbi.
Replika, Dinko Burić.
Hvala. Kažu jedina tvoja obaveza u životu je da ostaneš dosljedan samom sebi. To je jedna izreka … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, nisu oni 2010. godine, kolega Lesar, bili politikanti ili nedosljedni. Radilo se to se sada vidi o licemjerju, jer dok se ne zasjedne u fotelje u Banske dvore onda se jedno priča, očito drugo misli, a onda kad dođeš onda i treće radiš. Kasni su sati i čestitam što ne odustajete od toga da prezentirate svoje stavove i trebate ih pa bez obzira tko je ostao, taman ostali i samo zastupnici Hrvatskih laburista. I što se tiče kluba HDSSB-a nismo se prijavili da govorimo u ime kluba jer vi znate da mi podupiremo vaše stavove. To smo na kraju krajeva i pokazali. Nadam se jedino da ovaj podatak koji ste rekli o tome kako je to u EU da kad uđemo u EU onaj jedan milijun stanovnika to je jedno 500 milijuna stanovnika negdje oko 0,2% jel' tako otprilike. Pa sad ne znam što će se promijeniti kad uđemo? Da li ovi vladajući misle da ćemo primijeniti njihova mjerila ili toliko žive u oblacima da misle da ćemo mi promijenit pravila igre u EU. Ustrajte na ovom prijedlogu. ako ne prođe sada ja vjerujem da će doć' vrijeme da neposredna demokracija dobije ono mjesto koje i zavređuje.
Nije bilo odgovora? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić.
Poštovana potpredsjednice Vlade, poštovane kolegice i kolege. Evo to što vas mogu izbrojati na prste dvije ruke, to što se rasprava o ustavnim promjenama ne prenosi na Hrvatskoj radio-televiziji dovoljno govori o demokraciji, demokratičnosti ove Vlade, o interesu za promjene i o stvarnom karakteru. Onoliko koliko je stara Hrvatska država nije bilo niti jednog referenduma temeljenog na građanskoj inicijativi. Oba referenduma raspisala je vlast. Prvi o razdruživanju, drugi o udruživanju. Znači li to da su sve vlasti 22 godine toliko dobre da građani nemaju potrebe suodlučivati o za naciju važnim pitanjima? Jesmo li demokratičniji od nama civilizacijski svjetlosnim godinama udaljene Švicarske koja je u stoljeće i pol provela 550 referenduma. Sve dosadašnje hrvatske vlasti tretirale su građane posebice civilno društvo a o opoziciji da i ne govorim kao nacionalno neosviještene prznice koje referendumima žele nauditi državi. Zašto državi? Zato što svaka dosadašnja vlast između svojih interesa i interesa države stavlja znak jednakosti, a laž je da su vlast i država jedno te isto. Prije su narod i država jedno te isto. No, kada vlast pomisli na državu pomisli kako što lakše manipulirati a ne ispunjavati volju većine. Milanovićeva Vlada tvrdi da se referendumom na inicijativu manjina može blokirati sustav i natjerati cijela nacija na izjašnjavanje. Ako je ikada itko išta u Hrvatskoj blokirao onda je to vlast blokirala i državu i sustav i građane. Pokušava nam blokirati i razmišljanje pomisao na slobodu, pa realno mogući referendum proglašavaju perfidnim načinom za destrukciju. Vlasti Zorana Milanovića smeta činjenica da manjina može pokrenuti i inicijativu za referendumsko izjašnjavanje, ali ga ne zanima izgleda što će na referendumu reći većina. Ili ga ne zanima ili se plaši većine. SDP-ova a ponajviše Milanovićeva mimikrija je zaprepašćujuća. Evo i dokaza za to. Naš prijedlog za izlazak na referendum je 5% od ukupnog broja birača. To je dovoljno visok prag za sve šarlatane i prevarante koji bi htjeli referendum svaki tjedan, a dovoljno nizak za sve one koji imaju poštene i ozbiljne namjere. Mi smo se vrlo jasno a vjerujem i gospodin Lesar ako ima dobre namjere zalagali da se taj prag snizi. Tako je kolegice i kolege zborio Zoran Milanović 2010. godine. Govorio je energično protiv 10% jer je to previsok prag, govorio je energično protiv 2% što je bio prvotni prijedlog Lesara jer je to bio prenizak prag. Svi oni koji bi tražili manje od 5% za Milanovića su bili šarlatani i prevaranti. Sada pak je Milanović promijenio ploču. Sada su šarlatani i prevaranti oni koji predlažu prag od 5%. Što se promijenilo? Izgleda da je gospodin Milanović postavši predsjednikom Vlade preskočio iz kluba prevaranata i šarlatana u najviši klub poštenjaka, moralista i dušobrižnika za naciju i državu. Mi sitnež ostali smo u klubu šarlatana i prevaranata po Milanovićevoj kategorizaciji, naravno. Ako se bojimo građana opet citat, ako se bojimo građana onda nam demokracija ni ne treba, onda sve odluke možemo donositi u kabinetu. Prag od 10% je prohibitivan i nerealan. Naš prijedlog je 5% kaže Milanović. A naš prijedlog Hrvatskih laburista – stranke rada je isto 5%. Prijedlog Kukuriku koalicije danas je koliko 10%? Zašto? Jer se i Milanović i SDP plaše naroda. I Milanović i SDP su za deklarativno samo za demokraciju. I dalje se zalažu kada bi se vidi vraga referendum mogao i realizirati da je hrabrost i poštenje i volje dalje se zalažu za prohibitivan Milanovićev izraz i nerealan prag. Što se promijenilo? Ma došla su gospoda na vlast. U opoziciji su pričali jedno, a sada kad su zasjeli u fotelje, sada kada kadroviraju sve u šesnaest provode nešto sasvim drugo, neoliberalni kapitalizam i politički feudalizam. Sada im nije važno što kaže narod, sada im smetaju inicijative opozicije i civilnoga društva, smeta im demokracija. Jer demokracijom bi, a referendum je jedan od vrhova demokracije. Znači, demokracijom bi se mogla ugroziti, pazite, država. Tako nisu javno govorili čak ni titoisti, komunisti, naročito ne u liberalnijem 8. desetljeću prošloga stoljeća. Danas, 2013. godine vlast plaši narod referendumom jer bi narod mogli zavesti razni šarlatani i prevaranti koji su prije bili isto tako u opoziciji, a sad su na vlasti. Još do jučer je u tom našem klubu bio Milanović, danas smo ostali sami tek nas nekoliko milijuna. Pa gospodo iz vlasti, ako imate petlju raspišite referendum o referendumu. Pitajte narod što želi? Ne docirajte, ne optužujte druge za ono što ste i sami bili i što ste mislili. Referendumom bi se moglo nauditi funkcioniranju države, a kao da država sada sjajno funkcionira. Hrvatska cvijeta, a Švicarska je sa svojih 550 referenduma ili tri godišnje propala. Švicarci kopaju po kantama za smeće, Švicarce zatvaraju zbog verbalnog delikta. U Švicarskoj su a ne u Hrvatskoj zatvorili pola Vlade. U Švicarskoj, a ne u Hrvatskoj stranački aparati uništavaju javna poduzeća, a sve zato jer imaju inflaciju referenduma. Referendum je kriv za sve. A mi, kolegice i kolege, imamo inflaciju nedemokracije. U 22 godine sve su vlasti činile sve kako bi spriječile da građani sudjeluju sa suodlučivanjem. A bilo je ne samo prilika već i potreba. Trebao je narod reći što misli o arbitražnom sporazumu, trebao je narod reći što misli da li treba ući u NATO ili ne treba, trebao je narod reći kakvu privatizaciju želi, trebali su građani Grada Zagreba reći žele li izdvajati novac za gradnju stadiona i za financiranje Dinama. Gdje toga ima? Ima. Porto je poznat po vinu, sveučilištu i istoimenom klubu kojim predsjeda gradonačelnik Porta, a klub financiraju građani Porta. Ali se o tome pitaju na referendumu. Iako je 200 tisuća potpisa prikupljenih u 30 dana u 2010. godini bio optimalan broj, danas je šarlatanski. Opasan po državu, po poredak i po vlast. Samo nedostaje da proglase raspravu o referendumu protudržavnim deliktom. Da, gnušamo se mimikrije i ostajemo pri prijedlogu od 200 tisuća potpisa, ostajemo pri prijedlogu da se tih 200 tisuća potpisa za referendum prikuplja 30 dana jer podsjetit ću Vladu Zorana Milanovića u Švicarskoj propaloj 50 tisuća potpisa prikuplja se 90 dana, tri mjeseca. Da mi to predlažemo poslali bi, da mi predložimo 90 dana, tri mjeseca, po nas bi poslali interventni vod i specijalce. Da mi Hrvatski laburisti predlažemo da o pravovaljanosti ustavnosti referendumskog pitanja odlučuje prije nego što se počnu skupljati potpisi odredba da se nakon prikupljenih 800 tisuća potpisa odlučuje o tome je li referendumsko pitanje u skladu s Ustavom jest silovanje demokracije. 800 ili 700 tisuća potpisa sasvim je svejedno, nije obvezivalo politikantski Ustavni sud ni na što osim na pravni igrokaz. Nismo sumnjali ni 2010., a ne sumnjamo ni danas da je 200 tisuća potpisa optimalna mogućnost da građani dobiju priliku za aktivnu ulogu u političkim procesima i nakon izbora između dva izborna ciklusa za Parlament i lokalnu samoupravu. Jer demokracija podrazumijeva utjecaj građana na procese odlučivanja. Licemjerno je izbore nazivati praznikom demokracije, a potom gazeći sva obećanja proglasiti 4-godišnji moratorij na uporabu demokracije. Naravno, potrebno je da ne bismo uistinu paralizirali vlast postaviti sigurnosna ograničenja. Ona bi trebala spriječiti zlouporabu demokracije. Lako se dogovoriti o čemu se ne smije odlučivati referendumom. O tome ćemo postići konsenzus. Ne smije se referendumom odlučivati o ljudskim pravima jer ona su zajamčena svima uvijek, ona su neupitna. O porezima, o proračunu, o pomilovanjima. Neke od europskih zemalja ne dozvoljavaju referendum o ratifikacijama i prihvaćanjima međunarodnih sporazuma. Zar vama s ove moje lijeve strane, ima vas troje ili četvero, nije neugodno kad morate pogaziti svoju riječ samo zato što ju je pogazio vaš predsjednik? Jučer ste se zalagali za 200 tisuća potpisa, odnosno 5%, a danas za 400 tisuća potpisa, odnosno 10%. Jučer su vam bila puna usta naroda, slobode i demokracije, a danas ste kadri u ime vlasti pogaziti i narod i prava i slobode i demokraciju. Vi ste uvijek ispada mjera demokracije, i niste. Kao što niste ništa naučili iz povijesti, ništa niste naučili na pogreškama HDZ-a. Mi učimo i na njihovim i na vašim pogreškama kako ih ne bismo ponavljali. Priznali ste kako ste i vi bili populisti u opoziciji, a sad ste što? Pragmatičari. Sami izrecite riječ koja karakterizira one koji slažu 4,5 milijuna vlastitih građana.
Replika, Dinko Burić.
Poštovani kolega vrlo nadahnuta rasprava, ali rekli ste jednu netočnost pa zato sam odlučio replicirati. Rekli ste u jednom trenutku kako svaka vlast svoj osobni interes poistovjećuje s interesom države, otprilike tako, kad se dođe na vlast. Pa nije tome baš tako, to možda negdje drugdje, ali u Hrvatskoj vladajući kad zasjednu u vladajuće fotelje onda svoj osobni interes često stave i iznad interesa države. Pa to smo imali prilike vidjeti i u onoj prošloj Vladi a zato kad ste rekli ono pola Vlade u zatvoru, da mi to kažemo često, nažalost imamo sad situaciju da imamo pola Vlade u Remetincu a drugu polovicu na tabletama za smirenje živaca dok čekaju kad će pokucat DORH na njih. Ali nisu ni ovi ništa bolji, tamo je bila osobna korist, ovdje strahuju od naroda. I točno je 5% građana za referendum je i više nego dovoljno, i više nego dovoljno a pogotovo evo imajući u vidu i ono što je rekao i kolega Lesar u uvodnom izvješću, da to u zemljama koje su, dakle manje demokratske od Hrvatske je dovoljno 0,2%, 10 puta još manje. Ali ne morate strahovat od toga da zatražite 90 dana, kako što je u Švicarskoj. Ja mislim da kad bi se to i približilo ostvarenju ne bi nitko slao od vladajućih interventni vod na vas, možda bi vas deportirali u Švicarsku, jel bi ste ih previše podsjetili na to.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Ne, ne.
Nemate. Sljedeću repliku Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić slušajući vas ovako razmišljam da je zapravo šteta da ste se vi u klubu mučili pisat obrazloženja ovog svoga prijedloga, dakle mogli ste samo napisat da predlažete izmjenu članka 87. stavak 3. Ustava i u obrazloženju stavit sve citate premijera Milanovića, ono što je govorio kada smo mijenjali Ustav 2010. godine. Da ste samo to prepisali bilo bi izvanredno obrazloženje za vaš prijedlog.
Ali možda netko nije trebao ni potpisati protiv onoga zašto je prije nekoliko godina bio. U ime kluba SDP-a Peđa Grbin.
Poštovane kolegice i kolege, ponukan donekle raspravom uvaženog kolege Lesara malo ću promijeniti tijek ovoga o čemu sam mislio govoriti i počet ću sljedećim riječima. Postavit ću pitanje da li su Finska, Danska, Njemačka ili Francuska demokratske zemlje? Mislim da ćemo se svi složiti da jesu. Iako primjerice Finska ili Danska na nacionalnom, na državnom nivou ne poznaju instituciju građanske inicijative. Iako Njemačka ponukana iskustvom o kojem je uvaženi kolega Lesar govorio referendum na saveznom nivou poznaje samo kao iznimku, iako Francuska opet ponukana povijesnim iskustvima o kojima je uvaženi kolega Lesar govorio, ima cenzus od 10%, odnosno 10% prikupljenih potpisa birača ili 4 600 tisuća birača Francuske moraju potpisati da bi se raspisao referendum. A te zemlje i nakon svega toga nisu nedemokratske, dapače u mnogim, mnogim stvarima one nam mogu biti uzor. Zašto sam ovo iznio? Zato što sam htio ukazati da za svaki primjer koji ste dali o građanskoj inicijativi za referendum može se naći barem jedan primjer koji ukazuje drugačije. I gdje samo sad mi u Hrvatskoj u pogledu toga? Mi smo odabrali svoj put, svoj put koji je 2010. godine nastao na temelju konsenzusa, koji je u ovom Saboru usvojen ogromnom većinom glasova. A taj put kaže, za raspisivanje referenduma potrebna je ili inicijativa nadležnih tijela ili jasno izražena volja birača za raspisivanjem referenduma. Ustavotvorac je, kada se odlučio za to zaključio da je ta jasno izražena volja birača 10% biračkog korpusa RH. I ja se sa njime slažem, ali isti taj ustavotvorac dodao je i jednu drugu odredu, a to je da nakon toga za referendum nije potreban nikakav cenzus da bi on uspio i to je naš Hrvatski put na koji smo prije 2,5 godine pristali, odlučili se za njega, zaključili da je dobar. I bez obzira na sve ove citate koje ste vi iznijeli ja i dan danas, i mi u klubu SDP-a i dan danas smatramo da se nije ništa promijenilo, da je put koji smo izabrali dobar. Ono drugo što ste govorili možda nije u okviru ovog prijedloga, niste to predložili kao prijedlog za promjenu Ustava iako bi vas tu recimo u klubu SDP-a podržali. O tome smo i razgovarali, sjetit ćete se imali smo okrugli stol o referendumu u Hrvatskoj gdje je plebiscitarno izražena volja i potreba da se rok za prikupljanje potpisa produži. I tu se slažem u potpunosti s vama, tu se slažemo s vama i ministar uprave je izrazio svoju namjeru da se Zakon o referendumu koji je potrebno modernizirati, modernizira između ostalog upravo u tom pogledu. Da se produži rok za prikupljanje referenduma. Da li će to bit 30, 45 ili više dana o tome ćemo raspraviti. No, to nije predmet ovih ustavnih promjena. Predmet ovih ustavnih promjena je jedinio i isključivo promjena broja potpisa potrebnog za prikupljanje, odnosno pardon za raspisivanje referenduma. I tu je naš stav jasan, rješenje koje imamo u Ustavu je dobro i ne treba ga mijenjati. Zbog toga ne možemo podržati ovu inicijativu, jer smatramo da referendumski sustav koji kombinira jasno izraženu volju birača za raspisivanjem referenduma i nakon toga referendum na kojem nije potreban određeni broj birača da uspije predstavlja ono što je za Hrvatsku demokraciju optimalno. Hvala vam lijepa.
Replika Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grbin, vi ste započeli jedno pitanje da li su Njemačka, Finska, Danska demokratske zemlje, a ja ću vas sada pitati da li su Finska, Danska i Njemačka bile demokratske zemlje i 2010. godine kad ste govorili da je potrebno 5 a ne 10%, jesu li demokratske postale tek nakon toga nakon što ste vi ušli u Banske dvore ili su bile i demokratske i te godine kad ste se za to zalagali. Da ste 2010. godine rekli ono što ste sada rekli, da se slažete s tim da je potrebno 10%, a ne 5% i to pred predsjednikom vaše stranke gospodinom Milanovićem onda vi vjerojatno danas ne bi ste sjedili u Saboru jer bi vas maknuo sa liste i rekli ste nije se ništa promijenilo. Je, nije se ništa promijenilo, samo ste se promijenili vi, odnosno vladajući su pokazali svoje pravo lice, a rješenje u Ustavu jest dobro i kažete ne treba ga mijenjati ako je tome tako onda treba promijeniti vlast.
Odgovor na repliku Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvažena gospođo potpredsjednice. Evo ja u Banske dvore nisam ušao a i svoj stav od 2010. godine nisam promijenio pa me to nije koštalo pozicije. A objektivno nisu ga promijenili niti drugi zastupnici SDP-a podržali ustavne promjene, glasovali su za ovakvo rješenje, glasovanjem u Hrvatskom saboru dali su podršku ovom rješenju, nakon što je prošlo raspravu, usklađivanje, nekoliko radnih skupina, koordinacija, konsenzus u ovom domu stvorio je ovakvo rješenje i mi ga danas u ovom trenutku smatramo dobrim. I doista smatramo da se u tom pogledu od 2010. godine nije promijenilo a što se tiče zemalja koja sam naveo. Naveo sam ih iz jednog prostog razloga, da pokažem koliko je praksa u pogledu referenduma u Europi neujednačena. Imamo praksu Slovenije sa nevjerojatno niskim cenzusom koja je dovela do izuzetne političke nestabilnosti u toj zemlji, da se praktički danas gotovo nijedna odluka tamo više ne može bez opasnosti donijeti. S druge strane opet vratit ću se na Finsku, Norvešku, vratit ću se na Francusku, to su također demokratske zemlje, ali je svaka od njih izabrala svoj put. I to je učinila RH i zašto bi ga danas nakon dvije i pol godine mijenjali. Hvala.
U ime predlagatelja Dragutin Lesar.
Kolega Grbin, da li u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj članovi parlamenta i Vlade podnose ostavke zato što su na službenu karticu kupili Toblerone čokoladicu bez velike rasprave i gnjavaže. Da li u Finskoj, Danskoj ili Njemačkoj su parlamenti jednodobni ili dvodobni? Da li u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj institut sukoba interesa i njegovo političko sankcioniranje funkcionira na način kao u Hrvatskoj? Da li u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj 78% Zakona o Parlamentu se donaša po hitnom postupku u roku od 4 dana? Da li su Finska, Danska i Njemačka toliko visoko centralizirane države kao Hrvatska ili je lokalnoj zajednici ostavljeno puno više tema ovlasti, nadležnosti za odlučivanje. Da li u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj političari osluškuju građane ne na referendumu nego i onda kada se ih tisuću okupi prosvjedujući, zahtijevajući da li tada tamo se dolazi k njima na razgovor ili se na njihovim trgovima rade metalni kavezi u kojem prosvjednici smiju prosvjedovati. Politička kultura, političke elite u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj vam nije bila tema rasprave. Rekli ste da je 2010. postignut konsenzus, kompromis. Ja vam neću citirati, kolegica mi je dobar prijedlog dala i razmišljao sam o tome međutim bojao sam se tužbe za autorska prava, da sam citirao premijera Milanovića pa sam odustao od toga. Ali ovdje imam zapisnik Odbora za Ustav iz lipnja 2010. Sad bih trebao citirati vaše kolege, tada članove odbora pa da vidite da li je postignut konsenzus ili kompromis u nuždi ili žurbi. I na kraju doista ne znam da li se vi toga možete sjetiti, ali ja se sjećam. Za vrijeme bivše države u socijalizmu, kada se u općini odlučivalo o uvođenju doprinosa, samodoprinosa, zvao se samo doprinos, da bi se izgradila škola, asfaltirala cesta, izgradilo nogometno igralište, onda te ovlasti nije imao ni općinski načelnik niti vijećnici, niti načelnik općine pa ni onaj zajednica općina, kak se to zvalo, tako nekako nego se morao raspisati referendum na kojem su građani odlučivali što će graditi, kada, kako dugo i koliko će plaćati. Zamislite građani su o tome tada odlučivali. Tko danas donaša odluku o visinama komunalnih doprinosa i naknada? Tko odlučuje o tome što će se graditi u Hrvatskoj? Danas građani po vašem stavu nemaju pravo na referendumu odlučiti da li će im u dvorištu netko napraviti deponiju otpada, … odlučiti 20, 25 ljudi. I sada me pitate za Finsku, Dansku i Njemačku. Ajde idite tamo pa se raspitajte da li se ikad itko drznuo bilo kakvu jaču ili veću političku odluku donijeti, a da za to nije bila postignuta suglasnost lokalne zajednice. I na kraju, kako znate da u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj ne postoji i mjesna samouprava koja neposredno odlučuje? To vam nitko nije rekao.
Replika, Peđa Grbin.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega ja sam vrlo jasno govorio o Finskoj i Danskoj na nacionalnom nivou kao i o Njemačkoj na saveznom nivou. Njemačka primjerice ima dvodomni parlament Bundestag i Bundesrat dok Finska i Danska imaju jednodobni parlament. Njemačka je federalna država, Finska i Danska su unitarne države. Finska, Danska i Njemačka su svoj put stvarale prolazeći nekad kroz teške sukobe, teške ratove, teške poremećaje. Mi svoj put stvaramo. Dopustite nam, dopustite ovoj zemlji da svoj put izabere. Ta naša domovina je svoj put u pogledu referenduma 2010.izabrala. izabrala ga je kroz konsenzus koji vi nazivate kompromisom. A ja ću vam sada postaviti pitanje, da li ste ikada čuli za neki konsenzus do kojeg nije došlo kompromisom? Hvala.
Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Kolega Grbin, tko je 2010.izabrao? građani ove zemlje ili saborski zastupnici? Da. U Ustavu piše Hrvatski sabor može raspisati referendum o ustavnim promjenama. Koliko ustavnih promjena do sada od donašanja Ustava prvoga smo imali? Zar doista smatrate da ni u jednim ustavnim promjenama do sada pa i ubuduće nikada građani ne bi smjeli na referendumu to odlučivati. Vi ste rekli Hrvatska je odabrala. Što to znači? Da govorite u ime 4,5 milijuna građana ove zemlje, da ste vi Hrvatska, a mi smo što? Pogledajte me, što smo mi ako ste vi Hrvatska? Kako vi možete za sebe tvrditi da ste vi Hrvatska i da ste vi izabrali? Od kuda vama pravo da taj dogovor i kompromis 2010.proglašavate nacionalnim kompromisom ili konsenzusom kada građane o tome nitko ništa nije pitao? I samo ste sada potvrdili, zastrašuje vas pomisao da bi Sabor ikad bez potpisa građana raspisao referendum o ustavnim promjenama, vama se to gadi, vidim ja to.
Dinko Burić replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Više pitanjem potaknut vašim pitanjima gospodine Lesar jeli Danska, Finska i Njemačka jesu li ovakve ili onakve države, nabrojali ste jedno 7, 8 pitanja, a onda bih ja vas pitao pošto nisam siguran u odgovor. Ima li Danska, Finska, Njemačka ili neka od drugih zemalja koje nismo možda ovdje spominjali pa čak i jedna država članica EU na čelu države predsjednika Vlade koji kaže da je predsjednik slučajne države? Možda znate za takav primjer pa da Hrvatska ne bude jedina. Ja bih obogatio svoje znanje vašim odgovorom.
Ja danas vama toleriram svakakve replike ali ovo zaista nije ni replika ni umjesno. Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Buriću pazite dobit ćete opomenu. Mogao bih niz izjava premijera citirati ali ono što je posebice bitno ponavljam i podsjećam, tu je stajao i rekao je da će rado i s užitkom doći u Sabor kada će se o tome raspravljati da brani i svoje ponašanje 2010.i svoje ponašanje kada je davao potpise na inicijativu sindikata i braniti stav Vlade da sada treba drugačije. Činjenica da to obećanje nije izvršio, činjenica da iz Vlade nema nikoga ovdje da bar prati raspravu, pogledajte čak ni to, govori ne o njemu samog kao političaru nego kao i čovjeku.
U ime kluba HDZ-a kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Dakle ja prije sveg zaista moram iskazati nezadovoljstvo u ime kluba da se o tako važnim stvarima o najvažnijima koje se u ovom Saboru mogu raspravljati, a to su interpelacija o radu Vlade i prijedlog za ustavne promjene raspravlja u 10 sati navečer, rasprave počinju kasno poslijepodne, a da u udarnom terminu raspravljamo recimo o izvješću Uprave za probaciju jer to je zbilja najvažnije pitanje u ovoj državi danas. Dakle ne mogu ili ne možemo se otet dojmu da tu ima neke namjere i da nije sasvim slučajno. Klub HDZ-a podržat će ovaj prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske. O ovoj temi za smanjenje broja potrebnih potpisa za inicijativu za raspisivanje referenduma razgovaralo se točno i prigodom ustavnih izmjena 2010. godine. Raspravljajući na Odboru za Ustav o ovom prijedlogu uglavnom se rasprava svela na to da su si dvije najveće stranke koje su obično uvijek jedna u oporbi, a jedna je vladajuća, prigovarale nedosljednost u stavovima. Ja ću reći da je bilo razgovora o ovoj temi i prigodom tih ustavnih promjena, da je tada bilo nekoliko važnih tema o kojima se raspravljalo i koje su i ušle u ustavne promjene i što se tiče ove teme da je tada od strane HDZ-a bilo rečeno da ovih 10% za sada ostaje, nije uspio bit postignut dogovor jer točno je da je o svakom prijedlogu tadašnjih izmjena morao bit postignut dogovor, kompromis i konsenzus. Dakle ja ću samo ovdje reći kolegi Grbinu da je moguć konsenzus i bez kompromisa, ukoliko svi jednako misle oni će konsenzusom odlučit o tome i neće prethodno morat se mučit da bi kompromisno došli do nekog stava. I tada se vidjelo, a i sad se vidi obzirom na broj referenduma od osnutka samostalne države Hrvatske da su očito uvjeti strogi i da nije lako ispuniti potrebne uvjete za tu inicijativu. Tada smo rekli da će se o tome još razgovarat ali je da tako kažem tim ustavnim promjenama već smanjen taj strogi uvjet na način da nije potrebna izlaznost natpolovičnog broja birača da bi referendumu uspio. Druga strana dakle prijedlog Laburista je i tada bio još manje od 5%, SDP se svesrdno zalagao za 5% ili ovih 200 tisuća koliko se sad ustavnim promjenama predlaže, ali smo jednako tako svi rekli i obvezali se da će se izmijenit Zakon o referendumu da bi se ovaj rok od 15 dana produžio, da bi koliko toliko moglo se, da bi se omogućilo da ne bude u realitetu zaista potpuno nemoguće da se do tog broja potpisa dođe. Zakon o referendumu nije izmijenjen, nije ga izmijenila ni ona saborska većina i Vlada, evo već godinu dana to ne čini niti ova Vlada i ova saborska većina i Laburisti su izašli sa prijedlogom promjena Ustava kako bi tome doskočili i kako bi zaista omogućili jer prema dosadašnjim uvjetima Ustava iz 2000. ta neposredna demokracija je zaista izgledala samo mrtvo slovo na papiru. Bilo je omogućeno propisom ali u praksi je bilo nemoguće to i provesti. Obrazlaže Vlada sada zašto nije dobro to, da bi moglo bit kako je to sadašnji premijer, a bivši predsjednik najjače oporbene stranke govorio, svakakvih šarlatana, probisvijeta i kojekoga tko bi mogao posegnut za referendumom ali kaže Vlada evo i zašto se protivi ovom prijedlogu, jer su moguće zloupotrebe instituta predlaganja i raspisivanja referenduma pa je nužno zadržati ove potrebne mehanizme, a to je broj od 10% birača. Da se referendum može zloupotrijebiti i onda kada u Ustavu piše da je potrebno 10% birača za inicijativu za provedbu to nam je najbolje pokazao sam današnji premijer, a nekad predsjednik najjače oporbene stranke. Jer ako je itko zloupotrijebio institut referenduma i potpisivanja referenduma onda je to upravo on i njegova stranka jer su potpisivali referendum koji su, potpisivali inicijativu za referendum koji su inicirali sindikati zdušno zato što su i oni kao i većina tada osoba koje su tada potpisivale referendum zapravo ja bih rekla premda će se Laburisti na to pobunit, da zapravo nisu ni čitali referendumsko pitanje nego je to bio jedan opći bunt, trebalo je srušit tadašnju Vladu i tu se oporba zdušno stala u prve redove i potpisivala. Ali šta su onda učinili prvo kad su došli na vlast, upravo taj zakon koji su o referendumskom pitanju potpisali da se neće ukidat onda su ga prvo što su došli predložila Vlada, a saborska većina izglasala da se upravo te odredbe ne tog zakona doduše ukinu, ali su nekim drugim zakonom koji su naveli drugo ime pa su onda negdje u završnim odredbama rekli tim drugim zakonom se ukidaju zapravo odredbe onog zakona za koji smo potpisivali da ćemo provodit referendum, da se on ne smije ukinut. E pa ako to nije zlouporaba onda ja ne znam koji to drugi domišljati kako bi zloupotrijebili referendum. Što se tiče bojazni da bi se referendumom mogla ugrozit neka ljudska prava, manjinska pitanja itd. to se neće zapriječiti time da se cenzus visoko podigne jer bi se moglo u nekim pitanjima doseći taj broj od 10%. To se sprječava upravo onim što je propisano člankom 95. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu koji kaže da Ustavni sud propituje ustavnost referendumskog pitanja i svakako u tom propitivanju Ustavni sud neće dozvolit referendumsko pitanje kojim bi se ugrožavala nečija ljudska prava ili uopće ona prava koja su Ustavom ili Ustavnim zakonom zagarantirana. Naravno da je dobar prijedlog koji iz obrazloženja ovog prijedloga za promjenu Ustava čitamo, a to je da se u tom smislu izmijeni i Ustavni zakon o Ustavnom sudu i da se onda odredi da se to referendumsko pitanje propituje i ocjenjuje njegova ustavnost prije početka prikupljanja potpisa jer zaista je neracionalno, neracionalno da se angažira predlagatelj, da se sakupljaju potpisi i onda kada su potpisi sakupljeni da se ocijeni da je referendumsko pitanje neustavno. Dakle, ukoliko bi ono bilo takvo njega treba zapriječiti odmah u početku i začetku. Što se tiče nezadovoljstva odlukom Ustavnog suda u odnosu na onaj referendum za koji su skupljeni potpisi ono nije ocijenjeno pitanje kao nedopušteno, nego ocijenjeno kao nesvrhovito iz razloga što je predloženi zakon bio i tako i tako povučen i više ga i nije bilo. Evo i iz svih ovih razloga jer mislimo da treba na neki način olabavit uvjete za poticanje inicijative za raspisivanje referenduma mi smo se kao klub HDZ-a pridružili ovom prijedlogu Hrvatskih laburista.
… [[Govornik naknadno uključen.]] zaista nedopustivo da nitko od Vlade kod ovako važne točke dnevnog reda nije nazočan. Ja iz protesta tražim stanku u ime kluba u trajanju od pola sata kako bismo se mogli iskonzultirat kako se postavit oko svega ovoga.
Po Poslovniku Vlada je dužna dati mišljenje, nije dužna da ovdje prisustvuje. Ali dajem vam stanku u ime kluba da se sami sa sobom dogovorite 10 minuta. Izvolite. STANKA U 21,57 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 22,02 SATI]] Današnja sjednica Hrvatskog sabora započela je na način da smo svjedočili kakav je odnos Vlade RH prema Hrvatskome saboru na temu onoga što je ispregovarano sa Slovenijom, a jasno je da je od interesa za cijelu Hrvatsku, da se radi i o općim nacionalnim hrvatskim interesima, a osobito što svjedočimo da je premijer gospodin Milanović u Bruxellesu ako su dobro prenijeli izjavio da smo skupo platili ovu zavrzlamu sa Slovenijom. Barem tako prenose mediji. To je bio početak današnje sjednice. Nekome je možda ovo smiješno, ali nama nije smiješno. Da i završavamo ovu sjednicu nakon evo 12 ili 13 sati rada a da, ne moraju biti novinari, uopće nisu bitni novinari, bitno je protestiramo zbog odnosa predstavnika Vlade RH što kod donošenja, kod rasprave ustvari, o ovako važnim temama, a ovo jest važna tema, dakle nikoga iz Vlade RH nema, nitko se nije udostojio barem doći poslušati o čemu se ovdje priča. A gospodin premijer je prije mislim, dobro nije sad najbitnije vrijeme, ali je točno da je izjavio da kad se bude o ovome raspravljalo da će vrlo rado doći ovdje i slušati to. Ja predlažem onima koji su iz vladajuće još uvijek ovdje nazočni večeras na sjednici možda premijer nije upoznat s time da ga izvijestite o tome ili nekoga od njegovih zamjenika, potpredsjednika. I bilo bi vrlo korektno da ubuduće nije problem do kada traju sjednice, problem je zaista što predlagatelji, u ovom slučaju Klub zastupnika Hrvatskih laburista, s pravom protestira i mi se i ja u ime kluba se priključujem tom protestu ovo je ignoriranje i Hrvatskoga sabora i saborskih zastupnika. I iz tog razloga sad bih trebao reći da iz protesta napuštam sjednicu, neću. Iz protesta ću ostati na sjednici. Eto, hvala.
Pojedinačna rasprava, Branko Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege vrlo kratko osim ako neće biti još neke stanke. Pa sasvim sigurno svjesni smo koliko je Hrvatska u velikim teškoćama, koliko se ova Vlada neuspješno bori sa tim teškoćama. Ovo o čemu smo danas govorili u vrlo bitne dvije stvari o tome koliko će Hrvatska regija imati, o tome kakva bi trebala Hrvatska biti u budućnosti demokratska ili nedemokratska govori o karakteru vlasti. A uspjeh vlasti je jednak karakteru vlasti. Ovo je loš karakter vlasti. Ako predsjednik jedne ozbiljne parlamentarne stranke, danas najveće, kaže 2010. godine da itekako se zalaže da broj potpisa na referendumu mora biti 5% ili 200 tisuća koje mi danas tražimo i kada nakon 2, 3 godine promijeni mišljenje, kada zastupnici tada najveće oporbene stranke danas vladajuće koalicije isto tako na odborima i u raspravama govore o tome kako je 5% optimalan broj birača koji treba potvrditi, a i tada su govorili 2010. godine i kada mi smo o karakteru vlasti govorili, neki pisali i tada, i kada za nekoliko dana promijeni mišljenje i izglasa 10% i tada u raspravama premijer ali i u nekim medijskim porukama kaže da bi vrlo rado prisustvovao sjednici i da će prisustvovati sjednici, da će vrlo rado objasniti zbog čega ta promjena od 5 na 10%, kad je bio protiv šarlatanstva i zašto od 5 na 10%. Međutim, danas ga nema, to isto dovoljno govori o tome koliko prati rad Sabora, koliko su mu uopće važni zastupnici i koliko je ono što volim ponavljati ovaj Hrvatski sabor zapravo samo mehanizam za dizanje ruku jer sutra u 12,00 sati doći će zastupnici, bit će 80-ak zastupnika i dići će ruke mada u nitijednoj raspravi ne sudjeluje bar ni 10%, popodnevnoj, ni 10%. Ali za te sve će glasati. Nema veze ne zna se ali u klubu je napisano kako trebaju glasati. Ovo je sumrak demokracije i govorio sam o tome kada se vlast plaši vlastitoga naroda. A prije je govorila prošloj vlasti da je sumrak demokracije zato što se oni plaše. Sad su oni došli na vlast i sad kažu ne oprostite ali ono što smo mi govorili u oporbi to ne valja. Nažalost, učinit ćete to da ćemo mi doći prerano na vlast.
Zastupnica Nansi Tireli, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ma evo mislila sam krenuti drugačije ali me jedna rečenica izrečena večeras u jednoj replici potaknula da krenem drugačije. A bila je rečenica sljedeća: "Dopustite ovoj zemlji da svoj put izabere." Upravo o tome se i radi, tko čini zemlju, što je zemlja? Da li je zemlja, da li zemlju čine građani ove naše Republike Hrvatske za koje evo i sa ovakvim prijedlozima zakonima želimo da učestvuju u kreiranju budućnosti svoje zemlje ili zemlju čine oni koji smatraju da su ne izabrani od tih ljudi i tih građana, nego bogom dani. Razgovaralo se večeras i o tome kako, koju praksu imaju zemlje EU pa su se između ostalog spominjale Danska, Finska, Njemačka, ali ono što građane Hrvatske boli nije to koja je praksa u zemljama EU, nego ih boli to što je njihov premijer ne principijelna osoba. Jer upravo taj premijer koga su izabrali za njega su očekivali da bude kao premijer onakav kakav je bio prije nego što je izabran za premijera. A nije naš premijer samo 2010. godine govorio o referendumu i kako bi to trebalo izgledat, nego je još 2.travnja 2008. na središnjem Zagrebačkom trgu, kada je potpisivao peticiju za raspisivanje referenduma izjavio sljedeće: "Referendum kao institut demokracije nema smisla ako se bojimo građana.", a vladajuća koalicija se bez razloga boji građana, ako se bojimo građana onda nam demokracija ni ne treba, onda sve odluke možemo donositi u kabinetu. To je bilo 2008. onda je 2010. bilo nešto drugačija, ali izgleda da se s obzirom na ovaj kabinet stvarno i praktički vratio na ovo što je 2008. izrekao. A 2010. Zoran Milanović, tada samo predsjednik SDP komentira sindikalni referendum o Zakonu o radu sljedećim riječima, citiram i to će bit evo sve što ću još reć u svojem osobnom izlaganju: "Radi se o referendumu koji nikada u Hrvatskoj nije raspisan na temelju građanske inicijative. Radi se o našoj inicijativi da se broj potpisa potrebnih za referendum smanji sa 10% svih upisanih birača, naglašavam svih upisanih birača, dakle u Hrvatskoj i izvan Hrvatske, to je užasno visok broj, da se taj postotak smanji na 5%." Mi ćemo to dodatno tražiti i predlagati ovih nekoliko dana u okviru pregovora o ustavnim promjenama. Ako Vlada na to ne pristane, a kaže da neće zato što imaju strah građana, onda mi razmišljamo o tome da kada dobijemo povjerenje građana, kada budemo većina u Parlamentu, izmijenimo Ustav na način da tražimo podršku od opozicije, od HDZ-a. Nadam se da će tada, da se tada toga neće plašiti. HDZ se ne plaši, ali očito premijer i Vlada se plaše i nažalost tu smo gdje smo. I bez obzira što poštenje mi je upitna stvar, ali evo u ime predlagatelja ovih izmjena kažem da poštenje može biti pobijeđeno, ali zasigurno što se nas tiče ne i uništeno.
Pojedinačna rasprava, Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, potpredsjedniče, pardon. Nek vječna slava i hvala neposrednoj demokraciji koja se ovim činom, ja mislim što se tiče Hrvatske, adio. Ovo je bila simbolična minuta šutnje za neposrednu demokraciju. Danas je rečeno, rečeno je to i par puta više, da je oblik, ako bi se smanjili broj potrebnih ljudi za potpisivanje za referendum, bio bi to oblik onemogućavanja rada Vlade. Trenutno, odnosno prije 2 godine je bilo potrebno 450 tisuća potpisa, sad poslije ovog popisa stanovništva mislim da je taj broj pao i uskoro ćemo doć do one cifre koju smo mi tražili od 200 tisuća, ali ne iz razloga što će se doć do izmjena zakona, nego iz razloga što će radom ove Vlade će jednostavno, vjerojatno bit toliko stanovnika u RH da ćemo bit vrlo blizu tom broju, ako ne i dostići tu željenu cifru. S tog razloga možda i bi bilo dobro da se na neki način i onemogući rad Vlade jel ovako kako ova Vlada radi bojim se da ćemo doć do ovog cilja kojeg, ipak budimo iskreni niko ne želi. Čuli smo večeras kako stoje stvari u EU, koliko kod njih treba za raspisivanje referenduma, čuli smo i primjere iz Finske, Danske, Njemačke. Iskreno rečeno ne vidim zbog čega bi se išlo udovoljavat tim smanjenim uvjetima kad Vlada je izabrana apsolutnom većinom u ovom Saboru, prije toga su zastupnici izabrani isto u većini, to im nitko ne osporava i samim tim ova Vlada najbolje zna što narodu treba, kako ovom narodu je i što on želi. Imamo još primjera u svijetu gdje vlast zna kako je narodu, pa im isto tako ne omogućava referendume, doduše tamo ne omogućavaju ni demonstracije, ni štrajkove recimo Kim ju Sung, Lukašenko i takvi. Nadam se da to nije uzor i da ne težimo tome. Ozbiljnost ove rasprave možemo gledati po ozbiljnosti teme i ona stvarno jest ozbiljna. To govori podatak da smo trebali imati direktan prijenos upravo kad su ovakve teme što je normalno nemoguće na kraju krajeva. Tko bi to u ovo doba i gledao? Ali ozbiljnost s obzirom na popunjenost sabornice, s obzirom na vrijeme kad se održava ovakva rasprava, dovoljno govori to da bi maltere svi saborski zastupnici stali kod mene za stol u kuhinji i mogli bi tamo održati komotno, ne bi ovoliko rasvjete trebalo, ne bi ni ovo osoblje trebalo. I to dovoljno govori upravo o tome kako Vlada gleda na ove ipak budimo iskreni možda najbitnije zakonske promjene koje jesu. Kolega je danas spomenuo porto, ja sam nema dugo gledao na televiziji recimo Munchen, izgradnja stadiona Bayron da bi odlučili lokaciju, gdje će se izgraditi stadion Bayrona proveli su referendum. Čak o tako banalnim stvarima se može referendum održat, kod nas ne može izgleda baš o ničemu. S obzirom da je predjednik Vlade sluša nema ni smisla dalje pričati. Hvala vam lijepo.
I posljednja rasprava o ovoj prevažnoj temi, gospodin Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege, vas 12 koje evo u ove kasne sate o ovoj važnoj raspravi koja se tiče građana RH u korist demokracije sjedite ovdje i raspravljate i slušate. Ja moram ovaj reći da uz ove ovaj pozdrave bi pozdravio i predsjednika Zorana Milanovića koji je obećao daće zdušno slušati i prisustvovati ovoj raspravi pa vjerujem da preko saborske televizije gleda ovu raspravu i da joj se divi. Kada govorimo o demokraciji, onda moramo ovaj reći na neki način u ove kasne sate, laku noć demokracija. Neću se složiti sa kolegom koji je na neki način počast dao demokraciji. Jel Hrvatski laburisti neće se miriti sa činjenicom da ne bude u ovoj zemlji demokracije i da građani nemaju pravo odlučivati o nekim bitnim stvarima kada se tiče njihovih interesa. Iz ove diskusije i stavova i mišljenja Vlade koje smo čuli od vladajućih, jasno da pojam demokracije se shvaća na način obećajmo na izborima, građani ako nam dadu ovaj vlast onda ćemo apsolutno tu vlast imati 4 godine i baš nas briga više dalje što misle građani. Da li ih trebamo pitati o nekim važnim stvarima ili ovaj ne. Mi smo htjeli u dobroj namjeri sa građanima podijeliti razmišljanje da oni dođu do izražaja. Na kraju krajeva to je i prijašnja Vlada preuzela kao obavezu, ova Vlada to nije htjela nastaviti i pitanje ovog izmjena Ustava koje smo htjeli smanjiti na 200 tisuća što negdje bi iznosilo 5% neki su, to su nekakvi dosezi koji bi mogli omogućiti a građani na kraju krajeva na referendumu bi rekli svoje mišljenje i većina bi unutar toga odlučila da li pokretači su u pravu ili nisu pokretači u pravu. Govorili smo danas o nekim ovim brojkama, spominjali smo zemlje poput Finske, Danske, Njemačke, Francuske. Nismo spomenuli Italiju gdje za pokretanje referenduma treba prikupiti 500 tisuća potpisa ili što je jedan posto birača. Nismo govorili ni o Poljskoj gdje treba uz određenu proceduru sto tisuća potpisa ili 0,26% birača. Sloveniju smo spomenuli sa 40 tisuća birača što je 2% ne 5%, Švicarska ima 100 tisuća potpisa sa 2%, Mađarska 200 tisuća potpisa sa 2%, Austrija sto tisuća potpisa sa 1,2%. Mi u Hrvatskoj ne možemo pristati ni na ovih 5%. Zašto? Zato što baš nas brige što građani misle o nekim stvarima, baš nas brige jel onako kako je odlučila ova vlast, ona će to tako i provesti, ali na kraju ono što neću duljiti puno u vremenu. Građani će ipak o ovom svemu dati konačnu riječ i oni koji ne vode brigu o građanima i ne pitaju građane za mišljenje, na kraju će ipak građani odlučiti. Hvala.
Pitam želi li predstavnik predlagatelja zaključno se obratiti hrvatskoj javnosti?
Gospodine potpredsjedniče obratit ću se 12 ako se ne varam nazočnih 13 zastupnica i zastupnika. Nažalost ne i hrvatskoj javnosti jer je ona iz ove rasprave isključena. Vlada je svoje mišljenje o našem prijedlogu utvrđivala 15. Studenog prošle godine. I o tom mišljenju upisano je, napisano je i sljedeće. Naime u sustavu predstavničke demokracije legitimitet za odlučivanje o najvažnijim pitanjima ima predstavničko tijelo koja su građani poklonili svoje povjerenje izborom članova toga tijela na općim i neposrednim izborima. Istovremeno u RH građanima je zajamčeno pravo na neposredno odlučivanje putem referenduma kao i iniciranje i raspisivanje referenduma o jednako važnim pitanjima. Da li prijedlog ili rasprava o broju potpisa građana kada oni traže referendum, oduzima pravo predstavničkom tijelu ili skida njegov legitimitet odlučivanja? Zajamčeno je pravo na neposredno odlučivanje putem referenduma. Koliko referenduma je u Hrvatskoj od stvaranja samostalne RH održano temeljem inicijative građana, općinskih, gradskih, županijskih ili državnih? Koliko referenduma je održano temeljem odluke Sabora ili predsjednika RH na prijedlog predsjednika Vlade? To tobože zajamčeno pravo u Ustavu je ograničeno, prvo brojem potpisa, drugo, vremenom prikupljanja tog potpisa i treće činjenicom da na kraju postupka je Ustavni sud a ne građani. Mišljenja Vlade nastavljaju se sa sljedećem, "po pitanju pravne sigurnosti Vlada RH je mišljenja da je neophodno voditi računa o mogućim zlouporaba instituta predlaganja raspisivanja referenduma i zadržati nužne mehanizme i ograničenja koje bi spriječile mogućnost zadiranja u određena važna pitanja kao što su ljudska prava i temeljne slobode te prava nacionalnih manjina". Kako smanjenje broja potpisa za raspisivanje referenduma ugrožava temeljna ljudska prava, prava nacionalnih manjina ako postoji odredba Ustavnog zakona u Ustavnom sudu koji svako referendumsko pitanje koje bi ugrožavalo ljudska prava i temeljne slobode daje pravo za takvo referendumsko pitanje ne odobri? Jeli moguće da oni koji su pisali ovo mišljenje Vlade ne znaju za Ustavni zakon u Ustavnom sudu, ne znaju za praksu Ustavnog suda koja se tako postavljala? Naprosto upotrebljavajući argumente velike retorike o eto oni brinu o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, skrivaju činjenicu da ne žele učiniti nijedan napredak u smislu toga da doista bude moguće ostvariti ustavno pravo građanima na neposrednu demokraciju jer da je ona ostvariva onda bi i bilo tih nesretnih referenduma. Da nije bilo građanskih inicijativa i dovoljan broj prikupljenih potpisa, ajd ali bilo je, ali se referendumi nisu održali. Na sjednici Vlade kada se o tome raspravljalo premijer Milanović citiram medijski izvještaj naveo je "da je to jedna od tema o kojoj će se raspravljati. Koja je uloga referenduma odnosno neposredne demokracije i koje su njezine granice, kada je nužna a kada postaje opstrukcija". Dakle s jedne strane tvrde da je u Hrvatskoj neposredna demokracija dostupna ali da ona može postati i opstrukcija. Nadalje, činjenica je da je nakon izmjena Ustava 2010.odlučivanje na referendumu totalno liberalizirano. A kada bi se još i smanjio prag s 10% na 5% birača to bi značilo da bi onaj tko nije ni blizu jak da se kroz institucije postavi kao demokratska vlast imao mogućnosti opstrukcije. Dakle, građani bi na referendumu imali mogućnost opstrukcije nad lošim, krivim, štetnim za državu odluka izvršne ili parlamentarne vlasti, predstavničke demokracije bilo da se radi o općini, gradu, županiji ili državi. I to oni pišu da je to strašno. Zamislite da građani na referendumu izglasaju da su protiv privatizacije Hrvatske poštanske banke, zamislite da građani na referendumu odlučuju o privatizaciji Croatia osiguranja ili da se na referendumu propituje kršenje Zakona o upravljanju državnom imovinom bez prije toga usvojene strategije upravljanja državnom imovinom. To bi bila po logici stvari opasna opstrukcija onih koji nisu tako jaki da kroz institucije postavi kao demokratska vlast. Pa naravno, referendum i jeste sredstvo odlučivanja građana, a ne onih koji su dovoljno jaki da u institucijama sustava donose odluke i da ih provode, pa u tome jest stvar. Ako je bilo moguće skupiti 800 tisuća potpisa u 2 tjedna oko nečeg što je politička zajednica, nacija označila važnim u jednom trenutku onda je moguće skupiti i 400 tisuća potpisa u 4 tjedna. E sada koja to 4 tjedna ne znam kada je u zakon 15 dana, kazao je Milanović u protivnom sumnjičav sam prema motivima predlagatelja, mislim da oni nisu demokratski i da su više opstruktivni. Dakle predložiti prvu fazu rasprave i odlučivanja o parlamentu, a procedura promjena Ustava je propisana, ovo je tek prva faza. Nakon prve faze i donošenje eventualne odluke o pristupanju ustavnim promjenama pristupa se izjašnjavanje o nacrt i na kraju usvajanje, a za usvajanje ustavnih promjena koliko ja znam potrebne su 2/3 zastupnika u Hrvatskim saboru. I sama pomisao da bi 2/3 zastupnika u Hrvatskom saboru mimo stavu Vlade mogli izglasati promjene Ustava za njih je neprihvatljiva činjenica. To ovdje piše. Ne daj Bože da 2/3 zastupnika se usude izglasat ustavne promjene ako prije toga Vlada premijera Milanovića nije dala suglasnost. I završavam s citatima: To je idealan prostor za populiste i to će prikazivati kao vrhunac demokracije i narodnog odlučivanja. Što je bio vrhunac demokracije kada je on stavljao potpis na zahtjev za referendum? Sadržaj referendumskog pitanja, njegovo pravo kao građanina da taj zahtjev potpiše, demokratsko pravo organizatora da potpise prikuplja ili kasniji postupak koji je taj referendum opstruirao. U lipnju 2010. ako nađem na brzinu, 10. lipnja 2010. kada se glasalo o odluci o pristupanju i utvrđivanju Nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske protiv toga nacrta glasalo je troje zastupnika. Sada ću reći i imena, prezimena: Lesar, Drmić i Daniel Srb. Suzdržani su bili Ivan Bagarić i Dragan Vukić. 123 ostalih prisutnih glasali su za. Svako od njih pojedinačno imao je svoje razloge i motive zašto tad nije tu odluku podržao ali nitko nikome nije zamjerio ni propitivao ni sankcionirao koliko ja znam one koji su tad imali drugačiji stav i nisu podržali dogovore koje je netko radio. Danas se svaki pokušaj otvaranja parlamentarne rasprave i nuđenje drugačijeg rješenja naziva vrhuncem opstrukcije parlamentarne demokracije. To bi bilo točno samo pod jednim uvjetom, da građani na neposrednim izborima biraju Vladu, a ona imenuje Sabor, ali čini mi se da je u Hrvatskoj malo drugačije, da građani na neposrednim izborima biraju zastupnike u Hrvatski sabor koji glasuju povjerenje Vladi koju predloži mandatar na temelju mandata koji mu je dao predsjednik Republike. I nismo gajili iluzije da će vladajuća većina prihvatit ove promjene, naročito nakon ovakvog mišljenja Vlade, ali riječi koje su korištene, kvalifikacije samog prijedloga, neću se služit istim rječnikom kao premijer. Nisam doživio 9 godina u Saboru, a imao sam preko stotinjak različitih prijedloga pa moram reći da ovakvim kvalifikacijama na moje prijedloge u ovih 9 godina se nikad nijedan premijer iz redova HDZ-a nije poslužio. Nikada. Nisu prihvaćali prijedloge, branili su svoje stavove, ali ovakve kvalifikacije ili diskvalifikacije nikad nitko po mišljenju Vlade i na sjednici Vlade od strane premijera nisu bile korištene. To me žalosti jer sam nakon ovih parlamentarnih izbora proteklih imao nadu da će doista biti drugačije. Kasnije sam shvatio da nada u demokratsku vlast, bolje društvo, pravednije društvo, više društvene pravednosti ima dvije sestre. Prva sestra nada je bijes, a druga je hrabrost. Kada bijes i hrabrost se spoje onda ovakvi pamfleti kao što je ovaj govor premijera na sjednici Vlade i optužbe upućene nama kao predlagateljima neće moći koristiti, neće stići, neće imat kome upućivat uvrede, neće imat koga optuživati za pokušaj destrukcije gdje se onda njega ništa neće pitati.
Sad ćemo još čuti replike na ovo izlaganje. Prvo, poštovani zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Lesar, u svom ste završnom izlaganju više puta spomenuli značaj referenduma i naveli nekoliko primjera da nije bilo referenduma čega sve ne bi bilo. I slažem se s vama a za Hrvatsku državu je posebno važno uvijek voditi računa da nije bilo referenduma Hrvata, hrvatskih građana prije 23 godine ne bi danas bilo niti samostalne i neovisne Hrvatske države. No, sasvim ste razumljivo i jasno bez uvijanja i otkrili najvjerojatnije razloge protivljenja danas vladajućih sa ovakve promjene kakve predlaže klub zastupnika i predlagatelji. Toj, strah od toga da, što bi hrvatski građani rekli na primjer da odlučuju na referendumu o privatizaciji Croatia osiguranja, o privatizaciji HPB-a. Naveli ste i to, da to je, u tom grmu leži zec. To je izvor protivljenja i straha i promjene mišljenja u odnosu na stavove koje su imali. A kad ste govorili o onim imenima koji su glasovali onda bih evo vam predložio, dakako vi ćete sami odlučiti oko toga, ne bi bilo zgorega vi ste to dobro zapisali, ne bi bilo zgorega da razmislite i o mogućnosti poimeničnog glasovanja sutra pa da ostane lijepo zapisano tko je bio za a tko protiv ovakvih ustavnih promjena koje će prije ili poslije ipak ugledati svjetlo dana, vjerojatno.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Burić, najavljujem sada, a sutra ćemo to napraviti i pisanim putem. Naravno da ćemo za ovu točku tražiti osobno izjašnjavanje, pojedinačno izjašnjavanje svakog zastupnika sutra.
Druga replika cijenjena zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolega Lesar, džaba vi iščitavajući i raščlanjujući ovo mišljenje Vlade tražite tu neku logiku ili neki ratio. Nećete je naći. To je mišljenje jednostavno da se kaže ne ustavnim promjenama zato što opoziciji, bivšoj opoziciji kada je to itekako zagovarala sada kada je došla na vlast jednostavno neposredna demokracija nije poželjna i ne treba im. A koliko je ova Vlada drska i koliko je samouvjerena i sigurna u moć svoje glasačke mašinerije ovdje u Saboru pa e ne treba oko ničega niti truditi, jer zna da će sve biti izglasano pokazuje i to da svi se sjećamo ustavnih promjena iz 2010. godine koliko se razgovaralo, koliko je radnih skupina bilo, koliko se cizelirao taj ustavni tekst. Je li vas itko od vladajućih pozvao ikoga od oporbe da razgovara o ovom prijedlogu? Je li se možda reklo da nije baš najpametnije nije da se svaki čas mijenja Ustav, ali da vam kažu evo promptno ćemo izmijenit Zakon o referendumu pa barem da taj rok produžimo pa će možda ta neposredna demokracija biti moguća. Kažete da je njima neprihvatljiva pomisao da bi Sabor mogao izglasati nešto drugačije od onog što Vlada kaže. Ma ne neprihvatljivo, njima je nepojmljivo, nepojmljivo da neće bit partijska disciplina i da će svi oni zastupnici kojih nema niti blizu kad se razgovara gospodine potpredsjedniče da o ovoj prevažnoj temi usprkos ironiji u vašem glasu tema je prevažna, a važna je i toliko da vidim da ste dali instrukciju da se digne replika, da se nešto vjerojatno poklopi što ćemo mi ovdje reć. Hvala.
Nije bilo nikakvih ironija u mom glasu. Treća replika uvaženi zastupnik, a pardon odgovor na repliku Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolegice Lovrin, nitko od vladajućih nije pozvao nikakav dijalog, razgovor i dogovor. No, zahvaljujući dijelu članova Odbora za Ustav, politički sustav i Poslovnik odlučili smo i proveli jedno po meni jako kvalitetnu raspravu o referendumskom sustavu i nužnim promjenama za koje je bilo zato obećanje samo što nije stiglo u proceduru oko Zakona o referendumu. Nema još iako je 15. studenog premijer to najavio. Taj izostanak razgovora i dijaloga neformalnih priroda, ali i na radnim tijelima Sabora je nedostatak demokratskog postupka u Hrvatskom saboru. To je posljedica toga da se svako tuđe mišljenje ne prihvaća ne drugačije, nego tuđe jer ovdje uopće nije bitno što se nudi, što se predlaže nego se samo razmatra naše i vaše. I to žalosti. To obezvređuje i omalovažava ugled i nas zastupnika i Sabora kao institucije, a ne one stvari koje se često uzimaju kao za primjer. Jer da građani mogu osvjedočiti da se o ustavnim promjenama ozbiljno raspravlja sa barem 50 prisutnih zastupnika u danu, a ne u toku noći, onda bi oni imali nadu ako ne sad možda za dvije, tri, četiri godine su i takve stvari normalno moguće očekivati i u Hrvatskoj. Svi oni koji su se do sad tako ponašali prema takvim inicijativama koristeći optužbe i uvrede umjesto dijaloga platili su visoku cijenu.
Vrijeme. Iduća replika poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar, naravno da uvažavamo i dopuštamo, iako mi kao većina vam ne trebamo dopuštati jer vi to ustavno pravo imate da je vaše mišljenje različito od našeg ali onda dopustite i nama da i mi sa ove strane sabornice imamo svoje mišljenje, da mi sa ove strane sabornice možemo o nečemu, valjda ja se nadam, misliti drugačije od vas. Dopustite nam da radimo ono za što smo od hrvatskih građana dobili mandat, a to je da vodimo ovu zemlju najbolje što možemo, najbolje što znamo. Dopustite nam da to činimo. Dopustite nam da nakon toga izađemo pred građane na izbore i da oni presude da li smo radili dobro. I razmislite da li ćete vi ikada dobiti one dvije trećine o kojima ste govorili i da li ćete onda biti u prilici da provedete ovo što sada predlažete, za što se zalažete ali samo vas molim prije nego što to provedete zapitajte se koliko bi ta odluka koštala hrvatske građane. Hvala.
Odgovor na repliku, Dragutin Lesar.
Kolega Grbin za razliku od vas ja vama dozvoljavam sve i pravo na stav, mišljenje, prijedloge i odlučivanje. I u našem prijedlogu i u raspravi koja je bila i kad sam obrazlagao prijedlog nisam upotrijebio nijednu riječ mimo teme niti optuživao na način na koji smo mi inicijatori ove ideje bili sustavno javno napadani. Ja sam realan čovjek, a koliko se dobro sjećam nakon '93. godine nijedna stranka u Hrvatskom saboru nije imala dvotrećinsku većinu. Ali vas isto tako uvjeravam da od ove teme kao i mnoge druge koje smo predlagali u ovih 13 mjeseci nećemo odustati bez obzira tko činio vladajuću koaliciju, a kada budemo u prilici suodlučivati s nekim onda jedan od uvjeta suradnje će biti upravo ovo. Ovo je jedna od deset naših točaka od kojih ne samo da ne odustajemo sad nego dok ova stranka postoji odustat nećemo. To se zove dosljednost u stavu. Taman da na prvom referendumu kada građanima ga omogućimo padnemo, izgubimo povjerenje i padnemo. To je spremnost i hrabrost na rizik. To je odgovornost prema građanima, ne samo svake četvrte godine nego spremnost izlaganja tog rizika da s njima dijelite bitne odluke. U tome se jako razlikujemo.
I posljednja replika, poštovani Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Lesar u nastupnom govoru kada je predsjednik Vlade završio nastupni govor obratio sam mu se riječima da je to jedan od najboljih govora koje sam ja čuo u politici, izuzevši govor Vlade Gotovca mada se manipulira u medijima da sam rekao uključivši i govor Vlade Gotovca i završio sam koliko se sjećam tu kratku repliku premijeru to su samo riječi, očekujemo vaša djela. Djela smo dočekali, dobar je bio govor uvježban međutim od tog govora se nije obistinilo ništa. Odnos prema Saboru, odnos prema zastupnicima, naročito odnos prema zastupnicima opozicije koji su predstavnici gotovo pola onih koji su izašli na izbore ili trećine nije uopće važno potvrđuje da gospodin Milanović ne želi biti premijer svim građanima Hrvatske i da želi biti premijer samo onima koji su glasali za njega. To je jasna poruka već nekoliko puta poslana. Da ova Vlada ne želi da bude Vlada svih građana RH. I to je zapravo naša najveća katastrofa. A kad već o tome govorimo koja su obećanja bila kada je Vlada došla na vlast Vlada je dobila mandat na lažnim obećanjima. Ovdje smo barem 20, 30 puta citirali iz Programa Vlade što je sve bilo obećano, a što se ostvarilo. Nažalost, malo toga se ostvarilo i završetak ove Vlade sasvim sigurno neće biti onakav kakav je bio na početku u govoru gospodina Milanovića.
Odgovor na repliku, Dragutin Lesar.
Kolega Vukšić sjećam se da ste bili impresionirani nastupnim govorom premijera. Ali vi se isto tako sjećate da sam vas upozorio da budete oprezni kad su takvi govornici u pitanju i da morate biti strpljivi i vidjeti što će od toga biti napravljeno. I upravo sve nakon toga što se događa i njegov odnos prema Saboru i saborskim zastupnicima, ali Vlade u cjelini, je tu moju rezervu kasnije potvrdila. Hvala svima koji su inicijativu potpisali, sudjelovali u raspravi. Hvala svima onima koji su u javnosti u Hrvatskoj ovakvo razmišljanje podržali, a poruka onima koji se danas tome protive budite sigurni da će vas snaći sudbina svih onih koji smatraju da su dovoljno zreli da osim na izborima odlučuju i na referendumu.
Zaključujem raspravu i prekidam sjednicu. Sutra nastavljamo u 9,30 sati Izvješćem o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo u 2011. godini. Laku noć.
Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava RH s prijedlogom Nacrta promjene Ustava RH. Rasprava o tekstu prijedloga Odluke o pristupanju promjene Ustava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o pristupanju promjenama Ustava RH. Klub zastupnika Hrvatskih laburista-stranka rada zatražio je poimenično glasovanje. Napominjem da je za prihvaćanje prijedloga potrebna većina glasova svih zastupnika, tj. 76 zastupnika u skladu sa člankom 148. Stavak 1. Ustava RH. Predstavnik kluba zastupnika podnositelja prijedloga poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Temeljem članka 223. a ili 225. a svejedno Poslovnika Hrvatskog sabora tražim stanku od deset minuta kako bi se zajedno sa ostalim predlagateljima o tome dogovorili, mogli obrazložiti razloge i motive traženja pojedinačnog glasovanja.
Određujem stanku. U 13,30 se vidimo ovdje. Molim predstavnika kluba Hrvatskih laburista, molim tišinu da možemo raditi. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Na inicijativu Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada i uz potpis 44 zastupnika Hrvatskog sabora, predložili smo odluku o pristupanju promjenama Ustava RH. Nakon nekoliko mjeseci čekanja na dnevnom redu rasprava o tom prijedlogu otvorena je sinoć iza 20,00 sati i trajala je ako se ne varam do 23,00 sata. Jučer ujutro raspravljali smo o tako važnom dokumentu kao što je Izvještaj o probaciji pred hrvatskom javnošću, a rasprava o ustavnim promjenama otvara se noću. U dvorani je bilo 13 zastupnika za vrijeme rasprave. Koliko puta smo se žalili na ugled Hrvatskog sabora izmišljali razloge. Predložili smo da umjesto 10% potpisa birača građani mogu referendum izazvati sa 200 tisuća potpisa. To je područje neposredne demokracije, imali smo za cilj građanima olakšati pravo ostvarivanja ustavnog prava na referendum. U 23 godine nijedan referendum u Hrvatskoj nije održan ni po odluci Sabora ni po odluci predsjednika Republike niti na inicijativu građana. Održana su dva i to samo ona koja je Ustav nalagao i naređivao. Premijer Milanović je u ovoj dvorani obećao biti prisutan raspravi o prijedlogu ustavnih promjena, braniti mišljenje Vlade, slušati raspravu. Nije došao. Tko je kriv da premijer Milanović nije bio obaviješten da će o tako važnoj temi kao što su ustavne promjene raspravu otvoriti noću kada njega nema? Nije došao objasniti izjave da neposredna demokracija zatire predstavničku, da referendum predstavlja potencijalnu opasnost. Nije došao objasniti zašto je 2010.tražio 5% potpisa, a danas taj isti prijedlog naziva populističkim, a svoje ponašanje državničkim stavom. I nije došao objasniti zašto Vlada još uvijek nije predložila Saboru na usvajanje novi Zakon o referendumu kako bi dio postupovnih radnji regulirali a iako prema Ustavnom zakonu o provođenju ustavnih promjena je taj zakon trebao biti usvojen još 2011. Sve do sinoć od 2003.godine temeljem dogovora na predsjedništvu Sabora bila je praksa da Hrvatska televizija prenosi sjednice Sabora kada se rasprava i odlučuje o povjerenju Vladi, državnom proračunu i ustavnim promjenama sve do sinoć, valjda zato što ustavne promjene nije predložila Vlada ili vladajuća većina nego oporbeni zastupnici. Smatramo da je ovakav odnos onih koji su odlučili tu raspravu otvarati u noćnim satima bez da su pozvali premijera i dali mu mogućnost da sluša raspravu kao što je obećao, da odgovara na pitanja kao što je obećao i da objasni zašto je 2010.on bio državnik kada je tražio 5%, a zašto smo mi danas populisti kada to isto tražimo. Zbog toga, zbog hrvatske javnosti tražimo pojedinačno izjašnjavanje svih zastupnika. Zbog toga da se i to povijesno zabilježi tko, zašto i uz koje argumente mijenja svoje stavove zavisno od toga da li je na vlasti i u poziciji. Ljubazno vas molim sve zastupnice i zastupnike da glasate za ovaj prijedlog odluke jer je ono tek prva faza od tri koraka kako se Ustav u RH mijenja.
Hvala lijepa. Ponovit ću, dajem na glasovanje Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava RH. Istodobno Klub zastupnika Hrvatskih laburista-Stranka rada zatražio je pojedinačno glasovanje pa ćemo tako provesti. Napominjem da je za prihvaćanje prijedloga potrebna većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru, to je 76 glasova za najmanje. U skladu sa člankom 148.stavak 1. Ustava RH. Molim poštovanu Jadranku Blažević tajnicu plenarne sjednice Hrvatskog sabora da izvrši prozivanje zastupnika pojedinačno. Izvolite.
Ingrid Antičević-Marinović, Ante Babić - za,…
Molim vas da se uključite.
Vedran Babić - protiv, Branko Bačić, Lidija Bagarić - protiv, Jakša Baloević - za, Martina Banić, Petar Baranović, Milorad Batinić - protiv, Nevenka Bečić, Josip Benčić - protiv, Davor Bernardić - protiv, Goran Beus Richembergh, Vladimir Bilek, Boris Blažeković – protiv, Valter Boljunčić – za, Josip Borić, Biljana Borzan – protiv, Dinko Bošnjak, Davor Božinović, Dinko Burić – za, Dragan Crnogorac, Ljiljana Cvjetović – protiv, Igor Češek – za, Petar Čobanković, Tomislav Čuljak, Martina Dalić, Luka Denona – protiv, Igor Dragovan – protiv, Ivan Drmić – za, Josip Đakić, Saša Đujić – protiv, Šimo Đurđević – za, Dražen Đurović – za, Vesna Fabijančić-Križanić – protiv, Ilija Filipović – za, Gvozden Srećko Flego – protiv, Višnja Fortuna, Srđan Gjurković – protiv, Sunčana Glavak, Dragutin Glavina, Peđa Grbin – protiv, Boro Grubišić – za, Ivan Grubišić, Mario Habek – protiv, Domagoj Hajduković – protiv, Nedžad Hodžić, Mirela Holy – protiv, Mile Horvat, Silvano Hrelja – protiv, Branko Hrg, Tonka Ivčević – protiv, Tomislav Ivić, Gordan Jandroković – za, Nadica Jelaš – protiv, Perica Jelečević, Ivo Jelušić – protiv, Romana Jerković – protiv, Branka Juričev-Martinčev, Marin Jurjević – protiv, Damir Kajin, Veljko Kajtazi - … [[Ne čuje se.]] , Božidar Kalmeta, Tomislav Karamarko, Željko Kerum, Ivan Klarin – protiv, Željko Kolar – protiv, Igor Kolman – protiv, Zlatko Komadina – protiv, Ana Komparić Devčić – protiv, Sonja König – protiv, Jadranka Kosor, Boris Kovačić – protiv, Josip Kregar – protiv, Ante Kulušić, Branko Kutija, Josip Leko – protiv, Dragutin Lesar – za, Ana Lovrin, Franjo Lucić, Šime Lučin – protiv, Marija Lugarić – protiv, Ivica Mandić – protiv, Dujomir Marasović, Mladen Marelić – protiv, Natalija Martinčević, Damir Mateljan – protiv, Frano Matušić, Jasen Mesić, Zvonko Milas, Stjepan Milinković, Darko Milinović, Domagoj Ivan Milošević, Željko Mirković – protiv, Davorin Mlakar – za, Mario Moharić – protiv, Daniel Mondekar – protiv, Melita Mulić – protiv, Mladen Novak – za, Draženko Pandek – protiv, Sandra Petrović – protiv, Tonino Picula – protiv, Đurđica Plančić – protiv, Andrej Plenković, Đuro Popijač, Vanja Posavac – protiv, Ivana Posavec Krivec – protiv, Milorad Pupovac, Ivan Račan – protiv, Furio Radin – za, Jozo Radoš – protiv, Igor Rađenović, Marija Rapo – za, Željko Reiner – za, Damir Rilje – protiv, Damir Rimac – protiv, Ivanka Roksandić – za, Zdravko Ronko – protiv, Željko Sabo – protiv, Josip Salapić – za, Gordana Sobol – protiv, Giovanni Sponza – za, Nenad Stazić – protiv, Davor Ivo Stier, Đurđica Sumrak, Ivan Šantek, Vladimir Šeks, Željko Šemper – protiv, Tatjana Šimac-Bonačić – protiv, Marijan Škvarić – protiv, Deneš Šoja – protiv, Dunja Špoljar – protiv, Ivan Šuker – za, Nansi Tireli – za, Ruža Tomašić, Damir Tomić – protiv, Miroslav Tuđman – za, Nada Turina Đurić – protiv, Zlatko Tušak – za, Zoran Vasić – protiv, Franko Vidović – protiv, Zoran Vinković – naravno za, Tanja Vrbat – protiv, Branko Vukelić, Marija Vukobratović – protiv, Josip Vuković, Branko Vukšić – za, Nikola Vuljanić – za, Dragica Zgrebec – protiv, Tomislav Žagar – protiv, Vesna Želježnjak – protiv.
Ponoviti oni koji nisu se odazvali.
Ingrid Antičević Marinović, Branko Bačić, Martina Banić, Petar Baranović, Nevenka Bečić, Goran Beus Richembergh – protiv, Vladimir Bilek – protiv, Josip Borić, Dinko Bošnjak, Davor Božinović, Dragan Crnogorac, Petar Čobanković, Tomislav Čuljak, Martina Dalić, Josip Đakić, Višnja Fortuna, Sunčana Glavak, Dragutin Glavina, Ivan Grubišić pardon nema. Nedžad Hodžić – protiv, Mile Horvat, Branko Hrg, Tomislav Ivić, Perica Jelečević, Branka Juričev Martinčev, Damir Kajin, Božidar Kalmeta, Tomislav Karamarko, Željko Kerum, Jadranka Kosor, Ante Kulušić, Branko Kutija, Ana Lovrin, Franjo Lucić, Dujomir Marasović, Natalija Martinčević, Frano Matušić, Jasen Mesić, Zvonko Milas, Stjepan Milinković, Darko Milinović, Ivan Domagoj Milošević, Andrej Plenković, Đuro Popijač, Milorad Pupovac, Davor Ivo Stier, Đurđica Sumrak, Ivan Šantek, Vladimir Šeks, Ruža Tomašić, Branko Vukelić.
Čekamo rezultat. Rezultat pojedinačnog glasovanja: za prijedlog odluke bilo je 28 glasova zastupnika, protiv prijedloga odluke bilo je 76 glasova zastupnika. Utvrđujem da nije prihvaćena odluka o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske. Ovime smo iscrpili glasovanje na današnjoj sjednici. Zastat ćemo sa radom i nastaviti u utorak 12. veljače u 9,30 sati sa točkom dnevnog reda Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarivanja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike. Sretan put koji idu na put, vama odmor do ponedjeljka kad molim da se održe sjednice radnih tijela. Hvala lijepa.