Dame i gospodo narodni poslanici, ovo bi bilo svakome u Srbiji jasno o čemu je reč, da nije došlo do najgrublje zloupotrebe u međuvremenu, i samog instituta ostavki, i Vlade Republike Srbije, i ministara, a rekao bih, takođe, da se vrši manipulacija građanima Srbije i svim prisutnim poslanicima Narodne skupštine. Naime, da ste ovu vest pročitali u bilo kom drugom trenutku, ovde bi bile salve oduševljenja i aplauza narodnih poslanika i uveren sam da bi bila i velika radost na ulicama gradova Srbije, po selima i zaseocima Srbije. [[Smeh u sali.]] Ali, gospodine Markoviću, ovo ste saopštili, suprotno Poslovniku, u trenutku kada svi znamo da će predsednik Republike večeras ili sutra raspisati izbore za 21. januar 2007. godine. Vi nas sada obaveštavate kako su oni podneli ostavke. Do poslednjeg trenutka su sedeli u Vladi, koristili sve što su mogli od Vlade Republike Srbije, od novca, državnih privilegija i svega, a sada, tobože, konstatujemo - da su im ostavke ispravne. Šta se promenilo, gospodine Markoviću, u tim papirima u odnosu na ono što ste imali prošli put? Da li su tada bili ministri nepismeni, a sada su postali naročito pismeni? Da li su to oni ministri, odnosno potpredsednici Vlade, koji ne dolaze na svečanu sednicu za proglašenje Ustava Republike Srbije - oni koji pozivaju da se ne glasa za Ustav Republike Srbije, da li su to ti članovi Vlade? Gospodine predsedniče Narodne skupštine, da li su to oni čiju smo smenu tražili nekoliko puta, a niste hteli da je stavite na dnevni red, a danas nas obaveštavate, konstatujete, kako bi neko rekao da su oni tobože moralni ljudi. Ne, to su duboko nemoralni ljudi, koji su razarali zemlju Srbiju u prethodnim godinama. [[Aplauz Srpske radikalne stranke.]] To su ljudi koji su do poslednjeg trenutka i momenta crpli sve iz Vlade Republike Srbije, a ovi u Vladi ih trpeli i govorili im da su najbolji - s kim si takav si - to govori o Vojislavu Koštunici i o celoj Vladi Republike Srbije. Ali, nemojte da nas zamajavate time što ispunjavate nečije stranačke zadatke i naloge, pa ćete danas to da proglašavate, a prošli put su bili nepismeni. Što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi - rekao je Valtazar Bogišić. Bili nepismeni dva meseca, u dva meseca se nisu opismenili, jer čovek mora osnovnu školu osam godina da završava. Sumnjam da biste za dva meseca uspeli da ih opismenite. A ćemo mi uskoro, 21. januara 2007. godine, bez obzira šta im vi ovde čitali ili ne, osloboditi Srbiju od takvih koju su je uništavali u prethodnom periodu. Hvala najlepše. [[Veliki aplauz Srpske radikalne stranke.]]
Hvala vama, gospodine Vučiću. Video sam vas, gospodine Omeroviću, daću vam reč. Gospodine Vučiću, razumem da stranke imaju svoja politička viđenja i svoje stavove. Moj posao i moja obaveza jeste da radim tačno po zakonu i ovom činjenicom se potvrđuje sve ono što je kazano javno za govornicom i što je prihvatila Skupština već tada od strane poslanika prisutnih u sali. Zadovoljstvo je raditi po zakonu i Poslovniku, pa dajem sada reč, po Poslovniku, gospodinu Omeroviću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, zadovoljstvo mi je što se večeras nalazim ovde u ovom visokom Domu. Međutim, reklamiram povredu Poslovnika i, nažalost, moram da priznam već na prvom koraku i povredu Ustava Republike Srbije, koji smo juče proglasili, a koji su građani Republike Srbije potvrdili na dvodnevnom referendumu, održanom 28. i 29. oktobra 2006. godine. U članu 126. važećeg Ustava Republike Srbije, u podnaslovu "Nespojivost funkcija", stoji: "Član Vlade ne može biti narodni poslanik u Narodnoj skupštini, poslanik u Skupštini Autonomne pokrajine i odbornik u jedinici lokalne samouprave, niti član Izvršnog veća Autonomne pokrajine ili izvršnog organa jedinice lokalne samouprave". Dame i gospodo, ovom prilikom ću govoriti samo o jednoj osobi koja je prisutna ovde večeras u sali, koja je i narodni poslanik i ministar u Vladi Republike Srbije. Zahtevam pauzu za sednicu Zakonodavnog odbora, za sednicu Obora za ustavna pitanja - da se izjasnimo o tome da li je gospodin Slobodan Lalović, koji je i narodni poslanik u Skupštini Republike Srbije i ministar za rad i zapošljavanje u Vladi Vojislava Koštunice, prekršio Ustav - da bismo mogli da nastavimo neometano da ispunjavamo svoje obaveze i dužnosti koje su nam građani poverili. Mislim da bi bilo jako loše da na prvom koraku, pošto smo konstatovali ostavke ministara Vlade iz reda članova G17 plus, nastavimo sa radom tako da kršimo Ustav na njegovom prvom koraku. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala vama, gospodine Omeroviću. Molim sve narodne poslanike da se koncentrišemo na ono što govorimo u ovoj sali. Jasno sam obavestio poslanike o tome da li je moguće i na koji način govoriti o povredi Poslovnika. Ali mi je drago da su svi tolerantni. Takođe mi je drago, vidim po reakcijama, da je većina ipak koncentrisana i svesna da mi upravo otvaramo sednicu na kojoj treba da stvorimo mogućnost – zbog toga ovako detaljno, odgovorno, ponekad i sa nervozom, sa malo žuči, kao što su videli danas i novinari, mi smo radili, i zahvaljujem se predstavnicima svih poslaničkih grupa, koji su na kraju stigli do toga da možemo, upravo da bi se primenjivao Ustav koji je proglašen – da danas ispunimo ono što tome prethodi, a to je donošenje i proglašenje ustavnog zakona za sprovođenje Ustava, a tada će se steći i uslovi o kojima ste vi govorili. Do tada nije moguće o ovome odlučivati. Hvala vam. Prelazimo na razmatranje PREDLOGA USTAVNOG ZAKONA ZA SPROVOĐENjE USTAVA REPUBLIKE SRBIJE, koji je podnela Vlada. Molim za malo razumevanja, jer smo svi do malopre odlučivali, pa moram da pazim da slučajno ne preskočim neko ime od poslanika koji su odgovorno učestvovali u predstavljanju i podnošenju amandmana. Primili ste amandmane koje su podneli narodni poslanici: Miloljub Albijanić, Predrag Marković, Hranislav Perić, Toma Bušetić, Zoran Anđelković, Tomislav Nikolić, Dušan Petrović, zajedno Hranislav Perić, Jovan Todorović i Toma Bušetić, zajedno Zoran Anđelković, Rajko Baralić, Milorad Vučelić, Živodarka Dacin, Ivica Dačić, Milan Janković, Dragan S. Jovanović, Dragan M. Jovanović, Bojan Kekić, Svetislav Krstić, Milomir Minić, Milan Nikolić, Žarko Obradović, Milisav Petronijević, Miloje Savić, Živorad Smiljanić, Zvonimir Stević, Živojin Stefanović, Branče Stojanović i Jovan Todorović, kao i Vlada Srbije. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja. Na sednici Odbora za ustavna pitanja amandmane su povukli narodni poslanici: Hranislav Perić na član 3, Zoran Anđelković, Rajko Baralić, Milorad Vučelić, Živodarka Dacin, Ivica Dačić, Milan Janković, Dragan S. Jovanović, Dragan M. Jovanović, Bojan Kekić, Svetislav Krstić, Milomir Minić, Milan Nikolić, Žarko Obradović, Milisav Petronijević, Miloje Savić, Živorad Smiljanić, Zvonimir Stević, Živojin Stefanović, Branče Stojanović i Jovan Todorović na član 3, Toma Bušetić na član 3, Tomislav Nikolić na član 3. i na član 12. Dušan Petrović na član 3, Predrag Marković na naslov iznad člana 4. i član 4. i na naslov iznad člana 5. i član 5, Hranislav Perić, Jovan Todorović i Toma Bušetić na član 4, Zoran Anđelković na član 19. i amandman koji je podnela Vlada na član 20. Na sednici Odbora za ustavna pitanja poslanici su usvojili, a predstavnik predlagača prihvatio amandmane narodnog poslanika Predraga Markovića na članove 3. i 9, naslov iznad člana i član 19, kao i amandman na član 20, pa konstatujem da su ovi amandmani Predraga Markovića postali sastavni deo Predloga zakona. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe, iznosi pet časova konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama uobičajeno. Da li treba da pročitam? (Zoran Anđelković, sa mesta: Nema potrebe.) Zahvaljujem na toleranciji. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Pošto sam, podsećam, ovu sednicu sazvao kao posebnu sednicu za potrebe proglašenja Ustava i donošenje i proglašenje ustavnog zakona za sprovođenje Ustava, otvaram jedinstveni pretres. Što znači da ćemo, jer na kraju se donosi odluka o proglašenju, to znači da ćemo prvo razmatrati tokom pretresa stavove prijavljenih govornika, potom pristupiti izjašnjavanju o amandmanima, a onda ćemo pristupiti glasanju o Predlogu zakona. Otvaram jedinstveni pretres i pitam da li predstavnik predlagača, dr Zoran Lončar, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Lončar.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege ministri, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, imam čast i zadovoljstvo da u ime Vlade Republike Srbije, pošto je ovo prvi naš susret nakon jučerašnjeg proglašenja Ustava, čestitam novi Ustav Republike Srbije. (Predsednik: Hvala .) Danas se, takođe, nalazimo pred jednim novim istorijskim trenutkom. Istorijski trenutak je zato što je, posle novog Ustava, pred nama kao predlagačima, i pred vama, istorijski zadatak da usvojimo zakon za sprovođenje Ustava. Ovim činom doći ćemo u priliku da otpočnemo da primenjujemo Ustav ili drugim rečima da Ustav uvodimo u život. Da bismo i to uradili onako uspešno, kao što ste vi 30. septembra istorijskom jednoglasnom odlukom uspeli u ovom domu da usvojite Ustav, neophodno je da po istoj proceduri, najmanje dvotrećinskom većinom, na principu političkog konsenzusa, usvojimo i zakon za sprovođenje Ustava, i da omogućimo ono što je prirodna posledica da Ustav počne da se primenjuje raspisivanjem izbora učinili večeras. Stoga moram da izrazim zahvalnost svima onima narodnim poslanicima koji su prihvatili poziv i na prethodno održanoj sednici Ustavnog odbora izrazili spremnost, u cilju omogućavanja usvajanja ustavnog zakona, da povuku svoje amandmane za koje nije postojao neophodan politički konsenzus. Na ovaj način ste još jednom, a nadam se da će i to večeras skupštinska rasprava i izjašnjavanje pokazati, pokazati da smo u stanju kada su u pitanju osnovni nacionalni i državni interesi da im damo značaj i prioritet nad pojedinačnim stranačkim interesima. Usvajanjem ovog zakona omogući ćemo da Ustav počne da se primenjuje i to će, nakon izjašnjavanja, biti još jedna velika pobeda svih nas i pobeda naše države,pobeda Srbije. Želim samo još da iskoristim ovu priliku da, nažalost, sa ove govornice u ime Vlade najoštrije osudim današnji najnoviji teroristički akt albanskih separatista na Kosovu i Metohiji nad Srbinom Miloradom Šopićem iz sela Letnice kod Kosovske Vitine. To je, nažalost, još jedan u nizu dokaza da je bilo neophodno, između ostalog, radi zaštite naših građana koji žive na tom delu teritorije Republike Srbije koja se zove Kosovo i Metohija, da donesemo novi Ustav i da večeras, nadam se na principu širokog političkog konsenzusa, glasovima svih onih narodnih poslanika koji su za državu Srbiju, usvojimo zakon za sprovođenje Ustava. Stoga vas pozivam s ove govornice da ovaj Vladin predlog, koji je zasnovan na premisama očekivanog političkog i mogućeg kompromisa, svojim glasovima podržite večeras i da omogućimo da od večeras novi Ustav Srbije, raspisivanjem izbora, počne i da se primenjuje. Još jednom, svima vam čestitam novi Ustav i zahvaljujem se.
Hvala vama, gospodine Lončar. Pitam da li predstavnik Odbora za ustavna pitanja želi reč? Ne, hvala. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da, izvolite, Aleksandar Vučić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je u donošenje novog Ustava Republike Srbije uložila mnogo truda, znanja i u najboljoj veri ušla u veliki posao za Srbiju. Dužan sam da kažem, zbog različitih izjava pojedinaca u medijima, zbog nekada namerno pogrešnog interpretiranja i naših političkih stavova, ali i onoga što se zaista u prethodnom periodu događalo, da smo u taj posao ušli ne zbognaših partikularnih partijskih interesa, već zbog interesa države Srbije, zbog interesa građana Srbije i zbog budućnosti naše dece. Ušli smo u taj posao kao opoziciona politička stranka, rekao bih jedina opoziciona politička stranka suštinski na političkoj pozornici Srbije, da pokažemo da opozicija može da se ponaša primereno, časno, pošteno, odgovorno i ozbiljno, u skladu sa teškim istorijskim trenutkom u kojem se naša država danas nalazi. Sve naše birače pozvali smo da izađu na referendum, da glasaju za novi Ustav Republike Srbije, u koji smo ugradili mnoga rešenja i ideje SRS, od nekih morali da odustanemo, zato što je postojao ili je morao da postoji nekakav kompromis sa predstavnicima drugih političkih stranaka i sve to nam nije bilo nimalo teško. Maksimalni napor učinili smo 28. i 29. oktobra pozivajući sve naše članove, simpatizere i aktiviste da izađu na referendum da se potvrdi Ustav Republike Srbije. Čak smo u nedelju, kada smo videli da ne postoji dovoljna motivisanost naših građana, menjali poruku i mislimo da je ta izmena poruke doprinela da Ustav na referendumu bude potvrđen, gde smo ljudima jasno stavili do znanja sa kakvim ćemo se posledicama suočiti i šta će da rade oni koji žele rastakanje države Srbije, pre svega otimanje naše teritorije, otimanje Kosova i Metohije. I danas smo pristajali ponovo na kompromise, iako mislimo da je razumno i racionalno u tekstu ustavnog zakonaprihvaćen najveći deo onoga za šta su se zalagali srpski radikali, upravo zbog toga što je ponovo teško ranjen Srbin, a država Srbija jedino što može da kaže to je ''mi oštro protestujemo zbog toga'', ali će se opet većina političara u Srbiji baviti time - kako da napakostimo SRS, kako sutra na naslovnoj strani nekih novina da piše nešto protiv radikala, kako na B92, u udarnoj informativnoj emisiji, samo da nešto ide protiv SRS. Našim ponašanjem u prethodnom periodu, našim ponašanjem danas pokazali smo, i zato sam ponosan što sam član SRS, kako mogu da se štite državni interesi i kako država, srpski narod i građani Srbije mogu i moraju da budu ispred bilo kakvih političkih ili uskostranačkih interesa. Mi smo danas, ne zbog nas, po svim istraživanjima javnog mnjenja, onih ljudi dakle koji nisu bliski SRS, najjača politička snaga u Srbiji. Da li ćete imati 2, 3, 1 ili 5 manje ili više poslanika za nas nije važno u poređenju sa onim kako će izgledati država Srbija, hoćemo li imati našu zemlju ili nećemo. Za nas je politički prioritet i cilj Srbija, njena budućnost i budućnost naše dece. Zato smo to danas uradili i prihvatili. Mi smo rekli da interes Srbije nije da izbori budu u decembru. Mnogi su insistirali samo na tome, ali po svaku cenu. Postavljalo se pitanje građanima Srbije - a zašto je to nekome toliko važno, zašto je baš tako strašno da bude u januaru? A oni su rešili po svaku cenu da to teraju u decembru, i od ministara, i od predsednika Srbije, i od mnogih drugih čuli smo takve tvrdnje. Šta se to krije od građana Srbije? Da li se to kriju nekakva negativna rešenja o Kosovu i Metohiji za koja ne žele da upoznaju građane Srbije, da li se to krije naduvanost i napumpanost tzv. Nacionalnog investicionog plana? Pa sad, sve smo uspeli nekako da uguramo, pokrićemo sve rupe na mišiće tamo do 15.-20. decembra, a posle toga potop, važno je samo da se pređe cenzus, za neke da ponovo na ovaj ili onaj volšeban način učestvuju u nekoj vlasti, za druge da izbegnu zatvor, za treće neki treći razlog, ko zna već koji. Za nas nije bio nijedan od tih razloga. Mi smo hteli da vam kažemo, našim ponašanjem u postupku donošenja svih normi u ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava Republike Srbije, da mi želimo da se ovakav Ustav koji je plod kompromisa, verovatno i uvek takav koji je plod kompromisa i najbolji za Srbiju i njene građane, sprovede u delo. Ali nam je od toga da umesto 82 mandata dobijemo ovog trenutka 100 važnije da vidimo kako ćemo da zaštitimo gospodina Šopića i svakog drugog. A da vidimo kako ćemo da odgovorimo Martiju Ahtisariju na njegovo pismeno koje je, pretpostavljamo, vidimo vi to bolje pretpostavljate nego mi, neće biti dobro za Srbiju. Da vidimo da kažemo šta je ono što je za našu zemlju u ovom trenutku najbitnije. Meni se čini da se predstavnici nekih drugih stranaka nisu tim ciljem rukovodili. Zato smo bili ucenjivani, zato su vršeni pritisci, ucenjivani kao deo političke javnosti, ne mislim da neko na nas može da vrši tog tipa pritiske i da ucenjuje za bilo šta, jer je poznato da se ne plašimo ničega i da izlazimo sa onim što mislimo i sa onim što smatramo da je najbolje za srpski narod i građane Srbije. Zbog čega svi ti pritisci? Da bi neko seo u fotelju? Pa mi smo imali poruke od predsednika Republike i predsednika Vlade, posebno od predsednika Republike - idem na sastanak sa Olijem Renom i njemu saopštavam da je za nas najvažnije da imamo izbore pre kosovskometohijskog rešenja. Kakva je to poruka građanima Srbije, šta je time rečeno građanima Srbije? Njima se kaže, svima nama se time kaže – ej, građani Srbije, vama ovim poručujem da će rešenje za Kosovo i Metohiju biti veoma loše, da znam kakvo će to rešenje biti. Time vam poručujem takođe da me ne interesuje naročito šta će sa tim da bude, nego da me samo interesuje da zasednem u svoju fotelju, da je debelo osiguram sa obe ručke sa strane, da i dalje budem neki predsednik ili nekakav funkcioner u budućoj vladi, a posle togašta će biti sa Kosovom i Metohijom baš nas briga. To je bila poruka vlasti, poruka koja nije mogla da se tumači ni na jedan drugačiji način od ovoga. I za divno čudo, u domaćim medijima to nije naišlo na osudu, nije naišlo na osudu, a posebno kod onih koji iz sveg srca i iz sve snage podržavaju i otimanje Kosova i Metohije, i delimično ili potpunu okupaciju Srbije itd. I to možemo da razumemo, ali ne možemo da razumemo da narodni poslanici, oni koje su građani izabrali, ne dignu glas protiv toga. E za nas ni jedan fotelja na kugli zemaljskoj, ni fotelja narodnog poslanika, ni fotelja predsednika Republike, nije važnija od glave ijednog jedinog Srbina na Kosovu i Metohiji, ijednog jedinog čoveka koji živi na Kosovu i Metohiji. Za nas je njihov interes neuporedivo važniji. To nije samo njihov interes, to je intetres cele države. Znam da će neki da kažu, da idu sa nekom porukom, šta vas briga, hajde da živimo jedan život. Šta to znači? Hajde da živim jedan život, mazni, opljačkaj šta stigneš, uradi gde ti šta padne na pamet, baš te briga za Kosovo i Metohiju. Da li je u tome stvar? Nisam razumeo na drugačiji način. Ta vrsta politike, i to ne govorim o političkoj stranci koja se u tome prepoznala, govorim o pojedinim istaknutim javnim ličnostima i njihovim medijskim promoterima, koji nam to svaki dan govore, pripremajući teren za otcepljenje Kosova i Metohije, koji hoće da kažu, e pa nije važno, sve je to u redu, nastavlja se život. Ne, mi smo svi mislili da ćemo svi da skočimo u bunar. Pa, naravno da se život nastavlja, ali država postoji i države ima dok imate narod, suverenu vlast i teritoriju. To su tri osnovna elementa svake države. Ali, mi nemamo teritoriju, nemate državu, ljudi, nemamo državu. Onda neka to kažu. Ali, to nije realnost. Realnost je nešto drugo. Hajde onda da ukinemo izbore, kažite nam da više nemamo državne organe, da nemamo izbore, da postavimo okupacione gaulajtere, i oni će neku vlast da sprovode. Umesto vozačkih dozvola davaće nekakve ausvajse ili ne znam šta sve i da završimo priču. To nije rešenje. Zato smo mi zadovoljni, bez obzira na to što smo učinili neku vrstu kompromisa, a to moram danas da kažem, kada su razgovori zapali u ćorsokak, jer smo mi tražili nešto što smo mislili da nam pripada, nešto što smo mislili da pripada građanima Srbije, ne SRS, ne bilo kome od nas lično. Tražili smo samo da se omeđi nekim širim rokom, čak ne datumom, vreme održavanja predsedničkih izbora. Rekli smo, možemo u martu da idemo na sve izbore. Rekli smo, u redu je da zbog situacije na Kosovu i Metohiji, a vi znate šta mi mislimo o Borisu Tadiću, naravno, sve najgore, i o njegovoj politici, hajde da za to vreme imamo predsedničke izbore, jer čim se završe ti parlamentarni izbori i čim se formira vlada da odmah idemo na izbore za predsednika Republike. Da ne bude te praznine, da ne bude tog vakuuma bez značajnih državnih institucija koje bi bile u stanju da odgovore na teško stanje na Kosovu i Metohiji. Nismo mogli da postignemo konsenzus sa političkim strankama. Ostavili su mogućnost, formalnu, nadam se, samo formalno, nadam se, da se ti izbori održe bilo kad u toku naredne godine. Ovo - formalno nadam se zato što je predsednik Vlade Vojislav Koštunica dao garancije i dao svoju reč zameniku predsednika SRS, Tomislavu Nikoliću, da će izbori za predsednika Republike biti održani do 31. maja naredne godine. Nama pre toga predstoji veliki posao, to je zakon o predsedniku Republike, zakon o vojsci, zakon o odbrani, predstoji nam iz različitih sfera društvenog života da donesemo zakone, koji se tiču pre svega izbora, i zakon o izboru narodnih poslanika, zakon o uređenju sudova, zakon o izboru sudija, zakon o kasacionom sudu, zakon o lokalnoj samoupravi, o gradu, o gradu Beogradu i mnoge druge. Taj posao je pred budućim sazivom Narodne skupštine Republike Srbije. Pred nama je da večeras usvojimo ovakav ustavni zakon, bez obzira što niko od nas nije presrećan ovim normama, bez obzira što niko ne može da kaže da je pobedio. Možda je to najpravičnije i najbolje, zato što građani Srbije znaju da su time dobili nešto što je između interesa svih političkih struktura. Mislim da SRS nije dozvolila ultimatum i predstavnicima pojedinih ambasada – danas sam se iznenadio kada sam video da je to uradio američki ambasador Majkl Polt, prosto ne mogu da verujem da čovek ne zna da nije pristojno mešati se u unutrašnje stvari drugih zemalja i određivati im datume izbora – pa su neki u popodnevnim satima promenili odluku iz dogovora, pa rekli, nismo se tako dogovorili, ajde opet da skraćujemo rokove, pa onda opet odustali od toga. U ovoj zemlji poštujemo sve. Niko nam ne smeta. Mi svoju zemlju volimo. U ovoj zemlji moraju da odlučuju građani Srbije i niko više. Ambasadori, dobrodošli ste u našu zemlju, dragi ste nam gosti, zastupajte interese svojih zemalja, ali dok postojimo kao država, hoćemo da odlučujemo o svojoj sudbini, o sudbini naše dece odlučuje Srbija i njeni građani. Oni koji to ne razumeju, koji su uvek zadovoljni i slatko se osmehuju i kažu, videćemo kako će biti posle kampanje. Znate na šta računaju? Znaju oni da su slabiji od srpskih radikala. Računaju, pa tući ćemo ih na jednoj, dve nacionalne frekvencije, B92 i RTS, ako bude moglo malo i preko treće. Tući ćemo ih preko toliko i toliko prljavih novina koje imamo, izmislićemo šta nam treba i kako nam zatreba, pa će da nam se pojavi i onaj čuveni stelt-most, nevidljivi, u Beogradu. Kaže, mi radimo od 2004. do 2006. godine, nacrtali most koji je kao slikovnica, ko Golden Gejt, a građani Beograda svakog dana se guraju po ulicama, nigde ne vide taj most, nigde ga nisu videli. Samo ga je Bogdanović video, vizionar čovek, a šest godina tog mosta nema, ljudi se i dalje guraju, gužve su na ulicama Beograda, a samo se radi i diže se nešto gde može još malo para da se otme, i provizija, kao ono na autokomandi, gde menadžeri imaju po 20 lokacija za svoje zgrade ili ne znam šta. Ali, završio sam sa tim, da ne kažu da se u svečanom trenutku govori na regionalnom ili gradskom nivou. SRS podržaće ovakav ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije, u najboljoj nameri da Srbija dobije dobar ustav. Mi ne mislimo da on treba da bude menjan svake godine ili svake četiri godine, kada se vlast u Srbiji bude menjala. Želim, pre svega, da se zahvalim građanima Srbije, koji su nama kao narodnim poslanicima dali mandat u prethodne tri godine. Što se tiče SRS, radili smo sve što smo mogli i znali da zaštitimo interese države i građana Srbije. Uveren sam da će ljudi u Srbiji to umeti da cene i da će pored ovih 80 biti bar još 46 poslanika srpskih radikala u narednom mandatu. Hvala vam i živela Srbija.
Hvala vama, gospodine Vučiću. Sledeći se javio za reč predsednik poslaničke grupe G 17 plus, Miloljub Albijanić. Molim vas, malo tolerancije. Već šest godina sam nešto sanjao, pa sam video, nemojte sada kod ovoga što vidim golim okom da me zbunjujete. Izvolite, gospodine Albijaniću.
Gospodine predsedniče, gospodo ministri, dame i gospodo poslanici, želim da kažem na početku da sam ponosan na rad ovog skupštinskog saziva, posebno skupštinske većine, jer smo uradili nekoliko važnih stvari. Prvo, unapredili smo politički dijalog u samom parlamentu, u Skupštini. Doneli smo 260 zakona i naš rad krunisali donošenjem novog Ustava države Srbije. Naravno, i predstavnici Evropske unije su naš rad ocenili odličnim i sa poštovanjem ispratili donošenje novog Ustava. Naravno da želim da čestitam svim građanima Srbije novi Ustav Srbije i da kažem da to jeste bio glas "da" i za budućnost naše dece, i porodica, i naroda, i otadžbine. To je bio glas za državu Srbiju. Čuo sam ovde za govornicom neke kritike, i želim da kažem da je i Vlada Republike Srbije, kao izvršna vlast, uradila značajan deo posla. Tačno je da je započeo Nacionalni investicioni plan, ali Nacionalni investicioni plan kao odgovornost prema državi i prema građanima. Tu je bila najvažnija stvar zaštita državne imovine, ali isto tako i ono što je do sada uzimano od države i građana sada se kroz Nacionalni investicioni plan, na najbolji mogući način, vraća svim gradovima i opštinama u Srbiji, i svim građanima takođe. Ono što jeste važno, kad sam to istakao, jeste da su i poslanička grupa G17 plus, ministri u Vladi iz redova G17 plus, pokazali da ono što je naša osnovna ideja jeste pre svega da stručni, odgovorni ljudi rade svoj posao na dobrobit svih građana Srbije. Zato svakako mogu da kažem da se izrodio sam slogan "stručnost ispred politike". Ono što je takođe važno je da se danas pred nama nalazi Predlog ustavnog zakona ili zakona o sprovođenju samog Ustava. Dakle, danema nekog nerazumevanja, mi smo Ustav Srbije proglasili juče u ovoj sali, svečano. Osećao sam se dostojanstveno i ponosno i juče, i kad je bio dan referenduma, ali i onaj dan kada je 242 poslanika jednoglasno glasalo "za". To jednoglasno "za" cene i u Evropskoj uniji i u drugim parlamentima jer je to inače retkost u svetu. Dakle, ustavni zakon ili zakon o sprovođenju samog Ustava je nešto sasvim drugo. Kad sam rekao "stručnost ispred politike", sad želim da naglasim da je danas i prilikom konsultacija prednjačilo nešto sasvim drugo. Nije čak bila ni politika, bilo je političarenje, sitni ustupci i lični interes pre svega. Nije to bio kompromis, kako je ovde neko pokušao da kaže, jer kompromis podrazumeva isto onakvo ponašanje kakvo smo imali za donošenje samog Ustava. Ono što jeste ovde bilo na delu, to jeste ustupak i Srpskoj radikalnoj stranci i Socijalističkoj partiji Srbije. Zašto? Zato što je glavna debata i danas u toku čitavog dana i ovih dana zapravo o tome kada će biti izbori. Neki se, možda s pravom, boje izbora. Ima ona Njegoševa u vezi tog straha, ne znam što se Vučić našao prozvanim pa se sada javio. Znači, i on se boji. Gospodine Vučiću, da vam kažem, ima ona Njegoševa: "Strah životu kalja obraz često".
Molim vas, gospodine Albijaniću, niko se nije javljao za reč ili se prepoznavao. Pokazivali su na vreme. Molim vas, vremena imate na raspolaganju, pošto su to neki poslanici pitali jer ovde nema onakvog časovnik.
Imam još 13 minuta.
Tako je. Kažem vama i ostalima, ovde je specifično, koristite sat koji je iznad, ovde se beleži, nije moguće lako pratiti vreme kao u prethodnoj sali. Molim sve poslanike da to koriste. Izvolite i hvala na razumevanju.
Dakle, nije to bila stvar kompromisa, već truli ustupak, posebno Srpskoj radikalnoj stranci i Socijalističkoj partiji Srbije. Valjda ljudi neće na izbore. Ovo je jedinstven slučaj u Srbiji, jer ne postoji nigde na svetu da opozicija na izbore neće. Dakle, vlast kaže spremni smo, hajde da se ogledamo, hajde dapokažemo koliko je ko šta uradio, a opozicija neće i ne sme. Iz tog razloga i ova uvažena gospoda, neki od njih su prilično na političkoj sceni Srbije, neki od njih su i 15 godina, i kad bih pokušao da se setim šta su dobro uradili za Srbiju, nažalost toga nema, pa ne mogu ni da se setim. Razne loše stvari su rađene, a u ovom sazivu ih je pratio pokušaj opstrukcije, demagogije, prazne priče, nedozvoljavanja da neki zakon u Skupštini prođe. Svi smo svedoci toga. Danas mi pravimo ustupak Srpskoj radikalnoj stranci, tj. onima koji su sve vreme kočili naš rad i pokušavali da prave, praznom pričom i demagogijom, opstrukciju, da ne možemo ili da ne možemo u određenom roku da donesemo zakone, ili da uopšte pokušaju da spreče. U tome nisu uspevali. To je bio džaba pokušaj. I sada treba da pravimo ustupak takvim ljudima, da se zbog njih odlažu izbori. Zašto? Naravno, ispred poslaničke grupe G17 plus, u tom duhu i smislu sam podneo dva amandmana. Još postoji šansa da se ova stvar ispravi, da se u zakonu o sprovođenju Ustava isprave mogući rokovi za održavanje izbora. O čemu se radi? Podneo sam amandman na član 3. stav 1, da se rok koji je u ustavnom zakonu do sada bio pre nego što je održan Ustavni odbor, da vreme za raspisivanje izbora bude u roku od 45 najmanje, a najviše 120 dana, bude skraćen i da iznosi od 30 najmanje, do 120 dana. To bi omogućilo da izbori, kao što i treba, posle jednog velikog završenog posla, budu raspisani odmah. Ne samo raspisani, nego da budu održani u što kraćem vremenskom periodu, jer Vlada od ovog dana ionako nema više skupštinsku većinu. To je normalno i logično. Logično je da posle donošenja Ustava imamo izbore. Međutim, eto, opozicija se našla u neprilici i kaže - ne bi mi da idemo na izbore, izvinite, jesmo pričali, izvinite zbog onoga što smo vam radili u ove tri godine, ali mi na izbore ne bi da idemo. Dakle, postoji jedan normalan amandman koji može da bude prihvaćen, da postane sastavni deo zakona i time da razrešimo dilemu glasanja poslaničke grupe G17 plus. Na taj način bi se stekli uslovi da normalno izglasamo ustavni zakon. Voleo bih da čujem i kontraargumente nekih, zašto ne smeju da taj rok bude od 30 do 120 dana? Zašto ne smeju da idu na izbore brzo? Ako mogu da objasne, neka izvole. Drugi amandman, u članu 5. stav 1. reči "guvernera Narodne banke Srbije" brišu se. Ono što bih želeo da kažem, to je da ustavnim zakonom nije predviđeno usklađivanje sa novim Ustavom zakona kojom se određuje delatnost Narodne banke Srbije. Shodno tome valja prvo doneti zakon, a zatim birati i guvernera i Savet Narodne banke Srbije, kao i za druge stvari koje su predviđene ovde u Ustavu. Ono što je važno reći, to je da svi građani u Srbiji znaju šta znači čvrst dinar, šta znači u ekonomskom smislu stabilnost novca jedne zemlje. Narodna banka je pokazala da jeste najčvršći oslonac finansijske stabilnosti države Srbije. Danas imamo deviznih rezervi koje premašuju 10 milijardi dolara i to svi sa pravom možemo da ističemo kao nešto što omogućava da imamo čvrst dinar, što omogućava našu plativu sposobnost ne samo u Srbiji, nego i prema čitavom svetu. Dakle, na taj način Narodna banka Srbije kao institucija pokazuje da joj je država i građani Srbije iznad svega. To valja ceniti, kao što i valja ceniti da u ovoj godini, zahvaljujući Narodnoj banci Srbije, ali i Vladi Republike Srbije, što će biti inflacija u manjoj meri nego što smo je i Zakonom o budžetu predvideli. Priznajem da ne mogu da učestvujem u takvoj vrsti kompromisa, da je neko čak u današnjoj trgovini ili u današnjim pogađanjima tražio mesto guvernera Narodne banke da bi pristao da glasa za ovakav ustavni zakon. To je dokaz da postoji političarenje, da postoji ono što nije u skladu sa nekim našim normama ponašanja, da prvo treba da brinemo o državi i građanima, a ne o određenim stolicama i foteljama, koje je jedan govornik ovde i pomenuo, ne znam zašto, valjda su mu one u glavi. Ne mogu vam reći da se osećam lagodno danas u Skupštini, jer nije lagodno biti protiv kada je pogodba većine pala. Nije lako biti protiv, ali poslanička grupa je odlučila da se drži principijelno, bez takvih trgovina i pogađanja. I da vam kažemo: ako prihvatite amandmane poslaničke grupe G17 plus, svakako ćemo prihvatiti ustavni zakon u celini. Mislim da jesmo uradili ozbiljan posao, ali valja i na kraju čitavog posla pokazati doslednost do kraja, principijelnost, istrajnost, pravičnost, jedno dobro ponašanje u samoj Skupštini Srbije. Hvala vam lepo.
Hvala vama, gospodine Albijaniću. Repliku je tražio narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da se malo našalim i da, ne grubo već onako, pomalo ismejem sve ono što je rekao moj prethodnik, ali nema nikakvog smisla u svemu što govore predstavnici te šifrovane političke grupacije. Ionako građani Srbije ne shvataju mnogo ozbiljno zato što znaju da je ovo njihova poslednja sednica. Na veliku radost građana Srbije, a na našu žalost, jer nas neće više tako zabavljati. Više nećemo moći da se smejemo sa mesta zbog njihovih izjava, reči, govora. G17 plus u Narodnu skupštinu Republike Srbije više neće dolaziti, sem na otvorena vrata. Taj institut otvorenih vrata zadržaćemo samo da bi mogli ponovo da svratite u Skupštinu, da vidite koliko je sutra lepše nego danas. Kažete, problem je u strahu, pa neko ne sme da ide na izbore. Tačno je, gospodine Albijaniću, strašno smo se uplašili vas političkih liliputanaca i samo brinemo sa koliko ćete da nas pobedite. Jer vi ste jedna velika sila, jedno čudo, a samo kad stanete na novčanik, a što se glasova naroda tiče nema vas nigde. Očekujem da vam građani Srbije lepo kažu, mnogo bi bilo za vas 4,2 posto. Da vam građani daju 0,1 do 0,2 - to je prava mera za G17 plus, i da nikada više ne zamajavate građane Srbije i naš narod. Kažete i pretite predstavnicima SRS. Prvo prete neki iz neke druge političke stranke, a onda ministar finansija kaže nedavno: "svim raspoloživim sredstvima borićemo se protiv radikala i protiv njih su sva sredstva dozvoljena". Dva dana posle toga, potezali su pištolje i pištoljima tukli decu od 18 i 19 godina, aktiviste SRS, za koje su čak rekli da su iz Surčina, Zemuna, a na kraju se ispostavilo da nijedan nije ni iz Zemuna i Surčina. Tako vam je kad imate posla sa lažovima. Njihovi veliki zaštitnici su velike demokrate, čuvene erudite po imenu "gospodin Keks". Ali, da gospodin Albijanić ne brine. Video sam da je i gospodin Dinkić sve ovo shvatio. Uplašio nas je tom pretnjom. Mi smo je shvatili na veoma ozbiljan način i pokušaćemo da zaštitimo članove i simpatizere SRS. To bi trebalo da zna i gospodin "Keks" za ubuduće, a odgovaraće i za ono što je činio u prošlosti. Ali, da poručim nešto gospodinu Albijaniću, pošto, čini mi se, da je i on video. Dakle, njegov predsednik, ministar finansija pojavio se na bilbordu, pošto mu ona stara slika gde su ga baš mnogo ulepšali nije odgovarala, pa je sad promenio tu sliku. Nisam izašao zbog te slike, nego na tom bilbordu piše: stručnost ispred politike. Zna Dinkić da je propao u politici, pa sad ako neko može struku da proda. To je važilo i za gospodina Albijanića. Što si bio u politici - bio si, vraćaj se ti u osnovnu školu, predaji deci matematiku, ako iko hoće da te sluša više i ako iko može. S tom politikom je završeno. To što ste sanjali i mislili da linčujete političke protivnike posle 5. oktobra, jedanput zauvek je završeno, Srbija se promenila i Srbija se menja i dalje. Srbija je shvatila razmere globalne prevare koju ste joj na tacni servirali i zato toliko brinete. Zato vas taj jedan mesec toliko brine i sekira. Vreme vas sekira zato što znate da ćete sa velikih 4,2 da padnete na 2,2. Nas nebrine i ne sekira jer smo mi u astronomskim ciframa za vas. Mi razmišljamo da li će da bude 30, 35, 40, 45, 50 ili ko zna koliko procenata. Gospodine Albijaniću, malo je različito, kao matematičar biste to mogli i morali da znate. Na kraju, presudu će svima nama dati građani Srbije. Koliko god ih lagali, koliko god koristili i zloupotrebljavali svoje medije, šta god im pričali, naš narod je pametan. Ljudi su pametni i ne možete ih prevariti. Tačno znaju i vide one koji im žele dobro i one koji im to ne žele. U trgovinama i pogodbama ne učestvujemo. Pojma nemam kobi mogao da bude guverner Narodne banke. Ako ste to mislili na dogovore DS i DSS, onda to njima kažite. Ali, to je račun bez krčmara, jer sledeću vladu neće da čine ni DS ni DSS, a vi nećete ni Skupštinu sem kad je dan otvorenih vrata, već srpski radikali.
Hvala. Molim da se uzdržimo od divljanja za međusobnu stručnost, a naročito kada govorimo o ciframa. Dakle, po Poslovniku se javlja gospođa Snežana Plavšić, zamenik predsednika poslaničke grupe G17 plus. Izvolite, gospođo Plavšić.
Zahvaljujem. Zaista moram da odgovorim na ovo, što se tiče G17 plus niko ne mora da brine da li ćemo mi ovde da uđemo kroz otvorena vrata, kroz dan posete ili ćemo biti u parlamentu. Mi ćemo svakako biti u parlamentu. Nemojte o tome da brinete, i to je razlog, između ostalog, što želimo da izbori u Srbiji budu što pre. Jer smatramo da je Srbiji potrebna nova stabilna Vlada, naravno, u kojoj će participirati i G17 plus. Što se tiče odgovora na pitanje stručnosti, za nas je to pitanje vrlo jednostavno. Mi smo ušli u politiku kao stručnjaci i srećom mi imamo gde da se vratimo, za razliku od mnogih drugih koji nikada svoja zanimanja nisu imali, pa im je politika jedini izlaz. G17 plus je ušao u politiku da bi, baveći se svojom strukom i afirmišući principe struke i standarde struke, pomogao Srbiji da nađe izlaz iz situacije u kojoj se našla 2000. godine. Naši rezultati su odlično upravo zato što smo mi stručnjaci u oblastima kojima smo se bavili, a u politici smo se bavili uglavnom onim što dobro poznajemo. Što se tiče rezultata i ovoga o čemu ste govorili, naravnonisam matematičar, ali umem da računam barem do 50. Priča o tome da neko ima 50%, a neko ima promile u praksi pokazuje sasvim, nažalost, drugačije lice. Lepo je pričati i to mogu da slušaju oni koji ne znaju činjenice. Podsetiću vas da rezultati nisu u rečima, niti su u nekim procenama istraživača javnog mnjenja - rezultati su tamo gde se dešavaju izbori, na terenu, na lokalu ili na parlamentarnim izborima. Moram, naravno, da podsetim na skoro održane izbore u gradu koji nije veliki, to je Leskovac, i moraću da vas podsetim na to da je G17 plus dobio 11% podrške građana Leskovca, a da je Srpska radikalna stranka dobila 18 ili 19% podrške. Razlika je oko 8% i to vam priznajemo. Čestitamo vam na tome što imate 8% više nego G17 plus, ali se tu završava vaša priča. Znači, ne radi se o razlici od 50%, ne radi se o marginalnoj stranci, već o jakoj stranci koja je osvojila 11% podrške. Da li želite da govorimo o tome šta se desilo na izborima za predsednika? Što se tiče gospodina koga ste pomenuli, on nema nikakve veze sa G17 plus i stvarno ne znamo o kome se radi, koji je nadimak. Postoji dokumentacija o tome ko u Srbiji maše pištoljima, postoje fotografije o tome čiji predsednici stranaka mašu pištoljima pred studentima. G17 plus nikada nije držao pištolje, već u rukama ima svoju struku i pištolji nam nisu potrebni. Dakle, što se tiče Leskovca i onoga o čemu ste govorili - da građani najbolje znaju - to je tačno. Građani najbolje znaju, oni su nagradili struku i napore da se Leskovac uvede u Evropu i sa ogromnom razlikom demokratski kandidat, zajednički kandidat G17 plus i DS, do nogu je potukao vašeg kandidata - to su činjenice. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Hvala gospođi Stojanović-Plavšić. Izvolite, gospodine Vučiću, replika. Molim vas za trenutak, samo da nešto kažem, odnosno pozivam sve da malo razmisle o tome, jer postoji mnogo tema o kojima bi mogli da pričamo večeras, ali vas ponovo podsećam na to - zašto smo se mi večeras okupili ovde. Izvolite gospodine Vučiću, replika na izlaganje po Poslovniku gospođe Snežane Stojanović-Plavšić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pretpostavljam da ste u pravu, jer nisam tako pažljivo pratio u glas gde je to bilo i kako je bilo, ali uvek poštujemo volju naroda. Ipak, pokušaću da vam odgovorim na sve što ste rekli. Vi kažete da niste koristili pištolje, niste. Vi ste savremeni, jer ste vi koristili mašinke, automate i kalašnjikove i sa time upadali u Narodnu banku, sa čarapama na glavi. [[Aplauz radikala.]] Sram vas bilo,vi nekome govorite o pištoljima. Govorite o Vojislavu Šešelju, predsedniku Srpske radikalne stranke, koga četiri godine drže u pritvoru zbog verbalnog delikta, muče ga i maltretiraju. Nije vas sramota njegove dece i porodice, da se obraćate na takav način. On je podigao pištolj u samoodbrani, kad su ga napali kamenicama i svim mogućim, ali nije pucao i udarao bilo koga, za razliku od vašeg bandita Mlađana Dinkića, ministra finansija, koji je sa kalašnjikovom upao u Narodnu banku, sa crnom čarapom na glavi. [[Aplauz radikala.]] Inače, češće ste inače, ne kažem za vas lično, ali za rukovodstvo G17 plus, stavljali čarapu na glavu nego mi na nogu. Ti ljudi treba danas da nam govore nešto o Srbiji. Vi da nam pričate o šovinizmu, pa vi ste najveći šovinisti. Vi se družite sa sledbenikom ustaške partije Ante Pavelića Antom Đapićem, a ne mi. [[Aplauz radikala.]] Vi ste najgori šovinisti u državi Srbiji. Malo-malo pa nam pretite. Smešno vam je, u Pančevu vaš odbornik traži da kremirate sve Rome i Jevreje - to je demokratska i evropska politika. Ove u Leskovcu uvodite u Evropu tako što vam je ovaj mučenik svako veče mrtav pijan. Jedno veče ga nalaze i vode komšije, a drugo veče familija, i uvodite ga u kafanu "Evropa". Sada će da osnuju dve kafane koje će dobiti ime "Evropa" u Leskovcu. Treba da se stidite i da ne izlazite za govornicu. Narod ste ojadili u prethodnom periodu. Ne brinite, sada vam kažem, ma mi imamo 9%, a da vi imate 90% glasova, i u to sam siguran 100%, samo ne znam koja sila će vam zabraniti da ulazite na ova vrata ubuduće. Ono što kažete da ste pomagali vašom strukom, ko boga vas molim, nemojte više ništa našem da pomažete narodu i ovoj zemlji. Tako će nam biti najbolje, a ako ništa, mnogo bolje će nam biti nego danas. Samo nas rešite takve pomoći i podrške. Pozdravite gospodina Keksa, a pozdravljam i predstavnike Vlade koji tog kriminalca nisu uhapsili, nego su neki plaćali novac u dve nedeljne novine da se objavi da Keks nije imao pištolj, nego mobilni telefon. Dobro, prihvatamo i to. Keks tukao mobilnim telefonom. Samo vas molim, mi ćemo uvek i na svakom mestu moliti naše ljude da vam ne odgovaraju na provokacije. Srpski radikali će uvek pozivati na mir i red. Samo nemojte da kukate, ko boga vas molim, za kantu prolivenog lepka ili ne znam šta, jer mi ne kukamo za to što na Ubu šaljete batinaše, izvesnog Radoja Lukića, takođe sa pištoljem, ne biste li dobili izbore itd. Samo nemojte da se žalite i nemojte da šaljite saopštenja posle toga. Mi da kukamo nećemo, policija nije htela da zaštiti naše ljude i nije htela da uhapsi Keksa. Samo ga je privela i onda pustila, jer gospodin Keks je veliki demokrata i evropejac. A sada ćete čuti zašto je taj gospodin postao tako značajan batinaš. To je važno za Ustavni zakon i čućete zašto. Tom gospodinu Keksu su obećali ovi što ne izlaze iz kafane "Evropa", mrtvi pijani svako veče, da će obavljati svo i svakovrsno obezbeđenje u opštini Leskovac, sa svojim banditima i kriminalcima. Kažem vam sada, posle izbora ode gospodin Keks, zajedno sa svojim banditima, u aps, zajedno sa mnogima koji su opljačkali 18 miliona evra na aerodromu, koji su opljačkali Cementaru Popovac i koji su pljačkali građane Srbije. Kriminalce u zatvor, a sloboda Vojislavu Šešelju, onome koga vi napadate. [[Aplauz radikala.]]
Snežana Stojanović-Plavšić, izvolite. Dobićete reč, dama ima prednost.
Dakle, zanimljivo zvuči kada širokim i opširnim govorom želite da pokrijete činjenice. Ali, zvuči neubedljivo. Znači, mi smo ovde govorili o rezultatima izbora i o tome ko je nosio pištolje, a ko nije nosio. Priča o čarapama i mašinkama je odavno postala smešna građanima Srbije. No, nema problema, kada god, neka prođe i 10 godina, pronađete fotografiju Mlađana Dinkića sa dugim cevima, izvolite, gospodo, donesite je i pokažite javnosti Srbije. Takva fotografija vašeg predsednika postoji i to je ono o čemu sam govorila. Sve ostalo je domen insinuacija. Takođe je domen insinuacija i priča o dotičnom gospodinu Keksu ili kako ga već vi nazivate, očigledno da ga poznajete, ja ga ne poznajem. Priča o izboru u Leskovcu je takva kakva je, rezultati su takvi kakvi jesu. Zaista mislim da ne treba da vređate ogroman procenat građana Leskovca koji je podržao svog novog predsednika pričom o nekakvim insinuacijama koje zaista zvuče ružno. Činjenica je da se radi o čoveku visokog profesionalnog ugleda, građani Leskovca su to prepoznali i to bi mi kao političari zaista trebalo da poštujemo. Što se tiče rezultata na izborima tiče, stranka G17 plus osvojila je tačno 8% manje nego radikali. Idemo dalje, na parlamentarnim izborima bićemo sigurno još bliže. Nadam se da ćemo osvojiti sigurno mnogo više nego što smo osvojili u Leskovcu.
Replika, izvolite gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo malo činjenica o rezultatima. Pošto je bilo mnogo laži i prevara, naime Srpska radikalna stranka na lokalnim izborima u Leskovcu, koji su održani neposredno pre okončanja predsedničkih izbora na kojima je Tomislav Nikolić pobedio Dragoljuba Mićunovića, dobila je devet odborničkih mesta i bila peta po snazi. Sada je Srpska radikalna stranka prva po snazi u Leskovcu, ubedljivo prva. Kandidat za gradonačelnika je bio prvi, a onda su se, ne samo dve partije koje su bile udružene u prvom krugu, udružili i ostali. Sada vam kažem, razlika je minimalna, osim što je velika razlika u moralu, ogromna je razlika u moralu, jer vaš moral i moral gospodina Keksa su takvi da ne mogu ni da se komentarišu, gospodine Šutanovac. To je jedna milina, vi i gospodin Keks ste slika i prilika Demokratske stranke. To je lice i naličje Demokratske stranke. Šule pendrek i gospodin Keks. To će biti opasna tuča sa Jočićem, ali da nastavimo oko rezultata izbora. U svim opštinama najveći progres beleži Srpska radikalna stranka, ali vi nećete da kažete kakvi su bili ranije rezultati lokalnih izbora. To je vaš problem. Nemam ništa protiv i svaku volju građana priznajemo. Priznali smo i sada, kao što ćemo to uvek i da činimo. Iako je bilo mogućnosti da podnosimo primedbe i da se ide na to da se ponište tri, četiri, pet, deset biračkih mesta, nismo nijedno hteli. Videćete već za vrlo kratko vreme šta će građani Leskovca o lokalnoj vlasti govoriti. Odmah posle toga, očekivao sam da ćete da pohvalite i Jablanički okrug i Leskovac zbog izlaska na referendum. Da kažete, pa to je okrug u kojem je najviše ljudi izašlo na ustavni referendum. To su ljudi koji su pokazali zrelost, ozbiljnost. Ali, vas ne interesuje država Srbija, vas ne interesuju građani Srbije. Vas samo interesuje samo nešto što je protiv Srpske radikalne stranke. Vi pričate o fotografijama. Vojislav Šešelj je to radio javno, zato što je javno napadnut, jer nema šta da krije ni od koga. Kriminalce koji pod okriljem mraka i pod crnim čarapama se kriju naravno da ne možete da fotografišete. Postoje krivične prijave tri čoveka iz obezbeđenja Narodne banke, tri čoveka su potpisala krivičnu prijavu, u najtežim trenucima kad su znali da im je život ugrožen zbog toga, kad su znali da je pitanje da li će im sutra deca stići u obdanište ili školu, kada protiv velikog kriminalca Mlađana Dinkića to potpišu. Vidite, u tome se razlikuju, opasni kriminalci su takvi, mi znamo koliko je opasan kriminalac Mlađan Dinkić. Ne morate da brinete, čim se završe izbori, kada dođe do promene izvršne vlasti, sve će doći na svoje mesto i svi će pred lice pravde. Između ostalih, i Mlađan Dinkić, i gospodin Keks, a pravda će biti zadovoljena i Srbija slobodna. Hvala vam najlepše.
Povreda Poslovnika. Narodni poslanik Saša Vitošević.
Poštovani predsedavajući, javio sam se po Poslovniku jer zaista ne samo što je povređeno dostojanstvo Narodnog doma, Narodne skupštine i narodnih poslanika, stranke G17 plus, već zaista čvrsto verujem da su uvređeni i građani Srbije. Retorika koja se čuje iz usta Srpske radikalne stranke je jeziva. Zaista ne mogu da verujem, ili se oni nalaze u virtuelnom svetu, a verovatno i jesu, stvorili su virtuelni svet bitišući u opoziciji sve ove godine, pa su i sami zaboravili šta se dešavalo 90-tih godina kada su oni zdušno učestvovali u vlasti. Nije higijenski da pred kamerama građanima Srbije, hajde mi smo navikli ovde, jer slušamo godinama tu retoriku. Moram da napravim digresiju, malopre je Aleksandar Vučić rekao kako su oni učinili sve što su mogli da ovaj saziv parlamenta usvoji sve ove zakone i da odradi posao koji je odrađen. Zar vi mislite da narod ne gleda šta ste vi radili sa vašim bilionskim besmislenim amandmanima koje ste podnosili. Zar zaista mislite da je narod slep, zar zaista mislite da se građani Srbije ne sećaju 1999. godine, hiperinflacije. I vi govorite o Narodnoj banci. Kada je gospodin Mlađan Dinkić kao guverner Narodne banke izabran u ovoj Narodnoj skupštini, pardon u Saveznoj skupštini, ali u ovom zdanju tadašnje Savezne skupštine, u deviznim rezervama je zatekao 150 miliona dolara. Od tih 150 miliona dolara, 50 miliona dolara je bilo spremno, sa potpisanim nalozima, da se plati nekoj firmi u Kini za lekove koje ste vi uvozili, jer ste vi sedeli u tadašnjoj i Saveznoj i Republičkoj vladi. Danas su devizne rezerve 10 milijardi evra. Takav je Mlađan Dinkić kriminalac. Naš predsednik stranke živi u 56 kvadrata. U koliko kvadrata žive vaši rukovodioci stranke. Ne može se meriti kvadratima, stanovi u kojima žive vaši rukovodioci se mere arima. Ne mogu da verujem da mislite da su građani Srbije zaboravili da se u flašama koka-kole, u vreme kada ste vi vladali, nije prodavala koka-kola, već benzin. Mislite, kada se danas vide takve slike, da je to neki sok, to se prodavao benzin. Mene je moja sestričina, koja je 2000. godine stasala, i kada je prvi put sa manom otišla na benzinsku pumpu, pitala: ujka, a šta ćemo mi ovde. Rekao sam, ovde smo da bi sipali benzin. Ljudi su zaboravili da je benzin sipan u flašama. Pa, gospodo, vi ste upropastili Loto. Vi ste upropastili igru na sreću, ne mogu da zamislim kakva je snaga uma potrebna da neko, boraveći na vlasti, upropasti Loto. To je apsurd. Mi se ponosimo što naš predsednik stranke umesto oružja u ruci drži gitaru, i drži olovku. Jer ljudi prepoznaju šta znači ... (Predsedavajući: Molim vas, prekoračili ste vreme) ... šovinizam izrečen proteklih godina. Vi ne odustajete od vaših šovinističkih ideja. Zašto vaš kandidat nije pobedio u Leskovcu? Zato što je direktno iz svojih usta plasirao šovinističke ideje potpredsedniku naše stranke, gospođi Ivani Dulić-Marković, zato je ostao omražen, zato ćete i vi ostati omraženi. Zar tako nešto želite Srbiji? Pokazali ste se, gospodo. Nemojte da brinete o tome kako ćemo mi voditi državu, jer mi imamo rezultate, a vi se vaših rezultata stidite i zato se plašite ... (Predsedavajući: Molim vas, prekoračili ste vreme) ... da izađete na izbore. Zato su vam ovde puna usta kompromisa, puna su vam usta Kosova. Ne može Aleksandar Vučić da voli Kosovo više od mene, ja sam rođen u Prizrenu. Sva moja rodbina je izbegla iz Prizrena. Da li smo mi potpisivali i pustili strane trupe na Kosovo? Jesmo? Super, optužite nas i za to. Za sve ste nas optužili, za sve smo mi krivi, nema problema. Mi ne živimo u virtuelnom svetu, mi živimo u realnosti.
Javio se po Poslovniku gospodin Todorović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, juče sam, prilikom proglašenja Ustava, u redovima gostiju video i direktora Zoološkog vrta Vuka Bojovića. Vidim da je tom prilikom on čak poneo fotoaparat, da slika, verovatno, one koji su pobegli kao njegovi štićenici, a jednog od njih ste imali prilike da vidite i za ovom govornicom.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću na ozbiljan način da odgovorim na ovo o čemu je govorio prethodnik. Ne moram to ''za razliku'' ni da govorim, čim se nekog ujke prisetio, odmah se malo uzbudio, počeo je da govori glasnije i da viče sa govornice, ne znam iz kog razloga je nervozan. O nekim arima govorite? Na najskupljoj lokaciji, u najvećim gradovima sveta, u stotinama hektara Mlađan Dinkić može da ima, ali on ima, sada se procenjuje, između 50 i 60 miliona evra ušteđevine, samo od provizija koje je uzeo. Da se ne biste smejali, ono za šta postoje papiri, vi ste uzeli, ne u Prizrenu, nego u Čurugu, na privatnu firmu, od vašeg predstavnika Vlade, 14,5 miliona, gospodine Vitoševiću, sram vas bilo. Sram vas bilo da vi nekome nešto govorite. Naučite se, ovo je replika. Ali, radite vi svoj posao, šta hoćete i koliko hoćete, izmišljajte o SRS šta god želite. Pričate o hiperinflaciji. Jedini koji je tada kritikovao SPS bila je SRS, objavili smo knjigu ''Što opljačka levica, da ne zna desnica''. Mi smo formirali anketne odbore za Jezdu i Dafinu i prvi uradili ozbiljan posao po tom pitanju. Nikada nismo bili u vlasti u vreme hiperinflacije, izmišljate. Izmišljate sve. Bogdanoviću, ovaj most se još nije pojavio, nemojte da dobacujete. Crta čovek izmišljene mostove i sad počeo još i da dobacuje s mesta. Dakle, nemojte da izmišljate, a vaš moral je takav, ne vaš lični, ne želim sa vama lično da raspravljam, vidim da imate neki kompleks Aleksandra Vučića, imate neki problem. Nešto drugo moram da vam kažem. Vi iz G17 plus možda ćete biti najjača stranka na predstojećim izborima, teško Srbiji, tako ja mislim. Vi mislite da će Srbiji da bude odlično. To je vaše pravo. Ali, nemojte s ovog mesta da govorite neistine ni o hiperinflaciji, ni o ne znam koka-kolama, ovakvim i onakvim, ni o sestričinama i ujkama, jer MlađanDinkić je kao ujka, i njega je neka sestričina pitala. Jeste li to svi išli na kurs - ujka i sestričina, pa vam svi taj primer davali, pa je i njemu sestričina rekla - kada dođu radikali, neće da bude ''Zare'' i čega još u Beogradu ili Novom Sadu. Da vas podsetim, radikali su otvorili ''Zaru'' u Novom Sadu, prvu ''Zaru'' u Srbiji otvorili radikali, a ne G17 plus, i to da znate. A i sestričinu da obavestite, pa i ujku da obavestite, da više ne laže narod, a mi ćemo svejedno da vas pobedimo. Molim vas, što se nas tiče, mi ovako možemo, nama je lepo, da ih pobeđujemo, da narod podsećamo na sve što su činili, ali mislim da smo večeras ovde zbog ustavnog zakona. Ako oni nisu, a rekli su da nisu, neka kažu. Ako hoćete da nastavljate, možemo do jutra. Ali vas upozoravam, želim da vam kažem da ovde ima ozbiljnih i odgovornih ljudi. Ali, ne brinite, nećemo vas uskratiti za odgovor. Mislim da ste do sada prolazili ko bosi po trnju, gledajte da ne prolazite još gore. Zato sedite na mesto, glasajte onako kako vam je naređeno da glasate, protiv Srbije i večeras, a onda neka narod kaže ko je za Srbiju, a ko je protiv Srbije. Građani će tu ocenu nepogrešivo doneti i onda ćete videti i svoje mesto, a i mi ćemo videti naše mesto. Hvala najlepše.
Po Poslovniku, narodni poslanik Predrag Marković, predsednik Skupštine. Izvolite.
Hvala vam, gospodine Mihailoviću. Hvala vam što potvrđujete da sam lep i na slici i ovako. Ali, neke druge stvari nisu lepe, a to je da smo se malo zaboravili. Nisam bio u sali, tako je, jer celog dana, o tome smo razgovarali i pred kamerama i potvrdili, celog dana nastojimo, poštujući svakog od vas koji su učestvovali u konsultacijama, poštujući interese svoj stranke, i poštujući svoje shvatanje i razumevanje, da dođemo do usaglašenog predloga, za koji je neophodno, da bi bio proglašen kao ustavni zakon za sprovođenje Ustava, da za njega glasa dve trećine narodnih poslanika. Stigli smo u 18,45 časova do jasnog dogovora da su sve stranke pomalo popustile, ponešto prećutale, ali stigle do dogovora. Sada sam se javio po Poslovniku da vas podsetim da sam ovu sednicu sazvao po Poslovniku, član 114a i 114b, da bi se na njoj stekli uslovi za proglašenje Ustava, koji su potvrdili građani Srbije, i to smo uradili juče, a danas da bismo doneli i proglasili zakon o sprovođenju Ustava, da bi, u skladu sa voljom građana, jednoglasnim stavom svih narodnih poslanika koji su prisustvovali sednici, 242 poslanika, 30. septembra ove godine, omogućili da se taj Ustav sprovodi, pa da kroz sprovođenje tog ustava, pa i kroz izbore, o kojima su moji sagovornici danas toliko pričali međusobno, potpuno ih razumem, a molim i njih da razumeju mene, pošto na tim izborima ne učestvujem, pa sam samo razgovarao o članovima zakona, ali da bi se sve to ostvarilo, neophodno je da večeras nastavimo raspravu o tome, da bi počeo da se sprovodi Ustav, pa da se steknu i uslovi da na jednom, drugom, trećem nivou, o tome će građani odlučiti, mogu oni koji žele da se rasprave, kao i oni koji žele samo da se svađaju, da mogu jedni drugima, po proceduri, i na osnovu Ustava i na osnovu glasova građana, da to i urade. Omogućite građanima da dođu u tu situaciju. Molim vas, vratite se, po Poslovniku, temi zbog koje smo se večeras okupili. Mnogo vam hvala na razumevanju i duboko verujem da ćete poslušati glas umornog čoveka, kakav sam ja. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Saša Vitošević.
Zahvaljujem se predsedniku Skupštine, gospodinu Markoviću, što već evo skoro tri godine jednim pomiriteljskim tonom pokušava da vrati temu na svoje mesto, na dnevni red. Nažalost, u većini slučajeva mu to nije uspevalo, ne zato što G17 plus i poslanici G17 plus žele, kako on to kaže, da se svađaju. Ne, ali mi zaista ne možemo da ćutimo, a ćutali smo sve ovo vreme, da bi ova skupština usvojila zakone, da bi se gradile institucije ove zemlje, da bi privredi i građanima bilo bolje. Došlo je vreme kada više zaista ne možemo da ćutimo, da nas neko tri godine naziva kriminalcima, lopovima, da nam govori kako mi, kada stanemo na novčanik, tek onda vidimo šta se dešava u Srbiji. Ne možemo, zato što mislimo da nije normalno da to građani Srbije slušaju jedno te isto iz redova stranke koja stoji sa moje desne strane. Govori o kreditu koji sam dobio preko moje privatne firme. Gospodine Vučiću, vi ste formirali komisiju koja je trebalo da ispita čitav slučaj. Pročitajte izveštaj te komisije. Ako vi mislite da firma ne sme da podigne kredit preko banke, onda vas ne razumem. Pitam poslanike SRS, koliko vas ovde je od 2000. godine podiglo kredit ili uzelo robu na lizing u banci? (Nismo niko.) A pitam građane Srbije ko je pre 2000. godine uspeo da podigne kredit u banci ili da kupi robu na lizing? Neka sami procene da li je to normalno ili nenormalno. Molim vas, nemojte govoriti laži za ovom govornicom, jer Saša Vitorović nikakav kredit nije dobio od Republike Srbije. To je čista neistina. Vi objasnite građanima Srbije kako ste vi kupovali stanove kada nije bilo kredita u ovoj zemlji.
Gospodine Vučiću, izvolite, imate reč, ali zaista vas molim da se vratimo dnevnom redu.
Što pobeže? Obično kad neko nešto kaže i kad razmenjujemo udarce, naravno, političke, onda je, čini mi se, džentlmenski da saslušate šta protivnik misli, pa ponovo odgovorite. Mislim da mi u SRS, gospodine Mihailoviću, mislim da ćete priznati, nikada od toga nismo bežali, uvek smo davali priliku našim političkim oponentima i odgovarali na ono što su govorili. Ovde nije bilo reči o tome šta je dobijeno od neke banke, nego šta je dobijeno od Ministarstva Ivane Dulić-Marković. To nema nikakve veze s bankom, koliko znam, ali to ima veze sa kamatama, kao što ima veze i sa poljoprivrednicima iz sela Lukićevo i još nekim, u Novom Slankamenu itd, koji se slučajno učlane u G 17 plus, pa za džabe dobiju ogromno zemljište za korišćenje, a da ništa državi zauzvrat nisu dali, ali je dovoljno da su članovi G17 plus. Pri tome se ostali paori i seljaci pate po Srbiji, ne mogu da prežive, ne mogu da prehrane stoku, ne mogu da zaoru svoje njive, ne mogu da dobiju novac za ono što su vredno radili u prethodnoj godini. Nemam nikakav problem sa tim. Vi govorite sve vreme da je neki problem u srpskim radikalima. Ljudi, mi smo više od šest godina u opoziciji, jedino mi. Da ste našli bilo šta protiv srpskih radikala, ne biste nas hapsili, pobili biste nas odavno. Ali niste, nego se samo izmišljanjima i lažima bavite. Da li vam smeta to ko je po 61m2, jer su ostalo svi platili? To vam je problem? U redu, mogu to i da prihvatim, ali ne mogu da prihvatim činjenicu da oni koji su krali i pljačkali, oni koji su kupili fikus, državnim parama, za 45.000 dinara, kašičicu za kafu za 750 dinara, oni koji su opljačkali 18 miliona evra na aerodromu, u milionima evra naše cementare, u milionima evra NIS, koji su razorili i opljačkali bankarski sistem Srbije; o šećeranama i drugim fabrikama koje su u ovoj zemlji radile, da vi govorite nekome nešto o tome, to nikada nećemo da prihvatimo i to Srbija neće da prihvati. Srbija hoće jednom zauvek da završi sa prošlošću, a samo se prošlošću vi bavite, a mi ćemo samo onim malim delom, koliko nadležni državni organi moraju time da se bave. A bavićemo se budućnošću, jer mi moramo da razmišljamo u koje će škole da idu naša deca, u kojim fabrikama za hleb će da zarađuju, šta ćemo da ostavimo našim pokoljenjima. U tome se razlikujemo. Vi pričajte o prošlosti, kažite da smo mi krivi za Kosovo, a jedini smo glasali protiv plana Ahtisari-Černomirdin, da vas podsetim. Sve stranke budućeg DOS-a su tada podržale plan Ahtisari-Černomirdin i Kumanovski sporazum. Mi smo jedini bili protiv toga. Ni toga se ne sećate. Šta da vam radim? Ali, u laži su kratke noge, pa onda neki beže brže-bolje iz sale. Tako brže-bolje i neka se sklanjaju sa političke scene. Ako se sami ne sklone, bogami, skloniće ih narod, videćete, i to već 21. januara.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Momčilo Spasić.
Dame i gospodo, poštovane kolege poslanici, predsedavajući, već više od sat vremena slušamo moralnu tiradu lažno moralnih ljudi, koji nam drže pridiku o časti, poštenju, o nevinosti. Kažete - da imamo ijedan dokaz protiv srpskih radikala oni bi davno bili, da ne upotrebim.... (Glasovi iz sale: koji član Poslovnika?) Reći ću vam posle. Pitate da li imamo šta da kažemo o poštenju i časti radikala. Evo, reći ću vam. Član Vlade do 2000. godine, zamenik predsednika poslaničke grupe u Parlamentu državne zajednice, poslanik SRS u Narodnoj skupštini Republike Srbije sada, predsednik Komisije za kontrolu službi bezbednosti u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora, od strane Drugog opštinskog javnog tužilaštva pokrenut je zahteva za pokretanje krivičnog postupka protiv gospodina Dragana Todorovića, osumnjičenog da je, kao ministar za saobraćaj u Vladi Republike Srbije 1998. do 1999. godine, oštetio budžet Republike Srbije za 26,5 miliona. Od strogo namenskih sredstava, znači novca namenjenog za redovno održavanje bezbednosti železničkog saobraćaja, kupio je 10 kadrovskih stanova i u ugostiteljskim objektima "Želeturs" za prijatelje na ime troškova reprezentacije potrošio 10.826.000dinara. Samo 16 miliona je potrošio za tzv. kadrovske stanove. Inače, gospodin Todorović ima lep kriminalni dosije. Godine 1991. osuđen je na kaznu zatvora od tri meseca za krivično delo falsifikovanja i zloupotrebe ovlašćenja u privredi. Iste godine osuđen je na kaznu zatvora zbog izazivanja saobraćajnog udesa sa smrtnim posledicama. Toliko o gospodinu Todoroviću. Sledeće, Božidar Vučurović, poslanik Srpske radikalne stranke u Skupštini državne zajednice ...
Gospodine Spasiću, molim vas, prekoračili ste vreme, a ne govorite ni u smislu dnevnog reda. Privedite kraju vaš govor.
Ovde ima više ovakvih zahteva za pokretanje krivičnih postupaka od opštinskih, zatim javnih tužilaštava i organa. Zašto nije pokrenuto? Oni se svi štite poslaničkim imunitetom. Poslanički imunitet im služi da se zaštite od pravde. Zato molim da više ne pričate o lažnom moralu i da nam ne držite lažne moralne pridike, jer kad prođu vaši mandati verovatno će većina vas završiti u zatvori.
Narodni poslanik Dragan Todorović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da se izvinim Vuku Bojoviću. Javio mi se i rekao da nije došao zbog onog razloga koji sam naveo, jer ovi koji sede ovde ne nalaze se kod njega, trebalo bi da se nalaze u zatvoru. Toliko o onoj prethodnoj priči. Sada ću vam malo oduzeti više vremena. Moraću da vam oduzmem više vremena zato što postoje ljudi, postoji vreme kada misle da je sve dozvoljeno, kada misle da je protiv političkog protivnika moguće upotrebiti sva sredstva kako bi se on eliminisao sa političke scene. Što je laž veća i što je laž besmislenija, oni tim misle da je njihov čin opravdaniji. Godine 2003, u vreme kad je DOS počeo da posrće pod aferama, pod problemima koji su bili nepremostivi i kada je već bilo jasno da će morati da siđu sa političke scene, kako bi skrenuli pažnju sa propasti u koju su uveli državu, krenuli su da podižu krivične prijave i to u najvećoj meri protiv članova Srpske radikalne stranke. Angažovali su jednu ekipu penzionisanih oficira ekonomske struke, koji su krenuli po ministarstvima, da u ministarstvima u kojima su bili srpski radikali traže eventualno neke dokaze za bilo šta što bi omogućilo podizanje krivičnih prijava. Našli su ono što je sud, da vam kažem kraj, odbacio. Ali, u to vreme, 3. decembra 2003. godine, u dnevniku državne televizije pojavljuje se informacija da je podignuta krivična prijava protiv mene i još nekih ministara iz Srpske radikalne stranke, a 4. decembra ta krivična prijava stiže u tužilaštvo. Kako je moguće da državna radio-televizija dobije tu krivičnu prijavu, a da to tužilaštvo dobije tek sutradan? Zato što je politika zloupotrebila svu svoju vlast kako bi naškodila svom političkom protivniku. Nije im to bilo malo. Našli su zamenika javnog tužioca, koji je bio spreman da tu krivičnu prijavu podnese, iako za nju nije imao nikakve elemente, apsolutno nikakve elemente. Pokušali su i spremili da ovde, u ovom parlamentu, oduzimanjem mandata zatvore jednog predstavnika Srpske radikalne stranke. Pripremili su televizijske ekipe da to urade na izlazu iz Skupštine. Ovde se vodila rasprava o imunitetu. Ima poslanika koji su prisustvovali toj sednici. Prilikom glasanja rekao sam im da se ne pozivam na imunitet, da mi imunitet nije potreban. Glasala je prvo delegacija Srbije. Bilo je 46 glasova. Jedan od tih glasova je bio i moj. Da je bilo 45, meni ne bi uzeli imunitet. Poslanici iz Crne Gore, i to vaši koalicioni partneri u to vreme, nisu hteli da glasaju za oduzimanje imuniteta, jer su jasno stavili do znanja i rekli da je to politički obračun i da oni u tome neće da učestvuju. Međutim, nije to bio kraj. S obzirom da nisu uspeli da skinu imunitet, nastavili su povremeno da u javnosti plasiraju ovu laž. Sud je angažovao veštaka. Imam sve papire. Žao mi je što smo se premestili u ovu salu, pa ne mogu to da vam pokažem, ali ću vam pokazati. Veštak ekonomske struke kompletnu optužnicu je uzeo u razmatranje, proučio sva dokumenta i 2005. godine poslao javnom tužilaštvu, odnosno sudu informaciju da Dragan Todorović, Ratko Marčetić i Živorad Maksimović, direktor Beogradske železnice, nisu odgovorni ni po jednoj tački te optužnice. Ni po jednoj jedinoj tački! Pa su Ratko Marčetić i Živorad Maksimović od suda dobili rešenje u martu da se obustavlja istraga zato što nema nijedne činjenice koja je navedena u krivičnoj prijavi.
Molim vas da privedete kraju.
Strpite se malo. Slušam ove već dosta dugo. Meni su obaveštenje, ne rešenje, poslali pre nešto više od mesec i po dana. Ali, vidite, ovi koji te laži iznose, jedan od njih zamalo da im uzme mesto predsednika stranke, Čeda Antić. Kada sam podneo tužbu, odnosno pozvao sam ga i pitao ga da li on kao čovek, koji u javnosti iznosi svoje stavove, činjenice itd, stoji iza toga. Rekao je da stoji i da čvrsto ostaje pri onome što je rekao. Onda sam ga samo upitao, da li bi hteli da mi date vašu adresu da vam pošaljem tužbu za laži koje ste izjavili u "Blicu". Za ovog gospodina poslanika će mi to biti jednostavnije, pošto ovde adresa postoji, jer Čeda Antić ni za živu glavu nije hteo da da sopstvenu adresu, pa ga između ostalog i večeras pozivam da pošalje adresu, kako bi pred sudom dokazao ovo što su izneli i on u novinama, i ovaj poslanik pre mene za ovom govornicom.
Pre nego što vam dam reč, gospodine Vučiću, molim da pokušate da prekinete ovu atmosferu i da pređemo na dnevni red. Izvolite.
Mi smo uvek za dobru atmosferu, nego i ovaj lažov pobeže. Dame i gospodo narodni poslanici, kakva im je taktika ne znam. Slaži i beži, je l' to? Gospodine Mihajloviću, moram da vas upozorim, da li ste vi čuli, u jednojrečenici da kažem ono što je rekao gospodin Todorović, da li ste čuli to? Dakle, ovo što su lagali, postoji rešenje o obustavljanju postupka. Dakle, lažovi jedni, ne izmišljajte više, jer sve što ste mogli u zemlji Srbiji ste pokrali i opljačkali. Jedino čime ste se bavili, to je kako ćete negde nešto da izmislite o srpskim radikalima. Ne bih vam se nikada ovoliko pravdao, nego čovek zato šo lažu na onoj B92 televiziji sa istim tim, pa kad im kaže da će da ih tuži, onda to sklanjaju. Džabe vama i presude, džabe vama bilo koji akt, džabe vama bilo šta, jer vi imate svoje da smislite i slažete šta vam je volja. Nemam nikakav problem sa tim. Predlažem vam sledeću stvar. Vi dođete na vlast ponovo, pobedite ubedljivo na izborima - naučna fantastika. Kao da nije vic, shvatite kao da je ozbiljno, hipotetička situacija. Vi pobedite na izborima, dođete na vlast, ajde ko Boga vas molim, za sve što smo činili, daj da idemo u zatvor. Ja vama ne obećavam to, jer neću da vam pretim, ništa vam ne kažem, samo vam kažem da će nadležni državni organi ex officio obavljati svoj posao, a plašim se da će redovi rukovodstva, i vaše i nekih drugih stranaka, biti poluprazni. To nemojte da shvatite kao pretnju nego kao dobru želju građanima Srbije. Da građanima Srbije jasno stavimo do znanja da oni koji su ih pljačkali moraju da završe iza rešetaka i da jednom zauvek preuzmemo odgovornost za takve slučajeve, a ne da lopovi lopove štite. Naša obaveza, posle sledećih izbora, biće da se prekine taj lanac lopovluka i kriminala koji ste u zemlju uneli od 2000. godine. Bilo ga je i ranije, ali tad je unet na velika državna vrata, gde je mafija upravljala Srbijom, a Srbija se nije borila protiv mafije. Naš je posao da pobedimo mafiju, da vam taj lopovski lanac prekinemo i da vam ne dozvolimo da se na ovakav način, kao bahata vlast, odnosite prema časnim i poštenim ljudima.
Replika, narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić. Izvolite.
G17 plus je spremna da da doprinos svakoj konstruktivnoj diskusiji i u tom smislu mi dalje nećemo ovu besmislenu raspravu voditi ni večeras. Međutim, zaista je nedopustivo, samo želim da skrenem pažnju građanima Srbije, kojim jezikom ponovo, kao i uvek, govori Srpska radikalna stranka: lažovi, lopovi, priča o zoološkom vrtu. Znači, taj jezik najnižeg oblika komunikacije, da ne nazovem to pravim imenom jer to zaista nije naš nivo, jeste ono čime se služi Srpska radikalna stranka. Mi smo to, dame i gospodo, strpljivo trpeli godinama u Skupštini. Zašto? Zato što smo znali da su interesi Srbije iznad interesa svake stranke i da su interesi Srbije daleko ispred interesa i naše stranke. Bilo je važno da usvojimo zakone koje smo usvojili. Bilo je važno da sprovedemo sve reforme koje smo sproveli. Nekada se to sviđalo građanima Srbije, nekada im se to nije sviđalo. Nekada su rado slušali ovakav jezik, nekada je i njima bila muka od njega. Znali smo da postoji cilj, da je taj cilj sprovesti reforme u Srbiji. Trpeli smo sve to. Dame i gospodo, tome je došao kraj. G17 plus to više neće trpeti. Priče o mafiji, o zatvorima, o lažnim optužbama G17 plus više neće trpeti. Evo kako reaguje Srpska radikalna stranka kada je suočite sa dokazima. Oni nemaju ni jedan jedini dokaz za ono što govore. G17 plus ubuduće će rado suočavati građane Srbije sa istinom i dokazima o Srpskoj radikalnoj stranci. Ne jedan, mnogi njihovi poslanici imaju presude za krivična dela, mi ćemo to dokazati kad budemo doneli papire. Ali, takve presude postoje. Dakle, molim vas, da govorimo o činjenicama. Kada ih suočite sa činjenicama, onda se oni vade na razne političke optužbe, pozivaju se na imunitet itd. Naravno, zbog toga se postupci obustavljaju, jer oni imaju prava da se pozovu na imunitet, zato što su im građani Srbije dali pravo da se sklanjaju iza poslaničkih imuniteta, zato što su to ljudi koji u najvećem broju slučajeva nemaju ni struku, ni profesiju, imaju samo taj jedan imunitet, iza koga se zaklanjaju zbog svega onoga što su radili ranije. To se više u Srbiji neće dešavati. G17 plus više neće stajati iza toga ni po koju cenu. Pokazaćemo Srbiji ko je ko u Srbiji. Hvala.
Gospodine Vučiću, daću vam reč, ali iznova vas molim da prekinemo sa ovim.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da sam se malo uplašio.
Gospodine Vučiću, molim vas da mi pomognete da se vratimo dnevnom redu.
Pomoći ću vam, gospodine Mihailoviću. (Predsedavajući: Hvala vam.) Zaista sam se malo uplašio. Prošli su me žmarci, moram da vam priznam. Em Dinkić kaže "svim sredstvima", znam koliko je opasan još od onih mašinki i kalašnjikova, računam sad će i haubice i topove daupotrebljava, to je jedino više od toga, ne znam šta drugo, i minobacače možda; pa vi sad pretite, a još presudu ne pokazaste. Pričaste nešto o ne znam čemu, a presudu ne pokazaste. Gde vam je ta presuda? Kako vas nije sramota. Napali ste ovde ljude, kažete nemaju svoje zanimanje, ne znaju šta rade. Šta mašete rukama, šta hoćete time da kažete. Ovde su ljudi domaćini. Ovde je mnogo časnih ljudi, od poljoprivrednika do pravnika, ekonomista, lekara, univerzitetskih profesora. Vi kažete da nemaju struku. Na mene ste mislili? Završio sam pravni fakultet, pa imam struku. O čemu je reč? Šta je vaš problem? Hoćete da vam kažem šta je vaš problem? Vaš je problem taj što vi večeras morate svi da izađete za ovu govornicu jer više nikad nećete da se pojavite za ovom govornicom. To je vaš ključni problem. Samo na fotografijama imate da gledate i da pričate svojoj deci, e, vidite, i ujka da priča sestričini, kako ste nekada govorili sa ove govornice, dok se niste posvađali sa radikalima. Onda vas više nije bilo u Skupštini. Onda su neke druge institucije bile napunjene članovima G17 plus. Ne znam što svaki put vičete kada izađete za govornicu. Ko god da se pojavi od vas, ko da ste na nekim, neću da kažem, da mi ne kažete nešto opet o srpskom jeziku. Kao da je ružna reč kad vam neko kaže za najstrašniju optužbu koju ovde iznesete. Nije postupak obustavljen zbog imuniteta, nego zbog nedostatka dokaza, kako se kaže, zbog toga što nema krivičnog dela. Nema bića krivičnog dela, ako vi to razumete šta znači, pravnici razumeju. Ali to eksperti, računam, razumeju. Svejedno, da vam kažem, samo vi svoj posao, biće krivičnih prijava koje će tužioci da usvajaju u Leskovcu ubuduće, o kojima će se takođe raspravljati, razgovarati. Polako, ljudi, vi sedam godina otvarate sve što vam padne na pamet, i lažete i izmišljate pri tome. Čekajte, nama treba samo mesec dana da donesemo red u Srbiju, pa da vidite kako ste, šta sve i na koji način pljačkali Srbiju. Pa da vidite i papire i presude. Zato što sudstvo neće da bude pod paskom politike, nego će sudije imati nalog da sude po zakonu, pošteno, pravično, po načelima pravde i kriminalce da strpaju iza rešetaka. [[Aplauz radikala.]] Zahvaljujem što ste nam dali ovoliko prilika da večeras kažemo šta sve mislimo o vlasti u Srbiji i o onima koji su najgori u Srbiji. Dobro je da ste pokazali svoje lice loših ljudi, koji pokušavaju da običnim i časnim ljudima unište živote; i rekli ovde ovim ljudima da nemaju zvanje, znanje i zanimanje; što ste uvredili najveći deo građana Srbije. Zato pozivam građane Srbije, one zbog kojih se bavimo ovim poslom, jer se mi, za razliku od vas, ne bavimo ovim poslom da bismo bili ministri, direktori i guverneri, nego da bismo doneli neke promene građanima Srbije i našoj Srbiji, da 21. januara samo kažu šta misle, da im to ne bude teško,i o vama i o nama. Oni će vam pokazati čije su krivične prijave i sve drugo bili ispravni, ko su, ako budete hteli da čujete glas naroda, povrh svega, i bolji ljudi. Jer i to ljudi mogu da vide i po onome kako govorite, i po onome kako se ljudima obraćate, sa koliko pažnje brinete o njihovim interesima. Još jednom da podsetim ujku i sestričinu, „Zaru“ u Novom Sadu otvorili su radikali, a nećemo dati da je G17 plus zatvori. Hvala najlepše.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Ne. Izvinjavam se, naknadno se javio predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka-Boris Tadić, narodni poslanik gospodin Petrović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, večeras će se važne stvari desiti u ovoj skupštini. Završava se proces donošenja Ustava. Na dnevnom redu je, da podsetim, vas gospodine predsedavajući, sve svoje kolege koji sede u ovoj skupštini i građane Srbije, ustavni zakon. Nije moguće u stvarnost pretvoriti Ustav, koji je izglasan pre nekoliko dana, ukoliko danas ne bude usvojen ovaj ustavni zakon. Ali, kako stoje stvari, dobro je da je ovo poslednja sednica ovog saziva Skupštine Srbije. [[Aplauz.]] Dobro je da će šest i po miliona odraslih građana ove zemlje imati vrlo brzo priliku da kaže svoj politički sud o tome: - kuda Srbija treba da ide, - kojim pravcem ova zemlja treba da se kreće, - da li ćemo moći da nastavimo svoje približavanje Evropskoj uniji, -da li će oni koji su mladi i oni koji su manje mladi uskoro imati priliku da iz Srbije izlaze bez viza, - hoćemo li mi kao zemlja dobiti status svih zemalja u okruženju koje su na beloj Šengenskoj listi, - hoćemo li pristupiti u onaj status u kojem se nalaze i Makedonija i Hrvatska, - hoćemo li postati pridružena članica Evropske unije, - hoće li seljaci u ovoj zemlji imati priliku da dobijaju desetostruko veće subvencije nego što to danas imaju priliku, a to ćemo moći kada pristupimo fondovima Evropske unije, - hoćemo li dozvolite da mi toliko zaostanemo za onim procesima, koji naše komšije, Rumuniju i Bugarsku, 1. januara 2007. godine vode u punopravno članstvo Evropske unije. Imaćemo priliku i Demokratska stranka traži mandat od građana Srbije da uđe u odlučujuću borbu protiv siromaštva u Srbiji i da ovu zemlju brzo povede u Evropsku uniju. To će biti odluka koju će šest i po miliona odraslih građana ove zemlje imati priliku da donese za nekoliko nedelja, vrlo brzo, verovatno 21. januara 2007. godine. Vratiću se na temu zbog koje smo ovde večeras. Postavilo se pitanje - da li je moguće ostaviti Srbiju bez zakona koji treba da utvrdi kako će Ustav, izglasan pre desetak dana, ući u pravni i u stvarni život ove zemlje. Da li smo mi politički zreli i odgovorni da ostavimo Srbiju bez jasnih pravila o tome - koji ustav se primenjuje, koja pravila važe za predsednika Republike, koja za parlament, koja za Vladu Republike Srbije, koja za Ustavni sud, za opštine, gradove. Da li je moguće ostaviti ovu zemlju bez odgovora na to pitanje? Stav Demokratske stranke je tu potpuno jasan. Kao što smo pozvali građane Srbije da glasaju za ovaj ustav, jer je ustav koji su građani Srbije izglasali bolji nego ustav koji smo imali do sada, bolji zbog toga što smo završili jedno političko doba, bolji zbog toga što smo ušli i politički, a ne samo kalendarski, u 21. vek, bolji zbog toga što je sklonio prepreke ovoj zemlji prema Evropskoj uniji, bolji zbog toga što je otklonio prepreke stranim investitorima da ulažu u ovu zemlju, jer je ustanovio pravo privatne svojine na gradskom građevinskom zemljištu. Bez investitora u ovoj zemlji nema novca koji će otvoriti nova radna mesta. I bori se Demokratska stranka za nova radna mesta i da oni koji su sada zaposleni imaju veće zarade. To nije moguće ukoliko oni koji su u stanju, a to su investitori, ne dođu u Srbiju. I zbog toga je bilo važno da ovaj ustav bude donet. Takođe je važno da ovaj ustav što pre stvarno stupi na snagu i nije dovoljno samo formalno-pravno proglasiti najviši pravni akt ove zemlje, nego je važno utvrditi pravila, koja će nam jasno reći - šta će biti sa Ustavnim sudom, kada će biti izbori, šta će biti sa našim opštinama i gradovima. Kako je moguće doneti ustavni zakon? Tako što dve trećine poslanika u Skupštini Srbije mora za ustavni zakon da glasa. Kako je bilo moguće doneti Ustav? Pa tako što je polovina od upisanih građana, punoletnih građana Srbije, trebalo da da glas za taj ustav. Nije mogao drugačije da se stvori politički okvir da izađe više od tri i po miliona ljudi već ukoliko je napravljen politički dogovor. Demokratska stranka je čvrsto uverena, što smo govorili pre dva meseca, kažem i sada, jer je istina - doprinela je da ova zemlja dobije bolji najviši pravni akt nego što je do sada imala. Ali, postavilo se pitanje ima li snage Skupština Srbije, ima li snage ovaj sloj ljudi koji se bavi politikom u Srbiji, da donese Ustavni zakon. Sa stanovišta Demokratske stranke bilo je prirodno, normalno i celishodno, za građane Srbije najbolje, da imamo sve izbore odmah. Naš stav je poznat javnosti, mislili smo da treba organizovati pre nove godine parlamentarne izbore, predsedničke izbore, izbore za lokalne samouprave, dakle za opštine i gradove, izbore za Pokrajinu Vojvodinu. I rekli smo: molim vas, dajte argumente zašto to ne treba da bude. Ispostavilo se da prosto od 250 poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije nije moguće obezbediti dve trećine za ovakvu sadržinu ustavnog zakona. Onda smo rekli: u redu, šta može. Kakve sada ima suštinske razlike da li će parlamentarni izbori biti 21. decembra, 24. decembra, 28. decembra ili će da budu 21. januara. Nije to i ne sme to da bude razlog da se uskrati mogućnost građanima Srbije da uđu punim kapacitetom u jedno ustavno stanje i da ovaj Ustav zaista stupi na snagu. Naravno da zbog toga što ne postoji suštinski razlog glasaćemo za ovaj ustavni zakon, zbog toga što to otvara priliku i mogućnost građanima naše zemlje da vrlo brzo na izborima kažu svoju političku volju. Mnogo je tema ovde otvoreno, o mnogo stvari je ovde govoreno, ali pred nama se nalazi vreme koje će dati odgovor na pitanje: da li će Srbija krenuti prema Evropskoj uniji i da li će Srbija krenuti u bolji život ili ne? Demokratska stranka, i time ću završiti, tražiće na ovim izborima mandat od građana Srbije da krenemo prema tom boljem životu, jer nema razloga da ispred nas budu Rumunija i Bugarska, nema razloga da ispred nas budu Hrvatska i Bosna i Hercegovina, nema razloga da jedan narod, koji ima snagu da napravi svoju državu i svoju državu održi, da jedan istorijski narod, a mi smo svi građani koji tom narodu u političkom smislu te reči pripadamo, ne uđemo civilizacijski i politički u doba u kojem se nalazi ceo naš kontinent, da krenemo prema boljem životu.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije.
Moram da kažem da sam veoma zadovoljan, zato što smo u danu i u ovom parlamentu koji će večeras svakako usvojiti ustavni zakon, koji je kruna ustavnog procesa, i usvojiće ga sa mnogo većim brojem narodnih poslanika nego što su to dve trećine. To je sjajna stvar. Na taj način se kruniše jedan postupak koji je dokazao zrelost Srbije na dva nivoa. Zrelost političkih stranaka, važnih političkih stranaka u Srbiji, bez kojih očigledno neće biti političkog života zemlje u narednoj deceniji i možda duže od toga. Na drugi način pokazao je zrelost i samih građana Srbije koji su, zahvaljujući vrlo važnoj slozi po ovom pitanju, prepoznali u meri koja je bila dovoljna, prema propisanoj meri u do tada važećem Ustavu, prepoznali su taj važan trenutak i potvrdili su Ustav na referendumu, tako da je ovo, bez svake sumnje, Ustav sa veoma snažnim legitimitetom. To je put koji smo morali izabrati, način na koji smo morali izabrati kako da rešimo ovaj problem. Izabrali smo težak put i on je na sreću svih nas uspeo. Ne samo zbog toga što Ustav Republike Srbije garantuje procese evropskih integracija i procese daljih izgradnji institucija naših sistema, nego i zbog toga što je ovim postupkom, na način i u vremenu u kojem živimo i u trenutku u kojem se nalazimo, izražena nesumnjiva volja građana Srbije i svih važnih i relevantnih političkih učesnika u Srbiji, izražena je beskompromisna volja da se štiti država Srbija i elementi njenog supstrata, kao što je njen suverenitet na celini teritorije, što podrazumeva i teritorijalni integritet. To je izuzetno važna stvar. Ne zbog toga što je to princip, nego što na celini teritorije Srbije, uključujući Kosovo i Metohiju, žive građani ove države koji očekuju pomoć i zaštitu od nje. Ne očekuju od sopstvene države da se odrekne dela teritorije na kojem oni žive, ne očekuju od svojih sugrađana takav stav, već očekuju pomoć da bi bili građani ove države u punom smislu te reči, i da bi se omogućilo svima koji žive na teritoriji Srbije da to budu. Prema tome, ovo je bio važan glas u tom smislu. Zašto to kriti, to je vrlo važna stvar i treba je reći otvoreno. Ovo je bila vrlo važna stvar za sve nas, u komunikaciji naše države i naših građana sa međunarodnim okruženjem, za koje znamo da će dobar deo tog okruženja biti neka vrsta arbitra u pogledu konačnog statusa Kosova i Metohije. Sa tog aspekta je bilo vrlo važno poslati pozitivnu poruku važnim zemljama sveta, koje su članice Kontakt grupe i koje na neki način odlučuju o sudbini ovog prostora. Ali, ako mi kažemo da o sudbini ovog prostora treba da odlučuju samo drugi, a da mi ne možemo ili ne smemo da podignemo svoj glas i da kažemo šta jeste nama na srcu, i zbog čega mi moramo da branimo svoj suverenitet i teritorijalni integritet, onda nam sve to ništa ne vredi. Sreća je za sve nas što se sve ovako desilo i sreća je za državu i naše građane, bez obzira da li je to neko u momentu mogao da prepozna ili ne, ali ogromna je sreća što je većina to prepoznala, da je ovo bio jedini način i pravi put za sve nas. Šta mi danas imamo na dnevnom redu? Ustavni zakon. To je, rekao sam, poslednja etapa u procesu ustavne reforme. On ima svoju vrlo važnu funkciju, da pomogne da se novousvojeni Ustav primeni. To znači da ukaže na načine na koje će se postojeće zakonodavstvo prilagoditi normama novog Ustava i da ukaže na rešenja na koji način i kako će da se formiraju institucije sistema i kako će se izabrati ili imenovati pojedine institucije, odnosno državni organi u postupku po novom Ustavu. To je izuzetno važna stvar, jer bez toga ne bi novi Ustav ostao mrtvo slovo na papiru, ali bi prešao u jednu fazu neverovatnog mučenja kojim bi opovrgli sve što smo do sad napravili. Od prvog trenutka sam znao, kada su Ustav potvrdili građani Srbije 29. uveče, kada smo saznali da su Ustav potvrdili građani Srbije, da mi nećemo imati problema sa donošenjem ustavnog zakona. Ovo što se dešavalo u međuvremenu, što su građani Srbije mogli da čuju od svih nas, razgovori o temama koje predstavljaju sporna mesta, to je nešto što je normalno. Zato što politički sistem, demokratski politički sistem, koji je zasnovan pre svega na želji da zaštiti tržišnu privredu kao osnov tog sistema, a bolji sistem od takvog sistema demokratskog pluralizma svet ne zna, on možda nije idealan, ali bolji ne postoji, dakle, to je sistem koji se ovde štiti i upravo zbog toga relevantne stranke Srbije znaju i spoznaju razloge zbog čega moraju naći kompromis na današnji dan, da bi se ovaj zakon doneo. Razlike moraju postojati, one su morale biti izražene, jer je politički konflikt imanentan političkom sistemu. Retke su situacije kada ćete videti da taj konflikt ne postoji. On mora postojati, građani Srbije moraju znati da je to sastavni deo demokratskog političkog sistema. Taj konflikt se mora izražavati na različite načine. On se izražavao i kada smo se dogovarali o tekstu samog Ustava, pa je bilo potrebno prilično vremena da se postigne saglasnost i kompromis, jer se samo na osnovu kompromisa to i moglo izneti. Tako isto i sa današnjim ustavnim zakonom, on je rezultat kompromisa, jer se samo na osnovu tog kompromisa on mogao izneti. Jasno je da osnov za taj konflikt postoji. On postoji u pogledu procene šta je i kako za koju političku stranku korisno, to treba otvoreno reći, i svi razlozi zbog kojih smo razgovarali ovih dana i oko kojih se nismo, možda, slagali, zasnovani su na toj vrlo notornoj činjenici, ali svi smo znali i ja sam znao da ćemo večeras imati put dogovor o tome. Jer svakako da je vrlo malo važno da li će izbori biti 10 dana pre ili kasnije, da li će neko prelazno rešenje ili promena nekog zakona biti vezana za prvu sednicu parlamenta, prvo zasedanje ili prvo redovno zasedanje, da li je neki krajnji rok 1. maj, 10. maj ili 31. maj, za neku od radnji koja proističe, za nas je sve važno da se ustavni zakon donese. Razlike, o kojima mi ovde govorimo, jesu bitne, one nisu nebitne, ali ne mogu biti bitnije od usvajanja ustavnog zakona. Prema tome, ne mogu ništa drugo nego da izrazim zadovoljstvo što je ogromna većina narodnih poslanika spremna da večeras podrži ustavni zakon, ne samo zbog toga što će se time omogućiti primena Ustava, kao preduslov sistemskih promena u državi i puteva evropskih integracija, nego i zbog toga što ćemo na taj način doći lakše u priliku da štitimo naše ljude na celini naše teritorije. Da se ne bi desilo ovo što se, po ko zna koji put, danas desilo da čovek po imenu Šapić Milorad strada sa tri metka u glavu, zna se od koga na teritoriji Kosova i Metohije, čovek iz Letnice kod Kosovske Vitine, da bi mogli te ljude lakše sutradan da zaštitimo i to moramo imati na umu. To je sigurno preče od toga da li su izbori 21. ili 28. januara, da li su 23. decembra, kada su predsednički i sve ostalo. Sve je to jako bitno, jer kada smo doneli novi Ustav izbori moraju biti što pre i to na svim nivoima, što pre je moguće. A kada je to moguće dali smo odgovor, ogromna većina narodnih poslanika je večeras dala taj odgovor i imaćemo usvojen ustavni zakon i otklonjenu jednu veliku dilemu. Sve ostalo ostaje za naredne sazive Narodne skupštine, ostaje za druge izabrane narodne predstavnike, druge državne organe ili lica koja će biti imenovana da vrše odgovorne funkcije u državi Srbiji. Zato vas pozivam da svi smognemo snage i izglasamo ovaj ustavni zakon, po mogućstvu jednoglasno.
Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, tema o kojoj danas govorimo svakako prevazilazi okvire predizborne kampanje koja je, očigledno, već počela. Želeo bih još jednom da podsetim da je SPS podržala donošenje novog Ustava Republike Srbije isključivo iz razloga potrebe da narod Srbije još jednom, jedinstveno i jednoglasno, kaže svoje mišljenje o suverenitetu Republike Srbije, o odbrani državnog jedinstva i o pokušaju odbrane Kosova i Metohije u cilju odbrane od nametanja rešenja za konačni status Kosova i Metohije, koje je stalno nad našim glavama. Želim odmah na početku da kažem, uspeh referenduma i donošenje novog Ustava nije uspeh svih političkih stranaka u Srbiji. Postoje u ovom parlamentu mnoge političke stranke koje su otvoreno radile protiv referenduma. Postoje one političke stranke koje su se javno zalagale za referendum i za donošenje Ustava, a sve učinile kako bi smanjile izlaznost. Postoje i one političke stranke, postoji čak i potpredsednik Vlade, koji sedi pored Vojislava Koštunice, pored predsednika Vlade, čija je Vlada podnela Predlog novog Ustava Republike Srbije, a koja je javno izašla sa predlogom da se bojkotuje referendum. Dame i gospodo, to ne postoji nigde na svetu. Postoji samo u Vladi Republike Srbije i u stranci G17 plus. Takođe, izjava Borisa Tadića, predsednika Republike Srbije, na dan održavanja referenduma o tome da se na referendumu glasa o prošlosti ili o budućnosti, apsolutno je kontraproduktivna. Ona deli narod Srbije. Predsednik Republike Srbije ne sme da deli građane Srbije. Predsednik Republike Srbije, bez obzira na to ko je za njega glasao, a ko ne, bez obzira da li neko misli da je u prošlosti bilo bolje ili je bolje u sadašnjosti ili će biti bolje negde u budućnosti, predsednik Republike Srbije mora da poštuje svakog građanina Srbije. Poziv da se izlazi na referendum da bi se, navodno, raskinulo sa prošlošću, dao je jasan rezultat, dame i gospodo. Izašlo je 50 i nešto posto i glasalo za. SRS i SPS sigurno imaju više od 40% biračkog tela u Srbiji. Koliko je onda vaših ljudi izašlo da raskine sa prošlošću? Čini mi se da su raskinuli sa vama ili su vas baciliu prošlost. Prema tome, dame i gospodo, želim da čestitam, pre svega, narodu Srbije, građanima Srbije, SRS, DSS, Novoj Srbiji i naravno Socijalističkoj partiji Srbije donošenje novog ustava Republike Srbije, a svima ostalima drugima želim, naravno, da kažem da su se izjalovile njihove nade da će referendumom doći do toga da će se ipak nekako prihvatiti nezavisnost Kosmeta, jer navodno narod Srbije nije zainteresovan da izađe i da glasa za očuvanje Kosova i Metohije u okviru Republike Srbije. Inače, znam da se neki od vas ovde osećaju nelagodno. Niste vi samo upadali u Narodnu banku, vi ste upadali i u ovu Narodnu skupštinu. Vi ste palili ovu skupštinu, odnosili vodokotliće i VC šolje, i naravno slike i stolice, da ne pričam. To se, dame i gospodo, u istoriji pokreta zvalo Ludističkim pokretom, kada su radnici mislili da su im krive mašine što nemaju više šta da rade, pa su uništavali mašine. Vi mislite da su vam krivi bili vodokotlići i VC šolje što ste gubili na izborima 10 godina. Prema tome, dame i gospodo, znam da je vama ovde nelagodno što se nalazite u ovoj sali, ali po prvi put se u ovoj sali održava sednica Parlamenta Republike Srbije od kada je izgrađen ovaj dom. Takođe bih želeo da kažem i ovo: Aleksandar Karađorđević I je napravio ovu zgradu. Njegov, šta mu dođe, unuk Aleksandar, prestolonaslednik takozvani, nije izašao na referendum. Dame i gospodo, Aleksandar Karađorđević, koji živi u državnoj vili koju ste mu dali na korišćenje, nije izašao na referendum za odbranu Srbije i srpskog naroda. Gde su ovde pristalice monarhije? Gde su ovde pristalice monarhije koji kažu da je prestolonaslednik ujedinitelj srpskog naroda, srpske vere? Prestolonaslednik je imao neka posla u inostranstvu, nije mogao da glasa na referendumu. Nije to valjda njegov posao. Naravno, nije glasao i zato što je ovo Republika Srbija, dame i gospodo, a nije Kraljevina Srbija. Čini mi se da onaj čovek koji je pravio ovaj dom i koji je izgubio život u Marselju ne bi bio ponosan, naprotiv, stideo bi se kada bi mogao da vidi ono što je učinio njegov naslednik. U svakom slučaju, dame i gospodo, kako ste reagovali kao državni organi na to što je Crna Gora praktično prva priznala nezavisnost Kosova i Metohije?Da li ste vi svesni, gospodine ministre Lončar, pozivam i predstavnike DS, koji imaju predsednika Republike, kako ste vi, dame i gospodo, reagovali na taj čin Republike Crne Gore? Republika Crna Gora je pozvala Čekua u posetu kao šefa Vlade njenog suseda. Republika Crna Gora je priznala nezavisnost Kosova. Šta ste vi učinili tim povodom? Da li treba da im kažemo hvala? Da li treba da im kažemo izvinite? Da li ste preduzeli neke recipročne mere? Šta bi se desilo da Vojislav Koštunica ili Boris Tadić prime nekog lidera Srba sa severa Crne Gore i da kaže da je primio šefa susedne države Republici Srbiji? Šta bi uradila Republika Crna Gora? Zatražila bi pomoć UN. Kako ste vi reagovali? Rekli ste da to nije baš pametan potez, da je začuđujući potez. U međunarodnim odnosima, dame i gospodo, postoji samo reciprotitet. Ne zaboravite da Crna Gora više nije vaša postojbina, ona je nama susedna država. Čija je to postojbina, neka ide u tu postojbinu. Ali, molim vas, što se toga tiče, ona je susedna država. Prema tome, reciprocitet, prekid diplomatskih odnosa sa tom državom, ako hoćete da branite srpski narod. Inače, šta ćete imati kao posledicu? Imaćete kao posledicu da će Crna Gora prvi put u svojoj istoriji da bude na strani Šiptara, na strani Muslimana, na strani Turaka, Hrvata. A kako će reagovati Republika Srbija? Prema tome, svi oni koji smatraju da Srbija treba da vodi politiku koja će se ulagivati susedima jeste apsolutno neprincipijelno. Republika Srbija treba da vodi politiku gde će braniti srpski narod koji živi u Crnoj Gori, u Bosni i Hercegovini, u Republici Srpskoj, Republici Hrvatskoj u tzv. Srpskoj Krajini, koji će braniti srpski narod koji živi u Makedoniji. To piše u Ustavu Republike Srbije. U svakom slučaju, zalagali smo se, kao SPS, da izbori budu u isto vreme. Svi izbori treba da budu u isto vreme. Zašto se plašite svih izbora u isto vreme? Jedni traže samo parlamentarne, drugi traže parlamentarne i predsedničke, a neće pokrajinske izbore, a neće i lokalne izbore itd. Prema tome, zalažemo se za sve izbore u isto vreme, i lokalne, i pokrajinske, i parlamentarne i predsedničke izbore. Navodno, vi govorite... (Dušan Petrović, sa mesta: I partijske izbore.) Što se tiče partijskih, i to će biti, ali to je naravno naša stvar. U svakom slučaju neće pobediti vaši kandidati nego naši. Pošto govorite o demokratskim tradicijama ove vlasti, o kojim to demokratskim tradicijama vi ovde govorite i o vašem demokratskom ustrojstvu. Vi govorite o reformama. Da li ste svesni da idete na izbore po zakonu koje je predložila SRS u oktobru 2000. godine? Vi idete na izbore po Šešeljevom zakonu i govorite o tome da ste vi nešto uradili za ovih šest godina. Ne kažem da je taj zakon loš, ali nemojte napadati jednu stranku, a po njenom zakonu idete na izbore. Zašto niste promenili zakon? Ko vam je smetao da promenite zakon? Zašto niste doneli novi zakon? Vi ne biste mogli, vi ne biste ni Ustav doneli da nije bilo SPS-a i SRS-a, ni to niste mogli da uradite sami. To je istina. Prema tome, nemojte toliko verovati sami u sebe. SPS će svakako biti politički faktor bez koga se neće moći na političkoj sceni Srbije ni u narednom periodu. Mnogi od vas koji su bili ovde u Parlamentu znaju, da je SPS raspisivala izbore onako kako vi to sada činite, neki od vas bi bojkotovali te izbore. Na izborima ne bi učestvovali. Gde je fer i ravnopravna kampanja? Gde je ravnopravnost u medijima? Gde je to? O čemu vi govorite? Pogledajte ko može da bude gost u pojedinim medijima. Vi imate i državne i privatne medije, vi imate i državne firme i tajkune. O čemu vi govorite? Molim vas, fali vam samo još narod da biste imali kompletnu vlast, ali će to očigledno teško moći da se ostvari, pa zato i toliko buke u ovom periodu. Na samom kraju, cela ova priča o izborima u decembru je u stvari priča o tome da Ahtisari, Solana i neki drugi očekuju da će posle sledećih izbora biti formirana vlada u kojoj će biti neko ko će priznati nezavisnost Kosova i Metohije, kao što je Čeda Jovanović. Čeda Jovanović je bio potpredsednik Vlade zadužen za saradnju sa EU. Izgleda da će opet biti. Tako vam je rekao Polt na večeri koju ste imali kod njega. Samo zaboravljate da u Srbiji ne odlučuje ni Polt, ni Solana, ni Ahtisari, u Srbiji odlučuje srpski narod i svi građani Republike Srbije. Prema tome, siguran sam da će i nova vlada Republike Srbije biti vlada koja nikada neće potpisati nezavisnost Kosova i Metohije i biti vlada koja će poštovati volju naroda koja je izražena na ovom referendumu. Uostalom, pošto ste toliko prilježni da priđete EU, evo vam izuzetne prilike da u ova dva meseca do izbora uhapsite Ratka Mladića. Baš da vidimo da li ćete ga uhapsiti za ta dva meseca. Reći ćete - nije to popularno zbog predizborne kampanje. Tako ste pričali svih ovih godina. Svih ovih godina ste govorili kada je on bio na stadionima, kada je bio po kafanama, u vašim objektima, dok su vaši ljudi bili ministri odbrane. Što ga niste tada hvatatli? Sada ste se setili kada je on postao neki uslov za ulazak u EU. Uostalom, ne znam zašto se toliko brinete kada je EU donela odluku da uspori ulazak zemalja sa ovog područja. Dame i gospodo iz DS-a, drugarice i drugovi, predsednik sam poslaničke grupe i imam pravo na 20 minuta. Prema tome, znam da vama možda nije drago, da možda mislite da mi ne treba ni da govorimo, verovatno mislite da mi ne treba ni da budemo ovde, verovatno mislite da je trebalo da budemo bilo gde samo ne ovde, ali ste se prevarili. Prevarili ste se. Ne samo to, prevarićete se još malo više kada prođu sledeći izbori. SPS će biti faktor bez koga se na političkoj sceni Srbije neće moći. Mislili ste da ste rešili problem 5. oktobra. Mislim da vam se taj problem vratio kao bumerang i upravo zbog toga SPS u ovom periodu je pokazala i potvrdila sebe kao odgovoran državotvorni faktor. Podržali smo donošenje Ustava zajedno sa drugim političkim partijama. Podržali smo i usvajanje ovog ustavnog zakona, iako postoje mnoge stvari u ovim raznim zakonima koji nisu u skladu sa onim što želi SPS, ali smo polazili od toga da je interes države u ovom trenutku važniji nego bilo kakav stranački interes. U tom smislu bi bilo veoma bitno da i kampanja za izbore ne ugrozi državne i nacionalne interese, jer ukoliko izgubimo državu, nećemo imati ni jednu drugu političku partiju. Hvala vam.
Narodni poslanik Dušan Petrović, replika, predsednik poslaničke grupe DS-Boris Tadić.
Gospodine predsedavajući, pažljivo sam slušao govor svog prethodnika ovde i nisam nažalost čuo ni jednu jedinu stvar koju je on izneo kao pogled, stav i plan svoje političke stranke. Nabrajao je funkcionere državne, sadašnje funkcionere DS-a, ljude koji su nekad bili u DS-u. Koliko mogu da vidim, na to se sveo program SPS-a. Ali, niti je vreme, niti je mesto. Naravno, neću da polemišem i ne bih ni izašao da dve vrlo grube i teške stvari, koje naravno nemaju uporište nikakvo u realnosti, nisu izrečene. Jedna vezana za stav o referendumu i o tome da je neko imao nameru, da zbog toga što referendum ne bi uspeo, dovede do destabilizacije političkih prilika u zemlji, da oteža položaj Srbije. Predsednik Republike čini sve što je u njegovoj moći da, sredstvima koja ovoj državi stoje na raspolaganju, a to je diplomatska borba, sačuva od interesa ove zemlje sve ono što je sačuvati moguće. Politika koju je vodio predsednik države, kao i ceo pregovarački tim, dobila je, ako sedobro sećam, bar dva puta podršku ovog parlamenta, uključujući ljude čiji je predstavnik ovde govorio maločas. Mislim da o toj temi nije potrebno ni reći bilo šta, ali kada kažete da je potrebno sa Crnom Gorom prekinuti diplomatske odnose, sa državom u kojoj živi gotovo polovina građana koji su glasali za to, nedavno, da žive u istoj državi sa zemljom u kojoj mi predstavljamo narodne predstavnike, sa Srbijom, to predstavlja vrhunsku neodgovornost. Da Srbija prekine diplomatske odnose sa Crnom Gorom, u kojoj je gotovo polovina onih koji su odrasli, imaju pravo da glasaju, iskazala svoju volju da sa ovom zemljom žive zajedno, kao što je to bilo decenijama unazad. Ali, razumem da ovaj kongres, ako sam dobro obavešten, stranke iz koje je moj prethodnik, ovo je jedan predizborni kongresni govor. Može biti da je to tribina, ali nije prilika kada Srbija treba da dobije ustavni zakon, nije prilika kada Ustav treba da stupi na snagu. Kao što rekoh, dobro je što je ovo poslednja sednica ovog parlamenta, ovako korak po korak, ali sigurno, stranka čiji je predstavnik ovde govorio neće u ovim klupama sediti posle 21. januara, jer za Srbiju je važan bolji život. Za Srbiju je važno da što pre uzmemo svoju sudbinu u svoje ruke. Hvala vam najlepše.
Replika, narodni poslanik Ivica Dačić.
Prvo, nije u redu, gospodine Petroviću, niste mi se obratili sa druže, tako se obraćamo mi u Socijalističkoj internacionali, je l' tako? Vi ste veći levičari i komunisti od nas, priznajemo, samo što to u Srbiji niko ne zna. U svetu pričate da ste socijalisti i levičari, a ovde bežite od toga da pokažete crvenu ružu, crvenu boju. Što ne svirate Internacionalu na vašim kongresima? Zašto je vaša boja plavo-žuta a ne crvena? Jedini ste vi u svetu levičari kao takvi, ali dobro to je vaš problem. U svakom slučaju, nije ovo loša prilika. Ovo je odlična prilika da se prodiskutuje o svim ovim stvarima. Prema tome, predsednik Republike Boris Tadić je rekao i pozvao građane da izađu na referendum da bi raskinuli sa prošlošću. Kako su to raskinuli sa prošlošću? Izašlo je 52-53% je glasalo za novi Ustav. Od tih 52% najmanje 35% su članovi Srpske radikalne stranke i Socijalističke partije Srbije. Gde su vaši birači? Ne znam koliko vas ima, ali ne vidim da vas ima mnogo po ovim organima vlasti širom Srbije. Prema tome, vi dame i gospodo pogledajte tamo gde ste vi na vlasti koliko je ljudi izašlo na referendum. Tamo gde ste vi najjači izašlo je najmanje ljudi na referendum. Šta to potvrđuje? Potvrđuje da ste bojkotovali referendum i potvrđuje to da ljudi nisu hteli da poslušaju vaš poziv i bio je poziv kontraproduktivan. Ljudi nisu želeli da na takav način raskidaju sa prošlošću. Uostalom, ovaj ustav nije raskidanje sa prošlošću. Vi to dobro znate. Ovaj ustav je ustav kontinuiteta sa prošlim ustavom. U čemu se on razlikuje od prošlog ustava? Razlikuje se po načinu opoziva predsednika Republike, razlikuje se po načinu promene ustava i razlikuje se po definiciji da li je Srbija država građana ili država srpskog naroda. Ovo nije Ustav diskontinuiteta. Ovo je Ustav kontinuiteta sa prethodnim. Uostalom, i sam čovek koji je pisao prethodni ustav, Ratko Marković, pozvao je ljude da glasaju za novi Ustav jer se bazira na njegovom ustavu koji je napisao 1990. godine. Što se tiče Republike Crne Gore, znam da to možda izaziva različite vrste emocija i osećanja. Morate da shvatite, dame i gospodo, koji vodite ovu državu, da voditi državu i voditi spoljnu politiku, u takvim stvarima se morate ponašati kao Englezi u spoljnoj politici. Nema stalnih ljubavi ili neprijateljstava, ima samo stalnih interesa. Šta je interes Republike Srbije u ovom trenutku? Interes je da sačuva Kosovo i Metohiju. Da li je Vlada Republike Srbije, da li je pregovarači tim zaključio da treba da prekine diplomatske odnose sa svim državama koji priznaju nezavisnost Kosova i Metohije bilateralno? Je li tako bilo? Jeste li tako govorili u Narodnoj skupštini Republike Srbije. A sada kada to uradi Crna Gora, koja kaže Kosovo je susedna država, ne može, zato što je neko poreklom iz Crne Gore. Sve je to u redu, to poštujem, ali vi ste funkcioneri Republike Srbije i imate obavezu da branite Republiku Srbiju, srpski narod i sve građane Srbije, pa i Srbe u Crnoj Gori. To ne rade Srbi u Crnoj Gori, rade antisrpske politike u Crnoj Gori. Upravo zbog toga mislim da stavovi zvanične Crne Gore su prvi put u istoriji zvaničnih odnosa Srbije i Crne Gore antisrpski. Na to morate da reagujete. Ovo nije prvi put. Milo Đukanović je kada je bio u poseti Tirani, evo tu je Miloš Aligrudić. Da li je Sali Beriša u Savetu Evrope u Parlamentarnoj skupštini pred svima nama rekao da Crna Gora, Makedonija i Bosna i Hercegovina podržavaju nezavisnost Kosmeta, je li tako bilo? Da li je to neko demantovao? Niko. Iz Saveznog ministarstva, odnosno republičkog sadašnjeg Ministarstva inostranih poslova su nam poslali depešu da je zaista Milo Đukanović to rekao u ime Crne Gore u Tirani. Beriša je to rekao, dame i gospodo. Evo, Miloš Aligrudić je ovde, ako nije tačno, izađite pa demantujte. Prema tome, ako vam je Milo Đukanović, ako su vam odnosi sa vašim drugom Milom Đukanovićem važniji, i biznis veze koje imate sa njim, od političkih odnosa i političke zaštite Srbije i građana Srbije, to je već drugo pitanje. To nema nikakve veze sa građanima Crne Gore. Molim vas, neće valjda Srbija da kaže - jeste, u pravu ste Crnogorci, vi ste naša braća, ako ste pozvali Čekua i ako ste rekli da je on vaš sused. To nije moguće u spoljnoj politici. Moguće je možda u privatnim odnosima koje imate, u spoljnoj politici nikako. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Verko Stevanović, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija i samostalni poslanici 9+9. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, veoma sam srećan, kao i vi, nadam se, što smo danas u prilici da izglasamo ustavni zakon. Zato mi pomalo smeta ova atmosfera, ovoliko žuči. Ističem ono što svi ističemo, da je Srpski demokratski pokret obnove, zajedno sa Novom Srbijom, dao puni doprinos ovome i da je najviše glasača, dakle onih koji su glasali "za", bilo u centralnoj Srbiji. Tada smo svi bili složni, a danas to nismo. Dakle, danas koristimo priliku da se stranački nadmećemo kad za to prilika nije, a nije jer je i ovo danas svečana sednica. Već je tri sata kako se nadvlačimo. Imam utisak da su neki i juče vrebali priliku da se nadmeću i u prisustvu patrijarha. Ne znam kako to da nazovemo. Čini mi se da moramo nešto da promenimo u budućem sazivu i da onda malo različito jedni drugima govorimo i obraćamo se. Čini mi se da je to minimum što bismo trebali da uradimo. S obzirom da je ova sednica poslednja u ovom sazivu, bilo bi dobro da se na pravi način ona i završi, da unesemo malo više dostojanstva. S obzirom da smo svi bili za ovo što danas završavamo, da jedni druge drugačije posmatramo, da se drugačije ophodimo jedni prema drugima i da ovo privedemo kraju. Koristim priliku da vam se još jednom zahvalim na saradnji u ove tri godine. Želim svima sve najbolje u izborima i da narod glasa uzimajući u obzir sve šta se dešavalo u ovom periodu, pa i večeras.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Bajro Omeragić ima reč. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, pošto su svi predstavnici stranaka, koje su činile ove tri godine ovaj parlament, iskoristili priliku da nešto kažu o radu ovog parlamenta. Želim pre svega da kažem u ime svih svojih birača i svih građana Sandžaka da se zahvalim svim onima koji su sa nama sarađivali ove tri godine. Što se tiče građana koji su nas birali, zaista možemo da kažemo da smo učinili da Sandžak integrišemo u sve institucije Republike Srbije, da u svom mandatu u Sandžak uputimo više od 100 miliona evra, da uradimo nešto što nije bilo urađeno, što se tiče investicija u infrastrukturi, za više od 25 godina. Svima onima koji su nam na tom putu davali podršku mi im se zahvaljujemo. Nadamo se da ćemo u budućem sastavu ovog parlamenta imati još bolju atmosferu za brži proces integracija naše zemlje u EU. Nadamo se da će se prevazići sve ono što je bilo tačka razdora, to se odnosi na one stranke koje ne mogu ni ovu poslednju sednicu u ovom mandatu da ne iskoriste za korišćenje rečnika koji ne bi bio primeren parlamentu u jednoj demokratskoj atmosferi. Međutim, to je naša stvarnost takva kakva jeste. Mogu da kažem, u ime koalicije lista za Sandžak, da ćemo mi i u budućem parlamentu činiti sve da svojim doprinosom učinimo da se naš put skrati prema EU. Sarađivaćemo sa svim onima koji žele evropsku Srbiju. Dali smo doprinos da se donese ovaj ustavni zakon i mislim da smo učinili da naš multietnički region Sandžaka ima jednu relaksiranu atmosferu, dobre međunacionalne odnose i da ono što smo uradili sa Vladom Republike Srbije nastavimo i u budućem mandatu, na zadovoljstvo svih građana u našem regionu, a nadam se i u svim ostalim regionima. U ime koalicije Liste za Sandžak želim svim poslanicima sve najbolje i želim da u budućem parlamentu svi damo još veći doprinos da ova zemlja što pre uđe u EU. To je cilj Koalicije liste za Sandžak. Nadam se da se mi nalazimo na tom putu. Hvala vam puno.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: SRS, DSS, DS, G17 plus i SPS. Dajem reč narodnom poslaniku Tomi Bušetiću, neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Homan.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, SPS je dala ogroman doprinos za usvajanje novog ustava, ne zato što je naš važeći Ustav iz 1990. godine loš, naprotiv, Ustav iz 1990. godine je istorijski Ustav. Ustavom iz 1990. godine ujedinili smo Srbiju, uveden je višepartijski sistem, tržišna ekonomija, i o tom ustavu treba reći sve najlepše. Novim ustavom smo želeli, pre svega, da branimo Kosovo i Metohiju i da potvrdimo naše opredeljenje da ne pristajemo na otimanje naše teritorije, da ne pristajemo na otimanje naše zemlje. Založili smo se za novi ustav i za referendum, jer novi ustav jeste ustav kontinuiteta sa Ustavom iz 1990. godine. Nikakvih bitnih promena nema, osim tri novine: ukinuta društvena svojina, deklaracija o manjinskim i ljudskim pravima je proširena i sadržajnija i promenjen je mehanizam za izmenu ustava. Sve ostale odredbe su samo male korekcije već postojećih odredbi Ustava iz 1990. godine. Ovih dana kamen spoticanja za donošenje ustavnog zakona bio je datum izbora. Nama su pre nekoliko meseci, nedelja, izbore za decembar zakazali Ahtisari, Solana i predstavnici zapadnoevropskih zemalja, njihovi ambasadori. Šta uopšte znači zakazivanje izbora za decembar, za kraj godine? Plan je bio jasan, međunarodnog faktora. Treba održati izbore što pre, još sredinom decembra, a onda su podrazumevali da će tzv. demokratske snage pobediti u Srbiji, a onda na miru da otmu Kosovo i Metohiju. To je bio plan međunarodnog faktora. Oni od tog plana nisu ni odustali, samo što su sada promenjeni rokovi. Ono što je začuđujuće, da su gotovo sve stranke iz tzv. demokratskog bloka odmah prihvatile taj termin, decembar 2006. godine. Zašto to oni čine sasvim jasno. DS, G17 plus i mnoge druge stranke ne smeju da odbace ni jedan predlog koji učine vlade ili ambasadori zapadnih zemalja. Naravno, i oni su se poradovali, pobedićemo mi na tim izborima decembra, a onda ćemo izdržati rešenje. Ali, svi treba da znaju, ukoliko se u neko vreme i formira vlada tzv. demokratskog bloka, a iza toga dođe do otimanje Kosova i Metohije, mi moramo ponovo na birališta. To što pričaju predstavnici međunarodne zajednice, evo generalni sekretar Kofi Anan kaže pre nekoliko dana - ne može rešenje za Kosovo i Metohiju da utiče na izbore u Srbiji. Pa kako ne može, ljudi moji. Neko otme 15 posto teritorije i to ništa ne znači za državu, za srpski narod kao većinski narod u Srbiji. To nije tačno. Ili, pak, predsednik Evropske komisije isto ovih dana kaže, priča on mesec dana kako će Kosovo ući u EU, već ima program, već ima plan za ulazak Kosova, oni kažu Kosovo, u EU. Kako to može Kosovo da uđe u Evropsku uniju, ako nije država? Šta to znači? Da li to znači da i najvažniji predstavnici međunarodnog faktora idu na takvo rešenje da Kosovo i Metohija bude nezavisna država? Ali, tako govore Busek i Ahtisari, Vizner i predstavnici raznih ambasada. Čak i Ahtisarijev zamenik Alber Roan rekao je juče - da će se rešenje za Kosovo odložiti zbog izbora. Sada se postavlja pitanje, ako je sada neprihvatljivo rešenje da Kosovo iMetohija bude nezavisna država, kako će biti prihvatljivo to rešenje posle izbora. Šta to znači? To znači da oni računaju na pobedu tog tzv. demokratskog bloka koji će pristati na rešenje - nije važna teritorija, nije važno Kosovo i Metohija, važan je bolji život. Da li je uopšte moguć bolji život ako ti neko otima teritoriju. Sada se postavlja ključno pitanje, jeste istorijsko pitanje za Srbiju - šta smo mi dobili od svih ovih demokratskih stranaka, njihovim podaništvom, servilnošću koje nema granice. Narod Srbije treba da se pita - šta smo dobili? Pa nismo dobili ništa. Obećavali su da će rešiti sva pitanja - nijedno pitanje nisu rešili. Danas na Kosovu, evo Aligrudić reče malopre, ponovo terorizam, 2000 ubistava ima za sedam godina. Šta su njihovi prijatelji radili sve ovo vreme? Kako to ne mogu da utiču na njih? Nijedno ubistvo nije rešeno na Kosovu i Metohiji i to je činjenica. Juče nam seku kablove telekoma za telefone, u prisustvu UNMIK-a. Kakvi su to prijatelji? Govorili ste da ćete sva pitanja da rešite kada dođete na vlast. Znači, nema od prijateljstva ništa. Ili ovo što govori Petrović, bolji život. Kakav bolji život? U Srbiji 60% ljudi ne može da se prehrani, najbolje firme su prodate, radnici su ostali bez posla. Zakoni koji se donose su protiv većine stanovništva. To što smo mi ispravili, to je bilo vrlo malo, i kada je reč o penzijskom zakonu, i kada je reč o Zakonu o radu, bilo je nedovoljno za ono što je učinjeno od 2000. godine. Šta smo dobili od tog podaništva u spoljnoj politici i u odnosu prema ovom narodu? Redovi pred ambasadama su veći nego ikada. Danas je teže nego do 2000. godine. Znači, jasna je naša politika vezana za sve to. Kada je reč o Kosovu i Metohiji, Rezolucija 1244 je slamka spasa i svi oni koji govore da je Rezolucija kapitulacija - to nije tačno. Rezolucija je jedini garant opstanka Kosova i Metohije u okviru Srbije. Kada je reč o samom ustavnom zakonu, mislim da se ovde preteralo kada se govori o primeni odredaba Ustava na sudove, javna tužilaštva, na izbor sudija i tužilaca. Jednostavno, Visokisavet sudstva, Državno veće tužilaštva – ništa ne obezbeđuju. Kakva je politizacija pravosuđa bila do 2000. godine, takva je bila od 2000. do 2006, takva će biti i nadalje. Samo što sada nemamo direktno biranje preko Skupštine, nego preko ovih institucija. Kada je reč o članovima ovih institucija, oni se isto biraju na Skupštini, i izborni članovi, i oni koji su po položaju, svi su vezani za Skupštinu i za parlamentarnu većinu. Znači, kakav je bio ranije politički uticaj, takav će biti i sada. Prema tome, ne treba govoriti mnogo o tome da su sada nastupile neke velike reforme. Mi smo se zalagali za pravo rešenje, imao sam takav amandman, kada je reč o izborima, da se oni održe marta i da budu na svim nivoima. To je bilo jedino pravo rešenje. Sva druga rešenja, na primer, rešenje vezano za 21. januar, biće prvo parlamentarni izbori, pa tri-četiri meseca kasnije predsednički, pa lokalni do kraja godine, sve to nije racionalno, sve to nije bilo potrebno. Očigledno da je taj politički kompromis bio najvažniji. Na kraju, kada govorimo o predstavnicima G17, evo oni su se hvalili večeras, te devizne rezerve su porasle, deset milijardi evra. Svi moramo da znamo da su tri milijarde iz slamarica, negde tri i po su doznake iz inostranstva, a najmanje je para od proizvodnje i od izvoza. Kada govore o tome kako sada imamo mnogo direktnih investicija, pa četiri milijarde samo za ovu godinu, tri milijarde su samo od prodaje najboljih firmi i preduzeća (Mobtela, Hemofarma, jedne banke, druge, Vojvođanske, Panonske). Znate, kada se te pare potroše, od svih tih prodatih firmi, šta će biti dalje. Naravno, u Srbiji ima još dosta kad je reč o prodaji, mnogo je još javnih preduzeća, ali ako se i to završi - gde ćemo mi. Kada se govori o kreditima, pa i o pljačkama, tačno je da je sada na sceni velika pljačka u Srbiji, a narod toga nije svestan. Kamate na naše pare su 3%, a kamate na njihove pare su i 30% na godišnjem nivou. I ovo što priča Petrović i njegov predsednik Boris Tadić, oni se borbe protiv siromaštva, a u Srbiji je siromaštvo sve veće i veće, i biće još veće, jer većina demokratskih stranaka ima takvu politiku. Oni se zalažu za takav sistem, oni uvode novi sistem u Srbiji - gde će raslojavanje biti još veće, siromašnih će biti jo više, bogati će biti još više bogati. I da se računa na nešto specijalno u nekom novom periodu, ukoliko sve ove stranke pobede na izborima, na neki bolji život, od toga nema ništa. Javna preduzeća će prodati, ljudi će ostati bez posla u još većoj meri. Da li će promeniti suštinske zakone? Neće. Penzioneri moraju da znaju, usklađivanja će ostati dva puta godišnje, možda će biti i jednom godišnje. Da li će promeniti penzijski zakon – neće, da le će promeniti Zakon o radu – neće. Da li će ukinuti školarine - neće. Da li će promeniti Zakon o zdravstvenom osiguranju – jer se uvodi participacija od nove godine u iznosu od 20% za bolničko lečenje, 35% za dijagnostička sredstva – neće. Znači, od svega toga nema ništa, nema ništa od boljeg života. Oni su predstavnici jednog novog sistema, koji nije dobar za masu stanovništva. Na kraju, kada je reč o zakonu mi ćemo glasati za njega, jer je ovo kompromis, nije pravo rešenje 21. januar. Rekao sam da smo se zalagali za izbore na svim nivoima do marta, ali ovo je naš doprinos i zato se zalažemo za ovo kompromisno rešenje - da se usvoji ovaj zakon i da se ide na izbore 21. januara. Hvala.
Replika, gospodin Dušan Petrović.
Gospodine predsedavajući, znam da je ovo posebna sednica, evo i na to da skrenem pažnju, niste baš morali da uvedete praksu ovde replika na repliku, da može nekoliko puta da se uzvraća na ono što se kaže. Ko ima šta da kaže mislim da može to vrlo koncizno i kratko da izloži. Potpuno se čudim šta smo čuli malopre ovde. Ne mogu da verujem. Socijalistička partije Srbije podržava Vladu Republike Srbije tri godine i suštinski je deo vlasti zato što podržava vlast, i onda izađe jedan predstavnik Socijalističke partije Srbije i kaže - kako je u ovoj zemlji 60% gladnih. Pitam vas, što niste glasali protiv Vlade sve ove tri godine? Nije tema, neću danas o tome da govorim. Evo, široko je polje, 21. januar izbori, imamo dva puna meseca da se bavimo predizbornom kampanjom. Građani Srbije danas treba da dobiju faktički Ustav koji je stupio na snagu. Isto je tako i sa ovom pljačkom - ko je pljačkao i šta je pljačkao, ukoliko ste vi podržavati Vladu za koju kažete da je vršila nekakve zloupotrebe. Što se tiče borbe protiv siromaštva, Vlada koju ste vi vodili kao stranka, mislim na Socijalističku partiju Srbije, ostavila je 2000. godine 27 meseci dug za dečije dodatke, a 26 meseci, dakle više od dve godine, nije plaćena pomoć socijalnim slučajevima, najsiromašniji i najugroženiji građani ove zemlje 26 meseci nisu dobili dinara jednog dok su socijalisti bili na vlasti. To je bilo 2000. godine. Demokratska stranka je bila odgovorna, najodgovornija zaVladu do kraja 2003. godine, i završila je svoj mandat. Predsednik te Vlade je bio Zoran Đinđić, dok nije poginuo. Ministarka za socijalna pitanja bila je Gordana Matković. Demokratska stranka je završila svoj mandat tako što ni jedan jedini dinar nije ostala dužna onima koji su najsiromašniji u ovoj zemlji. Ni jedan jedini dinar nije ostala dužna onima koji su korisnici prava na dečije dodatke. Ni jedan jedini dinar nije ostala dužna ratnim vojnim invalidima. Vratila je dobar deo velikog dela duga penzionerima, ovih dana se završava likvidiranje, kako se to kaže u ekonomiji, preostalog dela tog duga. Sve je to nasleđe, gospodine Bušetiću, iz vremena kada ste vi bili odgovorni za javni život, za politiku i za život svakog građanina ove zemlje. To su činjenice. O uvredama neću da govorim, jer one ne zavređuju da dobiju odgovor, a imaćemo dovoljno vremena da jedni drugima kažemo šta imamo. Mislim da je veoma važno i vrlo dobro da dođemo do odlučivanja o ovom zakonu i da se izjasnimo o tome da Srbija konačno završi ovaj ustavotvorni proces.
Po Poslovniku, gospodin Vučić, pa onda replika gospodin Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam za govornicu iz nekoliko razloga načelne prirode. U redu je da se političke stranke sukobljavaju, normalno je i razumljivo je u svakoj demokratskoj državi da se to dešava i da razmenjujemo argumente kojima ćemo pokušati jedni drugima da umanjimo političku popularnost, odnosno sebi da povećamo cenu na političkom tržištu. Ono što nije normalno i ono što ne mogu da razumem ni na koji način, to je da neko pet ili šest godina istu priču prodaje građanima Srbije ili pokušava da proda. Kao da smo mi svi otprilike blesavi. Nigde u Ustavu ne piše ni 2007, ni 2012, ni 2057. ulazak u Evropsku uniju ili ne znam gde, jer ne znamo ni kako ćemo ni šta da bude. Niko neće da govori o razvoju Srbije nego tačno kao dagmu. Pričali ste 2000. godine da ćemo 2003. godine, sada mi ne dajte da lažem, da uđemo u Evropsku uniju. Potom 2003. i 2004. godine ste pravili promociju za 2006. godinu i 2007. godinu da ulazimo u Evropsku uniju. Sada nam predsednik kaže da ulazimo 2012. godine. Koliko to izbornih ciklusa će da ide ista vrsta kampanje, kao da su građani blesavi u ovoj zemlji. Nas interesuje da Srbija bude bogata i da građani Srbije budu bogatiji, a gde ćemo da budemo i ko zna šta će u svetu da se zbiva za pet godina. Ko zna šta će sve da se događa. Nisu ljudi ludi. Postoji dogma, kao nekad što je bio komunizam, e sad eumenizam, i najveći titoisti i komunisti, evo ih sada u redovima eumunista, od Ratka Božovića do ne znam koga, do Gordane Suše itd, ali apsolutno najgori i najveći. Evo i danas nam tu ideju propagiraju. Nas to ne interesuje, nas interesuje država Srbija. I još jedan stvar oko koje je ovde govoreno, javljao sam se za repliku, ne bi bila suštinska replika, ali bih se nadovezao i rekao nešto o onome o čemu je govorio gospodin Dačić. Ovde neko govori o prekidu ili diskontinuitetu sa Miloševićevim režimom. Milošević nije bio predsednik partije kojoj pripadam. Ali, moram samo još jednu stvar da kažem i završavam za minut. Vi ste, ljudi, insistirali na prepisivanju svih odredbi koje govore o sistemu podele vlasti iz Miloševićevog ustava. Mi smo tražili neke promene, a vi ste iz samoproklamovanog demokratskog bloka insistirali da se apsolutno ništa ne menja. Ništa se ne menja. Sistem Checks and Balances, kočnica i ravnoteža u odnosu zakonodavne sudske i bicefalne izvršne vlasti, jeste apsolutno nepromenjena. Apsolutni kontinuitet u odnosu na Miloševićev ustav, ako ga nazivate Miloševićev, a ne mislim da je Miloševićev nego je srpski ustav iz 90-te godine, kao što ovo nije ni Koštuničin ni Tadićev, pa nije ni radikalski, makar radikali njemu najviše doprineli, nego je Mitrovdanski i srpski Ustav. Jednom sa tim da prekinemo. Šta je to različito, to što više nema društvene svojine. To što se kaže koja je himna, grb i državni simbol. Što smo već imali po zakonu doneto. Šta je to drugačije, to što se kaže silom prilika, što više ne živimo zajedno sa Crnom Gorom. Pa se kaže, sada imamo predsednika koji komanduje vojskom. Ništa više od nadležnosti niti je dodato niti oduzeto. Ovosam ispričao da bi ljudi u Srbiji čuli jednom zaista šta je prava istina, jer vi kada slušate B92 i neke lažne analitičare na RTS-u u ono vreme referendumske noći, naslušasmo se takvih priča, da niko živi nije mogao da poveruje, od ljudi koji su obrazovani, koji su čitali Ustav, u ono što su mogli da čuju. Kakav je ovo diskontinuitet. Najveća prednost ovoga što mi ovde večeras radimo je to što nema diskontinuiteta i to što nema 6. oktobra. To što nema linča. To što se pokazuje da smo živeli u tom sistemu, nastavili smo da živimo normalno, nema prekida, nema ničega i neće biti takvih odnosa između političkih stranaka. Da, odlično. Mi ovde možemo da se sukobljavamo i možemo jedni drugima da kažemo sve što mislimo, ali država je jedna. Imamo, tu ponavljam još jedanput, i samo oko tih načelnih stvari, inače se ne bi ni javljao zaista. Imamo jednu Srbiju, hajde bar da nam ta Srbija bude nešto oko čega u nekim situacijama možemo da se ujedinimo i da pričamo o Srbiji, a ne o onome što su politički programi stranaka, vezani za neka internacionalna uređenja ili organizacije ili za bilo šta drugo. Građani Srbije su doneli Ustavi Republike Srbije. Ne ustav ni Bugarske, ni Rumunije, ni Evropske unije, niti ih je to zanimalo. Doneli su Ustav zato što očekuju da oni žive bolje, da se njima nešto uradi zbog čega bi moglo da im bude neuporedivo lakše. Kada neki govore o velikim uspesima svojih vlada, svaka vlada ima svoje uspehe i svoje loše strane, ali moram da vas podsetim da su to one vlade koje su Čumetu dale da kolko ono hiljada kilometara asfaltira po Srbiji. Ali, ne za Srbiju, nego zna se za čije džepove. To su one vlade koje su fikuse kupovale po 45.000 dinara,ima li domaćice, ima li te žene u Srbiji koja je, ne danas, to danas znači negde oko 70.000 dinara, za 70.000 dinara kupila fikus ili nešto. (Nataša Jovanović, sa mesta: 2.000 dinara.) Najskuplji je 2.000 dinara, ne znam stvarno. Da ne pričamo o "Sartidu" za 21 milion, a neki danas kažu da je moglo da se dobije 450. Nije odgovor na to i danas radi Smederevo, super su im plate i veliki su izvoznici. Pa jeste, koga god da postavite tu ili u cementaru ili u bilo koju monopolsku proizvodnju taj će da radi neuporedivo bolje. Još nešto, gospodine predsedavajući, za kraj negde kad nam ostane malo vremena, ostavićete mi prostora, jer je na prljav način pokušano da se ukalja čast poslanika Srpske radikalne stranke, gospodinu Todoroviću. Mi smo doneli papire. Dakle, presuđena stvar, res iudikata, pa bih vas molio da mi tada dozvolite da pročitam tih nekoliko redova, da vidite kako se neki nečasni ljudi nečasnim radnjama služe, ali zato su tu izbori 21. januara dobro došli. Hvala vam najlepše.
Replika, narodni poslanik Toma Bušetić, izvolite
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Petroviću, tačno je da smo mi podržavali ovu vladu tri godine, ali je tačno da je i ova vlada bar za nijansu bila bolja od one vaše vlade. Mi nismo zadovoljni ovom vladom, ali je bila za nijansu bolja. A zašto smo podržavali? Pre svega iz državnog razloga. Bila je neophodna politička stabilnost, a otimanje Kosova i Metohije nam je kao Damoklov mač stalno visilo nad glavom, i izgleda da je došao taj trenutak. Znači, naši razlozi su državni razlozi. Ali, kada govorim o tome da je ova vlada ipak za nijansu bolja, mislim pre svega da je najveća pljačka bila u periodu 2001-2003. Tada je izvršena privatizacija cementara, likvidirane su banke, duvanska industrija je privatizovana, pivare i sve što vredi u Srbiji. Iako ima još toga. I mi bismo tokom tih 10 godina vrlo lako podmirili penzionere, izdvojili određena sredstva za socijalnu zaštitu, da smo bilo šta prodali od toga. Mi ništa nismo prodali, ni jednu jedinu fabriku, nijedno vrednije preduzeće. A Telekom kada je prodat, to je istina, 1,5 milijarde maraka, preplaćeno, jer znate koliko je to vredelo kada su Italijani to vraćali vama, znači preplaćeno, zato što su Italijani otprilike hteli da nam pomognu. Kada je reč o ovoj privatizaciji, zašto je privatizacija bila pljačka? Najbolje firme nisu morale da se prodaju kako su se prodale. Prvo, prodale su se veoma jeftino, drugo, mnoge od tih firmi nije trebalo uopšte prodati. A zašto građani Srbije ne bi bili akcionari Duvanske industrije? U većini slučajeva tamo gde su stranci kupili strateške firme, kao što su cementare na primer, kao što je Cementara u Paraćinu, tamo je bilo 2000. godine 3.000 radnika, svi su primali plate, plaćali doprinose za penzijsko osiguranje, za zdravstveno osiguranje, poreze na zarade, a sada imamo 700 radnika u Cementari u Paraćinu, i najava je da će biti 300 radnika. Zato govorim o tom pogrešnom vašem sistemu. Sve prodati, država nema šta da misli, sve će to privatnici da misle, oni će da unaprede proizvodnju i naravno da od toga nema ništa. I ovo što se hvalite, Matkovićka je vratila dug penzionerima. Pa znate, kada smo došli do toga da se penzije usklađuju po švajcarskom sistemu, da se penzije obračunavaju za čitav radni vek, potrebe u fondovima su se smanjile, lako su mogli da se pokriju ti troškovi ako sada smanjimo i kažemo penzije se usklađuju jednom godišnje. Pa, koje su potrebe onda za penzijski fond? I kada govorimo o politici i sistemu, naš je zahtev uvek bio i naša politika da izvorna sredstva, kada govorimo o penzijskom fondu, moraju da budu najvažnija i da se penzije pokrivaju iz izvornih sredstava. To znači putem doprinosa, a ne iz budžeta. Zašto sve ovo govorim? Govorim da ne prevarite ponovo građane, tako ste pričali 2000. godine, biće sve bolje, biće veće plate, sve ćemo probleme rešiti. Oni moraju dobro da razmisle, za šest godina, gde su dominantne bile stranke tzv. demokratskog bloka, ništa nije bolje za Srbiju. I kada je reč o Crnoj Gori i Čekuu. Ovo je samo probni kamen, probni balon kako će se Srbija ponašati kada se otme Kosovo i Metohija. Znači, Srbija se nije ponela nikako kako treba, nije bilo oštrog demarša, neću da sada podržim predsednika Glavnog odbora, ne znam da li je baš tako rekao da treba prekinuti diplomatske odnose sa Crnom Gorom. Ali, da znate, u diplomatiji je najvažniji princip reciprociteta, taj princip moramo da primenimo bar na ove male zemlje. Jer oni kažu, ako se prema Crnogorcima ovako odnose, tako će i prema Bosni, prema Makedoniji, mi možemo da radimo sa njima šta želimo. Eto, to je to.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je danas veliki dan za sve one koji su pre samo 15 dana zajedno pozivali građane da izađu na referendum i da glasaju za novi Ustav. Danas treba da donesemo zakon koji će omogućiti provođenje i implementaciju Ustava. Ali, nažalost, očigledno da se ova govornica od jedne političke partije, koja uskoro ima kongres, zloupotrebljava za interne partijske svrhe, pa ako i dalje nameravate da govornicu zloupotrebljavate ne biste li svoje pojedinačne frakcijske partijske ciljeve definisali, molim vas recite nam da lepo izađemo, sačekamo, da vi to sve lepo završite i da se vratimo nazad, pa onda da diskutujemo o temi koja je danas na dnevnom redu. Javljam se zbog toga što je prethodni govornik povredio Poslovnik jer je govorio elementarnu neistinu. Prethodni poslanik je rekao da su u mandatu od 2001. godine privatizovane pivare. Greška, gospodine Bušetiću, sve pivare su privatizovane pre 2000. godine, a ono što se desilo posle 2000. godine, radnici koji su imali akcije prodali su svoje akcije strateškom partneru. Dakle, radnici su bolje shvatili od kreatora modela privatizacije iz 1996. godine šta je to zemlji potrebno, a zemlji su potrebni strateški partneri, koji će omogućiti nove investicije i koji će omogućiti bolje korporativno upravljanje i sve ono što takav model privatizacije nosi. Druga velika neistina, gospodine Bušetiću, nadam se da ćete vi ponovo izaći za ovu govornicu i nastaviti dalje sa neistinama, ne biste li mi pružili priliku da vam kažem čitav niz činjenica kojedanas većina građana Srbije zna, jeste da su privatizovana preduzeća, pomenuli ste cementare, fabrike iz duvanske industrije, uništene privatizacijom. Podsetiću vas ono što nam Vlada Srbije redovno ponavlja, između ostalog i ''Sartid'', hvala gospodine Todoroviću, podsetiću vas da su ''Sartid'', Duvanska industrija Niš, Duvanska industrija Vranje, sve tri cementare, plus još čitav niz preduzeća koja su uspešno privatizovana, danas ključni nosioci izvozne aktivnosti privrede Srbije. I da jemeđu prvih 50 preduzeća, koja su najveći izvoznici, 45 uspešno privatizovana u periodu od 2000. godine naovamo. I podsetiću vas isto tako, ono što ste mogli malopre od mog kolege gospodina Petrovića da čujete, što se odnosilo na to koliko je unapređen životni standard, podsetiću vas da je prosečna plata 2000. godine bila 30 evra, a isto tako ću vas podsetiti da je danas prosečna plata približno 270 evra. Pa lepo podelite 270 sa 30, pretpostavljam da tu matematičku operaciju možete da izvedete a da kažete istinu, pa da vidite za koliko je životni standard u našoj zemlji skočio. Kao što mogu i dalje da vas podsetim, ali ne želim da zloupotrebljavam ovu govornicu, javio sam se da bih građanima Srbije jasno rekao činjenice koje se nalaze neumetno na našoj strani. Ono što takođe mogu da podsetim, sve vas koji zloupotrebljavate govornicu i govorite neistinu, jeste i podatak o visini deviznih rezervi i uzgred da vam kažem, malopre ste rekli jednu grubu neistinu, u deviznim rezervama se ne nalaze ni doznake, niti sve one druge kategorije koje ste malopre pomenuli, nego su devizne rezerve brana za uspostavljanje ravnoteže u platno-bilansnom deficitu, podsetiću vas i da je inflacija sa 100 i kusur procenata iz 2000. godine smanjena još 2003. godine na svega 7,5%. Prema tome, molim vas, nemojte da koristite argumente koji vam ne idu u prilog. Zaista vas razumem, 3. decembar, partijski kongres se približava, ali nemojte ovu govornicu da zloupotrebljavate. Verujte mi, znam, vrlo dobro sam informisan kada vam je kongres, ali nemojte zloupotrebljavati govornicu. Znate, onaj najveći deo građana Srbije, kojima na pamet ne pada da podržava SP, nije zaslužio da večeras bude tako maltretiran. Hvala.
Reč ima Sredoje Mihajlov, pa gospodin Vučić, pa gospodin Obradović, pa gospodin Dačić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, moram podsetiti naše kolege, pošto je tu i predsednik Skupštine koji je ovde predsedavao, kako je to izgledalo u njihovo vreme. Mi smo stvarno tihdevedesetih godina se trudili da uvedemo demokratiju. Bio sam taj prvi koji sam se zalagao da mogu da govore koliko hoće. Nisu dozvoljavali u to vreme televizijske prenose. Sada smo i to omogućili da se sve to prenosi javno i da se priča koliko se želi. Ali, stvarno nemojte zloupotrebljavati demokratiju, jer da onako radimo kao što ste vi radili to bi bilo strašno. Molim vas, ima vremena, više od dva meseca je do izbora, imate šanse da svoje programe ističete, da svoje ideje plasirate, imate svoje optužbe i pogrešne optužbe, i sve ono što mislite da će privući glasače. Stvarno bi bio red, poštujući temu, poštujući ono što treba danas da donesemo, a svi ste se slagali da je to veoma ozbiljno za Srbiju. Mislim da ne bi trebalo da se zloupotrebljava govornica, a naročito od onih koji znaju kako je ovde izgledalo pre deset godina, a to je tekovina upravo demokratije, to smo omogućili. Nemam ništa protiv. Strpljivo ću slušati da to radite do izjutra. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako me nije direktno pomenuo, prepoznao sam se, doduše u manjem delu priče gospodina Vlahovića, i zato želim da odgovorim, posebno na onaj deo oko stanja u društvu. Naime, ta vrsta argumentacije, onih samoproklamovanih demokratskih snaga koji stalno koriste i kažu, nekada je plata bila 40 evra, a danas je 240, pa to je otprilike 1:6 ili 6:1, kako stvari postavite, pa vi gledajte ko je bolje živeo i kako je živeo. To bi možda bilo tačno kada bi sve okolnosti i kada bi svi imputi bili isti, ali nisu ni slučajno isti. Električna energija nije poskupela šest puta nego 14 puta. Mnogi drugi osnovni životni troškovi su desetrostruko uvećani u odnosu na to ranije. Pri tome, nisam neko ko će da vam kaže da, nekada je bilo sve dobro i sjajno, a sada je sve katastrofalno. To mogu da govore samo neozbiljni ljudi. Govorim vam drugu stvar, to vaše poređenje mi liči na ono, kao kada bih se hvalio, pa rekao, mnogo mi je sin napredovao, pre četiri godine, vidite, uopšte nije umeo da otvori knjigu, a danas čita ćirilicu, latinicu, zna sve glavne gradove sveta. Pa napreduje čovečanstvo, šta to znači, pre 100 godina niko nije znao šta je televizor. Vi ćete tako i za 20 godina da nam kažete šta je bilo 1990. godine ili 1995. Podrazumeva se da moramo da napredujemo i da je to nešto što je normalno i razumno. Naprotiv, mi imamo i te kako razvijene procese koje stvari vuku unazad. Zašto ne kažete ljudima koje su firme prikazale najveći gubitak u Republici Srbiji? Naši najveći izvoznici. Četiri najveća izvoznika u Srbiji, dakle, US Stell, Filip Moris, Seval Impol D.O.O, i ova druga valjaonica, uz činjenicu da su najveći izvoznici, to su i najveći gubitaši. Zbog čega? Zbog čega su prikazali najveći gubitak? Reći ću vam zašto, da bi izbegli plaćanje svih neophodnih dažbina i poreskih obaveza državi Srbiji, a istovremeno novac izlazi bez ikakve kontrole. Nemam ništa protiv da su platili onu cenu koja je bila potrebna da se plati, a nisu je platili, kao što znate, gospodine Vlahoviću. Nisu je platili, a posebno ne u smederevskom "Sartidu". To znaju svi. Znam nešto o ljudima koji su raidli na tom slučaju. Neki od njih su vrhusnki pravnici. Bili su među najboljim studentima Pravnog fakulteta, studirali su u vreme kada sam studirao i ja. Znam koliko su umešni, koliko dobro poznaju privredno pravi i kako su zagazili u celu priču o "Sartidu". Naravno, reč je o policajcima, o ljudima koji danas ispituju taj slučaj. Ti ljudi su došli do toga da je apsolutno nemoguće da se taj posao završio, a da nije bilo velike korupcije. Čak su došli do nečega što su poludokazi, ali nedovoljno, naravno, za tužioca i za sud kasnije, podrazumeva se, da najviše predstavnike vlasti optuže za najvišu korupciju. Pri tome neću da zaključujem ništa, jer ta stvar nije došla do okončanja sudskog postupka. Nema pravnosnažne presude. Hoću da vam kažem da stvari nisu tako jednostavne kako neko hoće da ih predstavi i nisu tako jednoznačne kako neko želi da ih predstavi. U Srbiji se, ljudi, danas živi užasno teško. Kažete da je sve vojnim invalidima, penzionerima isplaćeno. Dobili smo dve poruke iz Kraljeva i Kragujevca da ratnim vojnim invalidima nisu isplaćene prinadležnosti iz 1999. godine. Nisam ni znao, ni ja, ni vi, siguran sam, nego ste smislili priču, ajde da vam govorimo kako je sve završeno dobro, kako je sve urađeno dobro. Mi smo, to je super demokratska vlada ili ne znam šta sve. Nije tačno. Nije tačno. Kažete 45 najuspešnijih privatizacija, to su najuspešniji kolektivi. Koji su nam bili u prethodnom sistemu? Pa iste te cementare, samo što smo Lafarž mogli da prodamo za 35 miliona evra više, i to u vreme sankcija, ako se ne varam. Za 132 miliona, kaže gospodin Anđelković, mislim da je malo preterao, ali svejedno. To je zaista gotovo neverovatno. Pitam, naravno da radi Cementara u Popovcu, naravno, cement je monopolska roba. Postavljam pitanje - a protiv koga je podignuta optužnica za krađu tri miliona evra u toj istoj cementari. To je ono što su im našli preko računa, a ono što je išlo u kešu, to nisu ni našli. To je suštinsko pitanje. Da li će NIS da bude sutra uspešan kada ga razdvojite na TNG za jednog biznismena koji je blizak Vladi, i na druge delove za nekog drugog. Pa hoće. Da li je EPS genijalno preduzeće. Jeste. Kada bude privatno, još će bolje da radi, nema nikakve sumnje. Kakve to veze ima? (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, vreme.) Završavam, gospodine Mihajloviću. Za to vreme će radnici samo da bivaju otpušteni. Koliko je, Nataša, pre neki dan ljudi u Kragujevcu palo u nesvest zato što su dobili otkaz? Hiljadu i sto radnika je ostalo bez posla u Kragujevcu. Nemojte da se sprdate sa tim. Ne znam šta vam je tu smešno. Ne znam da li padaju baš tako kako ste vi pokazali ili ne, ali to je zaista istina. Pozivam vas da stvari ne posmatrate ovako, a da ne postoji neka širina, kao što ne želim da prihvatim od ljudi koji će da kažu, sada ama baš ništa, nigde, ni u jednoj sferi nije dobro, a sve je ranije bilo idealno. Stvari su prilično ne u takvim kontrastima, već, rekao bih, u sivim nijansama, a naš narod mora da živi bolje i država Srbija mora da se obračuna sa korupcijom, kriminalom i da se obračuna sa pljačkašima. To je naš prioritetni zadatak, nevezano za to u kojem su režimu bili i u kojem su režimu bili i ministri i direktori i predsednici upravnih odbora i bilo šta drugo, jer će tek tada Sribja postati pravna dražva. Hvala vam.
Gospodine Obradoviću, da li vi po Poslovniku tražite reč? (Da.) Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, želeo bih onim poslanicima koji izlaze za ovu skupštinsku govornicu i zloupotrebljavaju partijske teme radi svoje lične promocije da poručim, da, će im biti zanimljivo da čuju, jer ih to u stvari žulja. Da vam kažem, pogotovo vama demokratama, mi socijalisti vam možemo poručiti, a i građanima Republike Srbije, da ćemo mi iz našeg kongresa izaći sa jednom vrlo jasnom porukom, a to je da nećemo dozvoliti NIS-a i EPS-a. Mislim da će građane to obradovati, a vas rastužiti. Njih će obradovati zato što to ima veliko značaja za njihov život, a vas će rastužiti zato što nećete biti u mogućnosti da uzmete provizije koje ste uzimali prilikom privatizacije. Cela ova priča koju smo čuli od čoveka koji je bio zadužen za privatizaciju u stvari jeste priča o jednoj neuspeloj privatizaciji koja je bila pljačka. Stvarno je degutantno pričati o radnicima, kada je Demokratska stranka Zakonom o privatizaciji uzela radnicima većinski paket akcija i onemogućila ih da raspolažu akcijama. Nemojte da lijete krokodilske suze zato što radnici ne mogu da prodaju svoje akcije. Molim vas, Apatinska pivara, Knjaz Miloš ili neke druge fabrike i preduzeća koja su privatizovana po starom zakonu su dali radnicima i većinski paket akcija i mogućnost da urade sa tim akcijama šta hoće. Ovde je problem u nečem drugom. Zato što je za vreme privatizacija obezvređena vrednost imovine, zato što ste im umesto radnika odredili strateškog partnera, a uzeli ste proviziju i stavili u svoj džep. To je sramota, i umesto da ćutite o privatizaciji koju ste sproveli, vi još uzimate sebi za pravo da se time dičite. Oprljali ste obraz i sebi i partiji koju predstavljate i institucijama u kojima ste radili. Slučaj "Sartida" je najveća pljačka u istoriji Srbije. To ste uradili zajedno sa ljudima iz pravosuđa, kada ste "Sartid" iz nadležnosti Privrednog suda u Požarevcu prebacili u Beograd, kada ste "Sartid" prodali bez tržišta, neposrednom pogodbom, kada ste "Sartid", čija je vrednost procenjena na 56 miliona dolara, prodali za 23, kada je ambasador Srbije i Crne Gore u Vašingtonu rekao da ste dobili 35, vaš ambasador, pa je onda zaćutao jer je razlika 12 miliona, gde se to našlo, kada ste oprostili kupcu 1.600.000.000 dolara. Ej, ljudi, znate li vi šta pričate? Vi pričate o uspešnoj privatizaciji? Dve hiljade preduzeća za dve milijarde evra. Znači, oprostiti milijardu i šesto miliona dolara, a dve hiljade preduzeća prodati za dve milijarde evra, i vi pričate o privatizaciji. Pa 49% "Telekoma", u vreme kada smo bili pod sankcijama, prodato je za milijardu 536 miliona maraka. Vi ste izgubili kompas, i moralni i politički. Kada hoćete da nam držite predavanja o nečemu što cela Srbija vidi da je pljačka. Kada vaši članovi, sa 30 godina života, sa prvim poslom u životu, imaju imovinu četiri-pet miliona evra. Pogledajte izveštaj Saveta za borbu protiv korupcije, pa pogledajte strukturu ljudi koji su prodali "Sartid", pa ćete da vidite predsednika Vlade, ministra za privatizaciju, šefa kabineta. Pogledajte taj izveštaj, pa dajte odgovor zašto to danas nije ugledalo svetlo dana. Vi nam držite predavanja o privatizaciji i vi nas socijaliste prozivate. Dakle, ako neko želi da priča o privatizaciji mora da ima argumente. Pominjati "Sartid", pominjati najveću pljačku, a ne pomenuti ko je uzeo proviziju! Bilo bi dobro da nam kažete ko je uzeo tih 12 miliona razlike, na koju je ukazao ambasador, inače član Demokratske stranke, gde se nalaze te pare, jer one u "Sartid" nisu došle. Nisu došle ni u Smederevo, iako je bilo rečeno da će deo toga, pet miliona, biti predato lokalnoj samoupravi u Smederevo. To je privatizacija koju ste vi sproveli i to je privatizacija koja je opljačkala Srbiju. Prema tome, ako nemate nešto drugo nego politički marketing, onda bolje da ne izlazite za ovu govornicu. Samo vi napred i mi smo tu da vam kažemo šta mislimo o vašoj privatizaciji. I naravno, o onome što ste uradili, ojadili ste Srbiju, opljačkali ste Srbiju, i još hoćete da nam držite predavanja o tome kako treba da izgleda zakon. Naravno, sad vam je lako da se smejete punih džepova, ali to je deo profila koji vi negujete i imidža koji pokušavate da u ovoj Srbiji proširite. Veliki stručnjaci su 2.000 preduzeća prodali za dve milijarde evra. To je Srbija koju ste vi napravili.
Pošto je gospodin Dačić, pretpostavljam, tražio repliku, onda ima prednost gospodin Vlahović, pošto se po Poslovniku javio. Izvolite.
Ako neko želi da u političkoj praksi shvati kako je jedna, nekada velika partija od 200 poslanika, došla na 20, a pitanje je da li će sedeti u ovim klupama ubuduće, dovoljno je samo da sluša govor prethodnika za ovom govornicom. Sem uobičajenog arsenala epiteta, pljački, krađa, pljačkaško, razbojničko, ovde nisam čuo ništa drugo. Ako je to samo vaš program, pa nemojte da budete sutra iznenađeni, gospodine Obradoviću, vama se obraćam, nemojte sutra da budete iznenađeni kad budete ostali ispod cenzusa i gledali Skupštinu, ali ne iznutra nego spolja. Mislim da je to sudbina političkih stranaka koje nemaju svoj program, nego znaju samo da pričaju laži za ovom govornicom. Mogu da vam kažem sledeće: "Sartid"; ako vas interesuje kako "Sartid" posluje i u kakvoj je kondiciji danas, otiđite i pitajte zaposlene u "Sartidu", i pitajte sindikate u "Sartidu". Garantujem vam da bi rekli, dalje ruke od "Sartida", jer dok ste vi bili na vlasti, gospodine Obradoviću, u "Sartidu" su se gajile pečurke. Dok ste vi bili na vlasti, gospodine Obradoviću, "Sartid" je koristio godišnje, sada ću vam reći koliko to iznosi u evrima pošto oni dinari apsolutno nisu uporedivi, 30 miliona evra subvencija iz državnog budžeta. Ako ne znate, reći ću vam da se državni budžet puni parama od poreskih obveznika, gospodine Obradoviću, što će reći iz džepova onih na koje vi pretendujete da budu sutra vaši birači. Neće biti, svakako, jer vrlo dobro znaju da ono što vi ovde govorite jeste elementarni nedostatak političkog programa i političke platforme. Inače, ovo što ste ovde vi pričali punih 10 minuta u gramatici se zove tautologija, a to znači ponavljanje jednih te istih stvari. Tautologijom možete napraviti jednu dobru stilsku pesničku figuru i to je Jova Jovanović Zmaj svojevremeno u „Đulićima uveocima“ koristio, ali ta stilska figura vam neće puno pomoći u vašem budućem političkom radu. Kao što znate, sve vas da podsetim, onog časa kada se vodila ta čuvena hajka ili istraga o "Sartidu", otišao sam i dao izjavu, ne pozivajući se na poslanički imunitet. Voleo bih da svi poslanici, ne u ovom sazivu, nego u svim budućim sazivima, ne koriste svoje poslaničke imunitete kad treba da zaobiđu lice pravde. Nemam ništa protiv da se sve istrage vode i ubuduće, ne samo kad je u pitanju slučaj "Sartid", nego čitav niz drugih slučajeva, jer znam da sam lično, i Ministarstvo na čijem čelu sam bio, radilo je striktno po zakonima koje je usvojio ovaj najviši parlamentarni dom, Skupština Republike Srbije. Što se tiče ove izrečene tvrdnje da su ostali ogromni neplaćeni dugovi ratnim vojnim invalidima, podsetiću vas da je Vlada Republike Srbije do 2004. godine, tačnije do marta 2004. godine, isplatila sedam i po mesečnih nadoknada iz republičkog budžeta. Tačno je da su neke nadoknade iz saveznog budžeta, one savezne države, ostale neisplaćene i tačno je da je to kasnije preuzela republička vlada kao svoju obavezu za isplatu. Ako mislite da evri nisu uporedivi vizavi pokazatelja životnog standarda, onda je potrošačka korpa neumitno uporediva. Svi se slažemo da je potrošačka korpa jednaka u svim političkim režimima, i kad su na vlasti radikali, i kad su na vlasti socijalisti, i DS, DSS i druge stranke. U vreme do 2000. godine sa prosečnom platom moglo je da se pokrije jedva 35 procenata osnovne potrošačke korpe. Mi smo već 2000. godine imali puno pokrivanje osnovne, ne pune potrošačke korpe nego osnovne, prosečnom platom. To su pokazatelji. Njima verujem jer nemam drugih opipljivih argumenata na osnovu kojih mogu da vodim političku priču. Razumem što se ne shvata zašto neka preduzeća neposredno nakon privatizacije ostvaruju gubitke u poslovanju. Reći ću vam da je to direktno posledica restrukturiranja, jer najveći broj privatizovanih preduzeća, uključujući i velika, koja su privatizovana tenderskom procedurom, moraju da budu restrukturirana nakon izvršene privatizacije, ovog puta to restrukturiranje vodi već poznati privatni vlasnik, ko god on bio, strateški partner. Drugim rečima, moraju se potpisati nenaplativa potraživanja, moraju se otpisati nekurentne zalihe, mora se, između ostalog, izvršiti restrukturiranje visokih finansijskih obaveza, mora se izvršiti dodatno ulaganje, ne bi li na taj način se popravila tehnička kondicija preduzeća koja su privatizovana. Zbog toga se, između ostalog, dešavaju gubici. Činjenica govori da u prethodnoj ili tekućoj godini, u kojoj se nalazimo, gubici su delimično nastali zbog jednog nesklada u politici kursa koju je vodila centralna banka, odnosno nesklada između, s jedne strane, monetarne politike i fiskalne politike koju je vodila Vlada Republike Srbije, i najviše su zbog toga trpeli oni koji su bili veliki izvoznici. To je slučaj sa Sartidom, Sevalom, to je slučaj sa Valjaonicom bakra i to je slučaj sa svim velikim izvoznicima. Nadam se da će monetarna politika, politika kursa zajedno sa fiskalnom politikom biti sinhronizovana u narednom periodu i da će omogućiti da direktno doprinese daljem bržem toku ekonomske tranzicije u našoj zemlji. Zahvaljujem vam se najlepše na pažnji, neću vam više oduzimati vremena.
Gospodine Dačiću, tražili ste repliku. Hoćete prvo vi ili gospodin Obradović? Gospodin Obradović ima reč.
Drago mi je što je prethodni govornik rekao sve ono što ga nisam pitao, a ni deo onoga što je trebalo da odgovori. Kako je moguće da "Sartid", procenjen od strane Ekonomskog instituta u Beogradu na 56 miliona dolara, bude prodat za 23? Kako je moguće da ambasador Srbije i Crne Gore kaže da je prodat za 35? Kako je moguće da se pojavi razlika 12 miliona dolara? Gde su te pare? Pa valjda ambasador jedne države zna šta priča. Zašto te pare nisu stigle u Smederevo i gde su te pare završile? Bilo bi dobro da smo čuli kako je to "Sartid" izuzet iz nadležnosti Privrednog suda u Požarevcu pa prebačen u Beograd, to bi bilo dobro da čujemo. Bilo bi dobro da čujemo kako je uveden stečaj, pa,primera radi, NIS i EPS koji su imali potraživanja od 10 miliona dolara nisu dobili ni deo toga. To bi bilo dobro da čujemo. Bilo bi dobro da čujemo o ulozi svih ljudi iz strukture vlasti, a Savet za borbu protiv korupcije je naveo taksativno strukturu koja je odlučivala o prodaji "Sartida". Ove priče pričate svaki dan – narod u Srbiji dobro živi, samo toga nije svestan, a vi ste tu da mu, naravno, objasnite. Bilo bi dobro da kažete kako to 2000 preduzeća za dve milijarde evra, a 49 posto "Telekoma", u vreme sankcija, 1.536.000.000 maraka. Kako reče prethodnik – podaci, pokazatelji. To su pokazatelji, a ne vaša čista demagogija. Izađite pa nam objasnite kako ste to prodali EPS za 22 miliona dolara, a ne za 56, i zašto neposrednom pogodbom, a ne da neko drugi još traži da kupi. Zašto su se Nemci naljutili zbog toga i zašto su slali pisma i protestovali. To bi trebalo da objasnite. Za ovo nemate odgovore, da imate vi biste ih dali.
Narodni poslanik Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već sam zaboravio zbog čega sam se javio za repliku, ali to ne znači da neću iskoristiti pravo na repliku. Šalim se malo, ja nisam u godinama da bih to mogao da zaboravim. U svakom slučaju, javio sam se za repliku. Povod mi je bio izlaganje Aleksandra Vučića. Hvala mu što me je spomenuo, da bih iskoristio pravo na repliku. Evo, ja spominjem njega, kako bi i on iskoristio pravo na repliku. Zamolio bih vas, sve ostale poslanike, zašto se čudite korišćenju svih poslovničkih prava koje koristimo mi kao poslanici. Pogledajte malo kako zloupotrebljavate sve državne funkcije i medije u Srbiji pa ćete zaključiti da je ova govornica, nažalost ili na sreću, jedino mesto odakle mi možemo da se obraćamo javnosti Republike Srbije. To što smo mi, navodno, činili neki deo vladajuće strukture u Srbiji ovih nekoliko godina ne znači da su novinari u Srbiji to tako shvatili; i dalje je glavna vest u medijima u Srbiji šta kažu Vladan Batić, Čedomir Jovanović i svi ostali. Pošto je ovo interaktivna emisija, ja bih vas zamolio, ovde se ne glasa putem SMS poruka, nema potrebe, ipak se glasa na izborima, znači, nije kao u "Piramidi". Gospodin Aleksandar Vlahović, od kad znam za sebe, a bavim se politikom dosta dugo (Nataša Jovanović i ja smo bili najmlađi poslanici u ovoj saveznoj skupštini 1996. godine), bio je ekspert za pitanja privatizacije i u vreme vlasti Slobodana Miloševića i SPS-a. Zajedno sa Dankom Đunićem, Ekonomskim institutom, kasnije Deloitte&Touche, učestvovao je u privatizaciji preduzeća u Srbiji, po našem zakonu. Tada mu zakon nije smetao da za to uzima proviziju. Isto tako, i sada, po novom zakonu, on je savetnik za privatizaciju. Znači, nije bitno kakav je zakon, važno je biti savetnik. To je najprofitabilnija delatnost u Republici Srbiji, privatizacioni savetnik. Samo ne znam šta ćete više da savetujete, pošto više nema šta da se privatizuje. Gotovo je. U svakom slučaju, gospodin Vlahović kritikuje privatizaciju u naše vreme, a on je obavljao tu privatizaciju, on je savetovao preduzeća kako da obavljaju privatizaciju po tom zakonu koji je tada donet. Da se razumemo, tačno je da su neka preduzeća privatizovana po našim zakonima, na sreću tih radnika, jer kada su prodali akcije stranim vlasnicima ili domaćim strateškim partnerima za to su dobili po nekoliko hiljada ili desetina hiljada evra. A šta su dobili od vaše privatizacije? Dobili su šut na biro rada. Prema tome, to je razlika između ta dva koncepta privatizacije. Što se tiče ratnih vojnih invalida, o čemu ste govorili, od 2000. do 2003. godine može se reći da je ostao dug od 1.800.000.000 dinara, tek toliko da se zna. Evo gospodina Vlahovića, dobro. Rekao je da se više neće uključiti u raspravu, pa neće biti problema. Mi smo ovde, izgleda, pomešali malo lončiće, jer ste malopre napadali Tomu Bušetića da kada govori napada Vladu kao da nije bio deo te vladajuće strukture. Kada slušate Vlahovića, deluje kao da je on deo vladajuće strukture. Zašto vi branite ovo što se sada dešava? Vi ste možda zajedno na vlasti svih ovih godina, verovatno jeste... U stvari, javio sam se povodom reči Aleksandra Vučića i molim ga da me sasluša. Molim vas, gospodine Vučiću, vi ste govorili o kontinuitetu i diskontinuitetu. Naravno da ovaj Ustav nije ustav diskontinuiteta; predsednik Srbije Boris Tadić i njegova stranka insistirali su na tome da ostanu sva ovlašćenja i da se dodaju nova ovlašćenja predsedniku Srbije. Napadali su Miloševića da je diktator i napadali su ustavni sistem da je predsednički sistem, a sada insistiraju na tome da predsednik Srbije nema ovlašćenja i da im treba jači predsednik. Zadržali su isti način izbora predsednika. Problem je, zato što predsednik komanduje vojskom. Znate li u čemu je sada razlika? Mi više nemamo vojsku i u tome je razlika, i što se naša vojska danas naoružava praćkama ili sapunima i peračima za pranje po bolnicama i penzionerskim domovima, gde naši ljudi civilno služe vojni rok. Sa takvom vojskom nema potrebe bilo ko da komanduje. Ali, u svakom slučaju, ovde se ne radi ni o kakvom kontinuitetu i diskontinuitetu, već o nastavku one ustavne pozicije predsednika Srbije. Na kraju, mi se politički razlikujemo i na naše obostrano zadovoljstvo možete videti onolike optužbe i sa jedne i sa druge strane. Kakva bi Socijalistička partija Srbije bila kada bi hvalila Demokratsku stranku, i obrnuto? U tom slučaju bih se zabrinuo. Tačno je da su hvalili Baneta Ivkovića, a mi nismo baš dotle došli, nismo zaslužili da nas hvale. Mi treba međusobno da se raspravljamo, ali nemojmo da se međusobno potcenjujemo. Govorite koliko mesta treba da ima neko u parlamentu, pa bih vam predložio da malo razmilite o tome, jer koliko god osvojila Socijalistička partija Srbije u parlamentu, a verujte da će ih osvojiti više nego sada, biće politički faktor bez koga nećete moći u političkom životu Srbije. Zbog toga obratite pažnju na upotrebu nekih reči preko kojih posle ne možemo da pređemo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo poslanici, na ono što je gospodin Albijanić govorio odgovorio bih da će ići na fakultet gde je predavao, da li ste zadovoljni tim? Što se tiče teme o kojoj govorimo – Ustav Republike Srbije – dopunio bih ono o čemu sam malopre govorio, a to su prerogativi vlasti, nadležnosti predsednika Republike, predsednika Vlade i Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, podsetio bih vas na okrugle stolove koji su se održavali 1990. godine povodom donošenja Ustava Republike Srbije, na kojima su predstavnici različitih političkih stranaka pokušavali na svaki način da govore kako je Milošević napravio ustav za sebe i kako je to diktatorski ustav, a u pravu se to naziva cezaristički ustav. Ako ste čitali Ustav, to nigde ne može da se primeti; onome ko je pažljivo pročitao taj akt jasno je bilo da najvišu moć u državi ima Vlada Republike Srbije, a ne predsednik Republike Srbije. Tu nisu bile u pitanju neznalice, tu greši gospodin Dačić, jer su to radili smišljeno. Nije da nisu znali, jer je tu bilo vrhunskihpravnika. Nije vrhunski pravnik Stevan Lilić, koji je lopov i sudski plagijator, koji je uzeo knjigu Laze Kostića koju je celu prepisao, jer je mislio da se neće saznati, a sada je valja u Demokratskoj stranci u nekom udruženju demokratskih pravnika. Čovek ukrao celu knjigu i prepisao, misleći da niko neće pronaći tu knjigu, "Administrativno pravo" Laze M. Kostića, našeg istaknutog emigrantskog pisca. Dakle, svi oni su nešto tako govorili i lagali su. Ali, ovi danas su prepisali apsolutno sve norme koje se tiču sistema podele vlasti iz Ustava 1990. godine, sem što su pojačali ovlašćenja predsednika Republike. Ako je ono bio cezaristički ustav, onda bi ovaj bio cezaristički na kub. Na sreću nije, niti je ono bio cezaristički ustav, sa takvim ovlašćenjima predsednika Republike. Tu je bila jedna laž u nizu laži, mislim da je to nekog Studija B, B92 i pojedinih političara, i ništa više. To je ono od čega treba da se čuvamo i o čemu smo govorili. Malopre se pričalo o ulozi u privatizaciji, kako se ona odvijala; možda naša privatizacija nije bila brza i uspešna, ali je bila veoma pažljivo vođena. Znam kako je to rađeno, mučili smo se oko pojedinih sportskih centara, i kroz koliko muka i ruku je prošlo sve to. To je prolazilo takve stravične kontrole da nigde ne bude pljačke i otimačine, provizije i bilo čega drugog. Ovo sve je išlo navrat-nanos, što kaže naš narod, iako je to besmisleno i jezički neispravno, brzom brzinom, da bi se neki obogatili i dobili što više. Ljudi, mi danas govorimo o stečajnoj mafiji kao posebnom vidu i obliku mafije, mafijaškog organizovanja. Šta znači kada kažemo "mafijaško organizovanje"? To znači da je najviši organizovani kriminal u sprezi sa državom i državnim organima. Treba sada da vidimo ko je taj ko je bio u sprezi sa gospodinom Kljajevićem i ko ga je postavio na to mesto, odnosno sa gospodinom Čumetom koga je oslobodio Trgovinski sud i slično. Dakle, ko su ti ljudi? Da li smo to mi? Nismo. Vidimo to iz pisma gospodina Kljajevića gospodinu Tadiću, jer on navodi ljude, sve ministar do ministra iz Vlade od 2000. do 2004. godine. Ne znam koje su to dve vlade, ali naređao ih je sve jednog do drugog i rekao da je bio samo pion koji je ispunjavao te naloge, pa sada on nagrabusio, a oni svi ostali fini i neće da ga se sete. Naravno, građani Srbije će dati svoju procenu stanja u zemlji, ali smatram da je neophodan objektivniji i ozbiljniji pristup. Uvek možete stvari da posmatrate samo iz jednog ugla, ali to nije dovoljno dobro, jer će drugi deo Srbije i drugi ljudi u Srbiji reći – ej, pa nisi govorio ništa o onome što se događa sa druge strane. Mnogo toga moramo da menjamo i popravimo u Srbiji da bi građani Srbije živeli bolje, i mislim da je to interes svih. Nadam se da je zbog interesa građana Beograda gospodin Bogdanović upalio večeras svetla na onom nevidljivom mostu koji je reklamirao po svim novinama. Računam da je zbog toga bio odsutan iz sale i da će svi koji budu večeras prelazili preko Save videti taj most. Nisam vas razumeo, gospodine Bogdanoviću, ali pitao bih kada će konačno taj nevidljivi most ugledati Beograđani, jer ga obećavate šest godina i nikada da ga vide. Hvala vam najlepše.
Samo momenat, Branče Stojanović, pa gospodin Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, otišli smo malo daleko od teme, ali pozivam se na član Poslovnika koji govori o tome da za ovom govornicom mora da se govori istina. Ja bih samo pitao gospodina Vlahovića kada je govorio istinu: da li je govorio u Skupštini, kada smo o tome razgovarali, kada je isključivo tvrdio da Vlada nema ništa sa privatizacijom "Sartida", da je ceo postupak sproveo stečajni upravnik i da Vlada s tim nema ništa. Ja sam tada rekao da to nije tačno. Barem mi, što se tiče lokala i lokalnih medija, vrlo dobro znamo kakve fotografije su bile objavljene; gospodine Vlahoviću, da ne imenujem sve ljude, neki nažalost nisu među živima, bili ste na toj fotografiji i govorili o celom postupku koji je sproveden. Tada ste tvrdili da Vlada iza toga ne stoji, već stečajni upravnik. Naravno, postavlja se pitanje zašto je stečaj vodio Privredni sud u Beogradu, a ne u Požarevcu. To nikada nećete da kažete, ne možete da kažete. Drugo, sada ste potvrdili da tada niste istinu govorili. Sada ste rekli da je Vlada Republike Srbije sprovela najbolju privatizaciju, i to ste još jednom ponovili u Smederevu na lokalnoj televiziji kada ste učestvovali u predizbornoj kampanji gospodinu Mićeviću. Prema tome, molim, povređen je Poslovnik. Uvažavajući vašu stručnost iz oblasti ekonomskih nauka i vaše poznavanje "Sartida", koje je izvanredno, i vi vrlo dobro znate koliko ste dugo radili u "Sartidu" ispred firme u kojoj ste bili pre nego što ste bili ministar u Vladi Republike Srbije, ne želim nijednog momenta da to umanjim, ali veštom manipulacijom oko ove priče, a pokrenuli ste sami tu priču, obmanjujete i ovaj dom i javnost Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović. Izvolite.
Izvinjavam se poslanicima, građanima Srbije što sam se ponovo javio za reč, ali jednostavno nova tvrđenja, koja ovog puta prevazilaze zdravu logiku, zaista nailaze u talasima. Dakle, prvo da kažem vizavi mog prethodnog angažovanja, dok sam radio nekada u Ekonomskom institutu, pa kasnije u "Deloitte and Touche" do 2000. godine, i učešća kompanije za koju sam radio i kojoj sam bio partner do momenta kada sam imenovan kao ministar u novoj Vladi Srbije, ovde je bilo tvrđenje da je kompanija za koju sam radio uzimala proviziju od privatizacije iz prethodnih perioda. Kako je to moguće, gospodine Dačiću? Privatizacija je bila besplatna podela akcija. Dakle, nema prodaje. Provizija ili procentualna nadoknada se uzima onda kada se obavlja neka prodaja. Procentualna nadoknada kompaniji koja radi u ime neke kompanije koja se privatizuje ili radi za državu je moguća samo onda kada postoji model prodaje. Ja ne znam niti za jedno preduzeće, da je prethodna Vlada, dakle Vlada pre 2000. godine, od 1997. godine... I, otuda me čudi da gospodin Vučić prisvaja taj model privatizacije koji je donet u periodu kada Srpska radikalna stranka nije bila na vlasti. Dakle, Vlada Republike Srbije od 1997. godine do 2000. godine nije prodala niti jedno preduzeće. Prema tome, tvrđenje gospodina Dačića jednostavno nije tačno. Zapravo, prodala je jedno, i to ono najvrednije, u kome "Deloitte and Touche", niti bilo koja firma sa kojom sam ja ikada imao veze, nije učestvovala. A kako je prodala najvrednije preduzeće? Ne na način kako smo pre par meseci imali prilike da gledamo – pred kamerama, javno, u takmičarskoj konkurentnoj proceduri, kada se postiže najbolja cena, nego tako što je direktna pogodba pala između ne zna se koga. Jer, danas da vas pitam ko je prodavao Telekom Srbije, odnosno ko je na brzinu promenio Zakon o Javnom preduzeću PTT, ne bi li napravio posebno preduzeće Telekom, i to bukvalno preko noći, i ne bi li za dva ili tri dana nakon toga izvršio prodaju Telekoma za cenu koja je bila bescenje u odnosu na privatizaciju koja se nedugo zatim desila u Hrvatskoj, prodaja 35% hrvatskog Telekoma Dojče telekomu. Podsetiću vas, 35% hrvatskog Telekoma je prodato za oko 950 miliona dolara. Vi ste prodali 49% za milijardu dolara. Prema tome, Hrvatska, koja je maltene dvostruko manja od teritorije Srbije i čiji Telekom daleko manje vredi od srpskog Telekoma po potencijalima, uzela je veću količinu novca za manji procenat prodatog kapitala. Zašto? Zbog modela prodaje, gospodo. Da ste i vi onda imali konkurentnu takmičarsku proceduru imali biste daleko veću cenu i možda biste mogli da sastavite još koji mesec na vlasti. Prema tome, nemojte elementarnu logiku i elementarni intelekt da vređate. Nisu moguće kompenzacije kroz naknadu koja se zove naknada za uspešno obavljeni posao, što je sve legalna stvar, i što prolazi preko računa, a ne u kesama ili u nekim drugim vangotovinskim plaćanjima, jer nije bilo ni modela prodaje. Toliko za večeras. Zaista ne želim da ispravljam više gomilu neistina koji se izriču za ovom govornicom. Samo još jedna rečenica apropo "Sartida": nema nikakve kontradiktornosti u onome što sam rekao večeras i što sam rekao više puta i u Skupštini Srbije, dakle u starom zdanju, i što sam rekao medijima, Savetu za borbu protiv korupcije. Tačno je, privatizacija "Sartida" je urađena od strane Trgovinskog suda, na način kako propisuje Zakon o stečajnom postupku, ali isto tako je tačno da je tom privatizacijom 9.000 radnika u "Sartidu" dobilo posao i da je "Sartid" postao od preduzeća koja se subvencionira preduzeće koje je lider u spoljnotrgovinskom poslovanju zemlje Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković. Dobićete reč, sačekajte.
Po Poslovniku. Dame i gospodo narodni poslanici, računao sam da bi večeras trebalo da raspravljamo o nečemu što je juče bila svečanost. Za Socijalističku partiju Srbije je to vrlo važno, zbog činjenice da su u ovom višestranačju, i u ovoj višestranačkoj skupštini, ali i uopšte višestranačkoj parlamentarnoj demokratiji u Srbiji potvrđeni neki principi i stavovi koje je narod, na čelu sa komunistima, da budem precizniji, 1989. i 1990. godine, ustanovio, kada je reč o jedinstvenoj Srbiji, o podeli vlasti, o modernom demokratskom ustavu, o uvođenju principa višestranačke parlamentarne demokratije, i mislim da je vrlo važno da noćas završimo ustavni zakon. Međutim, gospodine Vlahoviću, kao što znate, bio sam deo te vlade i postoji nekoliko stvari koje su potpuno apsurdne, koje se plasiraju ovde kao istina. Ali, postoji više neistina koje su ovde izrečene. Ovde sam pre sat vremena čuo da nije ni sunca bilo devedesetih godina, pa tako jedan poslanik reče da nije bilo televizijskih prenosa, nego kad on dođe, onda dođe do televizijskog prenosa; valjda Rafailović, verovatno je on to video iz nekog restorana, zaboravlja da je televizijski prenos bio i 9. marta 1991. godine, kada ste vi demonstrirali, do ujutru smo ovako sedeli u parlamentu, a gledaoci pored TV ekrana. Ali, šta ćete, čovek ne zna, verovatno je bio na njivi ili gde već, dok je devedesetih godina parlament radio, i misli da je sad televizija nastala, 2005-2006. godine; ili se sad pojavio iz restorana, ali se opet vratio, njegov problem. Prema tome, građani Srbije znaju da je to laž, ali ovde ima priliku čovek da kaže laž i da ostane živ i da ovde kaže – počelo sunce da sija u 23,30. Druga neistina ovde, kada je reč o tom modelu privatizacije iz 1997. godine, gospodine Vlahoviću, SPS se tim modelom ponosi. Da je sreće da smo tada oročili tu privatizaciju, rekli da se ona završi do 1998-1999. godine, ne biste vi savetovali kako da se prodaju preduzeća, nego bi radnici sami prodavali svoje akcije i uzeli ono što im pripada. Ali nismo, pogrešili smo, priznajem ono što smo pogrešili. To je bio idealan zakon. Radnici su znali... (Predsedavajući, Milan Marković: Vreme, gospodine Anđelkoviću. Da uvedemo malo reda. Svako ima pravo na repliku tri minuta, tako piše u Poslovniku, molim vas da se držite vremena. Izvolite.) Gospodine Markoviću, samo vi uživajte tu, poštovaću ja vreme, gledam na sat. Znači, radnici su tom privatizacijom, tačno je, prodali svoje akcije i naplatili svoj minuli rad. Mi se ponosimo što smo tim zakonom izvršili takav vid privatizacije, akcionarske privatizacije, u pivarama. To je dobro. Da nije bilo toga, ne bi Apatin toliko sredstava dobio i na taj način poslednjih godinu dana se razvio. Kada je reč o cementarama, nije bilo tako. Sada 300 radnika u Kosjeriću radi, radilo je 700 radnika dok je to bilo državno preduzeće. Tada je u Kosjeriću bilo 4.000 zaposlenih ukupno u gradu, sada je 700 ili 1.000 zaposlenih. Malo pogledajte kako ste vi učestvovali, ne znam da li ste to lično, to vi raspravite, da li Kolesar, Janjušević, šta je oko cementare u Paraćinu i šta je sa tim ostrvima, gde je to bilo. Beočin, gde Vlada 1998. godine... Naravno, nije moglo da bude realizovano zbog sankcija, to je činjenica, 132 miliona je bila ponuda i 100 miliona ponuda kredita za Vladu Srbije od iste firme koja je to kasnije kupila za duplo manju cenu. (Predsedavajući: Gospodine Anđelkoviću, molim vas...) Gospodine Markoviću, gledam ja na sat. (Predsedavajući: To je deset minuta...) Nemojte vi mnogo da se nervirate kada ste na dnevnom redu. Nervirajte se kada je neko drugi na dnevnom redu. Kada ste vi na dnevnom redu budite pažljivi, malo kulturniji, demokratski orijentisani, budite širokogrudi itd, a ja gledam pažljivo na sat, neću prekoračiti. Kada je reč o "Telekomu", vi ste govorili o tome kako je ovaj "Mobtel" prodat sjajno. Kaže, transparentno, sjajno, licenca i sto posto kapitala "Mobtela"; u međuvremenu se sedam godina "Mobtel" razvijao, pa je povećao bar 100 puta broj pretplatnika, valjda svaki pretplatnik vredi više i prodato je... Gospodine Bogdanoviću, idem ja, ali ja idem u Vladu, a vi idete na ulicu čim prođe 21. januar. Znači, prodato je za milijardu i 300. Hvalite se time, a 49% Telekoma je prodato faktički za milijardu i po sadašnjih para. Vi kažete milijardu dolara tada kada se pretvorilo, ali milijardu i po evra tada i sada, milijardu i po maraka je milijardu i po evra, 49%. Podsećam vas, gospodine Vlahoviću, 780 miliona, koliko je vredelo 29% italijanskog udela u Telekomu, Vlada Zorana Đinđića, čiji ste vi bili ministar, kupila je za 130 miliona dolara i Zoran Đinđić je javno rekao da je to najbolji posao od Drugog svetskog rata jedne vlade, jer su ono što su Italijani platili 780 miliona otkupili za 130 miliona. Prema tome, kada bi se napravila računica razvoja "Telekoma" i tih 49%, to znači da smo mi prodali za 4,5 milijardi evra "Telekom". Nikada to vi ne biste mogli da uradite, niti biste uradili. To su činjenice, gospodine Vlahoviću, vi to najbolje znate, ali naravno kad želite da pretvorite na drugačiji način, vaš problem.
Zahvaljujem, gospodine Anđelkoviću. Gospodine Vučiću, dozvolite, prethodnik mi je rekao da je gospodin Vučelić pre vas. Gospodine Vučeliću, to je javljanje po Poslovniku, ako se ne varam. Budite ljubazni, držite se vremena, pa ćemo bolje diskutovati.
Samo jedno malo razjašnjenje. Prvo, gospodinu Vlahoviću je čast i moram da pohvalim to što je sarađivao na privatizaciji po zakonu iz 1997. godine koji su doneli socijalisti. Takođe mi je lepo što mogu da se složim s tim, sa njegovom tvrdnjom koja je tačna, da mi nismo ništa prodali. Nije samo korektno upoređivati našu prodaju "Telekoma" i direktnu pogodbu sa bilo kojom zemljom u okruženju, zbog toga što gospodin Vlahović, ja sam mu dovikivao iz klupe, zna da je Srbija tada bila pod sankcijama. Zahvaljujući ovim našim velikim prijateljima, Srbija je 1997. godine bila pod sankcijama, i vi vrlo dobro znate da to nije pogodba s bilo kim i bilo kako, nego da je to pogodba koja je vršena transparentno, javno i kako su te pare utrošene. Takođe znate da je bilo koja sumnja koja se ticala Sartida i ostalih stvari otpala, jer italijanska parlamentarna komisija, italijanski istražni organi i naši istražni organi Telekoma nisu uspeli da otkriju slučaj, jer ničega drugog nije ni bilo. Prema tome, mi se razlikujemo po koncepcijama i mi jesmo i nismo pogrešili što nije '97. godine zakon učinjen obaveznim i nije oročen, ali nije mogao biti zbog toga što smo mi poštovali ustav i što je u ustavu sve do sada pisalo da su ravnopravne sve svojine; prema tome, i društvena svojina bila je ravnopravna sa bilo kojim drugim oblikom svojine. Što se tiče privatizacije i ostalih stvari, držati socijalistima pridiku o tome, što vi ne činite, vi branite jedan vaš model koji je legitiman model, za koji mislim da nije dobar zato što više cenim model radničkog akcionarstva; više cenim taj model i tu je razlika tolika da se oko toga nikada ne možemo složiti, ovde je samo jedan problem. Izvršili smo najveću privatizaciju u Srbiji, ikad izvršenu, privatizacijom stambenog fonda u našem konceptu, jer smo dali da ga otkupe ako u njemu stanuju. Od te privatizacije mi smo imali drugi koncept svojinske transformacije koji je vršen '97. godine, koji je, po mom mišljenju i po mišljenju SPS, a bojim se i radnika, superioran. Na kraju, jedan primer: firma "Zdravlje" Leskovac, koja je bila ista po kapacitetu kao "Hemofarm" Vršac, prodata je za 3,2 miliona evra, a "Hemofarm" za gotovo 500 miliona evra. To je ta razlika koja govori u korist naše privatizacije, pored ovih primera koje smo pominjali oko Apatinske pivare i ostalih stvari. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodinu Vučeliću. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što nas je još uvek u sali, zbog javnosti i građana Srbije, a s obzirom da ne pričamo već dugo o temi koja je na dnevnom redu, pošto pričamo o privatizaciji, obaveza mi je, kao predsednika opštine Bor, da obavestim građane Srbije i poslanike da se trenutno u Srbiji dešava najveća posleratna pljačka kroz privatizaciju Rudarsko-topioničarskog basena Bor. Naime, radi se o sledećem: privatizacioni savetnici, u vidu četiri revizorske kuće, među kojima je i bivša, možda i sadašnja kuća gospodina Vlahovića, izvršili su procenu imovine tako što su tri momka došla iz Beograda i za dva sata procenila da RTB Bor vredi 300 miliona evra. Pri tom su rekli da je RTB Bor, umesto dugovanja od 77 miliona dolara, dužan 600 miliona evra. Prethodno je smišljenom politikom uveden proces restrukturiranja, da bi, kako to Zakon o privatizaciji nalaže, bilo prodato 100% vlasništva i da radnici ne bi mogli imati eventualno akcije. Ovo vam govorim zato što je bakar najveći prirodni resurs koji ima Republika Srbija. Republika Srbija u svetskim rezervama bakra učestvuje sa 1,8 %. Samo jedno ležište rude enargita je procenjeno na 20 milijardi dolara, i to pre više od 40 godina. Danas se celokupna imovina RTB Bor, a treba da se završi sve do 22. novembra, prodaje za 266 miliona dolara. Analize govore da će u naredne 24 godine biti moguće zaraditi više od 40 milijardi dolara čistog profita sa ovom cenom bakra, za koju se očekuje da neće padati. Zato obaveštavam javnost Srbije, vas poslanike, a i Vladu Republike Srbije, koja od večeras praktično i ne postoji, da treba da se obustave sve privatizacije dok ne prođu izbori i dok se ne konstituiše nova vlada, koju će činiti SRS i koja neće dozvoliti da prirodni resursi tako olako ostanu van domena i vlasništva države. I još jedna važna stvar što se tiče privatizacije RTB Bor. Prekršen je zakon prilikom javnog poziva za prikupljanje tenderske dokumentacije. Poziv sadrži i prodaju dva ležišta bakra koja ni po čemu ne mogu biti predmet privatizacije, mogu isključivo biti predmet Zakona o koncesijama. Prema tome, suviše je razloga da se sve ovo obustavi. Što se tiče objašnjenja gospodina Vlahovića o tome kako četiri najveća izvoznika prijavljuju najveće gubitke zato što su u procesu restrukturiranja, nije tačno. I vi ste, kao i ova vlada, uvodili procese restrukturiranja u preduzeća pre privatizacije, pa po završenom procesu restrukturiranja išli u privatizaciju, upravo iz razloga da bi zaposleni ostali bez akcija, da biste prikazali negativan odnos dugovanja i kapitala i da biste mogli da prodate 100 % vlasništva, umesto onoga što bi bilo normalna stvar, da i oni koji su tu imovinu stvarali 50 i više godina imaju bilo kakve koristi od te privatizacije.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić. Nadam se da nakon toga možemo krenuti sa redosledom narodnih poslanika. Hvala vam. Idemo po redosledu prijavljenih narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Petrović. Gospodin Dušan Petrović odustaje.
Evo, posle sat i nešto otkako ste me prozvali, konačno da dobijem reč i da podsetim sve koji su prisutni i sve koji posmatraju ovaj prenos da je tačka dnevnog reda ustavni zakon, da se malo vratimo na dnevni red. Koliko je to državno pitanje govori i to što sve ovo vreme nismo čuli mnogo toga o samom ustavnom zakonu. Smatram da je Ustav bio državno pitanje. Ustavni zakon se pretvorio u političko pitanje. Ustavni zakon je tehnički zakon, koji govori o tome kada i u kojim rokovima zakoni moraju da budu usklađeni sa novim ustavom, kako će sve to da izgleda. To je tehnička stvar. Nažalost, ponavljam, ovde se to pretvorilo u političku stvar. Mi smo ostali principijelni i zalažemo se i sada za ono za šta smo se zalagali, a to je da ne smeju da se prave truli kompromisi sa snagama bivšeg režima. Nije nam jasno zbog čega su neke stranke koje su se do juče zalagale za izbore u decembru od tog zalaganja odustale. Kada je već sve to tako i pošto je ova rasprava objedinjena, tj. u isto vreme se govori i o amandmanima, reći ću samo nekoliko reči o amandmanu na član 3, koji je podnela naša stranka, a i o amandmanu na član 5. Što se tiče rešenja u članu 3, koje je usvojeno na Odboru za ustavna pitanja, a to je da izbori treba da se raspišu u roku od 60 do 120 dana, smatram da to predstavlja zaista nepotrebno i opasno prolongiranje parlamentarnih izbora. Za to prolongiranje, interesantno je, zalagala se stranka koju tri godine slušamo kako priča da je za izbore spremna i da želi da izbori budu raspisani sutra. Sada kada mogu da budu raspisani u vrlo kratkom roku, žele da budu što kasnije. Između ostalog, ovo je loše zbog toga što međunarodnoj zajednici dajemo loš signal da smo neozbiljni i da želimo da prolongiranjem ovih izbora još duže prolongiramo rešenje za Kosovo i Metohiju. Zašto je, takođe, loše? Građani Srbije očekuju brz nastavak reformi. Očekuju da ne treba da se staje. Zašto je još loše? Ostaćemo kao država na duže vreme bez budžeta, tj. privremeno će se finansirati od nove godine, a to nije budžet. Staće privredni razvoj neko vreme; Vlada će, ovakva kakva je sada, vladati bez punog kapaciteta. Danas se ovde pričalo o problemima i o tragičnoj smrti čoveka na Kosovu. Nažalost, bojim se da ćemo imati još drugih stvari o kojima ćemo morati da raspravljamo, a nećemo imati Vladu duže vreme. Osim toga, mnogo zakona, to može da se vidi i u ustavnom zakonu, treba uskladiti sa Ustavom. Moramo što pre da nastavimo prekinute pregovore sa Evropskom unijom. Zbog svega toga ne treba prolongirati izbore. Pokazalo se danas, kao na dlanu, da su nekima stranački interesi, nažalost, iznad državnih. Ne može se realno objasniti zbog čega su bili državni interesi da se referendumska kampanja svede na najmanju moguću meru, jer je to bio interes države, a sad odjednom više nije interes države da se što pre održe parlamentarni izbori. Teško je poverovati da je sada interes države drugačiji. Nije se smelo toliko popuštati Srpskoj radikalnoj stranci i Socijalističkoj partiji Srbije. Ovakav ustupak je odraz ucene ovih stranaka, koje su rekle da ako ne bude kako one žele neće glasati za ustavni zakon. Demokratske snage su pokazale nedopustivu slabost. To nije smelo da se desi. Kažem, mi smo ostali principijelni, zalažemo se i dalje i tražimo od ovog parlamenta da usvoji naš amandman u kome se predviđa da se izbori raspišu u roku od 30 dana, kao najkraći rok. Vama ne bi odgovaralo ni 250. Što se tiče drugog amandmana, on ima za cilj zaštitu nezavisnosti Narodne banke Srbije. O tome ću da pričam vrlo kratko, jer je tu sve jasno. Ako ste guverner Narodne banke danas u Srbiji i ukoliko podignete devizne rezerve zemlje na rekordan nivo, a te devize vam nisu na Kipru, ukoliko imate jak dinar i jasnu monetarnu politiku, ukoliko imate razvijen bankarski sistem i nezavisni ste, pre svega u svom radu, u Srbiji ćete biti smenjeni prvom prilikom. To je rezultat trulog kompromisa. Vreme će pokazati na koji način i ko je šta sa kim dogovorio, kada se bude održavala prva sednica novog parlamenta, kako stoji u ustavnom zakonu, i kada se bude smenjivao sadašnji guverner. Naravno, tu postoji i Savet guvernera. O tome se ne govori, to nije bitno, bitno je smeniti guvernera. Mi se zalažemo za stručnost iznad politike, a ovde je upravo obrnuto. I još nešto: mi nikada nećemo da paktiramo sa Srpskom radikalnom strankom. Ne želimo da zbog njih izgubimo nijedan mesec, jer smo izgubili 10 godina. Da hoćemo fotelje, ostali bismo u Vladi do kraja mandata. Ustav još ne bi bio donet, a pregovori sa Evropskom unijom ko zna kad bi bili nastavljeni. G17 plus je za izbore odmah, a za pakt sa radikalima nikad. Još jednu stvar da kažem, na početku je jedankolega govorio o tome "što se grbo rodi vreme ne ispravi" – koja se stranka iz DB-a rodi, vreme je ne ispravi.
Zahvaljujem, gospodine Homan. Pravimo malu promenu u redosledu. Samo da obavestim, pa ćete dobiti reč, znači, govoriće gospodin Mirčić, a onda gospodin Vitošević, jer ne mogu dva poslanika iz iste poslaničke grupe da govore zaredom ukoliko ima drugih. Izvolite, replika, gospodin Aleksandar Vučić.
Gospodine Todoroviću, ja ću za kraj tek dokumentovano da prikažem kako su lagali večeras, pobegli su u većini slučajeva. Dakle, što se tiče, rekao bih, ovih kompleksa i ovakvih frustracija koje se prikazuju prema Srpskoj radikalnoj stranci, ja stvarno ne mogu da vam pomognem. Ne mogu, verujte mi. Završio sam Pravni fakultet u Beogradu, treba neko ko je završio neki fakultet neki kilometar dalje od pravnog, stvarno nisam u situaciji i ne znam šta da vam kažem na sve ovo što radite večeras. A i doktor Paja Momčilov je otišao u Singapur na neko stručno usavršavanje, pa vam se izvinjavam zbog toga. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, znam da je mržnja ta koja kod nekoga stvara ovakve osobine koje upravo na ovakav način prikazuju i koje se na ovakav način manifestuju. Pogledajte dokle ide moral tih ljudi. Oni su, naravno, opsednuti Srpskom radikalnom strankom, zato što smo im mi danas najozbiljniji protivnik ili najjača stranka u Srbiji, odmah iza G17. Nevezano za sve to, kako ih nije sramota, do danas su bili u vladi koju je podržavala Socijalistička partija Srbije, koju su tobože kritikovali, i to je sad sve super i sve je u redu, samo smo im mi krivi, valjda zato što ih nismo podržavali. Tu vrstu nemorala, beščašća da slušamo, to nema nikakvog smisla. Evo, u redu je, mi smo za sve na kugli zemaljskoj krivi; i za to što je Leman prvi golman Nemačke, a ne Oliver Kan, kriva je Srpska radikalna stranka. Očekujem da sutra Branislav Rankić, koji je malopre govorio o RTB Bor, bude optužen pred Haškim tribunalom zbog toga što Kan nije branio na Svetskom prvenstvu. Nemam ništa protiv, ali, gospodine Bogdanoviću, sad su mi javili ljudi, ima nešto što je vrlo važno, da nigde nisu videli svetla, a nisu ni most uspeli da pronađu, pa je bolje da idete da tražite taj most, koji ste lažno nacrtali građanima Beograda i građanima Srbije, nego što nešto dobacujete. Drugo, samo vas molim, ako postoji mogućnost, gospodine Markoviću, pošto smo svi na neki način odustali od diskusije, a neki od replike, ako ovi ljudi imaju nešto drugo da kažu sem "ja mrzim Srpsku radikalnu stranku", bilo bi dobro da kažu. Ako ne, ajde neka pričaju onda i to, ali neka nam kažu koliko će to još da traje pa da se vratimo u salu, da nastavimo raspravu o bilo kojem pitanju, jer ovo nema nikakvog smisla. Moram samo jednu stvar da vam kažem, i time završavam. Što više pokazujete da mrzite Srpsku radikalnu stranku, jer to je jedino što se vidi iz svih vaših izlaganja, to nas građani Srbije više vole, jer to je odnos građana Srbije prema vama, a naravno i prema nama. Nama to u političkom smislu odgovara. Da, mi smo jedini koji vam se suprotstavljamo, i vama, i ovim žutima, i ovima iz DSS-a i svima. Nemamo nikakav problem sa tim, ali to možete malo da spustite na neki niži nivo, da ne bude svim sredstvima protiv radikala, da ne bude da smo neprijatelji, nego da budemo politički protivnici, da to bude neka rasprava, politička svađa između nas, ali da to ne ide dalje od toga. Ovako, čini mi se, to samo vama šteti. Evo, čim je od ovakve mržnje ovako kipteo gospodin Homan, pozlilo mu je i izašao je napolje; kad neko toliko mrzi ne može drugačije da se desi. Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Pozivam vas, i dalje napadajte Srpsku radikalnu stranku. Svaka vaša reč protiv srpskih radikala nama je glas više, ali slobodno spustite malo, malo manje mržnje i biće bolje za vas. Molim vas da vodite računa o građanima Srbije, o našoj Srbiji, o našoj deci, o njihovoj budućnosti, jer ovde smo zbog njih, a ne zbog nas. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a neka se pripremi narodni poslanik Saša Vitošević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je veoma značajan zakon, ustavni zakon, zakon o sprovođenju Ustava. Kakva je uloga Srpske radikalne stranke u donošenju i usvajanju ovog zakona opšte je poznato javnosti. Danas je Srpska radikalna stranka pokazala da, politički odgovorno i svesna istorijskog trenutka, može da nađe kompromis. Kompromis je bio u smislu da se donošenjem novog ustava i zakona koji služi za sprovođenje tog ustava jasno definišu sve obaveze i Skupštine, i samim tim narodnih poslanika, kao i svih institucija ove države. Bili smo suočeni sa činjenicom da u jednom trenutku stranački, pojedinačni, lični i politički interesi mogu da nadvladaju interese građana Srbije. Srpska radikalna stranka je u tom pravcu napravila veliki kompromis. Rekli smo, interes države i interesi naroda su iznad interesa Srpske radikalne stranke, iznad političkih interesa bilo koje partije. Našli smo taj kompromis tako što smo odredili tačan datum održavanja parlamentarnih izbora. Bilo je primedaba u smislu – zašto ne odmah sve izbore. Srpska radikalna stranka je pokazala dobru volju i za takve predloge, ali nismo naišli na odlučnost sa druge strane, u smislu da onaj ko želi predsedničke izbore ima instrument, ima način da se održe ti predsednički izbori, tako što će sadašnji aktuelni predsednik podneti ostavku i imaćemo skoro istovremeno izbore, jedne iza drugih. Ostavimo to, to je pravo i predsednika i njegove političke partije da procenjuje da li je isplativo tako da se radi, da li možemo da donesemo i usvojimo sve zakone koji su preduslov za predsedničke izbore. Bilo je i predloga da se pokrajinski izbori održe istovremeno kada i parlamentarni. Ti predlozi su se zasnivali na prostoj logici. Oni su iznuđeni činjenicom što u pokrajinskom parlamentu jedna čudna koalicija potencira velike političke probleme i nameće ih kao prioritetne probleme, koji su iznad interesa Srbije i građana Srbije. Šta je rukovodilo Srpsku radikalnu stranku? Rukovodila ju je samo jedna ideja, ista ona ideja koja je bila dominantna i prilikom usvajanja predloga Ustava, a to je očuvanje integriteta i celovitosti Srbije, očuvanje Kosova i Metohije. Sve ostalo je manje bitno. Nismo mi ljudi isključivo u politici da smo rekli – niste nam prihvatili predlog da se predsednik Srbije bira u parlamentu, nećemo da učestvujemo u izradi ustava. Ne, nije nam bitno. Naše su namere bile iskrene i dobronamerne, da parlament bira predsednika, iz više razloga, jer parlamentarna demokratija je jedini način i put da se izjednači, i programski i politički, delovanje izvršne i zakonodavne i funkcije predsednika. Ovako smo bili zarobljenici različitih političkih programa i različitih političkih stavova, ali smo rekli – ako nećete, gospodo, neka vam je na volju. Nama je bitno da se u Ustavu, u preambuli Ustava definiše jasno položaj Kosova i Metohije. Nama je potpuno jasno, kao političkoj partiji koja bazira svoju realnost na broju poslanika, da Srbiji predstoje reforme. Te reforme su neminovnost. Između ostalog, Srbiji predstoji integracioni proces. Srpska radikalna stranka, koja je za sve vrste integracija, jasno je stavila do znanja da neće u integracije, neće da ulazimo u te procese, a da se pri tom dezintegriše teritorija Srbije. To je potpuno bilo jasno. To je minimum ispod koga Srbija nije mogla da ide. Što se tiče toga kada će se održavati parlamentarni izbori, mislim da je potpuna saglasnost postignuta na Odboru. Pre ove sednice su se jasno dogovorile sve relevantne političke partije. Svesni smo činjenice da sada nailazimo na velike otpore, kao i prilikom referendumskih aktivnosti za usvajanje predloga ustava. Ne samo da su neke vanparlamentarne stranke delovale sa pozicije protiv referenduma, nego su i neke parlamentarne vladajuće stranke jasno svojim postupcima, apelima i nastupima u javnosti davale do znanja javnosti Srbije da su oni protiv usvajanja ustava. Sada prisustvujemo jednom apsurdu – da nam ovde predstavnici te iste političke partije, koja je vladajuća, drže lekciju o demokratiji, rodoljublju. Ali, nema veze, politički moral i život je jedna relativna kategorija. Građani Srbije su ti koji će jasno procenjivati 21. januara ko je i na kakav način postupao. Te antidržavne političke partije ne mogu nikada da dovedu u pitanje državotvornu politiku SRS-a. Srpska radikalna stranka će glasati za ovaj predlog. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Saša Vitošević.
Naravno da ću vam držati lekciju iz demokratije, zato što smo mi danas stvorili takvu atmosferu u državi da mogu da se održe demokratski izbori. Setite se kako smo mi smenjivali vlast devedesetih godina – smenili smo je tako što smo protestovali mesecima na ulicama protiv krađe na izborima. Samo toliko o lekcijama iz demokratije. Da se vratimo na temu današnjeg zasedanja, to je zakon o sprovođenju Ustava. Vrlo moderna fraza poslednjih dana je fraza kompromisa. Hajde da pojasnimo građanima Srbije da li su kompromisi koji su činjeni ovih dana i, naravno, kompromis koji je postignut iza zatvorenih vrata u ovom zdanju učinjeni u interesu građana ili u interesu političkih partija koje su taj kompromis postigle. Vrlo je prost odgovor: ovaj ustavni zakon, ovakav kakav je predložen, sa amandmanima koji su usvojeni, predstavlja kompromis koji je načinjen u interesu političkih partija. G17 plus je oduvek bila protiv činjenice da se partijski interes stavlja iznad državnog interesa. Podsetiću vas da smo to dokazali jutros, insistirajući da konačno ovaj parlament konstatuje ostavke naših ministara. Smatramo, zato smo podneli amandman da se skrati vreme do održavanja parlamentarnih izbora, gospodo i dame, građani Srbije, da Srbija nema vremena da čeka ni mesec dana da se ponovo uspostavi i formira nova vlada Republike Srbije i da nastavi sprovođenje reformi. Ako vi mislite da ima vremena i da treba datume prilagođavati kako to odgovara SRS-u, SPS-u, onda nema problema. Voleo bih da čujem od predstavnika DS-a, DSS-a zašto nije prihvaćen predlog G17 plus. Znači, vi možete lakše da se dogovorite sa predstavnicima crveno-crne koalicije nego sa G17 plus. Nema problema, mi to razumemo. Nadam se da to razumeju i građani Srbije. Meni je uši parala rečenica koju je izgovorio predlagač u ime Vlade Republike Srbije, gospodin Lončar, rekavši – za ovaj zakon o sprovođenju Ustava će glasati oni koji vole Srbiju. Da li mi u 21. veku, posle svega što su Srbija i građani Srbije preživeli, i dalje treba da delimo građane, na osnovu jednog tehničkog zakona o sprovođenju Ustava, na one koji vole i na one koji ne vole Srbiju. G17 plus će uvek biti protiv toga. Zato smo predložili amandman koji jasno treba da zaštiti jednu od najznačajnijih institucija u sferi monetarne politike, a to je Narodna banka Srbije. Ne zato što je guverner Radovan Jelašić. Tvrdim vam da ćemo uvek braniti stabilnost institucija, jer smo se krvavo izborili da se izgrade institucije u Srbiji u proteklih šest godina, svi zajedno, od demokratskih promena, iz pepela podignu te institucije koje smo zatekli 2000. godine. Nećemo dozvoliti da se iza zatvorenih vrata trguje mestima guvernera Narodne banke, to nije bitno. Bitno je da će se za mnogo manje važne institucije od Narodne banke Srbije prvo sačekati da se usklade zakoni o tim institucijama pa tek onda izvršiti reizbor ili izbor novih rukovodilaca tih institucija, a jedino u Narodnoj banci Srbije, bez promene i usklađivanja Zakona o Narodnoj banci, prvo treba da se izvrši reizbor guvernera. Nema problema. Oni koji su pravili te kompromise neka objasne građanima Srbije zašto im smeta stabilnost u sferi monetarne politike. Znamo da to predstavlja čistu i golu političku trgovinu. Nemojte tvrditi da je ovo kompromis učinjen u smislu što bržeg donošenja i završetka posla oko usvajanja Ustava. Ovo je tehnički zakon. Sva ova polemika koja je vođena danas i proteklih dana jeste u cilju zadovoljenja interesa pojedinih političkih partija. Objasnićemo ljudima u kampanji ko je kakve interese imao čineći kompromise. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Dušan Petrović, replika.
Pre svega, Demokratska stranka ima vrlo jednostavnu politiku što se tiče ovog pitanja: nema stvarnog sprovođenja Ustava ako nema ustavnog zakona; nema ustavnog zakona ako nema dve trećine glasova u ovom parlamentu. Mogli smo da imamo alternativu – da imamo ustav i da nemamo ustavni zakon. Možemo da naslutimo kakve posledice po ovu zemlju mogu da proizađu ako taj ustavni zakon nemamo. To je prva stvar. To će da razume svako ko u ove kasne sate nas gleda, ne treba tu nikakvo pravničko obrazovanje, niti kakva politička potkovanost. Ostaviti zemlju bez ustavnog zakona jeste politika koja nije odgovorna prema ljudima koji u ovoj zemlji žive. Druga stvar, zakon je donela Vlada Republike Srbije. U toj vladi je do pre nekoliko sati sedeo G17 plus. Predlog zakona je utvrdila Vlada Republike Srbije. Nisam čuo do pre nekoliko sati da imate bilo kakvu primedbu na taj predlog. Zainteresovaću se za stenogram, nadam se da može da se dobije sa te sednice Vlade, kako su glasali ministri iz G17 plus, da li su bili za ovaj zakon ili protiv ovog zakona. Čini mi se da će se ispostaviti da je G17 plus u Vladi glasao za Predlog zakona. U Predlogu zakona stoji da će guverner Narodne banke, između ostalog, biti izabran u nekom roku koji će da usledi posle usvajanja ustavnog zakona. Dakle, činjenice su vrlo jednostavne i proste, pa ne zaslužuju da potrošimo više vremena na njih. Na samom kraju rekao bih nešto što u celom ovom korpusu pitanja predstavlja nezaobilaznu činjenicu – amandman na Predlog zakona, koji je usvojila Vlada, da se rok za parlamentarne izbore pomeri sa 45 na 60 dana, podneo je predsednik Narodne skupštine Predrag Marković. Gospodin Predrag Marković je počasni predsednik stranke G17 plus. Ljudi, ne znam šta vi hoćete i kakva je vaša politika, kakav je vaš problem. Vaš počasni predsednik je podneo amandman, za koji vi kažete da je nepatriotski ili slično. Naravno, mi ćemo debatovati o ovim činjenicama, ali od činjenica se pobeći ne može.
Zahvaljujem, gospodine Petroviću. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Samo da kažem kolegi i njegovim stranačkim istomišljenicima – mi nemamo nameru da se više bavimo vama, ali moram da primetim da se ponašate kao udavača, na ovoj skupštini tražite mladoženju. [[Smeh u sali.]] Sa nekim od mladoženja biste možda i bez dinara ušli u krevet, a možda i sa nama radikalima, samo da vam platimo. Izvinite, molim vas, to je stvar ukusa i odabira, mnogo ste kreveta promenili da bismo mi sebi dozvolili takav luksuz. Vaše osnovno pitanje prilikom osporavanja ovog zakona sadržano je u činjenici da vam nije usvojen amandman. Pa, koliko vam je suštinski dobar taj amandman najbolje pokazuje ovo o čemu je ogovorio Dušan Petrović – vaš počasni predsednik nije glasao za taj amandman, jer je toliko smislen. Šta je vaš cilj? Ono što niste uspeli preko svojih zvaničnih predstavnika u Vladi, pokušavate sada. Ali, svesni ste činjenice da nemate nikakvu realnu snagu ni moć, niti političko utemeljenje. Onda vam ova govornica služi da se sa Srpskom radikalnom strankom pokušavate nadmetati u politici. Znate, u narodu je dobra izreka – kada vrabac napadne orla, orao mu samo kaže "iš". Mi s vama nemamo nameru više da polemišemo. [[Aplauz radikala i uzvici "iš".]]
Po Poslovniku ima reč... Replika, narodni poslanik Miloljub Albijanić.
Gospodo radikali, da nemate neki problem? Da li ćete, gospodine Markoviću, da umirite radikale, jer su nervozni, da bih mogao da govorim?
Gospodine Albijaniću, isključio sam vas i odgovoriću vam na ono što ste me pitali. Svedite vašu repliku na tri minuta, da ne biste izazvali ponovo seriju replika. Ranije smo imali lep tempo rada, dok se nije pojavio jedan predstavnik iz vaše grupe, a zatim smo upali u replike i međusobna optuživanja. Na taj način ništa nećemo uraditi, jer imamo još deset govornika. Izložite repliku, i nemojte mene prozivati.
Kao što ste primetili, u uvodnom izlaganju sam... (Galama od strane radikala ometa govornika.) Kakve probleme vi imate? Kada se naučite pristojnom, kulturnom, civilizovanom ponašanju, dođite za govornicu i kažite šta imate.
Molim vas, nemojte da dobacujete narodnom poslaniku koji je za govornicom.
Zaboravio sam da vam kažem da sam zaposlen u Zavodu za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja. To vaspitanje je ispušteno poslednjih deceniju i po, ali ćemo se potruditi da napravimo jedan projekat i za vas, ako ste raspoloženi za taj domen vaspitanja. Morate da se upristojite, to i sami znate. Nije ovde moj cilj da vas upristojim, jer sam ja u ovom skupštinskom sazivu mnogo puta demantovao i jasan je odnos G17 plus prema Srpskoj radikalnoj stranci, iskazan u govorima naših poslanika, a i mojim ličnim stavom. Mene čudi što u kontekstu skupštinske debate vi radikali i demokrate uzimate u razmatranje amandman predsednika Skupštine gospodina Markovića, a on je plod međusobnog dogovora Srpske radikalne stranke i Demokratske stranke. [[Smeh u sali.]] Nije to samo vaš dogovor, nego i svih ostalih, sem G17 plus. Žao mi je što je gospodin Marković preuzeo tu ulogu da napiše amandman koji su dogovorili šefovi poslaničkih klubova, bez moje malenkosti. Zato nemojte po ponoći da nastavljamo prazne priče, debate i rasprave o tome i da izmišljamo drugačije priče. Tu sam istinu hteo za govornicom da kažem, ne želeći dalje da raspravljam, jer je svima svega dosta i želimo da završimo ovu skupštinsku raspravu, pa da se raziđemo kao ljudi. Večeras hoću da kažem da se jasno koristi skupštinska govornica za političke debate i pozicioniranje političkih stranaka pred početak kampanje za izbore. Nisam siguran da je toliki efekat toga što će večeras ovde da se kaže na kampanju, jer nas ona očekuje u narednom periodu. Ako su izbori po vašoj volji u januaru mesecu, ovo će se svakako zaboraviti, ali ostaće gorak utisak kod nas koji tu radimo i raspravljamo da smo morali sami sebi ovako nešto da napravimo. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Albijaniću. Ima repliku gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto sam se malopre javio za repliku povodom priče o crveno - crnoj koaliciji i ne znam još o kakvoj, priča o šovinizmu i ne znam o čemu još, rekao bih sledeće. Verovatno većinu naših ljudi, članova i simpatizera Srpske radikalne stranke, to više ne pogađa, jer su na to već navikli. Predlažem predsedavajućem da bi možda mogao uvesti balon u koji se duva da se vidi ko je u kakvom stanju posle izvesnog vremena zasedanja. Vi znate da sam u pravu i da vas nisam slučajno pitao za tako nešto. Povodom priče o crveno - crnoj koaliciji neću govoriti o delu koji se odnosi na Socijalističku partiju Srbije, jer oni imaju svoje predstavnike, hoću da zamolim one koji misle da su mnogo pametni sledeće: da ne govore to "crni", jer u našem narodu kada to kažete podseća na one koji su najviše zla učinili srpskom rodu, obično podseća na ustaše koji su u crnim uniformama učinili najteže zločine protiv našeg naroda. Molim vas da to ne činite, slučajno pripadam porodici koja je najteže stradala od ustaškog noža, pa ne volim da mi još neko govori da smo isti kao oni. Znam i mnoge druge, i u redovima Srpske radikalne stranke i drugih političkih partija, koji imaju slično iskustvo i to nije ništa smešno, gospodine Albijaniću, ali izgleda da ni balon više ne radi. Dame i gospodo narodni poslanici, hteo sam još da kažem povodom same priče G17 plus večeras nekoliko reči...
Hajdete molim vas da privodimo ovo kraju, dozvolite da govori gospodin Vučić.
Dame i gospodo... Gospodine predsedavajući, privodim kraju, nemam šta na sve ovo da kažem, a vas zaista molim da za sve popodnevne sednice ubuduće, u nekom budućem parlamentu, imamo taj balon, biće mnogo manje problema u raspravi u Skupštini.
Zahvaljujem, gospodine Vučiću. Reč ima gospodin Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Snežana Stanojević-Plavšić nakon gospodina Baralića.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, "Crveno i crno", dobra knjiga, Stendal, pročitajte je. Nije rđava, da znate. Što se tiče koalicije stranaka, to je koalicija naroda; stranke predstavljaju građane, poslanici su sublimirana narodna volja u parlamentu, šta god hoće građani to mogu, i stranke koje ih predstavljaju. Nije to više tema. Pre 20 minuta istekao je blag dan Mitrovska krila, hteo sam da čestitam slavu onima koji su imali priliku da to u miru proslave, pa ne priliči... Vama, profesore, čestitam slavu. Ne priliči da na blag dan padaju teške reči, juče smo Ustav proglasili. Ustavni zakon, da je bilo sreće kao kada je donošen Ustav 1990. godine, dobili bismo zajedno uz Predlog ustava, pa bi i građani i narodni poslanici imali priliku da vide uz Ustav i ustavni zakon za sprovođenje Ustava. Tako rade ozbiljne države i ozbiljne vlade i ozbiljni narodni poslanici; to ne znači da mi to nismo, ali oni koji su to tada učinili bili su i odgovorniji i ozbiljniji. Što se tiče datuma, kompromis nikada nije sporazum fifti-fifti, već je uvek takav sporazum da jedna strana više izgubi, a druga više dobije. Izgubi više ona strana koja je slabija. To tako biva i u poslu, i u politici, i u svim drugim okolnostima. To nije kraj sveta. Koliko je neko jak pokaže onda kada je pravi trenutak, a ako promaši taj trenutak snaga mu je bila uzaludna. U politici je to veoma važno. Imam čast da pripadam poslaničkoj grupi Socijalističke partije Srbije koja je imala dobru procenu da u jednom trenutku tu snagu pokaže i demonstrira je kao svoju političku volju i svoju stvarnu političku snagu. Potpuno smo svi zajedno iskreno doprineli da bude donet Ustav, koji je po opštoj proceni bio neophodan. Takođe, večerašnjom ili sutrašnjom odlukom, odnosno glasanjem o ustavnom zakonu zaokružićemo jedan važan posao. S obzirom na to da je ovo poslednja sednica, želim da izrazim zadovoljstvo što sam imao priliku da sa narodnim poslanicima Srpske radikalne stranke, Demokratske stranke, G17 plus, Demokratske stranke Srbije, Srpskog pokreta obnove, Nove Srbije, Srpskog demokratskog pokreta obnove, Srpske demokratske stranke, Liberalne stranke i Stranke liste za Sandžak, Socijaldemokratske partije, sučeljavam stavove, zajedno sa svojim kolegama. Nekada to nije bilo jednostavno, ali nadam se da smo se kao ljudi, kao kolege narodni poslanici razumeli da politička borba nije borba neprijatelja, politička borba podrazumeva sučeljavanja političkih stavova. Odlazim sa ove sednice u uverenju da je moguće na takav način, u ime građana Srbije, razgovarati o Srbiji i donositi sudbonosne odluke, a sve ostalo, naravno, biće predmet političke kampanje koja počinje koliko ovog trenutka. Imaćemo prilike, nadam se u atmosferi koja jeste i časna i demokratska, da iznosimo svoje političke programe i da se ovde u ovom domu poslanici iz naših političkih stranaka ponovo okupe, i oni koji budu najveštiji i najspremniji formiraju novu vladu koja će učiniti sve da Srbiju pomeri, ako je moguće, u nekom drugom i boljem smeru. Želim takođe da kažem da je od 1990. godine bilo 15 izbora i da prosto podsetim da nije tačno da su se izbori sprovodili u ovakvoj ili onakvoj atmosferi; izbori se sprovode u onakvoj atmosferi kakvu stvore političke stranke, one su odgovorne za ambijent. Ako ove izbore budemo sprovodili u korektnijoj političkoj atmosferi nego što vi cenite da je bila ranije, to onda znači da smo imali snagu da se argumentacijom približimo do onog nivoa da se razumemo, a da se razlikujemo u onome što nam je važno, da svoje političke boje i svoje političke programe na najbolji mogući način približimo svojim biračima, svojim ciljnim grupama. Voleo bih, kada bi to bilo moguće, da se nivo tolerancije u narednom sazivu podigne na viši nivo. Završavam ovo svoje obraćanje žaleći što ova skupština u ovom sazivu nije imala snagu da donese zakon o Narodnoj skupštini. Imali smo dovoljno razumevanja da donesemo 200 zakona, da donesemo predlog i proglasimo Ustav, ali nismo bili kadri da nadrastemo veoma male razlike i da donesemo zakon o Narodnoj skupštini. Sami smo odgovorni što u Srbiji još uvek postoji suprematija izvršne nad zakonodavnom vlašću. Nadam se da neki drugi poslanici i neki drugi saziv neće dozvoliti da im ministar finansija bude stariji i da će imati dovoljno snage i razumevanja da ovo pitanje razreši, jer onaj ko nije u stanju da donese zakon o Narodnoj skupštini ima ozbiljnu konstrukcionu grešku. Imali smo sve preduslove da to učinimo u vreme kada smo praktično imali konsenzus o tom pitanju. Nadam se da će se to dogoditi, jer zaista nema smisla da to ubuduće tako funkcioniše. Sasvim na kraju želim da kažem da 21. januar nije zgodan datum za izbore, iako ćemo mi za to glasati. Nije lako organizovati kampanju u vrletima Srbije, nije lako stići do svakog sela u Srbiji. Ne može se kampanja voditi samo medijima. Nadam se da neko nije računao da urbana Srbija treba da reši novi saziv parlamenta, ali ako je neko imao i tu ideju, nećemo dozvoliti da bude samo tako.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovane dame i gospodo, mnogo puta smo tokom večerašnje rasprave imali prilike da čujemo šta je najviši državni interes Srbije i pozivanje na najviši državni interes Srbije. Stranka G17 plus dobro zna šta znači najviši državni interes Srbije i još bolje zna šta znači podrediti stranački interes najvišim državnim interesima. Od početka rada ove vlade mi smo to dobro razumeli i tako smo i radili. Naši birači, naši simpatizeri, nažalost, nekada to nisu razumeli, ali mi smo bili spremni da na to pristanemo i uporno smo radili na onome što smo verovali da je najviši državni interes Srbije, a to su reforme u Srbiji. Poslednjih meseci to je bilo sasvim jasno. Znali smo da jeste najviši državni interes Srbije donošenje Ustava i na to sam vas podsetila koliko na prošloj sednici, ako se toga sećate. Da li je ustavni zakon najviši državni interes Srbije u ovom trenutku? To je političko pitanje. Moguće je da jeste, ali način na koji smo večeras vodili raspravu o njemu pokazuje da nije baš tako, već da je, po svemu sudeći, procenjeno da postoje neki viši stranački interesi, a to je pitanje izbora, kada će biti izbori, koji su rokovi za izbore i kako će neke od stranaka koje su večeras raspravljale voditi kampanju tokom narednog perioda. Šta misli G17 plus? Mi mislimo da je najviši interes Srbije stabilna vlada, vlada koja će biti kredibilna da rešava jako važna pitanja Srbije, a to je, pre svega, pitanje pridruživanja Evropskoj uniji i, naravno, pitanje vođenja pregovora o statusu Kosova. Takođe, smatramo da je najviši državni interes Srbije stabilan dinar. Nama je to uvek bilo važno i uvek smo smatrali da je to jako važno pitanje za Srbiju i svojim radom pokazali smo da umemo dinar da učinimo stabilnim. Koja je naša politika? To su neki večeras pitali. Politika G17 plus je ostvarenje našeg osnovnog cilja, a to je ekonomski razvijena, moderna, evropska Srbija, čiji je vrhovni interes građanin Srbije. Šta smo mi radili da ostvarimo taj cilj i koja je to uopšte bila politika G17 plus? Mnogi su rekli da nisu razumeli. Odlično, dali ste mi priliku da vas podsetim šta je politika G17 plus. Politika G17 plus je, kao što sam rekla, stabilan dinar. Politika G17 plus je reforma bankarskog sistema, tako da svi možemo da štedimo, tako da možemo da dobijemo kredite. Politika G17 plus je poreski sistem u Srbiji koji će omogućiti da svi pravedno plaćaju porez i da svi pravedno koriste dobrobit od tog poreza. Dakle, stabilan budžet. Mislim da smo svi svedoci toga da je budžet Srbije sada stabilan. Kako to znamo? Vrlo jednostavno, profesori redovno primaju plate, lekari primaju plate, plate rastu onoliko koliko je to moguće, ali u svakom slučaju srednji sloj u Srbiji sada postoji. Postoji još mnogo siromašnih, nažalost, i to je veliki izazov u budućem periodu, ali srednja klasa postoji i G17 plus je ponosan na taj rezultat. Penzije su redovne i mnogi penzioneri se pitaju šta će biti u budućnosti. Ukoliko budžet i dalje bude stabilan, ukoliko dinar bude stabilan, ukoliko se nastavi jačanje ekonomskog sistema Srbije, naravno da će penzije i dalje biti stabilne i G17 plus će i dalje o tome ozbiljno brinuti. To je politika G17 plus, takođe. Šta je još politika G17 plus? Obezbediti priliv stranih investicija. U ovoj godini one su četiri milijarde dolara.
Gospođo Plavšić, nije tema politika G-17 plus.
Dozvolićete, tema jeste rok za izbore, kada treba da budu izbori u Srbiji, i naš stav je da izbori u Srbiji treba da budu što je pre moguće, pa ćete mi dozvoliti da govorim o tome zašto smatramo da je to tako. Šta je još politika G17 plus? Reforme u zdravstvu, investicije u zdravstvu. Da li treba da vas podsećam, dame i gospodo, kako je funkcionisalo zdravstvo devedesetih godina? Da li treba da vas podsećam koliko je investicija ušlo u zdravstvo Srbije u prethodnim godinama, kada je to ministarstvo bilo deo odgovornosti G17 plus? Ja ću vam reći za moj Leskovac, ušlo je 6 milijardi evra. Leskovačko zdravstvo ne pamti tako veliku investiciju tokom svih prethodnih godina, sve skupa. Tokom prethodne dve godine, 11 sala za angiografiju je napravljeno u Srbiji, a tokom prethodnih 11 godina samo dve. To znači dijagnostiku kardiovaskularnih bolesti koje su među prvim uzrocima smrtnosti u Srbiji. Da li je to važno za građane Srbije? Mi smatramo da jeste, mi smatramo da je to državni interes Srbije. Promocija javnog zdravlja, i da ne pričam šta je sve urađeno u zdravstvu. Investicije u 150 domova zdravlja, hitne rekonstrukcije 150 domova zdravlja u Srbiji. Dakle, ima puno toga što smo uradili. Poljoprivreda, strategija razvoja poljoprivrede, investicije u poljoprivredi, krediti u poljoprivredi, podsticajna sredstva za razvoj sela i, na kraju krajeva, briga o najsiromašnijima i onima koji nisu u stanju da se bore sa tržištem u poljoprivredi, a to su sredstva za pomoć nekomercionalnim domaćinstvima koja značajno utiču na smanjenje siromaštva u Srbiji. Dakle, to je politika G17 plus i to su rezultati koje smo mi postigli u ovoj vladi i na koje smo zaista ponosni, s razlogom. Šta se dešava u ovom trenutku? Mi smatramo da je jako važno da institucije u Srbiji ostanu stabilne. Mi smatramo da je jako važno da Srbija ima stabilnu vladu koja će biti kredibilna u svim procesima koji nas očekuju. Zato nije dobro rešenje, tj. naša je ideja da nije dobro rešenje da se menja guverner na prvoj narednoj sednici Skupštine. Zašto to nije dobra ideja? Zato što je to, između ostalog, kršenje zakona i Ustava koji nalažu da je Narodna banka nezavisna institucija koja čuva, pre svega, finansijsku stabilnost države Srbije. Da li mi imamo neke primedbe na rad dosadašnjeg guvernera? Da li postoje uslovi po kojima bi trebalo da se on razreši? Da, definisali smo ih: ukoliko je izvršio krivično delo, ukoliko je nestručno obavljao svoj posao, ukoliko mu je loše zdravstveno stanje, ukoliko je davao lažne podatke i nisu ispunjeni opšti uslovi. Nijedan od tih uslova nije zadovoljen. Šta je zadovoljeno? Zadovoljili su rezultati rada, stabilan dinar, devizne rezerve u visini od 11 milijardi dolara, devizna štednja 3 milijarde evra, domaća štednja od 5 milijardi dinara. Da li je to ikada bilo u Srbiji? Nije bilo. Da li je guverner dobar? Nije dobar. Iz kojih razloga? Samo iz političkih razloga. To je ono na šta G17 plus neće pristati, jer su nam institucije važne, jer nam je stabilnost finansijskog sistema Srbije važna. Pitali ste šta mi hoćemo. Reći ću vam šta hoćemo. Hoćemo izbore u roku od 30 dana. To je amandman koji smodali. Zašto u roku od 30 dana? Zato što smatramo da vreme nije saveznik Srbije. Neko je rekao da imamo dva meseca za kampanju. Šta briga građane Srbije koliko mi imamo vremena za kampanju. Srbija nema vremena za takve kampanje. Srbija mora da žuri. Mislim da smo u tome svi saglasni. Da li zaista imamo vremena za kampanju? Možda je bolje da imamo 3, 4 meseca, ostvarićemo možda bolje rezultate, ali Srbija nema vremena da čeka 3 i 4 meseca na sledeću vladu, zato što teku pregovori o Kosovu, zato što treba da nastavimo pregovore sa EU i zato što treba da donesemo budžet. Da li ćemo se privremeno finansirati do marta meseca? Da li mislite da je dobro privremeno se finansirati, kad je svaki dan duže privremenog finansiranja problemza Srbiju?! Problem je za one profesore, za lekare, za sve one koji primaju plate. Dakle, to nije dobro rešenje. Naša ideja je da se Srbiji žuri,da mi moramo da izađemo na izbore, nemamo čega da se bojimo. Ono što smo do sada radili, to je naše lice, ne trebaju nam nikakve posebne kampanje. Dakle, hajdemo na izbore, hajde da posle togaformiramo vladu, kakva god ta vlada bila, kakve god neko imao rezultate, dobre ili loše. Važno je da vladapostoji, da imamo budžet, važno je da od Nove godine krenemo s novom vladom, novim budžetom, da krenemo u pregovore sa EU i da, kao kredibilan partner, krenemo u pregovore o Kosovu. Svi ste pričali da je to svima važno. Hajde da dokažemo da je to važno. Stabilne institucije, stabilan dinar, stabilna vlada, stabilna Srbija, to je ono što je važno za G17 plus.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a nakon nje neka se pripremi narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo poslanici, uvek kada su se u Srbiji donosile odluke od opšteg nacionalnog interesa SRS je te državne i državničke interese stavljala ispred stranačkih. Tako je bilo i prilikom izrade, usvajanja i proglašavanja ovog aktuelnog, Mitrovdanskog ustava. Podsetiću vas na vreme kada je formiran Odbor za ustavna pitanja, kada su predstavnici Srpske radikalne stranke u tom odboru insistirali da se ozbiljno krene u izradu ustava. I tada je bilo značajnih opstrukcija, trajale su gotovo tri godine, ali je, na kraju, zahvaljujući najviše SRS, izrađen tekst Ustava. Opet zahvaljujući SRS, uspešno smo završili referendum za potvrđivanje tog ustava i, bez obzira na to kako vi reagujete, grimasama, na ovo što ja govorim, to jesu činjenice i to jeste istina. Istina je da je Tomislav Nikolić pozivao više puta da se pristupi izradi ustavnog teksta. Naravno, nije bilo dobre volje, a pogotovo je nije bilo od strane predsednika Republike Srbije Borisa Tadića, koji u to vreme nije želeo izbore, kao što ih ne želi ni sada, nego samo tako priča. U to vreme, kada smo mi mislili da je za Srbiju dobro da se raspišu izbori na svim nivoima, nije bilo razumevanja, tada Boris Tadić još nije bio na Čedinoj crti, pa nije bio raspoložen za izbore i nije pozivao na crtu, a večeras je više putaponovljeno kako SRS ne želi izbore. Moram da vam objasnim, objašnjavale su to i kolege koji su pre mene govorili, da SRS samo misli da u ovom momentu i u ovoj godini nije dobro raspisivati izbore. Mi smo zato zadovoljni, kao što smo zadovoljni što smo pre toga uspeli da u Ustav Republike Srbije ugradimo, najvećim delom, program SRS,što smo i kroz izradu ovog ustavnog zakona, zakona o sprovođenju Ustava, uspeli da ugradimo ono što je u ovom momentu zaista nacionalni interes Srbije. Reći ću vam nekoliko reči u vezi s ustavnom kampanjom ipozivanjem građana na referendum, a podsetiću i na ona dva dana referenduma. Mi nismo bili nešto baš u prilici da se u javnosti na tu temu oglašavamo, ali smo, sasvim sigurno, najozbiljnije vodili ustavnu kampanju i najiskrenije pozivali građane da izađu na referendum, iznosili svoje stavove, pričali građanima Srbije da prihvatanje, tj. donošenje Ustava, zapravo, znači očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije. Hvala Bogu, uspeli smo u tome, pogotovu onog drugog dana referenduma, kada su aktivisti SRS pozivali građane i pojedinačno da izađu na referendum, da glasaju. Još toga dana, dok je još trajao referendum, dolazili su predstavnici stranaka koje vrše vlast u naše opštinske odbore da zahvaljuju aktivistima SRS. I sutradan, kada se definitivno znalo da je Ustav prihvaćen, takođe su dolazili, zahvaljivali, govoreći- hvala, braćo radikali, da nije bilo vas, ne bi bilo ni Ustava. Naravno, mi smo to znali i bez tih njihovih zahvaljivanja, jer mi tačno znamo koliko je članova i simpatizera SRS izašlo na ovaj referendum i upravo zbog tog saznanja i te činjenice mi vam celo veče, večeras, danas od kada radimo, tvrdimo da ćemo na tim izborima 21. januara sasvim sigurno biti najbolji i da ćemo osvojiti najbolji izborni rezultat. Ovde se najviše govorilo o ovom članu 3. Predloga ovog zakona i ja zaista moram, pre svega, kao pravnik, da vam objasnim neke stvari, zašto je moralo da dođe do izmene ovog člana i zašto su poslanici SRS u Odboru glasali za amandman poslanika Predraga Markovića. Jednostavno, izbori pre kraja, odnosno pre druge polovine januara ne bi bili dobro rešenje za Srbiju, pre svega zbog činjenice da sve više sa Zapada čujemo neke naznake lošeg rešenja za Kosovo i Metohiju. Pogotovo ne bi bilo dobro da se u isto vreme održavaju i predsednički izbori, jer bi se desilo da Srbija u jednom periodu nema nijedan organ koji bi mogao na pravi način da zastupa interese Srbije. Imali bismo i Vladu u ostavci i predsednika u ostavci, Skupštinu takođe, tako da bi to moglo vrlo negativno da utiče na eventualno rešavanje statusa Kosova i Metohije. Ja sam večeras bila poprilično zadivljena, pod navodnicima, naravno, time kako su neke kolege držale neke oproštajne govore, kao - Skupština neće više da radi, neće više da zaseda, nećemo da donosimo zakone. Mislim da ste vi, očigledno, drage moje kolege, u velikoj zabludi, ili niste čitali tekst Ustava, pogotovo vi koji niste za njega ni glasali, pa me ne čudi što ga niste čitali. Moram da vas podsetim, da bismo poštovali dogovor između političkih partija vezan za zakazivanje, odnosno održavanje predsedničkih izbora, a to je do 31. maja 2007. godine, mi moramo da donesemo popriličan broj zakona. Moramo, u skladu sa Ustavom, u najkraćem mogućem roku da donesemo zakon o Narodnoj skupštini, zakon o predsedniku Republike, zakon o odbrani, zakon o Vojsci, zakon o sudijama, o uređenju sudova, o Javnom tužilaštvu i o Javnom pravobranilaštvu. Bez ovih osam zakona ne može da se funkcioniše. I pored ovog zakona o kojem večeras govorimo, ustavnog zakona, koji će se, sasvim sam sigurna, noćas i usvojiti, mi i dalje nećemo moći na pravi način da primenjujemo Ustav Republike Srbije. Zato vas podsećam na član 109. Ustava, na stav 7, koji kaže da Narodna skupština, kada je raspuštena, vrši samo tekuće ili neodložne poslove određene zakonom. Dakle, ovo je novina u odnosu na ovaj raniji ustav, za koju jedan deo kolega poslanika kaže da je to raskid s onim prethodnim ustavom. Ja, opet, kao pravnik, moram da vas podsetim da i te kako postoji kontinuitet izmeđuprethodnog i ovog sadašnjeg ustava, a on se ogleda, pre svega, u činjenici da je ovaj ustav donošen u skladu s odredbama prethodnog ustava. To, kolege pravnici, i te kako znači kontinuitet ustava. Stoga nemojte da obmanjujete vaše birače da ste usvojili, odnosno da smo usvojili Ustav koji je napravio nekakav diskontinuitet s prethodnim ustavom. Niti jeste, niti je to bilo moguće. Pored tih nekih promena u ovom ustavu, promena je i ovaj član 109, ponavljam, stav 7, koji nas kao Narodnu skupštinu obavezuje da, i kada Skupština bude raspuštena, a to će biti verovatno u toku današnjeg dana, i kada budu raspisani parlamentarni izbori za 21. januar, mi imamo obavezu da obavljamo tekuće ili neodložne poslove. Ovo su svakako, em tekući, em neodložni poslovi, i ja ću da vas obavestim, pošto je večeras bilo očigledno da poslanici svih političkih partija, osim srpskih radikala, ovo današnje i večerašnje zasedanje smatraju poslednjim u ovom sazivu, što znači da niste spremni da radimo u skladu sa članom 109. Ustava, da će Poslanička grupa Srpske radikalne stranke, i pored toga što će vrlo aktivno učestvovati širom Srbije u kampanji za predstojeće izbore, svih ovih osam zakona koje sam vam pročitala predložiti ovom parlamentu. Naravno, očekujemo da ćete i svi vi pokazati da ste zaista ozbiljni i odgovorni i da ćemo doneti sve ove zakone, kako bismo mogli da primenjujemo Ustav, odnosno da kažemo da imamo osnova da se Ustav primenjuje. Budemo li čekali ove izbore, pa predsedničke izbore, onda ćemo i pored donošenja Ustava, i pored usvajanja ovog zakona večeras, Srbiju dovesti u neverovatan pravni kolaps. Naravno, Srpska radikalna stranka to neće dozvoliti. Mi ćemo aktivno učestvovati u radu Parlamenta sve do konstituisanja onog sledećeg, a tek posle konstituisanja sledećeg saziva Parlamenta, s obzirom na to da ćemo biti većina u Parlamentu, ubrzanim tempom ćemo doneti i uskladiti sve zakone, upravo onako kako predviđa i Ustav i ovaj ustavni zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović. Vaša poslanička grupa ima još pet minuta, gospodine Todoroviću. Nakon gospodina Todorovića, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, evo, u ove sitne sate i ja da vam kažem šta mislim o ustavnom zakonu kojim treba da počnemo sprovođenje novodonetog Ustava. Mi smo juče u ovom domu, sada već prekjuče, proglasili jedan dobar, rekao bih, čak, jedan odličan ustav, a danas, nažalost, razmatramo jedan, rekao bih, manje dobar, čak loš ustavni zakon o sprovođenju tog ustava. Zašto tako mislim? Pre svega, većina govornika je nekako u prvi plan stavila izbore, pa ispada da smo mi Ustav doneli samo zato da bismo imali neke izbore. Rekao bih da ovaj ustav ima toliko drugih, mnogo većih i važnijih vrednosti od samih izbora, da je prosto nepojmljivo da većina o tome i ne govori. I vas i one koji u ove sitne sate gledaju televizijski prenos ovog zasedanja želim da podsetim da se sve što je vredelo u prethodnom ustavu našloi u novom, usvojenom tekstu Ustava. Počeću od člana 1. u kojem se kaže da je Srbija država srpskog naroda i svih građana koji žive u Srbiji, ali i država koja je zasnovana na vladavini prava i socijalnoj pravdi. Da nema te odrednice u članu 1, siguran sam da ni Poslanička grupa Socijalističke partije, ni građani koji podržavaju Socijalističku partiju, a ni drugi građani, ne bi u potrebnom broju izašli na referendum i svojim glasovima potvrdili Ustav koji smo im predložili. Društvo socijalne pravde jeste neophodno, jeste imperativ baš u ovom vremenu tranzicije, kada je mnogo siromašnih, kada je mnogo obeshrabrenih, kada je mnogo nezaposlenih i kada je mnogo onih kojima je potrebna odgovorna vlast i uloga države u svemu tome. Stoga je odeljak o socijalnoj politici, takođe, razlog za moje zadovoljstvo. Odeljak koji se odnosi na obavezno osnovno, besplatno obrazovanje, odredba koja se odnosi na besplatno srednje obrazovanje, sve su to vrednosti koje su preuzete iz prethodnog ustava. Pravo na rad, takođe. Zato nam je neophodno da u budućnosti imamo odgovornu vlast i odgovornu politiku, koja će omogućiti da se to pravo na rad ostvari, pre svega, da onih milion ljudi koji su nezaposleni dođu u priliku da rade i da žive od svog rada. Mogao bih na tu temu i duže i konkretnije da govorim, ali s obzirom na ograničenje vremena, sada ću vašu pažnju usmeriti na ono što mislim da je slabo u ovom ustavnom zakonu. Najpre, mislim da je jako loše što je primat dat tim odredbama koje se odnose na izbore. Nismo mi Ustav doneli samo da bismoimali izbore. Jako je loše što smo o tome licitirali mesecima i danima, što se nekima, navodno, žuri. Mislim da je 21. januar jako loš datum za održavanje izbora. Bio je mnogo bolji datum 4. februar, ili neki datum u martu. Januar je mesec slava, mesec praznika, verskih, pravoslavnih itd, mesec ciče zime i loših nepovoljnih uslova koji će sigurno uticati na slab izlazak građana na ove izbore. Nedostatak ovog ustavnog zakona je i to što nisu prihvaćeni neki amandmani poslanika Socijalističke partije, koji su, između ostalog, predložili da se na prvom zasedanju Narodne skupštine u novom sazivu obavezno usvoje zakon o Narodnoj skupštini i zakon o predsedniku Republike. Rečeno je da je preko 260 zakona doneto u ove nepune tri godine rada Parlamenta. Zar je moguće da nismo mogli da donesemo zakon o Narodnoj skupštini kojim bismo precizno regulisali prava narodnih poslanika, i u toku mandata, a i nakon isteka mandata? To govorim zato što smo više puta bili svedoci hajke na ovaj parlament, urušavanja autoriteta ovog najvišeg doma u Republici Srbiji i nas kao narodnih poslanika, i lično i grupno. Mnogi su nas prozivali za rad koji smo uložili u protekle tri godine. Neki su nas čak nazivali stokom bez repa itd. Nismo našli snage da se izborimo s takvima, pre svega, donošenjem zakona o nama samima. Kad je u pitanju zakon o predsedniku Republike, podsećam vas da smo 2001. godine, u onom sazivu, zahvaljujući onoj DOS-ovoj osionoj većini, doneli jedan nakazan zakon - Zakon o predsedniku Republike i pravima predsednika Republike. Podsećam i vas i sve građane da je to bio jedan tendenciozan zakon, usmeren, pre svega, protiv sada pokojnog predsednika Slobodana Miloševića, koji je u to vreme već bio nekadašnji predsednik Republike Srbije. Tada je tim zakonom rečeno da će njega štititi jedan policajac, ali bez oružja, i da će ga obezbeđivatielementarnim uslugama jedan radnik ili ugostitelj, poslužitelj. To je tad bila uvertira za njegovo nezakonito hapšenje i protivustavno izručenje tzv. Haškom tribunalu, na Vidovdan. Zato smo kolege Toma Bušetić, Hranislav Perić i ja predložili amandman u kojem se predlaže da se već na prvom zasedanju donesu ta dva zakona: zakon o Narodnoj skupštini i zakon o predsedniku Republike, kako nijedan predsednik Republike ne bi doživeo sudbinu da oni koji dođu posle njega rade nešto što znači kršenje elementarnih ljudskih prava, kao što je učinjeno u slučaju nekadašnjeg predsednika Slobodana Miloševića. Dakle, to je trebalo učiniti. Nažalost, nije se našlo razumevanja. Zato mislim da je ovaj ustavni zakon loš. I pored toga, mi ćemo, kao poslanička grupa, i ja kao poslanik te poslaničke grupe SPS, glasati za ovaj ustavni zakon, samo radi toga da bismo mogli primeniti one osnovne vrednosti koje su preuzete iz prethodnog ustava, a tiču se čitavog korpusa pitanja - i socijalne pravde, socijalne jednakosti, prava na rad, socijalne zaštite, zdravstvene zaštite, obezbeđenja obrazovanja na svim nivoima po najpovoljnijim mogućim uslovima, da bismo mogli da primenjujemo taj ustav, da bismo svaku buduću vlast obavezali na primenu tog ustava. Vrhunski razlog za donošenje Ustava je, zapravo, potreba građana Srbije, imperativ, i nas kao narodnih poslanika, i države u celini, da sačuvamo Kosovo i Metohiju u sastavu države Srbije, da nipošto i ni pod kojim okolnostima ne dopustimo da Kosovo i Metohija nestanu kao deo teritorije Republike Srbije, da niko i nikada, to stoji u Ustavu, ne može i ne sme prihvatiti takvo stanje nasilja u kojem bi, eventualno, tzv. međunarodna zajednica odlučila da Kosovo i Metohija nije više u Srbiji. To je prvi i vrhunski razlog zbog čega mi noćas razgovaramo o ovome i zbog čega ćemo glasati za ustavni zakon koji će započeti primenjivanje odredaba Ustava koji smo na Mitrovdan proglasili. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ustav kao najviši pravni akt jedne zemlje je samo okvir u procesu zaokruživanja pravnog sistema države. Mi srpski radikali smo se, s najvišim stepenom odgovornosti, ljudske i moralne, pre svega, kao patrioti, kao oni koji su se celog života zalagali za poštovanje naših tradicionalnih vrednosti i najviših državnih i nacionalnih interesa, u proteklih 16 godina zalagali za striktno poštovanje ustavne procedure prilikom razgovora i priča na temu da je Srbiji potreban novi ustav. Međutim, svi oni koji su se svrstali u niz političkih diletanata, propalih političkih stranaka, koji su nekad imali veće uporište u biračkom telu, početkom devedesetih godina, nikako nisu mogli da objasne ni našem predsedniku, najvećem poznavaocu ustavnih procedura od kako je Srbija usvojila Sretenjski ustav, profesoru dr Vojislavu Šešelju, kako bi i zbog čega menjali prošli ustav Republike Srbije. On je sada novi Ustav Republike Srbije, produkt novih istorijskih i političkih okolnosti, onih koje su, nažalost, otpočele ovde, u ovom, sada, Domu Narodne skupštine, u bivšoj Skupštini SRJ, ili, da odemo korak dalje, SFRJ. Bila sam poslanik u Veću građana Savezne skupštine, u sazivu od 1996. do 2000. godine. Već početkom 1997. godine, bilo je jasno da separatistički, sada režim, a tada korpus, na čelu sa Milom Đukanovićem iz DPS, otvoreno kreće u antisrpsku histeriju i u kampanju za razbijanje nacionalnog etničkog i kulturnog prostora. Dobili su zamah i krila uz pomoć svojih zapadnih mentora, Amerike i zapadnih sila, pre svega, uz svesrdnu podršku, evo, videli ste pre nekoliko dana, i šiptarskih separatista, što je Đukanović pokazao primajući ubicu i zlikovca, koljača Čekua usred Podgorice. Već je tada bilo sve jasno, a samo su srpski radikali prepoznavali i sa ove govornice o tome govorili. Pre svega, predsednik naše stranke, profesor dr Vojislav Šešelj je govorio da se sprema veliko zlo srpskom narodu. Nažalost, to se i desilo, 21. maja ove godine, na referendumu, koji su separatisti, na čelu sa Milom Đukanovićem, organizovali u Crnoj Gori. Došlo je do razbijanja one i onakve državne zajednice Srbije i Crne Gore. I, za razbijanje SRJ i te državne zajednice najveću odgovornost snosite vi koji ste 5. oktobra, na protivpravan i protivustavan način, ušli u ovu zgradu Savezne skupštine, koja je kroz istoriju Srbije zaista preživela i na svojim plećima nosila sve i svašta, ne ova zgrada kao zgrada, već narodni predstavnici, koji su od te davne 1835. godine, pa sve do današnjih dana nailazili na raznorazne ustavne krize, vakuume i kršenja ustavnih propisa. Time se posebno bavio jedan od velikana naše nauke. O tome je i naš predsednik pisao u svojoj knjizi «Ideologija srpskog nacionalizma». Govorim to onima kojima je to smešno, pre svega, političkim neznalicama, jer se smeju oni koji su pravnici po struci. To je ozbiljna stvar, zato što smo mi Srbi kao narod imali nesreću da nam prilikom donošenja novih ustava, u tom procesu i tom vakuumu, država zapada u ustavnu i pravnu krizu. Profesor Laza M. Kostić, čuveni bokeljski Srbin, koji je u emigraciji, kasnih pedesetih godina, pisao o tome, dao je jasnu retrospektivu svih tih događaja i pokazao i napisao to baš zbog toga da bibilo putokaz svima onima koji žele da se bave politikom, da vode državu i narod, jer je to kršenje ustavne procedure između donošenja dva ustava nešto najgore što može da se zabeleži kod jednog naroda i što ostavlja negativan žig i pečat na onima koji su to radili. To se dešavalo između dva svetska rata. Dešavalo se u Brozovo, komunističko vreme, a i vi ste, iz tog tzv. demokratskog korpusa, svo vreme to zagovarali do donošenja i proglašenja Ustava, na Mitrovdan ove, 2006. godine. Nije vam to pošlo za rukom, pa kada ste to videli, sve vreme ste govorili o tome, a naročito oni koji sebe najglasnije nazivaju demokratama, kako novi Ustav Republike Srbije, koji će večeras dobiti i na svojoj pravnoj snazi i važnosti, predstavlja diskontinuitet sa prethodnim ustavom, s ustavom iz tog Miloševićevskog vremena. To nije tačno, zato što je ovaj ustav, koji smo proglasili juče, na Mitrovdan, i koji će večeras, u pravom smislu reči, da otpočne da seprimenjuje, usvajanjem ovog zakona, donet po proceduri koju je propisao prethodni ustav. Kao ozbiljni ljudi i ozbiljni političari, s tom jedinom mogućom varijantom smo ušli u usvajanje novog ustava, ne samo zbog toga i zbog ovih, malopre spomenutih, novih, na nesreću srpskog naroda, političkih okolnosti i odvajanja, odnosno onoga što su radili separatisti Mila Đukanovića, već i zbog činjenice da je deo Srbije, kolevka srpstva, Kosovo i Metohija, najugroženija u ovom trenutku. Niste pažljivo pratili, a građani Srbije jesu, znam to, jer ste večeras, u nekim zluradim komentarima i ciničnim stavovima kada je u pitanju SRS, valjda iz besa i nemoći zbog toga što ćete biti gubitnici na izborima 21. januara sledeće godine, pokazali da je kod nas narod prepoznao taj državnički stav i tu odgovornost. Šta je stajalo na bilbordovima koje možete večeras da vidite u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu – "Zaklinjem se da ću svim svojim snagama sačuvati Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije" - u potpisu, "predsednik Republike". Da li je aktuelni predsednik Republike Boris Tadićpomenuo takvu stvar u referendumskoj kampanji bilo kada - nije. Da li je to govorio na sednici na kojoj je usvojen Ustav Republike Srbije - nije. Govorio je samo o izborima i vezivao se samo za jedan datum, kasnije za 17. ili 20. mart, ili 24. decembar, ali to nije moglo da ide tako lako, iz razloga što će u državi, za sve buduće poteze u kojima će narod da presuđuje kome da ukaže poverenje - pre svega, odlučivati Srpska radikalna stranka. Tako narod hoće, i zato što nas ima najviše, jer smo organizovano, sa svešću o tome da je sudbina naroda i države u pitanju, naročito na Kosovu i Metohiji, referendumskog dana učinili sve da procenat izašlih bude što veći i da Ustav Republike Srbije konačno, večeras, može da ima svoju primenu. Sve ovo govorim zato što će koliko sutra da krene predizborna kampanja. Ako je Boris Tadić danas, na poziv Majkla Polta, jer je poznavalac "formule jedan", posetio Kompaniju "Ferari", zašto nije pre mesec dana posetio Srbe na Kosovu i Metohiji, da krene sa «pol» startne pozicije, kako bi rekli poznavaoci trka, a to je onaj koji ima najbolje prolazno vreme prilikom kvalifikacije. Grdno se prevario, polazeći od svoje crte i pozicije, što pokazuje da mu je interes samo funkcija, koju će da obavlja još samo nekoliko meseci, a ne interes države i naroda. Da bi se izbori održali u demokratskoj atmosferi, potrebno je da kampanje sprovode ljudi koji su se učili i naučili demokratiji za proteklih 16 godina. Ima priučenih, koji su pokušali to da urade kroz ovih nekoliko godina, ali to je bilo kratkog daha, znate na koju stranku mislim, jer je teško zamislivo da će oni preskočiti cenzus od 5 odsto i da će ponovo biti parlamentarna stranka. Nemojte misliti da ćemo štedeti nekoga, jer ćemo slati građanima jasne poruke - hoćemo demokratsku i slobodnu Srbiju, ali bez kriminala i korupcije. Hoćemo da prestanete s lažima, jer ovo što smo večeras ovde čuli, hvalospeve bivših ministara i onih koji su ih podržavali - fantastične su penzije, zdravstvo svima dostupno, radnici rade i slično, vređa dostojanstvo mojih sugrađana, od kojih 40.000 ljudi ne radi, a pre dva dana je otpočeo proces ponovnog otpuštanja u «Fabrici automobila», pod nekim principom dobrovoljnosti. Tako se pričalo, od strane Demokratske stranke, i pre četiri godine, kada su u jednom danu otpustili 4.000 radnika u Fabrici «Zastava», rečima - krenite, to vam je to, program prestrukturiranja, socijalni program, dobrovoljan, što znači - ili ćeš sam skočiti sa desetog sprata ili ćemo mi da te gurnemo. Mi želimo stvari u Srbiji da menjamo, i mislimo da možemo, ma šta vi mislili, jer je u pitanju vaša ostrašćenost i nepoznavanje. Vi nećete da sagledate šta ste sve negativno radili, svi ukupno, za proteklih šest godina i, svakako, za to odgovornost snosi iVojislav Koštunica. U svim, za novinare opisanim, dramatičnim sadržajima pregovora obećao je da će da sledi svoj čuveni slogan "Reč je reč". On to mora da ispuni, jer su izbori sasvim izvesni 21. januara sledeće godine, kao što je izvesno da će najveći broj birača zadobiti Srpska radikalna stranka, jer jereč Koštunice, data u razgovorima, pred Demokratskom strankom, Tomislavu Nikoliću bila - da će izbori za predsednika biti do 31. maja 2007. godine. Krenućemo svi polako, sa iste startne pozicije, vi hendikepirani i politički indisponirani, zbog velikog broja naših glasova u budućem sazivu naše skupštine, i kao takvi ćemo ući u predsedničku kampanju. Ta "pol" pozicija, sa sve podrškom Polta, možda samog Buša ili Kondolize Rajs - neće pomoći Borisu Tadiću. Nemojte govoriti ako niste želeli da pominjete Kosovo i Metohiju kao ključno pitanje zbog kojeg smo doneli Ustav Republike Srbije, ljudska prava i poštovanje slobode, jer ćete i večeras iz ove sale da izađete a da nijednom rečju za protekle četiri godine niste osudili najflagrantnije kršenje ljudskih prava jednog čoveka, predsednika naše stranke, dr Vojislava Šešelja, ni vi, ni predsednik Republike, ni premijer, nijedan ministar iz Vlade. Vas nije zabrinula ta činjenica. Njome su se bavili neki naučnici i pravni eksperti iz celog sveta. A pitali ste se s kim bi mogla sarađivati Srpska radikalna stranka, jer svima zabadamo prst u oko. Videli ste, i bilo vam je naročito krivo, da je u Beograd pre 15 dana došla naučna, pravnička elita iz Francuske, Amerike i Rusije, koja će dolaziti u sve većem broju, jer u nama prepoznaje snagu koja može na ustavan način i na osnovu zakona daozbiljno menja stvari u ovoj zemlji. Kao ljudi koji žele dobro našem narodu i državi, u procesu referendumske kampanje zatražili smo blagoslov od Njegove svetosti patrijarha srpskog, gospodina Pavla. Znate šta nam je rekao, šta je poručio Tomislavu Nikoliću, kao čoveku koji uživa najveće poverenje kao političar, pojedinačno, kao i Srpska radikalna stranka -u biračkom telu. Zna da smo odgovorni ljudi, pretežno Srbipravoslavci, iako imamo i pripadnike drugih vera i nacionalnih manjina na odgovornim funkcijama u našoj stranci: «Ono što radite, to je dobro, manje ne smete, a više ne možete». Tako smo se ponašali i učinili smo sve da se Ustav Republike Srbije potvrdi na referendumu, da se proglasi ne drugog dana, kao nedeljni i subotnji ustav, već na Mitrovdan, da ga pamte buduće generacije. Ja sam ponosna jer sam rođena u Kragujevcu, gde je 1835. godine usvojen prvi srpski, Sretenjski ustav. Tako će generacije da se ponose time da je Srbija kao država zaokružena, da će da sačuva Kosovo i Metohiju, svaku stopu svoje zemlje, usvajanjem Mitrovdanskog ustava i večerašnjim proglašenjem zakona iz kojeg treba da uslede drugi ozbiljni zakoni, o kojima je malopre govorila koleginica Radeta. Ništa nećemo prepustiti slučaju i nećemo se baviti vama koji ste na margini političkih zbivanja i onima koje traže sebi podršku koprcajući se u prostoru, što zapadnih mentora, što drugih. Bavićemo se ozbiljnim stvarima i pisaćemo zakone o odbrani i Vojsci. Već mesecima upozoravamo da nemamo ministra spoljnih poslova i odbrane.Ne mogu da slušam, kao ni milioni građana Srbije, patriota, kako se izvestan čovek, koga je postavio gospodin Boris Tadić, koji je bruka za srpski narod i vojsku, rugao pre neki dan srpskim oficirima i vojnicima. Taj nesrećnik je rekao - ne može srpskom vojniku i oficiru da bude uzor i primer Ratko Mladić. Ne, nego će da bude neki gardista iz Ohaja. Bilo bi dobro da ga posavetujete, pošto je predsednik vaše stranke i najviše se busa da bi pomogao Srbiji, jer ništa sem lične promocije nije uradio, da prestane da govori gluposti. Na kraju, taj čovek je po svaku cenu želeo, i vi iz DOS-ovskog korpusa s njim, kojima je propala ta opcija večeras, da imamo izbore pre rešenja statusa naše južne pokrajine, Kosova i Metohije. Pre neki dan je čuveni francuski fudbaler i napadač Mišel Platini rekao - nema veze, doći ću ponovo u Beograd, ali ne upoznajte me i ne pravite mi susrete s onim, kako beše, predsednikom Republike, diletantom i fudbalskom neznalicom. Kako to nije znao, a i dan-danas je ubeđen Boris Tadić da je Mišel Platini čuveni francuski golman, tako on ništa ne zna ni o tome da je sudbina države i naroda tako ugrožena da mogu da ih spasu samo odgovorni ljudi kao što smo mi srpski radikali. Naravno, uz podršku građana Srbije, borićemo se na svakom mestu da ta podrška bude velika izaista smo počastvovani zbog toga što smo učinili sve da ovaj ustav dobije na značaju i večeras, proglašenjem ovog zakona. Osim toga, učinićemo sve da rokovi za održavanje izbora budu ovakvi kao što jesu. Izaći ćemo iz ove sale i krenućemo u pobedničku izbornu kampanju. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a neka se pripremi Zoran Krasić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nalazimo se pri kraju posla vezanog za donošenje ustava, odnosno za donošenje zakona o sprovođenju novog ustava. Ni manje ni više, svi pokušavaju da sav ovaj posao vezan za Ustav, na neki način, pripišu sebi kao zaslugu, jer nas očekuju izbori. Zaboravljamo, pogotovu oni koji su bili na vlasti i ovi koji su sada na vlasti, da su ovaj posao mogli da završe mnogo ranije i tu slavu vezanu za donošenje novog ustava da pripišu sebi još 2001. godine. Nije bilo nikakve smetnje da se donese novi ustav. Imali ste dvotrećinsku većinu i mogli ste da donesete novi ustav.Mogli ste da pokušate i posle promene vlasti, 2004. godine,da donesete ustav. Videlo se u proteklom periodu, u procesu dogovaranja, da Srpska radikalna stranka nije problem, da će ona učiniti sve kada je u pitanju interes države i građana ove države. To nije bila nikakva smetnja. Koji su to onda razlozi vodili vas na vlasti, od 2001. godine do večeras, da ne završimo ovaj posao, za koji svi kažemo da je toliko važan za državu. On jeste važan za državu. Šta je to sprečavalo DOS 2001. godine, sa 176 poslanika, da bez ikakvih problema donese ustav? Vrlo jednostavna stvar, u taj posao vi niste ni smeli da uđete. Vas su, jednostavno, vaši mentori, koji su vas doveli na vlast, sprečavali da donesete taj ustav, jer se očekivalo da se završi posao vezan za Srbiju, za cepanje Srbije, za odvajanje Crne Gore od državne zajednice i proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije. To je osnovni razlog zbog čega vi niste doneli ustav. To je suština zbog čega vi niste ustav doneli ranije. Da ste doneli ranije ustav, morali biste jasno i glasno da definišete državu Srbiju, pogotovo kada je u pitanju Kosovo i Metohija. To je najveći razlog, odnosno jedini razlog zašto niste radili ništa po pitanju ustava. Kako to da sada, baš u decembru mesecu, kada se očekuje ili kada ste očekivali da ćete izaći na izbore, svi oni koji su nas uništavali odjedanput podržavaju donošenje ustava? Sada im je, zaboga, stalo do Srbije, Srbije koja će napraviti iskorak, koja će napraviti diskontinuitet sa prethodnom vlašću, sa Slobodanom Miloševićem! Kako to da Amerikanci podržavaju i pomažu vam da dođete do novog ustava? Mora da postoji jednostavan razlog zbog čega je tako. Nije to zato što oni nama žele dobro, zato što žele stabilnu i sigurnu Srbiju, nego obrnuto. Oni žele Srbiju u kojoj će ponovo imati marionete kojima će diktirati na koji način i šta treba da rade. Zato su vas podržavali, verujući da je nekako moguće da ćete, posle ovog donošenja ustava, doći na izbore u decembru. Zato je to tražio američki ambasador, kako biste u izbore ušli bez hipoteke Kosova i Metohije. To je osnovni razlog. Ne treba se zavaravati. Osnovni razlog je da vam se skine hipoteka za proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije. Imali ste prilike da danas u vestima čujete da su na Kosovu i Metohiji neki poslanici tog kosovskog parlamenta već najavili da će, bez obzira na to šta će biti, ako bude ikako moguće, takozvana Skupština Kosova iMetohije proglasiti nezavisnost Kosova i Metohije. To se, otprilike, na neki način i vidi. Oseća se kojim putem Amerikanci pokušavaju da reše taj problem, jer je sada svima jasno da to ne mogu da urade jednostrano u Savetu bezbednosti i donošenjem neke nove rezolucije, jer su, gle čuda, Rusi jasno i glasno stavili do znanja da jednostranog rešenja za Kosovo i Metohiju neće biti i da će staviti veto. To su oni Rusi koje ste vi potcenjivali, od kojih ste se potpuno okrenuli prema Zapadu, verujući da tamo leži spas za Srbiju. Šta ste za ovih šest godina uradili? Ima li jednog jedinog dokumenta na osnovu kojeg je Srbija stabilnija i sigurnija da joj Kosovo i Metohija neće biti oduzeti? Postoji li bilo kakva deklaracija u Strazburu ili bilo kojoj međunarodnoj organizaciji, postoji li bilo koja zapadna država koja je jasno stavila do znanja da neće prihvatiti nezavisnost Kosova i Metohije? Gde su vam ti prijatelji? Vidite, 1. i 2. novembra, u Minsku je održano zasedanje Slovenskog parlamentarnog saveza - Rusija, Ukrajina, Belorusija, Češka, Slovačka, Srbija. Moram da vam kažem da su iz Srbije bili samo poslanici Srpske radikalne stranke. Poziv koji je stigao u Skupštinu Srbije stavljen je ad akta. Srpsku radikalnu stranku nisu ni obavestili da je taj poziv stigao. Mi smo tamo predložili rezoluciju o Kosovu i Metohiji, koja je usvojena od svih poslanika iz ovih država koje sam sada naveo, u kojoj jasno stoji da nema nametanja rešenja za Kosovo i Metohiju i da problem Kosova i Metohije može biti rešen isključivo u pregovorima sa Srbijom. Da ste vi uspeli da donesete bar neki dokument sa Zapada, ako ništa drugo, bar sa molitvenog doručka, pošto ste se utrkivali ko će pre da stigne tamo i da dobije poziv, da ste bar nešto uradili u tom pravcu, danas bi nam bilo mnogo jednostavnije. Međutim, i ovima koji su pokušavali na sve moguće načine da 25. ili već kojeg decembra izađu na izbore, za 30 dana ili nešto manje, to je potpuno jasno. Njima predizborna kampanja, suštinski, i ne treba. Oni se svi obiđu za dva-tri dana, završe predizbornu kampanju. Iskoristiće do krajnje moguće granice državnu kasu kako bi svaki dinar koji im dođe pod ruku iskoristili za svoje stranačke aktivnosti. Srpska radikalna stranka je, međutim, vodila računa o tome da je interes države Srbije na prvom mestu i sprečila vas je u tome da na izbore izađete onda kada ste planirali, verujući da ćete na tim izborima, zahvaljujući ovakvom ustavu, eventualno obmanuti građane Srbije. Zato ćemo na izbore u januaru mesecu. Što se tiče predsedničkih izbora, možemo, takođe, u januaru, ali kad predsednik da ostavku. Onda neka stane na crtu sa svima drugima, a ne da sa predsedničke funkcije poziva na crtu. Nije to korektno. Prema tome, nećemo uraditi ništa kao stranka što bi na bilo koji način umanjilo šanse države Srbije da se ne donese nijedno nepovoljno rešenje kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Uradićemo sve da zaštitimo Kosovo i Metohiju, uradićemo sve u predizbornoj kampanji da dobijemo svaki glas građana Srbije, kojima je dosta kriminala, korupcije, propasti, nezaposlenosti, ove privatizacije koju je sprovodila ova mafija, kako je ono zovu, stečajna. Znate zašto je zovu stečajna? Zato što ste na nezakonit način dovodili preduzeća u poziciju da odu u stečaj, a onda ih otkupljivali za male ili nikakve pare. Da li treba da vas podsetim na šećerane za 3 evra, na brodogradilišta, ponovo na ''Sartid'', na ''Dunav'', ili na bilo koju drugu firmu? Ima jedna stvar koju, hteli ili ne, nećete moći da zaboravite i da sakrijete. Sve to polako dolazi na videlo, čak i pod nekadašnjim vašim koalicionim prijateljima iz DOS-a, jednostavno, pred tolikim kriminalom ne mogu da se zatvore oči. Tačno je da sada kalkulišu, samo pojedince pozivaju na odgovornost, ali jednoga dana svi oni koji su kršili zakon, zloupotrebljavali funkciju, moraće da dođu pod udar zakona. Zato nam je potreban večeras ovaj zakon o sprovođenju Ustava, kako bismo došli do izbora, kako bi na izborima građani Srbije dali svoj glas. Nadam se da će posle tih izbora dobiti vlast SRS, koja će uspeti i povesti Srbiju u oporavak. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega Ljubomir Kragović. Izvolite, gospodine Krasiću.
I ovaj predlog ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije je rezultat nekog kompromisa, ali znate i sami da svaki kompromis može da se podeli na onaj dobar i onaj loš. Da je bilo političke volje, političke zrelosti, još prilikom usvajanja Ustava Republike Srbije bismo imali i tekst ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Toga nije bilo zato što je, očigledno, smišljen koncept kako da se ovo razvodni, kako da ubedimo javnost da nije pala Vlada Vojislava Koštunice, već da se zbog Ustava ide na nove izbore. Ta vlada je postigla nešto što je bio ideal još grčke demokratije. Napravila je građansku vladu, vladu u kojoj se nalaze građani, građanin Drašković, građanin Stanković, a od pre nekoliko meseci imamo i četiri bivša ministra i jednog potpredsednika. Znači, ta vlada je odavno izgubila svoj legitimitet i, naravno, sve naše vlade padaju u trećoj godini, u jesen. Novembra 2003. godine pala je vlada čiji je član bio gospodin Vlahović. Prosto sam zaprepašćen da on priča o epohalnim rezultatima svoje vlade, a pri tom zaboravlja da su decembra 2003. godine bili izbori i da je tada narod rekao kakva je ta vlada bila i kakva je ta vlast bila. I danas smo čuli potvrdu o tome kakva je Vlada Vojislava Koštunice -građanska vlada. Evo, ovi koji su za ovih mesec i po dana naučili pravopis, priznali su da danas više nisu članovi Vlade, kako reče Mlađan Dinkić, on od sutra ne ide u Ministarstvo, znači Vlada je pala. Ali, Vojislavu Koštunici to ne odgovara. Pala, pala, pišite vi u vašim memoarima da nije pala, ona je ljosnula o zemlju. E sad, ova vlada će biti poznata po grupaciji G17 plus. Po čemu? Kažite ovim profesorima na Fakultetu političkih nauka da ovu vladu posebno obrade kao nastavnu jedinicu. To je vlada koja je pala, a koja je imala prepun budžet. U istoriji nije zabeležen slučaj da je pala vlada koja je imala para, pa nije znala više šta da radi s parama. Obično takve vlade opstaju i na sledećim izborima postižu još bolje rezultate. Ova je ljosnula. E, sad, pogledajte kakva je to vlada! Pre nekoliko dana je bio u Zrenjaninu ministar Dinkić da donese neku pomoć italijanskom investitoru iz Nacionalnog investicionog programa. Pa, valjda je taj Italijan doneo pare da ih potroši ovde kod nas. Ne, ovi eksperti, što kažu "struka ispred politike", daju pare strancu da otvori radna mesta. Pa, dajte te pare našim privrednicima i oni će da otvaraju radna mesta. Imamo predsednika Republike koji je poznat po epohalnoj zamisli, pogasio je narodne kuhinje, a otvorio je narodne kancelarije. Pre neki dan se zaprepastio kako ljudi umiru od gladi. Naravno, u narodnim kancelarijama rade najbogatiji ljudi, poput onog kudravog tajkuna Đilasa. Moć manipulacije je, verujte, na izdisaju. Sada da se vratimo na ovaj ustavni zakon. Samo da podsetim prisutne i radi stenograma, pošto ne znam ko prati ovaj prenos, mi smo ipak postigli ove godine epohalni uspeh.Išli smo na promenu Ustava na ustavan način. Da vas podsetim, ovde imam neke pacijente od ranije. Od 2003. godine, Demokratska stranka je donela zakon o postupku i načinu promene Ustava Republike Srbije i tada je bila propisana obična većina; nema referenduma, nema ništa. Naravno, Ustavni sud, i onakav kakav je, morao je da konstatuje neustavnost tog zakona i da ga poništi. Vidite kako se interesantne stvari dešavaju. Dalje, danas su jako izražene traume od 5. oktobra 2000. godine. Prosto primećujem, oni koji se izvinjavaju, oni su palili ovu zgradu. Palili su zgradu i ovde su izlazili da pričaju kao - poslednji putsu ovde. Sada da se vratimo na ustavni zakon. On je neophodan. Zašto? Zato što treba da uradimo nešto kako bismo osnažili Ustav u nekom periodu kada je sasvim izvesno da ne mogu da se donesu zakoni kojima treba da se na ustavan način konstituiše sudska vlast, izvršna vlast i sve drugo što je neophodno da funkcioniše država. Zato je ustavni zakon važan i zato se on proglašava kada i Ustav, da budem precizniji, on čini sastavni deo Ustava. On konstituiše vlast i on konstituiše državu. Međutim, u našoj javnosti se problem ustavnog zakona sveo na dva datuma, kada će biti izbori za narodne poslanike i kada će biti izbori za predsednika i, eventualno, odbornike. Nije samo to materijal ustavnog zakona. Verovano ćemo ići na izbore, kako ste se dogovorili, 21. januara sledeće godine, ali bismo morali u međuvremenu da donesemo zakon o izboru narodnih poslanika. Zašto? Nemoguće je da se biramo po starom zakonu, a da se pravni status poslanika uređuje naknadno. Samo da vas podsetim na jednu odredbu Ustava Republike Srbije za koju postoji opšti konsenzus svih političkih stranaka, a to je odredba člana 102. stav 2, koja kaže: "Narodni poslanik je slobodan da, pod uslovima određenim zakonom", koji je to zakon, "neopozivo stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci na čiji predlog je izabran za narodnog poslanika". Znači, nama su potrebni izborni zakoni. Ova skupština, usvajanjem ustavnog zakona, ukoliko se danas ili sutra raspišu izbori, nije skupština koja je raspuštena. Ona mora da bude u zasedanju i da donosi neophodne zakone. Sada, po novom ustavu, mi imamo, praktično, propise koji regulišu položaj Narodne skupštine. Imamo jednu odredbu koja govori o zakonu o izboru narodnih poslanika i o prestanku mandata, drugi je zakon o Narodnoj skupštini, treći je Poslovnik. Vidite i sami, ozbiljna stvar. Oni koji su pisali ustavni zakon, kako su mogli da predvide da Ustavni sud može biti legalan ako ima dve trećine članova? Kako ste to mogli da predvidite? Čitam vaš predlog zakona. Ponudili smo naš predlog zakona. U našem predlogu zakona nema takvog rešenja, ili ga niste čitali, očigledno. Pročitajte! Rekli ste nam da do sledeće godine nećemo imati Ustavni sud, nećemo imati organ koji će da ceni ustavnost i zakonitost, nećemo imati organ koji treba da rešava ustavne žalbe i nećemo imati organ koji treba da rešava izborne sporove. To su neke, između ostalog, nove nadležnosti Ustavnog suda. Dalje, zaboravili ste na Savet guvernera. Vi ste u članu 5. naveli samo guvernera. A gde je Savet? Da ne idem dalje sa propustima koji postoje u ovom predlogu ustavnog zakona koji ste nam ponudili, naravno, pod uticajem javnosti, suočeni sa činjenicom da nemamo Vladu, da ne smemo da dozvolimo ovima iz G 17 da haraju kao što haraju, sredstvima iz Nacionalno-investicionog fonda, koja dele kao Deda Mraz. Doduše, približava se zima. Neko treba da položi račune za ona sredstva koja su utrošena tokom dopunskih izbora na lokalu, gde su Mlađa i Velja delili šakom i kapom. To neko misli da zabašuri, da sakrije, jer, navodno, neće više. Oni treba da odgovaraju za ovo što su potrošili, a za to što neće više, to ćemo tek da vidimo. Nemojte vi njih da štitite. Ima puno drugih odredaba o kojima treba ozbiljno da se priča, jer ukoliko zakon nije kvalitetan, onda je moguće da se pokrije čitav lanac predloga za ocenu ustavnosti i zakonitosti i da se dovodi u pitanje legitimitet pojedinih organa. Toga u ovom ustavnom zakonu nema, jer očigledno je neko shvatio da ovaj ustavni zakon treba da obezbedi dalju kohabitaciju i onih koji bi hteli da budu predsednici, i onih koji bi hteli da budu poslanici, i onih koji bi hteli da budu buduća vlada, i onih koji bi hteli da budu lokalna vlast. Pošto je rezultat kompromisa, verovatno će biti izglasanonom većinom koja je neophodna. Shvatite, nije ovo poslednja sednica. Mi treba da budemo i dalje u zasedanju da bismo doneli važne zakone od kojih zavisi legitimitet organa i mogućnost primene ovog ustava, zakone u skladu s ovim ustavom.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, posle njega Petar Jojić. Preostalo vreme za SRS je 28 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, želim da iskoristim ovu priliku i da građanima Srbije čestitam Ustav, a nećete se ljutiti, dame i gospodo, ako posebno čestitam novi ustav građanima Kosova i Metohije, uz poruku da Kosovo i Metohija neće biti samo ustavna norma, članovi i preambula, nego će biti sastavni i neodvojivi deo Republike Srbije, jer je to volja većine građana Republike Srbije. Ujedno je to i obaveza svih da, poštujući Ustav, poštuju i državu Srbiju, a samim tim i Kosovo i Metohiju. Ovo referendumsko izjašnjavanje je poruka većine građana Srbije svim sazivima Skupštine Republike Srbije, budućim vladama Republike Srbije, budućim predsednicima Republike Srbije. Ovo je poruka i Evropi i svetu da građani Republike Srbije žele da žive u svojoj državi, da ne pristaju ni na kakve presedane, na uslovljavanja, na ustupke. Ustupaka nema i ne može biti kada je u pitanju država Srbija i Kosovo i Metohija. Od danas, dame i gospodo, svi oni koji se zalažu za nezavisno Kosovo i Metohiju krše Ustav i moraju da odgovaraju. Svi oni koji to čine zarad krvavog novca šiptarskih separatista i terorista, nažalost, ima ih mnogo, mogu da budu sankcionisani i kažnjavani. Postavlja se pitanje koga treba da predstavljaju narodni poslanici, ministri, predsednik Vlade, države, diplomate, to interesuje one koji su ih birali, to je interesgrađana Srbije. Šta se dešava u našoj Srbiji? Trgovina mandatima narodnih poslanika, građana koji se predstavljaju kao ministri, ministara koji su u nekoj ostavci. Imamo predsednika Vlade koji sve to odobrava, imamo predsednika države koji ne želi da izgovori reč Kosovo i Metohija, a kada je izgovori, čini to teškom mukom, kao da mu je to neki teret. Dame i gospodo, Kosovo i Metohija nije teret, nije breme, nije balast, nije nešto što je izgubljeno. Kosovo i Metohija je deo Srbije i to najlepši i najdragoceniji deo Republike Srbije. Da li je referendum prošao lako i glatko? Ne. Čak je bio i u opasnosti i mislim da je prevagu da građani izađu na referendum doneo, upravo, izlazak i glasanje patrijarha Pavla, kao i pozivi Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića, jer su to ljudi kojima građani Srbije veruju, koje su poslušali i vide ih na čelu ove države. Zašto ih je narod poslušao? Upravo zato što je video daljudi koji ih pozivaju to čine zbog interesa države Srbije, zbog interesa građana Srbije, zbog budućnosti Srbije i njenih građana, a ne zbog partijskih interesa, jer se kod srpskih radikala zna da je državno i nacionalno na prvom mestu. Dame i gospodo, ružno je i tužno da predsednik Narodne skupštine RepublikeSrbije dezavuiše javnost, da maltretira narodne poslanike i građane Srbije ostavkama potpredsednika Vlade i ministara iz G17 plus. Danas smo ipak konstatovali te ostavke, a trebalo je to uraditi 1. oktobra. Danas je već svima jasno da je vreme da se ova nenarodna vlast menja. Državu Srbiju treba da predstavljaju legalno izabrani predstavnici, oni koji vole državu Srbiju, a ne građani koji zloupotrebljavaju funkcije, putuju ovom lepom zemljom, Evropom i po celom svetu, pri tome neograničeno trošeći novac poreskih obveznika, tj. građana Republike Srbije. Predstavljaju se lažno kao ministri ili ministri u ostavci i svojim delovanjem čine ne samo materijalnu, već i svaku drugu štetu, a naročito političku, i to sve na štetu države Srbije i njenih građana. Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je pozitivno jeste upravo ovaj ustav i odlazak G17 plus iz političkog života Srbije. Zašto? Zato što nam ne treba potpredsednik Vlade Republike Srbije čiji su stavovi suprotni interesima države Srbije. Zato što nam ne treba ministar finansija koji za tri godine nije nijedan jedini dinar želeo da uloži u Kosovo i Metohiju. To mi je javno priznao na sednici, kada smo govorili o Nacionalnom investicionom planu, citiram: "Nismo za ove tri godine uložili nijedan dinar, ali smo Nacionalnim investicionim planom predvideli sredstva za Kosovo i Metohiju". Da li takvi ministri treba da budu u Vladi Republike Srbije? Naravno da ne. Svi oni koji ne žele da pomognu onima koji su najugroženiji, ne treba i ne smeju nikada više da budu u Vladi Republike Srbije. Moram da vas podsetim, dame i gospodo, da građani na Kosovu i Metohiji ne mogu da gledaju ovaj prenos, ne mogu da gledaju ovo zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije. Zašto? Zato što nemaju struju, zato što su tamo neverovatne restrikcije. Pet, šest sati nema struje, pa onda jedan sat ima, i tako svakog dana. Moram da vas podsetim da šiptarski separatisti i teroristi ne miruju i da su mučki i kukavički napali našeg građanina Milorada iz sela Letnica u Kosovskom pomoravlju. Kad smo već kod Kosovskog pomoravlja, moram da kritikujem ovaj potez Vlade kada je hiljadu i sto građana ostavila bez pomoći, odnosno iznosa koji su primali mesečno, u iznosu od 5.700 dinara. Ovakva vlada ne treba građanima Kosova, a ne treba ni državi Srbiji. Zato se nadam da će na izborima, koji su već izvesni, građani Srbije izabrati nove koji će voditi Srbe u bolje sutra. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega poslanik Tomislav Nikolić. Ukupno preostalo vreme za Srpsku radikalnu stranku je 22 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je dala veliki doprinos donošenju Ustava Republike Srbije, a građani Srbije su bili svedoci da su neke političke stranke bojkotovale referendum za donošenje novog ustava. Srpska radikalna stranka je doprinela da se donese najvažniji pravni akt u našoj državi, Ustav Republike Srbije, koji predstavlja jemstvo prava i slobode. Ne bih ponavljao, ali bih želeo da podsetim da je, nakon donošenja Ustava Republike Srbije, prioritet u ovom trenutku da se večeras donose ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike. Ustavni zakon za sprovođenje Ustava mora biti primenjen što pre, kao tehničko sredstvo za donošenje brojnih zakona koji moraju biti usklađeni s najvišim pravnim aktom naše države. Jedan od najvažnijih zakona, pored ostalih, koji trebadoneti, jeste zakon o Vojsci Srbije, o srpskoj vojsci. Vojska mora biti organizovana i ojačana, a na čelo Vojske moraju doći časni, pošteni, profesionalni oficiri, da imamo ne polupismenog ministra Stankovića, nego ministra koji je završio Višu vojnu akademiju, s ocenom 9 ili 10, koji je od čina vodnika do komandanta armije ili korpusa komandovao vojskom i jedinicama. Ne trebada dozvolimo, kao što se to dogodilo, da se dovede na mesto načelnika Generalštaba Ponoš, koji nije bio ni komandir voda, a dogurao je da bude načelnik Generalštaba. Vršilac dužnosti te visoke vojne profesionalne odgovornosti je čovek koji nema ni dana komande, funkcije. To je ono što Srpska radikalna strankaneće dozvoliti. Srpski radikali se pripremaju za ove izbore. Srpski radikali se pripremaju za donošenje brojnih zakona. Doneto je u proteklom periodu oko 200 zakona i raznih propisa, ali moram reći, bio sam učesnik, kao narodni poslanik u Skupštini, dok su se donosili ti zakoni, to nisu dobri zakoni. Ti zakoni moraju da se menjaju jer nisu dobri i to se potvrdilo i time što je Skupština Republike Srbije morala posle mesec ili dva dana da menja ili dopunjava ove zakone. Kakve zakone donosi Skupština, pa se hvali većinska koalicija kako je donela brojne zakone, ako ti zakoni u primeni ne mogu da zažive? Ono na šta bih želeo posebno da skrenem pažnju, to jekorupcija i kriminal u pravosuđu. Krajnje je vreme da se, gospodo narodni poslanici, sudstvo uredi na drugačiji način nego što je to sada. Kriminala i korupcije u pravosuđu ima, pa se zbog toga moraju donositi zakoni o izboru sudija, o izboru tužilaca, o radu Visokog saveta itd, da ne bismo imali u sudu ljude koji rade kao kriminalci, one koji su podložni korupciji i kriminalu. Veliki broj nosilaca pravosudnih funkcija su časni ljudi, ali imate i tužioce koji, u svakom slučaju, ne obraćaju dovoljno pažnju na pojedine kriminalne delatnosti i na pojedine kriminalce. Za to što u sudovima imate razvijenu korupciju i leglo korupcije, najviše optužujem upravo pojedince u pravosuđu, a posebno najviše funkcionere, kao i instituciju Vrhovnog suda, zatim, tužilaštva, ministarstva i ostale institucije koje se bave ovim poslovima. Kada je u pitanju izbor sudija, ne vodi se dovoljno računa o tome ko se bira, ima li stručnosti ili nema. Ko dolazi za sudiju opštinskog, okružnog ili Vrhovnog suda? Ko će nam doći u Vrhovni sud? Ko će doći u Ustavni sud? O tome se najmanje vodi računa. Bitno je da je pravosuđe do te mere stranački orijentisano, pa su članovi stranke na vlasti nosioci i starešine pravosudnih funkcija. Zbog toga će se Srpska radikalna stranka založiti da se, pre svega, časni i pošteni ljudi u pravosuđu moraju ceniti, dobiti svoje mesto, a oni koji nisu zaslužili da budu nosioci pravosudnih funkcija, oni moraju da idu iz pravosuđa. Najbolje to potvrđuje slučaj stečajne mafije. Vidite li vi kakva je to bila organizovana zločinačka grupa i banda u sudu i u državnim organima, na očigled toliko funkcionera, ministara.Kriminal i korupcija su zaživeli u tim segmentima našeg društva, što nije dopušteno. Prema tome, dame i gospodo, ja poručujem biračima i građanima Srbije, evo šanse za srpske radikale da zaista pomognu građanima da dođu do jedne savremene pravne države, da i demokratija zaživi konačno u našoj državi, da se ne ponovi "Sablja" iz 2003. godine, kada je za mesec i po dana uhapšeno 12.500 ljudi, a njih 30 nije optuženo niti osuđeno. Da takvih slučajeva ne bi bilo, pravosuđe mora biti reformisano. Srpska radikalna strankaje spremna da, što se tiče ove institucije kao nezavisne vlasti, izvrši depolitizaciju i na taj način uvede red, da zaživi jedna nezavisna sudska grana u našoj državi. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jutros smo svima čestitali i Ustav i zakon o sprovođenju Ustava. Oni koji su mislili da mogu da prividno učestvuju u donošenju ustava i da to neće da košta i da boli, danas su osetili sve bolove učestvovanja u donošenju novog srpskog ustava. Želim im da te rane brzo prebole. Građanima Srbije želim da što pre sprovedemo Ustav. Ako to znači da donesemo nove zakone, mada opoziciona stranka, Srpska radikalna stranka će učestvovati u donošenju svih zakona kojima se sprovodi Ustav. U želji da skratim ovu diskusiju, svima nam je priče već preko glave, onima koji su nas izazivali na crtu kažem - od jutros je SRS na crti svima koji žele sa njom da se takmiče. Interes Srbije je da u januaru održimo parlamentarne izbore, a posle toga, u razumnom roku, što pre održimo predsedničke, pokrajinske i lokalne izbore. Interes Srbije je za nas važniji od stranačkog interesa i to vam govorim u dva sata noću kad građani Srbije ne gledaju prenos. Govorim vam to kao ozbiljnim ljudima. Računam sebe kao ozbiljnog čoveka. Interese države smo dužni svi da poštujemo i da sprovedemo. Predsedniku Vlade poručujem da zaboravi da je predsednik vlade onog momenta kad budu raspisani izbori, ministrima da zaborave da su ministri. Siđite na zemlju, među običan svet, da idemo u kampanju sa istih pozicija i kako nam narod bude presudio tako će nam biti. Predsedniku Republike poručujem da izuje cipele dva broja veće. Nisu mu stajale dobro. Ako želi ravnopravne izbore, vrlo dobro zna kako se dolazi do ravnopravnih izbora, a pobedićemo ga i ako bude koristio predsedničku funkciju za izbore. Građanima Srbije poručujem da je ovo bila poslednja vlada koja se nije izborila protiv kriminala, mita i korupcije. Građanima Srbije poručujem da o njihovoj sudbini, posle sledećih izbora, neće više odlučivati ni Rusija, ni Amerika, već sami građani Srbije. Svima vama želim uspeh na izborima, onoliko koliko vam mesta ostane posle pobede SRS.
Hvala vam, gospodine Nikoliću. Drago mi je da smo svi u ovako dobrom raspoloženju. Vidite kako je dobro kada međusobno razmenimo dobra pravila. Jedno od pravila koje smo u prethodnoj zgradi imali jeste da kad vidite papir - podignite ga, jel tako? To je pravilo koje je još Nikola Pašić rekao. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili neko ko još nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne) Pre nego što zaključim jedinstven pretres, pitam da li predstavnik predlagača, dr Zoran Lončar, ministar za lokalnu i državnu samoupravu, želi da da završnu reč? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pri kraju smo večerašnje rasprave. Ona je pokazala koliko u našem političkom životu nije lako učiniti ono što je večeras pred vama, postići politički kompromis kojim ćete, nadam se, posle ovog glasanja, kao što je najavljeno, dati podršku Vladinom predlogu ustavnog zakona za sprovođenje Ustava, sa ovih nekoliko amandmana koji su prethodno, na Odboru za ustavna pitanja, dogovoreni da budu usvojeni. Meni na kraju ostaje da vam zahvalim, da konstatujem da večerašnjim činom omogućavamo sprovođenje Ustava, ustavan život, i otvaramo širom vrata novoj budućnosti Srbije. Tu budućnost Srbije trebalo bi da zajednički gradimo nakon izbornih ciklusa koji nas očekuju. Još jednom, u ime Vlade Srbije, zahvaljujemi čestitam vam na Ustavu i na ustavnom zakonu.
Hvala. Da li želi reč predsednik Odbora za ustavna pitanja? (Ne) Zaključujem jedinstven pretres. Pošto smo obavili pretres i pošto je ovo sednica sa jedinstvenim pretresom, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Pre odlučivanja o amandmanima, molim stručne službe da provere da li postoji kvorum. Moj posao je da nikome ne verujem na reč, nego da proveravam prema činjenicama, to smo pokazali nekoliko puta. Trenutno je prisutno 235 narodnih poslanika, te možemo da počnemo glasanje. Prvo izjašnjavanje o amandmanima, član 3. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Odbor za ustavna pitanja nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Ko je za? (27) Ko je protiv? (153) Ko je uzdržan? (Niko) Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Odbor za ustavna pitanja nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Ko je za? (28) Ko je protiv? (170) Ko je uzdržan? (Niko) Konstatujem da amandman na član 5. nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, a pre prelaska na odlučivanje o Predlogu zakona u celini, podsećam vas da, saglasno članu 134. stav 2. Ustava republike Srbije, Narodna skupština o Predlogu ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije odlučuje dvotrećinskom većinom od ukupnog broja narodnih poslanika. Doneti Ustavni zakon proglašava Narodna skupština i on stupa na snagu istovremeno s promenom ustava. Stavljam na glasanje Predlog ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Ko je za? (210) Ko je protiv? (22) Ko je uzdržan? (Niko) Konstatujem da je Narodna skupština, dvotrećinskom većinom glasova, sa 210 glasova za i 22 glasa protiv, donela Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Pošto smo doneli Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije, na osnovu člana 134. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština Republike Srbije, danas, 10. novembra u 02,20 časova, proglašava Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije koji je donela na Drugoj posebnoj sednici u 2006. godini, održanoj od 8. do 10. novembra 2006. godine, čime je konačno stvorena mogućnost da Ustav, koji su građani potvrdili na referendumu 28. i 29. oktobra 2006. godine, počne da se primenjuje u ovom času proglašenja. To znači, počelo je da svanjava nad Srbijom. Hvala. Zaključujem Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Doviđenja.