Uvažena predsednice, drage kolege narodni poslanici, imam dva pitanja vezano za Ministarstvo poljoprivrede, odnosno za ministarku poljoprivrede. Prvo pitanje se odnosi na subvencije, odnosno povraćaj u poljoprivredi. Prošle godine Narodna skupština je donela Zakon o podsticajima primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji i ono što mene interesuje je posebna stavka povraćaj. Šta se na to odnosi? Povraćaj se odnosi na ljude koji imaju registrovana poljoprivredna gazdinstva, odnosno za nosioce registrovanih gazdinstava koji su kupovali u toku ove kalendarske godine poljoprivredne mašine, traktore i priključnu mehanizaciju, i koji su podizali plastenike, kao i kupovali opremu za navodnjavanje. Šta to konkretno znači? U uredbi koju je donelo Ministarstvo poljoprivrede kaže se da svi oni koji su navedena dobra pribavljali i predmete kupovali mogu da podnesu zahteve za delimičan povraćaj tih sredstava od 1. januara do kraja oktobra meseca 2014. godine. Moje pitanje za ministarku poljoprivrede se odnosi – koliko je ukupno poljoprivrednih registrovanih gazdinstava podnelo zahteve i koliko je do sada tih sredstava isplaćeno? Imamo podatke da su ta sredstva limitirana, odnosno ograničena u budžetu za 2014. godinu. Zbog toga me interesuje, sa današnjim danom, koliko je isplaćeno zahteva, koliko je pojedinačno najveći iznos isplaćen po jednom zahtevu za povraćaj, ne za sve subvencije? Još jednom, pitanje je – koliko je ukupno registrovanih gazdinstava podnelo zahtev? Drugo pitanje se odnosi na istu ministarku. Svi smo ovih dana svedoci jedne dosta neprijatne priče koja nas je sve iznenadila kroz medije, a tiče se toga da li je limun u srpskim prodavnicama i na pijacama ispravan za ishranu? Ministarka se oglasila jednom kratkom izjavom gde je rekla da je limun ispravan za ishranu, ali mene interesuje i ovo je samo povod da i srpska javnost dobije jasnu informaciju ko je taj koji kontroliše uvoz južnog voća, pre svega na srpsko tržište? Lično sam bio svedok da je u hrvatskim veleprodajama i marketima, gde stoji limun iz Turske, jasno i glasno napisano velikim slovima da kora tog limuna nije za ljudsku ishranu. Poučen tim primerom, pitam ministarsku poljoprivrede – koje su referentne laboratorije u Srbiji, gde svaki potrošač, svaki građanin Republike Srbije može da odnese uzorak bilo limuna, bilo kojeg drugog južnog voća i da dobije jasnu informaciju da li je to za ljudsku ishranu? Svi smo konzumenti i imamo, naravno, malu decu koja to konzumiraju i hoćemo jasno i glasno da znamo da li je to za ljudsku upotrebu ili nije, da se već jednom jasno sazna i dozna i da srpska javnost zna koje su te referentne laboratorije koje jasno treba da preseku da li nešto može da ide na tržište ili nešto ne može da ide na tržište. Treće pitanje je takođe vezano za ministarku poljoprivrede. Da li će Ministarstvo u toku ove godine, do kraja ove kalendarske 2014. godine, doneti uredbu ili zaključak da će se lokalnim samoupravama jasno reći na koji način će se i da li će se davati olakšice na porez na dohodak od poljoprivrede, koji se privi put ove godine primenjuje po novim stopama, odnosno po tržišnoj vrednosti zemlje, a ne, kao što je to bilo ranije, po katastarskoj vrednosti? Sada su te cifre mnogostruko veće. Pošto znamo da je ova godina bila vrlo teška za poljoprivrednu proizvodnju zbog svega što je pratilo, i elementarne nepogode, i poplave, i sve ostalo, pitam da li će Ministarstvo poljoprivrede, da ne bi lokalne samouprave išle od jedne do druge, jedne imale niže, druge imale više stope, a susedne su opštine u pitanju, pitam još jednom ministarku poljoprivrede da li će Vlada, odnosno resorno ministarstvo izaći ili sa zaključkom ili sa jednom uredbom, gde će tu uredbu poslati cirkularno-lokalnim samoupravama i da se jedna stopa primenjuje za sve opštine? Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima magistar Aleksandra Jerkov.
Hvala vam, gospođo predsednice. Uvažene kolege, moje pitanje je postavljeno zbog nečega što je nama juče ministar zdravlja rekao, a to nije prvi put da on to u ovoj Skupštini izgovara. Naime, on se nama tako poverio da on pronalazi načina da zaobiđe Zakon o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru. On je rekao da nije tačno da se ne zapošljavaju ljudi, da on lekare zapošljava, što zapravo znači, i to je i objasnio, da postoji komisija koja donosi odluku da li neko može da se zaposli. Sada me interesuje, uopšte nas iz DS, pa postavljamo pitanje Vladi – koliko je ljudi zaposleno u javnom sektoru i javnim preduzećima od stupanja na snagu Zakona o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru? Jer, ono što je ministar rekao zapravo znači da zapošljavanja i dalje ima, samo da je taj postupak sada netransparentan, zato što se ljudi ne zapošljavaju onako kako su se zapošljavali na javnim konkursima, nego preko nekakvih raznih komisija. Odmah da budem jasna, uopšte nije problem zapošljavanje lekara. Problem je u tome što, recimo, u Novom Sadu od 78 ljudi, koje je SNS predložila za odbornike u Skupštini grada Novog Sada, 52 je od izbora zaposleno u novosadskim javnim preduzećima. Mi smo u rebalansu budžeta, koji smo imali prilike da usvojimo u ovoj Skupštini, videli da je masa plata za zaposlene u javnim preduzećima i javnom sektoru povećana, iako su pojedinačne plate smanjene, iz čega možemo samo zaključivati da je broj tih ljudi kojima se te plate isplaćuju veći nego što je bio ranije. Kao što nije problem zapošljavanje lekara, nego zapošljavanje stranačkih kadrova, isto tako nisu problem ni plate lekara, ni plate profesora, nego su problem plate u javnom preduzeću, recimo, „Koridori Srbije“, gde je broj zaposlenih prošle godine povećan za 50%, a prosečna plata je 144.000 dinara. To nas sve dovodi do zaključka da ono što se radi je čist marketing, kao što je, kao što vidimo, i Zakon o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru bio čist marketing, jer to je najlakše – smanjiti svima plate 10%, jedna vrlo lagodna pozicija, samo je problem u tome što se time ne ostvaruje nikakva ušteda. Drugo moje pitanje se odnosi na nešto o čemu smo već govorili, a to je angažovanje izvesne lobističke agencije „Bel Potindžer“. Moje pitanje je upućeno Vladi Republike Srbije – da li je i protiv koga je podnela krivičnu prijavu u toj agenciji, s obzirom na to da smo mi, nakon objave Vlade da ona sa tom agencijom nema nikakav aranžman, imali prilike da vidimo pozivnicu za jedan događaj u Londonu, na kojoj ta agencija u ime Vlade Republike Srbije poziva zainteresovane kompanije, sa sve potpisom predsednika Vlade Aleksandra Vučića? Ukoliko je istina to što Vlada kaže, to bi značilo da ta agencija neovlašćeno koristi potpis predsednika da poziva investitore i razne firme na događaj na kom lažno najavljuje da će prisustvovati članovi Vlade, a među njima i ministarka Zorana Mihajlović i još mnogi drugi članovi Vlade. Očekujemo da je u tom slučaju Vlada Republike Srbije podnela krivičnu prijavu protiv nekoga ko na takav način zloupotrebljava ime, potpis predsednika Vlade Aleksandra Vučića, osim ukoliko opet nije došlo do neke krađe identiteta. Znate kako je to sa tim ličnim kartama, možda je neko u ime Vlade lažno sklopio ugovor sa tom agencijom, a da agencija ne zna da to nije predsednik Vlade. Tako da, prvo pitanje je - koliko je ljudi zaposleno u javnim preduzećima od momenta stupanja na snagu Zakona o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru, a drugo – protiv koga je u firmi „Bel Potindžer“ Vlada Republike Srbije podnela krivičnu prijavu zbog lažnog predstavljanja da ta firma ima ugovor sa Vladom Republike Srbije? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Pošto u danima i nedeljama, mesecima iza nas, a verujem da će tako biti i u danima i nedeljama ispred nas, nastavlja se ta saga ili sapunica koja se zove pokrajinska Vlada u režiji Bojana Pajtića, zbog toga je javnost bila zasipana različitim informacijama, različitim porukama. Svedoci smo nekih neprincipijelnih i u politici, ali neutemeljenih, ali utemeljenih u ekonomiji koalicija između Bojana Pajtića, DS i SRS, recimo, kao i nekih drugih stranaka. Zbog toga imam pitanje za ministra unutrašnjih poslova, gospodina Nebojšu Stefanovića i poziv pošto sumnja postoji ne samo od strane SNS, već od strane i stranaka koje su u ovom trenutku i koje podržavaju Bojana Pajtića da zadrži vlast u Vojvodini sa 6% podrške građana Vojvodine, što je protiv svih demokratskih načela i principa, da utvrdi da li je 3. novembra i u danima pred 3. novembar bilo elemenata, primanja i davanja mita? Da li je bilo elemenata, finansijskih elemenata koju su omogućili da Bojan Pajtić preživi u političkom smislu, u smislu vlasti u Vojvodini, da preživi još jedan dan? Imam pitanje za ministra unutrašnjih poslova, gospodina Nebojšu Stefanovića, da nas obavesti, da nas izvesti da Narodnu skupštinu, ali i javnost i u Vojvodini i u ostatku Srbije obavesti, dokle se stiglo sa istragama vezanim za Razvojnu banku Vojvodine? Znamo da je šteta koju je ta banka napravila u milijardama dinara. Da je banka otpisala potraživanja koja ne može da naplati u iznosu od 6,51 milijarda, da na to treba dodati 486 miliona dinara kamate, da je Razvojna banka uz Agro banku i Privrednu banku Beograd progutala 20,8 milijardi dinara poreskih obveznika. Bili smo prisutni, da su se i ovoj Narodnoj skupštini zakonom, su se ti dugovi tamponirali, vraćali, dokapitalizovali da bi se opet kroz sumnjive kredite pojedinaca uz političko pokroviteljstvo Bojana Pajtića, AP Vojvodine i DS ponovo gubila kroz neke različite sifone ili one stvari o kojima je pričao moj uvaženi kolega gospodin Aleksandar Martinović. Takođe, još jedno pitanje imam za ministarku gospođu Kori Udovički,pitanje glasi – koliko je funkcionalna Vlada AP Vojvodine? Koliko je funkcionalna i koliko uspeva da radi svoj posao? Koliko uspeva da radi u interesu građana Vojvodine, a koliko vremena provodi u pravljenju tog magičnog broja 61, 62 i 63? Koliko se bavi pregrupisavanjem poslanika pokrajinskih, a koliko svojim poslom? Kako će se doneti sve naredne odluke na budućim skupštinama AP Vojvodine? Da li će i one biti produkt trgovine, da li će i one biti produkt, kako kaže moj uvaženi kolega Atlagić, trange frange, da li će na taj način, štetu od zadržavanja na vlasti Bojana Pajtića sa celih 6% podrške građana Vojvodine. Da li će se plaćati ponovo iz budžeta, iz nekih različitih fondova za razvoj Vojvodine, iz nekih drugih razvojnih banaka, iz Tesla banke, radnim mestima i svim onim stvarima sa kojima se do sada režim Bojana Pajtića održavao u Novom Sadu i u AP Vojvodine? I koliko će to građane Vojvodine ubuduće koštati? Hvala vam.
Da li se još neko od predsednika, odnosno od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Momo Čolaković, Konstantin Arsenović i Olgica Batić. Nastavljamo sa radom i prelazimo na načelni pretres o 7. tački dnevnog rada – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O FINANSIRANjU POLITIČKIH AKTIVNOSTI Primili ste Predlog zakona koji je podnela grupa od 128 narodnih poslanika poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pre otvaranja načelnog pretres podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe ukoliko to nisu već učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopuna Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Pitam da li predstavnik predlagača narodni poslanik Zoran Babić, želireč? (Da.)
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, Zakonom o finansiranju političkih aktivnosti, važeći Zakon o finansiranju političkih aktivnosti usvojen je u Narodnoj skupštini Republike Srbije 2011. godine. Donesen je i usvojen u jednoj drugoj atmosferi, sa jednom drugom i drugačijom skupštinskom većinom. Donesen je nakon rada radne grupe, nakon javne rasprave. Donesen je kao produkt rada radne grupe u kojoj ne samo da nije učestvovala, već SNS i predstavnici SNS iako parlamentarne političke stranke, nije ni bila pozvana da učestvuje. Godina 2011. je godina kada se Srbija već uveliko nalazila u epicentru svetske ekonomske krize. Kada je zbog inertnosti tadašnje Vlade, neznanja, nemogućnosti da se odgovori na tu svetsku ekonomsku krizu osim što su slate poruke koje su zbunjivale građane Srbije da smo mi izašli iz krize, ali da to naši građani neće osetiti ili da je kriza naša šansa ili da nas kriza neće dotaći. Kriza nas je bogami ne samo dotakla, nego propustila kroz mašinu kao da je za mlevenje mesa. U takvoj atmosferi je napravljen zakon čija je glavna karakteristika bila da za finansiranje političkih aktivnosti, za finansiranje političkih stranaka, odlazi 0,15% rashodne strane budžeta. Rashodna strana budžeta su i svi oni krediti koje je tadašnja Vlada uzimala, radila infrastrukturne objekte, radila neke druge objekte, ali je po mišljenju SNS u najmanju ruku bezobrazno da se krediti uzimaju, a znamo dobro iz rasprave o javnim finansijama, znamo dobro pod kakvim okolnostima i kakvim uslovima su ti krediti podizani. Da je za četiri godine od 2008. godine do 2012. godine za 25 puta, porasle su obaveze budžeta prema kamatama i da ćemo mi samo naredne godine u budžetu za 2015. godinu morati da predvidimo jednu milijardu sredstava od budžeta za plaćanje i vraćanje, odnosno samo za plaćanje kamata na kredite koje ova Vlada ni SNS, nisu ni uzele, ni potrošile. Sa druge strane, političke stranke, ako ćemo zaista realno gledati i pogledati se svi u ogledalo, sve političke stranke nemaju tu podršku i nemaju tu snagu u našem društvu, kako bi svi mi želeli da imaju. Da li zbog zatvorenosti, da li zbog nekih netransparentnih procesa u kojima svi funkcionišemo, ali je način i želja SNS da kroz ove izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, vratimo bar jedan deo ugleda koji političke strane imaju u našem društvu i da pokažemo i pošaljemo jasnu poruku suživota sa građanima koji su nas ovde poslali, da pošaljemo jasnu poruku da umesto bilborda i plakata i tribina i mitinga mnogo je značajnije da se u Srbiji grade škole, da se grade putevi, da ozdravimo naše javne finansije koje je delom svetska ekonomska kriza a delom nemarnost ljudi koji su vodili vlade i vodili ovu državu u prošlosti i doprinele. Zakon koji je predložila poslanička grupa SNS odnosi se na izmenu nekoliko značajnih delova zakona. Ona podrazumeva da političke stranke imaju pravo kupovine nepokretnosti, nekretnina i sredstava iz javnih finansija. Šta to znači i šta je želja predlagača, šta je želja SNS? Da iza delovanja političkih stranaka ne ostanu samo politička dela, ne ostane ono što smo uradili, iza svih nas koji se bavimo politikom, a u politici su ljudi potrošni, dođu neki novi, neki mlađi, neki pametniji ljudi naslede nas tu i to je jedan sasvim normalan demokratski proces. Želja SNS je da u tim nekretninama koje ćemo moći svi i koji svi imaju pravo da kupe ili da naprave, da napravimo edukativne centre, da napravimo centre gde će se mladi ljudi učiti politici, edukovati, vežbati, da postanu bolji nego što smo mi, da postanu efikasniji, da ovu državu u budućnosti vode kvalitetnije i bolje, da se uče i na dobrim stvarima koje smo radili, ali i da se uče na našim greškama. Mislim da je za teko nešto neophodno promeniti dosadašnji član 11. Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Sa druge strane, svi ljudi koji se nalaze u ovoj sali, svi ljudi koji se bave politikom, vode opštinske, gradske odbore, vode stranke, znaju koliko je teško biti podstanar, imati neke zakupe prostora, koliko puta smo se suočili sa nekim dugovanjima. Na ovaj način daje se prostor da političke stranke za svoje funkcionisanje, ne za privatno funkcionisanje, nikoga ko vodi opštinski, gradski odbor ili stranku, već za funkcionisanje stranaka, lakše funkcionisanje stranaka obezbedimo prostor za buduće generacije, za buduće ljude i za njihovo efikasnije i bolje bavljenje politikom. Naravno, menja se i član 19. i možda ćemo oko toga voditi najviše polemike danas ovde. Taj član 19. se menja na taj način što se sredstva za finansiranje redovnog rada političkih subjekata koriste se i za finansiranje troškova izborne kampanje, što je najvažnije u skladu sa ovim zakonom. Šta to znači? Nema permanentnih i stalnih kampanja, nema bombardovanja bilbordima ili plakatima. Sredstva iz javnih finansija mogu da se koriste za kampanje, ali onda kada se izbori raspišu, ne danas, ne sutra, već za tri-tri i po godine, kada se budu raspisali izbori ili nešto ranije prilikom raspisivanje lokalnih izbora. Ono što je najvažnije, menjaju se članovi 16. i član 20. i to je glavna poruka i glavna poenta ove izmene zakona. U članu 16. procenat 0,150 zamenjuje se procentom 0,105, a reč „rashoda“ zamenjuje se rečima „poreskih prihoda“. Šta to znači? Neka druga skupštinska većina i Demokratska stranka koja je činila okosnicu te skupštinske većine onda kada je bila najveća, najmoćnija, onda kada je mogla da ode u „Razvojnu banku“ i da dobije, dva, tri, pet miliona evra na časnu reč, naravno uz političku podršku i naravno uz vođenje i uz odlazak tamo, pretpostavljam sa Dušanom Elezovićem ili sa sličnim funkcionerima DS, menjala je zakon na taj način što se 0,15% obračunavao sa rashodne strane budžeta. To je bilo nedopustivo da se za finansiranje političkih stranaka i ono što ide iz budžeta i od svih građana Republike Srbije, da odlazi čak i od onih sredstava koja su kreditne obaveze Republike Srbije, od kredita koje smo uzimali, a znamo da je to bilo vreme kada su se ti krediti uzimali svakodnevno. Promena je nastala ne sada. Promena je nastala promenom vlasti u Srbiji 2012. godine kada smo na osnovu Zakona o budžetskom sistemu tih 0,15% obračunavali sa prihodne strane budžeta i to od poreskih, odnosno menja se budžet, kojima se uzima za osnovicu rashode, kojim se finansiraju iz poreskih prihoda, odnosno poreski prihodi su osnovica obračuna sredstava kojima se finansiraju političke aktivnosti i političke stranke. Na ovaj način, mi bar što se tiče osnovice, usklađujemo se sa Zakonom o budžetskom sistemu, s time kao što smo i obećali, kao što je obećala i najavila SNS, smanjujemo stopu. Smanjujemo stopu za 30% odnosno sa 0,150% za redovno finansiranje, odnosno sa 0,1% za izborne kampanje, smanjuje se na 0,105% odnosno 0,07% za izborne kampanje. Na taj način želimo da više sredstava ostane u budžetu, da se više sredstava koristi za korisnije, efikasnije stvari, da se više sredstava koristi za oživljavanje i ozdravljivanje javnih finansija, da više sredstava ostane u budžetu za izgradnju porodilišta, bolnica, vrtića, škola, puteva, svega onoga što čini život u Srbiji, a na ovaj način, na način što smo poresku osnovicu prebacili sa rashodne strane koja je uvek najsigurniju, na prihodnu stranu odnosno na poreski prihod, biće nam motiv da se borimo da ova država ima što više poreskih prihoda, da ne zabadamo glavu u pesak, kao što je to bilo u prošlosti, pa se samo jednoj kompaniji Marka Miškovića, nije ni utvrdila poreska osnovica. Recimo, pa se nekim ljudima, kako se to sada elegantnije zove, vlasnicima krupnog kapitala, više nisu tajkuni, sada su vlasnici krupnog kapitala, dozvoljavalo da maltene taj porez i zastari, ali ova Vlada je i od gospodina Rankovića Peconija, naplatila 8 miliona evra, kako je i rekao gospodin Aleksandar Vučić ovde, 8 miliona evra na ime poreza. Borimo se sa svima drugima. „Luka Beograd“ za šest meseci je naplaćeno četiri puta više sredstava nego u protekle četiri godine zajedno. Ovo je motiv da više ne okrećemo glavu na drugu stranu kada nam daju robu bez fiskalnog računa ili kada gledamo kako se neke stvari rade a porez je utajen. Zbog toga tražim i očekujem podršku, ne samo poslaničke grupe SNS koja potpisima podržava ovaj predlog zakona, očekujem podršku svih odgovornih ljudi, koalicionih partnera SNS, očekujem podršku i svih narodnih poslanika, jer mislim da nam je tačka spajanja svih naših politika ozdravljenje javnih finansija, bolji život građana Republike Srbije, više investicija, više radnih mesta, a manje za političke stranke. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, gospodine Babiću, zakon koji ste predložili mislim da je apsolutno na mestu i, što se tiče poslaničke grupe Jedinstvene Srbije, našu podršku ćete svakako o ovom zakonu imati. Možda smo trebali samo ovo da radimo nekim obrnutim redom. Možda smo ovo trebali da stavimo na početku svih ovih krupnih koraka koji smo i do sada preduzeli, ali, u svakom slučaju, nije kasno da ovo stigne na dnevni red zato što znam da će ovo stupiti na snagu odmah. Ovo su stvari koje možda ne trebamo da obrazlažemo sa puno pompe. Ja sam imao potrebu samo da izađem i da vam kažem da računate na podršku Jedinstvene Srbije. Kad kažem ne treba sa puno pompe i komentara ovo sve raditi, to je zato što donosimo jedan zakon koji apsolutno ima smisla i kada uradite nešto od čega se lično odričete, to ne treba da se stavlja u prvi plan. To treba, onako, da ostane negde u senci, ali da svi znaju da smo u ovim merama reforme i mi preuzeli određene korake. Kada je u pitanju izmena člana u istom zakonu koji se odnosi na trošenje novca u periodu neke kampanje, ovde ste to fino obrazložili i jasno je da je vaša intencija da se kampanja vodi u vreme izbora, da se kampanja ne vodi čitave godine. Kada je u pitanju poslanička grupa Jedinstvene Srbije i naš predsednik, mi smo se uvek i zalagali da u kampanje ne idemo sa bilbordima, kako ste malopre rekli, i sa posterima, nego da idemo sa rezultatima i sa delima koja se nalaze iza nas i koja smo ostvarili u nekom našem radu, tako da i kada je u pitanju izmena ovog člana, mi je svakako podržavamo. Ono našta hoću da iskoristim priliku još jedanput da skrenem pažnju, nije prvi put, imao sam priliku ovo da pričam ispred ministara koji su obrazlagali neke svoje zakone, je situacija da, koliko god mi ovde štedimo ili se trudimo da donosimo zakone koji će svakako ići kao podrška u pravcu ovih naših reformi, moramo svi zajedno da utičemo, pre svega, na direktore javnih preduzeća i na vršioce lokalnih vlasti. Zakon o javnim nabavkama, koji je transparentniji od onog koji je ranije bio na snazi, svakako je mnoge stvari doveo u red, ali i dalje postoji ono što ljudi koji sprovode tu izvršnu vlast oslikavaju u nekom svom moralu i nekoj svojoj etici. Zato pozivam pre svega vas kao najveću i najodgovorniju stranku u ovom parlamentu da skrenete pažnju tim ljudima. To isto ćemo učiniti mi gde imamo mogućnosti, a onda u zbiru svih ovih ušteda koje pravimo, evidentno je da ćemo u budžetu da pokažemo neki, hajde da kažem, neočekivani rashod i, ako ništa drugo, stvari koje smo uštedeli očekujemo da će se potrošiti na pravi način. Još jedanput kažem, poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržaće ovaj vaš zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na samom početku da naglasim da će poslanička grupa Socijaldemokratske partije podržati ove izmene zakona. Razloga za to je veoma mnogo. Ako svi delovi ovog društva štede, ako štede zaposleni u javnim preduzećima, ako štede penzioneri, tada političke partije kao deo društva takođe moraju da daju svoj doprinos. Ovog puta političke partije zaista daju i to veoma veliki doprinos. Za redovan rad političkih stranka smanjuje se 30%. Ako se uzme da iz rashodne strane idemo u prihodnu stranu, tu će biti negde orijentaciono još 5%. Za redovne političke kampanje smanjivanje je znatno veće, 70%. To moramo naglasiti iz proste činjenice da građani Srbije moraju da znaju da se za finansiranje političkih partija iz budžeta izdvaja 1,9 milijardi dinara, bar toliko stoji u rebalansu za ovu 2014. godinu. Ne mnogo velika, ali za siromašnu Srbiju, ne ni mala sredstva. Treba štedeti tamo gde je moguće. Odmah da vam kažem, Socijaldemokratska partija je privržena demokratiji. Mi znamo da demokratija nije idealan sistem, ali je najbolji koji znamo. Isto tako, znamo da demokratija veoma košta. To moramo da znamo i toga moramo biti svesni. Upravo pošto demokratija ima svoju cenu, tu cenu moramo prilagoditi i činjenici u kom stanju se nalazi ekonomija države Srbije. Moramo primeriti i finansiranje političkih partija u skladu sa ekonomskom moći države Srbije, a isto tako i bruto društvenog proizvoda, jer vi ne možete imati dobro školstvo, dobro zdravstvo, partije koje će biti bogate ako imate siromašnu državu. Dakle, svi se moraju primeriti ekonomskoj moći države. Socijaldemokrtaska partija je imala do sada i imaće verovatno u buduće skromna finansijska sredstva. Mi nismo se bahatili i nismo imali glamurozne konvencije. Zamislite da pravite glamurozne konvencije sa mnogo sjaja i šljaštenja u jednoj siromašnoj zemlji gde se ljudi bore da prežive? Mi želimo i insistiramo da se sve prilagodi ekonomskoj moći države u kojoj se nalazimo. Isto tako znamo da se demokratija može razvijati i činjenicom radom svih aktivista, finansiranjem svakog pojedinca. Socijaldemokratska partija nema velikih finansijera. Finansiramo se iz sopstvenih sredstava činjenicom da sami, boreći se za svoju ideju, to plaćamo iz svog džepa. Zato mi nikom ništa i ne dugujemo i nikom ne polažemo račune. Ja bih želeo još nešto da kažem. Postoji siva zona u finansiranju političkih partija. To je ono što moramo da imamo transparentno, javna. Ta siva zona je aktuelna i ovih dana. Vidite mnogo ljudi koji uveče kada legnu su članovi jedne stranke, a ujutru, probude se, i već su članovi druge stranke. Često u toku noći dobiju neku novu ideju ili se prosvetle ili odsanjaju neki san. Ja mislim da upravo ti koji sanjaju neki san i prelete u druge političke stranke su učinili zbog određenih finansijskih davanja i dobijanja, a to su oni koji dobijaju ta sredstava iz sive zone. Zato se Socijaldemokratska partija zalaže da imamo jasnost, transparentnost u finansiranju političkih partija. To je jedan od načina da ovo društvo, da ovaj sistem, da Srbija izađe iz jedne opasne zone, korupcije, s kojom se borimo, ali koja je još uvek izražena u velikoj meri. Dajući podršku ovom zakonu, Socijaldemokratska partija ostaje deo društva u Srbiji koja ulazi u reforme, a koja je spremna i da sama podnese teret svih ovih reformi koji će u ovom trenutku biti takav kakav jeste. Socijaldemokratska partija će u danu za glasanje glasati za izmene i dopune ovog zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, kolege poslanici, čuli smo u izlaganju kolege Babića, koji je ovlašćen da ispred grupe poslanika Srpske napredne stranke predloži danas ovaj zakon, odnosno da ga obrazloži, puno lepih reči, dobrih namera, plemenitosti, brige za građane Srbije. Problem je što takve reči slušamo svakodnevno kod donošenja svih zakona, ali realnost u Srbiji je drugačija. Slušali smo kako ćemo sprovoditi reforme koje će poboljšati uslove poslovanja, dovesti strane investicije. Za rezultat imamo da je Svetska banka Srbiju pomerila sa 77. na 91. mesto po uslovima poslovanja i da stranih investicija u Srbiji danas ima manje nego u prethodnim godinama. Slušali smo kako se ovde donose najbolji medijski zakoni, usaglašeni sa Evropskom komisijom u Briselu, a kao rezultat imamo zavođenje medijskog mraka, ukidanje pojedinih emisija, cenzuru i razne druge stvari o kojima se govori danas isto u ovoj Skupštini u jednoj drugoj sali. Imali smo tokom kampanje i u ekspozeu izraženu veliku brigu o penzionerima od strane predsednika Srpske napredne stranke, koji je u kampanji, kada su mu trebali glasovi, govorio da penzije neće biti smanjivane, a u ekspozeu je rekao da će biti poslednja mera koju će Vlada uraditi. Kao rezultat imao toda prvo na koga je Vlada udarila bili su penzioneri. Tako je i danas. Ovaj zakon se obrazlaže željom za štednjom, kako će ovopoboljšati ugled stranaka i kako će građani posle ovoga više ceniti političke stranke. Mislim da će vreme pokazati da je prava namera predlagača ovog zakona suprotna, da je namera da se ugase političke stranke u Srbiji, da se onemogući legalan, transparentan rad političkih stranaka u Srbiji, jer ovoliko smanjenje sve stranke, osim možda SNS, neće osetiti u svom redovnom finansiranju. Zašto ovo govorim? Srpska napredna stranka danas iz budžeta dobija preko 49 miliona dinara mesečno. Za redovan rad stranke veličine kakva je SNS u Srbiji, to vam odgovorno tvrdim, ne treba vam mesečno više od 22, 23 miliona, da platite prostorije u svakoj opštini ili gadu u Srbiji, da platite zaposlene u stranci koji rade, da platite sve račune za komunalije, da platite odlazak funkcionera na putovanja, ako oni to ne rade helikopterima, kao što smo imali priliku da gledamo u kampanji, kako ministri helikopterima odlaze na predizborne skupove, ne treba vam više od 22, 23 miliona. Ovim smanjenjem, ako se usvoji, SNS dobijaće nešto više od 30, 33 miliona dinara mesečno. Znači, više će im ostati svakog meseca 10 miliona. Mislim da je SNS našla i način kako da te pare iskoristi i predlaže u ovom zakonu da se ukine zabrana kupovine nekretnina iz sredstava koja se dobijaju iz javnih finansija. Čuli smo da je namera da se otvaraju edukativni centri ili ne znam šta pri strankama. To jeste jedna lepa ideja. Ali, pitam – koja će druga stranka u Srbiji moći to da radi? Koja stranka sa sredstvima koja dobije može da plati osnovne troškove? Koja stranka nema dugove iz kampanje koje mora da servisira praktično do narednih izbora? Ova izmena zakona nije došla slučajno. Ona je pripremljena jednim medijskim spinom. Taj spin je krenuo sredinom prošlog meseca, kada pre nego što smo mi poslanici ovde dobili rebalans, izašla je vest kako se strankama rebalansom povećavaju sredstva za redovan rad, što je bila neistina. Podsetiću vas, rebalansom koji je ova skupština usvojila, sredstva za redovan rad političkih stranaka smanjena su u ukupnom nivou za preko 64,5 miliona dinara, ali to niko nije hteo da kaže. Nije hteo da kaže ni predsednik SNS, pa je rekao kako je to što će stranke da dobijaju više, što je neistina, posledica lošeg zakona koji je usvojen 2011. godine, kada je DS upravljala Srbijom. Onda je stvorena jedna klima u javnosti kako se stranke bavite, kako uzimaju od penzionera i zaposlenih, a sebi povećavaju, što nije istina, smanjeno je rebalansom, a ovim merama biće smanjeno, kolega kaže 30%, a ja mislim da će biti smanjeno i više. Ne znam kakva je kalkulacija, koliki je iznos poreskih prihoda u odnosu na rashode bez transfera budžeta. Nemamo to u obrazloženju zakona, ta računica nije izvedena. Onda je meni bilo zanimljivo kada sam čuo taj argument, da pogledam kako je tekla rasprava 2011. godine, kada je usvajan ovaj zakon. Srpska napredna stranka, koja je imala poslanike tada u parlamentu, bila je vrlo kritična, bila je opozicija. Bila je vrlo kritična i na zakon koji ima 47 članova dala je 39 amandmana i napadali su zakon za mnoge stvari. Gotovo ništa od tih stvari nije danas u izmenama ovog zakona koji predlažete, sem ove stvari da se sredstva računaju u odnosu na prihodnu stranu budžeta. To je jedina stvar. Mogu da vam navedem nekoliko stvari koje ste napadali tada. Napadali ste komercijalnu delatnost stranaka kao način finansiranja. Govorili ste da stranke ne mogu da se finansiraju izdavanjem u zakup prostorija koje imaju. Zašto to niste sada promenili izmenama i dopunama ovog zakona? Govorili ste kako su mogućnosti priloga pravnih lica koruptivni rizik zakona. Danas nema izmena toga da se smanjuje. Neću da govorim sada koje ste sve epitete tada koristili, ali možemo i o tome da govorimo. O uvođenju tog zakona, u tom zakonu izbornog jemstva, govorili ste da je to gušenje političkog života, gušenje opozicije. Zašto današnjim izmenama niste predložili da se ukine izborno jemstvo? Kritikovali ste način raspodele novca za izbornu kampanju, da se 80% sredstava deli prema broju osvojenih glasova na kraju kampanje i da to nije dobro, da stranke ne znaju za koliko mogu da se zaduže. Govorili ste o tome kako ovaj zakon daje prevelika ovlašćenja Agenciji za borbu korupcije i kako će to biti instrument vlasti za borbu protiv opozicije. Evo, kažite kako je to Agencija bila sredstvo vlasti za borbu protiv opozicije i kako je Agencija odgovorila na kršenje zakona posetom gospodina Đulijanija Srbiji 2012. godine? Da li smo ikada čuli epilog te prijave i tog predmeta koji je Agencija obrađivala 2012. godine? Kritikovali ste i raspodelu novca za redovan rad koji je predviđen zakonom, koji govori o tome da se sredstva dele na osnovu broja glasova dobijenih na izborima. Vi ste tražili da to bude na osnovu mandata, a da taj novac može da se prenosi ako poslanik ili odbornik promeni stranku ili poslanički klub, što ste u svom izlaganju vrlo kritikovali i vrlo ste zabrinuti zbog te pojave. Mi delimo tu vašu zabrinutost i pozivamo vas da otvorimo dijalog o izmeni političkog sistema u Srbiji, o izmeni Ustava i izbornih zakona, koji bi sprečili to što se dešava u Srbiji poslednjih nekoliko godina, što smo imali kulminaciju toga pre nekoliko dana i u parlamentu Vojvodine. Često se u ovom parlamentu čuje kako je ova Vlada posvećena borbi protiv kriminala i korupcije. Spominje se Strategija i Akcioni plan za borbu protiv korupcije, koja je usvojena u avgustu prošle godine. Taj Akcioni plan, da vas podsetim, predviđa rokove za obavljanje nekih stvari i neki rokovi su 12 meseci. Znači, to je trebalo da se uradi do avgusta meseca ove godine. Jedna od tih stvari su izmene i dopune ovog zakona na način da se utvrde i razgraniče obaveze Agencije za borbu protiv korupcije i DRI. To nije urađeno. Mi smo doneli Akcioni plan da biste mogli da se hvalite da ga imate, i strategiju, ali da ga ne sprovodite. Ovo je još jedan dokaz da se to ne sprovodi. Gde su izmene zakona koje regulišu odnos Agencije za borbu protiv korupcije i DRI? Tih izmena nema. Ovaj zakon koda je usvajan 2011. godine, usvajan je, kao što ste sami rekli, posle javne debate. Nije usvajan po hitnom postupku. Mogli su svi zainteresovani da kažu svoje mišljenje, da iznesu svoje kritike, da daju predloge. Sada to nije slučaj. Ponovo je hitan postupak. Zakon je u prošli petak dostavljen poslanicima. Danas je na dnevnom redu, naravno, po hitnom postupku. Tada je zakon baziran 2011. godine, ponavljam, na preporuku koju je GREKO, znači grupa zemalja za borbu protiv korupcije, 2010. godine dao kroz 10 preporuka. Kada je usvojen zakon i počela njegova primena 2012. godine, posle analize GREKA, njihova ocena je bila da je Srbija ispunila svih 10 preporuka i da Srbija zaslužuje priznanje za sveobuhvatnu reviziju pitanja finansiranja političkih stranaka i GREKO sa zadovoljstvom konstatuje da su sve preporuke na zadovoljavajući način ispunjene. Da li je danas bilo ko mogao da kaže bilo šta o ovom zakonu, osim onoga što ćemo mi danas govoriti u ovoj Skupštini? Nije mogao. Imamo jeftinu demagogiju pod navodnom kapom štednje kojom želite da prikrijete stvarnu nameru, nameru da onemogućite političkim strankama u Srbiji da rade transparentno i pošteno sa onoliko sredstava koliko trenutna situacija u Srbiji dozvoljava. Da ste danas izašli sa predlogom da se smanji za 15%, 20% izdavanje za političke stranke, mi bismo vas podržali. Naravno da stranke treba da dobiju manje u trenutku kada se od građana uzima jedan deo njihovih primanja i penzija da bi ova država mogla da ostane, ali sa ovolikim smanjenjem neće se postići taj cilj. Ušteda koja će se sprovesti kroz ovaj zakon, ne znam kolika će biti, tri i po, četiri milijarde dinara, 350, 400 miliona dinara, izvinjavam se. Hajde da vidimo koje ćemo mostove, škole, šta ćemo napraviti od tih para. Sa druge strane, dovešćete političke stranke u situaciju da neće moći da finansiraju svoj redovan rad, dovešćete ih možda u situaciju da podlegnu nekom prljavom novcu, da postanu korumpirane. Ono što ste se plašili da će se dešavati, sada stvarno može da se desi to što ste govorili 2011. godine. Mi smo dali nekoliko amandmana na ovaj zakon da bi na kraju mogli da glasamo za njega. Ponavljamo, potpuno nam je neprihvatljivo da iz sredstava za redovan rad mogu da se kupuju nekretnine. Neprihvatljiva nam je ova stopa smanjenja. Predložili smo da se smanji za nekih 15% iznos sredstava koje stranke treba da dobijaju. Slažemo se da treba da se prebaci na stranu prihoda, odnosno poreskih prihoda procenat na osnovu koga se izračunava iznos sredstava koji će stranke dobijati, ali ponavljamo, namera ovog zakona nije štednja, nije ušteda, nije veći ugled političkih stranaka, ni njihov bolji rad. Namera da se političke stranke ugase, kao što su ugašeni mediji, kao što nisu stvoreni uslovi za bolje poslovanje, kao što su smanjene plate i penzije. Ukoliko želite na kraju diskusije našu podršku za ovaj zakon, razmotrite naše amandmane, odnosno prihvatite ih i mi ćemo u tom slučaju podržati ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Za početak bih pitao uvaženog kolegu gospodina Đurišića – da li će u tom medijskom mraku, koji vlada Srbijom, a eto o tom medijskom mraku se sada raspravlja u maloj sali Doma Narodne skupštine u prisustvu svih predstavnika pisanih i elektronskih medija, da li će slučajno u toj i takvoj atmosferi i u tom i takvom medijskom mraku večeras biti u emisiji „Da, možda, ne“ sa mojim uvaženim kolegom Aleksandrom Martinovićem? Da li je to medijski mrak kada predstavnik opozicije, koji se žali na medijski mrak, učestvuje u emisiji na javnom servisu? Mislim da je to regularno i normalno predstavljanje svojih političkih stavova, predstavnici vlasti i opozicije, ali je licemerno da se večeras pojavite i da se pojavljujete na svakoj mogućoj televiziji i da se pojavljujete u svim mogućim pisanim medijima, a da kukate u ovoj sali, ali ono što je najgore, da koristite svaku priliku pojavljivanja, a bili smo skoro zajedno u ovom domu Narodne skupštine kada sam bio šokiran izlivom neistina na ime navodnog medijskog mraka u kojem će večeras Marko Đurišić učestvovati u emisiji na nacionalnoj frekvenciji. Dovoljno je reći, iako ne možete da dokažete, iako toga nema, ali je dovoljno da ste rekli. Kao matrica, kao mesidž boks, svi ćemo o tome pričati. Nema veze što ćemo večeras biti na nacionalnoj televiziji. Nema veze što će Marko Đurišić ukrstiti koplja sa mojim uvaženim kolegom Martinovićem, ali je važno reći da u Srbiji postoji medijski mrak, jedini mrak koji vide pojedinci koji su dobili zadatak da o tome pričaju kao ptice na grani, iako toga nema. To se dokazuje večerašnjim gostovanjem. Sutra uveče ću biti sa vašim kolegom na jednoj regionalnoj televiziji u Nišu. Da li je to medijski mrak? Da li je tako, akademiče? Da li je tako, kolega? Tako je. Da li je to medijski mrak? Dajte jednom da pričamo na osnovu činjenica, na osnovu istine, a ne samo što ćemo izreći neke stvari koje nemaju nikakve veze i nikakvo utemeljenje u istini. Plemenitost, društvena odgovornost. Da, SNS je društvenu odgovornost i plemenitost pokazivala kada smo iz javnih finansija, iz budžeta primali nula dinara. Nemojte meni pričati i nemojte SNS pričati koliko je teško sa finansijama koje će vam biti umanjene za razliku od onog vremena kada ste vi formirali vlast i Vladu i život u Srbiji i kada ste samo povećavali sebi. Srpska napredna stranka je tim zakonom dobila nula dinara do 2012. godine, od svog osnivanja 2008. godine nula dinara. Nismo kukali, nismo se žalili, ali smo zato otišli u Kraljevo i sa sredstvima članova SNS, sa 33 miliona dinara, javno, transparentno pokazanih, napravili šest kuća, pomogli smo 350 domaćinstava. Kada smo nosili građevinski materijal i zidali kuće u Kraljevu, vi ste išli u Razvojnu banku Vojvodine i uzimali na časnu reč kredite. Šta ćemo sa tim? Da li je ovaj govor bio žal za tim vremenom? Neće se vratiti. Nemojte o penzionerima, molim vas. Nemojte o penzionerima. Zašto su neke stvari rađene pre nekoliko nedelja u ovom parlamentu? Zašto smo teške i neprijatne stvari obećali građanima u predizbornoj kampanji? Zato što smo znali za javne finansije, kakvo je stanje u javnim finansijama, šta ste ostavili, kako ste vatru gasili benzinom, kako ste na svetsku ekonomsku krizu odgovarali novim zaduživanjima i novim povećavanjima, a samo da bi dobili neke nove izbore, novu podršku kod penzionera i kod zaposlenih u javnom sektoru. Sada kada ste doveli do te situacije i takvog stanja u javnim finansijama, da smo nastavili istim putem, istim receptom, vašim receptom, 2017. godine isti ti penzioneri ne bi primali ništa, ni lekari, ni penzioneri, ni profesori. Niko ne bi primao ništa zato što bi bili u bankrotu. Za razliku od nekih drugih država, Srbija ne bi imala na koga da se nasloni. Za razliku od nekih drugih država koje su 2009, 2010. godinu započeli sa ozdravljenjem javnih finansija, započeli sa uštedama, zašto niste govorili o Portugalu, Španiji, Irskoj, Letoniji, Estoniji, Litvaniji, Rumuniji, Sloveniji, Grčkoj. Svuda su smanjivali penzije između 12% i 15% linearno za sve penzionere. Mi smo uspeli, ova Vlada Republike Srbije i Aleksandar Vučić, da sačuvamo 61% penzionera, da se ne umanji ništa. Zašto ne kažete da su u javnom sektoru u ovim zemljama, koje su dovele do toga da im je sada deficit budžeta 0,8%, smanjivali plate između 20% i 30%. Ozdravili su. Mi nismo alhemičari. Mi ne primenjujemo nešto i ne eksperimentišemo na građanima Srbije. Primenjujemo ono što su druge zemlje na vreme primenile, a nisu čekale i nisu dolivale ulje i benzin na vatru. Stranke se ne gase i ne rastu parama, a naročito ne parama iz javnih finansija i parama građana Srbije. Stranke nastaju i rastu ili nestaju izbornom voljom građana Srbije i onim što čine i kako čine. Imali smo preskupe kampanje u martu mesecu ove godine, pa su te političke opcije nestale. Imali smo preskupe kampanje, a gde su sada ti ljudi? Ja sam spreman da razgovaram u budućnosti oko limitiranja sredstava koja se koriste za kampanje i mislim da je to deo neke normalne političke komunikacije koja mora da postoji. Mislite da je ovaj zakon o finansiranju političkih aktivnosti idealan? Ne, nije. Ali, ove izmene koje vršimo danas i za koje ćemo dobiti podršku u subotu, svih, a vas i dalje pozivam da ne ucenjujete amandmanima, da ne ucenjujete time – e, ako smanjite manje, ako nam ostavite više, mi ćemo da podržimo. Nećemo da prihvatimo takve amandmane. Želimo više da ostane u javnim finansijama i za ozdravljenje javnih finansija, onih koje ste vi razboleli. Uostalom, za finansiranje, koliko su koštala četiri poslanika SDS-a pre nekoliko dana i kolika je cena dobijena od Bojana Pajtića za podršku Vlade Vojvodine? Koliko su koštali? Da li su dovoljni za zakup nekog prostora i za neki život dalje? Nemojte pruženu ruku SNS-a da taj prostor, politički prostor, stranački prostor, koji je tako zagađen ovakvim stvarima, žalom što ne može da se prihod stranaka prebaci na rashodnu stranu budžeta, što ne možete, kao što sto uradili 2011. godine, da pare za finansiranje političkih stranaka uzimate čak i od kredita. Sada nas ucenjujete – dajte, smanjite manje, pa ćemo podržati. Nećemo da smanjujemo manje. Smanjićemo strankama najviše, ali morate da kažete i morate biti pošteni, linearno se smanjuje. Koliko se smanjuje vašoj stranci, toliko se smanjuje i SNS. Ne smanjuje se više ili manje. A to koliko vas je tu, ili koliko je nas ovde, određuje izborna volja građana, ne određujemo ni vi, gospodine Đurišiću, ni ja. Određuju ljudi na izborima zato što su procenili kome veruju. Ja vas još jednom pozivam, kao što sam to uradio i pre nekoliko dana, kada smo mnogo manje ostrašćeno govorili i razgovarali, da bez tog nekog uslovljavanja, čiji će račun za to uslovljavanje platiti građani Republike Srbije jer nisam spreman da razgovaram na taj način, ja vas još jednom pozivam da pričamo i da razgovaramo o budućnosti, da razgovaramo o mnogim promenama i reformama našeg političkog sistema koje nas očekuju, a između ostalih i promenama i nekim novim i kvalitetnijim zakonom o finansiranju političkih aktivnosti i političkih stranaka, da razgovaramo na taj način, da razgovaramo na osnovu činjenica. Jer, ako bi sada vratili nazad pa pogledali koliko to sredstava nekim pravilnikom koji nije deo ovog zakona, koliko, pod znacima navoda, „vredi“ poslanik SNS a koliko poslanik vaše poslaničke grupe – nije isto. Dobijate više na osnovu pojedinačnog, na osnovu jednog narodnog poslanika. Dobijate više. Ali, to nije deo ovog zakona, deo je nekih podzakonskih akata i kako se taj novac raspoređuje. A valjda smo isti pred Bogom i pred narodom. I mi ne kukamo na to i ne govorimo o tome, ali želimo da se linearno smanji za više od 30% izdvajanje iz budžeta za političke stranke, jer su nam javne finansije, jer su građani u takvoj situaciji da to očekuju, a to i zaslužuju, na kraju krajeva.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani kolega, o medijskoj situaciji u Srbiji ocenu je dala Evropska komisija. Ja jesam malo parafrazirao, koristio sam reči koje se u politici koriste, ali o tome da postoje problemi u ostvarivanju medijskih sloboda, jasno je govorila Evropska komisija, kao što vam Svetska banka govori da ste pogoršali, a ne poboljšali uslove poslovanja. Ako je vaš odgovor da nema problema u medijima u Srbiji, to što ću ja biti danas u jednoj emisiji sa vašim kolegom koji sedi sa vaše leve strane, koji je i prošle nedelje bio na Javnom servisu, i svaki dan je tamo, a ja ću biti danas i ko zna kad ponovo. O tome se radi. Ne možete vi dati jednu emisiju i da kažete – sve je u redu, sve je super, evo, bićemo večeras. Neka vas vaš kolega podseti šta je on govorio kada je usvajan ovaj zakon, o vašoj stranci i o državnim funkcionerima, danas predsedniku Vlade i predsedniku Republike. Ja ne želim na taj način da vodim diskusiju i da sad citiram njegove reči. Nemojte da me provocirate. Ono što hoću da vam kažem jeste da vas niko ne ucenjuje. Mi vam kažemo šta mislimo da je održivo u ovoj situaciji, po našem mišljenju. Na osnovu toga ćemo se opredeliti za glasanje ili ne, na kraju rasprave. Koliko niste u pravu govori činjenica da ste malopre izrekli da se ne ovim zakonom, nego nečim drugim određuje koliko stranka dobija po poslaniku i da zato manje vredi poslanik SNS u smislu novca koji se izdvaja iz budžeta, da se razumemo, od poslanika naše poslaničke grupe, što jeste stvar ovog zakona. Pročitajte zakon, molim vas.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospođo predsednice, nisam navikao da govorim u atmosferi pretnji. Nemojte to da radite, da ja vama ne bih nešto rekao, pa recite. Do 2012. godine ste radili, sada možete da pričate. Recite šta god želite. Nemojte da ostaje ništa tajno. Nemojte da se stavlja ispod tepiha, ali da smo kao predstavnici SNS, kada govorimo o medijima 2012. godine, pred izbore i do 2012. godine, bili zastupljeni koliko vi sada, kamo lepe sreće. Pored RTS su nam zabranjivali da prolazimo, a kamo li da uđemo unutra i da budemo u nekoj emisiji, i gospodinu Nikoliću i gospodinu Vučiću, o nama koji smo hijerarhijski ispod na stranačkoj lestvici i da ne govorimo. Hajde da vratimo tu prvu polovinu 2012. godine, koliko puta? U promilima. Nula. Hoćete da pričamo o nekim drugim stvarima koje su se dešavale u to vreme? Hoćemo da pričamo o svim firmama gubitašima koje su finansirale DS tada? Hoćemo da pričamo o nekim uhapšenim donatorima? Hoćemo da pričamo o svim licitacijama i poslovima koje su finansijeri DS dobili, u to vreme? Hoćete da pričamo kako se ta milionska donacija DS 2011, 2012. godine naplaćivala kroz zemljište u Vojvodini, koje je davano na korišćenje? Hoćete da pričamo gde su završili svi ti ljudi od Razvojne banke pa na dalje koji su takve stvari radili? Nema problema, ja sam raspoložen, SNS od svog osnivanja do sada nema temu oko koje ne može da debatuje, nema temu oko koje ne može da priča, nema temu koju će staviti pod tepih i nema delovanja koje smo uradili, a da se toga stidimo. Naprotiv, ponosimo se zato što vodimo iskrenu politiku i van granica ove zemlje, iskrenu politiku i pred građanima Republike Srbije, ali nemojte da pretite, molim vas.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Dobro, to što ste pričali o tome da niste bili u medijima, evo predsednik vaše stranke, tada u tim teškim vremenima za vašu stranku je upravo bio u ovoj emisiji u kojoj ćemo večeras kolega Martinović i ja da budemo, sa mnom, gost jednom. Generalno ne pratim tu emisiju i nisam brojao koliko puta je bio. Bio sam jednom i on je bio jednom. Tako da ne možete da kažete da niste mogli da prođete, bili ste tamo. Možemo da uzmemo da merimo vremena koja su imale stranke u medijima u 2011, 2012, 2013. godini i danas. Nemam nikakav problem, siguran sam da ta statistika ide u korist tvrdnje da danas predstavnici opozicije ne mogu da se pojave, gotovo da ne mogu da se pojave nigde. Pošto ste rekli da hoćete da pričate šta je bilo nekada, evo pročitaću vam. Jedan poslanik, tu je negde blizu vas, kako je govorio 2012. godine. Srpska radikalna stranka od 2008. godine upozorava da SNS, Tomislava Nikolića, Aleksandra Vučića finansiraju tajkuni i mafijaši. Danas je ta tvrdnja dobila potvrdu. Uhapšen je Dušan Stupar zbog učešća u velikoj pljački pančevačke „Azotare“. Dušan Stupar nije samo finansijer Nikolića i Vučića, nego je svoju poslovnu zgradu na Novom Beogradu ustupio na korišćenje centrali tzv. Napredne stranke. Srpska radikalna stranka podseća da je Nikolić u koaliciji sa Bogoljubom Karićem, čovekom koga je svojevremeno optuživao da je najveći kriminalac u Srbiji. Podsećamo i da je i Stanko Subotić takođe veliki prijatelj Tomislava Nikolića. Dakle, reč je o stranci koja od 2008. godine ne dobija nijedan jedini dinar iz budžeta RS. To je apsolutni dokaz da je SNS stranka koja se finansira na apsolutno nelegalan način, da je finansiraju tajkuni, mafijaši i kriminalci.
Hvala vam. Reč ima Zoran Babić, replika.
Vlasnik preduzeća „Metropolit“ D.O.O, da li vam je poznato to ime, donirao je DS 2012. godine 400 hiljada dinara, Žarko Radonjić, uhapšen pod sumnjom da je organizator kriminalne grupe koja je malverzacijama na uvozu i carinjenu robe oštetila budžet Srbije za 10 miliona evra. Da li vam je poznat taj gospodin Žarko Radonjić? U finansijskom izveštaju koji je na svom sajtu objavila DS navodi se da je 3. maja 2012. godine, tri dana pre održavanja izbora, od preduzeća „Metropolit“ primila donaciju od 400 hiljada dinara. U rubrici koja označava mesto navodi se Subotica, osim sedišta donatora, može da ukazuje da je stvarni korisnik ove donacije bio Opštinski odbor DS u Subotici na čijem je čelu Modest Dulić, brat bivšeg ministra i poslanika DS, Olivera Dulića. Da li vam je poznato ovo? Ne pričam o stvarima destriktivnim, izrečenim u žaru političke borbe. Pričam da su vam finansirali ljudi koji su budžet Srbije oštetili za 10 miliona evra i da su se oprali na taj način što su tri dana pre izbora DS uplatili 400 hiljada dinara i vi ste rekli – hvala lepo, evo oprali su se. Hoćete li da govorimo, ali ne verujem da ćemo imati vremena u ovojreplici, o svim firmama koje su bile gubitaši, a uplaćivali višemilionske iznose DS, ali zato nisu plaćali porez?
Vreme.
Nisu plaćali socijalno i penziono. Nisu plaćali svojim radnicima, ali su donacije DS davali. Idemo dalje. Samo napred.
Vreme. Molim vas da pročitam da bi mogla i sednica… da se nešto i drugo radi. Primili ste ostavku narodnog poslanika Bojana Zirića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini RS i izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. stav 3. i stav 4. istog zakona konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. U skladu sa tim, a saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za aministrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Bojanu Ziriću danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. (Zoran Babić, s mesta: A Živković?) Nisam ništa dobila od Odbora za administrativno-budžetska pitanja na tu temu. Gordana Čomić ima pravo na repliku, prvo.
Replika, samo kratko. S obzirom da se odvijala zanimljiva rasprava između narodnog poslanika Marka Đurišića i poslanika Zorana Babića, ukoliko želi da spori nešto DS, ja sam na raspolaganju. Hvala.
Reč ima Nenad Čanak. Izvolite. Moram da vam dam zato što je replicirala ovlašćeni iz DS, a vi niste DS, a sada se nije direktno obraćao vama. Izvolite poslaniče Čanak.
Pre nego što počnem da govorim o ovom zakonu, uvažena predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, morao bih na trenutak samo da skrenem pažnju da je uvaženi kolega Babić izrekao jednu rečenicu koja me je, moram reći, uplašila zato što je suviše puta u istoriji upotrebljena i nikada iz toga ništa dobro nije izašlo. Ta rečenica glasi – političke stranke nemaju podršku u društvu. Ta rečenica da političke stranke nemaju podršku u društvu, nadam se da je uvaženi kolega želeo da kaže da je ugled političkih stranaka narušen, da je nešto takvo po sredi, a ne da političke stranke nemaju podršku društva, jer ako je ta rečenica doslovno tačna, onda time uvaženi kolega gubi iz vida da su političke stranke deo društva. Znači, u tom smislu onda nije pitanje političkih stranaka, nego je pitanje poverenja u sistem. Ako je poverenje u sistem narušeno, onda se počinju povlačite različite zloslutne paralele. Pročitaću vam deo jednog istorijskog dokumenta koji je napravljen kada je došlo do toga da političke stranke nemaju podršku u društvu. Očekivanje naroda, kaže ovaj dokument, da će evolucija našeg unutrašnjeg političkog života doneti sređenje i konsolidovanje prilika u zemlji nisu se ostvarila. Parlamentarni red i sav naš politički život dobijaju sve više negativno obeležje, od čega narod i država imaju samo štete. Sve korisne ustanove u našoj državi, njihov napredak i razvitak celokupnog našeg narodnog života dovedeni su time u opasnost. Parlamentarizam su zaslepljene političke strasti, počele da zloupotrebljavaju u toj meri da je postao smetnja za svaki plodni rad u državi. Žalosni razdori i događaji u Narodnoj skupštini pokolebali su narodu veru u korisnost te ustanove. Sporazumi, pa i najobičniji odnosi između stranaka i ljudi postali su apsolutno nemogući. Tražite leka tom zlu u dosadašnjim parlamentarnim promenama Vlade ili u novim zakonodavnim izborima značilo bi gubiti dragoceno vreme uzaludnim pokušajima koji su nam odneli nekoliko poslednjih godina. Za one koji su malo slabije pohađali nastavu istorije, ovo je tekst „obznane“ kojom je počela šestojanuarska diktatura kralja Aleksandra kojim je ukinut parlament, kojim je raspuštena, ukinut je i Ustav i zakoni su se počeli donositi diktaturom. Govorim zbog sledećeg, ne zato što pokušavam da povučem paralele između onoga što je rekao uvaženi kolega Babić i ovoga, nego zato štojedna stvar vodi drugoj. Mi ovde govorimo o uštedama i naravno da zemlja koja ozbiljno ne razmišlja o svojim finansijama potpuno zaboravlja da misli o svojoj budućnosti. Hajde da vidimo, pošto sam ja ekonomista, o ciframa. Govorimo o 1.900.000.000 dinara, koliko je predviđeno budžetom za političke stranke, to je jedna cifra koja je dosta velika. Neki kažu da je ona tolika zbog toga što su u ovoj godini u nju ušli i troškovi izbora, a da je prava cifra oko 1.100.000.000, ali neka bude 1.900.000.000. Ako bi se sve pare, tih 1.900.000.000 podelile penzionerima u ovoj zemlji kojih ima 1.700.000, svaki penzioner u ovoj zemlji bi dobio 1.117 dinara godišnje ili 93 dinara mesečno ili bi dobio, ako ovaj vaš predlog prođe, 31 dinar mesečno, što čini 600 grama hleba ili 20 grama hleba dnevno. To je ono što je ušteda koja bi se napravila, ako razgovaramo o penzionerima. Znači, to nije nikakva supstanciona ušteda. Dakle, to nije ništa ozbiljno u nivou nekih novih škola, bolnica, pozorišta ili čega takvog. Namera ovoga je mnogo drugačija, barem tako meni izgleda, jer ja moram da skrenem pažnju da članovi 16. i 20. ovog Predloga zakona govore o tome da se umesto rashodnih, stavljaju poreski prihodi budžeta Srbije kao osnova za nešto ovakvo. Nemam ništa protiv, šta više, to je više nego pošteno. Ima jedan mali problem u tome, Autonomna pokrajina Vojvodina takođe treba na taj način da finansira svoj politički život, a ona nema poreske prihode. Samim tim, pošto nema poreskih prihoda, ona ne može da finansira svoj politički život. U velikoj meri to ne mogu ni lokalne samouprave. Time dolazimo do toga da se praktično politički život može odvijati samo i isključivo na nivou Republike Srbije i to umanjen, ne za trećinu, nego za polovinu dosadašnjih prinadležnosti. Odavno je poznato da ukoliko se državni službenici ne nagrade ozbiljnim novcem, oni su podložni korupciji, kao što sa druge strane moraju stajati ozbiljne kazne za samu korupciju. Mi smo došli u poziciju, dame i gospodo, drugarice i drugovi, da ovde imamo na delu jedan tip populizma o kome, recimo u „Majn kampfu“ govorio Adolf Hitler, koji je govorio poslanicima kao o nekome ko je…
Molim vas, gospodine Čanak, molim vas samo malo.
Šta me molite? Ne razumem?
Malo vašu diskusiju približite Predlogu zakona i nemojte da pominjete takve rečenice.
Zašto da ne spominjem?
Molim vas.
Zbog čega da ne spominjem?
Uz svo uvažavanje, ne želim sa vama da…
Zbog čega? Ja govorim o istorijskoj literaturi zbog toga što o nekim stvarima moramo govoriti ako ne želimo da se ponove i upravo zbog toga iznosim da je Adolf Hitler…
Da li vi želite da kažete da tako nešto što se desilo u prošlosti, može da se desi u Srbiji?
Da.
Molim vas nemojte da na takav način ovaj visoki dom…
Nacionalni socijalizam može da se desi u svakoj zemlji, to je bolest.
Ja vas molim, ne želim da s vama repliciram, ali vas molim da poštujete ovaj visoki dom. Zahvaljujem.
Dobro, dakle, u „Majn kampfu“ se spominje parlament kao mesto gde stanuju parlamentarne gusenice koje ne rade ništa, osim što prave spletke i parlamentarizam je najveće zlo društva. Zbog toga je nacistička Nemačka prvo ukinula parlament. Govorim o potrebi zaštite ovoga visokog doma, zaštite parlamentarizma, zaštite demokratije u Srbiji čiju osnovu čine demokratske stranke. Demokratske, tu mislim na sve stranke koje se nalaze u ovom sazivu Narodne skupštine. Upravo zbog toga je veoma važno imati svest da ukoliko se bude država ograđivala od stranaka kao od nekoga ko je izdvojen deo koji manipuliše društvom, a ne deo koji reprezentuje interese pojedinih segmenata društva, doći ćemo u poziciju da demokratija počne da umire. Umiranje demokratije će dovesti do toga da parlament postane, na žalost, samo glasačka mašina za izglasavanje odluka izvršne vlasti, doći ćemo do toga da, korak po korak, se postavi pitanje koliko košta ova Skupština, koliko košta ovo zasedanje Skupštine, pa bismo videli da ovo zasedanje košta toliko da za samo mesec dana zasedanja Skupštine se sve ovo što mi govorimo, ako ne bi zasedala bi se moglo uštedeti. Pa, ako krenemo dalje logikom štednje, doći ćemo do toga - zašto bismo lečili ne izlečive bolesnike, zašto bismo izdržavali one koji više ne doprinose? To je prirodan sled stvari. Mera demokratičnosti jednog društva je mera uzajamne solidarnosti i to se ne sme zaboraviti. U tom svetlu sam govorio o „Majn kampfu“, ne ni slučajno u nekom drugom. Tako da, hoću da kažem sledeće, mora se povesti računa da li ovih tri i po miliona evra, o kojima mi uopšte ovde razgovaramo, u uslovima gde malopre rečeno da je samo od jednom privrednika naplaćeno osam miliona evra porez, treba razmisliti šta to suštinski znači. S druge strane, briga o političkim strankama nije samo briga kroz novac, postoje i indirektna davanja. Indirektna davanja su recimo obezbeđivanje garantovanog vremena u državnim medijima. To bi u velike ublažilo posledice recimo smanjenja pri nadležnosti političkih stranaka, ali o tome se ne razgovara. Ne razgovara se ni o čemu takvome za šta smo mi više nego otvoreni. Hajde da razgovaramo kako da napravimo održivi politički sistem. Neko je spomenu da je nemoralno da sa 6% vlasti DS vlada u Vojvodini. Puno puta sam rekao, i ponavljam, da je to nelegitimno, ali je legalno. Na izborima 2012. godine DS je dobila 21% glasova i sa sve koalicionim partnerima imala je nešto preko 40% glasova u Vojvodini. Tada je bio legitimitet, sada ga nema, ali postoji legalitet. Da bi se raspisali izbori u AP Vojvodine postoji procedura kako se to radi i verujem da će ta procedura biti ispoštovana, i tu je cela priča. Ako se bude preskakala procedura, ako se sve svede na uzajamne sukobljenosti, bez spremnosti da se sasluša, ako govorimo o kupovini ili prodaju poslanika, čega se ja užasavam, a istovremeno kada se spomene prekomponovanje vlasti, onda su najednaput svi srećni, jer to je otprilike normalno, jer je to vezano za, Bože moj, bolje funkcionisanje društva. Pa, nije, sve je to jedna te ista stvar, jedna te ista stvar koja je ušla u korene i temelje ovog društva zato što političke stranke snose odgovornost, a nemaju vlast da poslanicima ne dozvole nemoralno ponašanje pred biračima koji su ih izabrali. Upravo je to cela poenta. Dakle, kada o svemu ovome govorim, konkretne primedbe na zakon o kome ovde razgovaramo su da AP Vojvodina nema poreske prihode, nego samo transferna sredstva. Veoma je važno, mi smo dali amandman na tu temu, da se to uzme u obzir i da se pronađe način kako i na koji način će AP Vojvodina moći da se finansira, u smislu svog političkog sistema u delu političkog sistema ukupnog Republike Srbije. S druge strane, pitanje da li je centralizacija ono što vodi zemlju u dalju nestabilnost, jer gde nema političkog odlučivanja, gde nema političkog života nema ni posla i zbog toga postoji ogroman pritisak na useljavanje u Beograd, a prazni se cela Srbija i to naročito njen jugoistočni deo i svi to znamo. Kako mislite da se tome stane na kraj ako se ljudima ne da šansa da tamo gde žive ipak odlučuju bar o nečemu? To je ne moguće. Zbog toga mislim da je moguće napraviti u ovom parlamentu jedan jasan politički konsenzus oko toga kako da zemlja izađe iz ove situacije. Primera radi, puno puta se spominju penzionere, pa evo i sada u ovoj priči su spomenuti penzioneri, iako sam vam matematički pokazao da je upitanju 30 dinara mesečno, čak kada bi sva ta sredstva otišla u penzije, a ne u škole, bolnice ili pozorišta, kao što je uvaženi kolega Babić rekao. Znači, nije upitanju ne znam kakav novac, nego nešto drugo. Hajde da vidimo treba li nam demokratija u ovoj zemlji ili ne. More krvi je proliveno da bismo došli do ovoga, da bismo došli do toga da možemo da sedimo u jednoj sali, da razgovaramo, da se dogovaramo i da imamo jednu državu u čijem interesu se svi trudimo da radimo. Upravo je to ono zbog čega, ponoviću, mislim da voditi računa o tome da su političke stranke deo populacije, a nisu neki izdvojeni mehanizam za pljačku, korupciju, da se zaštiti više ovaj visoki dom od napada koji su svakodnevni, ali to nije napad na bilo koga od poslanika, to je napad na instituciju parlamentarizma. Ove beskonačne diskusije, ova beskonačna prepucavanja, vode samo tome da ljudi pitaju – zašto smo vas ovde poslali? Ovih 30 dinara mesečno nije cena koju je neko spreman, nespreman da plati ako neko reprezentuje njegove interese, ali nije spreman da plati ako to služi samo za to da bi se ovde beskonačno raspravljalo ko je kome, šta, kada u prošlosti rekao. Upravo zbog toga kažem, mi smo dali, kao LSDV, dva amandmana, o kojima ću govoriti kada budu na dnevnom redu, kojima mislim da se može popraviti ovaj zakon i onda ćemo prilikom našeg izlaganja oko tih amandmana dalje razgovarati. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Čanak. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Uvaženi kolega Čanak je retko u parlamentu, pa verovatno da se zaželi debate, ali u svakom slučaju uvek vrlo rado i pomno slušam ono što govori. Ono što bih želeo i o čemu bih želeo da govorim, žao mi je, gospodine Čanak, ako ste me pogrešno razumeli, ili ako sam ja možda pogrešno interpretirao. Frustrirajuće je, i o tome sam mnogo puta govorio u parlamentu, kada pogledate istraživanja, pa kad pogledate da nešto više od 3% građana Srbije veruje da narodni poslanici nisu korumpirani, a nešto više od 30% misli da su narodni poslanici izuzetno korumpirani. I danas imamo jedan zanimljiv tvit, ne želim da imenujem, koji je rekao - koliko danas košta kilo žive poslaničke vage? I to je legitimno. Na to ćete dobiti gomilu pozitivnih komentara i gomilu pluseva. Zna se šta se meri živom vagom i koliko košta. Još kada vam tako nešto kaže bivši glavni savetnik bivšeg predsednika države, sakriven negde iza sigurnih zidova nekog salonskog stana, ili ko zna gde, gde ne može da se debatuje, gde ne mogu da se mišljenja suoče, gde ne možemo da se pogledamo u oči, onda to bude strašno. Strašno je kada polazite ujutru na posao i kada brojim, a brojim i dan danas - jedan, dva, tri, i kažem - ovaj čovek misli da sam ja korumpiran, četiri, pet - i ovaj moj komšija misli da sam ja korumpiran, ali to je činjenica. Saglasan sam sa vama kada kažete da mi ovakvim raspravama i time što stalno tragamo za tačkama razdvajanja stalno promovišemo to koliko smo različiti i da time što smo različiti moći ćemo da se kandidujemo kod građana, po različitostima. Zašto jednom ne preokrenemo taj točak? Zašto ne tragamo za sličnostima svih naših politika? Neće biti mnogo takvih tačaka, ali te tačke gde će naše politike biti jedinstvene i jednake, to su najstabilnije tačke u našem društvu. Jer, običan građanin koji gleda danas ovu emisiju će reći – dobro, ovi naprednjaci štede, 30 dinara po penzioneru, bolje 30 dinara po penzioneru nego milioni u strankama, ali će i reći – pa, dobro, postoje neki tamo sa druge strane koji, ako im dam priliku, oni će povećati ponovo. Dajte da tragamo za tačkama spajanja. Dajte da se dogovaramo. Dajte da kažemo – to su najstabilnije, najnepromenljivije tačke u jednom društvu. Ali, za tako nešto je potrebno mnogo dobre volje, mnogo razmišljanja o budućnosti, a ne razmišljanja o kvotama, kontingentima, procentima i da li će tih 6% potonuti ili da li je već potonulo. Govorili ste i o atmosferi u našem društvu i o odnosu našeg društva prema parlamentu. Ja mogu da potpišem te redove koje ste vi izrekli, ali ću vas nešto pitati, pitaću i sebe, a pitaću i druge – ko je napravio takvu atmosferu? Zašto se takva atmosfera napravila u našem društvu? Zašto smo mi do 2012. godine imali svojevrsnu parlamentarnu monarhiju jednog monarha koji je bio sve? Imali smo jednog predsednika države koji je morao da bude i predsednik države i predsednik Vlade, pa je birao najnesposobnije za predsednika Vlade, baš da ga niko ne bi zasenio, pa su teme iz parlamenta morale da budu, ne koje zakone donosimo, ne šta radimo, ne otvorenost parlamenta, teme su pisane sa skupštinskog parkinga - koje automobile vozimo, i iz skupštinskog restorana. To su teme iz parlamenta. Ko je pravio te teme? Ko je naručivao te teme? Ovi novinari koji su pritisnuti svojim obavezama i urednicima? Ne, čestito i pošteno rade svoj posao, iz bilo koje da su redakcije. Naručeno je da se uruši sve da bi opstao jedan monarh. Ako se pitate odakle takva atmosfera u našem društvu, datira iz vremena monarha Borisa Tadića, jednog najlepšeg, jedinstvenog. Svi mi ostali smo na traci, promenljivi, prolazni. Nije mi problem da ja budem promenljiv i prolazan, i jesam, kao i svaki čovek, ali je problem što se institucija kojoj trenutno pripadam i svi mi na taj način urušava i ponižava. Zbog toga i jesam za uvođenje i kodeksa ponašanja narodnih poslanika, ali vidim da je i to opet kod nekih shvaćeno i prihvaćeno, pa čak i neprisustvom na poslednjim radnim grupama, gde se traži razlog zbog čega neće glasati ili napasti takav dokument. Zato što mislim da je loše kada se u Narodnoj skupštini zavitla cipelom, poliva vodom i glasa iz Bodruma, jer akteri su ili završili na sudu ili u političkoj penziji i istoriji, osim jednog koji sa šest procenata vrši vlast. Kako vi rekoste, nije legitimno, ali jeste legalno. Slažem se, ali ukoliko se ta legalnost kupuje, dobija trange-frange politikom, kako reče Marko Atlagić, i time da se samo na toj tački spaja DS i SRS ili još neke druge, onda ne vidim ni tu legalnost o kojoj vi govorite. Mnogo je posla pred nama. Nažalost, ne postoji komunikacija. Nažalost, postoji mržnja. Kada postoji mržnja, onda komunikacije nema, onda dogovora nema, onda napretka nema. Mnogo bi mi draže bilo da je iza nekih poslaničkih zakona koje smo onomad ovde u ovoj Skupštini usvajali stalo 249 narodnih poslanika, potpisi. Nisam dobio nijedan valjani razlog zbog čega nisu stali ostali potpisi. Nisam dobio, ali nisu stali. Pružena ruka od strane SNS za dogovor, za upristojavanje političke scene, postoji. Želja postoji. Ali, ukoliko se na tu pruženu ruku vraća šamarom, stalnim izmišljanjem medijskog mraka, firmi, radovanja kada pendrek završi po leđima nečijeg brata, tvitovima bivšeg savetnika bivšeg predsednika države koji glasi – koliko danas košta kilo žive poslaničke vage, šta da očekujemo? Kakvu komunikaciju možemo da očekujemo? Mislim da smo izašli malo iz samog domena zakona. Siguran sam da će i tih 30 dinara, kako ste sračunali, ili malo više za one koji imaju manje od 25.000, kojima penzije neće biti umanjene, tih 30 će se pretvoriti u 100 dinara. Možda je to nekome vekna hleba i litar mleka. Možda je to nekome život tog dana. Mnogima u Srbiji baš tih 100 dinara fali danas. Da li fali političkim strankama? Da li je bolje da tih 100 dinara završi kao kvadratni centimetar bilborda u Beogradu ili negde uz auto-put, ili u tanjiru penzionera? Nazovite me populista, nazovite me kako god hoćete, ali ja ću pre biti da tih 100 dinara ili 30 dinara, koliko god dinara, umesto bilborda, umesto plakata koji će sprati prva kiša, da završi na trpezi i u tanjiru, sve tanjem tanjiru, nažalost, penzionera, nezaposlenih u Srbiji, u vrtićima, bilo gde drugde. Put je popločan željom za krupnim koracima. Koracima od sedam milja. Tih koraka, nažalost, ima samo u bajkama. Srbija korača. Srbija mora da korača, manjim ili većim koracima. Mora da korača, čak i kada sanja, čak i kada spava, čak i noću, nema vremena da zastane. Zbog toga je ovo jedan korak i nisam ga predstavio kao korak od sedam milja, ali sam ga predstavio kao jedan od koraka koji će primiriti javne finansije, koji će građanima Srbije omogućiti više, a naravno manje za poslaničke grupe i za političke stranke i to u onom trenutku kada je SNS najveća, naravno, linearno se umanjuje svima podjednako, a nominalno SNS najviše. I mi ne da ne žalimo zbog toga, ponosni smo na to.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Gospodine Čanak, pažljivo sam slušao govor gospodina Babića i ni u jednom trenutku u svom govoru vas nije na neki nemoralan i na neki… Izvinjavam se, samo dozvolite. Znači, nije ni na jedan način vas u nekom negativnom kontekstu pomenuo, ali pošto ste retko u parlamentu, vrlo vam rado dajem mogućnost za repliku, a gospodine Đurišiću za vas nemam nikakav osnov da vam repliku. (Marko Đurišić, s mesta: Govorio je o gospodinu Tadiću direktno, negativno.) Onda u redu, dobićete reč gospodine Đurišić. Sada reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Dobro, jer sada smem da govorim ili ne smem?
Dao sam vam reč. Izvolite.
A, jel o svemu smem da govorim?
Samo bih vas zamolio da poštujete ovaj visoki dom.
Ne znam jer, bih počeo pa da ne bude nesporazuma oko toga. Pošto ste i vi ponovili i rekli da sam retko u parlamentu, a vidim da je to tema, tek da se razumemo, jednu stvar, ja kada sam postao narodni poslanik nisam nigde rekao da ću sedeti ovde svaki put kada treba da slušam, nego ću doći kada imam nešto da kažem, a da slušam mogu i kod kuće, pa da ne naplaćujem putne troškove. Tako da ne bi više na tu temu da se raspravljamo. Hteo sam samo da pitam uvaženog kolegu Babića, ja sam užasnut idejom da je došlo do kupovanje poslanika u vojvođanskom parlamentu i ukoliko dođemo do dokaza da je zaista tako bilo LSV, će naravno, napustiti tu većinu, jer je to način na koji mi jednostavno nećemo da funkcioniše. Mi smatramo da je nemoralno čak i kada neko napusti neku poslaničku grupu da sa sobom ponese mandat. Ponosan sam da kažem da čak članovi LSV kada su napuštali stranku i prelazili u drugu stranku su vraćali i mandate i republičke, i odborničke, i na to sam osobito ponosan. To su stvari koje su deo elementarnog odnosa koji treba da vlada među ljudima koji žele da žive u normalnoj državi. Upravo zbog toga na vaše pitanje – zašto nam je društvo ovakvo, poslužimo se starom rimskom pitalicom „cui bono“, dakle, kome to odgovara? Odgovara delovima otuđene izvršne vlasti koje nisu reformisane. Kralj Boris Tadić kako ste ga nazvali, nije prvi kralj koji se ovde pojavio, bila je kraljeva i pre njega. Setimo se da je i Slobodan Milošević od parlamenta napravio bio svoju ispostavu, pa i mnogi ostali. A da je napravio ispostavu Slobodan Milošević najbolje govori to da sam ja bez ikakvog razloga, mi bio oduzet mandat samo zato što sam pokušao da govorim u tom istom parlamentu i da mi je godinama kasnije sud odvratio mandat, naravno, kada je mandat prošao. Šta hoću da kažem? Mislim da treba da se povede računa da je pitanje koliko košta kilo žive vage poslaničke, pitanje koje je toliko uvredljivo. Da lično mislim da moramo da se razumemo, to nije pitanje nikoga lično, to je pitanje ovoga parlamenta. Ovaj parlament mora da se brani i to ga moraju braniti svi, jer ako nemamo ovaj parlament, ne bih voleo da se odluke donose u Dumi. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Čanak. Izvinjavam se ako ste razumeli da sam u nekom drugom kontekstu rekao to što ste retko u parlamentu. Mislim da to upravo ceneći i zato što imamo primere nekih poslanika da dajemo reč kada možda ne bi trebali, rekao sam da u govoru gospodina Babića možda po tom govoru ne bi trebalo da vam dam repliku, ali ceneći što vas uvek rado ovde vidimo u parlamentu, ja vam dajem reč.
U svakom slučaju, zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Čanak. Reč ima narodni poslanik, predstavnik predlagača Zoran Babić. Izvolite.
Podržavam gospodine Čanak, i zbog toga ste dobili aplauz poslaničke grupe SNS, podržavam vašu najavu da ćete izaći iz koalicije na pokrajinskom nivou. Verujem da će to istragom nadležnih državnih organa da se vidi, pa iako se ne vidi doći će već neka sledeća skupština, neka sledeća trgovina, tako da će vam biti očito, da je ta većina od 63 pokrajinska poslanika skrpljena, ne mogu da kažem na mišiće, ali na evriće, da. Jednu stvar ću vam samo sugerisati i ja sam možda napravio grešku. Kralj je isuviše malo, ono što je bilo od 2000 neke do 2012. godine nemojmo vređati Borisa Tadića, on je bio car. Znate, kralj je isuviše malo, da se ne uvredi. Još jednu stvar čiju adresu jasno vidim i jasnu nameru, to što poslanik kada napusti poslaničku grupu vrati mandat je njegova lična stvar, zakon kaže drugačije. Zakon koji je donela druga poslanička, druga skupštinska većina, SNS ga poštuje, zato što mislim da je to deo evropske agende, a to je da je narodni poslanik vlasnik svog mandata i da može da čini sa njim šta god hoće. Tako da mislim da promovisanje nekih drugih vrednosti, ako nisu lične prirode suočavaju se sa zakonom i suočavaju se sa tom evropskom tekovinom.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Samo ću jednu rečenicu reći. Potpuno ste u pravu da je po zakonu, a po moralu drugo. Upravo sam zbog toga i rekao da je Bojan Pajtić zakoniti predsednik Vlade Vojvodine. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Čanak. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, replika. Izvolite.
Ne znam da li je i kada je Boris Tadić bio kralj, pa postao car, ali čini mi se da danas Srbijom vlada vladar sveta, svemogući, nepogrešivi, jedan jedini, neponovljivi. Onog trenutka kada neko nešto kaže i posumnja u tu jedinstvenost i neponovljivost, ako to uradi u nekom javnom nastupu, obruši se na njega sva sila medija, pod kontrolom ove Vlade, a emisija, ako se radilo o nekoj emisiji, volšebno nestane iz etra. To je stanje danas u Srbiji. Dok je za vreme tog kralja i cara o kome vi govorite moglo slobodno da se kritikuje onoliko koliko je bilo prostora. Da li je bilo idealno – nije. Slažem se sa vama. Da li je bilo zloupotreba tada i napada na ovaj parlament – bilo je. U svom izlaganju sam govorio upravo o tome kako je ovde ceo ovaj zakon pripremljen tako što je krenuo napad kako će stranke po rebalansu da dobijaju više, a ne manje. To niko nije hteo da kaže, pa ni predsednik Vlade. Na kraju pozdravljam ovu principijelnost SNS da tamo gde ima kupovine poslanika treba da se izađe iz vlasti. I pozivam vas, da u svakoj opštini i gradu gde je bilo kupovine odbornika prilikom prekomponovanja izađete odmah iz te vlasti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Upravo je ovih dana izašao u „Magazinu Forbs“ ko su vladari sveta. Siguran sam da oni ne vladaju Srbijom. Zahvaljujem. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić.
Žao mi je samo što prethodni govornik nije pažljivije pratio tok današnjeg zasedanja. Ja sam otvoreno, u vidu poslaničkog pitanja danas postavio pitanje ministru Unutrašnjih poslova, gospodinu Nebojši Stefanoviću, oko sumnje na kupovinu poslaničkih mandata prilikom rekonstrukcije Vlade Autonomne Pokrajine Vojvodine. Voleo bih, da to što ste malopre izrekli, gde je eventualno SNS u takvim stvarima učestvovala, voleo bih da izreknete javno, jer ukoliko mislite da je bilo gde napravljeno krivično delo, prikrivanje krivičnog dela je takođe krivično delo. Prema tome, ne mašite praznim papirima i praznim stvarima, jer jednostavno takvih stvari, a mislim da će vam odgovor na takve stvari, najbolje dati, da ste pažljivije slušali, gospodina Čanka. Jedno je kada se dogovore poslaničke većine i poslaničke grupe ili odborničke grupe, jedno je kada se napravi jedna koalicija, prekomponuje kako se to moderno i kovanica kakva je, prekomponuje, to je sasvim demokratski i normalno, ako se prekomponuje na osnovu programa, a ne na osnovu kvote i kontigenata, i fotelja direktorskih ili bilo kojih drugih, ali je loše kada se pogazi sva različitost politička, sve međusobne stvari koje su nespojive i kada DS legalizuje svoju saradnju i koaliciju sa SRS, ali taman onoliko koliko je potrebno za većinu i za opstanak Bojana Pajtića sa 6% podrške građana Vojvodine. To je kriminal, to je loše i zbog toga ja pozivam istražne organe da daju svoj sud o tome da li je bilo primanja ili uzimanja mita u Vojvodini pre nekoliko dana ili da li će ga biti za svaku narednu odluku. To kada se uvreži, rekonstrukcija nije završena ići će se sa sledećom odlukom, sa sledećom stvari koja će ići na Skupštinu AP Vojvodine, koliko će biti Skupština usporena, koliko će odluke biti usporene ako će se oko svake odluke trgovati i kojim sredstvima trgovati, s čime trgovati, koliko će građani Vojvodine na taj način trpeti? Nemam ja problem u pojedinačno ko je na vlasti. Koliko je efikasna ta samouprava odnosno uprava AP Vojvodine? Ako morate prvo da istrgujete sa svojima, pa da kupite druge, pa da ubedite treće, imaju li vremena građani Vojvodine za tako nešto? Nemaju. Zbog toga mislim da Bojan Pajtić niti je legalan niti je legitimno na čelu vlade AP Vojvodine.
Zahvaljujem, gospodine Babić. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona sigurno je u duhu racionalizacije javnih troškova kao i raniji predlozi zakona i oko toga nema dosta prostora da se sukobljavamo, ili imamo različita mišljenja. Naravno, da i princip proporcionalnosti je, po meni, pravičniji od bilo kojeg drugog principa, s tim što principom proporcionalnosti i propocionalno smanjivanje, u ovom slučaju, sigurno više pogađa manje strane, u ovom slučaju manjinske stranke i oko toga smo imali poprilično rasprava, kada je usvojen aktuelni Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, koji je u priličnoj meri reducirao mogućnosti za finansiranje, kako redovne delatnosti, kako kampanje za izbore, kada su u pitanju stranke nacionalnih manjina. U ovom slučaju mislim na one koje su parlamentarne. Poznato vam je da u ranijem, pre dva saziva, ili tri, da su ovde u ovom parlamentu bila i dva romska predstavnika ispred svojih stranaka, a da više predstavnika ispred romskih partija nemamo. Na prethodnim, i ranije, godine 2012. se lako moglo desiti da ne bude i predstavnika Albanaca, jer uopšte i pored zakona iz 2007. godine, kada je omogućen tzv. prirodni prag, a koji je dao prostora da pojedine manjine preko svojih političkih stranaka budu zastupljene, pre svega Mađari koji su najbrojniji, Bošnjaci, pa onda su Romi i Albanci, bili kao što znate profesionalno zastupljeni na osnovu brojčanosti, ali sa veoma krhkom osnovom, veoma osetljivom situacijom, da mogu lako da ostanu i bez predstavnika. Shodno tome je, naravno, teže organizovati manjine, da bi bile zastupljene u centralnom parlamentu. Ovo je jedinstveno rešeno, ranije 0,15%, sada 0, predloženih 105, u lokalu mislim da je to sasvim simbolično. Kada su u pitanju partije koje konkurišu i ulaze u izbornu kampanju za lokalne izbore, pogotovo kod nerazvijenih opština, uzmite tamo, od 200 – 300 miliona, pa neka bude i do 500, 0,1% je najviše tu negde 500.000, a onih 0,15 je bilo 750.000, kada podelite na pet, šest tih lokalnih partija u toj lokalnoj samoupravi, to je sasvim simbolično, kako za redovnu delatnost, tako i za sredstva za predizbornu kampanju. Zna se šta se na lokalu odigralo, poput onoga što i na centralnom nivou, da glavnu ulogu imaju sponzori, na centralnom nivou „tajkuni“, taj termin se u javnosti koristi. Naravno da je osnovna zamisao da ulaže u stranke, a da se ne isplati to ulaganje, ne da im se isplati, nego zna se posle višestruko dobiju na osnovu te investicije koje imaju, i u lokalu govorim, kada treba da podrže određenu grupu, određenu stranku, da bi dobili izbore, onda preko tendera zna se koliko puta više vraćaju na osnovu tog ulaganja koje su učinili. Kada je centralni nivo u pitanju, kažem da takvog interesovanja, ama apsolutno nema. Verujem da je isto i kod drugih manjina, da u slučaju kada je predstavnik jedne manjine u više navrata opozicija, nema mogućnosti da bude deo većine, onda apsolutno nema nikakvog interesovanja da neko od tih sponzora u lokalu finansira stranku koja želi da bude parlamentarna. Sasvim jasno, zašto bi ako nema nikakvog uticaja u centralnu izvršnu vlast. Zato se dešavalo da su Romi imali dva, pa su sada ostali bez ijednog, Albanci mogu da ostanu, takođe bez ijednog, to je verovatno i za sve druge manjine, ajde da kažem sem Mađara, koji su sa šest predstavnika ovde prisutni i predstavljaju ozbiljnu političku snagu na nivou države i Bošnjaci su tu blizu, svi drugi su, u neku ruku, u toj situaciji da mogu biti, lako mogu i nestati iz ovog parlamenta, da ih ne bude uopšte i da manjine u tom slučaju, ogromna većina ostanu bez zastupljenosti. U ovom pravcu mislim da, ono što smo imali članom 17, koji sam ja tada osporavao, u stavu 2, u neku ruku je trebalo da bude zameni onu pozitivnu diskriminaciju koju smo u ranijem zakonu. U tom stavu 2. je rečeno da će se primeniti koeficijent 1,5 ne samo na manjine nego na broj glasova svih stranaka parlamentarnih do 5%. One su ojačane tim koeficijentom od 1,5 a iznad toga primenjuje se koeficijent 1, što znači da nije to specifično samo za manjinske stranke, nego u celosti za sve parlamentarne stranke. U tom smislu, možda u ovoj situaciji, kada će doći do prepolovljenja finansiranja svih parlamentarnih stranaka, a koje će se specifičnije i teže odraziti kod manjinskih stranaka, moglo se tu sada razmišljati, ako nije moguće u tom članu 17. koji nije deo ovog Predloga izmena i dopuna, onda je ta mogućnost na osnovu amandmana koje je naša grupa dala uz, da kažem, ne mora u celosti naš predlog da se usvoji, ali bi trebalo da se vidi kojim koeficijentom bi se ublažilo ovo drastično smanjenje do kog će doći i koje će staviti stvarno u nezahvalnu poziciju sve stranke koje predstavljaju manjine. Ja bih samo još da dodam i onom delu kada su u pitanju izbori za finansiranje kampanje. Pa zamislite, dok bude na snazi zakonsko rešenje da i manjinske stranke moraju da obezbede 10.000 potpisa, sudski overenih potpisa, biće to veoma ogroman posao koji u slučaju Albanaca treba da se obavi u samo dve opštine. Zamislite od skoro svih naših birača, mi moramo dva puta, jedan put kada glasaju i pre toga moraju javno, od sudskog overioca, da daju glas preko potpisa što naravno, opet iziskuje poprilične troškove. To su neke pojedinosti koje sam smatrao važnim da iznosim da bi do Dana za glasanje ozbiljnije razmili kako bi se došlo do pravičnijih rešenja koje bi odgovaralo i političkim strankama koje zastupaju manjine. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SVM su i pre malo više od tri godine pozdravili i podržali tada donošenje novog zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Mi smo tada i učestvovali u radu šire radne grupe koja je zaista, tokom 2010. godine, vrlo studiozno i često se sastajala i radila na izradi zakona. Onda je taj nacrt otišao do tadašnje Vlade RS i čekalo se nekoliko meseci dok je on došao u skupštinsku proceduru i moramo naglasiti da postoje delovi koje radna grupa nije predložila, već je tada takav bio zakon, ali pošto je tada takva bila politička volja i takav bio predlog Vlade, mi smo to podržali. Zašto je bitno da imamo dobar zakon o finansiranju političkih stranaka, kao što se nekada zvao, ili o finansiranju političkih aktivnosti kao što se danas zove? Izuzetno je značajno da finansiranje političkih subjekata bude transparentno i da kontrola istog bude bolja. Naravno, složićete se da zajednički cilj svih nas treba da bude razvoj višestranačja, parlamentarizma političkog sistema. Zašto razlika u nazivima tih zakona spomenutih? Zato što Zakon o finansiranju političkih aktivnosti ne reguliše samo finansiranje političkih stranaka, već i političkih subjekata.Znači, može da se radi o grupama građana, koalicijama, itd. Najpre moramo da razdvojimo. Postoji finansiranje redovnog rada i finansiranje izborne kampanje. Kada govorimo o finansiranju redovnog rada iz javnih izvora, to se odnosi na one parlamentarne stranke koje imaju svoje predstavnike kako ovde u NSRS, tako i u Skupštini AP Vojvodine i u skupštinama jedinicama lokalnih samouprava. Drugi deo zakona reguliše finansiranje izborne kampanje, tih raznih političkih subjekata na svim nivoima. Spomenuti zakon iz 2010. godine je doneo velike novine i promene u odnosu na prethodni zakon. Samo da razjasnim radi javnosti. Prema trenutno važećem zakonu o čijim izmenama i dopunama danas raspravljamo, finansiranje redovnog rada, tih famoznih spominjanih0,15% budžeta za redovan rad, se ranije delilo tako što je bila linearna podela, što znači da je 30% sredstava se delilo ravnomerno, svim političkim strankama koje su imale predstavnike u izabranim telima, a 70% sredstava se ranije delilo na osnovu broja osvojenih mandata. Prema novom, trenutno važećem Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti, od njegove primene, posle 2011, 2012. godine, finansiranje redovnog rada se vrši ne više na osnovu broja osvojenih mandata, već na osnovu broja osvojenih glasova na izborima što mi svakako podržavamo. Znači, ukinuta je linearna podela i poslanici SVM smatraju da je mnogo pravičnije da politički subjekti, političke stranke budu nagrađene na osnovu toga kako je njihova lista prošla na izborima a ne na osnovu toga da neko u okviru koalicije uspe da uđe u parlament pa se svi oni računaju kao posebni antiteti. Sećamo se u ranijem periodu su mnogi imali samo po jednog poslanika a ulazili na velikim listama i dobijali skoro isti novac kao one stranke koje su samostalno izlazile na izbore a imale dvoje-troje poslanika. bila je vrlo mala razlika. Od uvaženog prethodnog govornika smo čuli koje su specifičnosti organizovanja manjih stranaka, recimo stranke nacionalnih manjina i ja bih kao poslanica SVM i članica stranke nacionalne manjine, želela upravo da naglasim da je drugačije organizovanje, drugačiji je samostalni izlazak na izbore i učestvovanje u izbornoj trci za stranke nacionalnih manjina i drugačije za one koji u ovaj parlament možda ulaze samo zato što su bile na listi neke veće koalicije. Tada je na osnovu tih promena odlučeno da te stranke dobijaju novac na osnovu koalicionog sporazuma što je takođe dobro, od 2011, 2012. godine do sada se novac iz javnih izvora delio na osnovu koalicionog sporazuma. Postoji još jedna, ako mogu tako da se izrazim, začkoljica o kojoj je takođe uvaženi prethodni govornik govorio i koja je možda loše protumačena tada 2011. godine kada smo donosili novi zakon, da se broj osvojenih glasova množi koeficijentom 1,5. Pričali smo da je to pozitivna diskriminacija, ali broj glasova koji se množi koeficijentom nije, ne odnosi se isključivo na stranke nacionalnih manjina, već na sve stranke. Znači, broj glasova do 5% se množi koeficijentom 1,5 a dalje samo koeficijentom 1. Dakle, šta se sada menja? U aktuelnom zakonu stoji da u slučaju redovnog rada 0,15% rashodne strane budžeta ide za finansiranje iz javnih izvora. Sada se najpre smanjuje taj broj 0,15 na nula zarez deset i po, što je logično i što svakako podržavamo kada govorimo o štednji nas vim nivoima i ove izmene se zapravo predlažu upravo zbog toga da nameti iz budžeta budu manji, da svi ravnomerno nosimo teret krize, ali menja se i to da se ovaj procenat više ne odnosi na rashodnu stranu budžeta, već na poreske prihode, što je takođe značajno jer nije logično da u ovom nametu budu uračunati deficit, gubici i dug države baš zbog stabilnosti javnih finansija, time i makro-ekonomske stabilnosti. Znači, to je deo koji se odnosi na redovno finansiranje rada političkih subjekata, a deo koji se odnosi na finansiranje izborne kampanje se takođe menja. Trenutno je predviđeno zakonom da 0,1% rashodne strane budžeta se koristi za finansiranje izborne kampanje. Sada se ovaj procenat sa 0,1% smanjuje na 0,07% i u ovom slučaju se menja rashodna strana budžeta na poreske prihode. Samo radi definisanja i konkretizovanja o kojim brojevima govorimo, pošto je danas ovde pomenuto nekoliko cifri kako iz rebalansa, tako i iz budžeta za 2014, godinu, istina je da smo nedavno usvojili rebalans i da sada stoji da 1,9 milijardi dinara je predviđeno za finansiranje političkih stranaka, ali od ovog iznosa skoro 800 miliona se odnosi na finansiranje izborne kampanje. Znači, što se tiče redovnog rada, taj iznos predviđen rebalansom je 1,14 milijardi, trenutno. On je pre rebalansa, u prethodnom budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, bio 1.203.000 dinara. Znači već je smanjen. Sada, pošto za nekoliko dana budemo izglasali ove predložene izmene i zakon stupi na snagu, umesto 1,14 milijardi ovaj iznos će biti 797 miliona. Zaista, kada proračunate broj osvojenih glasova na prošlim izborima sredinom marta ove godine, kada primenite koeficijent i pomnožite broj glasova ispod 5% sa 1,5 i kada izračunate koliko pojedine stranke sada primaju novac i po novoj matematici izračunate koliko će po novom primati novac, razlika je oko 30%. Ovo naglašavam zbog toga što su određeni uplašeni da, kada je reč, recimo, o strankama nacionalnih manjina, koje su manje, da je taj iznos veći i da će funkcionisanje biti obesmisleno. Nemoguće je da je umanjenje 55%, 60%. Znači, to nije tako. Umanjenje za redovan rad je, kada se to preračuna, oko 30%. Naravno da govorim o onima koji se finansiraju na osnovu koalicionog sporazuma. Ja se uglavnom baziram na finansiranje redovnog rada stranaka nacionalne manjine. Savez vojvođanskih Mađara će u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune najpre zato što podržavamo što se smanjuje taj namet i što je logičnije da umesto rashodne strane budžeta gledamo poreske prihode. Moram da naglasim da je već ranije promenjen Zakon o budžetskom sistemu Republike Srbije i da je u tom zakonu već došlo do ovih promena i kada pogledate detaljno rebalans, koji smo nedavno usvojili, budžet za 2014. godinu, već se u tim brojkama, kada vidite u okviru Ministarstva finansija koliko je predviđeno za finansiranje političkih stranaka, primenjuju poreski prihodi, bar što se tiče budžeta Republike Srbije. Znači, tim procentom, ranije veći, se množe poreski prihodi, a ne rashodi, već sada Ono što smatram takođe značajnim da se spomene, o čemu je samo jedan prethodni govornik danas govorio je izborno jemstvo, jer u samom uvodnom izlaganju sam spomenula da je došlo do dosta velikih promena 2011. godine, kada je donet novi Zakon o finansiranju političkih aktivnosti. Šta je izborno jemstvo, zašto je to dobro i zašto to može da izazove komplikacije tokom kampanje, smo svi verovatno iskusili u prethodnih nekoliko godina. Imali smo kampanje na nekoliko nivoa. Znači, jedna odnajvećih novina je uvođenje izbornog jemstva. Izborno jemstvo može da se da u obliku gotovog novca, bankarske garancije, hartije od vrednosti ili stavljanja hipoteke na nepokretnu imovinu. Izborno jemstvo je neophodno predati u slučaju da neko učestvuje u izborima i želi da koristi novac iz javnih izvora, iz budžeta mora u istom iznosu da preda izborno jemstvo i uslov je da učesnik na izborima osvoji minimum 1% glasova, odnosno ako govorimo o strankama nacionalnih manjina, da osvoji minimum 0,2% glasova da ne bi morao da vraća novac. Ukoliko učesnik na izborima ne osvoji ni taj minimalan broj glasova, mora da vrati novac koji je uzeo iz budžeta, što mi svakako pozdravljamo i što je dobro. Ukoliko nije u mogućnosti da vrati taj novac, onda se on naplaćuje upravo iz ove jedne vrste garancije tog izbornog jemstva. Zašto je to dobro i zašto to sada naglašavam? Setimo se samo možda malo dalje prošlosti, kada je bilo jako puno učesnika i na parlamentarnim izborima, koji su posle zatvaranja glasačkih mesta i prebrojavanja glasova osvojili vrlo mali broj glasova. Neki su jedva osvojili 10.000 glasova, koliko je potrebno da se preda lista. Oni su svi uzimali novac iz budžeta, imali kakvu takvu kampanju. Dobro je što se uvođenjem ovog izbornog jemstva to sprečilo. Sada je manji broj učesnika. Postoje neki i koji učestvuju, a svesni su toga da im je teško da osvoje 1% glasova. Oni, recimo, sada i ne uzimaju novac iz budžeta. Šta je još značajno što se tiče regulisanja oblasti finansiranja rada političkih stranaka, kako redovnog rada, tako i izborne kampanje? Odmah po usvajanju Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije kontrola finansiranja rada je sa Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije prešla upravo na ovu Agenciju za borbu protiv korupcije i, kao što svi mi svedočimo i vidimo iz prakse, upravo donošenjem ovog zakona Agencija za borbu protiv korupcije kontroliše finansiranje i može da izriče mere upozorenja političkom subjektu ukoliko u postupku kontrole utvrdi da je došlo do nekih nepravilnosti u finansiranju. Čak postoji mogućnost da se do okončanja pravosnažnog ili krivičnog, odnosno prekršajnog postupka, u određenom procentu smanji ili potpuno obustavi prenos sredstava iz javnih izvora. Značajno je da politički subjekti imaju obavezu da dostavljaju godišnji finansijski plan, odnosno godišnji izveštaj do aprila naredne godine Agenciji za borbu protiv korupcije, koja je u obavezi da taj izveštaj objavi na svom sajtu. Ranije je postojala i obaveza da se on objavi u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Sada se ovim izmenama i dopunama predlaže da se to briše. U slučaju izborne kampanje politički subjekti koji učestvuju na izborima takođe imaju obavezu da svoj izveštaj dostavljaju Agenciji na vreme i Agencija, takođe, taj izveštaj objavljuje na svom sajtu. Ovim izmenama i dopunama se menja krajni rok za donošenje tog akta o sadržaju, kako treba da izgleda izveštaj o troškovima izborne kampanje i onemogućava da se taj akt menja tokom same kampanje, što se dešavalo u prošlosti, što je otežalo sastavljanje tog izveštaja. Poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara smatra izuzetno značajnim da finansiranje političkih aktivnosti, odnosno političkih stranaka, političkih subjekata bude transparentno i dostupno javnosti. Ne bi bilo dobro da i dalje javnost kaže da je finansiranje redovnog rada, pa kako učestvuje u kampanji, pod velom tajnosti. Bitno je da kako birači, kako članstvo, tako i svi građani imaju uvid u finansiranje stranaka. Mi podržavamo ove izmene. U danu za glasanje možete daračunate na našu podršku. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Kovač. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Svoje vreme kao ovlašćene predstavnice Demokratske stranke u ovom delu toka sednice podeliću tako što ću u desetak minuta govoriti o površnosti kojom je Predlog izmena zakona pred nama, zatim o manjkavostima i onda o kontekstu koji će nastati ako se bez ikakvih amandmana ovaj Predlog zakona usvoji u danu za glasanje. Dakle, gde je prvo površan i aljkav, a onda i gde je manjkav? Površnost i aljkavost se može lako pročitati kada se pročita obrazloženje zakona. Može da se kaže da obrazloženje neće stupiti na snagu, da se obrazloženje ne odnosi na išta važno u proceduru. Ja onda odgovaram – pa zašto ga onda pišete, ako je nebitno? Kada ga pišete, što ga ne čitate? Ta površnost i aljkavost koju ja čitam u obrazloženju je meni signal i paradigma da je i sve drugo urađeno površno i aljkavo. U svakom delu obrazloženja govori se o nacrtu zakona. U svakom delu obrazloženja, na kome se poziva, govori se o nacrtu zakona. Nacrt zakona ne može da bude u proceduri u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne samo zato što ga zabranjuju jedinstvena metodološka pravila ili Rezolucija o zakonodavnoj aktivnosti, nego što ne može. Ako na nivou davanja obrazloženja niko ne uloži truda da pročita da piše nacrt, a ne da piše predlog, onda imam razvijenu opravdanu sumnju da je i sve drugo urađeno jednako površno i aljkavo. Ta se površnost i aljkavost nastavljaju u pisanjima članova zakona. Član 5. izmena i dopuna Zakona o finansiranju političkih aktivnosti glasi – U članu 24. stav 3. reči: „iz privatnih izvora“ brišu se. U osnovnom tekstu važećeg zakona stav 3. člana 24. glasi – Sva sredstva namenjena za finansiranje izborne kampanje uplaćuju se na račun iz stava 1. ovog člana i sva plaćanja troškova izborne kampanje vrše se sa tog računa. U stavu 3. nema reči – iz privatnih izvora, koje treba da se brišu. Te se reči nalaze u stavu 4. Kako se u obrazloženju poziva da u nacrtu piše član 24. osnovnog zakona stav 4? Ako već niste podneli amandman na ovaj zakon, pohitajte sa Odborom, pošto u stavu 3. reči – iz privatnih izvora, koje se navode u članu 5, gde treba da budu menjane, nema. Površnost i aljkavost na takvim, svi mi koji dovoljno dugo radimo u Skupštini znamo, otklonjivim detaljima, mogu da idu uz obrazloženja da se ne zna tema, da se iz nekih nepoznatih razloga mora doneti zakon, da se jako mnogo žuri, ali nikako ne mogu da idu uz autoritativno predstavljanje teksta ovog zakona kao odlično urađenog, koji će proizvesti mnoge dobre posledice, jer neće nijednu. Obrazloženje ne morate da ispravljate. Svima onima kojima je potpuno svejedno da li piše nacrt zakona ili predlog zakona, pretpostavljam da je i bez procedure za promenu obrazloženja, ali vas molim da pogledate član 24, koji menjate članom 5. izmena i dopuna tako što se pozivate na član 3. u kojem nema reči – iz privatnih izvora. Ta količina objašnjenja da su to sve štamparske greške i da se nije stiglo je tanke argumentacije, kao i štošta što je ovde izrečeno u argumentaciji o promenama i dopunama ovog zakona, jer je pred svima nama letos bio stvarno nacrt, koji je radilo Ministarstvo finansija, gde se u 23 člana menjao Zakon o finansiranju političkih stranaka. Nešto iz ovog nacrta, koji je prošao javnu raspravu i zaista je zahvalan tekst za raspravu i ubuduće, je uvršteno u predlog koji je pred nama, nešto nije, a čuvenom intelektualnom kopi-pejst tehnikom došlo je do zabuna raznih vrsta i ja vas molim da ih ispravite. Šta je ono što nije površno i aljkavo, što nije šlamperaj, nema veze šta piše, ja znam šta treba da kažem, a i ovako ćemo to izglasati, dakle, ne taj stil u predlogu ovog zakona, nego šta je manjkavost ovog zakona? Manjkavost ovog zakona ne stoji u procentu koji može biti tema razgovora, može biti i predmet saglasnosti i sa nama. Dakle, sastoji se u odredbi da se reč – rashoda u članovima, zamenjuje rečima – poreskih prihoda. Član u kome menjate reč rashoda u dosadašnjem zakonu, koji se odnosio na 0,15% prihoda budžeta, rashoda budžeta menjate ne u prihode, nego u – poreskih prihoda. Međutim, u tih nekoliko članova vam se finansiranje političkih aktivnosti odnosi i na republički nivo i na pokrajinski nivo i na lokalni nivo. Najljubaznije molim da mi se definišu poreski prihodi pokrajine, pošto je to predmet dvadesetpetogodišnjeg spora u ovoj državi, jer niko ne može da kaže koji su to poreski prihodi pokrajini. Ako bude argumentacije da je to i ovako i onako od poreskih prihoda koji su po zakonu poreski prihodi Republike, onda se ukupan šlamperaj površnosti i aljkavosti još uvećava, pošto to nikako ne može, čak ni po Zakonu o budžetskom sistemu, izmenjenom. Dakle, molila bih predlagača za jasan odgovor o listi poreskih prihoda koje ima Pokrajina Vojvodina. Da li je i koliko to dovoljno, u to ne ulazim. Ovo je sistemska greška, sistemska manjkavost u zakonu, zbog toga što se htelo reći reč – poreskih, nepotrebno. Samo da ste ostavili – prihoda, to bi sišlo na prihode koji se u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu mogu proceniti. Problem je što je to loš preveden nacrt zakona koji je Vlada imala letos i koji nikada nije prošao glasanje u Vladi, te nije bio dostupan u proceduri narodnim poslanicima. Druga ozbiljna manjkavost ovog zakona je što se sredstva, čak i ako budete pronašli poreske prihode Vojvodine, što će izazvati priličnu radost i živost u mnogim drugim sektorima koji se bave poreskim prihodima, da se sredstva namenjena za redovne aktivnosti, tj. za redovan život političkih stranaka, mogu koristiti i za izborne kampanje. Dve loše stvari proističu primenom ovog zakona. Prva je sasvim legitimna, tekuća, neprekidna izborna kampanja. Koliko god da imate novaca ili nemate novaca, imate izbornu kampanju tokom cele godine, a bez raspisanih izbora, nije dobro, ta atmosfera nije dobra, ni po koga, a sada postaje moguća. Drugi detalj je da ako kažete da se sredstva za redovno finansiranje mogu koristiti u izbornim kampanjama, onda postaje besmislena odredba koja je visoko ocenjena u postojećem zakonu, da svi učesnici, kada se raspišu izbori, imaju jednake startne uslove zbog te utakmice i da tek nakon što dobiju određen broj glasova, onda se raspodeljuje novac iz budžeta dalje. Manjkavo je, a rešenje da se razdvoji redovno finansiranje za redovne aktivnosti političkih stranaka je dobro i nije dobro da se stane uz ovu manjkavost, jer od toga će biti samo zajedničke štete. Još jedna manjkavost koja jako uvećava površnost i aljkavost kojom se prišlo izradi ovog akta je u dozvoli da političke stranke iz javnih sredstava kupuju nekretnine. Došlo je vreme da se okućimo iz javnih sredstava. To je ne prostor korupcije, nego prostor u koji nijedna stranka koja sebe zove evropskom na ovakav način i u ovakvom kontekstu zakona ne bi smela da zakorači. Te manjkavosti, ne ulazim u to kako je rešeno podnošenje izveštaja sa Agencijom, to je predmet za debatu, može, i ovo rešenje ima i za i protiv, sve te manjkavosti je videla i stručna javnost i svi smo mi dobili komentare Transparentnosti Srbije o tome šta dolazi kao posledica ako se ovaj zakon usvoji u neizmenjenom obliku. Ja na svu njihovu argumentaciju i uz konsultaciju sa njima i neke amandmane koje su podnele kolege iz poslaničke grupe DS kažem da ukoliko ostavite član 5. tako pogrešno, nećete moći da ga primenite zato što se odnosi na stav u kome ne piše ono što ste vi namerili da se menja. Teško mogu da razumem toliku količinu nepažnje kojom se pristupilo aktu i tolika razlika u odnosu na to kako je akt predstavljen. Slušajući pažljivo predlagača, vidim da je moguće da je razlog to što mu se neprekidno priviđa Bojan Pajtić i DS, bez ikakvih razloga. Da parafraziram jednu staru metaforu, to što vam bauk Bojana Pajtića kruži SNS nije opravdanje da mi date tekst zakona koji je površan, aljkav i manjkav. Sve vrste argumentacija, sve vrste nedopustivih kvalifikacija o DS, o pojedincima iz DS, ceo stav kada ovaj moj govori da je neko zlikovac i kriminalac onda je to žar poslanički, a kada ja kažem da je Bojan Pajtić kriminalac, onda je to istina. Dakle, sve je to politički folklor. Onoliko koliko u tom folkloru ima istine, toliko je bilo pedantnosti u pisanju ovog predloga zakona. Hvala vam.
Reč ima predlagač narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mi ne usvajamo obrazloženje zakona, mi usvajamo zakon. Mislim da je pokorisno da ljudi u Srbiji znaju i da napravimo jedno poređenje između pokorisnosti jednog Predloga zakona koji je u skupštinskoj proceduri, koji je definisao i čija je poenta bila samo da bude pre Predloga zakona koji je najavila SNS, pa se u toj žurbi valjda zaboravilo da se smanji procenat izdvajanja za političke stranke, ali je važno bilo biti pre SNS, predati u proceduru pre SNS, bez obzira što se tom izmenom samo u kozmetičkom smislu menjali iznosi. Ako bih iskoristio argumentaciju gospodina Čanka, onih 30 dinara mesečno, onim što je predložila Predlogom zakona prethodna govornica, bi se pretvorilo u 0,3 pare. Toliki je odnos prema uštedama i prema tom pokorisnom i tako finom i ne aljkavo napisanom zakonu. U tom zakonu i u tom predlogu nigde ne piše, nigde nema odnosa prema primanjima i prema prihodima koji se ostvare u AP Vojvodini. Ja uvek kažem kada na nešto nišanite prstom, kada na nešto ukazujete, pokažite ličnim primerom kako treba. Demokratska stranka, prethodna govornica su to pokazali zakonom iz 2011. godine. Dijalogom i radnom grupom na koju nisu ni pozvali SNS, broj jedan, po rečima uvažene koleginice Kovač, sve to što je napisano ovde u parlamentu 2011. godine je otišlo na mišljenje u Vladu i došlo nešto sasvim drugo, i to je naravno bespogovorno usvojeno. Na taj način mišljenjem tih pokorisnih i onih koji ne aljkavo sačinjavaju zakone, koji su samo u korist i radi podizanja cifre koja je opredeljena za političke stranke, za političke aktivnosti, su čak i od kredita kojima se ova država zaduživala, čak i od kredita su uzimali deo novca za finansiranje DS i sada su došli da nas uče da li je nešto aljkavo ili nije aljkavo. Gde ima aljkavije? Zadužujte državu, pa onda od tog zaduženja uzmete za finansiranje političke stranke. Gde ima aljkavije? Pokorisno, da, ali za tu političku stranku. Pokazalo se. Ovde je analiza, ovde je model za koji sam zamolio prijatelja iz Ministarstva finansija da uradi i šta bi značilo, kolike bi se uštede pravile i kolika bi poreska osnovica bila, izvinite, ne poreska osnovica, koja bi bila osnovica za obračun izdvajanja za političke stranke po modelu koji je predložila gospođa Čomić i po modelu koji je predložila grupa SNS. Ne samo što se razlikujemo po predloženoj stopi koja je 30% veća pokorisno od strane gospođe Čomić, od 0,150% u odnosu na 0,105% koliko je u ovom predlogu zakona, već je i osnovica značajno veća. Osnovica koju predviđa SNS je u iznosu od 797.319.600 dinara u odnosu na milijardu 345.747, bla, bla, bla. I u osnovici i u iznosu izdvajanja za finansiranje političkih stranaka se razlikujemo. Šta je onda tu pokorisno? Šta je tu aljkavo? Od zaduženja uzimate za političke stranke ili od poreskih prihoda po znatno manjem procentu od 30% izdvajati za političke stranke. Nemojmo zbog greške u obrazloženju, da li se u obrazloženju spominje nacrt ili Predlog zakona, bože moj, pašće zbog jedne reči. Aljkavo je, nije dobro urađeno. Evo, piše – nacrt, ali i piše 30% manje za političke stranke, pa neka građani Srbije procene da li je aljkavo to što ste iz kredita uzimali za finansiranje političkih stranaka, što je bilo malo ono para što ste uzimali u Razvojnoj banci Vojvodine, na časnu reč, pa ni dan danas ne može to da se otplati. Da li je to bilo pokorisno i ne aljkavo ili je aljkavo ovo što sada piše na osnovu nacrta zakona, a u onome što usvajamo je 30% sredstava manje za političke stranke? Neka to procene građani Srbije, a ne gospođa Čomić ili ja. Nemojte da trivijalizujemo nešto. Nemojte da sakrivamo želju da se uzme više kroz to što ćemo tražiti slovnu grešku u obrazloženju zakona. Završavam sa rečenicom sa kojom sam i počeo – ovde usvajamo zakon, a ne obrazloženje. Da je obrazloženje napravljeno kao tomovi knjiga, opet ne bi prihvatili zato što vam je bolno ono što vam je targetirano i ono što se odnosi članom 16. i članom 20. – 30% manje za političke aktivnosti. To je otklon, to je odnos, odgovoran odnos prema javnim finansijama. To je odgovoran odnos prema građanima i to je otklon od jedne arogantne politike koja je vođena do 2012. godine, gde ste od zaduženja uzimali delove za finansiranje svojih političkih aktivnosti.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, replika.
To sve što smo čuli od poštovanog kolege imalo bi smisla da je na dnevnom redu Predlog zakona koji sam ja podnela, ali nije, nego je Predlog zakona koji je podnela grupa od 128 poslanika. Kada sam komentarisala površnost i aljkavost obrazloženja, rekla sam da nema smisla to menjati, ne usvaja se, ali se član 5. usvaja. Član 5. vašeg Predloga zakona, 128 poslanika, kaže – u članu 24. stav 3. reči „iz privatnih izvora“ briše se. Taj stav 3. glasi – sva sredstva namenjena za finansiranje izborne kampanje uplaćuju se na račun iz stava 1. ovog člana i sva plaćanja troškova izborne kampanje vrše se sa tog računa. Nema reči „iz privatnih izvora“. One se nalaze u stavu 4. Ako usvojite ovako, bez amandmana, nema na šta da se primeni. Vi ćete morati da usvojite deo obrazloženja, pošto tamo piše da se u nacrtu ovog zakona ovo odnosi na član 24. stav 4. Treba čitati i onda upotrebiti žar na temu koja uopšte nije na dnevnom redu. To što ja mislim o tome da li je trebalo ili nije trebalo staviti na dnevni red moj Predlog zakona, to je iza nas. Na dnevnom redu je vaš Predlog zakona, gde imamo problem, Skupština ima problem sa članom 5. zbog površnosti i aljkavosti i manjkavosti. Rekla sam vam – organizujte odbor ili nešto uradite ako stvarno hoćete da ikakvog smisla ima usvajanje ovog predloga zakona. Sva volja, neću sada da pričam o Predlogu zakona, nego da ja malo udarim po DS, je legitimna i nekorisna, a posramotna. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Pokorisno je čitati, ali otvorenih očiju. A čitati otvorenih očiju, mogli ste videti da je uvaženi kolega Vladimir Marinković već podneo amandman koji se odnosi na ispravku na koju ste ukazali. Ne vidim tu razloga za dalju polemiku, a taj amandman je u proceduri, čini mi se, već od juče. S druge strane, mi raspravljamo o ovom predlogu zakona koji je podnela poslanička grupa SNS. Tačno je. Ali, zašto neko ko podnese predlog zakona danas, samo da bi bio brži od SNS, želi da se taj predlog zaboravi? Da li je bolji? Nije. Ali, vi na taj problem, vi na taj izazov gledate sa takvim rešenjem.
Molim vas, gospođo Čomić, nemojte iz klupe.
Zašto želite sada da se ćuti o tome da ste potrčali da budete brži od SNS i predali zakon kojim se ništa ne menja, ili se kozmetički samo menja? Menjamo strane, ali procenat ne menjamo, ne menjamo ništa, samo da budemo brži od SNS. Brzina se, što se ovoga tiče, ne meri. Ovaj zakon ima svoj nominalni iznos ušteda koje želimo da napravimo, radi te jedne male pilulice koje će naše javne finansije kroz ovakvu uštedu da dobiju, do konačnog ozdravljenja. To je razlika u razmišljanju. Vi ste vaš stav pokazali Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, gde niste promenili ništa. I sve što je u skupštinskoj proceduri, sve što se javno izrekne i potpiše i da u skupštinsku proceduru, ne možete da kažete – nemojte tako nešto da uzimate kao argument. Ja nisam ni verovao da ćete vi ovo da podržite. Jer, vaš predlog je da se ne menja ništa. I to su ljudi u Ministarstvu finansija jasno pokazali, modelom i onim koliko će DS dobijati na osnovu ovog zakona koji ćemo usvojiti i na osnovu onoga što ste vi predložili i na osnovu onog što dobijate sada. Ono što ste predložili i što dobijate sada, niste promenili ništa. Mi želimo suštinske promene. Mi ne želimo bilo kakvu kozmetiku, a te suštinske promene pokazujemo na ovaj način. Prihvatam ovu grešku koja se potkrala i koju je gospodin Vladimir Marinković, uvaženi kolega, juče amandmanski već predložio i taj amandman će biti usvojen.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Slobodno je vama da govorite o mom predlogu zakona i postoji mnogo razloga zašto mogu da vam pokažem da je taj predlog zakona bolji. Slobodno vam je i da govorite o tome da je vaš predlog bolji i da je moj makar šta. O tome se ne pitamo ni vi, ni ja. O tome se pita Poslovnik Narodne skupštine, koji kaže da govorimo o tački koja je na dnevnom redu. Na dnevnom redu je Predlog zakona 128 narodnih poslanika. Ništa više i ništa manje. Potpisivala sam mnogo predloga zakona u ovoj Skupštini. Neki su stizali na dnevni red, neki nisu. Neki su usvojeni a da najšira javnost i ne zna, kao što je stavljanje van snage Zakona o porezu na neto prihod, o čuvenom solidarnom porezu. On je morao biti ukinut. Ja sam predlagala i zakon. Svaki pokušaj da svim ovim rečima pokrijete ono što kažem, a da je tekst površan i aljkav, a po sadržaju manjkav, je rešen time što je naš zajednički kolega narodni poslanik Vlada Marinković podneo amandman kojim se ta suštinska manjkavost briše. Ali, ostaju dve ključne - Lista poreskih prihoda AP Vojvodine i način na koji će se iz javnih prihoda od budžetskog novca svih poreskih obveznika, svih koji uplaćujuporez, PDV, akcize, carine, sva vrsta poreza, kupovaće se nekretnine od strane političkih stranaka. To je nešto za šta mislim da je mnogo pogrešno. O procentu možemo da govorimo kada god hoćete i šta god hoćete, o načinima na koji se finansira, teoretski, takođe. Ovo je problem, kao što su i lista poreskih prihoda Vojvodine problem. Ali, rešili smo bar jednu nedoumicu oko površnosti u članu 5. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić.
Da ste pažljivo pratili dešavanja na političkoj sceni Srbije, naročito u Novom Sadu i u okviru AP Vojvodine, što na osnovu poreza na dohodak građana, što na osnovu poreza na dobit preduzeća, poreska osnovica po rebalansu koju je neka skupštinska većina u AP Vojvodine usvojila, a to možete i da vidite, je po rebalansu 14 milijardi dinara. Toliko oko tog spiska koji tražite i oko te brige koju ste napravili. Što se tiče same potrebe, što se tiče same želje SNS da… Ne znam zašto neko ima potrebu da postavi pitanje a onda nekom gestikulacijom i razgovorima sa nekim drugim da ne vodi dijalog, ali, nema problema, gospodine predsedavajući, ja ću se obratiti vama. Promenom Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, promenom člana 11, želimo da iz javnih finansija koje sve političke strane primaju, želimo mogućnost da na osnovu domaćinskog raspolaganja tim sredstvima, na osnovu ušteda, na osnovu odvajanja, da političke stranke imaju pravo da kupe prostor, da izgrade prostor za normalno funkcionisanje političkih stranaka. Želimo prostor gde će mladi ljudi, ljudi koji će nas naslediti u vođenju stranaka, u vođenju države, moći da se edukuju, gde će moći da vežbaju svoje veštine. Želimo da na taj način razmišljamo o budućnosti, da se budući lideri naših stranaka ne bave i ne razmišljaju o tome da li će imati prostor, koliko će koštati taj prostor. Iskoristiću priliku da repliciram uvaženom kolegi da SNS u ovom trenutku plaćanje centrale, prostor plaća 260 hiljada dinara mesečno. Koliko plaća DS, sa kampovanjem vlasnika ispred same zgrade i da li će taj objekat biti vraćen pravom vlasniku ili neće? SNS od osnivanja, odnosno ovaj prostor u koji smo se preselili, plaćamo 260 hiljada dinara. Zašto ne razmišljati o budućnosti? Zašto ne raditi za budućnost? Zašto su nam samo deklarativno puna usta budućnosti i mladih, a ništa ne radimo da im omogućimo normalnije bitisanje u političkom sistemu Srbije? Zašto mislimo da u onom trenutku kada se mi više ne budemo bavili politikom – potop, nema veze šta će ostati, nema veze koji će dugovi ostati, nema veze što ništa neće postojati. Znate ko je razmišljao – a posle mene potop? Loše je to. Razmišljamo da kao ideja, jedan pokret, jedna velika stranka, kao što je SNS, da bitišemo i u budućnosti. I radovaću se kada budem u mojoj Vrnjačkoj banji, u jednom delu Vrnjačke banje koji se zove Lipova, kada budem mogao da pečem rakiju ili da se bavim nekim drugim stvarima, da gledam mlade ljude, kao što je moj kolega Jovičić i ostali, koji imaju potencijala da to rade, kako će voditi i ovu stranku i ovu zemlju. Ali će morati da se edukuju. Moraće da uče i na našim greškama. Zašto je problem kupiti prostor i ostaviti mlađima? Kažu da čovek bolje i da ne postoji ukoliko nije izgradio kuću i podigao vinograd. Kuću sam gradio. Teško je, znam. Vinograd još nisam podigao. Žao mi je i nadam se da će mi gospod Bog dati priliku da podignem vinograd. Ovo je ta kuća i taj vinograd koji SNS želi da ostavi iza sebe mladim ljudima koji će sutra voditi i našu stranku i našu zemlju. Zbog čega je to problem? Zbog čega je problem gledati u budućnost i onim ljudima koji dolaze, koji su sada među nama i koji će sutra doći, omogućiti jedno lakše, normalnije bavljenje politikom i zašto je to problem? Zašto je neko protiv toga? Zašto je neko protiv mladih? Zašto je neko protiv budućnosti? Zašto je neko protiv normalnog političkog ophođenja? Zašto je neko protiv razvoja? Srpska napredna stranka ima jasne ideje. Razgovarao sam sa ljudima iz civilnog društva, nevladinog sektora. Ubedio sam ih i jedan amandman je podnesen da se tako nešto ustroži, da se ustroži, ali jedno je podneti amandman i imati dobru volju zato što neko možda ima želju da kupi još jednu kuću od toga. Lider SNS je pokazao kako je normalno i pristojno živeti skromno. Nisu ga privukle ni dedinjske vile na koje ima pravo. I dan danas živi u zgradi na Novom Beogradu. Nije mu falila ni dlaka sa glave i ne želi da menja takav status i takvo ophođenje. Ali, želimo da mladim ljudima, onima koji nas nasleđuju, onima boljim od nas omogućimo bolje uslove. To je jedna od poruka i poenta ovog zakona.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, dr Žarko Obradović.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine Babiću, već sam izgubio nadu da ćemo uopšte uspeti mi iz SPS u prepodnevnom delu rada sednice da dođemo do reči, ali dozvolite mi da u ime SPS kažem da ćemo mi podržati usvajanje ovog zakona, Zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti zato što smatramo da je to logičan odgovor na aktuelnu ekonomsku situaciju, da je to podrška reformskom kursu i merama koje preduzima Vlada i ova skupštinska većina. U situaciji u kojoj se Srbija danas nalazi kada se vrši reforma finansijskog sektora, kada se usklađuju prihodi i rashodi budžeta na nivou Republike, autonomne pokrajine i lokalnih samouprava, kada se preduzimaju mere konsolidacije finansijskog sektora i mere štednje, normalno je da i političke partije, pored učešća u rasprava koje se vode u ovom cenjenom domu, glasanju o predlozima zakona koji su deo reformi i ličnim primerom, usvajanjem ovog zakona, pokažu spremnost da delu svoju, ako mogu reći, sudbinu sa celom našom zajednicom. Suština ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti jeste značajno smanjenje sredstava koje političke stranke dobijaju iz budžeta republičkog, pokrajinskog i budžeta lokalnih samouprava za svoje političke aktivnosti i redovan rad i izborne aktivnosti. To značajno smanjenje sredstava, koja se obezbeđuju za političku aktivnost političkih stranaka, izvršeno je izmenama i dopunama postojećeg zakona i čl. 16. i 20. Ovo pominjem iz prostog razloga što se svesno ili nesvesno ta činjenica značajnog smanjenja sredstava, koja se dodeljuju strankama iz javnih sredstava, nekako prenebregava, pa druge teme dolaze na dnevni red, ali to je već stvar svakog od nas u odnosu na izlaganje prilikom razmatranje tačke dnevnog reda. Značajno smanjenje se vrši na dva načina. Smanjenje procenta sredstava iz javnih izvora koji se obezbeđuju za finansiranje rada političkih subjekata čiji su kandidati izabrani za narodne poslanike, odnosno odbornike i koji su na nivou RS prema postojećem zakonu bili 0,105% poreskih prihoda budžeta RS, odnosno poreskih prihoda jedinica lokalne samouprave. Rekao sam da je smanjenje sredstava značajno i da se vrši na dva načina. Jedan način je smanjenje procentualno, jer ono se smanjuje od 0,15% na 0,105%. Drugi način smanjenja je što se taj procenat ne računa na rashode budžeta, što je veoma važno pomenuti, kao što je to bio slučaj do sada, nego samo na poreske prihode, koji su naravno manji od rashoda budžeta. Da bi građani mogli razumeti tačno na šta se odnose ove odredbe zakona, pomenuću samo nekoliko numeričkih podataka koji pokazuju crno na belo kako to izgleda u praksi. Ako pogledamo rebalans budžeta RS za 2014. godinu prihodi su 897 milijardi, a rashodi 1.100 milijardi. Deficit je 212. Znači, neće se računati na ukupan budžet nego samo na prihode. Kada pogledamo neku od lokalnih samouprava, primera radi imamo Bačku Palanku, jednu od opština u našoj autonomnoj pokrajini, u rebalansu budžeta za 2014. godinu ukupni prihodi su 1.398.000.000, a rashodi su 1.587.000.000. Razlika je 188 miliona. Ili grad Kraljevo, za 2014. godinu budžet grada Kraljeva je 3.339.000.000 su prihodi, a 3.528.000.000 su rashodi za nabavku imovine. Razlika je 188 miliona. Mislim da ove cifre same po sebi najbolje govore o novcu i o onome što je suština promene koja je učinjena ovim zakonom. Potrebno je istaći još nekoliko stvari. To smanjenje se odnosi naravno i na izborne aktivnosti, smanjenje kod iznosnih sredstava za pokriće troškova izbornih aktivnosti sa 0,1% rashoda budžeta Republike, pokrajine i jedinice lokalne samouprave na 0,07% poreskih prihoda za godinu za koju se budžet donosi. Mislimo da su dobra, mi u SPS, i druga rešenja koja su sadržana u ovom zakonu. Jedno od njih je kupovine imovine iz javnih sredstava. Znate, ako su javna sredstva, ako se koriste za kupovinu nepokretnosti potrebnih za rad političkih stranaka, mi u SPS ne vidimo ništa problematično. Nama se čini to logičnije i poštenije, nego da se sredstva nepokretnosti mogu skrivati prihodom. Druga rešenja vezano za sredstva za korišćenje izborne kampanje, odnosno pre toga za rad političke aktivnosti, kao što su prevoz i skupovi, to mislimo da je sasvim logično. Partija koja ima svoj život zna da ima takvih aktivnosti tokom godine i da je sasvim logično da se i sredstva koriste za te namene. Da se sredstva mogu koristiti za finansiranje izborne kampanje, ni tu ne vidimo veliki problem. Zašto? Zato što se zna, zakon to uređuje da kada se raspišu izbori mora se otvoriti poseban račun, pa se ta sredstva moraju preneti na poseban račun i ne vidimo razlog za sumnju da se može voditi permanentna kampanja, jer jedna je stvar vrsta političke aktivnosti, a druga je izbornih aktivnosti. Da bi se odvijale izborne aktivnosti neko mora da raspiše izborne aktivnosti i da sa tim činom raspisivanja izbora postoji posebna procedura utvrđena ovim zakonom koja onda stupa na snagu. Dobro je i ovo rešenje vezano za podnošenje izveštaja Agenciji za borbu protiv korupcije, ali suština celog zakona jeste smanjenje sredstava i ovde, poštovane koleginice i kolege, danas su se mogle čuti različite priče vezano za ne samo tu temu nego generalno za temu suštine postojanja rada političkih stranaka, ali i za naš politički sistem. Ne mogu a da ne pomenem nešto što nije pomenuto ni od koga danas, a jeste ono što je suština našeg bivstvovanja ovde. Svi smo mi ovde došli zahvaljujući rezultatu koji su postigle stranke koje predstavljamo na izborima koji su organizovani zahvaljujući izbornoj volji građana. Izbornu volju građana ne treba potcenjivati, ali ni rad političkih stranaka. Pored onih obrazloženja koja su data ovde u obrazloženju zakona, gde se pominju odredbe Ustava, odnosno članovi Ustava Republike Srbije koji su ustavni osnov za donošenje ovog zakona, član 55. i član 18, ja ne mogu a da ne pomenem jedan član Ustava koji nije pomenut, a jako je važan generalno, ne samo za ovu temu, nego i za temu suštine našeg političkog sistema, a to je član 5. Ustava. Poštovane koleginice i kolege, ja vas podsećam da su političke stranke ustavna kategorija, da se one nalaze u delu Ustava gde se nalaze ustavna načela. Tamo je eksplicitno utvrđeno da se jemči i priznaje uloga političkih stranaka u demokratskom oblikovanju političke volje. O tome treba voditi računa uvek, uvek kada razgovaramo o ovoj veoma važnoj temi. Inače, ovaj naš zakon i ova naša rešenja ništa ne odstupaju, ili bitno ne odstupaju, ili gotovo ne odstupaju od prakse koja postoji u drugim zemljama. U većini zemalja Evrope takođe je raspodela otprilike 80-20 ili 70-30, vezano za sredstva koja se izdvajaju za sve stranke koje učestvuju u političkom životu i za one koje dobiju glasove, odnosno mandate poslanika i onda proporcionalno učestvuju u raspodeli ovog drugog dela tog iznosa. Ima i zemalja kao što je Nemačka, gde se finansiraju i one stranke koje nisu u parlamentu, ali samo pod uslovom da osvoje određeni broj glasova. Zašto? Zato što se političke stranke tamo neguju. Zato što se političke stranke tamo doživljavaju kao oblik okupljanja građana i oblik organizovanja građana kojim se jednostavno pomaže da učestvuju u izgradnji i funkcionisanju demokratije u tim društvima. I to nije ništa sporno. Kada pogledate rešenja vezano za ovaj zakon i druge zemlje, većina zemalja javna sredstva za finansiranje političkih stranaka obezbeđuje iz ukupnog budžeta. Video sam u jednoj analizi koja je napravljena, našao sam podatak da se, primera radi, u Republici Srpskoj, kod naših kolega, pominju ukupni prihodi. Mi pominjemo poreske prihode, a to je još niža kategorija u odnosu na ukupne prihode. Većina stranaka dobija sredstva, u svetu, u Evropi, od ukupnog budžeta. Ali, možda ono o čemu treba razgovarati jeste - šta posle? Zašto ovo kažem - o čemu treba razgovarati? Znate kako, uvek je bilo i uvek će biti - onaj ko dobije veći broj glasova, logično je da dobije i veći iznos novca. Samo je pitanje da li mu je taj iznos novca dovoljan za one političke aktivnosti koje predstavljaju redovan rad, jer se za izbore dobijaju i druga sredstva. Takođe veoma važan segment učešće političkih stranaka u političkom životu jesu uslovi u kojima se obavljaju političke aktivnosti. Danas sam čuo od jednog kolege, pominjan je Slobodan Milošević kao kralj. Mi smo po obliku uređenja republika. Znate, kralj je svaki onaj predstavnik građana koji dobije glasove. Podsetiću vas da te teze o cezarističkim ovlašćenjima koje poseduje neko od predsednika traju onoliko dugo dok onaj ko to kritikuje ne postane vlast. Onda se naprasno zaboravlja sve što se govorilo o tome. Devedesetihgodina su govorili da je Milošević imao cezaristička ovlašćenja, a posle 2000. godine ispalo je da to nije tako. Znate kako, ja lično smatram da onaj ko dobije najveći broj glasova na neposrednim izborima, a to su političke stranke koje učestvuju u političkom životu i udruženja građana, logično je da mora Ustavom biti odmerena količina, a možemo i reći ovlašćenja koja obavljaju u ime tih građana, na koje se to odnosi. To se odnosi na predsednika Republike, jer je predsednik Republike takođe neposredno izabran. Mi možemo diskutovati o tome da li u odnosu na način izbora narodni predstavnici ili predsednik Republike ima određena ovlašćenja, ali to je jedna rasprava koja nije danas, možemo je pomenuti, ali nije danas suština. Jer, ako posmatrate sadržaj političkog sistema, kod nas je izvršna vlast podeljena na predsednika i na Vladu. Onaj predsednik koji ima iza sebe Vladu i skupštinsku većinu, on je uvek efikasan predsednik, uvek efikasno vlada i u saglasnosti je sa predsednikom. U drugim slučajevima postoji taj raskorak, pa se verovatno u odnosu na to stvara određena atmosfera ili određene reči. Svi mi odgovaramo za ono što govorimo ovde i za ono kako se ponašamo. Zašto? Zato što treba voditi računa i o ovoj drugoj dimenziji današnje teme finansiranja političkih stranaka. Da li se u javnosti stvara utisak da mi trošimo neka enormna sredstva? Kada pogledate ove sume, pa kada vidite procenat 0,05% ili 0,07%, onda vidite da je to u praksi potpuno drugačije. Stvarno ima onih ljudi koji su dobronamerni, govorim o političkim analitičarima, koji govore vrlo korektno i konkretno šta bi mi trebali da menjamo da slika o radu političkih stranaka bude još bolja nego što jeste, da sve bude transparentno, da bude javno, da bude jasno i da se vidi kako se sredstva troše, od koga se dobijaju i na šta se troše. Ali, ne mogu da ne kažem da postoje i oni drugi koji nisu dobronamerni, tzv. stručnjaci koji u stvari kritikom političkih stranaka žele jednostavno da političke stranke ne budu ustavna kategorija i da one ne učestvuju u demokratskom oblikovanju političke volje građana, nego da onda neformalne grupe ili tzv. stručnjaci pojedinci budu neko ko će vršiti vlast, ali ako je moguće bez građana. Zato namerno pominjem ovo: „građana“, jer je volja građana nešto što treba sve nas da opominje kada govorimo ili kada učestvujemo u izvršnoj vlasti, nešto čega treba da se pridržavamo. Poštovane koleginice i kolege, za nas u Socijalističkoj partiji Srbije ovaj zakon je jako dobar zakon. Mislimo da je predlagač postupio vrlo odgovorno. Mi kao deo vladajuće koalicije ćemo glasati za ovaj zakon i mi preuzimamo deo odgovornosti, sa ovim stavovima i glasanjem za ovaj zakon, za njegov sadržaj. Mislimo da je logično u ovoj situaciji da delimo sudbinu Republike Srbije i građana da izdvajanja za političke stranke budu deo prihoda, a ne rashoda, i da delimo onoliko koliko ima, pa u nekim drugim okolnostima mogu ovi postupci izgledati veći, a mi onda možemo naći i neka nova rešenja. Jer, sasvim je logično da se u Skupštini stvari mogu promeniti, ali donošenjem zakona. Zašto kažem donošenjem zakona? U nekim zemljama nema finansiranja političkih stranaka. U Engleskoj nema direktno, nego indirektno, a izborna kampanja je ista za sve. U nekim zemljama, primera radi, pročitao sam u Češkoj, učešće u medijima u toku izbornog procesa je besplatno, ali zavisi opet od broja kandidata koji se ima. Negde se čak procenjuju izborni rezultati, pa se u odnosu na to daje mogućnost političkim strankama da predstavljaju svoju politiku i program.
Hvala. Da li se još neko javlja od predsednika poslaničkih grupa ili ovlašćenih predstavnika? (Ne) Prelazimo na listu govornika. Prvi govornik je Vladimir Marinković, a neka se pripremi Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavniče predlagača, gospodine Babiću, bilo je stvarno divno slušati profesora Obradovića koji je na jedan metodološki i detaljan način objasnio i rekao nam dosta o tome, pogotovo o komparativnoj jednoj analizi kada je u pitanju oblast finansiranja političkih stranaka u regionu, ali i u drugim razvijenim evropskim državama. Socijaldemokratska partija Srbije i naši poslanici će u Danu za glasanje podržati izmene i dopune Zakona o finansiranju političkihstranaka, ali moram na početku da napomenem da sam očekivao i da sam bio ubeđen da će izmene i dopune ovog zakona biti stvar i biti tema oko koje će se napraviti jedan širi konsenzus i oko koje će se partije na vlasti, dakle, u vladajućoj koaliciji, sa opozicionim partijama složiti da je nama ovakav zakon potreban i da su nam uštede potrebne na svim nivoima, kako bi ozdravili makroekonomsku situaciju naše zemlje i javne finansije. Očekivao sam da će na pruženu ruku, uvaženog kolege Babića, biti odgovoreno, upravo na isti način i da ćemo oko ključnih stvari za naše društvo moći da pronađemo taj minimum zajedničkog interesa koji će nam pomoći da se brže i bolje razvijamo i da ispunjavamo strateške ciljeve koja je ova Vlada u svom programu definisala i koje su definisane i u onom ekspozeu premijera koji je održan u aprilu mesecu ove godine. Izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih partija, prosto su nastavak ekonomske politike Vlade. Nastavak onoga što je definisano u samom rebalansu budžeta. Kroz dva osnovna aspekta javnih politika i ekonomske politike, a to je zaustavljanje zaduživanja i ozdravljenja javnih finansija, radi boljeg i kvalitetnijeg privrednog rasta i radi stvaranja što boljeg i što kvalitetnijeg ambijenta za razvoj svih društvenih aspekata, kada je u pitanju naša zemlja. Ne, samo ekonomije, ali moramo priznati sami sebi da kroz razvoj bruto domaćeg proizvoda i njegovo povećavanje, da kroz razvoj ekonomije samo na taj način možemo da podstaknemo razvoj drugih sektora. Možemo da investiramo u obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj, možemo da investiramo u zdravstvu, u blagostanje, u ono za šta se nadam, sve političke partije, opozicione ili one koje su deo vladajuće koalicije žele da stvore kada je u pitanju Srbija i zašta sam lično ubeđen da imamo i potencijale i resurse u svakom mogućem smislu da možemo da takvu jednu politiku ispunimo i da obezbedimo jedan kvalitetan i dobar život za naše građane. Međutim, sem ovih ušteda i ne bih rekao da su one minorne, ne bih rekao da su one male, napraviću samo jednu komparaciju sa tim da, recimo, izdvajanje za edukaciju javne administracije u skladu sa zakonom su 0,01% od ukupnog iznosa bruto plata zaposlenih u javnoj administraciji što iznosi u krajnjem iznosu nekih 60-70 hiljada eura. Ovo jesu uštede, ali i ovaj novac koji se može usmeriti upravo na mogućnosti, na projekte, kao što je obrazovanje, ljudi koji rade u javnoj administraciji, na potencijalno osnivanje obrazovnog centra u javnoj administraciji kako bi stvorili uslove i kako bi podigli kapacitete, da naša uprava i da javna administracija bude ono što jeste u razvijenim zemljama, a to je servis privredi, prvenstveno i servis građanima jedne zemlje.Tvrdim da ove uštede nisu male, ali ono što od finansijskih ušteda predstavlja veću vrednost, to je ono što bih nazvao promena „majnseta“, promena svesti. Ali, u tom smislu da smo shvatili i da imamo jasnu strategiju kako ćemo u narednom periodu da se razvijamo i da smo shvatili da ne želimo da živimo drugačije i da živimo mnogo bolje nego što zarađujemo i nego što prihodujemo. Upravo ovaj zakon ide u prilog tome da naša zemlja, da naši građani, ali pogotovo i naš javni sektor živi u skladu sa našim mogućnostima. Ukoliko želimo više, ukoliko želimo bolje, stvari su jasne. Moramo razviti ambijent za razvoj privatnog sektora, moramo razviti ambijent da bi nam došlo što više kvalitetnih stranih investitora i da na svaki mogući način podstičemo domaće privrednike, domaće preduzetnike, ali naravno, i mlade, i starije ljude koji će imati jednu proaktivnu ulogu kada je u pitanju njihova karijera i traženje posle i mogućnost za razvoj i obezbeđivanje njihove egzistencije. On što je bilo definisano u zakonu iz 2011. godine, ne mogu da objasnim nikako nego da se prosto nije računalo o ekonomskoj održivosti i finansirati političke strankeiz deficita koji smo i tada imali je prosto bilo neopravdano na bilo koji mogući način, naravno, pogotovo kada govorimo o ekonomskoj opravdanosti. Jer, upravo taj višak novca koji sada želimo da sačuvamo i da uštedimo je mogao da bude upotrebljen za neke druge projekte, za projekte koji su socijalne prirode, humanitarne prirode, a zašto ne i prirode podsticaja određenim investicijama. U svakom slučaju bolje nego što smo iz tog zaduživanja iz duga finansirali rad političkih partija, a videćemo, siguran sam u to nakon godinu, dve, da će na ovaj način političke partije funkcionisati sasvim normalno i da će ovo biti jedan podstrek i podsticaj onima koji vode političke partije i njihovim članovima da rade bolje, da rade više sa svojim članstvom i da naravno u skladu sa mogućnostima i novcem koji imaju, naravno i u skladu sa zakonom da taj novaca raspoređuju na jedna pravi i kvalitetan način. Socijaldemokratska partija Srbije, nema ništa protiv toga da političke stranke mogu da poseduju nekretnine. Mislim da to ide u prilog tome da razvoju našeg demokratskog sistema i upravo razvoju tih partija, ne samo u smislu razvoja demokratije, političkog sistema i njihovog unutrašnjeg demokratskog uređenja, već na taj način će se dugoročno obezbediti mogućnosti, nastojanja, motivacija ljudi koji se bave politikom da razvijaju svoje političke partije. Želimo da političke partije koje postoje već više decenija na našoj političkoj sceni, zašto ne, to je i napredna stranka, to je i socijaldemokratska, i socijalistička partija, i demokratska, da žive mnogo dugo i da svoju razvojnu strategiju podrazumevaju i definišu ne na godinu, ne na dve, ne od izbornog ciklusa do izbornog ciklusa nego na više decenija kako se to radi u razvijenim demokratskim društvima. Tako da smatramo da ovo može da pomogne da političke partije unapređuju svoju demokratičnost i unutrašnje uređenje i da ih motiviše da više sarađuju sa nevladinim sektorom i da u okviru tih nekretnina koje budu imali i koje budu posedovali mogu da ih upotrebljavaju i u humanitarne svrhe i u svrhe razvoja kulture i umetnosti i svih onih aspekata funkcionisanja jednog društva koje pomažu da to društvo bude bolje, da to društvo bude razvijenije i da bude na većem civilizacijskom nivou. Mislim, da to Srbija definitivno zaslužuje. Mislim da nam izmene i dopune ovog zakona dopuštaju i da imaju upravo multidisciplinarni efekat ne samo na uštede nego na unapređenje demokratije i na unapređenje demokratičnosti samih partija, dakle, iznutra i njihovog članstva, pogotovo i njihovog rukovodstva. Profesor Obradović je pomenuo jedan veoma dobar primerSavezne Republike Nemačke da i one partije koje ne pređu cenzus na izborima mogu da budu finansirane. To je možda predlog o kome se može razmotriti uz jasan parametar, jasan standard koji je to procenat glasova koji podrazumeva da je to jedna ozbiljan broj građana i čime partije zaslužuju da budu potpomognute od strane budžeta i koji će uticati na demokratski život jedne zemlje, ali to je sada samo jedan predlog i prilika i mogućnost da se o tome razmišlja. Predlog SDPS, ono što ćemo uvek podržati, jeste kontrola trošenja tih sredstava kao što se za to zalažemo u samoj Skupštini, u radu Odbora za finansije, budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Obezbeđivanje i davanje mogućnosti kontrolnog, nezavisnog tela, Agencije za borbu protiv korupcije da ima veće kapacitete i da ima još veće finansijske resurse kako bi mogla na što bolji kvalitetniji način da kontroliše trošenje sredstava koji su namenjeni političkim strankama. Smatramo da samo postojanje i sama činjenica da kontrola može da bude ozbiljna, da revizija može da bude ozbiljna, jasan je signal rukovodstvu političkih stranaka i svim političkim strankama da u svakom slučaju moraju poštovati zakon i da u skladu sa onim što imaju i mogućnostima, isključivo koje im zakon daje, da svoje partije razvijaju. Još jednom SDPS će u danu za glasanje podržati izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih stranaka. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, profesor Obradović je u uvodnom izlaganju rekao da poslanički klub SPS naravno, u danu za glasanje, hoće podržati predložene izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih stranaka, finansiranju političkih aktivnosti. Ja ću, na samom početku, reći da mi danas govorimo o jednom veoma važnom i značajnom zakonskom predlogu i pre nego što krenem da govorim o samom značaju i važnosti predloga koji jeste tema današnjeg zasedanja i, pre nego što još jednom ponovim razloge zbog kojih poslanički klub SPS hoće podržati u danu za glasanje ovaj predlog, želim da vas podsetim da smo, kao poslanički klub, tokom rasprave o rebalansu budžeta za 2014. godinu i setu pratećih zakona, vrlo jasno rekli da mi te zakonske predloge sagledavamo kao neophodne mere, kada je reč o ekonomskoj finansijskoj konsolidaciji i kada je reč o nastavku reformskih procesa u Srbiji, bez kojih neće biti pozitivnih pomaka koje moraju da osete građani Srbije i to jeste naš zajednički krajnji cilj. Čini mi se, slušajući dosadašnji tok rasprave, da se svi slažemo u jednom, a to je da Srbija mora da se modernizuje, Srbija mora da se reformiše, a to podrazumeva da moraju da se preduzimaju hrabre, da se donose hrabre ekonomske odluke, ali vrlo često da se primenjuju i da se donose političke odluke koje nisu popularne. To svakako jesu mere koje treba da spasu srpsku ekonomiju i to jesu mere koje se tiču budućnosti Srbije i koje se tiču svakog građanina Srbije. Naravno da je potrebna restriktivna politika, ušteda u periodu ekonomske krize mora i treba da bude prioritet, ali štedi se tamo gde ima, a ne tamo gde nema. Dakle, ušteda na nivou države u periodu ekonomske krize mora i treba da bude prioritet, a da teret krize najmanje osete socijalno odnosno, ne osete socijalno najugroženije kategorije stanovništva. Kroz set ekonomskih predloga, ekonomskih mera koje je do sada Vlada predložila i dala na razmatranje republičkom parlamentu, može se videti da je Vlada imala i jedan odgovoran, ozbiljan i realan pristup, realističan pristup i mi iz poslaničkog kluba SPS, smatramo da takav pristup treba da imaju i sve političke partije, bez obzira da li su deo vladajuće koalicije trenutno u Srbiji, ili dolaze iz redova opozicije. Naravno da ćemo podržati ovaj zakonski predlog. Svakako da političke stranke moraju i treba da štede, jer prilike u državi jesu takve da se mora uštedeti gde god je to moguće, ali ponoviću, ne na teret socijalno najugroženijih kategorija stanovništva. Slažemo se u potpunosti sa onim što je gospodin Babić, kao predlagač ovog zakonskog predloga rekao da kozmetičke promene nisu dobre i da one neće imati suštinski uticaj na ono što jeste naš cilj, a to je u dugoročnom smislu, stabilizacija javnih finansija u Srbiji. Tačno je da, ako smo mogli da donesemo odluku koja se odnosi da će oko 39% penzionera, pomoći stabilizaciji javnih finansija, onda bi prosto rečeno, jednostavno rečeno, neprihvatanje ovakvog zakonskog predlog o kojem mi danas govorimo, bilo socijalno neodgovorno od bilo koje političke partije. Takođe, ono što želim da kažem, kada je reč o izmenama o kojima danas govorimo u ovom zakonskom predlogu u celini, već sam rekao, veoma važan i značajan zakon, značajan je i za građane, značajan je, kolega Marinković je maločas pomenuo i za nezavisna tela, i za kontrolore, značajan je i za političke stranke. Prva stvar, građani, naravno, treba da znaju na koji se način finansiraju političke stranke i građani, naravno, treba da znaju kako političke stranke koriste i troše svaki dinar koji dobijaju iz republičkog budžeta. Ovaj zakonski predlog značajan je i za nezavisna kontrolna tela, jer im omogućava, obezbeđuje efikasniji način kontrole rada, finansiranja političkih aktivnosti o onda kada neko postavi pitanje – ima li u političkim partijama crnih tokova novca, da li ima u partijskim kasama, odgovor na to pitanje je jednostavan, to je pitanje za nadležne institucije. Mi institucionalno rešavamo finansiranje političkih partija, finansiranje aktivnosti, institucionalno rešavamo kontrolu, to je pitanje za nadležne institucije, nezavisna tela i kontrolore čiji rad se obezbeđuje ovim važnim zakonskim predlogom. Maločas sam rekao, ovaj zakon je važan i za političke stranke. Političke stranke su, nažalost, veoma često na udaru javnosti. Političke stranke upravo zbog toga moraju i same dovoljno da čine da ne dolaze u situaciju da, nažalost, na nekakav najnegativniji način budu predmet javnosti i ovaj predlog zakona o kojem danas govorimo, jeste prilika da se to i praktično demantuje. Za nas Zakon o finansiranju politički stranaka, aktivnosti u celini znači, kontrolu, znači transparentnost, znači vrlo precizno i jasno definisanje političkih aktivnosti i političkih stranaka. Naravno, u potpunosti se slažemo, treba onemogućiti da u političkom životu u Srbiji, na bilo koji način neformalni centri moći mogu uticati na donošenje važnih odluka u Srbiji, ali na drugoj strani, ono što mi svi želimo i što jeste naš krajnji cilj da politički život u Srbiji nesmetano funkcioniše, da pod vrlo jasno, precizno definisanim uslovima političke stranke stiču sredstva za svoje redovne aktivnosti i za izborne kampanje. Transparentne javne finansije čine jedno društvo i demokratskim i odgovornim, a transparentno finansiranje političkih stranaka, treba po našem mišljenju da bude još jedan korak dalje, još jedan korak napred, ka još odgovornijoj državi, ali i učesnicima u političkom životu u Srbiji. Tačno je da ovim izmenama i dopunama zakona jeste predviđeno da se sredstva za redovno finansiranje političkih subjekata koriste i za troškove izborne kampanje, ali naravno, maločas je rečeno i to je takođe vrlo jasno, precizno definisano zakonom, izborna kampanja kreće onog trenutka kada se izbori i formalno raspišu, nikako ranije, jer tu je vrlo jasno i precizno definisano postojećim zakonima. Mi u ovoj odredbi zaista, apsolutno ne vidimo nikakav problem. Smatramo da je vreme kada je možda ishod izbora mogao zavisiti od bilborda, od medijskih kampanja, od marketinga, i za nas i da, danas birač, građanin daje svoje poverenje isključivo po vidljivim i prepoznatljivim rezultatima. Ali, zarad nekog konsenzusa i o tome je govorio i profesor Obradović u uvodnom izlaganju, zarad nekog konsenzusa koji na političkoj sceni Srbije, po ovom pitanju, po našem mišljenju jeste bitan i važan, smatramo da možda u nekom budućem vremenskom periodu treba sagledati i praksu drugih država, napraviti određena poređenja, uzeti ono što jeste pozitivno i možda razmišljati u narednom periodu o recimo, načinu kako se u Slovačkoj finansiraju političke aktivnosti. Istaći ću samo jedan segment, da stranke imaju pravo na posebna finansiranja iz javnih izvora, kao i na besplatan pristup medijima a vreme emitovanja na televiziji je jednako za sve političke partije. Možda u nekom periodu ovo jeste pitanje oko kojeg se može postići konsenzus među svim relevantnim političkim činiocima na političkoj sceni Srbije. Tačno je i to da ovim izmenama jeste predviđeno da politička stranka može steći nepokretnu imovinu i da može kupovati nepokretnosti iz javnih izvora. Još jednom želim da ponovim ono o čemu je govorio prof. Obradović, pa mi zaista u tome ne vidimo apsolutno nikakav problem. Veći problem bi bio to da se nepokretnost stiče iz privatnih izvora, onda bi se moglo postaviti pitanje. Možda, takođe u nekom periodu ovu odredbu treba dodatno precizirati time da ta nepokretnost može služiti kako je to gospodin Babić rekao, za edukaciju, za političke aktivnosti, prosto precizirati namenu nepokretnosti koja se kupuje iz javnih sredstava. Ali, zaista u tome ne vidimo problem, ponoviću, pa veći problem bi bio da stranka može kupiti nepokretnost iz privatnih sredstava. Onda se može postaviti pitanje motiva zašto neko ulaže, iz čijih privatnih sredstava, iz kojih privatnih sredstava? Danas se između ostalog govorilo i u prepodnevnom delu rasprave o održivom, da je Srbiji potreban održiv politički sistem, da nam je potrebna izmena izbornog zakonodavstva. Znate šta, mi se u svemu slažemo. Tačno je da Srbiji jeste potrebna suštinska izmena izbornog zakonodavstva, ali je tačno i to da treba poštovati nekakav redosled prioriteta, a prioritet u ovom trenutku jeste ekonomski oporavak države, jeste ekonomska i finansijska konsolidacija, jeste nastavak suštinskih i reformskih procesa u Srbiji bez kojih neće građani moći da osete boljitak i pozitivan pomak. Ponavljam, slažemo se u potpunosti da Srbiji jeste potrebna suštinska reforma izbornog zakonodavstva, ali isto tako želim da dodam da ovo za nas nije dnevno-politička tema, da je ovo veoma važno i značajno pitanje oko kojeg je važno postići konsenzus, što širi konsenzus relevantnih političkih činilaca na političkoj sceni Srbije. Želim da podsetim da je poslanički klub prilikom usvajanja poslednjih izmena i dopuna zakona u republičkom parlamentu 2010. godine, izmene i dopune Zakona o izboru narodnih poslanika, rekao da taj predlog sagledava kao nužno neophodno i prelazno rešenje i da mi hoćemo dati odgovor na tri ključna zahteva i EU i Ustavnog suda i stručne javnosti, ali da nećemo da rešimo ono što jesu, po našem mišljenju, suštinska i ključna pitanja na političkoj sceni Srbije, a suštinsko i ključno pitanje je, kao što ste gospodine Babiću i maločas govorili, ono što se desilo u AP Vojvodine, kako da sprečimo političku trgovinu na političkoj sceni Srbije. Socijalistička partija Srbije, ne želim da se vraćam u prošlost, ali je imala to gorko iskustvo 2002. ili 2003. godine. To je za nas ključno pitanje kada je reč o reformi izbornog zakonodavstva u Srbiji. Još jednom, u Danu za glasanje poslanički klub SPS hoće, naravno, podržati predložene izmene i dopune zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Vladimir Đukanović, nije tu. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Poštovana predsednice, gospodine Babiću, dame i gospodo narodni poslanici, kao što su moje kolege već kazale, poslanička grupa SPS će podržati predložene izmene Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Podržaćemo iz razloga koje smo već čuli. Dodaću, smatramo to jednim odgovornim činom, odgovornim prema stanju u Srbiji, odgovornim prema građanima Srbije u celini. Predložene promene odnose se na izvore i način finansiranja političkih aktivnosti, odnose se na finansiranje redovnog rada političkih subjekata, na finansiranje troškova izborne kampanje. U oba slučaja odnosi se samo na sredstava iz javnih izvora. I na kraju, odnose se na kontrolu trošenja sredstava. Možda to u odnosu na zakon u celini nisu velike promene, da su one male, ali su značajne i šalju veliku poruku. Malopre je i kolega pomenuo, ja ću da nastavim gde je stao, da je ovo vreme kada građani mogu da dobiju prave informacije o finansiranju političkih subjekata, odnosno političkih stranaka kao deo toga. Za građane jeste važno ovo pitanje da znaju koliko para i kako se troše sredstva koja država izdvaja za finansiranje političkih subjekata, da to bude javno, na uvid u javnosti stalno i da se tačno zna ko vrši kontrolu trošenja tih sredstava. To je bitno građanima koji izdvajaju pare za punjenje budžeta. To je bitno na kraju krajeva, i u odnosu na to da su građani ti koji najbolje sude kako se ponašaju oni koji troše državne pare, dakle i političke stranke. A građani su, složićemo se svi vrhovni sudija kada su u pitanju političke stranke. Zašto je ovo važno još? Važno je i za političke stranke, imajući u vidu kakva je slika u javnosti o političkim strankama koja nije uvek na najbolji način u najboljem svetlu prikazana. Baza za političke stranke da se veoma jasno i precizno zna kako se i iz kojih sredstava finansiraju po jasnim pravilima, pod jednakim uslovima, jednom rečju rečeno u nekom redu, uvođenje reda u tom delu. Ono što je takođe veoma važno za političke stranke, a to je javnost koja stalno mora biti obezbeđena, uvid u sredstva koja se troše o naravno efikasna kontrola. To je u interesu i političkih stranaka. Ovo pitanje je u interesu i Srbije i života u Srbiji, jer su političke stranke deo subjekta političkog sistema, ustavna kategorija, ovlašćene da oblikuju javno mnjenje i pridobijaju narod za svoju politiku i da je to sistem koji vlada u Srbiji i ne daj Bože da bude neki drugačiji. Dakle, veoma je važno i za Srbiju u celini. Ono što želim da naglasim, bilo je reči, ali prosto potreba da se javnosti saopšti, kada su u pitanju izvori i način finansiranja političkih subjekata, zakon prepoznaje finansiranje iz sredstava iz javnih izvora i sredstvima iz privatnih izvora. Želim tu da naglasim opet zarad javnosti, da kada je u pitanju finansiranje iz privatnih izvora, nema ograničenja za političke subjekte. Koliko će to biti, ima ograničenje za one koji daju koliko mogu da daju i ima još jedna vrsta ograničenja, koji su to primeri, kako je to regulisano zakonom, šta je nedozvoljeno finansiranje, to je precizno navedeno u zakonu. Pored toga, posebno ističem četiri stvari, a to je nedozvoljeno vršenje pritiska, to je nedavanje odnosno davanje privilegija, to je prikrivanje identiteta davaoca priloga i iznosa priloga. Predlagač u taj deo nije ulazio. Ostaje to, kako bih rekao na snazi. Dakle, ako iz privatnih izvora nema ograničenja, kada je u pitanju finansiranje iz javnih izvora, tu ima i mora da bude ograničenja. Jedno od ograničenja ili najvažnije ograničenje je u odnosu na ekonomske mogućnosti zemlje. To mora da bude iz realnih izvora. To mora da stvarno. Ako nije tako, onda bi to bilo finansiranje na veresiju. Od toga nemaju vajde ni stranke, ni Srbija, ni građani. Šta želim još da naglasim? Suština promena ovog zakona jeste upravo u promeni člana 16. i promeni člana 20. Zakona. Dakle, u oba slučaja i sve vreme Zakon tretira samo sredstva iz javnih izvora, ne ulazi u druga pitanja. Dakle, član 16. govori o finansiranju redovnih aktivnosti političkih subjekata i tu su dve promene važne. Jedna je promena procenta. Do sada je bilo 0,15% ili 0,150%, mada ta nula u matematici na kraju ne znači ništa. Sada je predlogom predviđeno da bude 0,105%, tačno 30% manje u procentima. Ono drugo što je značajno to je da osnovica za finansiranje nije više kao što je bilo, rashodi, već prihodi i to ne prihodi u celini, nego poreski prihodi. Dakle, ono što je nadležnost države da što više u toku godine ubere, toliko će više biti ovamo. Ta druga promena neće uticati na izdvajanje sredstava iz prostog razloga što se odnosi samo na izmenu u odnosu na zakon. Inače, izmenom Zakona o budžetskom sistemu 2012. godine već je predviđeno da se budžetsko finansiranje stranaka vrši i iz poreskih prihoda. Dakle, u realnom smislu neće se odraziti. Bitno je da se izmeni ili uskladi samo ona zakonska odredba kada je u pitanju finansiranje stranaka, da to bude iz poreskih prihoda, a ne iz rashoda. Šta želim da kažem? Prethodna Vlada, a i ova sada, izmenom budžetskog sistema, krovnog sistema kada je budžet u pitanju, je ispravila tu stvar i već uvela da je finansiranje iz poreskih prihoda. To se lako može vidite u ciframa. Budžet za 2013. godinu predvideo je bio 837 milijardi poreskih prihoda, od toga 0,15, kada se primeni, milijardu 250 miliona za finansiranje stranaka. Rebalansom je smanjen za 143 miliona zato što su bili manji poreski prihodi, 761 milijarda. Naravno, smanjilo se i sredstva za finansiranje političkih stranaka na milijardu 142 miliona. Potpuno je slična priča iz 2014. godine. Budžetski prihodi su planirani 802 milijarde. Prema tome je, primenom koeficijenta 0,15, milijardu 203 miliona predviđeno i, konačno, zadnjim rebalansom smanjeni su poreski prihodi na 759 milijardi, odnosno na milijardu 139 miliona, kada su u pitanju prihodi političkih stranaka. Mislim da je ovo važno iz još jednog razloga, što se u javnosti često saopštavaju netačni podaci da su stranke nešto, dok traže od drugih štednju, odrale državu za nekih 500 – 600 miliona. Nije tačno. Zakon predviđa finansiranje redovnog rada političkih subjekata i tu su sredstva u ovoj godini smanjena za 64 miliona, po rebalansu, jer su manji poreski prihodi. Naravno, predviđa finansiranje troškova izborne kampanje. Izbori su bili u martu mesecu i potrošena su ta sredstva u iznosu 0,1%, kako je zakon predvideo. To je činjenica, to je tačno i to ljudi treba da znaju. Kada se pogleda ovo, treba da kažemo ljudima kakav je efekat ovog zakona, a smatram ga ključnom promenom - smanjenje troškova iz budžeta za finansiranje političkih stranaka. Znači, ako bi primenili na budžet za 2014. godinu, znači ovaj sad postojeći, jer još ne znamo 2015, ta ušteda bi iznosila 361 milion. Moram da kažem dosta i to je prilog, to je doprinos, to je jedan odgovoran odnos, to je jedan ozbiljan odnos prema ekonomskom stanju u državi Srbiji, prema stanju javnih finansija, prema politici ove vlasti da svi ravnopravno podele teret ove krize, da budu troškovi takvi da mogu da budu ekonomski održivi, ali i socijalno izdrživi, što je Vlada već pokazala kroz ovaj rebalans, zaštitom socijalno najugroženijih slojeva stanovništva. To je, recimo, konkretna cifra kada je u pitanju ovo, ali još veća pouka od cifre jeste da političke stranke imaju šansu, priliku da pokažu sopstvenu odgovornost, ozbiljnost prema stanju u zemlji u ekonomskom, finansijskom i da, kada pozivaju i druge, sami daju svoj doprinos u štednji, u smanjenju tih rashoda, da svoje finansije vežu za poreske prihode, pa kada bude bilo bolje u državi, kada bude bilo više poreza i oni će imati više. To je ta, po meni, velika poruka, koja se, u odnosu na male promene, da tako kažem, u odnosu na ceo zakon, šalje danas i kojoj se mi pridružujemo i dajemo punu podršku da građanima Srbije, jednostavno rečeno, političke stranke, odnosno politički subjekt, dakle, svi oni koji su učestvovali na izborima, takođe moraju i daju svoj doprinos štednji, ekonomskoj, finansijskoj stabilizaciji zemlje, s ciljem da u Srbiji se sprovedu reforme, da se poveća prihod, da se poveća proizvodnja, privreda, da se zapošljava, a onda će biti više, onda će biti veći bruto društveni proizvod i onda će biti lako deliti onoga što ima više nego sada, onoga što nema. Jednostavno, da bude i ekonomski održivo iz realnih izvora, ali i socijalno izdrživo za sve kategorije stanovništva, a i za političke stranke da dele sudbinu svih onih koji treba da ponesu teret krize u Srbiji. Ponavljam, podržaćemo predložene izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih stranaka, jer ga smatramo odgovornim i ozbiljnim činom u ovom trenutku u odnosu na ovo stanje u kojem se nalazi Srbija. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Petronijeviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone i druga akta iz dnevnog reda ove sednice. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč ima narodna poslanica prof. dr Aleksandra Tomić, neka se pripremi narodni poslanik Radmilo Kostić. Izvolite profesorka Tomić.
Zahvaljujem predsedavajući. Danas je tema izmene i dopune Zakona o finansiranju stranaka koje praktično treba da nam daju jedan pokazatelj da politički život u Srbiji postoji, a postoji u tom sistemu koji do sada praktično sve države u okruženju i u EU zasnivaju svoja državna uređenja. Zašto ovo govorim? Zato što smo imali prilike da čujemo da postoji legitimitet i legalitet kod određenih odluka kada se konstituišu određene vlade, a nekada ne postoji legalitet, ali postoji legitimitet, ili obrnuto, ali ono što je važno reći to je da ovaj zakon nam ipak daje određenu proceduru kako treba da se ponaša politička elita. Političke stranke inače u Srbiji po opštoj definiciji su u stvari dobrovoljno relativno trajne organizacije političkih istomišljenika čiji je cilj preuzimanje i vršenje vlasti zarad ili stalnog uticaja, radi ostvarivanja određenih ciljeva. Ti ciljevi su praktično konstitutivni elementi, a to je da svaka stranka izlazi pred svoje birače sa određenim programom, sa određenom ideologijom, ali postoji ono što se zove organizacija i funkcionisanje i nastojanje da na osnovu svog programa i delovanja zaista to implementira u svakodnevni život građana, koji se u suštini opredeljuju za određene programe, ne isključivo za političke stranke, nego isključivo programe. Zbog toga je vrlo važno reći danas da ono šta građani kažu kroz određene ankete i kakvo mišljenje se kreira u društvu, snose svi politički činioci u društvu. Zašto ovo govorim? Imali smo prilike da čujemo od gospodina Babića da građani Srbije danas u 30% anketiranih praktično nemaju dobro mišljenje o tome da politički akteri su tu zbog toga da bi kreirali bolje društvo, bolje uslove za ekonomiju jedne države, nego da jednostavno postoji sumnja kod 30% građana da su izvor koruptivnih aktivnosti. To je ono što mi u svom društvu moramo da menjamo. Moramo da menjamo na osnovu toga kako živimo svakodnevni život, a pogotovo kada pričamo o članovima političkih stranaka koji šalju poruku svojim radom i svojim životom da jednostavno dele sudbinu ovog naroda. Zakon o finansiranju stranaka je jedan krupan korak u demokratizaciji društva i on je počeo očito 2003, 2007. i 2011. godine je praktično doneo određene odluke koje su se odnosile na finansiranje iz budžeta, pa je rekao – od svih troškova 0,15%. Ono što sada SNS suštinski menja je to da kaže – smanjujemo taj procenat izdvajanja iz budžeta, ali ne želimo više da na kontu određenih kredita, određenih troškova to upoređujemo, nego to radimo ih prihoda. Onoliko koliko smo sposobni da prihodujemo budžetu Srbije, toliko ćemo biti sposobni i da damo političkim strankama da one mogu da žive. Rad koji se finansira iz budžeta je svakodnevni i onaj koji se odnosi na samu kampanju. Kada pričamo o uspostavljanju opšteg standarda u ovoj oblasti, kada je u pitanju finansiranje političkih stranaka, vrlo je važno, a to su uglavnom i nevladine organizacije koje se bave ovim temama, a reći ću, tu je i Transparentna Srbija, CESID, radili su različita istraživanja, pa govore o tome, čak 2011. godine su radili istraživanje, da javnost i odgovornost nije na određenom nivou na kom bi trebalo da bude. To je očito razlog zbog čega danas imamo početak otvaranja ove teme. Do sada niko, osim SNS, nije otvorio temu na adekvatan način. Počeli smo da otvaramo na onom delu najsuptilnijem kada je u pitanju novac i praktično smo najviše kaznili sebe kao politička stranka, ali zato da bi pokazali građanima Srbije da mi delimo sudbinu ovog naroda, svakodnevnog života, da put reformi važi za sve, a najviše važi za one koji su najodgovorniji, a u ovom trenutku SNS je najodgovornija. Demokratizacija društva podrazumeva prihvatljivost pravila ovog zakona, ali i podrazumeva upoznavanje javnosti sa izgradnjom podrške za primenu ovog zakona. Kada pričamo o finansiranju iz javnih izvora finansiranja, onda možemo da kažemo da je najvažniji deo suština koju do sada mislim da je malo ko dotaknuo, a to je kontrola, odnosno način na koji ćemo da kontrolišemo kako se troše ta sredstva. U nekom svom istraživanju iz 2011. godine navedeno je da nijedan model u ostalim državama nije idealan, znači, nije idealan ni u Švedskoj koja se od 1951. godine bori sa tim, a uopšte ne postoji organ koji vrši kontrolu i građani nemaju uvid u izveštavanje kada su u pitanju trošenja sredstava političkih stranaka. U Nemačkoj je obaveza da objavite izvore finansiranja, kao i kod nas, ali je i formirano posebno telo, državno telo koje vrši praktično tu kontrolu. Kod nas se to radi u saradnji sa DRI i Agencijom za borbu protiv korupcije i taj model se uopšte za prostor Balkana jako dobro pokazao. Sjedinjene Američke Države recimo imaju federalnu izbornu komisiju koja praktično od 1974. godine mora da obezbedi tu svoju nezavisnost, a tvrde istraživači da Kanada ima najbolji model. Zašto ima najbolji model? Zato što se pronašla ravnoteža upravo između ovoga što mi radimo u Srbiji, a to je transparentnost u trošenju finansija, jedan deo izdvajanja iz budžeta, ali ono što recimo kod nas još uvek nije zaživelo, a to je da se donatori prilično kriju kada je u pitanju finansiranje političkih stranaka, jer postoji jedan osnovani strah. Prvo je strah od toga da ćete biti kažnjeni zbog toga. U Kanadi postoje subvencije, poreske olakšice kada pomažu određene političke stranke. Zašto to radim i zbog čega je takvo stanovište privrednika koji bi možda želeli određeni program, platformu da pomognu? Zato što neposredno, političari su posredno, a oni su neposredno, praktično oni koji su pod velikom osudom građana, ali i velikom osudom medija. Kada pričamo o medijima, podsetiću vas da smo imali set zakona o medijima i provejavala je jedna misao koja je sve nas ovde na neki način obavezivala, ali nas je malo i čudila, a to je da smo mi dužni da trpimo praktično sve ono što mediji objavljuju, iako je istina, iako nije istina, zarad toga što radite određeni javni posao, a pogotovo kada su u pitanju političari. Oni su dužni da jednostavno trpe sve ono što se iznosi. Mislim da konsenzus oko političkih ciljeva, koji danas imamo po pitanju finansiranja stranaka, ćemo sigurno postići, samo je pitanje da li će opozicione partije podržati to sutra, kada bude bilo glasanje, ili prekosutra ili možda za godinu dana, zato što će videti da jednostavno su dužni pred građanima i svojom odgovornošću da jednostavno polože račune i da te troškove smanje, jer su i građani smanjili svoje troškove i odrekli se mnogih drugih stvari. Zbog toga kada pričamo o tome da je došlo jedno novo vreme, a to je da je zaštita parlamentarizma ovde jedna od praktično najbitnijih delatnosti, koja je nama zadatak, mislim da je SNS na čelu sa gospodinom Vučićem praktično prva koja je parlamentu vratila ono mesto koje jednostavno treba da postoji u društvu kao najveći institucionalni i najviši zakonodavni deo razvoja društva. Ono što je bitno je da se različita mišljenja ovde mogu uvek sukobiti i da iz tog sukoba treba da izađemo sa određenim rezultatima i da smo time odgovorni i prema svojim građanima, ali i prema institucijama, prema državi i prema ekonomiji koje sutra treba da ostavimo našim pokoljenjima. Ovim zakonom mi uvodimo red. Uvođenjem ovakvog reda, mi jednostavno stvaramo stabilnu državu sa kojom će svi želeti danas, sutra da rade, u smislu investiranja, u smislu ulaganja, pogotovo kada pričamo o obrazovanju mladih. Zbog toga je ova ideja o tome da političke stranke treba da imaju svoju imovinu i da to treba da bude kupljeno na najtransparentniji mogući način jako dobra, jer time vi u stvari, kreirajući sadašnjost, otvarate put za budućnost mladih koji će biti na određenom nivou obrazovanja baš u oblasti politike. Ono što je interesantno, a to je da ćete uvek naći ljude, pa i u obrazovanju i u zdravstvu i politici, koji nisu ušli u politiku zbog nekog programa koji treba da zastupaju, zbog nekog dela koji se odnosi na ideologiju, nego su ušli zbog određenih interesa, ali to je jednostavno prilika da se ljudi pokažu onakvim kakvi jesu i sigurno da onda i mediji i organi stranke uvek reaguju prema takvim ljudima. Sigurno je da takve mane u društvima i razvijenih demokratija postoje i zna se da postoje mehanizmi kako to treba sankcionisati. Zbog toga je ovaj Zakon o finansiranju stranaka početak razvoja demokratije u ovoj Srbiji baš u vreme velikih ekonomskih promena, u vreme ekonomskih reformi, koji treba da jednostavno građane stave u jedan zajednički blok zajedno sa političkom elitom, kako nazivamo, gde jednostavno neće biti različitih mišljenja po pitanju sagledavanja ekonomske budućnosti jedne zemlje. Mislimo da je Srbija za ovih godinu i po dana, odnosno za ovih poslednjih šest meseci zaista otišla mnogo daleko u demokratizaciji ovog društva, što potvrđuju praktično i dokumenta EU, pa čak i Izveštaj o napretku Srbije, jer je na tom putu imala jako puno prepreka. Nadamo se da će svi politički akteri i sve političke stranke u budućnosti zajednički izaći u odbranu uopšte demokratizacije Srbije. Srpska napredna stranka će biti otvorena potpuno za takav vid saradnje i mislimo da će to biti svima bolje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Tomić. Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o finansiranju političkih stranaka i političkih organizacija je veoma jasan i veoma precizan. Jasni su ciljevi za donošenje ovog zakona, kakve efekte želimo da postignemo i oni su i u nominalnom izrazu jako merljivi. Od jutros smo slušali u jutarnjoj raspravi i ovako i onako, međutim, ova ušteda će pomoći bar u tolikoj meri da se koliko-toliko smanjuje antagonizam rashodne i prihodne strane budžeta. Da je bilo malo više političke mudrosti 2008. godine i malo više pameti i hrabrosti tih godina, kada je počela svetska ekonomska kriza, verovatno ne bi bili danas u situaciji i ne bi morali da donosimo ovakve zakone. Međutim, trošilo se više nego što smo zarađivali i sad je, što se kaže, „bankar došao po svoje“. Mi moramo, kao i naši penzioneri i zaposleni u javnom sektoru, svi zajedno da nosimo ovaj teret krize. Imao sam čast i zadovoljstvo da sa bivšim kolegom poslanikom Zelenovićem primimo delegaciju estonskih parlamentaraca prošle ili pretprošle godine i, između ostalog, u razgovoru smo pitali kako su se oni ponašali u vreme krize, počevši od 2008. godine. Oni su nam tada rekli – pa, mi smo odmah smanjili i plate i penzije za 30% i već posle godinu dana smo prebrodili teret krize. Međutim, kod nas je bilo obrnuto pa smo povećavali i plate i broj zaposlenih i penzije, a da realnu osnovu za to nismo imali. Zato i ovaj set reformskih zakona, pre svega, mislim na Zakon o privatizaciji i stečaju, gde ćemo, verovatno, svi se nadamo do kraja naredne godine konačno staviti tačku na preduzeća u restrukturiranju i preduzeća sa društvenim kapitalom, obzirom da ona svake godine iz budžeta isisavaju po procenama mnogih ekonomista koji prate ovu oblast između 600 i 700 miliona evra. Tako da ćemo i ovim uštedama, a nadam se da će sve poslaničke grupe podržati ovaj Predlog zakona o finansiranju političkih stranaka, uz već donete zakone koliko-toliko obuzdati rashodnu stranu budžeta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Za divno čudo, danas sam očekivao više jedinstva i istih tonova kada je u pitanju diskusija po ovom zakonu. No, nekima odgovaraju ove predložene izmene, nekima ne odgovaraju. Zaklanjaju se iza raznih objašnjenja i tumačenja, ali iz svih diskusija koje su bile u toku današnjeg dana, odnosno prepodneva, preovladava jedan zaključak da nekima smeta što će imati mnogo manje sredstava za finansiranje iz javnih izvora. Kao jedan od potpisnika Predloga izmena i dopuna ovog zakona, smatram da zakon donosi nešto dobro, nešto novo. Ako neko smatra da je ušteda od 350, 360 miliona na godišnjem nivou nešto malo, nije. Uvaženi kolega Obradović je to dosta dobro obrazložio na primeru mog grada Kraljeva. Pominjao je budžet grada Kraljeva i određene uštede, a ja ću se pridružiti toj njegovoj diskusiji i reći ću da je to otprilike transfer sredstava sa republičkog budžeta na nivou grada veličine Čačka i tog ekonomskog kapaciteta Čačka. Što se tiče svih drugih diskusija koje se tiču imovine i omogućavanja da političke organizacije sebi na ovaj način obezbede na legalan i legitiman način i poslovni prostor i nekretnine, smatram da je to u redu i sasvim ispravno. Za razliku od nekih stranaka koje su do imovine dolazile oduzimanjem tuđe imovine, nikada kiriju, zakupninu nisu platili, SNS svakog meseca izmiruje 260.000 dinara na ime zakupa. Sasvim je legitimno pravo, kao što je to rekao uvaženi kolega Zoran Babić, za neke buduće generacije, za neke druge ljude koji će raditi u SNS, da obezbedimo poslovni prostor i prostor u kome mogu da rade i da bitišu i to je nešto što je javno i svima vidljivo. Takođe, moram da istaknem da je ovo jedan mali doprinos i nas kao predlagača, a nadam se i svih narodnih poslanika, koji će, ubeđen sam, u danu za glasanje biti jedinstveni i glasati da sa ovim malim doprinosom, da sa tih 353 miliona u ovom trenutku pomognemo oporavku naših javnih finansija, 350 miliona ovde, 350 miliona na deset mesta, to će mnogo značiti. Da bi ostale kolege, a znam da ih ima dosta prijavljenih, imali i vremena i motiva da nešto kažu, zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Andrić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, današnja rasprava o Predlogu zakona o finansiranju političkih stranaka je, po mom mišljenju, veoma interesantna, ali joj nedostaje ono čuveno opoziciono pitanje – a zašto po hitnom postupku? Pitanje je izostalo zato što je predstavnica DS, gospođa Gordana Čomić, pokušala da preduhitri SNS i predloži svoju verziju zakona, koju je Narodna skupština usvojila 2011. godine na predlog DS. Lepo je od gospođe Čomić što je ona kao dugogodišnji narodni poslanik priznala svoju grešku i u obrazloženju zakona navela da su tadašnji opozicioni poslanici SNS gospođa Jorgovanka Tabaković i gospodin Veroljub Arsić bili vidoviti i da su predvideli da može doći do situacije da povećavanjem rashoda obavezno raste prihod za političke aktivnosti i da bi trebalo član 16. zakona drugačije regulisati. Iako je to gospođa Čomić konstatovala, iako je to rekla, nije ušla u samu suštinu zakona i ovoga puta, u svojoj verziji, nije predložila smanjenje sredstava koja se iz budžeta izdvajaju za aktivnost političkih stranaka. Zato je 128 poslanika SNS, vođeno idejama svojih iskusnih kolega, predložilo promene postojećeg Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Suština svih promena ovog zakona leži u činjenici da će se količina novca koja se do sada izdvajala za političke aktivnosti, po važećem Zakonu Demokratske stranke, smanjiti za preko 30% i da će taj novac ostati u budžetu Republike Srbije. Srpska napredna stranka, kao odgovorna stranka, za koju je glasala natpolovična većina građana Srbije, deli sudbinu svog naroda. U veoma teškoj ekonomskoj situaciji, kada se uvode restriktivne fiskalne mere, kad se smanjuju plate i penzije, poslanici vladajuće većine predlažu da se sredstva namenjena za finansiranje političkih aktivnosti preusmere za one namene koje će život građana učiniti boljim – za izgradnju infrastrukture, za nove bolnice, škole, za bolje puteve, za subvencije u poljoprivredi, za socijalno ugrožene, za nova radna mesta. Koliko su predlagači ovog zakona, odnosno poslanici SNS, mislili na svoje građane koji su, zahvaljujući neodgovornoj politici prethodnih vlada, dovedeni na ivicu egzistencije, govori i činjenica da će se sredstva namenjena za finansiranje predizbornih aktivnosti smanjiti sa 0,1 na 0,07%. To znači da će se sredstva iz javnih izvora, namenjena za troškove izborne kampanje, smanjiti za oko 30%. Umesto na basnoslovno skupe izborne kampanje, koje su se neretko finansirale iz kredita raznih razvojnih banaka koje neke partije još uvek nisu vratile, sredstva će biti namenjena onima kojima su najpotrebnija – najsiromašnijim slojevima društva za njihovo bolje socijalno i zdravstveno osiguranje. Jedna od novina koju uvodi ovaj zakon je da sredstva za finansiranje redovnog rada političkih stranaka koriste i za finansiranje troškova izborne kampanje. Ali, Zakon obavezuje političke subjekte da 5% ukupnih sredstava, dobijenih za redovan rad na godišnjem nivou, koriste za stručno usavršavanje, za međunarodnu saradnju i rad sa članstvom. Izmenama Zakona predviđena je mogućnost da stranke iz budžetskih prihoda kupuju nekretnine. One stranke koje budu novac kojim raspolažu racionalno koristile i koje se budu domaćinski ponašale, moći će svojim budućim sledbenicima ostaviti i nekretnine koje će im olakšati rad, edukaciju i omogućiti bolju startnu poziciju. Mislim da neću pogrešiti ako kažem da nijedna politička stranka, a posebno ne vladajuća, nije u poslednjih nekoliko decenija donela zakon o finansiranju političkih aktivnosti u korist svoje štete. Srpska napredna stranka je stranka odgovornih ljudi kojima je interes građana Srbije iznad njenih ličnih i partijskih interesa i zato je mogla da predloži zakon koji će za preko 30% smanjiti njene prihode iz budžeta. Završiću ovo izlaganje rečima predstavnika predlagača, šefa poslaničke grupe SNS, gospodina Babića – ovo je samo prvi korak ka sveobuhvatnoj političkoj reformi koja je pred nama. Hvala.
Za reč se javila narodna poslanica Gordana Čomić, pretpostavljam po replici. Izvolite.
Zahvaljujem. Replika na izlaganje, samo da bih iskazala da nije da mi ne godi što tako svi znate ceo tekst zakona koji sam podnela i da nije da mi ne godi da smatrate da sam vas preduhitrila, ali to uopšte nije tema. Dakle, niti treba tu ko koga da preduhitri, niti je zakon koji sam ja potpisala na dnevnom redu, niti je namera da se u sličnim predlozima zakona iko i sa kim takmiči. Ali, očigledno valja kad se narodni poslanik, u ovom slučaju narodna poslanica, bavi svojim poslom, pošto se to može objasniti tako da smo došli na sličnu ideju, što je dobro, znači da treba menjati zakon o političkim aktivnostima. Različitost rešenja je isto tako dobra, kao što je dobro što ćete, kako čujem, uvrstiti amandmane koji popravljaju izuzetno manjkava rešenja u ovom zakonu. Jedan amandman koji otklanja besmislen član i drugi amandman koji na potpuno jasniji i bolji način definiše kako se to iz javnih prihoda, dakle od budžeta, od novca svih građana, kupuju nekretnine za političku stranku. Tome skupštine služe. Zato mi godi da vam se dopada i pošto vidim da je to naišlo na dobar prijem kod vladajuće većine, ja mogu već sad da vam najavim da ću za skoro svaki predlog zakona koji će morati da dođe po Nacionalnom planu, da vas preduhitrim. A vi onda skidajte hitan postupak ili odbite da ga stavite na dnevni red, ali to će činiti mnoga dobra za diskusiju o predlogu zakona koji će onda predložiti ili Vlada ili neki drugi poslanici ili grupa poslanika. To znači da se bavimo svojim poslom. Hvala.
Vreme, gospođo Čomić. Hvala. Za reč se javio narodni poslanik, šef poslaničke grupe SNS, gospodin Zoran Babić. Po kom osnovu, gospodine Babiću? (Zoran Babić, s mesta: Kao predlagač.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u pravu je moja koleginica Mirjana Andrić. Potpuno u pravu da je jedini motiv predlaganja nekih zakona, što je legitimno pravo svakog narodnog poslanika i ja ovim putem podstičem da više narodnih poslanika ili pojedinačno ili grupno, kao poslaničke grupe, predlažu zakonska rešenja. Da je bilo dobre volje pre strčavanja na Pisarnicu i predavanja jednog zakona koji je kozmetički, otvorila bi se debata, otvorila bi se komunikacija. Neko ko ima dobru volju, ko smatra da ima dobru ideju, a takvih stvari je bilo i u prošlom i u ovom sazivu kada su neka zakonska rešenja, za prošli saziv sam siguran, za ovaj ne, ograđujem se, da kada je dolazilo nešto od strane opozicionih narodnih poslanika i ukoliko postoji komunikacija, ukoliko postoji dogovor, što je deo jedne i parlamentarne i demokratske prakse, došli smo i do zajedničkih rešenja i takve stvari su bile i izglasavane u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ukoliko je želja da te promene budu kozmetičke, kao što su bile kozme-tičke, jer je ostao isti procenat, promenjena je samo strana i usklađen sa Zakonom o budžetskom sistemu, bez ikakve komunikacije, samo da na naslovnoj strani, prvoj strani Predloga zakona, piše nekoliko sati ili dan ranije, nego što je to uradila SNS koja je najavila podnošenje ovih izmena i dopuna zakona, ne vidim nikako drugačije, osim onoga što je govorila gospođa Mirjana Andrić, a to je da je bilo bitno samo što pre predati tako neki zakon i reći – evo, mi smo se pre setili. Naravno da se o tom zakonu sada ne razgovara, ali se razgovara o razmišljanju. Ne može da se na jedan način razmišlja prošlog četvrtka, a na drugi način da se razmišlja ovog četvrtka, recimo, pa smo sada za 0,15, pa smo sada za 0,5, pa smo ne znam za koliko do narednog četvrtka. Zbog toga je legitimno pravo da razgovaramo o svim predlozima koji su u skupštinskoj proceduri. Zašto se predaju u skupštinsku proceduru, ako neko ne želi da se o tome razgovara? Mislim, kada takav predlog dolazi od nekoga ko zaista ima zavidnu parlamentarnu praksu i u parlamentu Republike Srbije, ali i u međunarodnim organizacijama, poštujem da nekome ko je možda mlađi, manje iskusan, pokaže kako treba, ali da pokaže kako treba na primeru, a ne da se strčava samo na pisarnicu da bi se dobio pečat i evo, mi smo stigli pre. Gde je tu dogovor? Gde je tu želja za dogovorom, gde je tu želja za kompromisom, gde je tu želja za iznalaženjem najboljeg rešenja? Srpska napredna stranka i ja kao ovlašćeni predstavnik predlagača sam pozvao kolege i iz vladajućeg dela parlamenta i iz opozicionog dela, razmenili smo mišljenja. Na žalost ta mišljenja su bila takva da nismo mogli u tom trenutku da nađemo kompromis, ali smo bar probali. Rekli smo bar – hajde razgovaraćemo i mislim da je to dobra praksa i dobra praksa za ubuduće. Tako da nema razloga učiti nekoga na pogrešnim stvarima, na pogrešnim primerima. Jedno je dobra parlamentarna praksa i SNS je raspoložena da unapređuje institut i instituciju Narodne skupštine uvodeći tako praksu, ali opet ću reći ukoliko je sa ove strane pružena ruka, a sa druge strane se dobija šamar, ta ruka često ostane u vazduhu ili bude spuštena.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Čomić, po kom osnovu? (Gordana Čomić, s mesta: Replika.) Mislim da se gospodin Babić nije uvredljivo izrazio. Izvolite.
Taman posla da se on izrazi uvredljivo. To uopšte nije tema niti je bio osnov za repliku. On često pogrešno tumači, ali uvredljivo, predsedavajući, stvarno ne bih tako nešto ni pomislila o gospodinu Babiću. Pogrešno tumači zato što ja niti istrčavam igde da predam ikakav predlog, niti postoje predlozi opozicionih poslanika niti predlozi vladajuće većine. Ta podela kao i stav da je samo vladajuća većina odgovorna za Skupštinu je posledica nedovoljne zrelosti političke javnosti u nas i nedovoljne snage ove institucije. Skupština poznaje narodnog poslanika i Skupština poznaje poslaničke grupe. Preslikavanje podrške Vlade se podrazumeva, ali onaj fini i tanak prostor između Vlade i Skupštine u kojoj narodni poslanici razumeju da samo zajedno mogu na najbolji način da kontrolišu Vladu, je prostor koji je u ovoj našoj Skupštini u Srbiji biti osvojen. Nema ništa da vladajuća većina izlazi u susret opoziciji, niti ima ikakve potrebe da vladajuća većina pruža ruku opoziciji. To piše u Ustavu, htela to vladajuća većina ili ne. To piše u Zakonu o Narodnoj skupštini Republike Srbije, htela to vladajuća većina ili ne, umela da čita opozicija ili ne. Ne insistiram, niti sam uvela u raspravu predlog zakona na koji imam pravo da ga podnesem, niti on podnet sa namerom da bude brži ili sporiji. Samo je pravo. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani i građanke Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koje je kao zrela i politički odgovorna podnela poslanička grupa SNS, uvažavajući svu težinu sadašnjeg ekonomskog trenutka u kome se zemlja i građani nalaze, a naravno ni najmanje nije zaslužna za tako teško ekonomsko stanje koje je nasleđeno i u kome se danas svi zajedno nalazimo. Poslanici SNS ovim Predlogom zakona su želeli da na jedinstven način, na jedinstven i efikasan način spoje sadašnjost, budućnost, ali i da uvedu jedan vrlo važan mehanizam, a to je mehanizam kontrole trošenja finansijskih sredstava političkih stranaka. Kada je u pitanju suočavanje sa sadašnjošću koju ponovo moram da napomenem da je teška i da je osećaju svi građani Srbije, SNS kao zrela i odgovorna naravno želi da zajedno sa građanima učestvuje i u smanjivanju onog dela budžeta koji se odnosi na finansiranje političkih aktivnosti. U tom delu je jako važan član 16. prethodnog zakona koji se odnosi na finansiranje političkih aktivnosti. Naš predlog je da se taj procenat iz budžeta sa prihodne, sa stvarne, sa realne strane iz budžeta smanji i to sa 0,150% na 0,105%. Ono čime SNS pokazuje svoju odgovornost, svoju zrelost i svoju ozbiljnost je taj što će se ta sredstva iz budžeta obezbeđivati iz realnih osnova, a ne iz nerealnih osnova, ne sa rashodne strane, ne od onih kredita koji su bili namenjeni za popravku puteva, za popravku bolnica, za popravku obdaništa. Na taj način SNS smatra da preduzima punu odgovornost. Drugi član zakona koji je i te kako značajan tiče se prethodnog člana 20. koji se odnosi na izdvajanje sredstava za kampanju. Takođe se i u tom delu smanjuju sredstva sa 0,1% na 0,07% i ponovo SNS kao zrela i odgovorna ta sredstva neće se opredeljivati sa rashodne strane, nego sa prihodne strane budžeta. Na taj način SNS procenjuje da će na godišnjem nivou biti ušteđeno oko 3,5 miliona evra, odnosno biće manje izdvojeno za funkcionisanje političkih aktivnosti oko 35%. Naravno političke stranke su živi organizam, neprekidno treba da sarađuju i da rade zajedno sa svojim biračima i sa građanima i ono što predlažemo jeste da sredstva koja su namenjena za troškove prevoza i skupova budu finansirana iz javnih prihoda. Takođe ono što želim da naglasim, a što je SNS predložila ovim zakonskim izmenama jeste transparentnost i javnost u trošenju finansijskih sredstava. Ta transparentnost i javnost i trošenju finansijskih sredstava se ogleda u čl. 28. i 29. prethodnog zakona koji smo menjali u tom smislu da su političke stranke dužne da do 15. aprila tekuće godine dostave Agenciji finansijski izveštaj za prethodnu godinu, kao i obavezu političkih stranki da taj finansijski izveštaj objave na svojoj internet strani. Ono što je takođe karakteristično, a što i te kako može da bude mehanizam i treba da bude mehanizam u kontroli trošenja javnih sredstava jeste promena člana 29. u delu koji se odnosi na to da je direktor Agencije za borbu protiv korupcije dužan da donese akt koji će se odnositi na izveštaj dostavljanja utrošenih sredstava u vreme kampanje. Taj akt direktor Agencije za borbu protiv korupcije je dužan da donese najkasnije pet dana od dana raspisivanja izbora. Ono što takođe želim da naglasim jeste član 11. koji se menja u stavu 4, a odnosi se na sredstva kojima raspolažu političke stranke, to su pokretne i nepokretne stvari i na kupovinu tih nepokretnih stvari, odnosno zgrada iz javnih prihoda. Takođe, na taj način će se postići transparentnost i biće jasno zašto i za koju namenu su konkretno opredeljena ta sredstva. Naravno, to je i pogled SNS i poslanika SNS u budućnost, jer stranke i parlamentarizam treba da ostanu u Srbiji. Demokratije se u stvari i razvija na parlamentarizmu i u cilju bolje obuke i novih političkih znanja mladih generacija i te kako je značajna promena člana 11. u stavu 4. Na ovaj način, naravno, mi dajemo i snažnu podršku Vladi Republike Srbije i njenom premijeru Aleksandru Vučiću, u onom delu koji se odnosi na stabilizaciju finansija u zemlji i na konačni ekonomski oporavak naše zemlje, zarad budućnosti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Olivera Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je danas na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Zakon koji je stupio na snagu 22. juna 2011. godine ima određene manjkavosti koje se ovim izmenama i dopunama otklanjaju. Izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka menja se član 11. stav 4. koji propisuje da politička stranka može kupiti nepokretnu imovinu isključivo sredstvima iz privatnih izvora. Obzirom na to da nepokretne i pokretne stvari, koje čine imovinu političkih stranaka, služe samo za političke aktivnosti političkih stranaka, a političke aktivnosti se finansiraju i iz privatnih i iz javnih izvora, i mogu se voditi na istom računu, postojećim zakonom je jako teško u primeni da politička stranka pribavi svojinu nepokretnosti praveći razliku između izvora finansiranja. Izmenama i dopunama ovog zakona vrši se dopuna člana 19, gde se lista troškova za finansiranje političkih aktivnosti, koje spadaju u redovan rad političkih stranaka, proširuje za troškove prevoza i organizovanja skupova, što je u stvari preduslov za rad sa biračima i članstvom. Najbitnije izmene su izmene koje se odnose na čl. 2. i 4, u vezi smanjenja troškova iz budžeta Republike Srbije sa 0,15% na 0,105%. Ovde se radi o linearnom smanjenju za sve političke stranke, što je neophodno u periodu kada Vlada sprovodi politiku štednje u svim sferama radi postizanja makroekonomske stabilnosti. Dakle, ovim izmenama se postiže ušteda u državnoj kasi za nekih 30%. Više sredstava ostaje u budžetu i, kao što je rekao predlagač Zoran Babić, za neke važnije stvari koje znače život u Srbiji, za izgradnju škola, vrtića, puteva. Takođe, izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka obezbeđuje se da godišnji izveštaji političkih stranaka budu dostupni na sajtu Agencije za borbu protiv korupcije i smanjuju se troškovi za objavljivanje izveštaja. Takođe se propisuju i kaznene mere za političke stranke koje svoje izveštaje ne objavljuju u skladu sa ovim zakonom. Izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka se u stvari razvoj političkih stranaka zasniva na jednoj zdravoj osnovi i zbog toga pozivam sve narodne poslanike da u Danu za glasanje podrže ove izmene i dopune. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević, a neka se pripremi narodna poslanica Vesna Marković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, poštovani građani, Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, ili lepše rečeno, srpski rečeno finansiranju političkih stranaka, jedan je od zakona u setu koji ovaj parlament, ova Vlada hoće da prilagodi, promeni, poboljša i sve to u nameri da poslovni ambijent, da uslove u kojima žive naši građani poboljšaju i da interes tih građana bude na prvom mestu. Ono što je jako bitno reći, ovaj zakon je u osnovi i u suštini bitan za građane, pre svega imajući u vidu situaciju u kojoj se nalazi društvo, situaciju u kojoj se nalazi naša privreda. Osnovne mere koje ovaj zakon predviđa su smanjenje troškovne strane budžeta, i to pre svega u rashodnoj strani, odnosno po ovom zakonu doći će do promene. Trideset posto je smanjenje i to je sigurno tako. Neodgovorno je od strane opozicije da osporava predlog u kome se finansiranje političkih stranaka, odnosno političkih aktivnosti umanjuje za 30%. Ovde se ne umanjuje finansiranje stranaka određenih opozicija ili pozicije, ovo je zakon koji uređuje finansiranje svih stranaka i potpuno je jednak za sve stranke bez obzira na njihovu veličinu. Političke stranke su svakako nastale i odraz su narodne volje i njihova moć i veličina direktno je proporcionalna podršci koju te stranke imaju. U ovom trenutku SNS ima najveću podršku i to je jednostavno tako, proizvod je isključivo volje građana. Nekada su se političke stranke sasvim i zaista finansirale na drugačiji način. Izvući ću jednu paralelu. To je jednostavno tako i to građani znaju. Omogućeno je ljudima da za male novce dođu do fabrika, do preduzeća, do rudnika, da za kratko vreme naprave ogromne vozne parkove, kamione, džipove, skupa vozila, a, što bi rekao moj kolega Marijan - gle čuda, i avione. Dok je ova Vlada, dok je ovaj premijer, dok je Skupština u ovakvom sazivu, to više neće biti praksa. Finansiranje stranaka jasno je definisano ovim zakonom, gde se u jednom delu određuje i kako će biti trošena ta sredstva. Naravno da je data sloboda da stranke sa svojim sredstvima raspolažu na način na koji oni misle da je to potrebno i dobro po stranke. Samim tim, najjednostavnije rečeno, ova sredstva mogu i trošiće se u skladu sa namerama i željama koje stranke imaju. Nema potrebe da se provlače na različite načine, na ovaj ili onaj način. Jasno je definisano da one novce koje dobiju iz strane budžeta mogu potrošiti između ostalog i za kupovini nekretnine. Naravno, napominjem, to građani znaju, u pitanju su isključivo sredstva iz budžeta. Znači, tačno se zna kolika su sredstva, od koga su dobijena i kako će biti utrošena. Interes građana je, naravno, na prvom mestu i donošenje ovog zakona još jedna je od mera kako bi se teret smanjenja rashodne strane prebacio i na političke stranke. Neodgovorno je osporavati veličinu ili sumu novca koja će biti smanjena sa ovim zakonom. Gde bude mogućnosti, pokazuje se i ovim zakonom i svim budućim, ova Vlada, ova Skupština donosiće odluke kako bi se teret, u kome je ova privreda nametnula teret siromaštva, odnosno teret krize, rasporedio na sve, pa između ostalog i na političke stranke. Pravda je, naravno, spora, ali je dostižna. Jednostavno, na duže staze pokazaće se da i ovaj predlog zakona, kao i svih onih zakona koji su usvojeni u ovoj Skupštini, ima svoj pozitivan rezultat i dobre strane ovog predloga zakona i svi u prethodnom vremenu usvojeni od strane ovog parlamenta imaće svoj pozitivan efekat po građane. To kako smo radili i šta smo radili, sudili su i sudiće građani na sledećim izborima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vesna Marković, a neka se pripremi narodna poslanica Milena Turk. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, kolege narodni poslanici, Srpska napredna stranka, kao odgovorna politička stranka, stranka koja se pre svega zalaže za podizanje životnog standarda naših građana, želi izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti da pokaže na svom primeru da teret ekonomskih reformi moramo da snosimo svi podjednako. Ovo je još jedan doprinos korenitom reformskom procesu koji je ova Vlada započela. Da su se i prethodne Vlade ponašale odgovorno ne bismo bili sada u ovakvoj situaciji, i to ne samo kada su političke stranke u pitanju, već ne bismo bili prinuđeni da smanjujemo plate i penzije. Standard građana bio je na mnogo nižem nivou, ali i veća nezaposlenost nego što je to slučaj danas, i to u trenutku kada su predstavnici tadašnjeg režima rešili da sebi, odnosno svojim strankama kojima pripadaju povećaju prihode, i to neposredno pred parlamentarne izbore. Naravno to je bilo potpuno neodgovorno u takvoj situaciji. Zato mislim da je potpuno neosnovana kritika upućena SNS, da je do sada moglo da predloži ove izmene, i to od strane onih koji su glasali za povećanje iznosa koji mi danas želimo da smanjimo, i to za trećinu što je oko 35%, to je oko 3,5 miliona evra manja za političke partije na godišnjem nivou, što nije beznačajna stavka u budžetu. Moje kolege su već pomenule da ovaj novac možemo da koristimo za obnovu, izgradnju škola, vrtića, bolnica. U potpunosti se slažem s tim. Političke stranke su korisnici budžetskih sredstava i to ne samo u Srbiji. Postavlja se pitanje zašto je to neophodno. Odgovor je vrlo jednostavan, da bi se sprečila korupcija i da bi se političke stranke bez pritisaka pojedinaca odlučivale u interesu građana i države. Novina predviđena ovim izmenama je i objavljivanje finansijskog izveštaja na sajtu Agencije za borbu protiv korupcije. Kada je u pitanju dosadašnje podnošenje finansijskih izveštaja, SNS je uvek u zakonom propisanom roku ispunjavala svoje obaveze pridržavajući se principa transparentnosti. To takođe govori o odgovornom odnosu prema državi prema poštovanju zakona, takođe. I SNS će i ubuduće nastaviti da donosi odluke isključivo u interesu svojih građana. Na kraju, pozivam sve svoje kolege da podrže izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Marković. Reč ima narodni poslanik Milena Turk. Neka se pripremi narodna poslanica Ljiljana Malušić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka je veoma značajan imajući u vidu ciljeve koji se žele postići. Sa jedne strane, to su uštede u budžetu, a sa druge strane to je jačanje poverenja građana u političke stranke i političke institucije. Naglasila bih neke članove ovog zakona rizikujući da ponovim ono što su moji prethodnici rekli u svojim izlaganjima. Istakla bih članove 16. i 20. u kojima se reč „rashodi“ menja rečima „poreski prihodi“. Ovo je ključna izmena u zakonu, osim one i da je procenat koji se izdvaja za finansiranje stranaka smanjuje. Ključna stvar je zbog toga što se menja strana sa koje će se uzimati procenat, to će sada biti poreski prihodi. Može se reći, da je u dosadašnjem Zakonu o političkim strankama odgovaralo da rashod u budžetu bude što veći, da bude veći od prihoda, da budžetski deficit bude veći, jer je to značilo da će se i procenat koji se odvaja za stranke biti veći. Ovim izmenama zakona se tome staje na put. U obrazloženju razloga za unošenje promena u ovaj zakon stoji da je u dosadašnjoj primeni postojećeg zakona uočen niz nedostataka i manjkavosti, ali i neusklađenost određenih članova. Nejasnoća i nedorečenost u finansiranju političkih stranaka nikada nisu povoljne i dovode do nepoverenja građana. Ovim izmenama i dopunama Predloga zakona o finansiranju političkih stranaka politički predstavnici jasno stavljaju do znanja da u finansiranje stranaka žele da uvedu jedan uredan sistem koji će se odlikovati transparentnošću i odgovornošću. Upravo je takav ovaj zakon koji je anti-korupcijski, odlikuje se tim konceptom odgovornosti i javnosti. Ovo je jedan krupan korak u regulisanju tokova novca u policiji i naravno kontrola izbornih troškova i finansiranja stranaka je potrebna. Ovaj zakon to propisuje i obavezuje političke stranke da podnose godišnji izveštaje Agenciji, na to ih obavezuje član 28. ovog zakona. Ti izveštaji moraju, naravno biti, jasni, uredni i blagovremeni, i biće dostupni na sajtu Agencije. Pristup informacijama o prometu sredstava u stranačkim kasama je slobodan, i svi politički subjekti će morati da podnose izveštaje o svom poslovanju. Zakonom o finansiranju političkih stranaka su predviđene sankcije za nepoštovanje članova zakona. To su naravno novčane sankcije. Sve ove izmene zakona će dovesti do ušteda u budžetu, ali i do jačanja poverenja građana u političke stranke, u institucije koje kontrolišu finansiranje ovih stranaka. Imajući sve ovo u vidu u danu za glasanje ja ću podržati ovaj predlog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Neka se pripremi narodna poslanica Vesna Simić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Sto dvadeset osam poslanika SNS je potpisalo za Predlog zakona o izmenama i dopunama ovog zakona, a u daljem izlaganju ćete videti zašto. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u članu 55. Ustava Republike Srbije kojim se garantuje sloboda političkih partija, zatim sindikalnog i svakog drugog udruživanja. Republika Srbija takođe garantuje, uređuje i obezbeđuje ostvarivanje i zaštitu sloboda prava građana, kontrolu zakonitosti raspolaganja sredstvima pravnih lica, finansijsku reviziju javnih sredstava i druge odnose od interesa za Republiku Srbiju. Zakon koji je sada na snazi donet je ili važi od 2011. godine pun je manjkavosti, odredbe nisu usaglašene i zato ćemo menjati ovaj zakon. Pre svega, govoriću o članu 11. koji treba da se promeni i to stav koji govori o tome na koji način se političke partije finansiraju. U starom zakonu koji još uvek važi, političke stranke se finansiraju samo na jedan način i to iz privatnih izvora nepokretnosti, kao i pokretna imovina mogu se po ovom zakonu samo finansirati iz privatnih izvora. Ovo se briše u novom zakonu član 11. i sada će moći da politička partija na više načina dođe do svojih nekretnina, odnosno do pokretne i nepokretne imovine. To su pre svega kupoprodajom, nasleđivanjem i legatima. Zašto je dobro? Zato što mi iz politike možda danas opstanemo, sutra možda već ne budemo ovde, ali deca koja dolaze, odnosno naši naslednici treba pored političkih ideja da imaju još nešto, a to je bilo koja vrsta nepokretnosti da bi se tamo edukovala, da bi se na više načina obrazovala. Tu možemo dovesti razno razne političare, umetnike, znači, svaka vrsta edukacije. Ono što bih naglasila, moje kolege su dosta toga govorile o finansiranju političkih stranaka, možda i to da za građane Srbije da znaju kako to funkcioniše kod nas. Za finansiranje redovnog rada političkih subjekata čiji su kandidati izabrani za narodne poslanike i odbornike obezbeđuju se sredstava iz javnih izvora. Po starom zakonu, član 16. koji bih jako naglasila, ova sredstava iz javnih prihoda su uzimana iz budžetskog rashoda i taj procenat je iznosio 0,15% . Što to znači? Znači da su i krediti koji su dobijani za vreme dok je trajao ovaj zakon, a i sada traje, bili su namenjeni za infrastrukturalne i ostale probleme, mogli da se preliju u druge fondove, odnosno za politička delovanja, što nije dobro. Zato SNS menja ovaj stav u članu 16. i kaže da će se sada umesto budžetskih rashoda koristiti poreski prihodi i to poreski prihod budžeta Republike Srbije iznosiće 0, 105%, značajno umanjenje, pod jedan. Pod dva, ne samo iz budžeta Republike Srbije već će biti umanjenje takođe poreskog prihoda u autonomnoj pokrajini i jedinici lokalne samouprave. Ovo je vrlo bitno, jer samo na ovom članu imamo uštedu. Videćete posle gde još možemo da uštedimo, ako se solidarišemo, a solidarišemo se kao prvi predstavnici zakonodavne vlasti sa ljudima koji su nas ovde pre svega izabrali, a zatim sa penzionerima kojima su smanjene penzije. Naravno, biće i nama smanjene plate, i neka budu još više, samo da se ova zemlja izvuče iz krize. Što se tiče člana 19. obratila bih pažnju i na taj član, jer on govori upravo o sredstvima za finansiranje rada političkih subjekata i ta sredstava se koriste za rad sa biračima, zatim sa članstvom. Troškovi prevoza ulaze u to. Održavanje skupova, zatim štampanje silnih brošura, publikacija takođe, razno raznih konsultacija sa inostranim političkim partijama. Takođe za bilborde, za plaćanje javnom mnjenju o podacima koji su trenutno validni, odnosno kada je kampanja u pitanju. Takođe u članu 19. imamo umanjenje rashoda. Vrlo bitan član takođe je član 20. koji se odnosi na predizborne kampanje. Kad je predizborna kampanja u pitanju takođe ide prihod iz javnih izvora. To su takođe bili budžetski rashodi i budžetski rashodi su iznosili 0,10%, što je jako veliki procenat. Sada ga smanjujemo i to više neće biti budžetski rashod nego će biti poreski prihod i iznosiće 0,07%. Takođe, jedna velika ušteda. Šta treba reći? Treba reći da, kada su kampanje u pitanju i kad je politička partija u pitanju ona mora imati sopstveni račun. Na taj račun se ulivaju sredstva i samo sa tog računa se plaćaju svi rashodi, odnosno troškovi političke kampanje. Svaka politička partija je dužna da jednom godišnje podnese izveštaj Agenciji, ukoliko to ne uradi biće sankcionisana odnosno kažnjena. Takođe, kada je kampanja u pitanju, posle završene kampanje 30 dana od objavljivanja rezultata, svaka politička partija mora da podnese takođe Agenciji izveštaj o količini novca koju je dobila i o količini novca koji je potrošila, prosto radimo sve po zakonu. Ovaj predlog zakona je izuzetno dobar jer samo promenom četiri člana imamo uštedu od tri i po miliona eura, da naši građani znaju da ova sredstva koja bi išla na političke stranke na bilborde, publikacije i ostalo, ovim sredstvima se mogu izgraditi bolnice, škole, socijalne ustanove i pomoći ljudima kojima je ta pomoć neophodna. Vrlo je bitno još naglasiti da se jako solidarišemo sa ljudima koji su nas izabrali, ne samo to, nego prosto imamo odgovornost prema njima i u danu za glasanje moja stranka, odnosno, ja kao njihov predstavnik ću glasati za, naravno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vesna Simić, neka se pripremi prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, danas smo govorili o Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti, a govorićemo i u preostalom delu. Međutim, ne možemo da govorimo o ovom zakonu, a da se ne osvrnemo najpre na to šta su političke partije. Politička partija, to je jedna društvena pojava čiji je jedini strateški cilj usmeren na osvajanje vlasti. Savremene političke partije imaju tri osnovne uloge. One su organizatori izbora, nosioci ideologije i nosioci vlasti, kao što je to rekao na kraju 20. veka, naš istaknuti akademik prof. dr Radomir Lukić. Prvi Zakon o finansiranju političkih partija, kod nas je usvojen tek 2003. godine, dok su sve razvijene zemlje imale taj zakon donet do 1963. godine. Tu smo mi zakasnili jedno 40-ak godina iza ostalih razvijenih zemalja. Međutim, kako ovaj, tako i zakon iz 2011. godine, imali su manjkavosti u pogledu nedostatka transparentnosti, prikupljanja sredstava i to kako onih neophodnih za redovni rad političkih subjekata, tako i sredstava kojima su vođene političke kampanje. Upravo ovo je jedna od manjkavosti koju treba otkloniti predloženim izmenama i dopunama zakona uz znatna smanjenja sredstava kojima se finansiraju političke stranke iz javnih izvora. Međutim, pre nego što nastavim sa daljim izlaganjem, vezanim za svrsihodnost predloženih izmena i dopuna zakona, želela bih da istaknem da sam kao narodni poslanik izuzetno zadovoljna činjenicom da su svi subjekti u Republici Srbiji potpuno svesni ekonomske situacije u kojoj se u ovom trenutku našla naša zemlja i što odgovornost i inicijativu za iznalaženje svih mogućih rešenja ne ostavljaju samo na teret Vladi Republike Srbije, već i poslanici daju svoj doprinos u iznalaženju rešenja za izlazak zemlje iz ovakve situacije. Zato su izmene i dopune mnogih zakona vršene baš na inicijativu narodnih poslanika i u ovom slučaju na inicijativu grupe od 128 narodnih poslanika čiji sam ja takođe potpisnik. U vreme kada se građanima skidaju penzije i plate nedopustivo je bilo kakvo i bilo čije bahaćenje, pa je samim tim u vezi, bilo neophodno donošenje po hitnom postupku i zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, a razlozi su želja i namera predlagača da se teret finansijske krize ravnomerno raspodeli na sve društvene subjekte, na očuvanje ekonomske stabilnosti države itd. Ne mislimo iz vladajuće većine da svi građani Republike Srbije misle podjednako i da su svi oni oduševljeni zakonima koje smo poslednjih dana donosili, a naročito kada se o radi o smanjivanju penzija i plata. Mi odlično znamo da postoje i oni koji smatraju i koji se pitaju da li je ovo bilo neophodno rešenje. Imali su kao narodnog poslanika u mojoj sredini, mali broj građana mi se obratio sa ovim pitanjem ali odmah nakon rečenice – da, bilo je neophodno, ljudi su to shvatili jer imajući u vidu činjenicu da treba prime još jednu, dve ili tri penzije i plate, ili da nastave sa primanjima malo smanjenim i to ne svi sa smanjenim primanjima, i nadalje opredelili su se za ono prvo. Međutim, ono što je sigurno to je da je našim građanima jasno da je Vlada na čelu sa našim premijerom Aleksandrom Vučićem, jedna odgovorna Vlada i da se je jedino ovakva Vlada, odnosno jedino Aleksandar Vučić, kao premijer uspeo da usudi na odnošenje jednog ovakvog koraka. Ovo nije samo nepopularan korak, ovo je izuzetno hrabar i junački potez. Građani takođe vole da sve odluke se donose transparentno i da o svemu budu obavešteni. Upravo zarad toga, da se prestane sa bahaćenjem u svim segmentima, pa i kada su političke aktivnosti ili politički funkcioneri u pitanju, te i zarad što veće transparentnosti vezane za način sticanja i trošenja sredstava političkih subjekata, potrebno je i neophodno donošenje ovog zakona. Novac je moć, odnosno on daje moć onima koji ga imaju, a samim tim otvara mogućnost za različite zloupotrebe i zato je u prethodnom periodu finansiranje političkih aktivnosti, kako kod nas, tako i u svetu bilo i javno i tajno i to više tajno nego javno, pogotovo su se nelegalnim tokovima kretale strane donacije, a pare su davane na ruke, naročito u vreme izbornih kampanja. To je omogućavalo kupovinu glasača, jer mnogi ljudi više razumeju miris novca nego što imaju svoje čvrsto političko ubeđenje. U toj kupovini se išlo dotle da su kupovani čak i potpisi birača za podnošenje izbornih lista, a da ne govorimo o kupovini glasova ili odbornika itd. itd. Dakle, novim zakonskim rešenjima, politička stranka može sticati, kao što smo već danas čuli, pored pokretne i nepokretnu imovinu, nepokretnu imovinu ćemo ostaviti, iako to neki smatraju da ne bi trebalo usvojiti, ostaviti u amanet onima koji će doći iza nas da nastave sa našim političkim idealima i da im ostavimo nešto opipljivo u ruke, jer smo mi relativno mlada politička stranka, da ne moraju da se bore sa problemima sa kojima smo se mi borili, obzirom da u početku nismo imali ni prostoriju, niti osnovne uslove za rad. Takođe je danas bilo mnogo reči o tome da treba smanjiti izvore finansiranja iz javnih izvora, sa čim se u potpunosti slažem, u potpunosti se slažem sa transparentnošću, vezano za završni račun koji mora stranka da podnese na kraju svake godine, koji se podnosi preko Agencije, na propisanom obrascu koji propisuje direktor Agencije, kao i o posebnom računu na koji se izdvajaju sredstva za kampanju. Neću više da oduzimam vreme ostalim narodnim poslanicima. U danu za glasanje podržaću sve predložene izmene i dopune. Nadam se da će to učiniti i sve ostale moje kolege. Hvala.
Reč ima Marko Atlagić, neka se pripremi Zoran Živković.
Poštovana predsednice, poštovani predsedniče poslaničke grupe SNS, gospodine Babiću, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je veoma jako bitan zakon, kako za građane Srbije, tako i za političke stranke. Ova izmena i dopuna Zakona o finansiranju političkih aktivnosti ima svoje utemeljenje, pored ostalog i u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je podneo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije nama, narodnim poslanicima aprila meseca gospodnje 2014. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, samo da vas podsetim, taj ekspoze je najtemeljitiji, najsveobuhvatniji, najkonkretniji i najobimniji od svih 72 ekspozea predsednika vlada u Srbiji od 1805. godine, od vremena prvog predsednika vlade Prote Mateje Nenadovića do danas. Na stranici sedam tog ekspozea, pored ostalog stoji i da će ova vlada koju predvodi gospodin Vučić raditi, pored ostalog citiram – na konsolidaciji budžeta Republike Srbije. Upravo dame i gospodo, izmena i dopuna ovog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, pored ostalog, pridonosi i tom cilju, tj. konsolidaciji budžeta Republike Srbije, ako hoćete AP Vojvodine i lokalnih samouprava. Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, tako to radi SNS. Rečeno, napisano, ostvareno. Važeći Zakon o finansiranju političkih aktivnosti iz 2011. godine, kojeg je doneo bivši režim propisao je da političke stranke nepokretnu imovinu mogu kupiti samo, podvlačim, samo sredstvima koja stranka prikupi iz privatnih izvora. Zašto nije to dobro? Pored ostalog, upravo zato što nepokretne i pokretne stvari čine imovinu političkih stranaka i služe za političke aktivnosti. Međutim, političke aktivnosti političkih stranaka finansiraju se, pored ostalog, i iz javnih i privatnih izvora. Zato takvo rešenje iz 2011. godine u najmanju ruku, složićete se dame i gospodo, nije korektno, nije pravično, nije logično, nije opravdano, a morate se složiti i nije, odnosno vrlo teško i primenjivo. Osim toga, time se pravi razlika između izvora sredstava, naročito ako su ona prikupljena u skladu sa zakonom i u propisanom iznosu. Zašto još nije dobro? Pa nije dobro da političke stranke mogu kupiti nepokretnu imovinu samo, podvlačim, samo sredstvima koja se prikupe iz privatnih izvora. Kome je to išlo na ruku poštovani građani Srbije? Po meni, išlo je na ruku pojedinim tajkunima koji su finansirali pojedine političke stranke, a oni za uzvrat, verovali ili ne, birali pojedine ministre pa čak ako hoćete, i pojedine bivše vlade. Zato je dobro što je poslanička grupa SNS koju predvodi naš uvaženi gospodin Zoran Babić, predložila ove izmene i dopune, a naši koalicioni partneri danas i prihvatili kako vidimo. Isto tako, ovim predlogom zakona smanjuje se uzimanje iz budžeta RS, AP Vojvodine i lokalnih samouprava tako što umesto dosadašnjih, kako su rekle moje kolege i koleginice pre, 0,15 poreskih rashoda, određuje se 0,115 poreskih ne rashoda, nego prihoda budžeta RS, AP Vojvodine i lokalnih samouprava, što je po meni ušteda, kako su i kolege naveli, negde oko 30%. Zamislite poštovani građani Srbije, da je prethodni bivši režim uzimao za finansiranje političkih stranaka donošenje zakona iz 2011. godine i postotak na zaduženost, to je deficit budžeta RS, a to znači da nisu vodili računa o građanima RS, ni o državi RS, nego samo o sebi i svojim džepovima. Ovim predlogom doprinosimo stabilnosti javnih finansija kroz sistem održivog finansiranja deficita. Time SNS pokazuje primerom da zaista ne samo želi, već radi na realizaciji programa ekonomske stabilizacije zemlje u celini, a ujedno i usklađuje ovaj zakon sa Zakonom o budžetskom sistemu RS. Kako vidite Vlada RS, poštovani narodni poslanici, dovodi stvari na svoje mesto. Ovim izmenama i dopunama Zakona obezbeđujemo dostupnost godišnjih finansijskih izveštaja političkih subjekata, široj društvenoj javnosti, njihovim objavljivanjem na veb sajtu Agencije za borbu protiv korupcije, kako vidite sve transparentno. I na kraju, sve u svemu, primena Zakona o finansiranju političkih stranaka iz 2011. godine, pokazala je određenu manjkavost i nedorečenosti pojedinih njegovih odredbi, što ovaj predlog zakona na zadovoljstvo narodnih poslanika i građana RS ispravlja. Pozivam vas dame i gospodo narodni poslanici, pogotovo vas iz opozicionih stranaka, da date svoj glas za izmenu Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, jer ćete najbolje na taj način pridoneti bar malo ekonomskoj stabilizaciji i modernizaciji Srbije za koju se zdušno zalaže Vlada RS na čelu sa predsednikom Vučićem i predsednikom Republike Srbije Tomislavom Nikolićem. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Jako je dobro što je ovakav zakon posledica pritiska javnosti. Naravno da predlagači ni jedni ni drugi nisu to uradili zato što su se baš pre 15 dana setili neophodnosti izmena zakonskih rešenja koji se tiču finansiranja političkih aktivnosti u Srbiji, nego je to bila posledica javno obavljenog teksta jednog novinara koji je zaključio da će rebalansom budžeta da se, ako se dobro sećam, 500 miliona dinara da bude povećan nivo finansiranja stranaka iz budžeta, što bi naravno bilo potpuno neprihvatljivo i nakon toga pod pritiskom javnosti su se pojavila dva predloga. Sigurno da je bilo šanse da se i oko ta dva predloga napravi neki dogovor ali da ne ulazim u taj deo. Znači, bajka o tome da je genijalna reformska ideja da se smanje troškovi za političke stranke pošla pa od predsednika Vlade, mada on nije, koliko vidim, predlagač ovog zakona, nije tačno. Pritisak javnosti je dobar. Ja se nadam da će biti još takvih primera. Bilo bi naravno, bolje da je ovaj predlog zakona predvideo rešenje koje bi podrazumevalo progresivno smanjivanje sredstava za političke stranke. To znači da stranke koje sada dobijaju preko pet miliona evra godišnje, kao što je slučaj sa najvećom vladajućom strankom SNS, i to samo iz budžeta Srbije, da ne dodajem tu budžet pokrajine, lokalnih samouprava, znači pet miliona evra, dame i gospodo, građani Srbije. Najmanje stranke, naravno, dobiju neku mrvicu i to je fer. Naravno da ne može da se dobije isti nivo. Što se tiče stranke koju vodim, da ne ostane javnost uskraćena za tu informaciju, to je negde oko, to je sada milion i 40 hiljada mesečno, to znači na godišnjem nivou nešto ispod 100 hiljada evra. Naravno da mora da postoji razlika po veličini stranke, zastupljenosti u parlamentu, ali ovako velika razlika, pet miliona sa jedne strane, je stvarno nešto što će teško građani Srbije da prihvate. Naravno ovo je samo deo novca koji troše političke stranke. Naravno da su vrlo prisutne zloupotrebe vladajućih stranaka u iskorišćavanju resursa koji im daje javni sektor. Bilo da je to prelivanje keš novca po raznim osnovama, što je naravno, nažalost javna tajna, bilo po tome što se koriste resursi svih tih javnih preduzeća. Ja imam jedan predlog, da recimo smanjimo dramatično troškove za izborne kampanje. Hajde da se, ako ne ovom prilikom, onda u nekoj sledećoj brzoj izmeni zakona, uvede zakonska obaveza, odnosno zabrana komercijalnog reklamiranja u izbornoj kampanji. Za to se koriste ogromne pare, posebno u zadnjih sedam-osam godina. Zadnja kampanja u kojoj sam ja učestvovao, a gde sam mogao da kontrolišem tok novca, to je bilo negde 2003. godine i tada je cela kampanja, svi bilbordi, televizije, flajeri, gorivo i sve živo je bilo ispod jedan milion evra za stranku koja je tada bila najveća u Srbiji. Danas, na prošlim izborima se priča o ciframa od 10, 15, 20 miliona evra i pitanje je – kuda ide taj novac? Moj predlog je da se sve stranke dogovore i da se donese takvo zakonsko rešenje da nema komercijalne reklame. To znači da kampanja ide preko elektronskih i pisanih medija, kroz duel emisije, gde će stranke dobijati prostor, recimo, srazmerno nekoj svojoj snazi u prethodnom sazivu parlamenta. Time bi bila ušteda koja bi se merila sa nekoliko desetina miliona evra, a ne sa nekih dva ili tri, koliko je sada. To bi bila jedna ozbiljna mera za smanjivanje ogromnih troškova. Ako to ne uradimo, ovo će biti kozmetička mera. Glasaćemo za nju, nismo protiv, i kozmetika nekad ima smisla. Ali, ovaj zakon neće sprečiti zloupotrebe kje su ogromne i koje se dešavaju i dan danas. Prema tome, svi smo bili svedoci da su u nekim izborima koji su bili ove godine korišćeni i batinaši i keš i lanč paketi i razni drugi načini za podmićivanje birača. To mora da bude prekinuto i ja sam dao predlog kako to treba uraditi.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Zahvaljujem se prethodnom govorniku jer me naučio da izgleda da je gospodin Pajtić obezbedio većinu za njegovu rekonstruisanu Vladu možda i sa batinašima, da nije sve platio. U redu je, neka i to istraže nadležni državni organi i neka daju svoj sud. Ne verujem baš da su lanč paketi podrška Bojanu Pajtiću, ali batinaše ne isključujem kao mogućnost. Ono što bih podsetio, da je prvi Zakon o finansiranju političkih stranaka, tada se tako zvao, donesen je 2003. godine a sa primenom je počeo 2004. godine. Ovakav princip i način raspodele sredstava iz javnih finansija je isti kao što se primenjuje i sada, tako da sva ta kritika koja ide na način raspodele sredstava, koju sam čuo od uvaženog kolega, jeste kritika samog sebe, jer ništa nismo dodali, ništa nismo više na stranu SNS. Ovo smanjenje je linearno smanjenje, a razlika između milion i četiri hiljade dinara, ne 40 hiljada dinara, da budemo precizni koliko Nova stranka ima – milion i četiri hiljade i 056 dinara, razlika u uticaju i u političkom sistemu i u uticaju u našem društvu i u odgovornosti u našem društvu za stranku koja se do sada nije sama pojavila ni na izborima za mesnu zajednicu, gde sam imao to zadovoljstvo da upoznam trećeg člana te stranke, predsednika gradskog odbora u Nišu i nikog četvrtog, nije adekvatna iznosu i razlici koju ima SNS od strane i iz javnih finansija, pa čak ni po broju, odnosno po tom iznosu koji je za SNS po narodnom poslaniku, iako je to kao da smo negde na pijaci, nažalost, od 360 hiljada dinara, za razliku od Nove stranke, koja sa tim iznosom od milion i četiri hiljade dinara, jedan poslanik je 500 hiljada dinara. Znači, čak i tu postoji disbalans, a mislim da smo i pred bogom i pred građanima jednaki. U ovom slučaju se pokazuje da nismo. Rešenja koja su predviđena i zakonom iz 2003. i zakonom iz 2011. godine nisu menjana sada, baš da nam ne bi bilo imputirano – evo, menjaju nešto, da bi oni imali više. Ne. Ali kao što se teret krize preliva na gotovo sve građane Srbije, tako je normalno i prirodno da deo te krize u javnim finansijama linearno prihvatimo svi, osim ako prethodni govornik nije želeo u svom govoru da kaže da bi želeo više sredstava, a da se više oduzme SNS, da bi se više sredstava dalo Novoj stranci. Ne isključujem to, mada bi politički bilo veoma nerazumljivo i veoma loše. Nijedan od uslova nismo menjali, osim što je ovaj zakon o finansiranju političkih aktivnosti usklađen sa Zakonom o budžetskom sistemu. U drugom delu, koji je značajniji, a to je da je procenat izdvajanja za finansiranje političkih stranaka sa 0,150% smanjen na 0,105% i ono što ste rekli, da se smanje sredstva za kampanje, i to je smanjeno sa 0,1% na 0,07%. Mislim da nema nikakvog valjanog razloga a da ovaj zakon i ne podržite.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika izvolite.
Mislim da ovde imamo stalni problem sa nečim da se nešto čuje i nešto ne čuje i da se nešto izmisli, pa se kao čulo. Znači, rekao sam da ćemo glasati za ovaj Predlog zakona i tu nema nikakve sumnje. Smatram ga kozmetičkim, nedovoljno dobrim, a nekad je i „Pavlovićeva mast“ dobra za početak. Nisam mislio na ono što se dešavalo u Skupštine Pokrajine Vojvodine pre neki dan. Kada sam govorio o batinašima, o džakovima šećera i o sličnom, mislio sam na izbore u Majdanpeku, u Zaječaru, pre toga u Vrbasu i to su koristili vaši aktivisti, možda bez vašeg saznanja ličnog, možda su se odmetnuli. Kao što su ovi otišli zaDonjeck, tako su možda ovi uzeli neke batinaše. Kada bismo bili naivni, mogli bi i da verujemo u to. Što se tiče novca za kampanju, niste mi dali odgovor na moj predlog da se stranke suzdrže od komercijalne reklame. Uz poštovanje ove uštede od tri i po miliona evra, mislim da bi mnogo značajnija bila ušteda od nekoliko desetina. Mislim da je grubo oko 35 miliona evra. Toliko bi manje bilo potrošeno iz budžeta, direktno i indirektno, i novca građana kada bi kampanje za izbore bile bez onih reklama komercijalnih, koje inače retko kad imaju nekakvog smisla. Mahom su posledica foto-šopa i lošeg scenarija, a troši se ogroman novac za to. Voleo bih, ne danas, nije danas važno, od nekog ko bi mogao da mi da odgovor na takvo pitanje, da dobijem odgovor. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Ne znam kako možete da komentarišete kampanju u Vrbasu koju sam ja lično vodio, kada niste tada postojali? Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača Zoran Babić. (Gordana Čomić, s mesta: Replika. Mislim da imam pravo na dva minuta.) Izvinjavam se, gospodine Babiću, ne razumem šta gospođa Čomić govori. Izvolite, gospođo Čomić.
Eventualno pravo na repliku, pošto je ostalo nejasno o tome kakvi batinaši, gde batinaši, pošto postoji slučaj identifikovanog lica, koje se zove Dane Pribić, koje je pretučeno, tako da ne vidim da bi to trebalo da bude tema ove rasprave, ali isto tako ne vidim razloga da se poriče da je bilo batinanja aktivista na lokalnim izborima u raznim gradovima, pa i u Vrbasu. Hvala.
Gospođo Čomić, evo, dao sam vam priliku da kažete, ali uopšte ne znam šta ste hteli da kažete. Reč ima gospodin Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Pored vašeg imena ovde u listi narodnih poslanika prema prijavi za reč piše „bez oznake za ili protiv“, tako da je zbog toga ostalo nejasno da li ćete glasati za ili protiv ovog, ali prihvatam, ukoliko ste rekli, a sada je veoma jasno da ćete glasati za ovu izmenu. Zahvaljujem se i na tome što smo, evo, sada odgonetnuli da Bojan Pantić nije koristio batinaše, ali je koristio keš i finansijska sredstva. Znači, odstranjujemo batinaše, ali keš ostaje. To je dobar znak i za nadležne istražne organe da se fokusiraju na prave stvari. Što se tiče sugestije, ono o čemu sam razgovarao u prethodnim danima sa predstavnicima nevladinih organizacija, civilnog društva, transparentnosti i jedna ideja koja je potekla i o kojoj može da se razgovara, ne da se zabrane komercijalne, jer komercijalne reklame, ne vidim ni jednu zemlju na svetu koja je u kampanji zabranila komercijalne reklame ili bilo šta, ma koliko one bile smislene ili nesmislene. Ne postoji primer bilo gde da se zabrani. Ono što možemo da uradimo da i ono što Vlada Republike Srbije uostalom i radi, troši onoliko koliko ima, da se limitira iznos, da se limitira iznos kampanje. Da ne bi došli u situaciju u kojoj su neke vanparlamentarne stranke, koje su ostale bez lidera, ali ostale sa nasleđenim ogromnim dugovima, da i lista na kojoj je bio gospodin Živković, navodim ne da bih ga izazivao na repliku, već kao činjenica da je i ta stranka ostala u ogromnim dugovima. Kako vraćati? Kako plaćati? Nisu više u mogućnosti da uđu u Razvojnu banku Vojvodine i kažu – dobar dan, došli smo na kafu, sok i za pare. Nemoguće je. Da ne bi dovodili u situaciju neke ljude koji nisu uticali na takve odluke, da ne bi dolazili u takvu situaciju, o tome možemo da razgovaramo. Ali, zabraniti komercijalno reklamiranje u izbornim kampanjama, pa to ne postoji nigde u svetu. Nijedna zemlja na svetu nije zabranila reklamiranje. Ja ne vidim zašto bi mi izmišljali nešto što je nemoguće i što je neprimenljivo bilo gde, ali da komunikacija treba da postoji, treba da postoji kako bi naš politički sistem doživeo određenu evaluaciju. Mislim da posle 24, 25 godina moderne istorije parlamentarizma u Srbiji to građani od nas i očekuju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku.
Tako je. Trebalo je da mi date i malopre reč. Član 107. – dostojanstvo Skupštine. Ovde je neko pričao o odmetnutim poslanicima, aludirajući valjda na mene. Znate, gospodine predsedavajući, ne moram nikome u životu da se pravdam gde ću privatno da putujem, ne verujem da iko to ovde mora, ali kada ste premijer, a odete tajno u Segedin da prodate „Beopetrolove pumpe“ i da oštetite državu „Lukoilu“, to onda morate da kažete građanima. Meni država moj put nije platila. Ja sam to sam otišao o svojoj režiji, a gospodin je oštetio državu prodajući njenu imovinu tajno, da niko ne zna, po benzinskim pumpama u Segedinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika. Samo da bude jasno, nemate pravo na repliku gospodinu Đukanoviću, jer nema prava na repliku na povredu Poslovnika.
Hoćete li vi mene pustiti da ja pričam?
Dozvolite, ali imate repliku na izlaganje gospodina Babića.
Naravno da sam se zbog toga javio. Da li stvarno mislite da ono što vama nije jasno treba da objašnjavate drugima? Javio sam se pre nego što se kolega posle toga javio za povredu Poslovnika. Dakle, nisam ja rekao da se zabrani komercijalno reklamiranje. Na tržištu ništa ne može da se zabrani. Ja sam predložio politički dogovor političkih stranaka da se suzdrže od komercijalnog reklamiranja. Efekat je isti, s tim što čuvamo pravila slobodnog tržišta i nikome ne uskraćujemo bilo kakve prihode, osim ako mi ne rešimo da ćemo biti štedljivi, pa da to ne trošimo u nekoj sledećoj kampanji. Pitanje nije retoričko, pitanje je ozbiljno, a vi proučite sa kim to treba i rešite. Vrlo teška muka mora da tera nekoga da zamisli situaciju da premijer bilo koje zemlje ide u susednu zemlju na benzinsku pumpu da prodaje nacionalno bogatstvo. To ne može da bude neko ko je glup. To mora da bude neko ko je jako zao. Mislim da je to poruka koju je hteo da kaže poslednji govornik pre mene. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. S obzirom da je u ime predlagača i u svojstvu predsednika poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić nekoliko puta podelio sa nama svoj stav o tome šta se događa u Skupštini Vojvodine i za čega je odgovoran predsednik DS i predsednik Pokrajinske vlade Bojan Pajtić, moja replika je najdobronamernija, pošto ne znam iz kojih razloga kao predlagač, narodni poslanik Zoran Babić, sve svoje opaske i misli koje ima, očigledno vrlo česte, o Bojanu Pajtiću i DS upućuje drugim poslanicima. Ja sam vam rekla na početku – ja sam vam na raspolaganju i da podnesete krivičnu prijavu protiv mene i da podnesete krivičnu prijavu protiv predsednika DS i da tražite u okviru onoga što je poslovnička procedura sve podatke o istrazi protiv DS, ako postoji, sve podatke o dugovima koje DS ima. Ja sam vam na raspolaganju kao ovlašćena predstavnika poslaničke grupe DS sada i ovde. Nema potrebe da bočno bilo kom poslaniku, bez želje da uputite meni, govorite bilo kakve vaše jutarnje misli, očigledno snažne, o tome kako diskvalifikovati predsednika DS. Obratite se meni i ja ću vam odgovoriti, a svi vaši pozivi policiji i tužilaštvu mogu biti pretočeni u zvanične zahteve. Nema potrebe za izbegavanjem direktne komunikacije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, predlagač.
Mislim da smo mi i danas i u danima koji su iza nas, ali u danima ispred, vrlo direktno komunicirali. Nemam nikakav ni strah ni potrebu da spuštam pogled pred bilo kim, da nekoga ne pogledam u oči i ne kažem ono što mislim. Nemam potrebe da podnosim krivične prijave. Dovoljno je što sam vrlo transparentno i javno jutros u vremenu kada se postavljaju poslanička pitanja postavio pitanje ministru unutrašnjih poslova – šta se sve to radilo oko sklapanja te vrlo principijelne DS radikalsko-odmetničke odbegle, ne znam više kako da nazovem, koalicije u AP Vojvodini. S druge strane, opet bez želje da izazivam na repliku, samo ću pomenuti govornika gospodina Živkovića i o nekim insinuacijama kako se do glasova dolazi. Uostalom, zašto se stidite gospodina Živkovića, bili ste zajedno na listi, pomogao vam je da pređete cenzus? Ja stavljam tu znak jednakosti. To nema nikakve veze. To što sam komunicirao sa gospodinom Živkovićem, vrlo korektno, za razliku od nekog pređašnjeg vremena, ne znači bilo šta indirektno. Na istoj ste listi bili, delili ste vrednosti, pomogao vam je čovek da pređete cenzus. Ne vidim razloga da sada smatrate da je to nešto bočno, da je to neko zaobilaženje bilo čega. Da su se ružne stvari van zakona dešavale prilikom sklapanja ove većine i prilikom sazivanja ove sednice Vojvodine i rekonstruisane Vlade i svega toga, ja sam samo video malopre kao šansu da dođemo do istine. Da li su to bili batinaši, da li je to bio neki novac, šta je bilo u opticaju? Možemo da insinuiramo ovde. Konačno, slažem se, moraju da daju nadležni državni organi. Zbog toga sam jutros vrlo odgovorno, u ime poslaničke grupe SNS takvo pitanje postavio, ne indirektno, ne preko zapisnika, ne hrabro u hodniku, ovde, u Narodnoj skupštini, zato što je to pitanje koje postavljaju građani Srbije koji žive u Vojvodini, koji su blokirani jer pokrajinska administracija ne radi, sekretarijati ne rade. Vijaju poslanike po zgradi ili po gradovima i opštinama u kojima žive. Broje do tog 61, 62, 63, kojeg više. Da li rade svoj posao? Ne rade svoj posao. Posle, ko je odgovoran zato što je Vojvodina sa vrha lestvice po razvoju u Srbiji dospela na dno? Ko je onda odgovoran zašto je takva nezaposlenost u Vojvodini? Ko je odgovoran za sve što se dešavalo…
Molim vas, gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete s mesta.
… i što se dešava? Ako mislite da nije mesto ovde u Domu Narodne skupštine postaviti takva pitanja za jedan lep, prelep deo Srbije, onda se vi definitivno jako varate. Da je indirektno postavljeno pitanje, nije. Nije. Iskoristio sam debatu sa gospodinom Živkovićem, sa kojim ste bili na izbornoj listi. Pomogao vam je čovek da uđete u parlament i ne vidim razloga zašto ga sada odbacujete. Zašto se sada stidite maltene takvog poteza. Nemojte to da radite, nije fer.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, replika. Po kom osnovu?
Narodni poslanik Zoran Babić pogrešno tumači sve što kažem iz želje da kaže šta on misli.
Nije dovoljno. Mora to da bude u negativnom kontekstu i mora da bude pomenuta stranka.
Pomenuta je stranka. Ja sam ovlašćena predstavnica DS. Predsednik DS je predsednik pokrajinske Vlade.
Izvolite.
Ima jedna rečenica u svoj ovoj sadržini kojom narodni poslanik Zoran Babić pokušava da diskvalifikuje i pokrajinsku Vladu i predsednika DS, kojom iznosi netačne podatke i o zaposlenosti i o svemu. Dakle, samo jedan deo rečenice koji se odnosi na gospodina Zorana Živkovića, na našu saradnju, svaki dan u DS dok je bio član i zamenik predsednika DS, kojoj je tada predsednik bio Zoran Đinđić, na svaki skup, na svaku izbornu kampanju, na svaki strateški razgovor, na svaki dan, kada je nažalost svoju, i ja sam bila u jednom trenutku ubeđena, na žalost cele Srbije, ali su me prezreli osmesi na raznim licima uverili da ipak nije na žalost cele Srbije, kada je ubistvom Zorana Đinđića postao premijer na svaki dan te Vlade, na svaki dan nakon izbora 28. decembra 2003. godine, na svaki dan kada je svojoj odlukom i napustio DS i formirao Novu stranku, na sve ono što smo zajedno radili za ovih 25 godina, ja mogu da budem samo ponosna. Ono što sam vas lepo zamolila je da sve što imate kao primedbu o DS uputite meni. Ako hoćete možete i Zoranu Živkoviću. Na svaki dan Sablje, na svaki rezultat koji je imao u pregovorima, na svaki nastup 21. juna 2003. godine kada je predao zahtev za članstvo u EU, da, velike rezultate, ali reč je o DS, a ne o gospodinu Zoranu Živkoviću, pa sve što želite pitajte i ja ću vam odgovoriti na sve što mislite da se desilo u Vojvodini, a nije.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog sam vrlo rado potpisao, ali sam hteo da to bude značajnija ušteda… Recite, gospodine Bečiću. Ako je neko tražio povredu Poslovnika, sačekaću.
Ne možete da sačekate gospodina Živkovića koji je izašao iz sale. Nastavite, molim vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo sam malo više. Potpisao sam ovaj predlog, ali sam tražio da se zakon na određeni način oplemeni po nekim drugim sadržajima. Međutim, s obzirom da smatram da je mala ušteda uvek dobra i velika zarada, podržavam svako smanjenje javnih rashoda, pa i ovog. Podržavam i jedinstvo opozicije vezano za uštede, s obzirom da je ovaj zakon donet, osnovni Zakon o finansiranju političkih partija ili političkih aktivnosti, 2003. godine i on je osnovan za sve dalje zakone. On je donet u vreme kada sam bio poslanik, a stupio je na snagu tek 1. januara 2014. godine. Moja partija, koja je izlazila sama na izbore, iako je mala je dobijala do 76.000 glasova, nije bila korisnik javnih sredstava za redovno finansiranje političkih partija. Tako i ovom prilikom, čisto radi gledaoca, treba da znaju da za razliku od nekih drugih malih partija, mi smo se odrekli finansiranja u korist većinskog člana koalicije, s obzirom da smatramo da jedna mala partija, sa malim troškovima može da se izdržava bez javnih izvora, a da je naš većinski koalicioni partner imao značajne troškove u izbornoj kampanji i na određeni način smo, s obzirom da ih mi nismo imali, želeli da vratimo. Ne smatram to prednošću, ali radi građana, koji nas često pitaju za sredstva koja služe za redovno finansiranje. Moja politička organizacija Narodna seljačka stranka taj novac ne dobija. Koalicioni većinski partner dobija 360.000 dinara mesečno po mandatu, dok ove manje stranke imaju prednost, ne ljutim se, jer su one opozicione, i one dobijaju 502.000 dinara po mandatu. Ona koja dobija najviše dobija 502.000 dinara. Takođe, nemam ništa protiv toga, jer sam i sam mala politička organizacija. Ukoliko neko želi da ta sredstva koristi, a neko ne želi, to su njihove interne stvari. Ono zbog čega sam ja bio i za i ne je moj zahtev da se zakon oplemeni po nekim drugim stvarima. Meni je poznato da je predsednik jedne političke partije bivšeg režima rekao sledeće svojim članovima da pred izbore osnuju što više nevladinih organizacija. Nadam se da se vi sećate toga. Ovde kolege poslanici znaju o kome je reč. Dakle, predsednik partije i tadašnji predsednik države je tražio od svojih članova da osnuju što više nevladinih organizacija i da na takav način prikupe sredstva za izbornu kampanju i sredstva za finansiranje političkih stranaka. To paralelno finansiranje političkih stranaka preko nevladinih organizacija koje ove izmene i dopune zakona oko kojih postoji širok konsenzus, pa ću i ja da glasam za to, dakle ovaj zakon to nije obuhvatio. Ne znam da li bi mogao da obradi to, da izvrši zabranu finansiranja političkih stranaka iz paralelnih izvora, odnosno preko nevladinih organizacija. Takođe, ovim zakonom, osnovnim zakonom, koji ovaj zakon dopunjuje, imamo i zabranu finansiranja političkih stranaka iz stranih izvora, odnosno iz inostranstva. To je zabranjeno, ali se u praksi ne sprovodi. Moram da vas podsetim da je jedna partija, koja odnedavno nije tu, bila korisnik sredstava iz Fondacije Fridrih Nojman, dakle da im je finansirala izbornu kampanju, konferencije, tribine, gostovanja, obuku kadrova. Dakle, finansiranje političkih stranaka iz inostranstva, iz stranih izvora je zabranjeno zakonom. To ovaj zakon izmenama i dopunama u to nije zadirao, ali sam imao primedbu na ne sprovođenje odredbi zakona za finansiranje političkih stranaka iz inostranstva, tim pre što je osnivač ove fondacije Fridrih Nojman imao veoma negativan stav o Srbima, tako da i Fondacija, čije on ime nosi, verujem da nije baš prijateljski raspoložena, a naš zakon brani finansiranje političkih stranaka iz inostranstva, ali se to na razne načine izbegava i kontrola je gotovo nikakva. Takođe gde sam imao primedbu, a ja sam ne mogu sve da promenim, je finansiranje iz privatnih izvora i potpuno podržavam intenciju da se i to ograniči. Verujem da je naša privreda siromašna. Verujem da se iz javnih izvora sredstva štede za 35%. Indikativno je da je zakon koji je važio do sada favorizovao zaduženje države. Dakle, stranke koje su zaduživale državu, što su više zaduživale državu, to su imale veće rashode, odnosno pomoću većih rashoda države su dolazili do većih primanja političkih stranaka zato što se procenat računao prema rashodima, a ne prema prihodima, a rashodi su često i za nekoliko stotina milijardi bili veći od prihoda. Tako da je osnovica ovim zakonom izmenjena i to u potpunosti podržavam. Što se tiče privatnih izvora, voleo bih da se to ograniči, ne nas radi, već zato što određeni tajkuni, koji su finansirali neke stranke bivšeg režima, mogu ponovo da dođu na ideju da ulože ogromne svote novca i da pokušaju na takav način, nepravilan način da utiču na volju građana. Imam zamerku na to što dosadašnji zakoni tretiraju izborne liste, ali grupe građana su favorizovane u odnosu na političke stranke, posebno po pitanju izveštaja. Koleginica Dušica to zna. Oni izađu na izbore, uzmu novac, grupa građana više nikom ne odgovara, nije registrovano pravno lice, ne mora da podnosi izveštaje, dok mi koji imamo političke stranke i te kako podležemo rigoroznoj kontroli koju je kod grupe građana gotovo nemoguće utvrditi. Dakle podržavam što se menja ovaj zakon, osnovni zakon koji je donet nešto malo posle toga kada je bivši premijer đuskao ispred sedišta JSO u Kuli. Moram na kraju da kažem da sam nezadovoljan što se ovde stalno spominje Donjeck. Priznaću, hteo sam da idem u Donjeck ali me je uhvatila jesenja sezona. Dakle hteo sam da idem sa kolegom Đukanovićem i Blažićem, ali s obzirom da su bili jesenji radovi nisam stigao. U Donjeck sam hteo da idem ne da vidim moderne zasade vinograda, ni da vidim kozake koji piju rujno vino. Hteo sam da vidim ruševine, hteo sam da vidim posledice rata. Hteo sam da vidim šta sve vojska jedne države može da uradi svojim građanima. Zato sam hteo da idem u Donjeck. Ne zameram mojim kolegama, ali zameram onima koji u tome vide nešto loše, tim pre što smo i sami bili žrtve surovog bombardovanja i vrlo dobro znamo kako se osećamo u trenutku kada nas bombarduje neka velika sila. Dakle, bez obzira na nacionalnu pripadnost, ko je stradao u takvoj vrsti bombardovanja uvek sam na strani onog ko je bombardovan i ko je žrtva.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, očigledno je da podnosioci izmena zakona ne shvataju koliko je ovaj predlog loš i koliko je ovaj predlog na kraju krajeva površan. Predlagači nisu razumeli suštinu postojanja ovog zakona. Nije suština ukinuti pojedine opozicione stranke. Suština je formirati jedno demokratsko društvo i atmosferu u kojoj je valjano živeti. Suština je ponuditi punu vidljivost svih izvora finansiranja, kako za redovne aktivnosti političkih subjekata, tako i za one vanredne kada se raspišu izbori. Pojedine odredbe ovog zakona su bile predmet analize i stručnjaka iz civilnog sektora, „transparentnost Srbija“ je dala jako kvalitetne i dobre komentare, takođe od domaćih nezavisnih tela kao što je Agencija za borbu protiv korupcije i raznih međunarodnih organizacija. Na kraju svi komentari koji su se odnosili na vidljivost izvora finansiranja ili na pravičnu dostupnost političkih subjekata na političkoj sceni ili na kontrolu zakonitosti i finansijskog rada političkih stranaka i subjekata nisu uzeti u obzir ovim predlogom SNS. Manjkavosti ovog predloga su svakojake. Pored toga što će potpisnici ovog predloga izmena zakona ući u anale ovog Doma jer su obrisali potpuno pogrešan član postojećeg zakona, zatim predlog zakona u samom obrazloženju nazvali nacrtom, a da ne pričam i da ne pominjem tzv. poreske prihode AP Vojvodine koji uopšte ne postoje i mnoge druge stvari. Ono što je suština nije se vodilo računa ni o temama poput korišćenja javnih resursa u izbornim kampanjama i to je jako važna tema koju smo danas imali nekoliko puta prilike da čujemo. Predlog SNS ne pokriva one situacije kada se navodne redovne aktivnosti političkih stranaka i javnih funkcionera sprovode baš u vreme izborne kampanje i to samo i isključivo u cilju predizborne promocije na medijima. Daću primer koji smo imali skoro u Majdanpeku kada je baš tada ministar Vulin otvarao Centar za socijalni rad, baš tada ministar Udovičić je otvarao fiskulturnu salu. Baš tada su razni ministri leteli helikopterima, dolazili i odlazili i na taj način koristili javne resurse u cilju predizborne kampanje. Pod dva, jako važna tema su predizborni programi i njihova proverljivost. Ovo je tema koja zanima građane Srbije iz prostog razloga što ovaj predlog uopšte ne sadrži obavezu da politički subjekti imaju predizborni program, da politički subjekti u slučaju da dobiju podršku birača na izborima imaju predizborni program koji je u realnosti ostvarljiv. Nikada više ne smemo sebi dozvoliti kao društvo da imamo kao 2012. godine ona predizborna obećanja, setite se samo, vrlo dobro znate kanal Morava-Vardar do Egejskog mora, da nam se nikada više ne dogodi da imamo predizborna obećanja od stotinu milijardi evra ili ona od 10 milijardi evra godišnje, a onda na kraju kada osvojite dovoljnu podršku birača da građanima obezbedite smanjenje plata i penzija. Dakle, mišljenja smo da taj program treba da bude obavezan deo dokumentacije za učešće na izborima i trebalo bi da sadrži elemente potrebne za procenu ostvarljivosti u realnosti. Onda bi npr. neki fiskalni savet bio pozvan da da mišljenje koliki je procenat ostvarljivosti nekog predizbornog programa. Na kraju, nije nam strano i nismo se začudili što je SNS od toga odustala. Hitna procedura po kojoj je ovaj zakon samo jedan od mnogih zakona koji je na isti način ušao u Skupštinu ne daje mogućnost da se ozbiljno debatuje na ove teme, na niz primedbi i očiglednih nedostataka na kraju koji su uočeni u svim ovim komentarima, iz brzine i površnosti koja prati tu brzinu, definicije predloženih izmena su sporne i zahtevaju dalja objašnjenja. Moja namera je da samo ukažem na one najveće nedostatke ovog predloga izmena i dopuna. U članu 1. imamo veoma spornu situaciju. Zašto predlažete kao potpisnici ovog predloga da političke stranke stiču nepokretnu imovinu iz javnih izvora? Nekoliko puta danas sam imao prilike da slušam odgovore i nikako na kraju da čujem konkretan razlog zbog čega se dozvolilo i šta je suština ideje da se iz budžetskih sredstava ne finansiraju samo nužni troškovi političkih subjekata i aktera, već se i dozvoljava kupovina nepokretnosti. Zašto bi se novac svih poreskih obveznika u Srbiji trošio na izgradnju i na sticanje nekretnina od strane političkih stranaka, u ovom slučaju pre svega SNS koja je najveći korisnik tih sredstava? Kod dela koji se zove – korišćenje sredstava za finansiranje redovnog rada političkih subjekata u članu 3. Predloga zakona glasi, citiram „Sredstva za finansiranje redovnog rada političkih subjekata koriste se i za finansiranje troškova izborne kampanje u skladu sa ovim zakonom“, kraj citata. To znači da se ne pravi razlika između sredstava iz privatnih i javnih izvora. Efekat toga je mogućnost da se sredstva koja su dobijena iz budžeta za jednu namenu – finansiranje redovnih aktivnosti, koriste za potpuno drugu namenu tokom izbornih kampanja. To bi značilo, pored toga što se dva puta izdvaja novac u istu svrhu da je moguće kreirati atmosferu neprestane izborne kampanje koja traje nezavisno od toga da li su izbori ili ne. Mi to imamo negde od kraja 2008. godine do danas, da šest godina Srbija živi u neprestanoj izbornoj kampanji. To bi značilo da bi parlamentarne političke stranke, a pogotovo one koje u nekoj skupštini imaju najveći broj narodnih poslanika, bile izrazito privilegovane u odnosu na ostale učesnike izborne trke, u ovom slučaju to je naravno najveća skupštinska stranka SNS. U članu 4. umesto da se od rashoda određuje procenat kojim se finansiraju redovne političke aktivnosti iz budžeta, uvedena je jedna novina, da se ta suma novca uređuje na osnovu poreskih prihoda Republike, pokrajine, lokalne samouprave. Veoma sam nestrpljiv da čujem odgovor na pitanje – koje to poreske prihode ima Vojvodina? Nekoliko puta smo danas ukazivali na tu stvar koja je prosto nemoguća ili ne postoji zakonom, a piše u ovom predlogu izmena i dopuna zakona. Takođe nas veoma zanima šta o ovom zakonu misli Agencija za borbu protiv korupcije, jer mislim da je jako važno mišljenje takvih nezavisnih tela ili ona jednostavno za pojedine narodne poslanike, potpisnike više nije ni relevantna iz određenih razloga. Namera nije predlagača u ovom slučaju vidljivost izvora finansiranja, što je suština postojanja ovog zakona. Namera jeste da se na ovaj način udavi ono malo opozicije što je u Srbiji ostalo. Mislim da je veoma važno da ovo ne bude stvar oko koje će SNS misliti da ima neku korist. Mislim da je ovo šteta pre svega po društvo i građane Srbije. Pod izgovorom ušteda poreskim obveznicima, kocka šećera dnevno se štedi. Svakom poreskom obvezniku kockica šećera dnevno smanjivanjem finansiranja redovnih aktivnosti političkih subjekata, a sa druge strane se gubi i povećava ogromna opasnost od toga da demokratija u Srbiji zaćuti. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Božoviću. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Ne znam odakle da krenem. Evo, od sredine. Da, predviđeno je da se iz javnih sredstava finansira kupovina nekretnina, zato što je normalno, pristojno i prirodno skućiti se i budućim generacijama ostaviti krov nad glavom, jer mi nemamo, a ni mnoge druge stranke na političkoj sceni Srbije, vilu u Krunskoj za par hiljada dinara mesečno ili godišnje, nemamo ni Magistrat u Zemunu, kao vaši koalicioni partneri. Videli smo da bez Magistrata niste mogli ni da izglasate pokrajinsku vladu, ni da opstanete na vlasti u Vojvodini. Nemamo, a nemaju ni mnoge druge političke stranke. Ako niste čuli ono što sam u nekoliko navrata govorio, a verujem da ste bili u sali, ali niste želeli da čujete kolika je želja SNS da budućim generacijama ostavimo uređenije i političke aktere i političke stranke skućene, da napravimo centre u kojima će se vršiti edukacija mladih ljudi, a vi ste mladi čovek koji je prošao mnoge takve centre. Najmanje što sam od vas očekivao je razumevanje za takve ljude, za vaše kolege, neke bolje ljude koji će voditi vašu stranku na bolji, pravičniji način, da mogu da se edukuju, ali u svom prostoru, a ne u nekom iznajmljenom prostoru. Što se tiče gušenja opozicije, kako ste rekli, voleo bih da se vratite u 2011. godinu kada je ovakav zakon o finansiranju političkih aktivnosti donošen u Narodnoj skupštini, kada smo, po rečima gospođe Elvire Kovač, videli da je jedan predlog otišao u Vladu, a drugi došao u Skupštinu na usvajanje. Po tom predlogu SNS, parlamentarna stranka sa 21 narodnim poslanikom, dobila je nula dinara. Nemojte, molim vas, vi da pričate o gašenju i ugnjetavanju opozicije, jer naše pamćenje i pamćenje građana Srbije je mnogo dalje nego što je 2011. godina. Datira mnogo, mnogo duže, jer su to istrpeli na svojoj koži. Što se tiče finansiranja iz privatnih izvora, netransparentnog, pročitaću vam jedan članak. Zbog sumnje da je grupi povezanih lica protivzakonito i bez licitacije u zakup dato više od 1.000 ha, ni manje ni više nego 1.000 ha, državnog poljoprivrednog zemljišta na teritoriji opštine Kovin, Udruženje malih i srednjih poljoprivrednih proizvođača i stočara „Klip“ iz Gaja kod Kovina u Tužilaštvu za organizovani kriminal podnelo je krivičnu prijavu protiv članova opštinske komisije, saznaje „Pištaljka“. To zemljište su na višegodišnje korišćenje dobili firma, zapamtite, „Atel“ DOO iz Kovina i deca vlasnika ove firme koja je bila donator. Šta mislite, dame i gospodo narodni poslanici, čiji donator? Demokratske stranke. Evo ga i ovde sajt DS - „Atel“ Kovin DOO, 150.000 dinara 13. aprila 2012. godine. Odakle su ta sredstva uzimana, dobijana i kakva protivusluga merena u hiljadama hektara, evo govori ovaj članak. Imamo ovde poprilično veliku dokumentaciju i verujem da bi ova sednica Skupštine trajala duboko u noć ukoliko bih svaki od ovih članaka i krivičnih prijava koje su podnošene, ali ne verujem da bih stigao da sve ispričam i pročitam. U anale ovog doma da li će ući poslanička grupa koja je predložila predlog zakona u čijem obrazloženju piše nacrt, a ne predlog? Ne verujem da to ikoga u Srbiji zanima, ali da će ući poslanička grupa, ali i one poslaničke grupe koje podržavaju smanjenje sredstava i ostanak tih sredstava u budžetu, kako mi kolega Rističević reče, dovoljno je da se kupi 2.000 krava, recimo, u Srbiji i da se podeli poljoprivrednim gazdinstvima i za reprodukciju i za proizvodnju. Zamislite sada tu jednu vrednost i da se zaposli na taj način koliko ljudi i koliko poljoprivrednih gazdinstava ili ono što gospodin Božović želi, da ostane više sredstava za bilborde, za političke igrarije. Mislim da će u analima ove Narodne skupštine ući oni koji su 2011. godine usvojili takav zakon kojim su sebi kao najvećima podigli iznos sredstava iz javnih finansija, jer su u osnovicu čak stavili i one kredite za koje su se zaduživali. Zamislite sada, kredite smo uzimali da bi DS procenat od tih kredita uzela za svoje političke aktivnosti. Da li će to ući u anale ove Narodne skupštine? Verujem da hoće, jer da je drugačije, verovatno da bi i dalje kreirali sudbinu ove zemlje, a ne bi poslali u istoriju i to samo na onaj način koji je legalan, legitiman i normalan, a to je na izborima. Još jedna stvar koja zaista nema nikakve veze sa ovim Predlogom zakona, ali je bila rečena – obećanja. Obećanja, gospodo. Srpska napredna stranka je na izborima 2014. godine obećala teške mere, obećala odricanja. Nismo našim građanima stavljali ružičaste naočare na oči. Govorili smo o stanju u javnim finansijama i o svemu onome kroz šta moramo da prođemo kako bi te javne finansije ozdravile i da ne bi otišli u bankrot. Godine 2012. likvidnost budžeta je bila 15 dana. Petnaest dana, pola penzije, pola plate profesora, pola plate lekara, pola plate policajca i vojnika. To je ostavio bivši režim. Isti onaj režim koji suze lije, krokodilske suze lije za onim penzionerima, za onim zaposlenima u državnoj upravi koji će, ja sam im u tome izuzetno zahvalan, istrpeti i pomoći državi da ozdravi javne finansije, da prime i istrpe lekove koje su primile sve uređene zemlje, ali na vreme. Gde bi nam kraj bio da se 2008, 2009. i 2010. godine nismo baškarili, zaduživali, da nismo trošili besomučno, da smo tada štedeli? Da smo tako štedeli SNS možda ne bi bila u prilici da dođe na vlast, ali bi mojoj zemlji bilo bolje. Ja to ne dovodim u pitanje uopšte. Zašto to niste radili? Obećanja, 2008. godine, 2007. godine – 200.000 novih radnih mesta. Znate li koliko nas je puta Boris Tadić obeznanio sa 200.000 novih radnih mesta? Četiri godine posle sa 13,6 na preko 26% stopa nezaposlenosti u Srbiji. Bez posla je ostalo 400.000 ljudi. Šta ćemo sa tim obećanjima? Puj, pik ne važi se, zaboravilo se, igrala se deca. Nismo ni deca, niti se igramo, niti imamo pravo da se igramo. Obećanja? Lepo vam je govorio uvaženi profesor Marko Atlagić, ekspoze predsednika Vlade gospodine Vučića ovde je bio dug, trajao je četiri sata. Ne zato da bi pokazao svoju izdržljivost i veru u ono što je napisao i predvideo i dao zadatak i sebi i svom timu da uradi. To je svojevrsno, svojevrsno obraćanje i obećanje, primenljivo i proverljivo. Zbog toga smo posle 100 dana, nismo rekli – dajte nam sto dana da vidimo gde su nam kabineti, da se upoznamo sa sekretaricama i mobilnim telefonima. Rekli smo – dajte nam sto dana da ispunimo ono što smo rekli za sto dana. Vlada je posle sto dana bila ovde, i posle sto dana, i posle šest meseci. 5Spremni smo na proveru, zato što je taj ekspoze Aleksandra Vučića i tako obiman i tako veliki, zato što želimo da bude proverljiv ovde u ovom domu Narodne skupštine. Hoćete da vam izvadim stripove Mirka Cvetkovića? Hoćete da vam izvadim slikovnice i bajke drugih premijera, i šta su sve obećali, i šta su sve ispunili? Hoćete da vam izvadim stenograme koliko puta je ovde Boža Đelić skakutao za ovom govornicom, ovde, i u Kralja Milana, i govorio – bićemo punopravni član EU 2004. godine i 2007, 2008, 2012. godine, iako ste dobro znali da za tako nešto je potrebno da se zasuču rukavi, da se uskladi zakonodavstvo, da ubedimo naše ljude da to radimo zbog nas, a ne što nam je neka Evropa, Brisel, neko da nam je nametnuo, ništa nam ne nameću. Ovo radimo zbog nas. Zato što je to potreba ove zemlje. Zbog toga nemojte, molim vas, mlad ste čovek, budućnost, perspektiva je pred vama, samo nemojte o obećanjima, jer to je tako klizavo za DS da padate već na prvom koraku. Ovaj zakon je napravljen i kao ovlašćeni predstavnik predlagača sam razgovarao sa nevladinim organizacijama, sa predstavnicima civilnog sektora i zahvalan sam na sugestijama. Pogledajte ovo. Ovo je materijal koji sam danima pre ove diskusije razmenjivao i razmenjivaću sa, recimo, sa gospodinom Nenadićem iz transparentnosti. Nemojte misliti da imate samo i jedino i ekskluzivno pravo da komunicirate i da se ponašate onako kako je potrebno. U jednom dugom, iscrpnom razgovoru juče smo razmenjivali razmišljanja i blizu smo toga da je ovaj Predlog zakona u suštini namenjen prvenstveno za uštedu u javnom sektoru, za uštedu javnih finansija, za uštedu koja je vama tako strana i sa druge strane da ne remeti, da ne guši. Žao mi je što ste se pozivali na nevladin sektor, a niste pomenuli stranke koje su vanparlamentarne za koje su oni veliku brigu pokazali. Cenim to, zato što vanparlamentarne stranke nemaju pristup javnim finansijama. Javnim finansijama imaju pristup samo stranke koje imaju svoje poslanike, odnosno poslaničke grupe. Nije vas bilo briga za te ljude. Trebalo bi, oni su vaši koalicioni partneri. Srpska radikalna stranka je vanparlamentarna, ali su vam koalicioni partneri od pre nekoliko dana. Trebali bi da pokažete brigu o njima. Niste to pokazali u svom govoru. Ovaj zakon je jedan mali korak, ali jedan mali korak ka ozdravljenju javnih finansija. Jedna mala žrtva koju je neophodno da podnesu politički činioci na političkoj sceni Srbije. Jedan mali korak na putu koji Srbiju očekuje, zato što se naša država nalazi u takvom stanju gde ne smemo da spavamo, gde ne postoji dan, ne postoji noć, ne postoji praznik kada ćemo stati, a kamoli okrenuti se iza sebe i krenuti unazad. Takvo je vreme da moramo da pravimo stalne korake ma koliko oni bili mali ili veliki, bitni ili nebitni, ali stalne korake, jer ako stanemo gotovi smo. Saplitanje na tom putu nije saplitanje Vlade, nije saplitanje SNS, saplitanje države. Znam da ćete reći – pa dobro, vi se poistovećujete sa državom. Ne, nemam ovde potrebu da glumim i da imam sindrom nečega što nisam. Ovo je jedan mali korak, a ako neko može da kaže da je tri, tri i po miliona evra koliko će ostati u budžetu, malo i nedovoljno, i nepotrebno, i bolje da završi na bilbordima, i bolje da završi na plakatama, umesto da završi u vekni hleba, u čokoladi koju će taj penzioner, kako je gospodin Čanak izračunao, u toj čokoladi koju će penzioner moći da odvoji da kupi svom unuku zato što njegovi roditelji ne rade. Nemojte stavljati taj znak jednakosti zbog obične političke borbe, devastirati neke stvari oko kojih smo trebali svi da se ložimo i ja sam zahvalan kolegama koji su najavili da će glasati za ovaj Predlog zakona.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. U dvominutnoj replici nikada nije dobro iznositi podatke neistinite koje je lako proveriti. Dakle, zakonom iz 2011. godine najviše novca iz budžeta je dobila opoziciona stranka. Opoziciona poslanička grupa, a nijedna od grupa vladajuće većina. Dakle, to je bila Srpska radikalna stranka. To je bilo najviše novca. Razlog zašto ispravljam neistinit podatak gospodina Zorana Babića, koji je govorio da je drugačije bilo, je što sam ostala u manjini kada je narodni poslanik Tomislav Nikolić nakon osnivanja SNS podneo je Predlog zakona kojim bi se finansirale poslaničke grupe. I tada i sada mislim da je ta ideja bila dobra za razmatranje i nažalost ostala sam u manjini. Zašto je podnet taj predlog? Zato što poslanici koji su, što je potpuno legitimno i legalno, sa narodnim poslanikom Tomislavom Nikolićem formirali SNS, nisu mogli da imaju pristup izvorima javnih finansija jer to bi bilo nezakonito. Zakon o finansiranju političkih aktivnosti poznaje samo političke stranke i liste koje su bile na izborima. Zbog toga je, i tu je narodni poslanik Zoran Babić u pravu, SNS sve vreme imala iznos i pristup javnim izvorima i budžetskim sredstvima, a da nije imala u stvari kao poslanička grupa ukupan broj poslanika za koji je taj izvor iz javnih sredstava iz budžeta bio namenjen. Smatrajući to tada nepravednim mislila sam da možda postoji način da se nađe kompromisno rešenje. Nažalost, to nije bilo moguće. Ali, nije istinit podatak da je DS donosila taj zakon zato što je bila najveća stranka koja je imala najviše sredstava. Ne, to je bila opoziciona Srpska radikalna stranka koja je i sada vanparlamentarna. Saglasna sam sa još jednom idejom, a to je da se Zakonom o finansiranju sve vanparlamentarne stranke trebalo uvrstiti na bilo koji način koliko god to bilo komplikovano. Hvala vam.
Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Sada smo u jednoj koliziji. Iako se nepotrebno vraćamo u tu 2011. godinu, ali te 2011. godine vaš sadašnji koalicioni partner, koga ste izgleda negovali još iz tog vremena je imao manje poslanika, a najviše novca. Kako? Ako smo u međuvremenu usvojili zakon da je svaki narodni poslanik vlasnik svog mandata. Ja vam se zahvaljujem na tome što ste bili u manjini, izneli ste svoj stav. Tačno je da je poslanička grupa „Napred Srbija“ SNS, i njen predsednik Tomislav Nikolić, podneli zakon, ali taj zakon o kome se otvoreno i među poslaničkim grupama debatovalo, a kamo li da je došao na skupštinsku proceduru, nije ušao ni Zakon o javnim nabavkama koji smo predlagali 2011. godine. Nije ušla ni sugestija, ni zahtev da se smanji broj poslanika sa 250 na 150. Toliko o tome koliko komunikacije nije bilo u vreme, kada je neka druga većina, parlamentarna odlučivala o životu i o načinu funkcionisanja i ovog parlamenta, ali i Srbije. Ali, potvrdili ste i da SNS u to vreme nije primila ni jedan jedini dinar iz budžeta Republike Srbije. Ni jedan jedini dinar. Ali, nismo odlazili u „Agrobanku“, nismo odlazili u „Razvojnu banku Vojvodine“, za dodatna sredstva na časnu reč, ali smo odlazili u Kraljevo, i gradili smo i sagradili i uselili šest porodica u šest kuća, i za još 250 domaćinstava obezbedili građevinski materijal. Ne iz javnih finansija, nego zato što smo se ponašali i ponašamo se društveno odgovorno, pokazujući primer drugima, koji nas nažalost, mnogi u tome nisu sledili. Nismo tada razmišljali ni o bilbordima, ni o plakatima, već o ljudima u Srbiji koji su ugroženi, što radimo i sada. Nelogičnost u koju je ušao bivši režim, a to je da je poslanička grupa koja je imala manje poslanika dobijala sredstava kao da ima više, kao da je najveća, to mogu jedino da shvatim kao ulaganje u budućnost koju je DS u tom trenutku radila, jer vidimo da im se to ulaganje sada isplatilo, kroz koaliciju sa SRS, kroz ono što su kroz javne finansije plaćali podršku koju su dobili 2014. godine, kroz podršku koju je Bojan Pajtić dobio pre nekoliko dana, nisu platili iz svojih izvora, platili su iz javnih sredstava, iz sredstava svih građana Republike Srbije. Zahvalio bih se prethodnom govorniku što nam je zaista ovu dilemu koja već nekoliko dana potresa Srbiju, što je ta dilema rešena, a vidim, i znam da je to plaćati nešto što nije vaše, je protivzakonito i na taj način i DS i Bojan Pajtić su načinili krivično delo.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Nije u sali. Reč ima narodna poslanica Snežana Malović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, danas se na dnevnom redu ovog uvaženog doma nalazi predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je predložila poslanička grupa SNS. Želim da izrazim zadovoljstvo zašto ovaj uvaženi dom sve više raspravlja o predlozima koje podnose određene poslaničke grupe i smatram da se na taj način u punoj meri afirmiše ugled ovog doma. Međutim, želim da izrazim nadu da ćemo u budućem radu imati više na dnevnom redu predloge zakona koje podnose i opozicione poslaničke grupe, a ne samo vladajuća, i da ćemo i mi na taj način moći da doprinesemo, kao što sam rekla afirmaciji Narodne skupštine. Poslanička grupa SDS će imati predloge zakona koje će uputiti u narednom periodu zajedno sa našim partnerima iz stranke „Zeleni Srbije“ i kao što sam rekla, nadam se da će se oni naći na dnevnom redu, a ukoliko se ne nađu da ćemo o tome dobiti adekvatno obrazloženje. Takođe želim da izrazim zadovoljstvo što imamo kontinuitet u radu, a ne samo kritiku na bivši režim, kao što se više puta moglo čuti u današnjoj raspravi i što ipak neki okviri, a da ne kažem, sva rešenja koja su se našla u prethodnim zakonima koji su usvojeni u Narodnoj skupštini,predstavljaju polaznu, osnovnu, ili bazu za nadogradnju. Međutim, da bismo uopšte raspravljali o ovom Predlogu zakona koji je danas na dnevnom redu, moramo se osvrnuti i na sam Zakon o finansiranju političkih aktivnosti koji je usvojen 2011. godine, čime je prestao da važi Zakon o finansiranju političkih stranaka koji je usvojen 2003. godine, i gde se po prvi put uredilo finansiranje političkih stranaka. Tom prilikom kada je zakon usvojen, on je proširio polje primene jer je obuhvatio i političke delatnosti koje se odvijaju i izvan političkih stranaka, u nekim drugim političkim forumima, kao što su udruženja građana, i zbog toga i sam naziv nosi Zakon o finansiranju političkih aktivnosti. Zakonom su uređeni izvori i način finansiranja, evidencija i kontrola finansiranja političkih aktivnosti, političkih stranaka, koalicija i grupa građana. Propisano je da izvori finansiranja mogu da budu javni i privatni, koji su bliže određeni. Javni izvori su, kao što svi znamo, budžetska sredstva, i namera je bila da se na taj način političke stranke učine nezavisnim od donatora, čime bi se isključila i mogućnost da se utiče na pojedinca unutar političkih stranaka. Predviđene su i kaznene odredbe, kao i krivično delo kojim je propisano da onaj ko daje, odnosno u ime i za račun političkog subjekta pribavi sredstva za finansiranje političkog subjekta, protivno odredbama zakona, a u nameri da prikrije izvor finansiranja ili iznos prikupljenih sredstava političkog subjekta, da će se kazniti zatvorom od tri meseca do tri godine. Ovakvim obeležjem krivičnog dela predviđeno je da se kažnjava i onaj ko daje kao i onaj koji uzima nedozvoljena sredstva ukoliko to čini protivno zakonom. Ja želim da izrazim nadu da ćemo imati što manje ovakvih krivičnih dela i da niko nezavisno kojoj političkoj stranci se radi, da će pribeći ovakvom načinu. Finansiranje političkih stranaka je različito uređeno u nacionalnim zakonodavstvima zemalja u svetu. Prema jednom istraživanju, koje je urađeno pre 2003. godine, od 111 zemalja koje su bile obuhvaćene tim istraživanjem utvrđeno je da je 71 imala propisana pravila za finansiranje političkih stranaka, dok 40 nisu imale nikakve propise. Polazna osnova za donošenje zakona 2011. godine bio je i ovaj podatak. Zbog toga je u radnoj grupi koja je tada sastavljena, bili su predstavnici kako parlamentarnih stranaka, tako i predstavnici svih onih organa i organizacija koje treba da se bave kontrolom ili finansiranjem političkih stranaka. Na čelu te radne grupe je bila direktorka, tadašnja direktorka Agencije za borbu protiv korupcije. Stav o zakonu je dala i Evrpopska komisija i Venecijanska komisija, koja je imala priliku da dva puta ocenjuje zakon, jer sve one primedbe koje je prvi put dala, bile su uvršćene u nacrt zakona i GREKO, grupa zemalja za borbu protiv korupcije, kao telo Saveta Evrope je dala ocenu sa tim u vezi iznela da Srbija zaslužuje priznanje za sveobuhvatnu reviziju po pitanju finansiranja političkih stranaka i GREKO sa zadovoljstvom konstatuje da su sve preporuke na zadovoljavajući način ispunjene. Jasno je da smo u ovom vremenu prevazišli ovaj zakon i to neću da sporim. Želim da iznesem, da citiram ono što je, u krajnjem slučaju, i ovaj uvaženi dom konstatovao, usvajajući Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije u Republike Srbije za period 2013. do 2018. godina, gde se navodi da se nedostaci ogledaju u obavezama lica koja su u vezi sa političkim subjektima, korišćenjem javnih resursa, kao i obaveza organa nadležnih za kontrolu finansiranja političkih subjekata. Dalje se u Strategiji navodi da do današnjeg dana, a to bi prenela i na ovo sadašnje vreme, nije izvršena ni jedna ekstremna verzija političkih subjekata, jer oni nisu bili predviđeni zakonom kao obavezni subjekti revizije DRI. Dodatnu poteškoću ovoj oblasti predstavlja nedostatak potrebnih kapaciteta organa nadležnih za kontrolu finansiranja. Međutim, način na koji danas usvajamo ovaj zakon, ne bih rekla da u celovitoj meri predviđa ili obuhvata sve ono što je predviđeno u nacionalnoj strategiji za borbu protiv korupcije ili u samom akcionom planu za sprovođenje strategije za borbu protiv korupcije. U akcionom planu stoji da izmene zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti treba da se utvrde i razgraniče obaveze Agencije i DRI i drugih organa. Zatim, treba da se pribegne izmenama Zakona o DRI koja treba da ima obavezu revizije parlamentarnih stranaka. Zatim, treba da se pribegne izmenama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, gde direktor poreske uprave treba da u plan kontrole uvrsti davaoce priloga. Želim da izrazim stav kao što je i rekao predstavnik predlagača da će se u narednom periodu pribeći celovitim izmenama i da ćemo i mi kao deo ovog parlamenta biti uključeni u izradu tog celovitog teksta. Stranke su ključni akteri za uspostavljanje i razvoj demokratskog poretka, od njihovog uređenja, efikasnosti i mogućnosti da proizvede odgovarajuće kadrove. Za državnu funkciju, u velikoj meri zavisi kvalitet demokratskog poretka a samim tim i život građana u njemu. Da bi na adekvatan način obavljali svoju ulogu, strankama su potrebna značajna finansijska sredstva. Obim tih sredstava zavisi od aktivnosti koje stranke imaju, njihove ispravne strukture i poslova koje obavljaju. Ovo nisam ja rekla, ovo je rekao Đorđe Vuković, programski direktor CESID, znači institucije ili organa koji, verujem da svi uvažavamo. Kao što sam rekla, smatram da ovaj Predlog zakona je urađen brzo, ishitreno, da ne obuhvata sve ono što smo mi kao parlament sebi i drugim organima unutar Srbije stavili u obavezu, da nismo imali dovoljno vremena da se upoznamo, niti da damo svoje primedbe o tome. U krajnjem slučaju Nacionalnoj strategiji za borbu protiv korupcije, u istom onom delu koji se odnosi na političke aktivnosti stoji, da učešće javnosti i organizacije civilnog društva imaju ključnu ulogu u povećanju transparentnosti rada i odgovornosti političara. Naime, proces usvajanja propisa u Republici Srbiji je na svim nivoima odlikuje nedovoljno učešće javnosti, zbog čega mnogi propisi postaju instrument korupcije i zloupotreba, umesto da budu sredstvo njihovog iskorenjivanja. Razlog za to je, između ostalog, odsustvo zakonske garancije da će u svim slučajevima usvajanju propisa prethoditi javne rasprave i da će njihovi predlozi biti razmotreni. Ovde bih stala, kao što sam rekla, mislim da nismo imali dovoljno vremena da se upoznamo, nismo mogli da damo svoj doprinos izradi ovog predloga zakona. Nadam se da ćemo u narednom periodu to moći i zbog svega toga kao i zbog svih onih primedbi koje su članovi moje poslaničke grupe, predstavnik poslaničke grupe izneo, mi nećemo moći da podržimo ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem, gospođo Malović. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, a neka se pripremi narodna poslanica Biljana Hasanović Korać, kao poslednja prijavljena govornica Izvolite, gospodine Nikoliću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, rekao bih da se desilo ono što sam i pretpostavio da će se desiti, da mali broj poslanika, osim poslanika opozicije, govori o ovom zakonu onako kako o ovom zakonu mora da se govori, plašeći se naravno da ne uleti u jedan vrtlog banalnih optužbi da se bore i da ne daju stranačke novce. To je duboko pogrešan pristup. Pravi pristup ovom predlogu zakona je da se o njemu razgovara, makar onoliko koliko smo razgovarali o onom osnovnom predlogu iz 2011. godine, da se razgovara sa svim strankama, pokretima, udruženjima, koji učestvuju u političkom životu Srbije, sa ljudima iz struke, pa uporedne analize i prakse zemalja u okruženju, pa tek onda u parlamentu za skupštinskom govornicom. To je pravi pristup koji ste danas zaobišli. Izostala je debata o tome koliko danas u Srbiji košta demokratija. Da li je skupa ili je i tako skupa najjeftiniji vid državnog uređenja, pri tom ne mislim samo na finansijski aspekt. Koliko danas košta autokratija i da li je jeftinija, ili je i tako jeftinija preskupa za svako društvo koje teži da bude normalno? Koliko danas koša višestranački sistem, koliko jednopartijski? Koja je uloga političkih stranaka u modernom demokratskom društvu? Koja je uloga stranaka u višestranačkom sistemu? Kakav je efekat takvih procesa koji moraju imati svakog pojedinca koji u tom društvu živi, u samom težištu politika? Izostala je debata o svemu tome. Premalo je danas vremena da o tome ovde razgovaramo. Trebalo je da razgovaramo pre nego što je zakon došao na dnevni red. Premalo je vremena da na tako ideološka pitanja odgovaramo šturo, jer su isuviše važna da bismo ih zaobišli, da o tome organizujemo debate nije naše pravo. To je naša obaveza. Obaveza prema demokratskom društvu, obaveza prema građanima koje ovde u parlamentu zastupamo, obaveza prema strankama koje predstavljamo, prema Ustavu koji definiše demokratsko društvo, prema zakonima koje donosimo. Šta mi danas od toga imamo? Debatu, u kojoj kažemo „ua“ političke stranke i čekamo aplauz. Ja duboko verujem u politički pluralizam, verujem u predstavničku demokratiju, verujem u obrazovnu misiju sistema koju čine političke stranke. Tek nakon takve jedne debate i teknakon odgovora na pitanje koje sam postavio možemo da stavimo procente na sto, pa da li je 1, 0,15, ili 0,10, da li je od rashoda ili poreskih prihoda. Kad preskočite suštinu ovako izgleda zakon koji se donosi u panici, kada u panici trčite da prstom uperite u nekog drugog da je kriv što vi tri godine trošite finansijska sredstva koja dobijate po procentu koji je odredio neko drugi. Procenat je tada povećan da bi se smanjio finansijski uticaj na političke stranke. Tada su i povećana ovlašćenja Agenciji za borbu protiv korupcije, obeležavajući drugi princip ovog zakona, a to je kontrola na koji način stranke dobijaju i troše sredstva. Ono je određena da bude dvojako. Jedna je kontrola javnosti. Više nije volja stranke da objavi svoje donatore. To je njihova obaveza. Dakle javnost može da utiče na kontrolu dobijanja i trošenja sredstava. Drugi nivo kontrole je institucionalni. Agencija za borbu protiv korupcije, pre tog zakona od 2011.nije mnogo toga mogla danas, može da broji sendviče u autobusu. Treći princip je bio jednakost, ekvilibrijum, startna pozicija ista za sve političke stranke pre izborne kampanje. Početna pozicija koju vi danas brišete odredbom da sredstva koja dobijate za redovno finansiranje, mogu da se iskoriste i u političkoj kampanji. Pa hajde onda da ugasimo sve političke stranke, parlament, samo ko o tome odlučuje? Onda u toj brzopoteznoj dezintegraciji političkog sistema donosite bez ili uz odsustvo svake političke debate, ovakav zakon koji je terminološki loš ili neispravan, tehnički neispravan i suštinski neprimenljiv, priznali ste to ukoliko ne usvojite naše amandmane ili amandmane nekih drugih poslanika. Možda je to i cilj ovog zakona, ali ako je cilj da pod geslom „ušteda“ zamažete društvu oči, onda se postavlja pitanje da li društvo sa zamazanim očima može da stigne tamo kuda ga mi vodimo? Sumnjam u to ili čak ni ne sumnjam, znam sigurno da nema šanse, niti ima šanse da ovaj i ovakav zakon i samo izmene ovog zakona mogu da unaprede politički život u kojem mi funkcionišemo, da bolje definišu odnos biznisa i politike. Pa, od kad postoje političke stranke postoji i nastojanje biznisa da se približi političkim strankama i ostvare ono što je u prirodi biznisa, a to je profit. Nama treba korak napred, da u Srbiji postane normalno ono što je normalno odavno u čitavom svetu, ono kada nemački političari na konferenciji za novinare stanu pored predstavnika krupnog kapitala, recimo, automobilske industrije i zahvale se na pomoći u kampanji, ono kada predsednik Sjedinjenih Američkih Država Barak Obama stane pored Vorena Bafeta i kaže hvala za finansijsku pomoć, jer je on verovao u politiku koju je ovaj kandidovao na izborima. To je normalno u normalnim i uređenim političkim sistemima. Izmenama i dopunama samo ovog zakona, bez pokretanja šire priče o političkom životu kojim funkcionišemo, ovo neće funkcionisati i ovo je jedan veliki korak nazad. Zato i nećemo glasati za njega. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Reč ima predlagač narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Poštovani kolega, odlično uvežban pred ogledalom govor. (Dejan Nikolić, s mesta: Pa smem da se pogledam u ogledalo.)
Gospodine Nikoliću, nemojte da dobacujete iz klupe.
Sjajan za jalovi debatni klub sa stalnim pozivima - hajde da razgovaramo i da debatujemo; dok razgovaramo i dok debatujemo pare će i dalje ići političkim strankama, a ne ljudima u Srbiji. E pa ne može. Srpska napredna stranka vam je dokazala kako može i bez para, ali na pokretu, na ideji, na energiji, ne na interesu da se napravi stranka koja je za šest godina postala najveća u ovom delu Evrope, koja nosi reforme u ovoj državi, koja je na miran, dostojanstven, civilizovan, demokratski način preuzela vlast u Srbiji na izborima, koja je pokazala kako je to stajati, a stajao sam među 100.000 ljudi i 5. februara i 16. aprila 2011. godine, pred ovim Domom i nije nam palo na pamet da palimo Skupštinu, a neki su je palili. Iza naših skupova nije ostala ni plastična flaša, ni kesica od keksa nije ostajala. Ostao je čist grad sa porukom političkom koju smo poslali. Za to vreme smo uspeli, iako ni dinara jednog jedinog nismo primali iz budžeta Republike Srbije, i ja sam zahvalan mojim kolegama iz Aranđelovca što su me opomenuli na grešku, u gradu koji je vrlo blizu mog rodnog mesta, u Kraljevu je urađeno ne samo šest kuća, urađena je i sedma kuća koju je uradio od svojih sredstava opštinski odbor Srpske napredne stranke u Aranđelovcu i ja sam beskrajno zahvalan zbog toga. Nismo kukali da smo zbog toga ugnjeteni. Nismo kukali kada nas niste pozvali da budemo u radnoj grupi koja je pravila Predlog zakona 2011. godine. Niste nas udostojili ni poziva. Toliko o tome, o načinu spektakularno dobrom demokratskom, svilenom načinu kako se do zakona dolazi. Čuli smo danas gospođu Elviru Kovač. Ja sam joj zahvalan na iskrenosti i sto puta ću je citirati. Džabe je vama vaša radna grupa, džabe vama vaš razgovor sa civilnim društvom. Gospođa Kovačje rekla – poslali smo takav predlog zakona u Vladu, vraćeno je nešto drugo, politička volja i politička naredba je bila takva to da se glasa. Da li se ponosite na to? Da li se ponosite na taj način? Da li se ponosite tog jalovog razgovora od čega je bilo totalno nešto drugo, osim ulaganja u budućnost u vaše sadašnje koalicione partnere, u Srpskoj radikalnoj stranci, koje ste izgleda platili sredstvima svih građana Republike Srbije. Da, razgovaraćemo. Da, to je i potreba. To je nešto što ljudi u Srbiji od nas očekuju, ali neću razgovorom da se zamaskirava i dalje odlivanje sredstava. Neću da se razgovorom zamaskirava i da svi drugi mogu da štede, da političke stranke ne mogu da štede. Zbog čega? Zato što u obrazloženju piše – nacrt zakona. Briga me da li piše nacrt. Briga me da li je greška i koga će to biti briga u Srbiji, ali za tri, tri i po miliona evra, koliko će ostati u budžetu, i te kako me je briga i te kako neću dozvoliti da zamaskirate situaciju da se i dalje ta sredstva prelivaju političkim strankama time što nismo razgovarali. Da, jesmo razgovarali. Ne znam da li su vas vaši šefovi obavestili? Da, jesmo, jer sam želeo ne da kažem ono što ste u vašoj prvoj rečenici rekli, ispravno je samo ono što ja kažem i ispravno je samo kada kritikujem zakon, sve ostalo je dodvorištvo, kao što nije bilo ispravno onomad, pre nekoliko sati, kada se razgovaralo u Maloj sali Doma Narodne skupštine, kada se razgovaralo o slobodi medija u Srbiji, kada predsednica tog Odbora za kulturu i informisanje nije dozvoljavala predstavnicima medija da se obrate, u Narodnoj skupštini. Pa, ko onda cenzuriše? Ko onda ne dozvoljava da se otvara debata? Ko onda ne dozvoljava da se čuje neko drugo mišljenje? Neću vam dozvoliti jednu stvar, da na taj način zbunjujemo ljude u Srbiji dok im zavlačimo ruku u džep uzimanjem od javnih finansija, javnih finansija koje ste vi razboleli ako će neko reći da se oseća uvređeno kada sam dijagnostikovao nivo bolesti naših javnih finansija. Ono što smo zatekli u budžetu je bilo pola penzije 2012. godine, pola plate lekara, pola plate profesora. Likvidnost je bila 15 dana. To ste ostavili, vi koji želite da debatujete, vi koji želite da zamaglite realnost samo da bi što duže vegetirali na budžetu i na sredstvima građana Srbije. Da povučemo zakon, da i dalje 35% sredstava se odliva strankama umesto da ostane građanima Srbije, zato što piše nacrt u obrazloženju? Neću i ne želim.Ovo je vreme za štednju. Vlada je počela od sebe, stranke su počele od sebe, odgovorne stranke, i ne žalimo se na to, i nemogućnošću duplih funkcija i manje sredstava za političke aktivnosti. Taj manjak sredstava, dragi moj mladi kolega, nadoknadite ne debatom pred ogledalom, ne krupnim rečima finim za debatne klubove, nadoknadite energijom, nadoknadite svim onim što je krasilo Srpsku naprednu stranku od 2008. godine, kada smo nastali, do 2012. godine, kada ni dinar nismo dobili iz budžeta, ali smo rasli zato što smo pokazali i znanje i snagu i volju da menjamo Srbiju na bolje. To i sada radimo, obećavajući teške stvari, primenjujući te teške stvari. Da bi ljudi u Srbiji prihvatili te teške stvari, moramo da kažemo šta smo mi uradili sa samima sobom, a to je da smo smanjili onda kada smo najveći i ja se ponosim time i ponosim se ovakvim rešenjem. Ponosim se zato što ćemo za dva dana ovaj Predlog zakona usvojiti u Domu Narodne skupštine, ma koliko vi nekim trivijalnim stvari pokušali da minirate tako nešto.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, replika po osnovu zamenika šefa poslaničke grupe. Izvolite.
Za početak, smem da stanem ispred ogledala. Mogli smo o ovom zakonu da razgovaramo iz različitih aspekata, i filozofskog, i sociološkog i političkog. Ja sam odabrao da vama postavim određena sadržajna pitanja koja bi možda učinila da ovaj zakon bude bolji. Čemu takav nadmen stav sa vaše strane? Da li vi hoćete da se ja plašim? Pa, zašto bih se ja vas plašio? Nisam se plašio ni kada ste nas gađali cipelama, polivali vodom i čupali mikrofone. Nisam se plašio ni kada ste bili srpski radikali. Zašto bih se plašio sada kada ste srpski naprednjaci? Davam kažem nešto o tim usponima i padovima političkih stranaka. Sapleli ste Srpsku radikalnu stranku ina njenom padu napravili Srpsku naprednu stranku, da li je tako, gospodine Babiću, onako kako danas gazite i saplićete ostale političke stranke ne bi li se još malo popeli na lestvici na čijem vrhu je jednopartijski sistem. Dok je i jedan poslanik Demokratske stranke, to vam nećemo dozvoliti. Mnogo toga sam hteo da ukažem, ali ste vi odabrali pogrešnu debatu za pravi zakon. Da ste organizovali debatu, čuli biste mišljenje svih nas. Mnogo toga pametnog biste čuli, ovde ima pametnih ljudi i pametnih predloga. Da li ste pitali Agenciju za borbu protiv korupcije šta misli o ovom zakonu? Da li ste pitali druge učesnike našeg političkog života? Niste. Pogrešan pristup. Ali ste došli ovde da nam držite predavanja o moralu u politici. Niste dobili ni dinara 2008. i 2009. godine. Na kojim izborima ste osvojili 21 poslanika?
Vreme, gospodine Nikoliću. Zahvaljujem. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić.
Nisam verovao da sam toliko strašan. Nadam se da će to potvrditi i moje kolege iz Poslaničke grupe SNS. Za ove mesece i nešto više od godinu dana, koliko vodim Poslanički klub SNS, nisam povisio reč. Ta briga koju pokazujete za Srpsku radikalnu stranku, to je briga o koalicionim partneru i to nije loše. Nismo mi i nije SNS nastala na saplitanju. Nastala je na ideji odgovornih ljudi koji su želeli da budu za. Narasli smo na nezadovoljstvo, na nezadovoljstvo vama, gospodine Nikoliću, na svemu onome pogrešnom što ste uradili i radili u političkom delovanju. Namerno pričam sporo i nemojte pokazivati i upirati prst na vas, jer ste vi uprli prst na mene, kada ste rekli – polivanje vodom, gađanje cipelom. To su radili vaši koalicioni partneri sadašnji. To zamerite njima. Vidite da Bojanu Pajtiću to odgovara, odgovara jer je dobio glasove od njih, poslanici SRS daju kvorum, glasaju za rekonstrukciju Pokrajinske vlade. Zašto vam to smeta sada ovde, a ne smeta vam u Novom Sadu? Hajde da idemo i dalje. Ako vama smeta to polivanje vodom, meni smeta glasanje iz Bodruma. Eto, taj koji je organizovao glasanje iz Bodruma, sada je vaš šef stranke. Nagradu je dobio za to što je radio, nagradu zato što je organizovao, bez obzira za koga se glasalo. Princip, radnja je bitna. Za koga? Da, reći ću, za Kori Udovički, zašto da ne, u tom trenutku za guvernera. Mislite li da ću oćutati? Ali, radnja, ko je organizovao? Ko je organizovao gospođu Arnerić da pritisne koje dugme, na kojoj poslaničkoj jedinici iz Bodruma? Vi nemate komunikaciju. Vi nemate želju za komunikacijom. Da imate želju, bili bi onomad, kada smo zajedno sa ostalim kolegama, evo, tu je kolega Neđo Jovanović, tu su ljudi iz drugih poslaničkih grupa. Kada radimo na jednom dokumentu koji će, nadam se, da zaozbilji našu političku scenu, bar u onom delu kada se radi o parlamentu i o narodnim poslanicima, zašto ne učestvujete u debati sa nama, u debati sa predstavnicima Evropskog parlamenta, na jednom dokumentu koji se zove Kodeks ponašanja narodnih poslanika? Ne, gazite ga unapred, a ja nemam problem da kažem da je taj dokument u 95% rešenja urađen u osmom sazivu, kada SNS nije imala većinu. Sa ponosom kažem da je na tom dokumentu učestvovao do onomad vaš drug i prijatelj i stranački kolega gospodin Nenad Konstantinović. Ja sam mu zahvalan na tome. On je i dan danas u toj radnoj grupi i biće do kraja. Zašto se stideti kontinuiteta? Zašto se stideti ljudi koji su radili na nečemu? Ja sam mu zahvalan. Vi na uredan poziv ne odgovarate, a žalite se zašto nema komunikacije. Ne može da ima komunikacije kada kucaš non stop na zatvorena vrata. Znate li zašto, gospodine Nikoliću, nema komunikacije? Nema zato što želite već sada da pravite otklon od takvog nekog dokumenta, koji se ne pravi samo za ovaj saziv, da li će biti usvojen ili neće biti usvojen u ovom sazivu. Mi razmišljamo na način da pravimo dokumenta koja će nas nadživeti, koja će biti i za neke druge ljude, koja će funkcionisati u Narodnoj skupštini i kada budemo bili u opoziciji. Zašto da ne? Sada vam smeta Poslovnik o radu. Ko ga je pravio? Zašto vam smeta kada ste u opoziciji, zato što ste ga pravili protiv opozicije? Da li i koji je razlog zbog kojeg je SNS izašla po hitnom postupku pred Narodnu skupštinu? Iako neki narodni poslanici dobacivanjem kažu – čemu sve ovo, pa ukoliko neko nema interesovanja da bude ovde, ne mora ni da bude. Ukoliko nekoga ne interesuje ono šta ovaj visoki dom radi, ne mora ni da bude ovde, ali mislim da smo ovde da bi debatovali, da bi došli do najboljih rešenja. Strpljivo sam danas čekao, samo jednom sam izašao iz sale,zato što hoću da čujem možda neku ideju, možda nešto i bolje. Nisam čuo. Zbog toga je sve ovo. Nema komunikacije sa vama, nema komunikacije sa vaše strane. Nemate želju za takvim stvarima. Ponašate se na način kao kada ste bili najveći, kada ste kreirali ovu državu i politički sistem u ovoj državi, još uvek u oblacima slavodobitnim. Zbog vas vam govorim, mlad ste čovek, iz slične sredine kao i ja. Morate da se spustite na zemlju, da pogledate realnost da bi krenuli napred. Nemamo vremena za debatu zato što sa tom debatom na koju se vi pozivate građani postaju sve siromašniji, budžet prazniji. Ovaj zakon ćemo usvojiti, pa ćemo onda debatovati, možda o boljim rešenjima, ali ušteda mora da postoji. Ne sme više da se stavlja ruka u džep građanima Srbije, ne naročito na način što ćete tako i tim sredstvima plaćati sadašnju podršku SRS-a Bojanu Pajtiću i pokrajinskoj administraciji.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać, kao poslednji prijavljeni govornik. Izvolite.
Zahvaljujem. (Dejan Nikolić, s mesta: Replika.)
Gospodine Nikoliću, morate na vreme da se javite. Već sam dao reč prethodnom govorniku. Izvolite, gospođo Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo ceo radni dan posvetili razmatranju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Ovaj zakon o finansiranju političkih aktivnosti, koji je sada na snazi, stupio je na snagu 22. juna 2011. godine i od onda je u primeni. Moram da naglasim da kada je taj zakon donet, primenjen je potpuno novi pristup ovoj materiji i potpuno nov način rešavanja pitanja iz ove oblasti. Zato je taj zakon doneo velike novine u svojoj primeni i u finansiranju političkih stranaka. Logično je, kako vreme prolazi, da su se možda i pojavili neki nedostaci ili je vreme promenilo neke okolnosti zbog kojih zakon treba da se menja. Međutim, pitanje je da li to što treba da se menja jeste baš ono što nam je sada ponuđeno. Želim da kažem da je Zakon o finansiranju političkih aktivnosti doprineo da se finansiranje političkih stranaka učini transparentnijim nego što je ranije bio. Sada imamo bolji uvid u to koliko stranke realno troše, koliki su im prihodi, ko su finansijeri političkih stranaka. Moram još da podsetim da su se prilikom donošenja Zakona o finansiranju političkih aktivnosti predlagač zakona, a i Skupština, kada ga je usvajala, rukovodili preporukama GREKO. To je grupa zemalja za borbu protiv korupcije Saveta Evrope. Ona je 2010. godine dala deset preporuka koje su sve ugrađene u ovaj zakon. U izveštaju 2012. godine GREKO je dao ocenu da je ispunjeno svih deset preporuka i da je zakon na zadovoljavajući način regulisao ovu materiju. GREKO je imao priliku da baš u vreme izrade tog izveštaja izvrši ne samo procenu samog zakona, već njegove primene, jer je u Srbiji upravo tada bila izborna kampanja. Vlada je donela Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije koju je usvojila 1. jula 2013. godine i u kojoj je bilo predviđeno da se i u ovoj oblasti finansiranja političkih stranaka izvrše određene izmene. Radi primene Nacionalne strategije donet je i Akcioni plan koji je usvojen 25. avgusta 2013. godine i u kome je, takođe, predviđeno šta treba da se uradi. Sa žaljenjem moram da konstatujem da ove izmene i dopune Zakona ne sadrže ništa od onog što je bilo predviđeno da se uradi navedenom Strategijom i Akcionim planom, iako su prošli rokovi da se to realizuje. Takođe je trebalo izvršiti i izmene Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, gde bi direktori poreskih uprava trebalo u plan kontrole da uvrste davaoce priloga, kako bi se imala veća kontrola i kako bi bila transparentnija primena i finansiranje ovih zakona. Neću više, pošto imam malo vremena…
Nemate više vremena gospođo Hasanović-Korać.
Samo želim završnu rečenicu. O ostalim stvarima ću kada budemo razmatrali amandmane. Samo želim da kažem, ono što se ističe kao namera ovim zakonom jeste da se izvrši štednja, da se uštede sredstva. Mi jesmo socijaldemokratska orijentacija i bitno nam je da se uštedi za svakog građanina, ali to je u ovom slučaju samo demagogija, jer ono što se uštedi je kap u moru, koje troši vladajuća koalicija.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Izvolite, narodna poslanica Gordana Čomić.
U drugom delu vremena koje mi je na raspolaganju kao ovlašćenoj predstavnici Demokratske stranke, nekoliko komentara i opaski prikupljenih tokom pažljivog slušanja debate i diskusije, tokom ovog našeg radnog dana. Ono što mogu da zaključim i što se dobilo kao odgovor na pitanje iz prvog dela moje diskusije je da će član 5, koji je u Predlogu zakona besmislen, pošto se poziva na stav koji ne postoji, biti ispravljen glasanjem o amandmanu, koji je podneo kolega narodni poslanik i to je dobra vest, što naravno govori o prirodi našeg rada. Moja opaska da je to površno i aljkavo stoji. Da nije površno i aljkavo ne bi bilo amandmana. To su skupštine. U ovim skupštinama nema ni jednog predloga zakona koji je izašao iz Skupštine, u smislu potpisivanja ukaza od strane predsednika Republike, pa objavljen, a da je u istovetnom tekstu, neki amandman je bio podnet. O amandmanu koji je podnet, po informacijama iz debate, radi pojašnjenja finansiranja iz javnih izvora za kupovinu nekretnina, nemam definitivan stav. Mislim da treba da se pojasni kako se takvim amandmanom, izmenjena ova odredba, dobija efekat u stvarnosti. Dobro je što je podnet amandman koji bar pokušava da promeni, da pojasni ili da napravi strožijim načine na koji se iz javnih izvora koriste sredstva za kupovinu nekretnina, a na vlasništvo političke stranke. I dalje stojim na stanovištu da je nedopustivo da se iz poreza svih građana kupuje nekretnine čiji će vlasnici biti političke stranke. Legitimno je to predstavljati, interpretirati, kako god, u to uopšte ne ulazim. Jedna opaska zaslužuje pažnju. Naglasila sam da je potrebno čitati. Mnogo nesporazuma u ovoj sali bi bilo otklonjeno i ne bi bili tako banalni i duboki da pročitamo i Predlog zakona i obrazloženje koje je priloženo. Potpuno razumem reakciju – šta te briga što u obrazloženju piše nacrt, a treba predlog. Različiti smo ljudi. Smatram da svako ima pravo da kaže baš me briga da li u obrazloženju Predloga zakona koji je ušao u Narodnu skupštinu piše nacrt ili predlog. Mene je briga zato što je to elementarna stvar koju imamo kada su nam akti u rukama. Ona ne utiče na to kako će zakon biti donet, ali govori o svima nama. Ima nas kojima to smeta. Ima nas kojima to ne smeta. Ne vidim korist od toga da to ne smeta. Nije mi to objašnjeno i to ostaje kao opaska. O procentu i o koristi koja će se ostvariti usvajanjem ovog zakona o predloženom smanjenju u odnosu na iznos od 1,9 milijardi iz budžeta, gde je oko 800 miliona sredstava za izbornu kampanju završenu u martu ove godine, znači u iznosu od 1,14 milijardi imaćemo negde oko 800 miliona dinara umesto 1,14 milijardi. Može da bude i 600 miliona dinara, može da bude i jedna milijarda. Ovde nismo licitirali sa procentima i mislim da je to poslednja faza u kojoj govorimo o tome kolika je priuštivost, kako bih to najjasnije objasnila, koliko možemo sebi da priuštimo od postojeće prihodne ili rashodne strane u nominalnom iznosu sa skalom kako se to inače računa. Ono što je ostalo bez odgovora su poreski prihodi pokrajine. Pokušaj da se to zameni sa načinom na koji se donosi budžet pokrajine nije na meni da objašnjavam zašto je uzaludan, ali je uzaludan. Pokušaj da se podrazumeva da postoje poreski prihodi i šta sada mi tu pitamo nije dobar. Ovde je osporeno da DS neće da učestvuje u dijalogu. Ne znam onda šta ovde radimo sve vreme svaki dan,ceo dan. Izmišljene su razne kvalifikacije, diskvalifikacije Demokratske stranke, što je sve politički folklor i kolorit i što nije korisno, neproduktivno je potpuno. Ako se smatra političkom slobodom predsednika Demokratske stranke Bojana Pajtića nazivati kriminalcem, ako se u kampanji kojom hoće da se oboji donošenje ovog zakona, smatra da bolje prolaziš ako još jednom opleteš po demokratama, ma hajte. Ni prvi ni poslednji put, 25 godina se to dešava, 25 godina kad god ima neko nešto da snažno uputi ljudima koji nisu skloni onome što nosi DS… Evo čude se. Niste pazili 20 godina. Tih 20 godina vam je trebalo da razumete da je EU najbolja vest za Srbiju i da je svaka velika Srbija velika samo ako je evropska Srbija, a mi smo tih 20 godina slušali iste ovakve opaske o tome kakvi smo kriminalci, kakvi smo izdajnici i šta sve može da se kaže o predsedniku Demokratske stranke, svim predsednicima Demokratske stranke sa kojima sam imala zadovoljstvo da sarađujem, i Bojan Pajtić, i Dragan Đilas, i Boris Tadić, i Zoran Živković u jednom tragičnom trenutku, u funkciji zamenika, i Zoran Đinđić, i Dragoljub Mićunović. (Zoran Babić, s mesta: Šta je ovo?) Narodni poslanici dobacuju - šta je ovo? Ovo je odgovor na razumevanje neopisive potrebe da se bez obzira koliko je osnovano ili ne, kaže neka diskvalifikacija o DS. Mi smo na to navikli.
Gospođo Čomić, molim vas, niste dobili repliku nego govorite o temi.
Evo, završavam. Sve ono što ste nam uputili najviše govori o vama, a vrlo malo o nama. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima predlagač, narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Izvinjavam se što sam dobacio, jer stvarno nisam video smisao poslednjih četiri minuta govora uvažene koleginice sa Predlogom zakona i više je to bio neki čas za unutar stranačku istoriju. Poštujem svaku istoriju. Zaista. Ono što bih želeo da pojasnimo, a to je da je predam amandman koji je potpisao uvaženi kolega Aleksandar Jugović, koji kaže - u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti član 1. menja se i glasi: „politička stranka koja stekne nepokretnu imovinu sa sredstvima iz javnih izvora tu imovinu može koristiti isključivo za sprovođenje svojih političkih aktivnosti“. Ovaj amandman je pisan i napisan uz jednu dobru komunikaciju sa ljudima iz civilnog društva nevladinog sektora. Ja sam zahvalan tim ljudima na energiji i volji koju su pružili. Vidim da je koleginica malopre, koleginica Čomić rekla, da pa, čak ni tako, čak ni civilno društvo, i protiv toga je. U redu je. Ja sada kažem da sam kao predstavnik ovlašćeni predstavnik predlagača spreman na razgovor kako bi sve ovo dodatno definisali. I toliko bar što se tiče samog zakona o amandmanu gospodina Marinkovića, mislim da smo dovoljno rekli. Moraću da ponovim sličnu rečenicu koju sam izrekao pre nekoliko dana. Rečenice koje se tiču evropske perspektive i evropske budućnosti, evropske Srbije i zasluga u tome. Da, postoje ljudi koji su te vrednosti shvatili pre 20 godina kako se predstavljaju, ali fakat ništa nisu uradili kako bi naše društvo približili EU, i umesto onoga što ja ističem kao vrednost u svim međunarodnim uslovima, na svim sastancima međunarodnim i kažem da je to vrednost ovog našeg društva i sazrevanja našeg društva što u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne postoji ni jedna poslanička grupa koja se protivi evropskom putu Srbije, što dodatno daje vetar u leđa i ubrzava sve te postupke. Zašto sada da kvalifikujemo nekoga koje shvatio to pre 20 godina, ali je shvatio i ostao tako shvaćen tu gde jeste, za razliku od onih koji su sve to shvatili pre četiri ili šest ili osam godina, ali su za vreme svog političkog delovanja u zadnje dve i po godine napravili one krucijalne bitne korake koje je bilo neophodno sprovesti. I tu prvenstveno mislim i na sklapanje implementacije Briselskog sporazuma i bilo je užasno teško i nije bilo odgovornosti SNS. Zašto je taj voz koji je došao 2012, 2013. godine i spor i loš, i drvene su klupe. Pravi ćira. Nije odgovornost SNS, nego odgovornost onih koji su kreirali sudbinu ove države, zato što nisu imali hrabrosti, zato što su imali savetnike koji kažu koliko košta kilo žive vage. Zbog takvih savetnika, bivših savetnika, bivših predsednika, ma gde oni bili sada, nismo ušli u te mnogo brže vozove. Kamo sreće da je bilo više hrabrosti, pa umesto sekire i motorne testere, ljudima na severu KiM da ste objasnili da je potrebno da se napravi takav sporazum. Kamo sreće da nismo gubili vreme u pravljenju i navlačenju balvana, a onda i pomeranju balvana. Bile su potrebne promene. Neophodno je bilo da nastane SNS da bi Briselski sporazum i sačinili i implementirali, kako bi komunikaciju sa privremenim institucijama samouprave u Prištini se odvijale. Ne samo u Briselu, verujem da će se sutra odvijati i u Prištini i u Beogradu i bez prisustva treće strane kada razgovaraju razumni ljudi. Ali nije bilo hrabrosti da se to napravi. Bilo je dovoljno slavodobitno sedeti u beogradskim centralama stranke i pričati – evo mi delimo evropske vrednosti, evo mi smo ti čuvari vatre iako se ta vatra sve više gasila. Sto puta ću reći, ne pamti se onaj koji je položio kamen temeljac, pamti se onaj koji je presekao vrpcu. Vrpcu ka EU ka punopravnom članstvu u EU, tu sledeću zvezdicu na zastavi EU voleli ti to ili ne, postaviće Aleksandar Vučić i SNS.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, replika.
Ovo je taman toliko replika, koliko i potreba da se neki podaci u dijalogu obrazlože. Briselski sporazum izglasan zajedno, po sadržaju je ¾ onoga što je uradio sada narodni poslanik Borislav Stefanović sa dve važne, izuzetno važne stvari koje su uradili Aleksandar Vučić i Ivica Dačić. Tačno znam koliko je to teško i zato je imao glasove DS. Da bi ste stigli do tog Briselskog sporazuma, da bi ste pozdravili otvaranje pregovora, pre toga je moralo da se stigne do statusa kandidata, pre toga je morala da bude završena saradnja za Hagom i 46 najviših političkih, državnih, bezbednosnih, vojnih, policijskih, imena ne mogu da kažem, da budu izručeni Haškom tribunalu sa svim preprekama koje to podrazumeva i kod onih koji su to radili i kod onih koji su to posmatrali. Moralo je da počne 2010. godine i UN nadležnost EU nad pitanjem Kosova i da to bude početak normalizacije koju pozdravljamo. Morala je da bude rešena 2006. godina kada su bili zamrznuti svi vidovi pregovora sa EU i moralo je da se počne 2003. godine kada se predao zahtev da budemo članovi EU. To je dobro i niti smatram da je loše, niti smatram da je dobro što se 2008. godine SNS dobrom odlukom da podrži Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju pridružila evropskoj ideji. Samo sam rekla 20 godina smo izgubili i nemojte da izgubimo ni godinu više, zbog toga što vam je DS tako, tako kriva za sve i što jeste i što nije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik, predstavnik predlagača Zoran Babić.
Ne vidim na koji način je izgubljeno 20 godina. Ne vidim na koji način je mogla neka manjina u skupštinama od devedesetih godina na ovamo, posle i 2000. godine na ovamo da zaustavi neke procese. Kako može manjina da zaustavi neke procese? Može da iskaže svoj politički stav u vremenu koje Poslovnik određuje, može da mitinguje, može da govori. Kako može da spreči? Nije dovoljno reći – znate, Briselski sporazum je 2/3, 4/5 dokumenta kojije neko napravio pre toga, ali zašto niste imali hrabrosti da taj dokument donesete u Beograd? Zašto niste imali hrabrosti da ga donesete u Skupštinu? Zašto niste imali hrabrosti da izađete pred građane Srbije sa tim dokumentom? Mislite da je bilo lako? Mislite da je bilo lako ovoj skupštinskoj većini koja je tada debatovala ovde sa pritiskom ljudi na ulici? Prvi put sam tada tog dana ušao na ulaz iz Kosovske, a ne na glavni ulaz. Mislite da je bilo lako to uraditi? Vi ste gubili vreme zato što ste za jednu stvar, na koju ste se obavezali u Briselu, Vašingtonu, Moskvi, bilo gde, menjali mišljenje u Beogradu zbog marketinške agencije koja vam je rekla – ne, to nije dobro, ekstra mega car će izgubiti na popularnosti, izgubićete možda izbore, izgubićete koji procenat, koji promil, nemojte to da radite. I tada se to nije radilo. Zašto niste to što ste, kako kažete, kreirali, napravili, zašto s time niste došli u Beograd, zašto niste došli u Skupštinu? Sada zato što niste došli u Skupštinu vi optužujete manjinu, u tom trenutku manjinu. Da li je postojala jedna deklaracija u Skupštini Srbije koja je došla, a ticala se Kosova i Metohije, a da nije naišla na podršku SNS, odnosno poslaničke grupe „Napred Srbijo“? Za svaku smo glasali, bez obzira ko je predložio, zato što odnos naše politike i odnos Beograda prema Kosovu i Metohiji bi trebalo da bude baš ta tačka spajanja, kao što nam je tačka spajanja evropska perspektiva i evropska budućnost Srbije, ali po svima, ne po meni, ne po mojim kolegama iz SNS, već po svima. Više su uradile vlade od 2012. do 2014. godine na evropskom putu, nego što su uradile sve vlade od 2000. do 2012. godine. Ne želim da uzimam ono što su drugi radili, ali po brzini, po ogađenosti koju ste napravili najavama – bićemo tada član, bićemo tada, bićemo tada, ogadili ste, posvađali ste nas unapred sa Briselom, zato što sve što je bilo loše bilo je – naterao nas Brisel, naterala nas je EU. Zašto? Pogrešan pristup tome je bio, pogrešno razmišljanje. Ne kažem da vi niste čuvari vatre, ali tom dinamikom i na taj način kako ste osmislili ta vatra je pretila da se ugasi. Ova Vlada je na tu vatru dodala prvo ona sitna drva, pa krupnija drva, a sada je ta vatra onakva da ne može da se ugasi i da će dovesti do toga da do 2018. godine, sa otvorenim svim poglavljima i zatvorenim, sa usklađivanjem zakonodavstva, da uradimo sve što je do Srbije da postanemo punopravni član EU. Od 2018. godine to će biti politički u rukama nekih drugih ljudi koji će reći da li žele Srbiju u okviru evropske porodice naroda ili ne. Ja žestoko verujem da će taj odgovor biti pozitivan, kao što mi nadu za takav odgovor daje jedna rečenica koju je ovde u Domu Narodne skupštine izgovorio gospodin Štefan File u jednoj od poslednjih poseta Beogradu, kada je rekao – u postupku pridruživanja EU ne smemo da izgubimo građane Srbije, građani Srbije moraju da žive danas bolje nego što su juče, sutra bolje nego što su danas i svakim danom da imaju koristi od evropske perspektive i evropske budućnosti Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Gospođo Čomić, vi ste se javili, ali mislim da nemate u ovom trenutku pravo na repliku, jer ništa nije bilo uvredljivo prema Demokratskoj stranci. Zahvaljujem. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Nastavak po amandmanima na tačke 3. i 4. dnevnog reda je sutra u 09.00 časova.