Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, predlažem da u skladu sa svojim ingerencijama prekinete rad ove skupštine i da zakažete hitnu vanrednu sednicu Skupštine, kao reakciju na usvajanje ustavnog okvira za Kosovo i Metohiju, koji je doneo Hans Hekerup. Mi ćemo danas i sutra i verovatno još nekoliko dana razgovarati o zakonima koji su predloženi i koji nemaju apsolutno nikakvu šansu da budu usvojeni. Budimo realni, uz uvažavanje gospodina Branislava Ivkovića, koji je podneo Predlog zakona o malim i srednjim preduzećima, sasvim je jasno da taj zakon neće proći. Na kraju krajeva, budimo realni i konkretni i kažimo da je bilo vremena, makar 10 godina ranije, da se taj zakon usvoji i sprovede u delo. Mislim da sedeti u ovoj sali više nema smisla ukoliko razgovaramo o nečemu što očigledno neće biti prihvaćeno, s obzirom da DOS ima veliku većinu i taj zakon neće proći, kao ni sledeći zakoni koji su na dnevnom redu ove sednice. Zato predlažem da se ova sednica prekine i da se zakaže hitna sednica o Kosovu i Metohiji, kao naša reakcija, reakcija Skupštine na zaista sraman ustavni okvir koji je doneo gospodin Hans Hekerup, koji direktno vodi u nezavisnost Kosova i Metohije. Ukoliko se ovaj predlog neusvoji, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva će napustiti rad ove sednice. Zahvaljujem na pažnji.
Gospodine Peleviću, potpuno razumem razloge zbog kojih mislite da je potrebno hitno otvoriti raspravu o stanju na Kosovu. Vi znate da je dogovor svih poslaničkih grupa postignut, da se odmah po završetku ove sednice, a ja završetak sednice, kao i svi narodni poslanici, očekujem možda već prekosutra ili u sredu, najkasnije, i da odmah posle toga održimo sednicu raspravom o Kosovu. Naravno, možemo napraviti pauzu da se predsednici poslaničkih grupa dogovore u vezi sa vašim predlogom, da izvršimo konsultacije i da, ako možemo, donesemo jedan zajednički stav o ovom pitanju. Naravno, ja sam sednicu ne mogu da prekinem. Mi smo prošli put to učinili i prekinuli sednicu, kada je bilo nagovešteno da će gospodin Hekerup doneti taj akt. Sada je on donet i mislim, to je moj lični stav, da možemo da idemo po onom prethodnom dogovoru, da sednicu o stanju na Kosovu održimo po završetku ove. Ako ostajete pri predlogu, onda bih dao pauzu da se sastanu predsednici poslaničkih grupa i da donesemo zajednički stav o ovom pitanju. (Borislav Pelević, sa mesta: Ostajem.) Dajem pauzu od pola sata. Nastavljamo sa radom u 11,00 časova. Molim predsednike poslaničkih grupa ili njihove zamenike da se nađemo u prostorijama na I spratu. [[Posle pauze, u 13,30 časova]] Narodni poslanici, neću vas moliti da utvrdimo kvorum. Sigurno ga sada nećemo postići zbog ove preduge pauze koju smo imali. Želim samo da vas obavestim šta smo se dogovorili, najkraće, a o tome ćemo u nastavku sednice u 15,30 časova. Dakle, održani su sastanci i konsultacije na saveznom i republičkom nivou. Dogovoreno je uz nesaglasnost Stranke srpskog jedinstva, da se nastavi sa radom po dnevnom redu i da u ponedeljak bude zakazana sednica Narodne skupštine, na kojoj će se voditi rasprava o stanju na Kosovu. Do tog momenta imaćemo pripremljene izveštaje Republičke vlade, zauzete stavove Savezne i Republičke vlade, dobru podlogu na osnovu koje ćemo otvoriti i voditi raspravu i na osnovu koje ćemo doneti odgovarajući akt. Tako da eto, to ću vas obavestiti kada vas bude u većem broju u nastavku sednice u 15,30 časova.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva je danas predložila da se prekine rad ove sednice, da se zakaže hitna vanredna sednica o stanju na Kosovu i Metohiji. Bili smo motivisani sledećim motivima: Prvi je ustavni okvir koji je doneo gospodin Hans Hekerup i koji je protivan Rezoluciji 1244. Po Rezoluciji 1244, ustavni okvir se ne može zvati ustavni okvir, već samo pravni okvir za samoupravu na Kosovu i Metohiji. To je prvi princip koji je prekršio gospodin Hans Hekerup potpisivanjem tog dokumenta. Drugi princip jeste to, da se u tom dokumentu nigde, ni na jednom mestu ne pominje ni Srbija ni Jugoslavija. A, u izvornom dokumentu, u Rezoluciji 1244, Kosovo i Metohija se tretira kao deo Jugoslavije. Na žalost, ne Srbije, ali ipak Jugoslavije. To je drugi princip koji je prekršio gospodin Hans Hekerup. Treći princip koji je prekršio jeste uvođenje institucije predsednika Kosova, kako oni kažu, a mi valjda svi kažemo Kosovo i Metohija, jer je to naš ustavni termin. Termin Kosovo odgovara samo Albancima i njihovim zapadnim mentorima. Utvrđivanjem institucije predsednika Kosova i Metohije, znači davanje državnosti Kosovu i Metohiji, što takođe nije predviđeno Rezolucijom 1244. I četvrti princip, osnovni, koji je prekršio gospodin Hans Hekerup jeste to, da će Kosovski zaštitni korpus, odnosno preobučena oslobodilačka vojska Kosova, takozvana OVK, biti regularna vojna sila Kosova i Metohije. Recite mi samo svi iskreno, da li pod ovim uslovima ima i jednog Srbina, koji će se vratiti na Kosovo i Metohiju? Ja mislim da nema. Tristapedeset hiljada prognanih Srba, Crnogoraca, Goranaca, Muslimana i svih ostalih nealbanaca zajedno, ne mogu pod ovim uslovima da se vrate na Kosovo i Metohiju. Ne mogu da se vrate, ukoliko tamo postoji samo albanska zastava, samo albanski grb, albanska himna, albanska vojska, iako se ustanovi neka druga valuta osim dinara, a koja se zove dardan. Dakle,Kosovo i Metohija ovim ustavnim okvirom dobija sve elemente nezavisne države, hteli mi to da priznamo ili ne. Nadam se da niko od nas koji ovde sedi neće to priznati. Rešavanje sudbine 1.300 otetih i kidnapovanih Srba je takođe problem koji mi moramo da postavimo na dnevni red, iako smo ga usvojili u rezoluciji. Takođe, gospodin Hans Hekerup nigde ne pominje ovaj element, koji je za nas nadam se sve veoma značajan. Stranka srpskog jedinstva ne želi u ovoj skupštini da danas i ove nedelje uopšte razgovara o nekim zakonima, koji su važni u nekim drugim okolnostima. Kao što je zakon o malim i srednjim preduzećima, zakon o zaštiti maloletnika, i tako dalje i to iz dva razloga. Prvo, smatramo da je Socijalistička partija Srbije imala dovoljno vremena u proteklih 10 godina da ove zakone usvoji na Skupštini i da njihova vlada ove zakone realizuje. Mislim da je ovo malo kasno. To je prvi razlog. Drugi razlog je to što je sasvim sigurno da većina, koju ima DOS, neće prihvatiti ove zakone. Dakle, mi možemo da sedimo ovde 4-5 dana, ali je sasvim sigurno da ništa od ovoga nećemo usvojiti i da ćemo uzalud izgubiti vreme. Smatram da je svaki izgubljen dan za Kosovo i Metohiju dug kao čitava jedna godina. Mi smo danas ponovo, po ko zna koji put, na početku ove sednice minutom ćutanja odali počast našim preminulim herojima. Zaista je ružno govoriti o tome i igrati se sudbinama njihovim i njihovih porodica. Kada ćemo već jednom da počnemo Skupštinu normalno, a da ne odajemo počast našim poginulim herojima. Pozdravljam u ime Stranke srpskog jedinstva mirno i diplomatsko rešenje problema na jugu Srbije. Molim se Bogu da prilikom ulaska naših snaga u "zonu B" ne pogine više ni jedan naš vojnik, ni jedan naš policajac. Jedina smo stranka u opoziciji koja je podržala miran plan gospodina Čovića, koji želi ovaj problem da reši na miran i diplomatski način. Smatram da naša ukupna diplomatija i naša ukupna politika u rešavanju problema Kosova i Metohije mora biti mnogo energičnija, da mora biti mnogo dinamičnija, da moraju naši diplomati i državnici da u svakom susretu sa stranim državnicima, pitanje Kosova i Metohije i primene Rezolucije 1244, postave kao pitanje broj jedan. O tome se radi. Možda će ovo neko nazvati demagogijom, možda jeftinim političkim trikovima, možda političkim marketingom. Statut i program Stranke srpskog jedinstva nas obavezuje da pitanje Kosova i Metohije mi iz Stranke srpskog jedinstva, a siguran sam i svi vi, zaista svi vi, uopšte ne sumnjam u to, posmatramo kao jedno od naših najbitnijih pitanja. Zato ne vidim razloga da odlažemo do ponedeljka ovu veoma važnu sednicu o rešavanju pitanja Kosova i Metohije. Bojim se da će to biti kasno. Zato još jednom preporučujem da svi zajedno odlučimo da sutra, već sutra, održimo sednicu. Kao što sam saznao na sastanku predstavnika parlamentarnih političkih poslaničkih grupa, odlučeno je da ta sednica bude tek pošto Vlada bude pripremila adekvatna dokumenta, po kojima ćemo razgovarati u ponedeljak. Smatram da je to suviše kasno i da nema razloga da toliko čekamo. Mi ćemo napustiti ovu sednicu. To ne znači opstrukciju rada. Imamo samo 14 poslanika. Ukupno nas ima 250, pa prema tome, ovo smatrajte samo kao principijelno poštovanje programa i programskih opredeljenja Stranke srpskog jedinstva. Mi vam želimo prijatan rad i onda ćemo se verovatno videti već u ponedeljak, kada se bude razgovaralo o problemu Kosova i Metohije. Hvala vam na pažnji i hvala vam na razumevanju. (Poslanici Stranke srpskog jedinstva napuštaju sednicu).
Po Poslovniku, ovo se odvija po dogovoru poslaničkih grupa i naravno da nećete naći u Poslovniku, ako se odnosi na ovo. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Mislio sam da će najpre govoriti oni koji su se danas o tome dogovarali. Mi u ovim dogovorima nismo učestvovali, zato što otprilike znamo na šta mogu da izađu ti dogovori sa vama o sudbini Kosova i Metohije. Ponudili smo vam još prošle nedelje da raspravljamo o tome, zato što je pitanje veoma urgentno, goruće. Zato što ni na onoj sednici, na kojoj smo raspravljali o rezoluciji, nismo bili ubeđeni da je Vlada Srbije i Savezna vlada, da je predsednik Savezne Republike Jugoslavije spreman da rešava pitanje Kosova i Metohije. I da samo malo osvežim vaše pamćenje, na toj sednici, a nema više od 10 dana kako smo imali tu sednicu, ja sam vas pitao - a šta ako ti pravni okviri ipak budu doneti, šta ako naša rezolucija ne urodi plodom, šta ako nas više niko u svetu ne sluša. I niko u svetu ne uslišava više naše državotvorne težnje. A pogotovo ono što nama piše u Ustavu. Šta ako je vaša pogubna politika klečanja pred međunarodnom zajednicom dovela do toga da mi više ne možemo ništa da tražimo? Šta ako je vaša unutrašnja politika dovela do toga da građani pate i da posmatraju šta se to dešava na Kosovu i Metohiji, zato što više ne mogu da kupe hleb i mleko. Niste spremni? Predsednik Vlade nije bio spreman da otvaramo raspravu na tu temu, a mi ćemo biti spremni za sednicu kada god da je zakažete. Voleli bismo da je to bilo još prošle nedelje kada smo tražili tu sednicu, a ja sam ubeđen u to da mi gubimo dragoceno vreme i da niko od vas ne zna šta se dešava na Kosovu i Metohiji, šta se dešava na jugu Srbije. Dobijate izveštaje od Nebojše Čovića koji je nepouzdan čovek za to, koji je potpuno izgubio kurs. Njegove informacije, to su informacije KFOR-a. Upozoravam vas samo na jedno da iako ste zatekli osiromašenu zemlju, zemlju u kojoj mnogo toga nije funkcionisalo, situacija na Kosovu i Metohiji i na jugu Srbije sada je mnogo gora nego u vreme kada ste preuzeli vlast. Vi sa time morate da se suočite. Vi sa time morate, na bilo kojoj sednici i bilo kada da bude održana, da se suočite i za one koji to govore, kojima sada psujete u klupama sve i svašta, stoji dovoljno argumenata. Mnogo argumenata stoji u činjenici da je situacija mnogo gora. Mi nećemo da se inatimo ovde. Mi nismo kvorum stranka, za nas je sve ozbiljno što Skupština ovde radi. Budite spremni, zahtevajte od svoje vlade da vam za ponedeljak dostavi jasan i konkretan materijal. Šta će uraditi Vlada Republike Srbije po pitanju očiglednog, trajnog gubitka Kosova i Metohije. Na to pitanje već u ponedeljak nam dugujete odgovor. To više nije odgovor opoziciji, to je odgovor građanima Srbije, a pre svega, odgovor srpskom narodu u celini. Mi nećemo danas da o tome otvaramo raspravu. Smatram da ste nam dali kurtoazno reč da se izjasnimo o ovome, a vi otprilike znate šta u ponedeljak, ukoliko bude te sednice u ponedeljak, možete da očekujete od poslanika Srpske radikalne stranke. Ponosni smo na to što, dok smo bili u Vladi Republike Srbije, Srbija ove probleme nije imala, ponosni smo na to što Šiptari onda nisu smeli da ubijaju naše ljude, policiju i vojsku, napadali su nas, ali su bili i oni ubijani. Hvala.
Gospodin Ivković, izvolite. Gospodine Zaharije, ajmo malo tiše.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije 30. januara, 12. februara i 3. aprila podnosila je pisane inicijative da se na dnevni red... gospodine predsedavajući, da li biste objasnili pojedincima ovde da su u Skupštini Srbije... Socijalistička Partija Srbije podnosila je inicijative predsedniku Skupštine Republike Srbije da se raspravlja ne samo o stanju na Kosovu i Metohiji, nego i o stanju na jugu Srbije. Želja poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije je bila da ova skupština, pretpostavlja se sa 250 mislećih ljudi, zajednički sa svojim izvršnim telom, a to je Vlada Republike Srbije, proceni to stanje, definiše kriterijume ponašanja, pravila ponašanja i limite, granice do kojih pojedini pregovarači koji stupe u ime građana Srbije, Vlade Republike Srbije i ove skupštine, samim tim, smeju i mogu da idu. Prema tome, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije potpuno razume inicijativu Stranke srpskog jedinstva koja je danas ovde iskazana i u tom smislu smo učestvovali u razgovorima svih predsednika poslaničkih grupa sa predsednikom i potpredsednicima Skupštine Republike Srbije. U tim razgovorima jasno je dominirao stav da je neophodno za takvo razmatranje da postoji dokument na bazi koga se odlučuje, kao što smo imali dokument, predlog Vlade Republike Srbije koji smo mi ovde, poslanici Skupštine, značajno izmenili i doneli rezoluciju ove skupštine koja nama treba da služi na ponos, jer smo je doneli jednoglasno. Jednoglasno smo definisali svoje odnose prema rezultatu borbe ovog naroda protiv NATO agresora, a to je primena Rezolucije 1244. Jasno i glasno smo rekli da je i moralna i formalna obaveza međunarodne zajednice koja je proizvela problem da bi došla taj problem da rešava, da konačno tom rezolucijom 1244, njenom primenom obezvredi sve ono što je zapisano. U toj rezoluciji, u članu 9. je jasno i glasno napisano da je međunarodna zajednica ta koja, preko organa bezbednosti Ujedinjenih nacija i KFOR-a i preko UNMIK-a, mora da obezbedi javni red i sigurnost svim građanima na Kosovu i Metohiji, a samim tim i povratak prognanim i izbeglim licima. Rekli smo, kada se to obezbedi iz Rezolucije 1244 na osnovu člana 9. onda može da teče primena člana 10. te rezolucije gde se govori o lokalnoj autonomiji, gde se govori o izborima. To smo mi ovde doneli. Mi sami doneli smo ovde u ovoj skupštini i to je minimum nacionalnih interesa koje smo mi definisali. Zato smo rekli, na sastanku sa predsednikom i potpredsednicima Skupštine, da je neophodno da Vlada Republike Srbije predloži određena dokumenta na bazi kojih možemo razgovarati o stanju na Kosovu i Metohiji, a naša je želja i o stanju na jugu Srbije. I na jugu Srbije vuku se potezi koji ako hoćete nisu prošli verifikaciju najvišeg organa Republike Srbije, a to je Skupština Republike Srbije. To je odbio stav većine, stav većine je ispoštovan, kontakte je imao predsednik Skupštine Republike Srbije sa odgovarajućim ljudima. Rečeno nam je da Vlada Republike Srbije ne može pre srede ili četvrtka da pripremi odgovarajuću dokumentaciju, ako se uzme vreme za pripremu, znači ponedeljak je najraniji datum kada možemo razgovarati o stanju na Kosovu i Metohiji, na žalost bez razgovora o stanju na jugu Srbije, ali mi ćemo o tome razgovarati sigurno paralelno. Jasno je da je neko izmislio problem juga Srbije. Izmislila ga je odlazeća američka administracija, ostavila je zamku da bi mogla po principu spojenih sudova da nam oteža stanje na Kosovu i Metohiji, i možda olakša na jugu Srbije, i da se tako igra sa nama, sa svojim ciljevima. Kažemo da je to najveći nacionalni interes. Jeste, Kosovo i Metohija jeste nacionalni interes, to je pitanje državnosti srpskog naroda, ali i pitanje ekonomije. Ne može se Kosovo i Metohija odvojiti od ekonomije, od standarda građana. Nama je Kosovo i Metohija i servirano kao problem. To su teroristi, a ne draga gospodo ekstremisti. Teroristi su izmišljeni, izmislili su ih oni, sa blesavim glavama, koji su hteli da dođu ovde da rešavaju probleme koje su smislili. Teroristi su tu da bi smanjili nacionalnu ekonomiju, da bi smanjili proizvodnju, da bi smanjili standard, da bi se lakše ovim prostorima upravljalo. Prema tome, kada kažemo nacionalni interes, nisu u tome samo spomenici srpskog naroda, nisu to samomanastiri. Kosovo i Metohija je problem, koji je izgovor za nedolazak kapitala na ove prostore. Kosovo i Metohija je problem za sramni predlog zakona o Hagu koji treba da razmatra Savezna vlada, gde svaki policajac može da hapsi časne srpske građane koji su branili svoju državu na Kosovu i Metohiji. Kosovo i Metohija je izgovor za mnoge poteze prema ovom narodu. Naša obaveza je da radimo svoj posao u Skupštini Srbije. Jasno je ako mi nastavljamo danas da radimo, nije to zato što treba da razmatramo zakone koji su na dnevnom redu (mi smo bili spremni da se prekine sednica), već nastavljamo da radimo zato što Vlada Srbije i Savezna vlada, očigledno moraju da imaju određeni prostor za međupoteze koji se moraju vući i koji ne treba svuda da se govore, i mi to razumemo, u ovoj nemoći, našoj, da se bar negde pokuša nešto da se nađe, da se popravi. Prema tome, mi smo se dogovorili da se nastavi rad, jednostavno zbog toga što ne možemo odmah da raspravljamo o Kosovu i Metohiji, jer nije Vlada spremna da nam da dokument odmah. Bila je ideja ili da prekinemo zasedanje i da tek zasedamo u ponedeljak, ili da nastavimo rad. Dogovor većine je da se rad nastavi i da se razmatraju zakoni koji su i te kako bitni. Bitni su i kvalitet tih zakona treba razmatrati, a ne davati paušalne ocene za 10 godina unazad. To je narodu već dosadilo da sluša. Razmatrajte zakon i recite šta valja, recite otvoreno šta ne valja i u jednom i u drugom zakonu. Konačno da znate, građani Srbije će ga čitati. Čitaće ga u svim novinama, da znaju šta ste prihvatili ili da znaju šta ste odbili. A, što se tiče Kosova i Metohije, u ponedeljak ćemo o tome raspravljati, kao o nacionalnom interesu pre svega, nacionalnom interesu za opstanak ovog naroda, njegove državnosti, uspešan rad privrede i za povećanje standarda, jer Kosovo i Metohija jeste muka onih 500.000 građana. Jedan veći deo njih je prognan - izbegao sa Kosova, jedan manji deo je u velikoj muci zbog nerada međunarodne zajednice, zbog njenog neispunjavanja obaveza sa stanovišta sigurnosti i bezbednosti, obaveza za prava na rad, maltretiranja građana srpske nacionalnosti od strane KFOR-a i UNMIK-a, ali Kosovo i Metohija jeste značajno za rešavanje zbog nas, zbog ulaganja u ovu zemlju i razvoja ove zemlje.
Reč ima gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam i poslednjom prilikom u kojoj smo govorili o Kosovu i Metohiji, rekao da će teško ko od nas moći da kaže nešto novo o problemu koji postoji na Kosovu i Metohiji, i da je jedina prilika i prostor u kojem možemo nešto novo uraditi, prostor u kojem ćemo se ponašati drugačije, nego što smo se ponašali prethodnih 10 godina. Građani su stalno suočavani sa problemom Kosova i Metohije, ali po pravilu je problem Kosova i Metohije bio u funkciji onih stranaka koje su činile režim Slobodana Miloševića. Kada se navodno nije znalo šta će se raditi sa Kosovom i Metohijom, građanima je postavljeno referendumsko pitanje, da oni pronađu odgovor, ali se nije znalo šta će seraditi sa posledicama takvog odnosa prema Kosovu i Metohiji. U građanima Srbije su pronalaženi izdajnici. Danas kada moramo svesno razgovarati o odgovornosti koja prati nas na vlasti, ali i nas kao poslanike ovog parlamenta, mi nismo u prilici da vodimo jednu korektnu raspravu,jer smo u prilici da razgovaramo o nečemu što jeste politička fraza. Niko od nas ne beži od problema Kosova i Metohije. Baš naprotiv, mi smo jasno rekli da ćemo razgovarati o tom problemu i pokušati da pronađemo adekvatno rešenje za izlaz iz katastrofe u koju smo stigli. Jasno je rečeno da će biti održana sednica Parlamenta u ponedeljak i da će se na toj sednici poslanici upoznati sa dokumentima i sa inicijativama, koje će zajednički predložiti i sačiniti Republička i Savezna vlada. Skupština mora biti mesto na kojem će se donositi odgovorne i efikasne odluke, povući pametni potezi, pametni, a nikako ishitreni. Od dolaska međunarodnih snaga na Kosovo i Metohiju nijedanput nije organizovana sednica Parlamenta, koja bi bila prilika da se poslanici izjasne o problemima koji postoje na Kosovu i Metohiji, nijedanput do dolaska DOS-a u ovaj parlament i do spremnosti poslanika DOS-a da raspravljaju o tim temama. Mi ne bežimo od problema Kosova i Metohije, niti upiremo prstom u one koje smatramo krivcima za taj problem, jer od toga nema koristi. Svađe neće biti izlaz iz situacije u kojoj se nalazimo, neće biti ni lažno pomirenje izlaz iz situacije u kojoj se nalazimo. Jedini izlaz iz situacije u kojoj se nalazimo jesta pametna politika, politika bez viška emocije i strasti, politika koja nam u ovom trenutku kaže - ne svađajte se sa svetom, jer ćete u toj svađi otići samo korak dalje, nikako nećete biti korak bliže do rešenja. Ne birajte teške reči, ne posežite za frazama, ne uzimajte u usta mrtve, jer takvom pričom teško možete izbeći analogiju kojom su oni koji danas najviše govore o Kosovu i Metohiji najveći krivci na strani srpskog naroda za ono što se desilo na prostoru Kosova i Metohije, jer su deset godina Kosovo i Metohiju koristili kao isključivu bazu za krađu izbora, kao mesto na kojem će se organizovano pljačkati naše društvo, kao mesto na kojem će se sejati mržnja koja je usmerena pre svega ka rastakanju našeg nacionalnog bića. Mi nećemo biti ona politička grupacija, niti politička snaga koja će slediti takvu politiku. Srešćemo se u ponedeljak na ovom mestu, razgovaraćemo o tome, a do tada će Skupština raditi svoj posao. Ako nismo spremni da raspravljamo o zakonima koji su pred nama, onda nismo spremni ni da obavljamo funkciju poslanika. Možemo biti agitatori po ulicama, ali nikako ne možemo kao odgovorni predstavnici naroda razgovarati o jednom tako bolnom pitanju, isključivo vođeni ličnim strastima i emocijama i netrpeljivošću jednih prema drugima. Oni koji nisu bili spremni danas da učestvuju u jednom dijalogu predstavnika, ne vlasti i opozicije, nego predstavnika građana Srbije, nisu bili spremni da tragaju za kompromisnim rešenjem. Videćemo da li će sednica koja će biti organizovana u ponedeljak biti prilika da mi odgovorno stanemo naspram jednog problema i pokušamo da utvrdimo politiku, koja neće biti politika sukoba sa svetom, politika u kojoj po pravilu stradaju nevini, već će biti politika u kojoj će pre svega odgovornost za sebe preuzeti oni koji je kreiraju, političari. Mi od takve odgovornosti ne bežimo, baš naprotiv, preuzimamo je na sebe, ali još jedanput ponavljam, Kosovo i Metohija za Demokratsku opoziciju Srbije, za parlamentarnu većinu u ovoj skupštini, neće biti prilika u kojoj će se baratati frazama i demagogijom. Biće prilika u kojoj ćemo razgovarati odgovorno i slediti ono što kažemo za ovom govornicom. Pozivam vas da nastavimo svoj rad onako kako smo radili do sada, da bez obzira na okolnosti u kojima danas radimo pokušamo da završimo svoj posao, a da se potom pripremimo odgovorno za sednicu Parlamenta na kojoj ćemo razgovarati o rešavanju problema na Kosovu iMetohiji, da sačekamo rezultate ulaska naših snaga u zonu B kopnene zone bezbednosti i da potom u jednim novim okolnostima vidimo da li postoji prilika da se jako teška situacija Kosova i Metohije preokrene, ne u korist srpskog naroda, već u korist civilizovanog građanskog života u kojem se ne prave nacionalne barijere i granice, jer, konačno, nesreća koja proizilazi iz takve politike nije nesreća koja ih priznaje.
Posle ovoga možemo nastaviti sa razmatranjem Predloga zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, u načelu. Izvolite po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članom 95. ad hoc stava 1. člana 98, ali ću reći samo nekoliko reči, pošto su kasniji govornici iskoristili priliku da za to što predstavnici srpskih radikala nisu učestvovali u nekim vanposlovničkim dogovorima, moram samo da kažem da mi se čini kao narodnom poslaniku da su se čudne stvari dešavale u ovoj narodnoj skupštini Republike Srbije. Čudne, pre svega zato što smo mi kao poslanička grupa i kao narodni poslanici, i to ne jedan, dvojica ili dvoje, troje, već čini mi se bar 20 nas, gotovo čitave prethodne nedelje saznavajući detalj po detalj šta se to dešava, odnosno šta će pisati u tim ustavno-pravnim okvirima za Kosovo i Metohiju, tražili posebnu sednicu za Kosovo i Metohiju. Niko gotovo da nije ni reagovao na to. Ni jedna jedina reč, niko nije prekidao sednicu zbog toga, pa sazivao i pravio posebne sastanke, da bi se onda to nešto ponovo pravilo. Čini mi se da i to pokazuje kakav je odnos poslanika, pre svega većine, ali i nekih drugih u ovoj Narodnoj skupštini prema poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke i prema njihovim predlozima. Zašto smo o tome govorili? Ima tu nekoliko stvari i vrlo ću kratko u okviru ovih tri minuta, koliko imam, dakle zbog nečegašto je, čini mi se, mali broj ljudi u Srbiji pročitao i voleo bih kada bismo mi mogli da pronađemo konkretno rešenje, a ne da se bavimo pričom šta je bilo u prethodnih 10 godina. Doduše, mi radikali nikada nismo dole krali izbore, već smo gubili izbore zbog krađe na Kosovu i Metohiji, kao što ih nikada i nigde nismo krali, ali moram da kažem za nešto što će čini mi se sablazniti one u ovoj skupštini koji to nisu čuli ili pročitali, a gotovo da nigde ili na vrlo malo mesta su imali mogućnost da ovo pročitaju. Siguran sam da će se to dogoditi sa celokupnom javnošću. Naime, pročitaću vam samo deo tih izvoda i zbog čega je to bilo važno, zbog čega mislimo da je važno da se sa time krene i ranije i zbog čega je bilo važno i prethodne nedelje, kada su na tome insistirali radikali. Kaže se da je Kosovo teritorija sa većinskim albanskim narodom, a u drugoj tački se kaže da suverenit Kosova proističe iz naroda i njemu pripada. Slobodna volja naroda, a to je albanski narod, osnova jedržavne vlasti. Kaže se da stanovnici Kosova imaju pravo na državljanstvo, kaže se da Kosovo ima predsednika koji ga predstavlja i u unutrašnjosti Kosova i u svetu, kaže se da Kosovo ima sve svoje državne atribute - grb, himnu, zastavu.... (Predsednik: Vreme.) Evo završavam, predsedniče. [[Žagor.]] Završavam, strpite se, ili izađite za govornicu. Evo, upravo završavam. Kaže se da Kosovo ima centralnu banku i guvernera, a valuta je dardan. A, ono što je najzanimljivije, a time ću završiti, zbog čega ne bi trebalo toliko da pričate, već da pročitate, ako već niste pročitali, Skupština Kosova je sa dvotrećinskom većinom...
Gospodine Vučiću, bio sam previše tolerantan puštajući vas da pričate o Poslovniku i da maksimalno drsko pokažete šta znači zloupotreba poslaničkog prava, da se javljate po Poslovniku.
Moram samo da kažem da je vaša konstatacija maksimalno drska, maksimalno nekorektna, ako hoćete i maksimalno nesrpska i maksimalno neljudska. [[Žagor.]] Jer, to što vi ne možete da trpite da vam neko u pola minuta više pročita....
Nije zbog dužine nego zbog teme.
.... ono što vi niste želeli. Zbog teme? Smetalo vam je tri minuta? Pa, tri minuta da sam stajao, mogli ste da izdržite, a takav komentar da ne date. Ali, to je suština vašeg političkog delovanja, to je ono o čemu sam vam govorio malopre. Da ste prihvatili predlog radikala prethodne nedelje ne biste imali ove probleme. Ali, reći ću vam, vi vašim uvredama ne možete nikoga da uvredite, ne zato što nema obraza, već zato što ste te uvrede prema svakom upućivali, u svakom trenutku i na svaki način. Samo hoću da vam kažem da dve trećine šiptarskih poslanika može doneti odluku o promeni granica, o promeni Ustava i doneti odluku o samostalnosti. To je ono što vi krijete od naroda. A, možete mi reći koliko god hoćete puta da sam drzak i da ovo nije istina. Na žalost, istina je. Hvala.
Govorili ste o povredi Poslovnika pet minuta, a od povrede Poslovnika ni traga. Govorili ste pet minuta, vodeći polemiku sami sa sobom, o stanju na Kosovu. Zaista, mislim da sam vas opravdano opomenuo i najljubaznije vas molim, sve poslanike, da ne zloupotrebljavate poslanička prava. Mora se dati reč poslaniku da govori po Poslovniku ali molim vas da to pravo ne zloupotrebljavate. Bilo ko od vas. Rekao sam da se svima obraćam. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović [[Aleksandar Vučić traži repliku.]] Rekao sam - svim poslanicima. Šta je tu netačno? Šta je tu za repliku? Šta je tu uvredljivo? Šta je pogrešno protumačeno? Sat govori da li je pet minuta ili nije pet minuta (Predsednik se sve vreme obraća poslaniku Vučiću.)
Dame i gospodo, vremenski period koji je za nama, naročito od uvođenja sankcija našoj zemlji, a i nekoliko godina pre toga, pokazao je da veliki industrijski sistemi posustaju. Ostvariće veliki broj zaposlenih ali i velike režijske troškove, prevaziđenim načinom rukovođenja i upravljanja, odsustvom radne discipline i poslovne kulture, odsustvom poslovne fleksibilnosti, odnosno veliki sistemi su postali balast celog društva. Nužna privatizacija, u koju se pomalo stidljivo krenulo pre nekoliko godina, a koja bi trebalo da dobije na zamahu u ovoj i narednoj godini, doneće neizbežno problem viška nezaposlenih.Zbog promene vlasnika veliki broj zaposlenih će ostati bez posla. Za njihovo socijalno zbrinjavanje Vlada je predvidela određena sredstva iz sredstava dobijenih po osnovu privatizacije, ali je svima jasno da će ta sredstva biti nedovoljna za rešavanje socijalnih problema viška zaposlenih. Uporedo sa slabljenjem velikih industrijskih sistema dolazi do razvoja privatnog preduzetništva, kako malih zanatskih radnji, tako i trgovinskih i ugostiteljskih radnji, a samim tim i malih i srednjih proizvodnih preduzeća, izgrađenih uglavnom sopstvenim sredstvima. Ta mala i srednja preduzeća su postala vrlo brzo oslonac i najzdraviji deo naše privrede. To potvrđuju i podaci da u malim i srednjim preduzećima danas angažujemo preko 500.000 zaposlenih radnika, ili oko 20% od ukupnog broja zaposlenih.Takođe, podaci govore da ovih 500.000 zaposlenih radnika u malim i srednjim preduzećima nisu fiktivno zaposleni, već stvarno zaposleni, koji ostvaruju blizu 20% društvenog proizvoda ove zemlje. Privredne sankcije, rat u okruženju, agresija NATO pakta, kao i ukupna politička i privredna situacija, kroz koju smo, nadam se, definitivno prošli, iscrpeli su i privatne preduzetnike, koji su sada u sitauciji da i pored najbolje volje ne mogu više da investiraju u sopstveni razvoj. Ovo upravo govori o opravdanosti jedne ovakve ideje, ideje da se od strane Vlade Republike Srbije više pažnje posveti upravo ovom segmentu - razvoju malih i srednjih preduzeća. Možda ovaj zakon nije najbolji. Verovatno su moguća i bolja rešenja. Ali, ovaj predlog je prvi u našoj praksi, prvi u ovoj vlasti, a samim tim treba da dobije podršku ove skupštine. To, naravno, pretpostavlja njegovo kasnije usavršavanje, njegovu doradu, određene izmene u skladu sa praktičnim iskustvima koja će pokazati njegove prednosti i nedostatke. Neki od prethodnika su rekli da ovoj zemlji nije potrebno da usvoji i da ima ovakav zakon, te da ovakvi zakoni ne postoje ni u Italiji, ni u Švajcarskoj, ni u drugim zemljama razvijene Evrope. Možda je ova konstatacija tačna. Ali, treba imati u vidu i razlike koje postoje između nas i razvijenog sveta. U razvijenom svetu ovaj tip preduzeća je našao svoje mesto, zauzeo svoje mesto, i tamo je po nekim procenama između 65% i 80% zaposlenih upravo u malim i srednjim preduzećima. Prema tome, tamo su oni ove pionirske korake već prešli. Tamo su ta preduzeća izborila svoj status, i naš položaj je bitno različit od položaja u tim zemljama. Takođe, smatram da ovaj zakon nikako nije ograničavajući faktor za naše preduzetnike, već naprotiv, njegov cilj treba da bude da stvori obavezu Vladi Republike Srbije da u budućnosti posveti mnogo više pažnje upravo ovim malim i srednjim preduzećima. Po mom ubeđenju ovaj zakon treba da pokrije prelazni period. Period do potpune rekonstrukcije bankarskog sistema, dok banke ne budu kreditno sposobne da kreditiraju privredu po povoljnim uslovima, odnosno sa minimalnim kamatama. Pri tome, u ovom prelaznom periodu država treba da preuzme ulogu kreditora, da obezbedi sredstva za kratkoročne i srednjoročne kredite pod povoljnim uslovima, kako bi preduzetnici, mala i srednja preduzeća, mogli da nastave svoj razvoj. Ovakvim pristupom države ovom problemu postigao bi se osnovni cilj, a to je amortizacija socijalnih tenzija koje su neizbežne u procesu privatizacije. Naime, po nekim procenama, procesom privatizacije će oko 800.000 zaposlenih ostati bez posla, a ako se uzme u obzir da veliki broj mladih upravo završava škole i fakultete i odlazi na tržište rada, taj broj nezaposlenih u bliskoj budućnosti preći će broj zaposlenih u ovoj zemlji. Ako 350.000 preduzetnika, što radnji, što preduzeća, zaposli u narednom periodu, uz primenu ovakvog zakona i uz pomoć države, u proseku po dva radnika, mi ćemo uposliti u vrlo kratkom periodu oko 700.000 novih radnika, a time ćemo bitno smanjiti socijalne tenzije i amortizovati negativne efekte privatizacije. Prema tome, lično prihvatam prvenstveno ideju da se jedan ovakav zakon usvoji u ovoj skupštini, i da ovakav zakon zaživi u Republici Srbiji, sa ciljem, prvenstveno, da se pokrije prelazni period u smislu da država preuzme ulogu kreditora, da država preuzme ulogu rukovođenja jednim bitnim delom privrede, segmentom srednjih i malih preduzeća, kako bi ovaj segment privrede mogao da amortizuje negativne posledice privatizacije. Ovde prvenstveno mislim na privatna preduzeća, jer smatram da je postignut konsenzus u ovoj državi da u privatizaciju treba ići što pre, da je društvena svojina prevaziđena i da kao takva treba da nestane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, nisam imao nameru da se po ovoj tački dnevnog reda javljam za diskusiju u prethodnom periodu, jer sam smatrao da u ovom zakonu ne treba, u ovoj proceduri, mnogo trošiti vremena, iz jednog osnovnog razloga - obećao sam mom kolegi Panajotoviću da ću upotrebiti jedan neobičan izraz - zbog čega smatram da ne treba trošiti vreme, jer smatram da je ovaj zakon nevremen. Nevremenost ovog zakona ogleda se u činjenici da ovaj zakon kuca na otvorena vrata, a kuca na otvorena vrata zbog toga što se osnovni koncept privrednog i ekonomskog razvoja DOS-a, na kojem je dobila izbore, i osnovni koncept, čak i prioriteti Vlade Srbije upravo zasnivaju na razvoju i podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Kao prilog tome, govorimo o činjenici da je upravo pri Ministarstvu za privredu i privatizaciju formiran Savet za razvoj malih i srednjih preduzeća, da je pri Privrednoj komori Srbije formiran Savet za razvoj malih i srednjih preduzeća, da je Vlada Republike Srbije opredelila i već uložila određena sredstva za podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća, da će Vlada Republike Srbije do kraja godine verovatno obezbediti i uložiti nekoliko stotina miliona maraka za podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća. I onda sam se odlučio da izađem da o ovome govorim zbog toga što su mi, kao poslaniku, građani Kostolca postavili pitanje - možete li vi nama, gospodine Kovačeviću, objasniti otkuda najedanput tako naprasna ljubav Socijalističke partije Srbije, dakle, predlagača ovog zakona, prema radnicima, odakle toliko naprasna ljubav prema mladima i briga o mladima, vezano za sledeći zakon koji dolazi? Jasno je da sam ja moje mišljenje - otkuda to, izneo. Ono što ću reći sada - tipičan je primer demagoškog pristupa i političkog marketinga, koji se sprovodi kroz skupštinsku govornicu. A osnovni razlog i prigovor, koji se podnosiocu ovog zakona može reći, leži u činjenici da ste vi, gospodine Bane Ivkoviću, ako se ne varam, šest godina bili ministar u dva ministarstva u Vladi Srbije. Deset godina, jedanaest godina, Socijalistička partija Srbije je na vlasti. Kako se ne setiste da za jedanaest godina vlasti Socijalističke partije Srbije, za šest godina vašeg ministrovanja ne podnesete ovaj zakon, ne usvojite ga, ne obezbedite sredstva, ne radite na njegovoj realizaciji, nego ste se setili da ga sada predložite, kad vam je jasno da upravo nova Vlada Republike Srbije radi na ovim stvarima. Vi ste u vašim obrazloženjima zašto treba ovaj zakon doneti naveli da ste od 1990. godine radili to i to, da ste za vreme bombardovanja i posle bombardovanja preduzimali mere koje idu u prilog realizaciji ovakvog zakona. Prosto neverovatno, nismo imali prilike da vidimo, pa pominjete projekat od 2.900 preduzeća, malih i srednjih, kojima ste hteli da date podršku, i, za divno čudo, ja sam podneo dva takva projekta za taj vaš program - nijedan od ta dva projekta se nije našao u vašem programu. Očigledna je stvar da ste pravili projekte razvoja preduzeća, onih kojima su osnivači ili vlasnici članovi Socijalističke partije Srbije, i na kraju kažete da finansijska sredstva za realizaciju ovog zakona treba obezbediti u visini od 300 miliona dinara. Zaista smešno, da bivši ministar u dva mandata za ovako izuzetno suštastven problem ekonomskog i privrednog razvoja Srbije predviđa sredstva od 300 miliona dinara. E, iz tih razloga mi nismo ni izlazili sa ovakvim predlogom zakona, jer DOS svoje zakonske projekte prvo dobro pripremi, obezbedi materijalnu osnovu za njihovu realizaciju i onda izlazi sa takvim projektima za koje je sigurna da će moći da ih realizuje. Za realizaciju jednog ovakvog projekta, ne 300 miliona dinara, 300 miliona dolara ne bi bilo dovoljno. I onda kada ta sredstva budu obezbeđena, tada će se možda praviti novi koncept, a do tada, demokratska Vlada Srbije već radi na realizciji onoga zbog čega vi kucate na otvorena vrata. Hvala.
Reč ima gospodin Ivković (replika).
Što se tiče uvaženih kolega, što se tiče moga rada, bio sam sedam godina u Vladi Republike Srbije, četiri godine sam bio ministar građevina i tri godine ministar za nauku i tehnologiju. Kao ministar građevina, uradio sam devet zakonskih projekata, od Zakona o komunalnim delatnostima, Zakon o građevinskom zemljištu, ne mogu da nabrojim, nećete popamtiti šta sam sve uradio. Međutim, mnogo važnije od svega je da je Vlada Republike Srbije 1994. godine uvela Ministarstvo za privatno preduzetništvo. Znate mog kolegu Đukića, koji je bio ministar. Zahvaljujući njemu i njegovom radu, mi smo i prethodnim aktivnostima u suštini ispunili jednu veliku obavezu koju je Socijalistička partija Srbije preuzela na sebe - da uvođenjem embarga i sankcija ovom narodu, koji je trebao biti maltretiran,neće niko ostati bez posla. Zahvaljujući tome, gospodine Kovačeviću, kod nas trenutno radi 180.000 privatnih preduzeća i 191 radnja. Nevolja je u tome što se uočilo da haotično svako otvara ono što mu padne na pamet, zato mi i jesmo ovo uradili, mi radimo operativno i konkretno. Ne radimo načelno, da kažemo da ćemo da uradimo, nego mi uradimo posao. Vlada Republike Srbije treba da uzme na sebe stratešku obavezu da daje projekciju proizvodnih programa koji odgovaraju ovoj državi, a ne da svako otvara hiljade picerija, hiljade radnji, a nemate proizvodnih pogona, onih koji su nam potrebni da vršimo supstituciju uvoza i repromaterijala i opreme. Ali, zahvaljujući tome, 520.000 radnika radi u malim i srednjim preduzećima, zaključno sa 2000. godinom. Ukupno 19%zaposlenih je u malim i srednjim preduzećima u privatnom vlasništvu. Od ukupnih sredstava 36% nalazi se u malim i srednjim preduzećima, koja su formirana u vreme vlasti Socijalističke partije Srbije. A, 27% kapitala, kojim raspolaže privreda, obrće se upravo u tim privatnim preduzećima i 17% je udeo u stvaranju društvenog proizvoda i tu je problem kontrole i problem sive ekonomije. Prema tome, ova dva zakona koje razmatramo i naredni zakoni samo su rezultat aktivnosti u poratnoj, drugoj polovini 1999. godine i 2000. godine, rezultat jednog velikog iskustva na povezivanju domaćeg znanja, domaće pameti i potrebe da se 80.000 radnika iz razorenih fabrika zaposli. Mi smo im to, u dobroj meri, uspeli da obezbedimo i samo ta pozitivna iskustva, u saradnji sa Privrednom komorom Srbije, Privrednom komorom Beograda, 47 instituta i 25 fakulteta učinili su da mi imamo 3.000 poslovnih programa. I učinili su da jedan građevinac kaže - hajde da vidimo o čemu se radi i da krene da radi sa pametnim ljudima iz Instituta za uporedno pravo, da prođe 18 gradova Srbije, da dobije konsultacije i da da zakon koji ćete vi možda da odbijete, ali ako ga budete odbijali, znajte da će ga u četvrtak svi građani Srbije čitati i pitati se - zašto ste ga odbili?
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, a posle njega narodni poslanik Živanko Radovančev.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, i prethodna diskusija, kao i mnoge do sada, pa i deo mišljenja Vlade Republike Srbije o predloženom zakonu, stvarale su dilemu kod jedne grupe narodnih poslanika - da li ovaj zakon uopšte treba Srbiji, da li ga treba donositi ili ne? Želeo bih da iskoristim nešto što je vama poznato, a verovatno i našoj javnosti, to su odredbe Ustava Republike Srbije, člana 72. tačka 9. kojim je propisano da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje osnovne ciljeve i pravce privrednog, naučnog i svakog drugog razvoja, kao i da vodi politiku i utvrđuje mere za usmeravanje i podsticanje razvoja. Znači, govoriti o ovom pitanju nije samo želja Socijalističke partije Srbije, nego, smatramo, i ustavna obaveza, a isto tako i potreba trenutka u kojem se naša država nalazi posle dugogodišnjih sankcija, kada postajemo deo međunarodnog tržišta. Mala je polemika sa mišljenjem Vlade. Vlada nam kaže da se podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća obezbeđuje već postojećim zakonskim propisima - porezi, privatizacija, bankarski sistem, kreditna politika, kao i merama ekonomske politike. Ovo bi bilo dobro da je tako. Možda će biti nekada tako, ali sada nije tako. Naime, ovo što je navedeno ovde, jednostavno ne stoji. Upravo smo paketom poreskih zakona, koje je ova skupština par dana usvajala u prethodnim sedmicama, izbrisali one povlastice koje su bile ugrađene u sistem, a koje su postojale za mala i srednja preduzeća. Isto tako, svedoci smo da je naš bankarski sistem, kao i kreditna politika, u takvoj situaciji da ne mogu da pruže nikakve beneficije malim i srednjim preduzećima zbog nedostatka kapitala. Zbog toga čudi što vladajuća većina odbija jedan ovakav zakon koji pruža mogućnost da se neka goruća pitanja, vezana za ovu problematiku, reše. Smatramo da će se, ukoliko se većina opredeli da ipak prihvati ovaj zakon, donošenjem ovog zakona postići sledeći strateški ciljevi: da će doći do povećanja zapošljavanja, da će doći do izmene proizvodne strukture, povećanja konkurentnosti malih i srednjih preduzeća, uvođenja savremenih tehnologija, povećanja stepena inovativnosti, da će se ubrzati regionalni razvoj, štednja energije, prerada sekundarnih sirovina i zaštita životne sredine, veći stepen finalizacije i specijalizacije u proizvodnji i povećanju izvoza, kao i izvršiti supstitucija uvoza, a da će se ostvarenjem tih ciljeva obezbediti neki strateški elementi, kao što je veći povratak naših građana koji su na privremenom radu u inostranstvu, da će doći do ubrzanog razvoja poljoprivrede i sela, razvoja industrijske kooperacije, uvođenja tehnoloških inovacija, povećanja izvoza, razvoja saobraćaja, trgovine i drugih tercijarnih delatnosti. Smatramo da su to pozitivne posledice eventualnog donošenja ovog zakona. Neki od kolega poslanika su polemisali, sa tezom da privatizacija, koja nam sledi kao proces i ovaj zakon nisu u međusobnoj saradnji. Međutim, mi smatramo da će tek izvršenom privatizacijom biti stvoren pravi ambijent poverenja za preduzetnike i da su proces privatizacije i razvoja preduzetništva neraskidivo povezani. Isto tako, moramo biti svesni činjenice da danas ni u Jugoslaviji, ni u Srbiji ne postoje institucije, a ni institucionalni mehanizmi koji bi pomogli i stimulisali razvoj novih malih i srednjih preduzeća, kao ni preduzetničko prestrukturiranje postojećih preduzeća. Ne postoji institucionalna mreža koja bi pogodovala vođenju efikasne politike preduzetništva. Upravo nepostojanje takve mreže predstavlja jedno veliko ograničenje za prihvat inostrane pomoći. Vi znate da su mnogi programi - "Tempus program", FAR program, krediti Evropske banke za obnovu i razvoj, čak namenski usmereni za razvoj malih i srednjih preduzeća. Prosto čudi opredeljenje Vlade i opredeljenje većine da se liši institucionalnog mehanizma koji treba da obezbedi da se ta pomoć, koja će verovatno doći u nekim količinama, primi, prihvati i distribuira na pravi način. Ono što bih želeo na samom kraju da kažem, s obzirom da svi pričamo o tome da je potreba da propisi koje donosimo imaju određeni sklad sa propisima Evropske zajednice, podsetiću na neke članove ugovora o Evropskoj zajednici, članoveod 87. do 89. tzv. pravo Evropske unije, vezano za ovu oblast o kojoj govorimo, koje predviđa zabranu državnih subvencija iz budžeta u korist privrede. Postoje izuzeci od ove zabrane i oni su vezani za elementarne nepogode, kada se može subvencionisati iz budžeta i drugi izuzetak, kada se radi o stimulaciji malih i srednjih preduzeća. Za sva ostala pitanja, ukoliko se želi novac iz budžeta u privredu, mora se ići na predlog specijalne komisije, na savet ministara koji donosi posebnu odluku o svakoj takvoj subvenciji. Šta mi ovde u Srbiji radimo? Donosimo Zakon o budžetu kojim četiri milijarde dajemo u diskreciono pravo ministru industrije, da subvencioniše upravo velika preduzeća, gde su problemi najveći, a odbijamo zakon koji, upravo u skladu sa propisima Evropske unije, kaže da se može i da je neophodno da se deo budžetskih sredstava usmeri u razvoj malih i srednjih preduzeća. Mislim da je odluka većine da ne prihvati ovaj zakon ishitrena, da ćemo mi biti jako zadovoljni ako od Vlade u dogledno vreme, ili što pre, dobijemo ovakav ili neki sličan zakon,verujem da ćemo ga i prihvatiti, ali sva je prilika da ozbiljnost i način na koji ste prišli ovom našem predlogu ne govori u prilog ove moje teze. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živanko Radovančev, a posle njega Vladimir Garčević.
Poštovano predsedništvo, uvaženi narodni poslanici, dugo sam razmišljao da li uopšte da uzmem učešće u diskusiji po ovom veoma kvalitetnom i potrebnom, pre svega, zakonskom rešenju, koje treba da institucionalizuje i na zakonski zasnovan način uredi ovu problematiku, u pravcu podsticanja razvoja malih i srednjih preduzeća. Odlučio sam se da zadržim vašu pažnju nekoliko minuta. Postojanje adekvatnog zakonskog i institucionalnog okvira iz ove oblasti predstavlja preduslov, pre svega, za brži razvoj malih i srednjih preduzeća. Pre svega, to podrazumeva zakonsku i podzakonsku regulativu koja će podsticajno delovati na osnivanje i poslovanje malih i srednjih preduzeća, kao i podsticanje adekvatnih institucija, koje bi delovale u pravcu njihovog bržeg razvoja. U zemljama centralne i istočne Evrope, pre svega, to su ove zemlje u procesu tranzicije, razvoju malih i srednjih preduzeća se poklanja izuzetna pažnja, a za nas može biti posebno interesanto iskustvo Slovenije. Razvoj malih i srednjih preduzeća u Sloveniji se sprovodio paralelno sa procesom privatizacije. To je u znatnoj meri uticalo na prestrukturiranje slovenačke privrede, od velikih ka malim i srednjim preduzećima, što je stvorilo pozitivne rezultate i njihovu konkurentnost i na evropskom tržištu. Velika preduzeća su bila tehnološki zastarela, preopterećena viškom radne snage i tržišno nekonkurentna. Tržište bi moralo, velike kompanije da se decentralizuju, a pojavu malih i srednjih preduzeća je uzrokovala jednim delom i povišena stopa nezaposlenosti. Zašto kod nas u Srbiji pozitivna iskustva drugih zemalja ne bismo koristili u vremenu koje karakteriše kriza poslovanja velikih privrednih sistema i visoka stopa nezaposlenosti. Neophodno je prihvatiti predloženo zakonsko rešenje i u većoj meri podsticati razvoj ovih preduzeća. Podsticanje i razvoj malih i srednjih preduzeća je opravdano iz više razloga. Pod jedan, nisu potrebne kapitalne investicije za osnivanje i funkcionisanje ovih preduzeća. Pod dva, ova preduzeća su činilac bržeg zapošljavanja pre svega slobodne radne snage. Pod tri, mala i srednja preduzeća su subjekti koji osvajaju viškove predstavljaju pokretače privrednog razvoja. Pod četiri, mala i srednja preuzeća su značajan izvoz fiskalnih izvora za državu. Pod pet, podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća se uklapa u proces prestrukturiranja privrede, prelazak na tržišne principe poslovanja, sprovođenje procesa privatizacije i dalji privredni razvoj. U našoj zemlji postoje ogromne i neiskorišćene mogućnosti za razvoj malih i srednjih preduzeća u oblasti poljoprivrede i na selu, koje su do sada malo korišćene u razvoju Srbije. Taj razvoj, po mom mišljenju, mogao bi da se odvija u tri pravca. Pod jedan, privatna, mala i srednjaprozvodno-prerađivačka preduzeća. Pod dva, privatne, proizvodne i uslužne radnje seoskog zanatstva i trgovine. I pod tri, mala preduzeća i radionice domaće radinosti i agencije seoskog turizma. Razvoj malih i srednjih preduzeća i pogona proizvodnog, uslužnog i prerađivačkog karaktera na selu, malih preduzeća i radionica domaće radionosti, agencija i biroa seoskog turizma doprineo bi razvijanju socijalno-kulturnog konteksta ljudi na selu i bržem lokalnom zapošljavanju stanovništva, a posebno mladih. Time bismo obezbedili ostajanje mladih na selu. Osnivanjem i razvojem malih i srednjih preduzeća u agro-biznisu i na selu, u privredno nedovoljno razvijenim područjima, mogli bismo imati značajan doprinos ravnomernijem regionalnom privrednom razvoju zemlje. U skladu sa sveukupnim ekonomskim i društvenim kretanjima u našoj zemlji, mala i srednja preduzeća predstavljaju i predstavljaće osnovne nosioce prestrukturiranja naše privrede. U poljoprivredi postoji mogućnost za još veće prisustvo malih i srednjih preduzeća, jer ovde ima i zemljoradničkih gazdinstava koja funkcionišu na prividno sličan način, kao i mala i srednja preduzeća. Za dalji razvoj malih i srednjih preduzeća kod nas potrebno je usvojiti predloženi zakonski projekat, kao i da se institiucionalno i finansijski podrže. Na samom kraju, pošto pretendujemo da idemo ukorak sa svetom, moramo znati da će 21. vek u svetu karakterisati veliki broj malih i srednjih preduzeća u agrobiznisu, odnosno u poljoprivredi i na selu. Na to ukazuje nesmanjena ekspanzija seoskog stanovništva, što će još više povećati potrebu za više hrane, a u uslovima ograničenih obradivih poljoprivrednih površina, kao i ograničenih resursa zdrave vode, i za novim radnim mestima izvan industrije i velikih gradova u agrobiznisu i na selu. Verujem da sam svojim izlaganjem pre svega doprineo da se bolje sagleda potreba, da se već danas, a ne za par meseci, zakonski podrži osnivanje i razvoj malih i srednjih preduzeća, koja će zasigurno imati važno mesto u prestrukturiranju i procesima tranzicije naše privrede i društva u celini. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, od početka, od februara meseca, mi prvi put nalazimo da pred sobom imamo jedan kompletan zakon, jedan zakon koji nam daje mogućnost da sagledamo razvoj i perspektivu malih i srednjih preduzeća u našoj zemlji. Do sada smo se bavili pre svega pitanjima poreske prirode, kojima smo trebali ostvariti popunjavanje budžeta i, prema tvrdnjama, sve je to bilo usaglašavanje sa kretanjima u Evropi i sa poreskim osnovicama građana Evrope. S obzirom da se i u Evropi razvoju malih i srednjih preduzeća poklanja velika pažnja, smatramo da i u našoj zemlji treba posvetiti posebnu pažnju ovom pitanju. Tvrdnje da su normativna akta u našoj zemlji dovoljna da obezbede pravilan razvoj ovih preduzeća, ne stoje. Ponuda ovakvog zakona omogućava da se na celovit način priđe ovoj problematici. Zato, možemo reći da je od 1990. godine razvoj malih preduzeća u našoj zemlji svake godine sve veći. Međutim, verovatno sama njihova struktura nije ona koja bi trebalo da bude jer su pre svega uslužnog karaktera, a ne proizvodnog. Zato smatram da bi trebalo na nivou zemlje usmeriti ovaj razvoj malih i srednjih preduzeća, osnivanjem posebne agencije koja bi imala u svom sastavu pre svega ne centralističku, kako se kaže, nego razvojnu komponentu. Agencija bi se pre svega bavila obezbeđivanjem sredstava, kako iz budžeta Republike, tako i sredstava donacija i drugih priloga. Ta sredstva bi se usmeravala u prestrukturiranje privrede u našoj zemlji i stvaranje malih i srednjih preduzeća, koja bi zaposlila nove radnike i one radnike za koje očekujemo da će pri privatizaciji, ostati bez posla. Zadatak agencije bi bio i da omogući i pravne okvire, na teritoriji naše zemlje, da omogući i da pomogne iskustvima iz drugih zemalja, u prenosu iskustava iz Evrope. Time bi se stvorili preduslovi da mala i srednja preduzeća dobiju zamajac, još veći, u našoj zemlji, a da to Vlada Srbije podsticajnim merama usmeri u pravcu proizvodnje i stvaranja novih dobara. Očekujem da će se ovaj zakon kao takav prihvatiti, jer nema osnove da se odbija, bez obzira što ovaj zakonski propis podnosi Socijalistička partija Srbije. Sva pitanja zašto nije onda, zašto nije onda, mislim da ne treba više takva pitanja u ovoj skupštini postavljati. Svaki trenutak u kojem predloži neko nešto novo i nešto dobro za narod Republike Srbije, je pravi trenutak. To što će Vlada uraditi - neka dopuni određene propise, da ne čekamo nova zakonska rešenja dugo vremena. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo poslanici, moje izlaganje povodom ovog zakona biće nešto kraće od uobičajenog. Naime, mnogo je pitanja bilo povodom ovog predloga zakona zašto baš sada, zašto socijalisti za vreme 10-godišnje i 11-godišnje vladavine nisu doneli jedan ovakav zakon kojim bi se podsticao razvoj malih i srednjih preduzeća. Moram da vas podsetim na jednu činjenicu. Mi smo u proces tranzicije krenuli početkom 1990-tih godina, a u isto vreme kada se krenulo sa tim procesom, u našoj zemlji je nastao jedan zaista nezabeležen sistem, da tako kažem, za rad malih i srednjih preduzeća i za rad privrede uopšte. Prevashodno, to je prouzrokovano sankcijama koje su uvedene našoj zemlji. Zatim, od 90-tih godina pa nadalje su krenule sankcije, selektivno naravno, sa pooštravanjem do 1993. godine, kada su zavedene neprimerene sankcije u istoriji međunarodne zajednice. Normalno je da jedan takav ambijent sa ratovima, sa sankcijama, nije omogućavao da se proces tranzicije sprovede u onakvom tempu i u onakvoj obimnoj meri u kojoj je bilo moguće sprovesti jedan takav proces u zemljama koje nisu imale otežavajuće okolnosti koje smo mi imali. Zbog toga se ne treba čuditi što jedan ovakav zakon nije donesen u tom periodu. Naime, taj period je obeležio, odnosno, obeležila su ga nastojanja države da zaštiti imovinu, da zaštiti postojeća preduzeća, kako ne bi u tom jednom, zaista neprirodnom, okruženju, došlo do obezvređivanja vrednosti preduzeća i kako ne bi ta preduzeća praktično propala. Zbog svega toga, tranzicija koja ima tri faze, dakle, liberalizaciju, stabilizaciju i modernizaciju, koja kao takva nije, kao u nekim mnogo naprednijim zemljama, kao što je to naša, dovedena do tog trećeg stadijuma, do stadijuma modernizacije, nije mogla da bude sprovedena ni na osnovu ove prve faze, do faze liberalizacije. Faza liberalizacije nastaje upravo sada kada ovaj parlament donosi zakone koji su zaista zakoni jednog liberalnog tipa, tipa liberalnog kapitalizma, koji će nametati privrednim subjektima obaveze za koje nisu sposobni da odgovore na njih i nisu sposobni da ih ispune. Zbog toga, iz iskustva okolnih zemalja, mišljenja sam da je jedan ovakav zakon izuzetno potreban, pa ne treba odbacivati, zbog ovakvog obrazloženja i argumentacije koju sam naveo u dosadašnjem izlaganju, jedan ovakav zakonski predlog. Takođe, moram da istaknem, iskustva iz okruženja nas upravo upozoravaju, da će u najskorije vreme doći do velikog otpuštanja radnika sa njihovih radnih mesta, da će po nekim projekcijama 200 hiljada, a po nekim projekcijama 300 hiljada radnika ostati bez svog radnog mesta i da ti radnici treba da imaju za novo upošljavanje i za neko sticanje plata, za izdržavanje svojih porodica, za zarađivanje plata, a ovakav zakon je napravljen upravo po tome. Dakle, zbog toga što nismo imali primenu seta poreskih zakona koji je terao ovakve poslodavce na otpuštanje radnika, mi nismo imali nijedan ovakav zakon, u ovakvoj formi. Sada, mislim da je to izuzetno potrebno i zbog togasam razgovarao sa velikim brojem privrednika i to u sredini iz koje dolazim. Dobio sam zaista uveravanja da je privreda od 1. juna na tankom ledu, da su privrednici dovedeni u nezgodan položaj, jer će morati, hteli - ne hteli, da smanjuju obim radne snage, što opet ukazuje da je jedan ovakav zakon potreban. Sada bih se osvrnuo na mišljenje Vlade, ane bih posebno obrazlagao zakonske odredbe ovog zakona, ali bih komentarisao mišljenje Vlade povodom ovog predloga zakona. Moram da kažem da je obrazloženje, da je predviđeno budžetsko finansiranje organizacija, u tip ministarstva, da to predstavlja poboljšanje malih i srednjih preduzeća prilikom donošenja odgovarajućih zakona, i tako dalje, vrlo šturo. Sam navod da se podsticaj malih i srednjih preduzećaobezbeđuje već postojećim zakonskim propisima, navodi me na to da mi naše ljude koji budu u perspektivi ostali bez posla usmerimo na Vladu i to, pa je sada ovde navedeno - porez i privatizacija, bankarski sistem, kreditna politika i mere ekonomske politike. Pitam vas, da li vidite u ovim navodima jednog subjekta, koji može da pomogne onim ljudima koji će ostati bez posla. Ja ne vidim. Zbog toga smatram da je usvajanje jednog ovakvog zakona izuzetno potrebno, upravo u cilju predupređenja jedne velike socijalne nepetosti, koja može da nastane povodom primene novog seta poreskih zakona.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega Petar Jojić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Jovanović je u svom prvom izlaganju rekao da mu je žao što ministar Vlahović nije prisutan da kaže šta misli o ovom zakonu. Evo, i ja doživeh da se u nečemu složim sa gospodinom Jovanovićem. I meni je žao, pogotovu ako se radi o gospodinu ministru bez portfelja, o gospodinu ministru bez resora i bez zakona, pogotovu ako se radi o onom ministru koji je bio finansijski savetnik jednog "Lafarža", koji sada prodaje beočinsku cementaru, kao ministar, naravno, i bez zakona o privatizaciji, naravno. Pogotovu, ako se radi o ministru koji nikada i nigde nije pomenuo mala i srednja preduzeća. Zaista mi je žao što taj ministar nije tu da mu postavim nekoliko pitanja i da zajedno analiziramo zašto ovaj zakon nije u interesu Vlade Srbije. Da zajedno dođemo do podataka o upropašćivanju malih i srednjih preduzeća u ovoj zemlji, da zajedno osmotrimo pogodnost zakonskih projekata ove vlade, u korist propadanja malih i srednjih preduzeća. Da jasno vidimo koliko je malih i srednjih preduzeća zatvorilo svoje kapije, koliko je radnika poslalo na prinudne odmore i koliko radnika je otpušteno. Da vidimo koliko je ekipa reketaša Vlada formirala i poslalau svako preduzeće koje je iole nešto valjalo ovoj zemlji, da nađu nešto, kažu ti reketaši, izvinite, ali mi nešto moramo da nađemo. Pa nađu na primer da se jedan porez mora platiti zato što niste uspeli da naplatite svoja potraživanja, pa nađu na primer da se porez mora platiti zato što ste seljacima po konačnom obračunu isplatili dodatna sredstva za otkup, pa kažu da se porez mora platiti zato što nosite desni razdeljak, a to nije u interesu Vlade, treba levi. Kažu oni još koješta, a zašto je cilj ove vlade da uništi i uguši i privatnu inicijativu, i mala i srednja preduzeća? Zbog unapred odabranih strateških partnera, u inostranstvu iu zemlji. Ovu zemlju su godinama izdržavala mala i srednja preduzeća. Giganti su propadali, a mala i srednja preduzeća su punila državni budžet. Ovaj zakon, koji u potpunosti ne štiti ovu kategoriju preduzetnika, ipak je korak napred u nepostojanju bilo kakvog zakona. Sredstva koja se predviđaju za njegovu primenu iz budžeta, uglavnom za projekte i logističku potrebu, skoro su nepotrebna. Imajući u vidu da u ministarstvima i sada gomila stručnjaka nema šta da radi, uz sve ono što su ranije radili, sada ste još zaposlili svoje familije i strance, tako da bi sa mnogo manjim ili sa skoro nikakvim sredstvima, ovaj zakon mogao da profunkcioniše. Ova vlast pomaže razvoj malih i srednjih preduzeća na jedan vrlo čudan način, na taj način što ih ukida. Pomaže im uvođenjem neustavnih uredbi i donošenjem neustavnih zakona. Opterećuje ih neumerenim zahvatanjima, poreskim stopama i doprinosima. Jedino su, dame i gospodo, unije ili udruženja malih i srednjih preduzetnika još uvek dovoljno sposobna finansijski i stručno da bi bili zdravi strateški partneri ovoj vladi u predstojećem procesu privatizacije i da bi mogli da budu nekakva konkurencija stranom kapitalu, ali izgleda da, što bi deca rekla, u tom grmu leži zec. Treba rasprodati bogatstva Srbije, uz provizije koje domaći partneri ne bi ponudili. Tako je, gospodine Ivkoviću, apsolutno iluzorno da očekujete prihvatanje vašeg zakona, na koji, iskren da budem, ja imam dosta primedaba, pogotovo u onom delu koji se tiče finansiranja. Iluzorno je očekivati bilo kakav privredni napredak, bilo kakvu proizvodnju, osim one proizvodnje i onih proizvoda koja se odvija i koji se proizvode u krugovima bliskim komori. Mala i srednja preduzeća će ovoj državi, samo za jednu ilustraciju, po nepotpunim analizama, platiti fiskalnih obaveza za skoro milijardu maraka manje u realnom iznosu, nego prošle, prve posleratne godine. Izvršite jednu malu, blic analizu na samo 10 preduzeća u Srbiji, bilo privatnih, bilo društvenih, koja spadaju u tu kategoriju malih i srednjih, videćete apsolutnu katastrofu. Ono što se nikada nije dešavalo da po nekoliko meseci ne dobijaju plate, dešava se sada. Da po nekoliko meseci ne mogu da naplate dugovanja, dešava se sada. Da po nekoliko desetina i stotina radnika ostaje bez posla, dešava se sada. Da skoro 30.000 privatnih prevoznika ostaje bez posla, da skoro 8.000 do 10.000 zaposlenih u špediterskim firmama ostaje bez posla, to je ono što se tiče usluga, a kod proizvodnje je to i drastičnije, gore i ubistvenije. I nedostatak materijala, nedostatak sredstava i ogromna zahvatanja prouzrokuju sve veći broj nezaposlenih i stvaraju sve veći broj socijalnih slučajeva i zato nije ni čudo da ste jedino to dobro planirali u vašem budžetu, pa ste izdvajanja za socijalne slučajeve povećali realno za pet puta. Sa manjim izdvajanjem za socijalne slučajeve, sa većim izdvajanjem za podršku programima malih i srednjih preduzeća, ovakva situacija se mogla bar ublažiti.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Veselin Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da će Vlada pripremiti celovit zakon o preduzećima i da ćemo imati jednu potpuniju reformu, koja neće rešavati probleme na parče i neće razdvajati mala i srednja preduzeća, u odnosu na velika preduzeća ili gigante, koji takoreći, u ovo vreme propadaju. Kao prethodno pitanje po meni, pre nego što je predlagač razmislio da podnese ovakav predlog, trebalo je sačekati i pre svega izvršiti transformaciju i privatizaciju, da bi se izvršila selekcija i kategorizacija preduzeća, koja bi mogla da budu obuhvaćena i bila kvalifikovana u kategorijama po strukturi i po načinu proizvodnje, procesu proizvodnje. Međutim, vidi se da se ovim predlogom zakona maltene vrši i dalja birokratizacija. U čemu se to ogleda? Formiranje agencija, formiranje fondova, upravnih odbora. Međutim, u ovom konkretnom slučaju ne vidi se da se u predlogu zakona može videti iz njegove sadržine jedna celovitost, jedna preglednost i preciznost kako bi se mogla obezbediti sredstva za razvoj malih i srednjih preduzeća. Očigledno je da ovaj predlog zakona nailazi na jednu veliku prepreku i kad bi se usvojio, mada sumnjam u to da će ga većina usvojiti, zbog toga što su mnoga mala i srednja preduzeća dovedena u veoma tešku ekonomsku situaciju, zbog velikih dažbina koje moraju da izdvajaju u fondove, i prema tome, neće imati prostora da se ova preduzeća u dovoljnoj meri razvijaju u željenom pravcu. Sa većim brojem privrednika sam u poslednje vreme razgovarao i žale se da imaju ogromne probleme kod primene usvojenih prethodnih zakona, koji će kroz poreze i doprinose opteretiti mnogo firmi toliko da neće moći preduzeća, ni mala ni srednja, maltene da posluju. Veliki broj njih priprema poteze, jer neće moći da ispune obaveze prema državi i prema fondovima. Zbog toga smatram da je trebalo izvršiti reformu privrednog zakonodavstva u celini, kako bismo mogli dobiti jednu zakonodavnu regulativu, koja bi na jedan celovit način mogla da reguliše privredni život u našoj državi. Prošlo je dosta vremena od kako je nova vlast došla, međutim, u tom pravcu za pomoć malim i srednjim preduzećima nije mnogo uradila. Zato i predlažem da se pristupi reformi privrednog zakonodavstva. Veliki sistemi takođe moraju biti obuhvaćeni razvojem i moraju se stvarati uslovi, ne za otpuštanje i ne za krizu u privredi i nezaposlenost, već da se i u velikim, malim i u srednjim preduzećima, kroz sistemska zakonodavna rešenja na generalnom planu obezbede preduslovi da bi mogla privreda da krene. Bez pokretanja procesa proizvodnje možemo donositi stotine zakona, nema od toga ništa. Zbog togaproces proizvodnje ako se obezbedi i ako bi Vlada i nova vlast uspela da proces proizvodnje pokrene, moguće je u tom slučaju poboljšati položaj malih i srednjih preduzeća, jer su oni primarni nosilac zapošljavanja i primarni nosioci proizvodnje, naravno u sadejstvu i velikih giganata i velikih preduzeća.
Reč ima narodni poslanik Veselin Janković, a sledeći je narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovano predsedništvo, gospodo narodni poslanici, počeću kao što su i neke moje kolege počele ovde diskusiju, razmišljajući da li da se javim po ovoj temi da diskutujem. Smatrao sam da sam pozvan da o ovoj temi pričam, jer sam privatnik od 1992. godine i pošto su svi predstavnici bivše vlasti o ovoj temi diskutovali i izuzetno se ovde zalagali za razvoj malih i srednjih preduzeća, pa pošto sam ja na svojoj koži osetio kako to njihovo zalaganje izgleda, smatrao sam za potrebno da se javim i da o ovoj temi nešto kažem. Ne treba nešto posebno biti ni pametan, ni biti veliki ekonomista, pa zaključiti da se ne može govoriti o razvoju privrede ove zemlje, a da se ne govori o razvoju malih i srednjih preduzeća. Koliki je značaj razvoja i postojanja malih i srednjih preduzeća i kolika je prednost malih i srednjih preduzeća nad velikim socijalističkim gigantima, kako smo ih mi nazivali, ne treba ni pričati, to je svima ovde jasno. Ali, nije prvi put Socijalističkoj partiji da priča o ovoj temi i nije prvi put da se ova tema pokreće. Bio sam poslanik Demokratske stranke od 1993. do 1997. godine, tada opozicione partije, Mirko Marjanović, tadašnji premijer, preuzimajući Vladu od čuvenog Nikole Šainovića, u svom tadašnjem govoru, ili kako se to moderno zvalo - ekspozeu, veliki deo pažnje je posvetio razvoju malih i srednjih preduzeća. Čak i njegov tadašnji potpredsednik, čuveni Dragan Tomić, od 1993. do 1997. godine, Vranjanski ili Simpo, napisao je jednu ovako podebelu knjigu o razvoju malih i srednjih preduzeća. Međutim, moram da konstatujem da na žalost sem tog velikog teoretisanja i velike priče, od toga u većini slučajeva nije bilo ničega. U stvari, možda i grešim, možda ne pričam istinu. Tadašnja vlast ili tadašnji SPS je iz konteksta Dragana Tomića, knjige -Razvoj malih i srednjih preduzeća, izvukao jednu priču o razvoju takozvanih porodičnih fabrika, pa su tada istaknuti funkcioneri Socijalističke partije Srbije, a kasnije istaknuti funkcioneri JUL-a preko svoje dece, žena, svastika, strina, registrovali firme koje su odlično funkcionisale, jer su negde u pozadini imale istaknutog funkcionera Socijalističke partije Srbije ili Jugoslovenske levice. Međutim, postojala je jedna druga varijanta od toga, malo šira, pošto je Socijalistička partija Srbije nastala na političkoj ideologiji i pošto su oni smatrali da je partija majka, onda su sve svoje članove smatrali svojom širom porodicom, pa zahvaljujući tome što ste bili član SPS-a ili JUL-a, mogli ste da imate firmu koja je izvanredno poslovala, koja je imala prednost u dobijanju kredita, čak, ponekad to se nisu ni zvali krediti, jer se nisu vraćali, a i ako su se vraćali vraćali su se u beznačajnom iznosu. Ili su bili u situaciji da u svim poslovima gde se zgrće velika lova, učestvuju. Ako se slučajno desi da je neko od nas ostalih, da kažem, provalio nekakav posao gde je mogao da zaradi velike pare, odmah ste bili istisnuti, ili vam je udaren reket, da taj posao više ne možete raditi. Eto, tako je Socijalistička partija brinula i razvijala u svojoj dosadašnjoj vladavini koncept malih i srednjih preduzeća. Moram još da vam kažem i nešto o tome kako su nastala normalna mala i srednja preduzeća. Ljudi su, plašeći se za svoju osnovnu egzistenciju, a imajući ideju da mogu da stvore više, ili brinući za egzistenciju svoje porodice, počinjali nekakvu malu proizvodnju obično u svojim podrumima ili iznajmljenim garažama i podrumima, radeći sa svim članovima svoje porodice, bez radnog vremena, štedeći svaki dinar i odvajajući od usta, kupujući i proširujući hale i nove poslovne prostore i tako je možda nastao jedan zdraviji deo malog i srednjeg preduzetništva u Srbiji. Zato, kada danas pričamo o tome, kad danas razmišljam kako je nekome država u tom periodu bila majka a nekom maćeha, među tadašnjim privatnicima se govorilo - znate šta, ne tražimo od države ništa, nemoj samo da mi smeta. Ali, na žalost, ona je često smetala a najčešće i najviše onima koji su sebi dali za pravo da budu članovi nekih tadašnjih opozicionih partija, ili ne daj Bože, da počnu da pomažu finansijski nekakve opozicione stranke. I, od tada bogami, sistem se ozbiljno ogrešio o sve te privatnike. Iako želim da zaista budem dobronameran, da ovaj predlog zakona prihvatim u najboljoj nameri, prvo što mi je palo na pamet kada sam slušao predstavnika Socijalističke partije Srbije koji je ovde izlagao, jeste to - jednostavno, zakasnili ste otprilike jedno deset godina. Ko zna, da ste taj koncept predložili pre deset godina, ko bi danas bila opozicija,a ko pozicija. Iako kažem da sam dobronameran, nikako ovaj predlog drugačije ne mogu da shvatim, nego kao jedan dobar marketinški potez i nikako drugačije. Ako bismo razgovarali o samom zakonu i o predlozima koji su u tom zakonu iskazani, o agencijama i fondovima, nekako me to opet podseća na nekakav prethodni, prevaziđeni komunistički režim, koji govori o agencijama, fondovima, o pričama. U stvari, šta nama svima privatnicima treba? Treba nam jedna stabilna međunarodno priznata država, i sve ono što uz to ide. Treba nam podsticajan i dobar poreski sistem. Trebaju nam kreditne linije, za šta nam ne trebaju agencije i fondovi, već nam trebaju dobre banke, treba nam vlada i država koja će, ako nema domaćih sredstava, omogućiti da ta sredstva dođu iz inostranstva. Zato, ipak moram reći, jedan kolega iz Socijalističke partije Srbije je izašao i rekao pokazujući ovu knjižicu u kojoj je ovaj zakon, da je izuzetno dobar, samo neće da bude usvojen zato što ima znak SPS-a. Ne. Upravo za njega neću glasati ne zato što ima na sebi taj znak SPS-a, nego zato što se koncepcijski ne slažem sa tim i što u dosadašnjoj praksi ta bivša vlast za razvoj malih i srednjih preduzetnika nije uradila ništa. Hvala.
Ima reč narodni poslanik gospodin Goran Ćirić.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo poslanici, pred nama je Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Ovo je tema koja je obuzimala sve nas na političkoj sceni Srbije, u poslednjih deset godina. Usta svih stranaka i ljudi koji su se bavili politikom u ovoj Srbiji stalno su govorila, kada se pokretala tema razvoja privrede, o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Govoriću o toj razlici i razlici u konceptu između bivše vlasti i Socijalističke partije Srbije, Radikalne stranke, i onoga što je DOS nudio u predizbornoj kampanji, a to je razlika u konceptu - na koji način podržati privredni razvoj. Dosadašnji koncept i koncept koji se nama sada nudi u ovom predlogu zakona je pitanje i koncepta kontrole privrednih tokova. Naša ideja je i jasno opredeljenje da privreda ne očekuje kontrolu jer to ne zaslužuje. To je pitanje podsticaja i motivacije za razvoj, i to u skladu sa našim opredeljenjem za decentralizaciju i onim što jesu evropski i svetski tokovi u privrednom razvoju, a to je decentralizovana saradnja sa jasnim konceptom nuđenja svih najboljih potencijala na lokalu, lokalne zajednice, jer je to jedini način da probudimo sve motive, sve najbolje vrednosti predstavnika lokalne zajednice. Sa jednom tako jasnom motivacijom mi moramo da nađemo ta rešenja, ali ne tako što ćemo osnivati centralne fondove, upravne odbore, direktore fondova, tako što će neko malo ili srednje preduzeće iz Niša, Novog Sada ili Kragujevca, ili nekog drugog mesta, dolaziti u Beograd i ubeđivati neki savet mudraca koji će biti postavljen ili od onog tela ili nekog drugog, ubeđivati ih u vrednost da se ulaže upravo u njihove programe. Naš posao je da napravimo takvu motivaciju i da te najbolje programe, najbolje ideje stavimo natržište i da uspostavimo mehanizme koji će kroz finansijsko tržište motivisati i stimulisati takve vrste programa. Šta je ono što smo imali iz dosadašnjeg koncepta? Imali smo jasne dokaze da država nikada nije bila uspešna u distribuciji novca i uspostavljanju poštenih kriterijuma za tu distribuciju novca. Imali smo prilike da vidimo izveštaj Ministarstva finansija o tome kako je država distribuirala novac iz budžetskih sredstava. Taj novac je velikim delom išao upravo na finansiranje političkih stranaka koje su tada participirale u vlasti. Taj novac je išao na mnoga druga mesta, ali nikako ne u razvoj privrede, razvoj tih malih i srednjih preduzeća, o kojima i danas ovde govorimo i govorili smo u proteklih desetak godina. Šta je naš posao? Naš posao je da kao ozbiljna vlast uspostavimo, pre svega, političku stabilnost. Jasno je da tu postoje problemi, ali taj posao se radi, posao otvaranja države, otvaranja tih potencijala, jer mi smo prošli jedan period autističnog odnosa i prema poslovima i prema politici, i mislim da je to vrlo bitan preduslov za otvaranje prostora i tržišta, za naša mala i srednja preduzeća, ali isto tako i za naše velike sisteme. Drugi nivo je monetarna stabilnost, i to, naravno, imate svih ovih meseci. Treći nivo su poreska sistemska rešenja, koja će biti jedinstvena za sve učesnike u privrednoj trci i utakmici. Četvrto je finansijsko tržište, jer je potrebno dovesti bankarski kapital koji neće biti špekulativan, bankarski kapital koji će se zadržati duže vreme, sa pravim programima i podrškom pravim programima, i to, naravno, nije lako učiniti, za to jeste potrebno vreme, jesu potrebni koraci. To se već radi. Evo, imate već zainteresovanih inostranih banaka, koje su spustile kamatne stope, koje, jednostavno, nisu bile normalne, niti su omogućavale jedan logičan razvoj, jer kada imate kamatnu stopu od 6% do 10%, na mesečnom nivou, jednostavno ne postoji nikakva mogućnost za bilo kakav ozbiljan razvoj. Sada su se već pojavile banke koje nude kredite sa kamatom od 2% do 2,5% na mesečnom nivou, što još uvek nije povoljno, ali postoje i dobri primeri upravo na tragu ovoga što možda nosi vaš predlog, sa nedostatkom u ovom konceptu u ovom smislu, a to je da smo mi već u Nišu,formirali Agenciju za razvoj malih i srednjih preduzeća, pri regionalnoj privrednoj komori, tako što smo oformili konzorcijum banaka koji je pripremio fond od 12 miliona maraka. Mi smo imali plan da to bude na nivou od 20 miliona, ali 12 miliona maraka je obezbeđeno za podršku najboljim programima, koji će se pojaviti u konkursu pred takvim konzorcijumom. I neće nikakvo telo, da li se ono zvalo upravni odbor, ili direktor tog fonda, ili agencija, distribuirati taj novac time što će im se svideti ovaj ili onaj program, dakle, te programe ćemo izbaciti na finansijsko tržište i tržište će najbolje proceniti šta je isplativo, šta vredi finansirati, a šta ne. To je put, to je ta razlika u konceptima. Dakle, jasno je da iskustva iz dosadašnjih godina govore da nema uspešnog razvoja, ukoliko te aktivnosti i tu motivaciju za razvojem ne spustimo i produbimo na nivo gradova, nivo opština, na regionalni nivo, jer ti ljudi sa lokala najbolje znaju šta su njihovi potencijali i šta je ono što mogu da iznesu u svojim programima za razvoj malih i srednjih preduzeća. Stvarno bih vas zamolio da više ne pomažete ljudima koji vode mala i srednja preduzeća, jer su ti ljudi i uprkos vašoj pomoći u prethodnih 10 godina, preživeli, održali svoja preduzeća, uprkos vašoj pomoći i nezabeleženoj inflaciji 1993. godine, hiperinflaciji, preživeli i taj period, preživeli i sve ratove, u kojima su morali da razmišljaju o životima i svojih porodica i svoje dece i o tome da održe i svoja preduzeća, uz svu sistemsku represiju koju ste im nudili. Stvarno vas molim da ne vodite brigu na takav način, uz još jedan dokaz da vaša distribucija, državna distribucija novca ide upravo u onom smeru kako nam je rekao izveštaj Ministarstva za finansije, a to je da je samo u prošloj godini 100 miliona nemačkih maraka usmereno mimo odluka budžeta, na stranu za koju tadašnja Republička skupština nije odlučivala. To je 10.000 kredita, potencijalnih kredita samo u prošloj godini, na nivou oko desetak hiljada maraka, koje ste vi proćerdali i niste ih usmerili u razvoj malih i srednjih preduzeća. Sada se deklarativno zalažete za njihov razvoj, sada ste vi ti koji branite njihove interese imolim vas da više na takav način ne branite sve one koji su spremni da učestvuju u privrednoj utakmici u Srbiji. Hvala.
Ovo je bio poslednji prijavljeni kandidat za diskusiju u načelu. Dajem reč gospodinu Ivkoviću, kao predlagaču akta (završna reč.)
Dame i gospodo poslanici, prirodno je da sam pripremio završnu reč za obrazloženje, pred vaše glasanje o Predlogu zakona o malim i srednjim preduzećima, ali je logično i prirodno da malo prokomentarišem one stvari koje su rečene za ovom govornicom. Oko famoznog izveštaja Ministarstva finansija, koji je na vaš predlog morao biti po hitnom postupku povučen, jer je doživeo debakl u ovoj skupštini, ali je objavljen, ne znam kako i zbog čega, u pojedinim listovima, kao plaćeni od vas, želim samo da ponovim još jedanput vrlo znanu činjenicu - budžetski inspektori, kako su kršteni, a to su uglavnom inspektori Ministarstva finansija i ZOP-a, NBJ, radili su na zadatu temu, verujem pojedinačno, časno i pošteno, i zato su časno i pošteno svi, u svakom ministarstvu u kome je izvršen pregled, napisali da su predali izveštaj i lica čija su imena i prezimena navedena, znači odgovorna lica, imaju apsolutno pravo u roku od osam dana da dostave svoje primedbe na taj izveštaj, eventualne dokaze da određeni zaključci iz tog izveštaja nisu dobri, jer jednostavno, inspektorima aktuelna vlast u ministarstvima nije dala dovoljno papira da uoče da su stvari kako treba, za one za koje su procenili da su kako ne treba. Jedan jedini raniji ministar, a to je ovaj koji govori za ovom govornicom, ja sam imao priliku da vidim izveštaj i da 90% sumnje u sebe otklonim, ali nijedan raniji ministar nije imao priliku da vidi taj izveštaj. Prema tome, izveštaj je ciljano pisan, u cilju političkog obračuna sa vodećim ljudima Socijalističke partije Srbije. Što se tiče brige aktuelne većine u Parlamentu za mala i srednja preduzeća, želim samo da vam ukažem, dragi moji poslanici, da ste Zakonom o porezima na dobit preduzeća, koji ste vi izglasali, ukinuli podsticaj za mala i srednja preduzeća koji je podrazumevao značajne olakšice u tri godine rada tih preduzeća. To znači - vaša briga, dragi poslanici iz DOS-a, o malim i srednjim preduzećima svela se na to da ste Zakonom o porezu na dobit preduzeća ukinuli podsticaje, trogodišnje umanjenje poreza i opterećenja za mala i srednja preduzeća. Time ste direktno udarili na proizvodna preduzeća koja moraju da nabavljaju repromaterijal i koja su u suštini tim podsticajnim olakšicama, koje su ranije bile u zakonu, bila finansijski u mogućnosti da započnu proizvodni ciklus. Toliko o vašoj brizi i pomoći za mala i srednja preduzeća. Što se tiče malih i srednjih preduzeća, u proteklom periodu samo za 317 programa 97 preduzeća je dobilo dve milijarde i osamdeset osam miliona dinara, na bazi kojih je zaposleno 21.900 radnika, za revitalizaciju industrijskih kapaciteta. Po osnovu novih programa, koji su realizovani u razorenim fabrikama, 137 novih programa, 10.900 radnika je zaposleno, dobijeno je milijardu i 62 miliona. Po drugim osnovama, dobijeno je još sredstava, ukupno 80.000 radnika je dobilo posao. Da pređem na ono izlaganje koje sam pripremio da vam kažem - prvo, drage dame i gospodo poslanici, pred vama se zaista nalazi prvi put od kada je ova skupština počela da zaseda, u januaru, celovit zakon i prvi pravi reformski zakon. Do sada, vi ste vršili izmene i dopune postojećih zakonskih projekata, menjali ste pojedine članove, uglavnom da bi zadovoljili glad velikog budžeta za većim poreskim opterećenjima i akciznim opterećenjima. Drugo, u ovoj zemlji ima mnogo nezaposlenih. U ovoj zemlji je sve više nezaposlenih. Vrednost ove zemlje, ako je i u čemu, to je u stručnosti, kvalifikacionoj strukturi radnika, bilo da su zaposleni ili nezaposleni. Ako imamo tu prednost, da je naš prosečan radnik daleko na višem nivou obrazovanja, spretnosti, veštine, znanja, onda tu prednost možemo najbolje da iskoristimo ako iniciramo osmišljenu politiku u podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Ako tim radnicima sada država prepusti da se oni sami organizuju, imaćete hiljade picerija, hiljade fabrika za proizvodnju zapušača za boce, hiljade proizvodnji eksera i da ne govorim o ostalom. Znači, imaćete jedan haotičan razvoj poslovnih programa koji neće biti na dobrobit, zbog prezasićenog tržišta, ni za onoga ko ulaže kapital, niti za državu. Država ima interes da osmisli ulaganje privatnog kapitala i da ga podrži sa svojim sredstvima, u interesu razvoja privrede, poboljšanja standarda građana, u interesu razvoja države. Ko će drugi to da radi ako neće da radi Vlada Republike Srbije, koja ima pravo i obavezu da uoči potreban razvoj poslovnih programa koji nedostaju na tržištu Srbije i Jugoslavije, da uoči one poslovne programe koji implementacijom u životu, u praksi, zapošljavajući radnike, radnicima daju materijalnu i socijalnu sigurnost, obezbeđuju supstituciju uvoznih komponenti, uvozne opreme, i čak obezbeđuju podršku plasmanu na inostrano tržište. Poseban problem su veliki sistemi. Vi već u Loznici, u "Viskozi" imate tri dana štrajk. Ta "Viskoza" je radila sa 60% kapaciteta u septembru 2000. godine. Danas "Viskoza", u celini stoji. Možda "Viskoza", kao takva, ne treba u tom obimu, ali šta ćemo sa tim radnicima? Tim radnicima treba naći šansu za posao, tim radnicima treba pomoći da svoje znanje, svoju veštinu, uz podršku države usmere na razvoj poslovnih programa gde su oni tehnološki stručni i gde će razvijanje tih programa omogućiti da supstituišu uvoz i da imaju konjukturne proizvode koji će se moći lako plasirati na domaće i na inostrano tržište. Saslušao sam skoro sve diskusije u ovoj sali. Moram reći, u primedbama, sem priče o kardeljevskom rukom pisanom zakonu, ništa drugo nisam čuo. Ako je kardeljevska ruka što postoji fond, moram da upitam one koji su čitali Predlog zakon o privatizaciji, pa ćete draga moja gospodo videti da i u Predlogu zakona o privatizaciji, tom novom čedu, reformskom i transparentnom, takođe postoji akcijski fond i takođe Vlada Republike Srbije bira upravni odbor i Vlada Republike Srbije bira direktora. Zašto se onda bunite protiv jednog fonda koji je predviđen u ovom nacrtu zakona koji ima jedini zadatak da spreči hijene iz komercijalnih banaka da lešinare ljude koji žele da ulože svoj privatni kapital? Ovaj fond, zamišljen u ovom zakonu, zamišljen je kao konkurencija komercijalnim banakama koje idu sa lešinarskim kamatama od 2,5%, 3% i 4% mesečno. Taj fond ima zadatak da pomogne one koji žele da ulažu u privatni kapital, sa nižim kamatnim mesečnim stopama. Šta je novina ovog zakona? Ovaj zakon godišnjim programom podrške razvoju malih i srednjih preduzeća u suštini nalaže Vladi da Vlada, kao izvršni organ ove skupštine, mora da osmisli podršku razvoja malih i srednjih preduzeća. Ono što je integrativno za sve koji su ovde govorili, to je činjenica da je nesporno važno za ovu državu podržavati razvoj malih i srednjih preduzeća. Godišnjim programom Vlada, pre svega, mora da definiše pravce razvoja i prioritetne vrste delatnosti. Znači, Vlada je ta koja preko svojih resornih minstarstava mora da sagleda koji to proizvodni procesi, koji to proizvodi nedostaju u paleti proizvoda na jugoslovenskom tržištu, koji to proizvodni procesi, koristeći domaće resurse, domaću pamet, domaću energiju, mogu da zažive i da garantuju materijalnu i socijalnu sigurnost i da garantuju zapošljavanje nezaposlenih. Poseban aspekt su nezaposleni na selu. Interes ove države je da se razvojem malih i srednjih preduzeća na selu stvori šansa da mladost i žene imaju motiv da ostanu da žive i rade na selu. Razvojem malih i srednjih preduzeća na selu se stvara šansa da i banke prilaze selu, da opština priđe selu i da država priđe selu, konačno, da se selo razvija i u oblasti kulture, sporta i da, u suštini, takvu demografiju sređujemo u našoj zemlji. Program razvoja infrastrukture i pružanja podrške malim i srednjim preduzećima na republičkom nivou, jeste upravo ta decentralizacija. Niko ovde nije rekao da je centralizacija zakonom data. Nije tačno. Ovaj zakon se zalaže za decentralizaciju, centralizacija znanja do svakog grada, svake opštine. Zar ćemo dopustiti da se svako od nas vežba sa inostranim ulagačima, kada je to vrlo kompleksna oblast pregovaranja sa inostranim ulagačima? Agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća ima taksativno navedeno 14 ključnih zadataka. Iz tih 14 ključnih zadataka agencije jasno je da je agencija ta koja mora da radi na sprezi domaćeg znanja i naše privrede, na povezivanju naše privrede i našeg znanja, jer je naše znanje višestruko jeftinije. Kupovinom strane tehnologije, kupujete rezervne delove, kupujete godine održavanja, u suštini, bacate devizni kapital. Fond za zajmove i garancije malih i srednjih preduzeća Republike Srbije, ima suštinski zadatak, ponavljam, da bude konkurencija komercijalnim bankama. Taj fond sa jeftinim kapitalom upravo pruža ono što ste vi, ukidanjem podsticaja za male privrednike, trogodišnjeg stend baj aranžmana, stvorili da on bude taj koji će malim privrednicima dati jeftin kapital da započnu i stimulisati ih da zapošljavaju ostale. Na kraju, ... (Leila Ruždić, sa mesta: Ajde, kraj.) Nećemo još. Gde je Raka Radović? Raka Radović je bio izuzetan gospodin. Na kraju, draga moja gospodo, kada se nije znalo da će potpisnik ovoga zakona biti predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, u ime Socijalističke partije Srbije, 17. januara 2001. godine u Privrednoj komori Srbije je održano savetovanje sa kojeg su date preporuke. Znači, preporuke održanog savetovanja - mali biznis i ekonomska politika u 2001. godini. Suštinska preporuka tih učesnika je da se smatra neophodnim donošenje zakona o podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća i privatnog preduzetništva, kojim treba: definisati status i kategorije malih i srednjih preduzeća, opredeliti kratkoročnu i dugoročnu ekonomsku politiku, sačiniti projekciju izgradnje potrebne institucionalne infrastrukture. Znači, 17. januara 2001. godine Privredna komora Republike Srbije, svi prisutni u celini su podržali rešenja koja je dao Zakon o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Možda će vas interesovati ko su bili prisutni koji su dali tu podršku - gospodin Radoslav Veselinović, predsednik Privredne komore Srbije, prof. dr Dragana Đurić, savetnik predsednika SRJ, mr Slobodan Milosavljević, ekonomski savetnik tada mandatara Vlade Republike Srbije, dr Edita Kastratović, generalni direktor Instituta za mala i srednja preduzeća, i da ne govorim, sve vama znani vaši saradnici kolege iz DOS-a. Tek toliko, istine radi. Hvala vam lepo.
Zaključujem načelni pretres. Imali smo "samo" 47 diskutanata. Stavljam na glasanje Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 46, protiv 134, uzdržao se jedan, nije glasalo 8, ukupno je prisutno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog zakona, u načelu. Pošto predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, koji je podneo narodni poslanik Branislav Ivković, nije prihvaćen u načelu, a saglasno članu 133. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, konstatujem da se postupak po njemu obustavlja. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI MALOLETNIKA Po Poslovniku? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, želim da, u skladu sa članom 88. stav 1. Poslovnika, predložim da se pre početka rasprave o ovoj tački izjasnimo, da se diskusija skrati na 5 minuta, s obzirom da je pred nama još dovoljno posla.
Nemojte da o Predlogu vodimo raspravu, nego ako imate drugi predlog. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, radi se o izuzetno značajnom projektu, koji govori o brizi i zaštiti dece. Predlažući 5 minuta, možda možemo da pokažemo kakav je odnos naš prema njima. Predlažem da ostane 10 minuta.
Da li je to nov predlog ili opet rasprava? Nov predlog. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se diskusija skrati na minut. Moje obrazloženje je sledeće: bivša vlast je jasno pokazala kako štiti maloletnike. Zatvorila je sigurno više hiljada maloletnika, prebijala po zatvorima i nema potrebe da nas oni dave sa tim kako ćemo mi štititi maloletnike. Predlažem da se diskusija vodi jedan minut. Hvala. [[Aplauz]]
Novi predlog, gospodin Nikolić, da se ukine rasprava.
Pošto sam ja za vas tajna, predlažem da rasprava traje 8 minuta. Meni, na primer, treba vremena da jednoj dami koja je ovde predložila skraćenje rasprave, prvo pokažem kako se ona ponašala prema deci u vreme dok je bila u opoziciji, dok je decu koja su joj poverena na čuvanje i vaspitanje, izvodila u majicama Otpora na ulicu, boreći se za svoje političke ciljeve. [[Aplauz]] Evo, od takvih nazovi političara, koji su u stanju i da decu koriste za svoje ciljeve, treba ih zaštititi, pa makar i ovakvim jednim zakonom. Predlažem 8 minuta.
Moramo samo da vidimo, pošto treba formalno da stavim sve ove predloge na glasanje, da vidim samo kako. Sigurno da je po redosledu, ako treba sve. Samo da vidimo da li treba sve. Nema to u Poslovniku. Pošto nema u Poslovniku, a mi smo ovlašćeni da se snalazimo u ovakvim situacijama svi zajedno, stavićemo naravno svaki predlog na glasanje. Koji bude dobio najviše glasova, smatraćemo da je dobio i najveću podršku poslanika. (Leila Ruždić, s mesta: Koji dobije većinu, taj dobije.) Najpre stavljam na glasanje prvi predlog, a to je predlog koji se odnosi na skraćivanje diskusije na 5 minuta. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 18, protiv 59, uzdržanih 7, nije glasalo 6, ukupnoje prisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Da li neko misli da ovo nije proceduralno ispravno? (Ne). Hvala vam. Primili ste Predlog zakona koji su podneli narodni poslanici Branislav Ivković, Zoran D. Nikolić i Branko Ružić. Primili ste amandmane koje je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Srđa Popović. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu, Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i Odbora za omladinu i sport, koji predlažu Narodnoj skupštini da ne prihvati predlog zakona, u načelu. Takođe ste primili mišljenje Vlade Republike Srbije i izveštaj Zakonodavnog odbora, koji polazeći od razloga sadržanih u tom mišljenju, nisu prihvatili Predlog zakona. Otvaram načelni pretres. Izvolite, predstavnik predlagača. Reč ima narodni poslanik gospodin Branko Ružić.
Poštovani predsedniče, uvažena gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, podnoseći ovaj predlog zakona o zaštiti maloletnika, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije bila je vođena opšte društvenom potrebom da se zaštita maloletnih lica reguliše sveobuhvatnije u zakonodavnoj oblasti. Naše sadašnje krivično zakonodavstvo za maloletnike, deo je postojećih zakona koji se primenjuju na punoletna lica. Zasnovano je na dostignućima različitih naučnih disciplina, na osnovama odgovarajućih dokumenata UN a koje govore o pravima čoveka, a posebno dece i kao takva nalazi se na nivou zakonodavstva razvijenih zemalja. Međutim, ovako podeljeno zakonodavstvo za maloletnika, kao deo zakona koji regulišu položaj punoletnih lica u krivičnom pravu, a bez obzira na sve svoje specifičnosti, spada u deo standardnog prava. Smatramo da je upravo zbog toga od izuzetnog značaja donošenje zakona, koji će tretirati zaštitu prava maloletnih lica. Ovaj zakonski predlog predstavlja rezultat opsežnog zajedničkog rada tri ministarstva u ranijoj Vladi Republike Srbije i to: Ministarstva prosvete, Ministarstva za nauku i tehnologiju, Ministarstva za omladinu i sport, kao i stručnog tima Fondacije za borbu protiv narkomanije, alkoholizma i delovanja verskih sekti - FONAS-a. Sam projekat priprema ovog zakona tekao je u dva pravca. Pre svega, angažovan je stručni tim Instituta za uporedno pravo koji je dostavio zakonska rešenja u sferi zaštite prava maloletnika u zemljama Evrope koje su najviše odmakle u toj sferi, a to su pre svega Francuska, Belgija, Španija i Engleska. Drugi pravac se svodi na analizu stanja kod mlade populacije, u osnovnim i srednjim školama, ali i u radu sa roditeljima. Veliki broj mladih ljudi je bio angažovan na tom poslu analize stanja, tako da se može reći da je ovaj predlog zakona, koji je finalno obrađen od strane stručnjaka FONAS-a, rezultat vrlo obimnih istraživačkih aktivnosti, kako na analizi zakonodavnih rešenja u drugim zemljama, tako i u istraživanju trenutnog stanja i negativnih efekata narkomanije, alkoholizma i delovanja verskih sekti za mladu populaciju. Smatramo da ovaj zakonski projekat ne može biti rešenje za sve probleme i zato je takođe, paralelno sa eventualnom primenom ovog zakona, izuzetnovažan rad sa mladima, njihovim roditeljima i pedagozima na podizanju nivoa svesti o negativnim stranama i efektima bolesti zavisnosti i delovanja verskih sekti. Takođe, vrlo je važno aktiviranje nepresušne mladalačke energije na sveobuhvatnom psihofizičkom razvoju mladih kroz angažman u amatersko sportskim društvima, u kulturno-umetničkim društvima i na planu proširivanja znanja u oblastima važnim za život. Kao socijalisti smatramo da društvo ima pre svega obavezu da mladima pruži priliku da osmisle svoje slobodno vreme i treba i mora da im pruži široke lepeze mogućnosti. Cilj ovog zakona je pre svega stvaranje uslova u zakonodavnoj oblasti koja omogućava državi da efikasnije deluje u cilju zaustavljanja rasta, a kasnije i smanjivanja stope narkomanije, alkoholizma i delovanja sekti na prostorima naše države. U sklopu ove problematike, ne može se prenebregnuti činjenica da su u proteklom periodu teški životni uslovi, pad životnog standarda i smanjene mogućnosti države da deluje u socijalnoj i obrazovnoj sferi, bili, između ostalog, velikim delom uzrokovani pritiscima i sankcijama dela međunarodne zajednice. Naročito je NATO agresija na našu zemlju 1999. godine proizvela, konačno delovanje narko dilera na ovim prostorima, a agresivnost u delovanju verskih sekti je takođe pojačana i time se razarajuće delovalo na patrijarhalnu sredinu, tipičnu za naše prostore. Pre prelaska na konkretne odredbe ovog zakonskog predloga, istakao bih zbog javnosti da je poslanička grupa Socijalističke partije Srbije pri promovisanju ovog predloga zakona, pre više od dva meseca, pozvala sve relevantne stručnjake, organizacije i političke partije da svojim konstruktivnim predlozima doprinesu još boljem izdanju ovog zakonskog predloga. Smatramo da je ovo pitanje pitanje od opšteg društvenog interesa, da ne zaslužuje da bude politizovano i zaista nije važno ko je titular samog zakona, već je bitno da se po ovom pitanju postigne konsenzus, jer ovo pitanje nije pitanje bilo koje političke partije, već pitanje svih roditelja, omladine, pedagoga, pitanje od nacionalnog interesa. Što se odredaba ovog zakona tiče, naveo bih neke važnije zbog građana Srbije i istakao bih da su ove odredbe rezultat, pre svega, konsultacija između ostalog i sa roditeljima, pored konsultacija sa psiholozima, pedagozima i ostalim stručnim licima. Sam Predlog zakona u svojim osnovnim odredbama definiše zakon, odnosno govori o zakonu kojim se uređuje zaštita maloletnika zbog ugrožavanja njihovog telesnog, duševnog, socijalnog i duhovnog zdravlja i razvoja. Pravo maloletnika na psihofizičko zdravlje koje se obezbeđuje ovim zakonom, čini pravo na zaštitu od upotrebe cigareta i drugih duvanskih proizvoda, zatim upotrebe alkohola, upotrebe kocke, automata za zabavu, upotrebe opojnih droga i lekova u vanterapijskoj upotrebi sa psihoaktivnim uticajem na maloletnika, proizvoda sa pornografskim sadržajima, boravka na mestima na kojima može doći do ugrožavanja fizičke bezbednosti maloletnika, prodaja, davanje ili nuđenje oružja rasprskavajućih materija ili otrova i otrovnih materija. Takođe i od uticaja pojedinaca, grupe ili organizacija koje svojim delovanjem nanose štetu psihofizičkom zdravlju maloletnika. Što se zaštitnih odredaba tiče, uređene su zabrane i ograničenja određenih ponašanja i radnji maloletnika, kao i drugih lica u odnosu prema maloletnicima. Tako, u članu 3. se kaže - da na javnim mestima maloletniku nije dozvoljeno korišćenje cigareta ili drugih proizvoda duvana, alkoholnih pića ili drugih pića koja sadrže alkohol i opojne droge, ili lekova u vanterapijskoj upotrebi, sa psihoaktivnim uticajem na maloletnika. U članu 5. se kaže - licu za koje se zna ili se utvrdi da je maloletnik nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje cigareta, drugih proizvoda duvana, alkoholnih pića ili drugih pića koja sadrže alkohol i opojnih droga ili lekova u vanterapijskoj upotrebi sa psihoaktivnim uticajem na maloletnike. Član 6. - licu za koje se zna ili se utvrdi da je maloletnik, nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje oružja rasprskavajućih materija, otrova i otrovnih materija. Član 7. - licu za koje se zna ili se utvrdi da je maloletnik nije dozvoljena prodaja, iznajmljivanje, davanje ili nuđenje proizvoda sa pornografskim sadržajem (časopisa, video kaseta i sl.). Nije dozvoljeno izlaganje na vidnom mestu proizvoda iz stava 1. ovog člana. Član 10. - pravno ili fizičko lice koje se bavi delatnostima u vezi sa kojima se može učiniti prekršaj iz ovog zakona, dužno je da na vidnom mestu istakne odredbe ovog zakona koje se odnose na zaštitu maloletnika u obavljanju svoje delatnosti. U članu 12. zbog koga se prošle nedelje malo ustalasala javnost u Srbiji, zbog navodnog represivnog karaktera odredbe, kaže se da - na javnim mestima nije dozvoljeno bez pratnje staraoca zadržavanje maloletnika do 16 godina starosti, u vremenu od 00 časova do 05 časova, osim koncerata, priredbi i sličnih manifestacija koje su po svom programu i sadržaju namenjene maloletnicima. Iz ovoga se jasno vidi da nema nikakvog represivnog pristupa, usmerenog ka maloletnicima jer se radi o slučajevima kada se odgovornost pravnog ili fizičkog lica, zaduženog za organizaciju, jasno može locirati. Takođe, članom 15. zabranjuju se oni vidovi verskog učenja ili njegove primene, kojima se ugrožava i povređuje telesno, duhovno i socijalno zdravlje i razvoj maloletnika. Pod verskim učenjem ili njegovom primenom iz stava 1. ovog člana podrazumeva se propagiranje verske netolerancije, verske i nacionalne mržnje, isključivosti, povrede interesa javne i lične bezbednosti, javnog reda, zdravlja i morala, uloge porodice i zaštita prava i slobode drugih ljudi. Član 16. - zabranjeno je delovanje pseudoverskih, pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih sekti koje putem mentalnih manipulacija mladima, stvaraju psihičku ili fizičku zavisnost ovih lica, u cilju njihovog iskorišćavanja. Članom 17. se uvodi jedna nova institucija, dakle - u cilju zaštite maloletnika od ugrožavanja njihovog psihofizičkog zdravlja i razvoja obrazuje se Nacionalni savet za zaštitu omladine. Nacionalni savet za zaštitu omladine: a) daje odobrenja, odnosno zabranjuje prikazivanje javnih filmskih, televizijskih, pozorišnih i video-fotografskih ostvarenja, izložbi i revija, pojedinim starosnim kategorijama maloletnih lica, b) prati primenu ovog zakona i drugih, propisa kojima se štiti psihofizičko zdravlje i razvoj maloletnika, c) predlaže mere radi unapređenja zaštite psihofizičkog zdravlja i razvoja maloletnika, d) ostvaruje saradnju sa nevladinim i drugim domaćim i međunarodnim organizacijama iz ove oblasti. Član 18. Nacionalni savet za zaštitu omladine obrazuje Vlada Republike Srbije, koja svojim aktom uređuje sastav, organizaciju, uslove i druga pitanja od značajna za rad saveta. Kaznenim odredbama ovog zakona predviđaju se sankcije protiv učinilaca prekršaja iz ovog zakona, uz obavezu izricanja zaštitnih mera kod porotnika, pa se tako novčanom kaznom od 50 hiljada do 200 hiljada dinara za pravno lice, a od 1.000 do 10.000 dinara za fizičko lice i odgovornom licu u pravnom licu, odnosno od 10.000 do 100.000 dinara za preduzetnika, kažnjavaju se prekršaji definisani ovim zakonom. Stav poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije i pravnika Socijalističke partije Srbije je da se ovim zakonom definišu prekršaji i da se shodno tome protiv počinilaca vodi prekršajni postupak, a da se krivična dela vezana za ovu problematiku objedine i regulišu novim krivičnim zakonom koji će, nadamo se, biti kompleksniji i sveobuhvatniji od prethodnog. Takođe, na kraju ovog prvog izlaganja izneo bih još jedan argument u prilog donošenja ovog zakona o zaštiti maloletnika, koji je predložila Socijalistička partija Srbije, a to je upravo ovaj izveštaj UNICEF-ove kancelarije u Beogradu, o stanju u kojem se nalaze deca, odnosno maloletna lica u Republici Srbiji i Saveznoj Republici Jugoslaviji. Između ostalog, na strani 30. i 31. ovog izveštaja navode se podaci da populacija od 11 do 15 godina starosti u Beogradu i njegovoj okolini a u procentu od 23,3% redovno koristi cigarete, takođe polovina ove populacije je probala alkohol, 20% njih je bar jednom bilo u opijenom stanju. U Saveznoj Republici Jugoslaviji sko 5% ove populacije od 11 do 15 godina je konzumiralo marihuanu, a proteklih godina pri prvom konzumiranju je bila omladina sa nepunih 14 godina. 1,5% te iste populacije je probao duvanje lepka, 1% je probao hašiš, a 0,2% je probalo kokain. To su podaci iz godišnjeg izveštaja kancelarije UNICEF-a u Beogradu. Takođe, u prilog donošenja ovog zakona govore i podaci o porastu stope maloletničkog prestupništva u odnosu na prestupništvo kod punoletnih lica. Smatramo da bi donošenje ovog zakona državi, ali istovremeno i roditeljima i prosvetnim radnicima dao pravo, obavezu i mogućnost da na zakonit način deluju u pravcu zaustavljanja rasta, a kasnije i smanjivanja negativnih efekata koje sa sobom nose narkomanija, alkoholizam i agresivne verske sekte. Naravno, paralelno sa dobronamernom primenom ovog zakona potrebna je stalna edukacija, što bi zajedno dovelo do stvaranja uslova za očuvanje psihofizičkog zdravlja mlade populacije u Srbiji, koja predstavlja bazu za izgradnju bolje budućnosti naše države, kao i stub očuvanja tradicije našeg naroda. Na kraju, iskreno se nadam da ćete smisleno i dobronamerno sagledati funkciju ovog zakona u aktuelnom trenutku našeg društva i u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije vas pozivam da svojim konstruktivnim predlozima još više doprinesete boljem sadržaju ovog zakonskog predloga.
Da li se izvestilac Odbora javlja za reč? Reč ima predsednik Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja.
Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je razmatrao Predlog ovog zakona i nije ga prihvatio ovakvog kakav je. Meni je drago što smo ograničili vreme da bismo bili efikasniji u radu, pa ću vam samo reći zašto ga nismo prihvatili. Ovako represivan zakon niko od nas, koji smo članovi Odbora, nije nikada ni video, ni čuo da postoji, ni pročitao. Osim prva tri člana ovog zakona, koji su opšti članovi, od člana 4. pa nadalje kaže - maloletniku nije dozvoljeno, u članu 4, pa da ga ne citiram, moj prethodnik je citirao skoro sve članove. U članu 5. - maloletniku nije dozvoljeno, pa član 6, 7, 8. - maloletniku nije dozvoljeno, i tako sve do člana 18. To je bio dovoljan razlog da Odbor ne prihvati ovakav zakon. Gospodo, mogu da pokušam da mu objasnim kako treba sa mladima raditi, ali represijom sigurno da ne može. A da je gotovo sva ova materija već sadržana u našim zakonima i našim propisima, u to možete da se uverite ako pročitate i ako budete imali uvida u zakone koji i postoje u našoj državi. Da je i prethodna Vlada vodila računa o maloletnicima, u članu 2. se kaže da ovaj zakon štiti maloletnike od upotrebe cigareta i drugih duvanskih proizvoda, pa verovatno zato i cigarete nisu mogle da se uvoze, da ih bude na kioscima ili u prodavnicama, nego su samo vama znanim kanalima i vama znani ljudi iznosili na crno tržište te cigarete. Sledeći stav štiti maloletnike od upotrebe alkohola - pa,proizvođači i nisu proizvodili alkohol, nego su proizvodili neka veštačka alkoholna pića od kojih su građani ove zemlje umirali. Znate i sami da se to dešavalo. Maloletnike treba zaštiti od upotrebe opojnih droga itd, već kako piše ovde i zato su droge bile u sefovima banaka, da maloletnici ne bi mogli da dođu do te droge. Samo ću vam još reći da treba zaštiti maloletnike od proizvoda sa pornografskim sadržajem. Sve ovo prethodno vreme je bila pornografija.
Reč ima gospodin Ivković, prvo izlaganje.
Dame i gospodo poslanici, izuzetno mi je drago što je naš uvaženi kolega poslanik pokazao u svoj svojoj veličini kvalitet predsedavajućeg Odbora za rad i decu. Mislim da su deca mogla od njega da nauče kako treba jedan uvaženi stariji gospodin da se obraća javnosti i da govori. Radi istine i zato sam se i javio, uvaženi gospodine, pročitaću ono što vi niste hteli da pročitate. U članu 4. se kaže - na javnim mestima maloletniku nije dozvoljeno korišćenje cigareta ili drugih proizvoda od duvana, alkoholnih pića ili drugih pića koja sadrže alkohol. Članom 5. se kaže - nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje cigareta ili drugih proizvoda od duvana maloletniku. Članom 6. se kaže - nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje oružja, gospodine predsedniče Odbora, koji treba da se brinete o deci. Članom 7 se kaže - nije dozvoljena prodaja, iznajmljivanje, davanje ili nuđenje proizvoda sa pornografskim sadržajem. Svaki roditelj koji čuje ovo što sada govorim zasigurno podržava takve stvari i mnogim zakonskim projektima nije rečeno šta nije dozvoljeno, ali ovde se traži da svako ko radi protiv dece i može da radi i u kafani i u trafici, bilo gde, mora da oglasi, ovim zakonom se od njega traži da mu je zabranjeno da deci to prodaje, što ne sme da se prodaje. Radi istine, gospodine predsedavajući Odbora za decu, za brigu o deci, u ovom zakonu postoji 12 kaznenih odredaba ne za decu, nego za okruženje u kojima maloletnici žive i rade, a za maloletnike nema kaznenih mera. Ima samo tri vaspitne mere i ništa više. Kada sam se već javio, zakon o podršci malim i srednjim preduzećima ste odbili. Želim na početku da vas upozorim i zakon o zaštiti maloletnika ako odbijete, biće objavljen u svim novinama u Srbiji i pisaće - građani Srbije, pročitajte zakonske projekte koje su odbili DOS-ovski...
Nemojte dobacivati s mesta. Kako koji govornik se javi tako iz susedne grupe dobacuju. Dajte da uvedemo malo reda ovde.
Gospodine predsedavajući, da samo znate u kakvoj sam atmosferi dao završnu reč o malim i srednjim preduzećima, trebala je snaga. Znači, znaće se, zakonski projekti će biti objavljeni, i jedan i drugi. Molim vas u ime predlagača, trošim svojih pet minuta, poštoje uvažena koleginica priču o decu skratila sa deset na pet minuta, konkretno recite šta ne valja u ovom zakonskom projektu. Ali da znate, nije rađen slučajno. Pokojni ministar Simonović, tada ministar prosvete, a kasnije Kata Lazović, ja kao ministar za nauku i tehnologiju, Ministarstvo za sport i omladinu, formirali smo zaista kvalitetan tim ljudi koji su samo stručnjaci. Nisu zagriženi politički. Sklonite politiku iz ove priče. Institut za uporedno pravo je radio uporednu analizu zakonskih projekata u sledećim zemljama - Španija, Francuska, Belgija i Nemačka, koje su najviše na udaru Amerike zbog sekti. Možda ne znate, ali trojanski konj Amerike na tlu Evrope su sekte. Posebno sajantološka crkva. Zbog toga je francuski parlament u aprilu 1999. godine definisao pojam mentalne manipulacije. Taj pojam mentalne manipulacije ćemo uputiti ministru Batiću, kao ministru za pravdu i lokalnu samoupravu, jer i naši pravnici misle da je u pravu što smatra da u zakonu o krivici mora biti celovito rešeno sve. Zato ovde nismo to koristili. Ovde je samo prekršajna priča, data u ovom zakonskom projektu. Ukoliko usvojite ovaj zakonski projekat, ministru pravde će otići predlozi posebno vezani za mentalnu manipulaciju. Da li znate da na tlu Srbije živi 827 nevladinih organizacija. Iza tih 827 nevladinih organizacija krije se 180 sekti, 90% razvijenih u poslednje dve godine. Da li znate da je u Nemačkoj pripadnicima pojedinih sekti, za koje je procenjeno da su toliko razarajuće, čak zabranjeno pravo na rad, što je drastična mera, ali je zabranjeno jer razarajuće deluju. Prema tome, Institut za uporedno pravo je uradio uporednu analizu zakonskih projekata u deset evropskih zemalja. Stručnjaci koji nisu politički opredeljeni radili su na toj priči. Ovde se nalazi zakonski projekat i ono što mislite da ne valja istaknite. Zaboravite na poslednjih deset godina. Mislite na budućnost ove zemlje. Radi vremena, pošto se ovom zakonskom projektu ne može mnogo zameriti, najviše se kači za član u kome se govori o ograničenju kretanja maloletnika do 16 godina. Molim vas, postoji amandman. Nema problema ako se to prihvata, ali ovde se mislilo od ponoći do pet sati ujutru. Kada su u pitanju koncerti, priredbe, kada se zna organizator tih koncerata i ko nosi odgovornost za bezbednost mladih, onda nema ograničenja. Ali, ako nije to u pitanju, onda isključivo sa staraocem može da izađe napolje.
Da li se neko od predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, gospodine Nikoliću. Izvinite, replika. Gospodine Nikoliću, nisam video prijavu za repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, od 23. januara za ovom govornicom većina govornika se služi poluistinama, kao i zamenom teza. Gospodin Ivković je vrlo precizno pročitao tekst do sedmog člana. Pa je onda zaboravio da pročita i osmi član. Ni ja ga neću pročitati. Vi ste dobili Predlog zakona i vidite da taj osmi član sadrži prva tri prethodna člana koja se odnose na one koji deluju na mlade, ali se u osmom svi ti mladi obuhvataju. Tačno je isto tako da treba voditi brigu o kretanju maloletnika i ako su vrlo uspešno vodili brigu o mladima, nisu ih istina sve legitimisali, kada su zabranjivali okupljanja, kada su batinaši prebijali mlade, bez obzira na to da li imaju 16, 17 ili 20 godina. Da ne bismo ponovo došli u situaciju da zabranama dođemo do neželjenih posledica, mislimo da ovaj zakon ne treba prihvatiti, osim u onom delu koji govori o delovanju verskih sekti. Pa, mladi socijalisti su inicirali ovaj zakon.
Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sudeći po dosadašnjem toku rasprave a i po tome da je poslanička većina bila spremna da skrati i na minut samo da je to predsednik dozvolio, očigledno je da vi nećete danas, eventualno sutra prihvatiti ovaj predlog zakona. Naravno, .... (glas - mašala) čuo sam, znam ko dobacuje, nemojte uopšte da mislite, samo ne smem da pogledam u njega, sanjaću ga noćas pa neću moći da spavam. A, nije trebalo ni da izlazi za ovu govornicu da nam plaši decu. Šta ja mislim - zašto vi to odbijate. Ima više razloga. Sadržani su uglavnom u članu 2. ovog predloga zakona. Najpre, vi ste nam ovde nagovestili sasvim jasno i to govore i mlađi predstavnici vaše poslaničke grupe i stariji, da vam je cilj da budemo deo "Jevrope", Evrope, neko arhaizmom, neko ovako ili onako, a kada hoćete da budete deo Evrope, onda više ne možete da se borite ni protiv narkomanije, ni protiv pornografije, ni protiv protivprirodnog bluda, ni protiv iskorišćavanja moletnika, ni protiv seksualnog zlostavljanja, onda više ne možete da se borite ni protiv maloletničkog kriminala, zato što vam ta Jevropa kojoj stremite i težite pruža dovoljno dokaza da protiv toga ne samo da nije uspela da se izbori, nego da ga je smislila. Iz najrazvijenih zapadnih zemalja je ta pošast i krenula i zahvatila konačno i jedan deo, na svu sreću, za sada još uvek mali deo naše dece. Dece Srbije. I, tu mislim na srpsku decu, na decu svih ostalih pripadnika različitih grupa koje u Srbiji žive. Kako da se vi borite protiv toga? Kako da se borite protiv Evrope da nam ne otruje decu, kada ne možete protiv Evrope da se borite da nam ne otme teritorije? Kako da se borite protiv te Evrope kada ona od naše dece očekuje da budu konzumenti svih tih otrova, svih tih poroka protiv kojih bi trebalo ovde da se svi borimo. I, da je Vlada dostavila ovakav predlog zakona, ne bih imao obraza da govorim protiv njega, ne bih imao obraza da na bilo koji način ugrozim donošenje jednog zakona koji pomaže roditeljima koji nisu u stanju da svoju porodicu održe tako da u njoj budu zdravi i roditelji i deca. I, tu mislim na sve, ne samo ono što je predviđeno predlogom ovog zakona nego i na još mnogo toga čemu su naša deca izložena, a gde ne postoji dovoljno dobra ni jasna zaštita ni porodice a ni države, koja bi trebalo o tome da brine. Kako sada da zaštitimo maloletnike od upotrebe cigareta i drugih duvanskih proizvoda, kada srpski kralj cigareta, svojim privatnim avionom, vozi predsednika Vlade Republike Srbije u zvanične posete drugim zemljama. Kako da zaštitimo, kada je čovek koga ste naprasno automatskim puškama postavili za direktora carine, jedan od najvećih uvoznika cigareta, pa nam se smeše sada reklamni panoi širom srpskih gradova u kojima piše "Pozdrav iz Rovinja - Ronhil". Imam ovde neke kutije tog otrova. Ne bih da ih pokazujem, da ne pomislite da nekoga reklamiram. Daleko bilo. U mojoj kući cigareta, izuzev kad gosti dođu, nije zapaljena. Umem da procenim kako se protiv tog zla treba boriti. To sam preneo i na svoju decu, ali vi morate o tome da razmišljate na jedan potpuno drugačiji način. Mislim da su mnogi od vas taoci ljudi koji među našom decom, među našom omladinom seju i šire ovo zlo. Pola kafića u Beogradu je zatvoreno pre neki dan, možda još uvek nisu ni otvoreni. Razlog - prodaja cigareta bez akciznih markica. Koje su cigarete sa akciznim markicama - te koje uvozi ovaj Zabunović, koji je bio tako dobar da je odmah postao direktor carine u prvih nekoliko dana. Obećano nam je da ćete stati na put švercu duvana, odnosno, da će biti enormno povećani prihodi kad se raščisti sa duvanskom mafijom. Gde su ti prihodi? Kako ćete vi sada da zaštitite maloletnike od upotrebe alkohola, kad ste svesno carinama pojeftinili uvozni alkohol na nivo sa koga se ne isplati više ni da kupujete domaći proizvod, domaći alkohol. Sada naša deca razbijaju viski, naša deca piju pića, vi ne možete lako ni da osetite da je dete pilo, zato što mu u kafićima sipaju u koka kolu, ili u neko drugo osvežavajuće piće, i tek kada to dete ustanovi da ne može da stoji na nogama, vidi koliko je popilo, jer je to dete od 16 godina. Samo se vi smejte, više vam ni Lapovo, ni Batočina, ni Rača Kragujevačka nisu mali gradovi za takav otrov, koji se širi među našom decom. Kako ćete vi da zaštitite maloletnike od filmova sa pornografskim sadržajem, pa neki od vas su u snimanju tih filmova učestvovali. Vrte se kasete, u kojima su neki od vas glavni junaci. Kako ćete vi da zaštitite maloletnike od mesta na kojima može doći do ugrožavanja fizičke bezbednosti maloletnika. Oni više nikada ne bi učestvovali na vašim demonstracijama, nikada više decu ne biste mogli da izvedete u štrajkove, kada izgubite vlast. Kako biste vi mogli da zaštitite našu decu od sekti, kada počasni predsednik jedne stranke, koja je na vlasti, pripada Munovoj sekti, i time se otvoreno hvali. Naravno, vi niste ni čuli za tu sektu. Danas su izlazili rotarijanci za ovu govornicu. Svega sada ima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ima mnogo smeha pred ozbiljnim temama, a najčešće izgovor za neučestvovanje u ozbiljnim temama je - gde ste bili pre deset godina, gde ste bili pre pet, pre dve, pre jedne godine? Je li to izgovor da baš ništa ne uradimo? Naravno, imam primedbi i na predlagača ovog zakona. Znate, ne možete vi sada da kažete - dozvoljeno je deci da idu posle 0,00 časova gradom, ako su bili na nekoj priredbi koja je organizovana, na koncertu, ili kako to već izgleda. I sada će svaki policajac da proverava da li je to dete bilo na priredbi ili je bilo u kafiću. Ima nedorečenih stvari, naravno, i u ovom predlogu zakona. O tome bi još moglo da se razgovara. Na kraju krajeva, dozvoljavam da ovaj zakon bude samo osnov za ozbiljnu raspravu u Narodnoj skupštini, koju bi mogla da pokrene i Vlada Republike Srbije jednim svojim ozbiljnim predlogom zakona, kome se ne bismo smejali mi iz opozicije, zato što vi gledate ko je predložio zakon i po tome opredeljujete svoj stav - hoćete li ozbiljno o tome da razgovarateili ćete tome da se smejete. Pa tako, kad vam se pomene Kosovo i Metohija, u stanju ste da se smejete, zaštita maloletnika, u stanju ste da se smejete, bilo šta što bilo ko od poslanika opozicije pomene vama može da predstavlja osnov za smeh. Preuzeli ste državu u svoje ruke i sada ste vi krivi ako se droga diluje pred školama, sada ste vi krivi ako je deca koriste, ako školske učionice, hodnici i NjCsmrde na travu, kao što to deca koja to ne upotrebljavaju otvoreno govore, da više ne može da se uđe u te prostorije. Neki od vas vrlo dobro znaju kako to izgleda. Bilo bi dobro da ti koji su u mladosti naseli tome sada hrabro izađu za ovu govornicu i kažu deci - nemojte to da koristite, svako ko vam to prvi put ponudi, to je neprijatelj i vaše duše, a ne samo vašeg tela. Bilo bi dobro kada biste smogli snage da o ozbiljnim stvarima, ovde, u ovoj skupštini, ozbiljno razgovarate, a ne da gledate od koga koja reč ili misao potiče. Hvala.
Reč ima gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, puno je toga zaista neverovatnog rečeno u uvodnim nastupima predstavnika, kako predlagača, tako i opozicije koja podržava ovaj zakon, što je samo po sebi logično, jer je sam zakon neverovatan, ne zbog teme kojom se bavi, već zbog načina na koji to radi. Kako je ova skupštinska rasprava započela, čini mi se da smo prvu grešku napravili kada nismo usvojili predlog gospodina Rističevića i ograničili raspravu na jedan minut, jer će, s obzirom na sve ono što je do sada rečeno, Bil Klinton biti kriv za zbirku narodnih pesama "Crven Ban", Bil Klinton biti kriv za rakiju, Bil Klinton biti kriv za hercegovački duvan, Bil Klinton biti kriv za sektu Jare Ribnikar, Bil Klinton biti kriv za pola tone droge u sefu jedne beogradske banke, koju je tamo pohranila srpska policija, i tako dalje. Mislim da je tema ozbiljna, ali je način na koji se ona tretira, katastrofalan. Ne pravi se razlika između uzroka i posledice. Ne može se sankcijama rešiti problem koji ne priznaje političke barijere, ne možete se sankcijama obračunati sa onima kojima je samo ulica preostala kao mesto druženja ili provođenja života. Zašto je to tako - možemo da razgovaramo, ali mi se čini da je obrazloženje, koje se ističe u predloženom zakonu, više nego problematično. Naime, u tom obrazloženju se kaže da je posledica jednog takvog stanja u društvu, stanja u kome se nalaze osobe mlađe od 18 godina, pre svega proistekla iz bombardovanja NATO pakta koje je predstavljalo uvod u ekspanziju narkomanije i vršljanja narko dilera po Srbiji. To je samo po sebi u toj meri politički obojeno, da je nepotrebno nešto tako komentarisati. Problemi koji potresaju Srbiju su problemi koji potresaju i druge države, bilo da se one nalaze istočno ili zapadno od nas, pri čemu su, po pravilu, to problemi koji potresaju mnogo više zemlje koje su u tranziciji, nego ona uređena društva, koja su tako kritikovana u nastupima opozicije, i po pravilu, neargumentovano, jer su u tim društvima mnogo preciznije i konkretnije rešene one zakonske pretpostavke koje pokušavaju da se reše na jedan loš način predloženim zakonom. Naime, u pravu je bio predstavnik Odbora za rad i socijalnu politiku, kada je citirao članove ovog zakona. U njima se, od člana do člana, govori samo ono što je nedozvoljeno i zabranjeno, pri čemu je to suprotno zdravom razumu. Jer, da li je potrebno reći da nije dozvoljeno nuditi oružje maloletnicima? Gde je to bilo dozvoljeno do sada nuditi oružje maloletnicima? Da li je potrebno reći da je nedozvoljeno nuditi drogu maloletnicima, jer, gde je to do sada bilo dozvoljeno? Ni u Srbiji nije bilo dozvoljeno. Da li je potrebno reći - nije dozvoljeno opijati maloletnike, pa to je i do sada bilo. Zdrav razum nas je obavezivao na nešto tako. A, ako je do toga došlo, znači da je bilo malo zdravog razuma. Svi problemi koji se tretiraju ovim zakonom su posledice jednog jako teškog stanja u društvu. Te posledice su dugotrajne. Oni su ponajmanje posledica političkih konotacija stranaka koje su na vlasti ili u opoziciji, oni govore o stanju društva. Stanje je loše, bezizlazno. Roditelji ne mogu da brinu o sebi samima, a kamoli o svojim porodicama. Ona regulativa koja postoji u društvu je srušena, uništen je sistem vrednosti. Nikada u Srbiji nije bila dozvoljena pornografija, ali je pornografija inaugurisana u univerzalni model vrednosti, preko stanice koja je imala nacionalnu frekvenciju, koja je bila prepoznatljiva samo po dva programa - po pornografskom, i po programu Srpski radikalni talasi [[aplauz.]] To su činjenice, gole, ali istinite činjenice. Ako ćete da govorimo o jednom novom dobu u kojem mi želimo da živimo, onda je zora tog doba 5. oktobar kada smo i jednom i drugom stali na kraj. Optuživati nekoga za šverc cigaretama, za šverc alkoholom, za šverc drogom, bez dokaza je krivično delo. To ni u jednoj pristojnoj zemlji nije dozvoljeno. (Predsednik: Vreme.) Molim vas da iskoristim ... Skupštinska govornica ne sme biti mesto na kojem će se tako nešto činiti. Mi danas možemo razgovarati o tome da li su uklonjeni, bar minimalno, oni uzroci koji su za posledicu imali jedno tako haotično stanje u društvu. Odgovorno tvrdim da jesu. Da li su u potpunosti uklonjeni? Nisu, i biće potrebno dugo vremena da se tako nešto uradi. U ovoj zemlji se deca više ne hapse zbog toga što nose majice sa nekim amblemom ili bedžom. U ovoj zemlji se deca ne tuku zbog toga što protestuju na ulici. Konačno, u ovoj zemlji više deca ne protestuju onako kako su to činila prethodnih 10 godina, tražeći svoja elementarna prava. Njihovi roditelji više nisu u poziciji u kojoj su bili do sada. Njima je teško, ali vreme koje je pred njima jeste vreme kvalitetne perspektive. Zašto je to tako? Zato što se na vlasti, u meri u kojoj je to moguće, s obzirom na zemlju u kojoj živimo, nalaze normalni ljudi. Ljudi koji imaju hrabrosti da kažu i kad su opozicija i kad su vlast - ne tucite decu zbog toga što cepaju plakat, ne optužujte mlade za izdaju, nepatriotizam, ne predstavljajte ih kao narkomane, ne predstavljajte ih kao osobe koje su nesvesne vremena u kojem žive, jer su po pravilu ti ljudi najsvesniji okolnosti u kojima postoje i nepravde sa kojima se suočavaju. Ako želite da vidite da li društvo ide u dobrom ili lošem pravcu, posmatrajte mlade ljude i ono što oni rade. Danas mladi ljudi posmatraju, gledaju Srbiju i gledaju nas. Mere, u kojoj meri smo mi sposobni da uradimo ono što prethodna vlast 10 godina nije radila. Kamo sreće da je stajala. Naprotiv, ona je samo upropaštavala naše društvo. Ovaj zakon je neprihvatljiv, jer je to zakon koji je sam po sebi samo logična posledica vremena u kojem se mladima nije dozvoljavao normalan život. Ako pušiš - bićeš uhapšen, ako piješ - bićeš uhapšen, ako se drogiraš - bićeš uhapšen, ako si na ulici posle ponoći - bićeš uhapšen ili će eventualnotvoji roditelji platiti kaznu 10.000,00 dinara. U ovoj zemlji živi 20% mladih ispod 18 godina koji redovno puše, veliki broj njih pije, deo njih konzumira narkotike. To nije način da se takav problem reši. Ovaj problem se mora rešiti upristojavanjem našeg društva, uspostavljanjem jasnog sistema vrednosti. Sistema vrednosti u kojem će se znati kakve su posledice politike koja se vodi, politike koja sama po sebi ne može i ne sme imati partijski okvir.
Gospodin Nikolić, replika.
Lepo je to aplaudirati, samo čovek treba i svojim ponašanjem da zasluži aplauz. Ovde jeprethodnik zamenom teza pokušao jednu svetsku istinu i činjenicu da zamagli pred očima naše javnosti. Ne postaju naša deca narkomani ne odaju se alkoholu zato što im je ulica ostala jedino mesto, jer nemaju posla, roditelji im nemaju posla i nemaju vremena za njih. Kad bi to bio jedini razlog, vi u Holandiji ne biste imali narkomaniju, vi u Engleskoj ne biste imali narkomaniju, u Nemačkoj toga ne bi bilo. Ali, mi idemo u tu Evropu u kojoj se špricevi odmah tu, na licu mesta, dele deci da bar ne koriste zaražene špriceve. Ko to ne zna, ne bi trebalo o tome da priča. Naravno, pametni ste vi, ali ja sam prvi put čuo za jednu političku stranku koja brine o moralu, kada sam video fotke sa striptiz žurke Demokratske stranke. Tako ste vi brinuli o moralu naše omladine kad ste se svlačili na striptiz žurkama koje ste organizovali u svom klubu omladine. Verovatno je to bio podstrek za svu našu decu da se tome okrenu. Ne daj Bože ako je prethodnik pre mene bio go ili ovaj mali što mi dobacuje. Imalo je šta i da se vidi kad su se svukli. Dalje, čujem da je neka televizija postala poznata po tome što je emitovala porniće. Nisam ih nikada gledao. Prethodnik izgleda vrlo dobro zna kada se emituju pornići. Ovo je društvo u kome svi imaju određenu odgovornost. Ne vredi bežati na vrata. Ne vredi tražiti instrukcije. Ovde se rešavaju najosnovniji problemi koje ovo društvo ima. Pomislite dobro šta ste sve radili dok ste bili u opoziciji. Sada sa takvim stavom treba da se predstavite kao ozbiljni ljudi koji mogu da vode državu. To ide jako teško. Zato, kad kritikujete neki predlog zakona, ukažite na ono što u njemu ne valja. Nije bitno ko je predlagač, nije bitno zašto ne volite predlagača, bitno je samo šta u jednom predlogu zakona ne valja. A, da kažete da ne treba da se borite protiv narkomanije samo zato što to predlažu pojedinci iz bivše vlasti, to deluje i nehumano i nemoralno. Ponovo možete vi svakom svom predstavniku koji ovde izađe da aplaudirate zato što vam se čini da je pametan. Kažem vam, ukoliko ne zaštitimo decu, u tome će svaka vlast imati podršku svakog pametnog i razumnog čoveka, ukoliko ne zaštitimo barem decu, vas očigledno više ne možemo da spasimo, ali barem decu od lošeg uticaja Evrope, onda vi zaista želite da Srbija kao država, da srpstvo, da srpska nacija uopšte više ne postoji. Mi se od njih mnogo razlikujemo po tome. Vekovi će proći dok mi ne degradiramo svoju naciju toliko da budemo na njihovom nivou.
Reč ima predsednik Odbora za zdravlje i porodicu, gospođa Živodarka Dacin, a posle nje ministar Gordana Matković.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, zaista imam jednu iskrenu želju, a to je da se u rad ovog parlamenta prenese bar deo rada koji je imao Odbor za zdravlje i porodicu. Moram da kažem da se vrlo korektna i konstruktivna rasprava vodila o Predlogu ovog zakona i da su se svi afirmativno izjasnili po pitanju problema maloletničke delinkvencije u raznoraznim oblicima. Rečeno je da je Odbor za zdravlje, u principu, odbio ovaj zakon u načelu, ali ja zaista nisam želela da shvatim da je to samo zato što je predlagač opoziciona grupacija, nego sa nekim argumentima, kao što su - da je jedan deo navedene problematike već zaveden u postojeće zakone, kao što je to Zakon o društvenoj brizi o deci, Zakon o zdravstvenom osiguranju itd. Evidentna je činjenica da nijedan zakon nije uobličio sve ovo na jedno mesto. Bilo je čak i primedbi da možda nije na najbolji način pravno definisano i da bi trebalo dati kao predlog Vladi da nađe načina da napravi ovakav zakon, jer je to zakon koji svuda u svetu postoji, pa zašto ne bi postojao i kod nas. Želela bih da kažem da je čak data jedna pozitivna primedba, a to je da je ovaj zakon trebalo da se da na razmatranje Odboru za prosvetu, zbog toga što je evidentna činjenica da već i u osnovnoj školi, znači do 15 godina, imamo, čak i u malim sredinama, vrlo rasprostranjeno korišćenje droge, tako da čak imamo i male dilere, evidentno potvrđeno, to verovatno i ministar može potvrditi, i u osnovnim školama. Želela bih da kažem da ovo ne treba niko da shvati da je to nečiji partijski program. Zaista, mislim da se svi u ovoj sali apsolutno slažemo sa činjenicom da je problem života mladih zbog života juče, ali isto tako i zbog života danas. Da nam je svima u cilju da mlade vratimo na pravi put, dok je vreme. Kada se to počne u vreme adolescencije, svi medicinari znaju da je ishod vrlo neizvestan. Još jednom želela bih da kažem, ako ste dobro čitali ovaj zakon, da je primarno ono da upravo ovaj zakon nigde i ničim ne kažnjava maloletnike, već naprotiv odrasle. Hteli ili ne hteli, moramo priznati da su upravo odrasli ti koji čine ružnim život za mlade. S obzirom da je poslanička grupa ovaj zakon podnela 23. marta, ne želeći zaista da prihvatim da će biti odbijen u načelu zbog Socijalističke partije Srbije kao predlagača, jednu pozitivnu nadu mi je dala informacija koja je bila u sredstvima javnog informisanja od 12. aprila. Tu je rečeno da je ekspertski tim Pokreta za demokratsku Srbiju, napravio program, ali više vezan za oblast sporta, ali zašto da ne, što će narodni poslanici ove stranke koji pripadaju koaliciji DOS proslediti u skupštinsku proceduru i o čemu će se raspravljati. Čak je određen i promoter ove aktivnosti, a to je naš poznati jugoslovenski fudbalski reprezentativac Dušan Savić, koji kaže da sportom želimo da suzbijamo alkoholizam, narkomaniju i uticaj verskih sekti na našu decu. Pa, zašto da ne i na ovaj i na svaki drugi način, jer je u zdravom telu zdrav duh. Zaista bih zamolila da još jednom ozbiljnom raspravom dovedemo do željenog cilja na ovaj ili na neki drugi način, samo zaštitite naše mlade, jer bez njih nema budućnosti ni nama. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, rekla bih da valjda kod svih ovde pojedinačno ne postoji dilema da treba bolje i potpunije da zaštitimo decu i maloletnike. Mislim da se u tom smislu uopšte ne sporimo. Neću govoriti o dobrim stranama ovog predloga, zbog toga što smo ga kao Vlada odbili. Neka mi ne zamere predlagači što o dobrim stranama neću govoriti, već ću pokušati da obrazložim zašto mi nismo smatrali da je ovaj zakon ovako kako je postavljen prihvatljiv. Pokušaću da se pozovem na gospodina Nikolića, da bih bolje objasnila zašto nismo prihvatili ovaj zakonski predlog u ovom obliku. On je rekao nešto što mislim da bi svima moralo da nam bude važno i što nam je svima važno, znači da treba da podržimo porodicu, da u njoj budu zdravi i porodica i deca. Ono oko čega ovde može nastati spor, odnosno drugačijim mišljenjem koji je to način da se podrži porodica, da u njoj budu zdravi i porodica i deca, odnosno onako kako mi koncepcijski smatramo, a to je da je baš ovaj izraz - podržati porodicu, više podrazumeva formulisanje mera koje će zaista značiti podršku porodici. Dakle, u najmanju ruku ovaj zakon, odnosno zakonski predlog je u tom smislu nekompletan. Ono što mi zaista smatramo da je od odlučujuće važnosti, a to je da se ojačaju sve one službe u društvu, koje zapravo rade sa porodicom i sa decom. To podrazumeva mnogo veći rad sa vaspitno zapuštenom decom, sa porodicom u krizi, sa porodicom koja ima problema u funkcionisanju, mnogo veći rad na edukaciji roditelja, na edukaciji dece, na edukaciji edukatora, jer ako pogledamo šta je ono za šta ja smatram da govori u prilog ovakvog koncepcijskog nastupa, to je da većina ovih zakona odnosno odredaba je već regulisana u pojedinačnim zakonima. Znači, postoji kazna, a vi ne možete maloletnom licu na primer da izdate dozvolu za nošenje oružja. Znači, to je već sprečeno kroz zakon. Postoji jedan broj ili koliko sam upoznata, veći broj odredaba, koji već sankcionišu možda na neki drugi način ovakvo ponašanje. Te odredbe postoje već 7-8 godina, kako koja,i one očigledno nisu dale dovoljan rezultat. Znači, za mene se kao osnovno postavlja pitanje da li sve to treba na neki način da sve te odredbe skupimo na jedno mesto, da ih možda dodatno preciziramo. Ili je zaista potrebno da pokušamo koncepcijski, na drugi način da se nosimo sa ovim problemom, jer je očigledno veliki problem, problem koji je rastao i koji je dostigao zaista zastrašujuću dimenziju. Na kraju, koliko sam shvatila, postoje i tehnički razlozi zbog kojih se ovakav zakonski predlog ne bi mogao usvojiti, jer bi se morao sa svim ovim drugim zakonima usaglasiti. Samo bih rekla koji su to zakoni, koji regulišu, odnosno sankcionišu većinu ovih odredaba. To su Zakon o javnom redu i miru, Zakon o oružju i municiji, Zakon o igrama na sreću, Zakon o okupljanju građana, Zakon o prekršajima, Krivični zakon i tako dalje. I najzad, kada ne bi bilo ove koncepcijske razlike, treba reći da pojedini članovi ovog zakona nisu do kraja i precizno definisani, tako da bi se na njima moralo raditi. Znači, šta podrazumeva učešće u manifestacijama komercijalno propagandnog karaktera, a pretpostavljamo da mi sada ovde možemo da kažemo preciznije šta to podrazumeva. To bi se isto moralo regulisati zakonom, ukoliko bi on trebalo da proizvede određene pravne sankcije. Toliko. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik poslaničke grupe srpskih radikala, treće javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon koji se nalazi pred nama jeste jedna vrsta ledž specialisa, jer na poseban način reguliše i determiniše određenu oblast društvenog života, koja je na izvestan način i u značajnoj meri regulisana drugim zakonima. To je onaj problem o kome smo već govorili, govoreći o brojnim drugim zakonskim projektima, gde postoji takozvano sporedno zakonodavstvo koje nam stvara ogromne probleme u sagledavanju i razmatranju određenih materija, a posebno onih koji se tiču tako značajnih sfera društvenog života kao što je ovaj zakon. U tom smislu, ovaj zakon bih pre razumeo i više razumeo kao jednu potrebu da se iskaže želja narodnih poslanika da razgovaraju o jednom od ključnih problema u našoj zemlji, o nečemu što predstavlja, rekao bih, gorući problem za ovaj narod, za ovu državu i nešto što bismo morali da rešavamo u najhitnijem periodu. Naime, postoje u ovom zakonu čak i pomalo kontradiktorna rešenja, postoje neka rešenja koja su blago govoreći prestroga za staraoca, na primer ako neko drugi put pošalje svoje maloletno dete od recimo 16-17 godina da kupi novine i cigarete, pa drugi put ta kazna bude izrečena, ići će 30 dana u zatvor, a složićete se da je to malo previše. Smatram da je tu bilo nekih normi i određenih odredaba koje su zasluživale popravljanje, ali u svakom slučaju, čini mi se da jedna vrsta rasprave i razgovora o ovome što danas predstavlja jedan od vitalnih problema Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije je nešto što je u svakom slučaju značajno. Značajno je, pre svega, zbog onoga na šta smo najmanju pažnju obratili, a to jeste delovanje pseudoverskih, pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih sekti koje vrše pre svega neku vrstu manipulacije mladima, a o tome bih govorio i sa aspekta o kojem je ovde već bilo reči i nešto o tome smo mogli i sinoć da čujemo u pojedinim medijima jer je rečeno da je to stiglo iz Amerike. To je tačno. To zlo potiče iz SAD-a, ali imamo nešto drugo što nismo rekli građanima Srbije a i ostalim narodnim poslanicima sa ove govornice, Evropska unija je zatražila drugačiji odnos prema verskim sektama vi znate da smo mi taj problem imali, a ministar vera iz Srpske radikalne stranke u prethodnom periodu podneo je Nacrt zakona o verskim sektama, gde su vrlo oštro sankcionisani svi oni koji bi učestvovali u takvom manipulisanju, pre svega mladim ljudima, ali i svima ostalima. Međutim, Evropska unija traži nešto mnogo drugačije, nešto drugo, traži apsolutno blagonaklon odnos prema verskim sektama, jer oni to nazivaju na potpuno pogrešan način, verskom tolerancijom. To je ono što mi treba da kažemo ljudima ovde i da kažemo da poslanička većina, sve dok sluša i sve dok postoji tutorstvo i mentorstvo Evropske unije, takav zakon protiv verskih sekti i ovo, to je u ovom zakonu najbolje rešeno, dakle to neće biti doneto, pa makar ovo bio i specifičan zakon i na poseban način to regulisao. Dalje, što se tiče zloupotrebe ljudi, naravno, postoje mnogi drugi zakoni osim Krivičnog zakona i Zakona o igrama na sreću koji regulišu ovu materiju, ali jedan od ključnih je i nešto o čemu ćemo danas ovde govoriti. To je zloupotreba maloletnika u političke svrhe, što ovaj zakon ne sadrži kao normu. Ovde je već mnogo o tome rečeno. Rečeno je da ranije nisu bila dozvoljena okupljanja mladih, nismo bili nikada, niko od radikala nije bio u MUP-u da bismo to znali, ali znamo da danas to ministarstvo hapsi maloletna lica od 16 i 17 godina i punoletna lica članove Srpske radikalne stranke kada lepe nalepnice - DOS je najgori. Toliko o slobodi koja se razvila, toliko o onome što je danas neuporedivo bolje u odnosu na ono što je nekada bilo. Posebno o tome, ko je normalan, a ko je nenormalan. Čini mi se da ne bi bilo pristojno da se to iskaže za svoje političke protivnike, kao što su to neki odavde činili. Dalje, što se tiče televizijske stanice koja je ovde pomenuta, radi se o Televiziji "Palma". Znam nekoliko emisija koje su bile vrlo gledane i vrlo patriotskog sadržaja, ali više ih na toj televiziji nema. Bile su političkog ... ne gospođo, nisam pratio taj pornografski sadržaj, ne znam ni u koje vreme je to bilo, a ako vi znate, izađite, pa nas obavestite, a znam samo u koje vreme su bile ove emisije, a to su emisije - "Pitanja i odgovori" Olivere Miletović, emisija "Kompromis" Marka Jankovića i još neke političke emisije... (Predsednik: Vreme.) Znao sam da je stigao gospodin Maršićanin, čim me neko opominje. Dakle, one su skinute sa te televizije i to je razlog, to je ključni razlog što je ta televizija smetala, a ne zato što je imala ili nije imala sadržaj o kome gospođa malopre govori, a za koji ja ni ne znam, iskren da budem. Dakle, rekao bih da bi bilo veoma važno da se upustimo u ozbiljnu raspravu, posebno o ključnim problemima, o problemima narkomanije i problemima uticaja i delovanja verskih sekti i o nečemu što, čini mi se, razjeda naše nacionalno tkivo i mislim da je zato ovaj zakon dobra prilika, da se o tome govori šire. Zato mi je žao što ste skratili ovu diskusiju na pet minuta, ili ćemo dobiti minut duže, ali u svakom slučaju mislim da ova tema zaslužuje mnogo više vremena, mnogo više angažmana narodnih poslanika i čini mi se da su potrebne prave sistemske promene, kojima bismo na neuporedivo drugačiji i na neuporedivo bolji način rešili probleme mladih i na njihovo zadovoljstvo, ali i na zadovoljstvo cele društvene zajednice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boris Karaičić, a posle njega Zoran Radovanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo kolege poslanici, dame i gospodo ministri, ovo ću vam govoriti, ali ne kao poslanik, već kao mlad čovek koji smatra da je ova tema bila mnogo puta izgovorena od ljudi koji su najmanje imali pravo da govore o tome. Kao mlad čovek, zato što smatram da ovo nije stvar politike, a vama gospodine Ivkoviću ne verujem kada kažete da ste vi ovaj zakon predložili zbog toga što o mladima brinete, već zaista verujem da je reč o hipokriziji i to najgorem mogućem obliku hipokrizije. Pored toga, mislim da je ovaj zakonski predlog loš i to zbog onih stvari o kojima su govorili moji prethodnici, ali i zbog nekih stvari koje bih ja pomenuo i dodao. Dakle, pre svega kada govorimo o alkoholizmu, drogama i sektama, ne može zakonski predlog da se bavi jednom grupom ljudi, već treba da uzme u obzir i starija lica, i žene sa decom, i hendikepirane, jer ispada po vašem predlogu da su oni zaštićeni, da tome nisu podložni. Ne može država da reši takav problem samo tako što bi zakon donela, usvojila i - puj pike ne važi. To je stvar koju država radi ili ne radi godinama, decenijama, bori se, a ne tako što to neko koristi za svoje svrhe, pre svega političke. Dakle, kada vi o tome govorite, niste dali odgovor na to kako čitavo društvo, ne samo mlade koji jesu najugroženiji, ali nisu samo oni, od vas pre svega da zaštitimo, kako ćemo od vas da ih zaštitimo jer ste vi, kada govorite o sektama, ti koji imate sve oblike sekti. Vi ste grupa koja obmanjuje, koja je stvorila partijski vrh koji koristi svoje članstvo da ih izrabljuje, koristi na svaki mogući način, pre svega finansijski i vi biste bili na osnovu tog zakona, zabranjeni, pre svega vi. Droga, molim vas, vi ste pravili godinama gerijatrijsko društvo, društvo staraca, vi se plašite mladih ljudi, energije, novih ideja, vi ste ih terali iz zemlje. Grad iz koga dolazim, a to je Užice, je postao upravo grad onih mladih ljudi koji nisu videli perspektivu ili Beograd, pa neke studije, ili inostranstvo, ili ostati u gradu pa alkohol, pa droga i ko zna šta. Za to ste vi zaslužni. I ne samo Užice, nego i svi drugi gradovi u ovoj Srbiji. Taj zakon, gospodine Ivkoviću, ne može da poništi učinke vaše vlasti za ovih 10 i više godina, ne može, ma koliko se vi trudili i oblačili lepa odela i šminkali se i kupali se. Ne može, zaista ne može. Zatim, nisam nameravao da govorim o ovome na ovom mestu, ali zaista moram. Ja sam gospodine Ivkoviću imao, kada je vaš predsednik došao na vlast 13 godina. Dakle, više od pola života sam proveo pod vašom vlašću. Imao sam snage, sreću da se borim protiv vas, i to koliko sam mogao i imao vremena i pogotovu u poslednjih pet godina. Mnogi nisu imali, mnoge ste poslali ispod zemlje...
Molim vas da se držite teme.
Molim vas, govorim o temi.
Ta tema je rešena 22. decembra.
Znači, mnogo je bilo žrtava, gospodine Ivkoviću, da biste vi tako olako govorili o mladim ljudima. Zaista nisam advokat tih ljudi, ali ne možete meni da govorite o zaštiti maloletnika, svih ovih godina. Zaista to zvuči licemerno. Dakle, to društvo staraca koje ste vi pravili i koje je srušeno 5. oktobra imalo je svoje konsekvence, jako opasne. One su alkohol, droga i verske sekte. Očekujem da ova država preko svojih krivičnih zakona, da Ministarstvo vera preko svog zakonskog predloga, da se pozabavi ne samo tim stvarima, već i Televizijom "Pink", nego i nekim Zorkama, vidovitim i da policija može da ih goni, ne po prijavi nego ... (latinska izreka) po dužnosti, a o tome niko od vas nije razmišljao. Samo napiši zakon, predstavi ga, DOS odbije, a mi u novine da se hvalimo time. Nije baš to tako lako, gospodine Ivkoviću. Verujem da Ministarstvo o tome razmišlja na ovaj način, da se daju policiji veća ovlašćenja i da se zaista ovaj problem reši u korenu. Ne može niko da vodi računa o redu i zakonu osim policije. Zatim, gospodine Ivkoviću, zacrtao sam sebi tri stvari koje su vezane za politiku. Prvo, da zajedno sa drugima učestvujem u tome da vašeg vođe više nema i da bude upravo tamo gde je sada. Druga stvar, da se promeni ovaj nakaradni sistem koji ste vi stvorili, pre svega sistem vrednosti i odnosa, o kojem su govorili neki moji prethodnici, ali treća stvar koju sam sebi zadao nakon 5. oktobra, da nijednu stvar koju ste vi uradili za ovih 10 i više godina ne zaboravim. Garantujem vam da iako postoji slabost u DOS-u, iako postoje nesuglasice, promašaji i propusti koji su posledica ne loših namera, nego drugih stvari, okolnosti koje su objektivne, garantujem vam da nijednu stvar koju ste uradili, ni pucanje u Knez Mihailovoj dok je trajao kontra miting, ni vešanje dece za noge u Vladičinom Hanu dok su tamo imali manifestacije Otpora, ni onih mnogo mrtvih i žrtava koje ste napravili, neću zaboraviti i da ću vas stalno, za godinu dana, za dve godine,za pet godina na to podsećati, samo zbog toga što mi je drago da vidim, kako upravo sada te knedle gutate vrlo velikim intenzitetom.
Replika, gospodin Ivković.
Knedle guta neko ko ne veruje da vredi, a moram da vam kažem da sam i te kako sam sebi dokazao da umem da uradim posao koji počnem da radim. Imali smo priliku, posebno gledaoci koji prate ovaj direktan prenos, da čujemo izlaganje jednog mladog čoveka, da čujemo sjajne aplauze zamenice gospodina Rake Radovića i da shvatimo i razumemo kakvo bi to društvo bilo ukoliko zaista definitivno DOS-ovska većina ovlada kompletnim sistemom vlasti. Inače već govorim da je ovo policijska država, ali me je govornik pre mene uverio da bi ta država bila super policijska država. Znate, ne treba potcenjivati ni mladost, ni starost. Ako ništa drugo, starost nosi smirenost, nosi odmerenost, nosi promišljanje o koracima i o rečima koje će se izgovoriti. Mladost, nabijena energijom, željom za dokazivanjem, ponekad možda i neodgovarajućim vaspitanjem, nosi direktno optuživanje nekoga s kim si potpuno nemerljiv prema rezultatima minulog rada i životnog iskustva. Što se tiče Zakona o zaštiti maloletnika želeo bi da ponovim, uvažene dame i gospodo, ovaj zakon nije radio jedan čovek. Ovaj zakon su tri čoveka pokrenula, ministar omladine i sporta, ministar prosvete i ministar za nauku i tehnologiju. Radilo je podosta vrlo pismenih ljudi, jer pametni ljudi znaju da nije sve znanje u njima i da ga treba angažovati kod onih koji ga kao celinu mogu da formiraju. Jedna vrlo velika grupa mladih entuzijasta u okviru FONAS-a, radila je istraživanje mišljenja mladih ljudi. Obišli su preko 50 osnovnih škola i preko 20 srednjih škola Beograda. Videli su na licu mesta kako rade narko dileri u osnovnim i srednjim školama. Saznali su ko je sve to dao poslovni prostor za 22 sekte, koje u jednoj centralnoj beogradskoj opštini rade. Saznali su kako rade te ekstremne sekte, koje u svojim ritualima koriste i drogu, ali koriste takvo razaranje psihofizičke strukture čoveka, da otac svoje dete dovodi u sektu, a stan u kojem živi poklanja toj istoj sekti. Ta mladost koja je radila i donela podatke je pomogla stručnjacima da pripreme Nacrt ovog zakona. Gospodin Zoran Nikolić, koji je pravnik, sve ono što je uvažena gospođa ministar rekla će poreći i ona će razumeti, da će taksativno nabrojati da to ne stoji, ali ću ponoviti, pošto se govornici bave ličnim manifestacijama i propagandom. Znači, dame i gospodo u ovom zakonu nema ni jedne sankcije za maloletnike. Ima sankcije za one koji nude alkohol, drogu, oružje, pornografske sadržaje, za one koji vrbuju decu, za njih ima sankcija, ali za maloletnike nema. Ko vam kaže za ovom govornicom laže.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Reč ima ministar pravde gospodin Batić, a posle njega narodni poslanik Zoran Radovanović. (Poslanici Srpske radikalne stranke napuštaju salu.)
Predlog zakona o zaštiti maloletnika doživljavam kao izraz griže savesti predlagača. Griže savesti zbog toga, što su odgovorni za moralni, duhovni i mentalni sunovrat maloletnika godinama unazad, jer ako to nije tako i ako to nije izraz griže savesti, onda je to nešto što lični na trnovu ružicu. Kao da su neki ljudi prespavali jednu deceniju ili nešto više od toga i onda se pojavili, pa će sada oni da urede ovu oblast koja je zaista ozbiljna, delikatna, ali ne vredi ponašati se kao Alisa u zemlji čuda. To vreme je prošlo, jer gospodo morate se setiti činjenice da su u vreme vaše vlasti stotine hiljada maloletnika, stotine hiljada dece bili željni najelementarnijih stvari, hamburgera, čokolade, sladoleda, dakle najelementarnijih stvari. Za to vreme su deca vašeg čelnika uživala u blagostanju. Sin vašeg lidera pravio je zabavni park, dok su tuđa deca ginula na Kosovu. Kada god pomenete decu setite se toga. Dakle, uništili ste nade, ideale, perspektive čitavih generacija. Čitave generacije najveći deo svog života do punoletstva proveli su u vreme trajanja vaše vlasti. Sretao sam ih širom sveta sa tugom u srcu. Pobegli su od vaše brige o njima, od vaše zaštite njih, dok su bili maloletnici. I, sa tugom u srcu borave u belom svetu na nekim dalekim meridijanima. Dakle, ozbiljna je ovo tema. Ali, ne vredi se baviti posledicama. Trebalo se i treba baviti uzrocima. Neophodna je edukacija. Neophodno je stvaranje uslova da se ovo ne dogodi. Jer, gospodo, pa ko je odgovoran što su se cigarete u Srbiji prodavale na svakom ćošku? Ko je bio monopolista cigareta u Srbiji? (glasovi - sin) Evo, sami kažete. Ko je dozvolio točenje alkohola? Ko je dozvolio rad lokala do nekog doba noći ili do jutra? Nije opozicija. Nije DOS. Nego, onaj ko je vršio vlast. Ko je ozakonio na svakom ćošku kockarnice, automate za kocku. Pa nije valjda opozicija. Nego vi, koji ste vršili vlast. Kako ste vi vaspitavali mlade i brinuli o mladima. Ko je kriv za pornografiju? Nema potreba da se iko pravi lud ovde. Svi znaju da je jedna od televizijskih stanica sa najvećom frekvencijom u zemlji svake večeri emitovala pornografske filmove. Svake večeri. Vi ste to dozvolili. Jer, vi ste bili na vlasti. Ko je kriv što su tone oružja ušle u zemlju? Onaj ko vrši vlast. Ko je kriv što su se raširile verske sekte širom Srbije? Vi, kao predlagači. Ko je kriv što smo svake večeri sa raznih ekrana, raznih televizija slušali vidovnjake, čarobnjake, bele magove, javlja im se. Javlja im se da ćete vi pobediti. Ali, u petom milenijumu. Ko je kriv za drogu? Ko je distribuirao alkohol, drogu, cigarete? Vi i ljudi bliski vama. To je istina. To je stvarnost. Zato je hipokrizija sada tobože pokazivati brigu o mladim generacijama, brigu o maloletnicima. To je zaista suština. I, svaka vlast, svaka odgovorna opozicija treba time da se bavi, ali ne zamenom teza. Dakle, potrebno je zaista donošenje jednog kodifikovanog zakona, jer moram da vam kažem, što je i moja uvažena koleginica rekla, postoji Zakon o društvenoj brizi o deci, Zakon o oružju i municiji, Zakon o igrama na sreću, Zakon o javnom redu i miru, Zakon o prekršaju, i ako bi prihvatili ovaj predlog neophodne su prethodne izmene svih tih zakona. Dakle, mi ulazimo u jedan lavirint. Da ne govorim o drugim pravno - tehničkim nedostacima ovog predloga. Potrebno je stvaranje jednog drugačijeg ambijenta, za koji jenaravno odgovorna i vlast, i nadam se da će Demokratska opozicija Srbije na tom planu svoj deo odgovornosti, na planu edukacije, na planu afirmacije porodice, na planu vraćanja nekim tradicionalnim vrednostima, na planu sprečavanja svih ovih zala koja su nas snašla, ali sa vlašću predlagača, jer- kako ste brinuli o maloletnicima kada su milioni sa računa Ministarstva za rad i socijalnu politiku prebačeni na račun Socijalističke partije Srbije? Kako se brinulo o maloletnicima kada ste proglasili državnom tajnom leševe dece pronađene u hladnjači kod Tekije u Dunavu? Da li je to briga o deci. Dakle, problem je u predlagaču. Problem je u tome što vi niste kompetentan predlagač za ovu materiju.
Reč ima narodni poslanik Radovanović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, poštovani članovi Vlade, pošto večeras pred nama nije čas istorije nego Predlog zakona o zaštiti maloletnika, koga su podnele moje kolege iz Socijalističke partije Srbije, gospoda Ružić, Ivković i Nikolić, pričaću o njemu. Pre svega, ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u članu 28. st. 2. Ustava Republike Srbije kojim je propisano da posebnu zaštitu imaju maloletnici o kojima se roditelji ne staraju kao i lica koja nisu u mogućnosti da sama brinu o sebi i o zaštiti svojih prava i interesa, kao i u članu 72. st. 1. tač. 2, 4. i 6. kojima je propisano da Republika Srbija obezbeđuje i uređuje ostvarivanje i zaštitu sloboda i prava čoveka i građanina kao i sistem u oblasti društvene brige o deci. Ovim zakonom, pre svega, uređuje se zaštita maloletnika, pre svega od ugrožavanja njihovog telesnog, socijalnog, duhovnog i društvenog razvoja. Ovim zakonom mi socijalisti, pre svega, dajemo pravo, ponavljam - dajemo pravo na zaštitu od upotrebe cigareta i drugih duvanskih proizvoda, upotrebe alkohola, upotrebe kocke, automata za zabavu, opojnih droga i lekova van terapijske upotrebe, sa psihoaktivnim uticajem na maloletnike, proizvoda sa pornografskim sadržajem. Tu se misli na časopise i video kasete, boravka na mestima na kojima može doći do ugrožavanja fizičke bezbednosti maloletnika. Zatim, prodaje, davanja i nuđenja oružja, rasprskavajućih materija ili otrova i drugih otrovnih materija. Poseban segment u ovim pravima jeste uticaj pojedinaca, grupa ili organizacija koje svojim delovanjem nanose štetu psihofizičkom zdravlju maloletnika. Ako se uzme u obzir da se maloletnikom smatra osoba do 18 godina, a njegov staratelj je ili roditelj ili staralac koji se zakonom stara o maloletniku, širok je spektar onoga što ovaj zakon nudi i zato smatramo da je ovaj zakon izuzetno dobar. Preventiva u svemu ima svoje mesto a preko one narodne "Bolje sprečiti nego lečiti", pa i čuveni francuski kriminolog Manuel Lopez je rekao - kada dete ukrade bicikl onda treba voditi računa o detetu, o detetu a ne o biciklu. Rezultati istraživanja govore da je brži porast maloletničkog kriminala u našem društvu a isto tako i da je sve više maloletnika koji čine krivična dela. Pošto je materija vezana za maloletničku delinkvenciju segmentarno regulisana većim brojem zakona, smatramo da će donošenje ovakvog jednog zakona pomoći u uvođenju reda u bitan segment društva. Ekonomske sankcije, pad standarda, ratovi u okruženju i na kraju, rat u našoj zemlji, tačnije bombardovanje naše zemlje, bili su pre svega dobri uslovi, to jest, dobra podloga da se razvije sve ono što smo do sada gledali samo u niskobudžetnim filmovima i da sve to dođe u naš komšiluk, odnosno uđe u naše domove. Sve su češći novinski naslovi - svaki treći učenik u osnovnoj ili srednjoj školi probao drogu. Učenik ubio učenika. Maloletnik NN i maloletni NN izvršili razbojništvo. Maloletni NN silovao drugaricu. Tužna ispovest maloletne NN, verujte mi nije smešno, apsolutno nije smešno, tužna ispovest maloletne NN koju je odvela sekta ili je možda najstrašnije ono za sve one u ovoj sali koji imaju ćerke ili sestre, naslov - maloletnica pobegla iz javne kuće. Bilo ih je skoro po novinama. Tako, nemate razloga za smeh. Da bi se sve ovo izbeglo mora se pre svega praviti dobra socijalna klima, mora se obezbediti zakonska regulativa da se tim mladim ljudima pomogne. Ovim zakonom se takođe sprečava negativno delovanje verskih sekti koje omladinu a i starije pokušavaju da iz ustaljenih okvira vere sa ovih prostora pre svega većinske pravoslavne, zatim katoličke i muslimanske odvuku u neke druge okvire, na stranu kriminala. Iako sam na više primera, kada smo usvajali odnosno slušali ekspoze predsednika Vlade, ukazivao da se u Francuskoj u četvrtima gde je povećana stopa kriminaliteta za 60% smanjila pravljenjem sportskih centara, vi ste zakonom Ministarstvo sporta ukinuli. Dobra strana ovog zakona je to što nisu potrebna za njega finansijska sredstva, te time legendarno loš paket poreskih zakona, ministra Đelića, neće ugroziti. I na kraju, mislim da ćemo ovim zakonom pomoći tome da se mladi ljudi usmere ka onome što je pozitivno u životu, ka učenju, ka sportu, da jednog dana to budu dobri ljudi, dobri radnici, koji će raditi u našim malim i srednjim preduzećima, koji će sutra biti dobri lekari, kao što je rekao pre neki dan moj kolega, srpski lekari su najbolji u Srbiji. Hvala.
Sednicu nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad Narodne skupštine, pa molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da nemamo kvorum, pa određujem pauzu do 10,45 časova.