Mødet er åbnet. Jeg skal meddele, at det af Rasmus Prehn under nr. 5 opførte spørgsmål til justitsministeren er overgået til skriftlig besvarelse efter ønske fra spørgeren. Jeg skal meddele, at spørgsmålene under nr. 6-9 til erhvervsministeren, spørgsmål nr. S 1043 af Lisbeth Bech Poulsen, spørgsmål nr. S 1044 og S 1045 af Morten Bødskov og spørgsmål nr. S 1055 af Tilde Bork, er udgået af dagsordenen. Jeg skal meddele, at de af Benny Engelbrecht under nr. 10 og 11 opførte spørgsmål, spørgsmål nr. S 1061 og S 1062, til økonomi- og indenrigsministeren er udgået af dagsordenen.
Det første spørgsmål er til udenrigsministeren af Peter Hummelgaard Thomsen, Socialdemokratiet.
Værsgo for oplæsning.
Tak for det. Hvordan forholder udenrigsministeren sig til Italiens samarbejde med libyske stammeledere om at stoppe flygtningetilstrømningen til EU?
Værsgo til ministeren.
Tak for det. Italien indgik den 2. februar et memorandum of understanding med den libyske samlingsregering med fokus på et styrket bilateralt samarbejde om bekæmpelse af irregulær migration, herunder menneskesmugling. Det italienske memorandum of understanding med Libyen blev hilst velkommen i erklæringen fra det uformelle EU-topmøde på Malta den 3. februar. Jeg er desuden bekendt med, at en række sydlibyske stammer den 2. april underskrev en aftale i Rom, som skulle have til formål at sikre freden mellem stammerne i Libyens sydlige region og bidrage til at styrke kontrollen med Libyens sydlige grænse. Det er min forståelse, at Italien fungerede som facilitator for forhandlingsprocessen, men ikke selv er part i aftalen. Regeringen kender ikke de nærmere detaljer i aftalen mellem de libyske stammer. Umiddelbart hilser vi tiltag, der kan bidrage til at fremme dialog og forsoning mellem forskellige libyske parter, velkommen. Desuden er vi grundlæggende positive over for initiativer, der kan bidrage til at øge kontrollen med Libyens grænser. Regeringen finder generelt, at EU bør styrke migrationsarbejdet og samarbejdet med de nordafrikanske lande – det gælder også Libyen. Det skal vi gøre for at redde menneskeliv, bremse de irregulære migrationsstrømme, forbedre forholdene for migranter i Libyen og bekæmpe menneskesmugling. Regeringen støtter derfor op om erklæringen fra Maltatopmødet og lægger vægt på en hurtig og effektiv gennemførelse af elementerne i erklæringen. Enhver EU-indsats skal naturligvis være i fuld overensstemmelse med menneskerettighederne samt vores internationale og EU-retlige forpligtelser. Det fremgår også klart af Maltaerklæringen.
Værsgo.
Mange tak for udenrigsministerens besvarelse. Grunden til, at jeg selvfølgelig har stillet det her spørgsmål, er, at der den 10. april i Jyllands-Posten var en artikel under overskriften »Libyske stammemilitser skal beskytte Europa«. Det fremgår bl.a. af den artikel, at de selv samme stammemilitser jo også ligger i intern konflikt med hinanden, både om kontrollen med smuglerruter, men også med kontrollen af forskellige oliefelter. Der er ikke nogen tvivl om, at vi fra Socialdemokratiets side fuldstændig deler regeringens ambition om at kontrollere tilstrømningen af migranter fra de nordafrikanske lande hen over Middelhavet. Alene det, at der er kommet 25.000 i løbet af de første 3 måneder i år, er jo en alvorlig og bekymrende tendens, specielt når vi ved, at der er rigtig, rigtig mange af dem, der tager turen, som er migranter uden nødvendigvis et beskyttelseskrav. Men det, som jeg måske godt kunne tænke mig at få udenrigsministeren til at uddybe, er – og han nævnte allerede lidt af det i sin indledning – om man stadig vil holde fast i erklæringen om, at menneskerettighederne m.v. skal overholdes, og om det også gør sig gældende i forhold til samarbejdet ikke bare med militser i Libyen, men jo sådan set også med andre aktører. Måske kunne udenrigsministeren uddybe, hvad regeringens syn er, både i forhold til at få en mere langsigtet aftale med Libyen og dem, der er at forhandle med i Libyen, men måske også i forhold til de øvrige nordafrikanske lande, hvor man også kunne forestille sig, at der på et tidspunkt vil udgå ruter fra?
Værsgo til ministeren.
Tak for det. Altså, som jeg også var inde på i mit første svar, er det jo vigtigt for Danmark, at menneskerettigheder og internationale aftaler overholdes i den her meget vanskelige situation, som der er i Libyen, og det anerkender alle jo. Det er en dybt problematisk situation, der er dernede, og vores indgang til det her er, at hvis man kan lave aftaler, som lever op til de krav, som vi stiller, så er det selvfølgelig en god idé, også når de laves imellem interne grupper, fordi det forhåbentlig kan være med til at fremme en eller anden form for forståelse og en mere fredelig løsning. Derudover har Danmark jo sammen med resten af EU fra starten aktivt støttet FN's bestræbelser på at opnå en politisk løsning af konflikten. Og vi bakker op om den FN-støttede samlingsregering i Tripoli. EU implementerer bl.a. en støttepakke til Libyen på ca. 120 mio. euro.
Værsgo, spørgeren.
Tak igen til udenrigsministeren. Jeg føler mig sådan set dækket meget godt ind i forhold til specifikt Libyen. Det næste jeg måske bare lige kunne tænke mig at få uddybet er, om indenrigsministeren kan forestille sig – lige nu er der jo mange ruter, der udgår fra Libyen, og der har været påbegyndt ruter fra Egypten, også fra Tunesien – at EU laver lignende aftaler både med regeringer i de øvrige nordafrikanske lande, men måske også om nødvendigt med underfraktioner og lignende, og at EU udvider den her model til andre områder?
Værsgo, ministeren.
Jeg kan kun sige, at EU skal fortsætte bestræbelserne på at finde gode løsninger dernede og så samtidig supplere med det, som jeg også har været inde på en gang før, nemlig at enhver EU-indsats selvfølgelig skal være i fuld overensstemmelse med menneskerettighederne samt vores internationale og EU-retlige forpligtelser. Og det er også det, der fremgår klart af Maltaerklæringen.
Spørgeren, værsgo.
Jamen det vil jeg nemlig bare kvittere for. For som jeg også nævnte i min indledning, er det meget vigtigt for Socialdemokratiet også at bidrage til, at både den danske regering, men sådan set også EU finder langtidsholdbare løsninger på de migrationsstrømme, som vi kun kan forestille os vil fortsætte de næste mange årtier. Men det er jo samtidig også vigtigt for os, at det sker i fuld overensstemmelse med de internationale forpligtelser og menneskerettigheder, vi har, så det vil jeg indtil videre bare kvittere for at udenrigsministeren selv kom ind på i sin besvarelse.
Værsgo, ministeren.
Jamen det glæder mig, at der er bred enighed om, at den tilgang, som vi har fra regeringens side, er den rigtige. Det er en utrolig svær situation, der er dernede, og alt, hvad vi kan gøre for at sikre en øget grad af stabilitet, vil være i alles interesse.
Tak for det. Spørgsmålet er afsluttet. Det næste spørgsmål er til udenrigsministeren af Peter Hummelgaard Thomsen, Socialdemokratiet.
Værsgo for oplæsning.
Tak for det. Vil udenrigsministeren uddybe synspunktet om, at »Obama accepterede, at der blev brugt kemiske våben og skred ikke til handling«, som ministeren er citeret for i kommentaren »Stop løgnen om den svage Obama« i Politiken den 9. april 2017?
Værsgo til ministeren.
Det, der foregår i Syrien, er jo en lang og sørgelig historie på alle måder. Der vil, også i de år, der kommer fremover, være en stor diskussion om, hvad der kunne have stoppet konflikten, og hvordan vi kunne have forebygget, at vi kom i den situation, som vi gjorde. Det, jeg bare stille og roligt konkluderer, er, at jeg allerede nu tror, at der er bred enighed om, at det var et kæmpemæssigt problem, at Obama opstillede nogle røde linjer, som han derefter renoncerede på.
Værsgo.
Tak for besvarelsen til udenrigsministeren. Jeg er fuldstændig enig i, at alt det, der er foregået i Syrien siden 2011, har været en lang tragedie og på alle mulige måder ubærligt at kunne følge på afstand. Så langt er vi i hvert fald enige. Grunden til, at jeg har stillet det her spørgsmål, er jo selvfølgelig også, at allerede nu er historien jo noget, vi kan og skal lære af. Jeg noterede mig i hvert fald, at det her citat fra udenrigsministeren var meget, meget skarpt, taget i betragtning hvad der rent faktisk foregik dengang. Udenrigsministeren har jo ret i at spørge, om det var klogt eller uklogt, at tidligere præsident Obama opsatte nogle røde linjer. Det kan man sikkert diskutere. Men virkeligheden er jo også, at amerikanerne stod helt alene med en eventuel indgriben. Der var ikke nogen vilje at spore i FN's Sikkerhedsråd, der var for den sags skyld heller ikke nogen vilje at spore i EU til at deltage aktivt deri, og det synes jeg hører med til historien. Så det, jeg måske bare vil spørge om som opfølgning til udenrigsministeren, er: Er udenrigsministeren ikke enig med mig i, at selve handlingsforløbet tilbage i 2012 og den politiske kontekst og det forhold, at den amerikanske regering og det amerikanske folk har været involveret i, jeg ved ikke hvor mange krige igennem mere end et årti, også hører med i nuancerne i historiefortællingen om, hvad der skete tilbage i 2012?
Værsgo.
Der kan selvfølgelig ikke herske to meninger om, at man skal have alle nuancer med. Selvfølgelig skal man det. Det, der bare står tilbage, er, at man i international politik og ikke mindst når det kommer til så højspændte konflikter som det, vi taler om her, skal være meget varsom med at opstille røde linjer, hvis man så ikke agter efterfølgende at holde fast i dem. Der må man have lavet sin analyse først, altså, om det er noget, man agter at holde fast i uanset hvad, og hvis det ikke er uanset hvad, skal man nok være meget varsom med at opstille røde linjer. Der blev opstillet røde linjer, og da de så blev overskredet, blev der ikke grebet ind. Det er jo ikke sådan, at USA altid kun handler i samarbejde med andre. Det har vi faktisk lige set et eksempel på inden for de sidste par uger, hvor der blev foretaget et angreb med kemiske våben, og så svarede amerikanerne igen. Her var der en rød linje. Den blev overskredet, og så blev der svaret igen.
Spørgeren.
Men er det udenrigsministerens holdning, at USA rent faktisk dengang tilbage i 2012 burde have skredet til handling unilateralt og have blandet sig direkte i konflikten i Syrien?
Værsgo.
Jeg agter ikke at forsøge at bevæge mig ind i en eller anden form for kontrafaktisk historieskrivning. Jeg konstaterer bare, hvad der objektivt er helt rigtigt, og det er heller ikke blevet betvivlet af spørgeren, nemlig at der blev opstillet røde linjer. Så blev de overskredet, og så blev der ikke grebet ind.
Det sidste spørgsmål. Værsgo.
Tak. Så kan jeg jo selv tolke på udenrigsministeren svar. Jeg synes ikke helt, at svaret var klart nok. For det citat, som jeg citerede udenrigsministeren for, var, at Obama accepterede, at der blev brugt kemiske våben, og ikke skred til handling. Mit opfølgende spørgsmål var så: Mener udenrigsministeren, at man burde have skredet til handling dengang?
Værsgo til ministeren for sidste besvarelse.
Jeg vil i hvert fald godt gå så langt som til at sige, at der ingen tvivl er om, at der er ting, vi kan lære af den ulykkelige situation, som vi er endt i. Ingen havde forestillet sig, at vi skulle være vidne til en konflikt, som har strakt sig over 6-7 år, og som har kostet ufattelig mange lidelser og ufattelig mange dødsfald. Der har vi selvfølgelig også i den vestlige del af verden noget, som vi skal lære af den måde, vi håndterede den konflikt på. Det gælder både amerikanerne, og det gælder også os andre.
Tak for det. Spørgsmålet er afsluttet. Det næste spørgsmål er til udenrigsministeren af Lars Aslan Rasmussen, Socialdemokratiet.
Værsgo for en oplæsning.
Tak. Hvad agter regeringen at gøre ved det faktum, at Human Rights Watch og Amnesty International kan påvise, at der findes koncentrationslejre for homoseksuelle i den russiske republik Tjetjenien, hvor folk udsættes for tortur og dræbes?
Tak. Så er det ministeren. Værsgo.
Tak for spørgsmålet. Jeg er som så mange andre i den seneste uge blevet forfærdet over de oplysninger om forfølgelse, tortur og drab på homoseksuelle, der er udgået fra Tjetjenien. Både som minister og som privatperson tager jeg den dybeste afstand fra de forbrydelser. Det gav jeg også klart udtryk for allerede i sidste uge. I Danmark er vi stolte af at være frontløbere på menneskerettigheder og mindretalsrettigheder, herunder ikke mindst homoseksuelles rettigheder. Det vil være et centralt element i såvel Danmarks formandskab for Europarådet, som indledes i november i år, som ved en eventuel plads i FN's Menneskerettighedsråd, som Danmark jo kandiderer til for perioden 2019-2021. Derfor har Danmark i de seneste uger arbejdet for, at sagen rejses i de relevante internationale fora. Danmark var bl.a. initiativtager til den debat om sagen, der ugen før påske blev afholdt i OSCE's Permanente Råd. Her blev Rusland bedt om at undersøge anklagerne, holde de lokale myndigheder ansvarlige og leve op til sit ansvar. Danmark har også bidraget aktivt til, at sagen er blevet taget bredere op i OSCE's underliggende fora. Forfølgelse, drab og tortur må og skal ikke foregå i Europa eller andre steder i verden. Rusland har en international forpligtelse til at beskytte sine borgere i hele den russiske føderation. Det skal vi minde Rusland om, og det gør vi i første række i de internationale organisationer, hvor Rusland har påtaget sig disse forpligtelser, også OSCE, FN og Europarådet.
Tak. Det er spørgeren.
Tak for besvarelsen. Jeg vil også kvittere for, at Liberal Alliance nok er det parti i regeringen, der er mest optaget af homoseksuelles rettigheder og historisk også har været det, når det handler om fremskridt, også i Danmark. Jeg vil måske bare lige spørge: Er udenrigsministeren enig med mig i, at ansvaret for, hvad der foregår i Tjetjenien, er Ruslands, fordi den tjetjenske regering jo sådan set er, kan man sige, en marionetregering for Moskva? Så mener udenrigsministeren, at det, der foregår, er Ruslands ansvar alene?
Værsgo til ministeren.
Som jeg nævnte i mit indledende svar – det vil jeg godt gentage – er det regeringens opfattelse, at Rusland har en international forpligtelse til at beskytte sine borgere i hele den russiske føderation. Det skal vi minde Rusland om der, hvor vi arbejder med dem, og som jeg sagde, har vi allerede taget sagen op.
Værsgo til spørgeren.
Nu bliver der sagt, at sagen skal tages op i internationale fora. Det er jo ikke lang tid siden, vi har haft en sag med Tyrkiet og en stikkerlinje, som vi også kommer til at snakke om på et samråd. I den forbindelse talte udenrigsministeren med den tyrkiske ambassadør. Kunne man forestille sig, i forhold til hvor alvorligt det her er, at den russiske ambassadør blev kaldt til samtale med udenrigsministeren?
Værsgo.
Jeg vil sige det på den måde, at det i forhold til Rusland er sådan, at vi bestræber os på at have en meget åben og direkte dialog med russerne, også om meget vanskelige spørgsmål. Det er ikke mere end et par uger siden, at jeg faktisk havde et 3 timer langt møde med den russiske udenrigsminister, Lavrov, og et af de emner, jeg specifikt tog op, var beskyttelse af menneskerettigheder, af minoritetsrettigheder, herunder specifikt homoseksuelles rettigheder. Så vi tager det her spørgsmål op, også når jeg mødes direkte med min russiske kollega.
Tak. Og spørgeren.
Det vil jeg gerne kvittere for at ministeren har gjort, men siden mødet med den russiske udenrigsminister er det jo kommet frem, at der er koncentrationslejre i Tjetjenien for homoseksuelle. Ville det ikke være en god idé at handle med det samme, selv om man har nogle andre fora, og så indkalde den russiske ambassadør til en alvorlig samtale om, hvordan Danmark ser på, at homoseksuelle torteres og myrdes i Tjetjenien?
Værsgo, ministeren.
Jeg vil bestemt ikke afvise, at det kan komme dertil, at vi rykker, hvad kan man sige, den brik ind på banen også, men foreløbig er det vores vurdering, at den måde, vi gør bedst og størst gavn på, er ved i samarbejde med andre at tage sagen op, så vi ikke står alene med det, men gør det i samarbejde med andre i de fora, hvor vi møder russerne.
Tak for det. Spørgsmålet er sluttet. Det næste spørgsmål er til justitsministeren af Lisbeth Bech Poulsen, Socialistisk Folkeparti.
Værsgo for at læse spørgsmålet op.
Med tanke på ministerens egen fortid som SSP-medarbejder i Viborg Kommune og tidligere udtalelser om virkningen af forebyggende indsatser vil ministeren så forklare, hvorfor den nye rocker-bande-pakke ikke indeholder nogle forebyggende elementer, der kunne hjælpe med at bryde fødekæden til rocker-bande-miljøet?
Værsgo.
Med aftalen om den nye bandepakke »Bander bag tremmer« sætter vi jo en skarp kurs for rocker- og bandemedlemmer. Jeg vil gerne minde om, at vi i 2016 havde 54 skudepisoder i det offentlige rum, som havde tilknytning til rocker-bande-konflikter, og det er altså lovlydige borgere, der har været i skudlinjen gentagne gange. Det har aldrig nogen sinde været intentionen eller ambitionen med regeringens rocker-bande-pakke, at den skulle fokusere på en forebyggende indsats. Det har på intet tidspunkt været ambitionen, tværtimod. Rockere og bandemedlemmer skal sådan set bare mærke konsekvensen af deres hensynsløse kriminalitet. Så hvis der er nogle, der sådan prøver at tegne et billede af, at regeringen er enøjet og ikke har opdaget, at kriminalitetsbekæmpelse også handler om forebyggelse, så er det forkert. For vi tror simpelt hen ikke på, at man kan tage en meget grundlæggende hardcore kriminel rocker eller et bandemedlem og så med en masse bløde initiativer prøve at resocialisere vedkommende. Det har vi meget svært ved at synes er rimeligt over for ofrene, og det fører jo ingen steder hen. For de rockere og bandemedlemmer, der har vilje til at bryde med det miljø, har vi jo givet noget ekstra. Vi har jo lavet nogle bedre exitprogrammer i den rocker-bande-pakke, som kommer, og har man motivationen for at komme ud af miljøet, kan man komme det. For det handler om rockere og bander, og det handler om de dybt kriminelle. Så vil jeg sige med tanke på mit tidligere hverv, som der bliver spurgt til, at jeg jo som SSP-medarbejder også har set, hvor vigtigt det er med en forebyggende indsats, og hvad det kan betyde for et ungt menneskes liv, at der er nogen, der tager hånd om det, og det er jo derfor, at vi fra regeringens side inden sommeren vil komme med en pakke om ungdomskriminalitet, og det er så der, vi vil komme med de forebyggende initiativer. Vi skal jo have lukket hanerne til de her dybt kriminelle miljøer, og der er forebyggelse rigtig vigtigt. Jeg mener, at det vil være spild af tid i en rocker-bande-pakke at bruge ret meget tid på forebyggelse.
Værsgo til spørgeren.
Tak for besvarelsen. Det er jo ikke første gang, vi har diskussionen, og derfor ved justitsministeren også godt, at når jeg taler om at bryde fødekæden, er det ikke den person med rygmærke, som har været i miljøet i 30 år og er fuldstændig forhærdet, jeg taler om, men det er fødekæden ind, hvor der er nogle unge mennesker, der er kommet på afveje. De starter med at være stik-i-rend-drenge eller hashvagter, eller hvad det nu kan være, og skal tjene nogle stjerner på skulderen, før de rigtig kommer ind i miljøet. Det ved ministeren godt, for vi har haft den her snak mange gange. Så det er netop dem, jeg taler om, og jeg glæder mig meget til, at vi skal forhandle om ungdomskriminalitet. Det tror jeg med ministerens fortid i mente også at der kan komme nogle gode ting ud af, og vi har også haft nogle gode diskussioner med den tidligere justitsminister. Men når jeg synes, det var passende at bringe det ind i den her pakke, så var det netop for at vise helhedsindsatsen, og at der altså er nogle unge mennesker, der skal igennem et eller andet system for at blive det, vi ønsker at de ikke bliver, nemlig fuldbyrdede rockere og bandemedlemmer. Der var et spændende interview med ministeren tilbage i 2014, da han var nyvalgt partileder, hvor han mødtes med nogle unge, der havde været i fængsel og havde været tilknyttet rocker- eller bandemiljøet, og hvor han udtrykte forståelse over for netop det, de unge sagde, altså at hvis der havde været noget mere forebyggelse, kunne det være, at de ikke var endt det sted, de var. I sidste ende er det jo folks eget ansvar, men der er jo også en stor samfundsgevinst ved, at vi hjælper dem på vej, og derfor vil jeg bare igen spørge ministeren, hvorfor det ikke var passende at have det i en rocker-bande-pakke. For de ofre, der er kommet ud af rocker-bande-kriminaliteten, har jo lidt, selv om ministeren så vil sætte nogle personer længere tid i fængsel. Og den lidelse kan man jo undgå, hvis man sikrer, at det slet ikke kommer så vidt.
Tak. Ministeren.
Jeg vil til enhver tid stå på mål for, at det er vigtigt at forebygge. Det er altid vigtigt at forebygge, og jo tidligere man begynder på det, jo bedre er det efter min overbevisning, og derfor har vi en kæmpe opgave, og derfor glæder jeg mig sådan til, at vi skal snakke ungdomskriminalitet. For vi har jo alle sammen en fælles interesse i, at ingen ender dér. Når det bare ikke har været i fokus i den her pakke, er det, fordi målet med den her pakke har været at lave en rendyrket rocker-bande-pakke til dem, der laver den her kriminalitet, og som skal mærke samfundets jernnæve mod sig, så de kommer i spjældet og de kommer til at sidde der længe. Det er en ren kriminalitetsbekæmpende pakke, hvor vi sender de typer i fængsel. Det var ideen med den pakke, og derfor er der ingen forebyggende initiativer.
Så er det spørgeren.
Men jeg tror ikke, at det er gået justitsministerens næse forbi, at ret mange eksperter siger, at det ikke er et udtryk for forebyggelse, og der kommer ikke mindre kriminalitet af, at man sender folk i fængsel. Der dukker konstant et nyt vækstlag op inden for de områder, specielt også, hvor der er penge at tjene, penge tjent ved kriminalitet, og derfor er det jo ikke noget, som sikrer fremtidige ofre, at de her kommer i fængsel. Det er jo netop kun at forhindre, at nye kriminelle kommer til.
Ministeren.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at vi kommer til at presse og stresse de her typer, fordi vi jo kommer til at presse dem på deres indtægtsgrundlag, de steder, de bor og lever, f.eks. med opholdsforbud. Det vil gøre det rigtig, rigtig svært for dem, og så skal vi foretage en masse forebyggelse. Det bliver spørgeren og jeg aldrig uenige om. Ideen med det her har bare været at gå hårdt til de her dybt kriminelle typer og ikke bruge så meget tid på alt muligt andet med dem. Så kan man altid diskutere og forske i det alt det, man vil – det kan man gøre 100 år og en sommerdag, altså om det hjælper at straffe – og ja, det hjælper lovlydige borgere, at de dybt kriminelle er væk fra gaden. Når de sidder i fængsel i længere tid, kan de i hvert fald ikke gøre noget ved helt almindelige mennesker, som fortjener ro og fred.
Det sidste spørgsmål, værsgo.
Jeg tror ikke, at ministeren og jeg ser forskelligt på folks følelse af retfærdighed, i forhold til at fængselsstraf og sanktioner er det, der skal til. Men hvis vi skal se på, at folk ikke skal risikere at blive udsat for, at der bliver skudt i gaderne, så håber jeg også, ministeren anerkender, at det ikke er det, rocker-bande-pakken handler om. Den handler om at straffe yderligere, og den handler ikke om at forhindre mere kriminalitet. Jeg har ikke set en eneste forsker, der mener, at det er det, der vil blive konsekvensen af det her. Men jeg glæder mig rigtig meget til, at vi skal forhandle ungdomskriminalitetspakken, og der tror jeg vi kan lave nogle gode ting i fællesskab.
Værsgo, ministeren.
Nu skal man lytte til eksperter, men vi har folkestyre og ikke ekspertstyre i det her land, og derfor er det jo, at vi politisk tager nogle beslutninger, der handler om at komme efter de her typer, og i den her bandepakke har der ikke sådan været de store tanker om forebyggelse, men det har været at banke til dem, der er derude, og få flest mulige af dem sat i fængsel i lang tid, så de ikke skader andre, og så skal vi have lukket for hanerne til de her miljøer. Og jeg har jo med glæde konstateret, at SF, selv om man sådan set ikke er enig i finansieringen af rocker-bande-pakken, vil stemme for rigtig mange af tiltagene, og det glæder jeg mig over, og jeg glæder mig til at snakke ungdomskriminalitetspakke senere.
Tak for det, og spørgsmålet er afsluttet. Så går vi videre til spørgsmål 12, S 1036, som er til uddannelses- og forskningsministeren af Christine Antorini, Socialdemokratiet.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for ordet. Og jeg vil læse spørgsmålet op: Hvad mener ministeren om regeringens vækstteams anbefaling om at afsætte flere ressourcer til offentlig forskning for at styrke lifescience som vækstmotor i Danmark i stedet for at skære i forskning og uddannelse, som regeringen gør?
Værsgo til ministeren.
Fremragende forskning er vejen til et både rigere og klogere Danmark. Regeringen har det ambitiøse mål, at Danmark skal investere mindst 1 pct. af bruttonationalproduktet i offentligt finansieret forskning. Det er en flot målsætning og et højt niveau sammenlignet med andre OECD-lande. Derfor klarer dansk forskning sig da også godt. Den danske forskningsproduktion er høj, og forskningsresultaterne har stor international gennemslagskraft. Den position skal vi fastholde og udbygge. Vi skal have forskning i verdensklasse og blive endnu bedre til at omsætte forskningen til gavn for det omkringliggende samfund. Rapporten fra vækstteamet for lifescience er et væsentligt indspark i den sammenhæng. Der er udarbejdet en flot og ambitiøs rapport, som vi nu ser grundigt på. En række af anbefalingerne vil være dyre at gennemføre, og det skal jo altså også ses i lyset af, at regeringens forpligtelse er at få Danmarks økonomi i øvrigt til generelt at hænge sammen. Det ændrer ikke ved, at det er en god og flot plan, og det, vi nu vil gøre i regeringen, er at se nærmere på de samlede anbefalinger, og vi vil på den baggrund udarbejde en ny vækstplan for lifescience.
Værsgo.
Tak. Altså, jeg tror egentlig ikke, at det gør hele lifesciencesektoren særlig meget gladere, at de bliver rost for at have lavet en flot rapport. Det her handler om, hvad det er for en politisk vision, hvad det er for en strategi, og hvordan den skal omsættes til at styrke et erhverv, som man i den grad må sige har demonstreret sin evne til at omsætte resultaterne af langsigtede investeringer i forskning i nye virksomheder og også i eksisterende virksomheder. Bare for at tage et enkelt eksempel, selv om vi har mange, er der Novo Nordisk, Novozymes, som jo virkelig ligger helt i front, og som skaber arbejdspladser til Danmark og vækst til gavn for det danske samfund. Det er jo altså regeringens vækstteam, der kom med en række anbefalinger, og man må også sige, at regeringen har haft lidt tid til at tænke over dem. Regeringen præsenterede anbefalingerne den 31. marts, og der noterede jeg mig også, at forskningsministeren alene sagde, at han ville gå lidt mere detaljeret igennem forslagene, og det siger ministeren også nu. Men er det ikke muligt bare at få en indikation af, om regeringen ikke vil sige andet, end at det er en flot rapport, og at man i øvrigt ikke vil gøre noget, hvis det er, at det risikerer at koste penge? Altså, det er på en eller anden måde en lidt flad tilbagemelding på regeringens eget vækstteams rapport. Jeg vil godt komme med nogle tal fra det, de præsenterede. Det er jo en branche, som omsætter for ca. 170 mia. kr., der er 38.400 fuldtidsansatte i Danmark inden for det erhverv, og væksten er rigtig høj. Hvis man bare kigger tilbage til 2009, vil man se, at den samlede eksport udgjorde 1,7 mia. kr., og den er altså fordoblet siden 2009. Det er en af de stærkeste vækstmotorer, vi har, og det, de entydigt peger på, er højt kompetente medarbejdere med videregående uddannelser, den bedste kvalitet og ikke mindst langsigtet forskning. De forstår simpelt hen ikke regeringens prioritering af nedskæringer på uddannelse og forskning. Og anbefaling nr. 1 er: Kan vi ikke få en ny langsigtet globaliseringsaftale? For det her skærer på lang sigt den gren over, som de har været med til at gøre tyk, stor og livskraftig til gavn for det danske samfund. Så kan vi ikke bare få antydet, om regeringen overhovedet har tænkt sig andet end at sige, at det er en flot rapport, altså sige, i hvilken retning man måske vil understøtte nogle af anbefalingerne fra lifesciencevækstgruppen?
Værsgo.
Nu synes jeg ikke, at der er nogen grund til at være sur. Altså, den første globaliseringsaftale blev skabt under en borgerlig regering. Det udvalg, som har præsenteret den pågældende rapport, blev nedsat af den forudgående Venstreregering med henblik på netop at styrke den udvikling, som fru Christine Antorini i øvrigt rigtigt nok beskriver, i forbindelse med lifescience. Hensigten er nu, at regeringen putter de anbefalinger ind i en ramme – den ramme, vi har omkring vores økonomi – og så ser, hvor langt vi kan nå. Der er jeg da optimist, og jeg er også forhåbningsfuld. Jeg håber så også, at Socialdemokratiet vil skele til andre af de anbefalinger, der er i den rapport. Der er en række rigtig gode anbefalinger, og dem håber jeg da at vi kan finde sammen om både at finansiere og sikre. Jeg kan faktisk ærlig talt ikke se de modstridende interesser her.
Værsgo, spørgeren.
Jeg vil sige, at det her ikke handler om humør. Det handler om, hvilken politik man ønsker at føre for at styrke væksten i det danske samfund. Altså, vi i Socialdemokratiet går ud fra, at når regeringen har et vækstteam, er det, fordi man er oprigtigt optaget af at blive klogere på, hvad der har skabt vækst i det danske samfund. Noget af det særlige ved det danske samfund er, at vi har prioriteret over mange år, og det er også noget af det, vi som socialdemokrater er optaget af. Det her er en udstrakt hånd og ikke det modsatte, som ministeren var lige ved at udlægge det. Vi synes faktisk, tiden er moden til, at vi laver en ny langsigtet globaliseringsaftale. Det er det brede samarbejde om at investere i uddannelse og forskning, som helt evident har styrket, at vi i forhold til en række vækstområder – lifescience er helt åbenbar, og vi kan tage hele energiteknologien som et andet område, som har en langvarig historie i forhold til forskning og uddannelse – har virksomheder, der i dag står utrolig stærkt på det globale marked. Så jeg vil gerne én gang til invitere ministeren til at sige andet, end at det er en flot rapport, og at intet må koste penge, og så i stedet antyde, i hvilken retning vi måske kan se et samarbejde om at få den langsigtede kurs på sporet igen.
Ministeren.
H.C. Andersen skrev det så fint. Han skrev: Æren er jo det fagreste træ i skoven. Og det, Socialdemokratiet så gerne vil, er at tage æren for en eventuel kommende globaliseringsaftale. Al respekt for det, min regering og Venstres regering lavede i sin tid den første. Jeg har indledt den første møderække, der eventuelt kan ende op i en globaliseringsaftale. Det er der ikke taget endelig stilling til endnu, men jeg mener, der ligger et godt grundlag for et samarbejde her imellem Socialdemokratiet og regeringen. Det kræver dog lige, at regeringen har nogle ordentlige økonomiske rammer at lægge frem, før man kan forhandle det. Så selvfølgelig kan jeg ikke sige noget firkantet om det, før det er sket.
Så er det medspørgeren. Værsgo til hr. Morten Bødskov, Socialdemokratiet.
Tak for det, formand. Jeg synes jo ikke, at det her skal gøres til et spørgsmål om humør, for hvis alt herinde skulle gøres til et spørgsmål om humør, så tror jeg, at vi ikke kom langt. Det her handler jo grundlæggende om vilje. Derfor undrer det mig lidt, at ministeren ikke kommer mere klart ind på det, som er et af de helt fundamentale kritikpunkter fra lifesciencevækstteamet af den førte politik, nemlig at der under den her regering er sket et brud på den brede enighed, der var, om vigtigheden af at løfte investeringerne i uddannelse og forskning. Det er jo det, der er virkeligheden. Det er derfor, at vi beder ministeren reflektere lidt over det. Med det enorme vækstpotentiale, der er på det her område, er det så ikke forkert, at man har brudt med det, som vi aftalte for flere år siden, nemlig at der skulle ske et vedvarende løft af det her, fordi det er det, Danmarks skal leve af? Man har nu de næste 4 år besluttet sig for samlet set at spare for mere end 10 mia. kr. på uddannelses- og forskningsområdet.
Værsgo til ministeren.
Jamen mit håb som forskningsminister er jo, at Socialdemokratiet møder op med de ønsker til finanslovsforhandlingerne – og finansiering. Det vil jeg da håbe man gør. Den første globaliseringsaftale blev lavet i en tid, hvor indtægterne strømmede ind i statskassen. Og det er fuldstændig rigtigt, at da så finanskrisen slog igennem og viste sit grimme ansigt, foretog regeringen en prioritering af forskningsudgifterne. Derfor er niveauet da stadig langt højere, end det var før globaliseringsaftalen. Vi må jo se, hvad vi kan blive enige om. Jeg inviterer meget gerne til forhandlinger om det her, når den tid kommer, og så må vi se, hvor langt vi kan nå.
Værsgo.
Der tror jeg virkelig jeg er nødt til at minde ministeren om, at det, ministeren er ansvarlig for, altså ikke er besparelser på de offentlige udgifter til uddannelse og forskning, som ligger tilbage til år 2009 og 2010. Det, ministeren har sat sin underskrift på, er milliardbesparelser på sit eget område i årene 2016, 2017, 2018 og 2019. Det er det, vi taler om, altså 2016, 2017, 2018 og 2019, og det er det, som kritikken går på. Det er det, som er udtryk for et brud. Det er jo det, vi forsøger at få ministeren til at forstå, altså at når de fremmeste danske virksomheder beder om, at der sker en ændring her, så beder vi bare om, at ministeren anerkender, at det måske ikke er den klogeste måde at agere på, at man starter med at hugge så store dele af udgifterne til forskning og uddannelse.
Værsgo til ministeren.
Der er det, jeg siger, at jeg håber, at Socialdemokratiet vil gøre noget ved det, hvis det ulykkelige en dag sker, at Socialdemokratiet kommer tilbage i regering. Men indtil da kunne man jo passende anvise finansiering. Det håber jeg så man vil, for det ville være rigtig godt. Så kan man tage det med til finanslovsforhandlingerne, og forhåbentligvis kan det så, når man indgår en finanslovsaftale, løse den problematik, som hr. Morten Bødskov skitserer.
Tak for det. Så er vi tilbage til hovedspørgeren. Værsgo.
Det er lige godt lidt overraskende, må jeg sige, at det, der er svaret fra ministeren, er, at ministeren appellerer til, at når Socialdemokratiet kommer til, så glæder ministeren sig til at se, hvad Socialdemokratiet kommer med af forslag, for ministeren har ikke tænkt sig at komme med nogen forslag. Det anerkender vi må være et udtryk for store forhåbninger til en fremtidig socialdemokratisk ledet regering. Men vi synes nu egentlig, at tiden er der, at vi gerne vil diskutere, om ikke det er den forkerte vej at blive ved med de her nedskæringer, for det rammer jo altså hårdt. Det er 10 mia. kr. på uddannelse og forskning, som regeringen har besluttet med sit flertal at skære på uddannelse og forskning frem til 2019. Det her rammer hårdt, og det er jo derfor, at kritikken er så entydig i forhold til at sige, at det ikke duer at blive ved med at se forskning som en udgift, det er en investering, og det er en veldokumenteret investering. Så nu vil jeg bare spørge ministeren, om han vil anerkende, at det rent faktisk har været med til at styrke væksten i det danske samfund, at der har været den her vedvarende investering i forskning de sidste 10 år.
Værsgo for et slutsvar fra ministeren.
Det var jo derfor, den daværende borgerlige regering lavede en globaliseringsaftale, altså fordi man havde en tro på, at en investering, en stor investering, som den borgerlige regering selv tilvejebragte finansiering for, kunne gavne det danske samfund. Og det niveau, vi har i dag, ligger langt over det niveau, man havde før globaliseringsaftalen. Jeg er helt med på, at der så er sket en konsolidering. Kunne jeg have ønsket mig, at det var anderledes? Selvfølgelig kunne jeg da det, men problemet var jo skabt af finanskrisen, og tingene skulle hænge sammen. Det kan man sagtens stå og skælde ud over, men så skylder man ligesom at vise et alternativ og i øvrigt melde sig ind i de forhandlinger, som foregår.
Tak for det. Spørgsmålet er afsluttet. Det næste spørgsmål er til uddannelses- og forskningsministeren af Christine Antorini, Socialdemokratiet.
Værsgo.
Tak. Jeg vil læse spørgsmålet op: Hvad er ministerens holdning til regeringens nedskæringer på forskning og de seneste to finanslove, der bl.a. har den konsekvens, at Det Frie Forskningsråd har uddelt historisk få bevillinger i 2016, jævnfør rådets egen årsrapport?
Værsgo til ministeren.
Regeringen støtter i høj grad den frie forskning. Det er første led i fødekæden i det danske forskningssystem og fremmer forskningstalent og forskning med stor betydning for samfundet. I forslaget til finanslov for 2016 foretog den daværende Venstreregering en politisk prioritering, som bl.a. medførte, at Det Frie Forskningsråd havde færre midler til uddeling end tidligere. Den prioritering står regeringen ved, for den gav mulighed for at prioritere andre vigtige områder. Det gjorde det bl.a. muligt at iværksætte Kræftplan IV, der sikrer et markant løft af kræftbehandlingen i Danmark. Det Frie Forskningsråd vil også i 2017 kunne uddele næsten 1 mia. kr. til originale ideer og initiativer i dansk forskning. Som en del af årets finanslovsforhandlinger skal vi igen tage stilling til fordelingen af forskningsreserven, herunder bevillingen til Det Frie Forskningsråd i 2018, og som jeg antydede før, ser jeg frem til de forhandlinger og Socialdemokratiets bidrag til dem.
Værsgo til spørgeren.
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ministeren for helt ærligt at sige, at regeringen har valgt at skære massivt på uddannelse og forskning – 10 mia. kr. over 4 år – for at tage midler væk fra området og prioritere dem til noget andet. Det er jo ærlig snak at sige ned med uddannelse og forskning og så give noget til hospitaler. Det ændrer bare ikke ved, at vi står i den situation i det danske samfund, at tingene hænger sammen. Et af de store vækstområder, der er inden for forskning, er bl.a. inden for alt det, der har med lifescience at gøre, som vi også diskuterede i det forrige spørgsmål. Når vi er så fremragende på sundhedsområdet, er det bl.a., fordi vi også er helt i front med forskning og uddannelse og dermed har topkvalificerede medarbejdere. Men lad os lige se på Det Frie Forskningsråd. Det er jo her, hvor alle nye, virkelig talentfulde forskere har en mulighed for at komme godt i gang. Det er nemlig en del af fødekæden, og det er jo faktisk sådan, at bare på et år er der blevet 250 mio. kr. mindre til Det Frie Forskningsråd med den konsekvens, at endnu færre rent faktisk har et håb om at kunne få midler til deres fremragende forskning. Vi er nede på, at det er under 10 pct. af de ansøgninger, der bliver sendt frem, der får en bevilling, fordi der er blevet skåret så hårdt på midlerne til Det Frie Forskningsråd. Mange af de ansøgninger er toprelevante – der er bare ikke flere penge i kassen. Så det er fair nok at sige: Det er, fordi vi prioriterer noget andet. Jeg vil bare lige høre, om jeg forstod det, der blev sagt, rigtigt: Ned med forskning, det er bare ærgerligt. Det er vigtigere at give til hospitaler.
Værsgo til ministeren.
Jeg vil nødig tillægges udtryk. Jeg bruger mine egne. De udtryk, jeg bruger om det, er, at der skete en politisk prioritering, og det er da bedst at få en politisk debat baseret på det, der faktisk siges. Det er rigtigt, at der skete en politisk prioritering, hvor man tilførte midler til bl.a. Kræftplan IV. For sagen er jo den meget enkle, at penge ikke trykker sig selv, og Danmark har været og er fortsat udfordret på den økonomiske side, og der må man jo sætte sig ned og vende hver en femøre og så prøve at se, hvordan tingene bedst hænger sammen. Det polemiske spørgsmål, der melder sig, er jo så, om det f.eks. betyder, at Socialdemokratiet er imod Kræftplan IV. Jeg ved det ikke. Men jeg har sådan set ikke noget ønske om at indgå i en polemik. Jeg har mere et ønske om, at den her debat finder sted på den præmis og de ord, som jeg anvender, og ikke andre.
Værsgo til spørgeren.
Lad os kigge lidt nærmere på, hvad det er, der gør, at vi i sidste ende får fremragende forskning. Det er nemlig, som forskningsrådet og i øvrigt også lifescienceteamet sagde: Det er et økosystem. Det er meget fint billede, at det er et økosystem. Man skal have midler til unge, fremragende forskere, der er på vej, for at de kan få lov til at udfolde deres idé. Man skal have midler til grundforskning – den, der er så langsigtet, at vi ikke ved, hvad der kommer ud af den. Men det er der, hvor de allernyeste ideer på et tidspunkt bliver til noget. Og der skal være penge til Innovationsfonden, hvor forskning bliver omsat til udvikling og til nye virksomheder – de fremragende virksomheder, vi har, der er forskningsbaserede. Det hænger sammen, der er en fødekæde hele vejen igennem. Det, der sker her, er, at fødekæden er ved at blive kappet over. Det er det, som Det Frie Forskningsråd gør opmærksom på. Jeg vil høre, om det gør indtryk på ministeren, at formanden for Det Frie Forskningsråd selv siger, at det her er historisk lave bevillinger, og at de simpelt hen er nødt til at lukke for forskning, der ellers var fremragende.
Ministeren.
Hør lige her. Jeg prøver ikke at tegne et billede af en sektor, som bare kan gå ud og finde de her penge nemt, når vi f.eks. gennemfører omprioriteringsbidraget. Det gør jeg ikke. Jeg ved godt, det er svært. Men der er ikke nogen grund til at lægge skjul på, at i forhold til de glade globaliseringsdage er vi nu i en konsolideringsfase. Det bliver også den præmis, som jeg håber vi på et tidspunkt kan lave en ny globaliseringsaftale på. Kunne jeg godt tænke mig, at den økonomiske situation var anderledes? Ja, det kunne jeg godt. Ser jeg det for mig sådan lige ud for min næse? Nej, det gør jeg desværre ikke.
Tak, og det sidste spørgsmål til spørgeren.
Nu har jeg hørt ministeren tale flere gange om de glade globaliseringsdage og dermed ligesom sige, at på det tidspunkt, hvor SR-regeringen var der, fra 2011 til 2015, var der en masse penge. Jeg vil bare minde ministeren om, at det var på et tidspunkt, hvor krisen virkelig slog igennem. Vi overtog fra den tidligere regering en økonomi, der var mildest talt dårlig. Vi valgte på trods af det – og det er en politisk prioritering – at fortsætte med investeringer i uddannelse og forskning i ånden af den globaliseringsaftale, som Anders Fogh Rasmussen i sin tid var med til at sætte i søen. Det er dét lange træk, der gør, at vi står så flot i verdensklasse inden for en række prioriterede områder, og som giver arbejdspladser til Danmark. Jeg vil derfor høre ministeren, om ministeren er indstillet på at indkalde til nogle vækstforhandlinger, sådan at vi kommer tilbage på det spor igen.
Værsgo til ministeren.
Fru Christine Antorini prøver at løbe en åben dør ind. Jeg har sådan set tænkt mig at indlede forhandlinger, når jeg vel at mærke har et solidt grundlag at foretage de forhandlinger ud fra og ikke før. Det er derfor, jeg har holdt et møde med førende forskere, rektorer og fonde i Danmark – for at danne mig de første indtryk og billeder af, hvordan vi kan lande noget, som ser fornuftigt ud. Når jeg har et klarere blik og et klarere indtryk af det, så kommer der selvfølgelig forhandlinger.
Tak for det. Spørgsmålet er afsluttet. Det næste spørgsmål er til uddannelses- og forskningsministeren, og det er af hr. Kaare Dybvad, Socialdemokratiet.
Værsgo, spørgsmålet kan læses op.
Mange tak. Mener ministeren på baggrund af etableringen af en diplomuddannelse i skat på professionshøjskolen Metropol, at tilsvarende uddannelser kan oprettes på professionshøjskoler i provinsen i lyset af den kommende efterspørgsel efter nye medarbejdere i skattevæsenet?
Værsgo, ministeren.
Professionshøjskolen Metropol har ansøgt om en ny 3½-årig professionsbacheloruddannelse i skat. Derudover findes der en diplomuddannelse i skat, som er en deltidsuddannelse, og som har eksisteret i mange år. Den nye professionsbacheloruddannelse er blevet positivt prækvalificeret, og Metropol fik besked om godkendelsen den 4. april. Den godkendelse er betinget af, at Metropol enten opnår en positiv institutionsakkreditering senest den 1. december, eller hvis den ikke opnås, en positiv uddannelsesakkreditering. Professionsbacheloruddannelsen i skat er en national uddannelse. Andre professionshøjskoler kan således også ansøge om et udbud. Ansøgningen vurderes af Det rådgivende udvalg for vurdering af udbud af videregående uddannelser, i forhold til om en ny uddannelse eller et nyt udbud er hensigtsmæssigt set i et samfundsøkonomisk og uddannelsespolitisk perspektiv. Så regeringen ser altså som udgangspunkt positivt på nye uddannelsesudbud, som sigter mod at understøtte forsyning af viden og uddanne arbejdskraft til virksomheder i hele landet. Ud over at der skal være en konkret efterspørgsel på arbejdsmarkedet, er det naturligvis en forudsætning, at de uddannelser, der udbydes, har høj kvalitet baseret på solide faglige miljøer.
Værsgo til spørgeren.
Mange tak for det, og egentlig også en ros til ministeren for at godkende uddannelsen. Det er jo åbenlyst, at der er et behov for uddannede medarbejdere til skattevæsenet hen over de næste år. Ministeren siger i svaret, at der skal være et samfundsmæssigt og uddannelsesmæssigt perspektiv i at åbne yderligere uddannelser af den her art. Mener ministeren, at der er det, ved at der f.eks. åbnes en tilsvarende uddannelse i provinsen, i Nordjylland, på Fyn eller andre steder?
Værsgo.
Jeg er jo Venstremand, og det gør, at jeg har et decentralt udgangspunkt. Jeg mener i høj grad, at det skal være op til institutionerne at vurdere, om de ønsker at drive de pågældende uddannelser eller ej, og det må ligesom være udgangspunktet. Er der så de hensyn, som hr. Kaare Dybvad nævnte før, altså det faglige miljø, etc., og RUVU godkender det, ja, så vil jeg selvfølgelig også godkende det under den forudsætning. Det er klart. Så jeg har ikke noget firkantet at sige om det andet end det her.
Så er det spørgeren. Værsgo.
Tak for det svar. Når jeg spørger til det, er det også, fordi ministerens forgænger som minister for videregående uddannelser jo var med til bl.a. at sikre, at der kunne laves en ingeniøruddannelse i Kalundborg, som der i høj grad er en samfundsmæssig efterspørgsel efter, på trods af at mange i det etablerede uddannelsessystem var imod det og modarbejdede det på forskellig sæt og vis. Derfor vil jeg da egentlig høre, om ministeren vil følge det positive eksempel med at understøtte, at man kan lave flere decentrale uddannelser, selv om man måske har nogle lidt støvede folk rundtomkring i uddannelsessystemet, som modsætter sig det.
Værsgo til ministeren.
Jeg ved ikke, hvor støvede de folk er. Men der er da forskelligartede interesser, og jeg ser det sådan set som en af mine fineste opgaver at afveje dem. Det sker med jævne mellemrum, at jeg tager stilling til netop sager af den karakter, som hr. Kaare Dybvad sigter til. Skal man følge den officielle indstilling, eller skal man gøre noget andet? Jeg har ikke lagt mig firkantet fast på, at jeg gør enten det ene eller det andet. Det må jo afhænge af sagens karakter fra gang til gang.
Spørgeren.
Jeg har ikke yderligere spørgsmål.
Nå. Tak for det. Så er der et nyt spørgsmål til undervisningsministeren af Annette Lind, Socialdemokratiet.
Værsgo for oplæsning.
Tak for det. Mener ministeren, at bevægelse og faglighed står i modsætning til hinanden, når ministeren udtaler, at nogle lærere skal »koncentrere sig om det faglige« i stedet for at inddrage bevægelse i undervisningen?
Ministeren, værsgo.
Tak. Kravet om 45 minutters bevægelse i løbet af skoledagen har været et af de elementer i folkeskolereformen, som lærere og skoler har haft svært ved at udfolde, selv om interessen har været stor. Bevægelse kan, hvis den udføres rigtigt, understøtte elevers faglige udvikling og trivsel. Men vi skal holde fast i, at skolens kerneopgave er den gode undervisning, som bidrager til at give eleverne faglige kundskaber og dannelse. Derfor er det afgørende, at bevægelse er med til at styrke denne kerneopgave. Der er indikationer fra de foreløbige evalueringer af folkeskolereformen på, at de skoler, for hvem det lykkes at integrere bevægelse i skoledagen, høster gevinster i form af elevers trivsel og læring. Det glæder mig meget. Der er dog også et ønske fra lærerne om mere viden om, hvordan bevægelse kan integreres i fagene på en hensigtsmæssig måde. Det er især i indskolingen, at koblingen mellem læring og bevægelse ser ud til at lykkes, men det er vanskeligere i udskolingen at få bevægelse ind på en faglig relevant måde. Vi skal også være pragmatiske. Det er vigtigt, at det er de lærere eller pædagoger, der er motiverede og klædt på til opgaven med bevægelse i undervisningen, som går forrest og finder de gode løsninger, så eleverne oplever at få mere og inspirerende bevægelse i skolen. Derfor er jeg meget optaget af at imødekomme lærernes efterspørgsel efter mere inspiration til at få gang i bevægelse i udskolingen, og derfor kigger vi også på mulige initiativer, som kan tilgodese læreres og pædagogers ønsker om at blive klogere på området.
Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Nu er det jo sådan, at der står i folkeskoleloven, at alle elever på alle klassetrin skal bevæge sig 45 minutter om dagen. Det er skolelederen, som har ansvaret for, at det sker. For nylig har ministeren udtalt sig til Berlingske, og jeg citerer, hvad der står i Berlingske: Der er f.eks. ikke noget i vejen for, at man skal bevæge sig i løbet af skoledagen, når bare man får det til at fungere i forhold til de fag, der er i skolen. Så kan det faktisk være rigtig nyttigt, siger hun, altså ministeren, og hun uddyber, at det heller ikke er noget, hun vil tvinge ned over skoler og lærere fra centralt hold. Ministeren vil ikke tvinge bevægelse ned over skoler fra centralt hold. Efter min mening er det direkte lovbrud – det står i folkeskoleloven, at man skal bevæge sig 45 minutter om dagen. Det er ministerens ansvar, at det sker. Hvad er ministerens kommentar til den udtalelse?
Værsgo til ministeren.
Nu ved jeg ikke, hvor meget man i Socialdemokratiet tror på tvang som værktøj, men i regeringen mener vi, at vi har nogle professionelle ansat ude på skolerne – det er skoleledere, det er lærere, det er pædagoger – og at det er deres opgave at leve op til loven og gøre det på en måde, der er til størst mulig gavn for eleverne. Det er skoleledernes ansvar at tilrettelægge opgaverne og sætte de lærere eller pædagoger til de forskellige opgaver, som de mener bedst varetager de opgaver. Og det skal de gøre ved at efterleve loven, det skal de gøre ved hjælp af efteruddannelse, og det skal de gøre ved at tilrettelægge arbejdet i forhold til de elever, der er på den pågældende skole.
Værsgo.
Ministeren sagde i sit første svar, at der er nogle, der skal gå forrest, og så er der nogle, der skal koncentrere sig om det faglige. Det var i svaret til det første spørgsmål, jeg stillede ministeren. Mener ministeren, når hun siger, at der er nogle, der skal gå foran, altså gå foran i forhold til det med bevægelse, og at der er nogle, der skal koncentrere sig om det faglige, at der er forskel på lærere i folkeskolen, og at det ikke er alle lærere og ikke alle typer, der skal få eleverne til at bevæge sig i skolen? Er det sådan, at ministeren synes, at der er nogle faglige lærere, og at der så er nogle, der skal være bevægelseslærere?
Tak. Ministeren.
Jamen ligesom der er nogle lærere, der er særlig dygtige til fysik, nogle lærere, der er særlig dygtige til matematik og til dansk, så er der også nogle lærere, der er dygtigere til bevægelse end andre. Der er også nogle pædagoger, som er særlig dygtige til at få børnene til at bevæge sig på en måde, som eleverne opfatter som motiverende. Når man er leder, er det ens opgave at sætte ens medarbejdere i gang i forhold til den opgave, der skal løses, men også at se på, hvilke kompetencer de har. Og man ved, hvis man har været leder – det har ordføreren jo også selv – at man skal bruge de kompetencer, som ens medarbejdere har. Og det handler om ikke at gøre det for rigidt for de ledere, der skal løse en opgave, men sørge for, at de faktisk kan løse deres opgave. For det er jo eleverne, der skal opleve bevægelse – det er det, der er det vigtige.
Tak. Spørgeren.
Jeg synes, der sådan lidt ligger en undertone af, at bevægelse ikke er faglighed. Det vil jeg gerne mane fuldstændig i jorden. I mine øjne er bevægelse også faglighed. Der står også i artiklen, at det gælder alt fra snobrødsbagning til noget helt andet – snobrødsbagning kan i mine øjne også være faglighed. Den bevægelse, man måske laver i forhold til at være ude ved et lejrbål, er også i mine øjne faglighed. Er det sådan i ministerens øjne – for det lyder jo lidt, som om der er nogle lærere, som er for fine til at skulle klare den her faglighed, selv om bevægelse egentlig efter det, vi har bestemt, skal foregå i alle fag i løbet af hele dagen – at der er nogle lærere, der er undtaget fra det med bevægelse i folkeskolen?
Værsgo til ministeren for sidste svar.
Alting er ikke det samme. Fysik er ikke kemi, kemi er ikke dansk, dansk er ikke nødvendigvis bevægelse. Der kan godt være bevægelse i en dansktime, men det er ikke det samme – alt er ikke det samme. Der er også medarbejdere, der har forskellige kompetencer, og det er lederens opgave at sørge for, at de kompetencer kommer i spil, sådan at eleverne både bliver dygtige til fysik, kemi, dansk, og at de får bevæget sig i løbet af skoledagen. Det er det, der er det vigtige.
Tak for det. Spørgsmålet er sluttet. Det næste spørgsmål er til transport-, bygnings- og boligministeren af Christian Rabjerg Madsen, Socialdemokratiet.
Værsgo til oplæsning.
Tak for det. Mener ministeren, at der efter TV 2’s afsløringer af brug af illegal og underbetalt arbejdskraft i varebilsbranchen, jf. bl.a. artiklen »Chauffør hyrede illegal muldvarp – nu bringer han igen varer ud for nemlig.com« på TV 2's hjemmeside den 6. april 2017, er behov for at intensivere arbejdet med at få gennemført beslutningsforslag nr. B 165, som et flertal i Folketinget står bag?
Tak. Værsgo til ministeren.
Tak for spørgsmålet. Regeringen fortsætter arbejdet med det varebiludvalg, som min forgænger nedsatte i november sidste år. Arbejdet i udvalget er i fuld gang. Første møde i udvalget blev holdt den 1. marts, det andet møde blev holdt den 4. april, og næste møde er fastlagt til den 8. maj. Ligesom min forgænger mener jeg, det er vigtigt, at vi får lavet en nøje analyse af konsekvenserne ved at lave særlovgivning på dette område. Vi skal have klarhed over den virkning, en sådan lovgivning vil have for danske virksomheder. Godskørsel med varebiler er et område, som ikke er tilstrækkeligt belyst. Derfor synes jeg, det er vigtigt, at varebiludvalget får mulighed for at undersøge, hvordan tingene hænger sammen. Det fremgik af beslutningsforslag B 165, at formålet er at bekæmpe sort arbejde, socialt bedrageri og illegal arbejdskraft samt at øge trafiksikkerheden. Der er i vidt omfang tale om områder, som er reguleret andre steder end i lovgivningen på Transport-, Bygnings- og Boligministeriets område. Jeg synes derfor, det er relevant, at udvalget nu undersøger, om der med ændringer af godskørselsloven kan opnås det ønskede formål. Jeg kan oplyse, at både Beskæftigelsesministeriet, Skatteministeriet og Rigspolitiet deltager i arbejdet i varebiludvalget. Om godskørselsloven er det rette redskab til at opnå det ønskede formål, herunder at bekæmpe illegal arbejdskraft, som TV 2's artikel handler om, er uklart. Men det er jo også netop det, som udvalget skal være med til at klarlægge. Jeg ved, at udvalget knokler på med at få belyst alle relevante problemstillinger, så der arbejdes intensivt i udvalget. Det fremgår af varebiludvalgets kommissorium, at udvalget vil præsentere sine anbefalinger i foråret 2017. Herefter vil jeg så tage stilling til sagen.
Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Jeg kan forstå, at ministeren mener, at det er vigtigt med nøje analyser, før den beslutning, som et flertal i Folketinget har truffet, kan føres ud i livet. Men synes ministeren også, at det er vigtigt at gøre noget ved social dumping? Synes ministeren også, det er vigtigt at gøre noget ved det, når TV 2 dokumenterer, at en illegal indvandrer bliver ved med at køre som chauffør i nemlig.com? For det beslutningsforslag, som et flertal står bag – og det er lidt relevant, at et flertal i Folketinget står bag at stille krav til en branche og at bekæmpe social dumping og brugen af illegal arbejdskraft – indeholder jo krav om uddannelse, krav om kapital og krav om, at man ikke må have gæld til det offentlige. Og man kan altså ikke tage en uddannelse i det her land, hvis ikke man findes, altså hvis man er illegal, så det her værktøj, som Folketinget står bag at bruge, ville være et meget stærkt værktøj i kampen mod brugen af illegal arbejdskraft. Mener ministeren, at det er vigtigt at bekæmpe brugen af illegal arbejdskraft, og er ministeren ikke enig med et flertal i Folketinget i, at det her forslag – B 165 – ville være et meget effektivt redskab lige præcis mod brugen af illegal arbejdskraft, som TV 2 har dokumenteret over flere uger?
Tak. Ministeren.
Sådan som jeg er orienteret, endte beslutningsforslaget ikke med at komme til afstemning i salen, men blev afsluttet med en betænkning, og det blev som en del i betænkningen fastsat, at regeringen skulle nedsætte et udvalg og undersøge tingene. Det var ligesom et produkt af det arbejde med beslutningsforslaget, at udvalget overhovedet blev nedsat, nemlig for at give svar på, hvordan man ville kunne imødekomme de hensyn, som beslutningsforslaget omtaler. Det er så det arbejde, der er i gang, og jeg synes sagtens, man kan vente på, at anbefalingerne fra udvalget kommer her senere på foråret i stedet for allerede nu at slå fast, hvad konklusionen på udvalgets arbejde skal være.
Værsgo til spørgeren.
Det folketingsarbejde, der er lavet i relation til B 165, er jo fuldstændig klart: Et bredt flertal i Folketinget mener, at man bør stille krav til branchen. Det er eksempelvis krav om uddannelse og et krav om, at man ikke må have gæld til det offentlige, hvis man starter en virksomhed. Det er krav, som meget effektivt vil bekæmpe brugen af illegal arbejdskraft i den branche, som ministeren har ansvaret for. Er ministeren ikke enig i, at det tiltag vil være et effektivt redskab i kampen mod brugen af illegal arbejdskraft? Eller er ministeren ligeglad med det problem?
Værsgo til ministeren.
Det er jo det, vi har nedsat udvalget for, og udvalget er et resultat af arbejdet med beslutningsforslaget, som resulterede i en betænkning og ikke en afstemning her i salen. Og der var en glæde over, tror jeg, at der ville blive nedsat et udvalg, som kunne give svar på nogle af de her spørgsmål. Det svar venter vi så på, og vi behøver heldigvis ikke at have stor tålmodighed, for svaret kommer senere i det her forår.
Værsgo til spørgeren.
Ønsker ministeren nye redskaber i kampen mod brugen af illegal arbejdskraft?
Ministeren.
Det ville være rigtig godt, hvis vi kunne få nye redskaber til overholdelse af al mulig lovgivning i Danmark, herunder også den lovgivning, der handler om, hvornår man er legal arbejdskraft i Danmark. Så hvis man kan få nogle nye redskaber der, som virker, som ikke bare er en paradeforestilling om, at nu gør vi noget, ville det være godt.
Spørgsmålet er sluttet. Så er der et nyt spørgsmål til transport-, bygnings- og boligministeren af Henrik Dam Kristensen, Socialdemokratiet.
Værsgo til en oplæsning.
Hvad mener regeringen med sætningen på side 39 i regeringsgrundlaget, hvor der under overskriften »Bedre fremkommelighed på den østjyske motorvej E45« står, at »I de kommende år skal fremkommeligheden også forbedres på andre strækninger af E45«, og indebærer det, at regeringen overvejer en VVM-undersøgelse af strækningen?
Værsgo.
Tak for spørgsmålet. Der er ingen tvivl om, at der er store trængselsproblemer på E45, den østjyske motorvej. Derfor ønsker regeringen også, som det fremgår af regeringsgrundlaget, at forbedre fremkommeligheden på den østjyske motorvej. Der er allerede afsat 524 mio. kr. på finansloven for 2017 til at udbygge motorvejsstrækningen mellem Aarhus S og Skanderborg S fra 4 til 6 spor. Det giver mening at starte her, da det er den delstrækning af den østjyske motorvej, hvor trængslen er mest kritisk. Som det også fremgår af regeringsgrundlaget, mener regeringen, at fremkommeligheden også skal forbedres på andre strækninger af 45 i de kommende år. Det har vi imidlertid ikke en konkret plan for endnu. Det må dog forventes, at der, for så vidt angår en udvidelse af de øvrige dele af E45, vil være behov for grundigere undersøgelser af de trafikale, miljømæssige, ejendomsmæssige og økonomiske konsekvenser heraf. Jeg vil meget gerne sætte gang i sådanne undersøgelser om en egentlig udvidelse af strækningen, men vi står desværre i en situation, hvor der i de kommende år er meget begrænset plads til nye store transportinvesteringer, hvis der ikke bliver tilvejebragt flere midler. Derfor ønsker regeringen også i forbindelse med politiske forhandlinger om løsning af udfordringer frem til 2025 at finde et grundlag for at øge rammen for de offentlige investeringer. Når det arbejde så er overstået, håber jeg også, at der er flere midler til E45.
Tak. Så er det hr. Henrik Dam Kristensen, værsgo.
Jeg vil sige af hjertet tak til ministeren, jeg synes, det var et meget fremkommeligt svar, der kom, og som jeg synes giver god grund for at arbejde videre med det. Jeg er fuldstændig enig i, at midlerne skal være til stede, og jeg håber, at vi sammen i den grønne forligskreds, som jo har båret så mange ting, også finder midler i fremtiden. Så det var den afgørende melding, som ministeren kom med, som jeg virkelig gerne vil kvittere for. Derfor er spørgsmålet, hvordan vi kan bruge tiden frem til, at vi i givet fald måtte finde de penge, som vi har et fælles ønske om. Hvordan kan vi bruge dem fornuftigt? Jeg vil understrege, at det, jeg spørger om nu, ikke er polemisk overhovedet, det er mere et forsøg på at sige, at jeg ikke tror på, at vi på én gang får besluttet det for den strækning, jeg tror, det skal gøres etapevis. Derfor er der to spørgsmål, som jeg synes trænger sig på, og det er: Hvordan gør vi det etapevis, så vi gør det på den mest fornuftige måde? Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at man har taget den mest oplagte strækning først, men hvad ville den næste oplagte strækning være? Det tror jeg vi skal være kloge i forhold til at få undersøgt. Det andet, som er det, der også giver problemer, er ramperne, det er til- og frakørslen. Derfor spørger jeg ministeren sådan af helt åbent sind: Ville det ikke være klogt at bruge den tid til så at finde ud af, i hvilke etaper de her skal tages? Hvad er den næste etape? Og hvad gør vi i forhold til ramperne? Er der steder, hvor der måske relativt billigt kan gøres noget ved ramperne? Det ved jeg selv, for jeg kører der meget, at der måske er. Så jeg er glad for ministerens meget positive indledende svar her, og jeg håber også, ministeren kan være positiv i forhold til at komme videre, indtil vi måtte finde midlerne til den egentlige udvidelse.
Tak. Ministeren.
Den store øvelse er at finde pengene. Den tidligere Venstreregering fandt i sin 2025-plan 27 mia. kr., men det var under forudsætning af, at de redskaber, som man brugte i den plan, også kunne skabe politisk opbakning. Et af redskaberne var f.eks. en forhøjelse af folkepensionsalderen med ½ år, og det vakte ikke just begejstring hos et flertal i Folketinget. Og det betyder jo så, at hvis man ikke kan komme igennem med f.eks. sådan noget, er der formentlig ikke 27 mia. kr. til investeringer, så er der et mindre beløb. Først skal vi finde ud af, hvor mange penge der er, og derefter kan forhandlingerne om, hvordan pengene skal bruges, jo gå i gang.
Spørgeren.
Nu skal vi ikke gå fra at have sådan fred og fordragelighed til polemik. Det synes jeg ikke tjener noget formål, for jeg anerkender, at pengene skal findes. Jeg anerkender også, at det historisk set er sket i den grønne forligskreds igennem tiden, når der bliver tilført penge undervejs osv., i enighed. Det, jeg bare spørger ministeren om, er: Vi er enige om, at pengene skal findes, og frem til at vi finder de penge, kan vi så ikke undersøge på en fornuftig måde, når vi finder pengene, hvordan vi så får dem brugt med mest omtanke, for det haster med E45? Dag efter dag kan man jo høre det i radioen. Folk sidder i kø og bruger så meget meningsløs tid på at sidde i kø på E45, så jeg synes, at vi skylder at lave en plan, som vi kan udmønte, når vi har pengene.
Tak. Ministeren.
Problemet er bare, at de VVM-undersøgelser, som her efterspørges også koster penge. F.eks. tror jeg at udgifterne til VVM-undersøgelse og forundersøgelse af den midtjyske motorvej andrager ca. 40 mio. kr., og det er faktisk ikke småpenge, vi har at gøre med der. Der er flere områder i landet, der skriger efter en VVM-undersøgelse af lige netop deres lokale trafikproblem. I Nordjylland vil man gerne have yderligere undersøgelser af en tredje Limfjordsforbindelse. Der er ønske om en femte ringvej omkring København. Der er forskellige ønsker rundtomkring. Vi har nu sat en VVM- og forundersøgelse i gang af en ny midtjysk motorvej og en forlængelse af Hillerødmotorvejen, og det var noget af det, vi fandt penge til. Der er endnu ikke fundet penge til en VVM-undersøgelse af en udvidelse af E45 syd for Skanderborg Syd.
Værsgo til sidste spørgsmål.
Det er bare så ærgerligt, og derfor vil jeg appellere til ministeren om, at vi finder de penge. Jeg er med på, at 40 mio. kr. er mange penge, men det er jo ikke så mange penge ovre i Transportministeriet, når vi taler om de store projekter. Det er helt afgørende, at vi finder de penge, så når vi har de rigtige penge til at udvide E45, ved vi også, hvad det er for en plan, for jeg tror, at både ministeren og jeg er klar over, at en sådan undersøgelse jo tager tid, og hvis vi kan gøre det nu, jo hurtigere kan vi komme i gang, når vi har fundet pengene sammen. Så jeg håber virkelig, at ministeren vil være indstillet på også at finde midler til VVM-undersøgelser for E45.
Det sidste svar fra ministeren. Værsgo.
Heldigvis behøver vi ikke så meget tålmodighed her. Det er i foråret, at det arbejde med at finde penge i en 2025-plan bliver færdiggjort, og når det arbejde så er gjort, håber jeg, at vi kan gå i gang med også at skitsere, hvilke trafikinvesteringer vi vil foretage i de kommende år.
Tak for det. Spørgsmålet er sluttet. Det sidste spørgsmål i dag er til transport-, bygnings- og boligministeren af Kaare Dybvad, Socialdemokratiet.
Værsgo til en oplæsning.
Mange tak, formand. Hvordan ser ministeren på muligheden for, at den almene boligsektor får samme adgang som offentlige myndigheder til at benytte Digital Post – herunder også til at være med fra starten, når næste generation af Digital Post bliver implementeret?
Værsgo, ministeren.
Tak for spørgsmålet. Der er et behov for en billiggørelse af de almene boliger. Derfor har regeringen igangsat en større analyse af mulighederne for at tilvejebringe flere billige boliger i den almene boligsektor. I forbindelse med analysearbejdet er der peget på, at der er et betydeligt effektiviseringspotentiale i at gøre det muligt at anvende digital post i den almene boligsektor. De effektiviseringsgevinster kan komme lejerne til gavn i form af lavere husleje. Jeg ser positivt på, at der er igangsat et arbejde med at undersøge, hvordan den almene boligsektor bliver klar til at indgå i næste generation af Digital Post. Ud over at digitaliseringen kan medvirke til at billiggøre driften af de almene boliger, mener jeg også, at digitaliseringen i sig selv har en værdi. Det er med til at forme Danmark som et moderne samfund, at udlejere og lejere kan kommunikere digitalt. Men det er også vigtigt at huske på, at der kan være en række grunde til, at en person ikke kan anvende digital post. Det er en problemstilling, som det offentlige allerede har skullet tage stilling til, da der blev indført krav om, at borgere skal kunne modtage digital post. Det er helt oplagt, at beboere i almene boliger, der er fritaget fra at modtage digital post fra det offentlige i dag, i givet fald også skal fritages fra at modtage digital post fra de almene boligorganisationer. I forhold til lovgivningen giver almenlejeloven allerede mulighed for, at de almene boligorganisationer og den enkelte lejer kan aftale, at deres kommunikation foregår digitalt med enkelte undtagelser. En overgang til digital post vil dog gøre det nemmere for de almene boligorganisationer at benytte sig af lovens muligheder. Så det ser jeg som nævnt positivt på.
Tak. Spørgeren.
Mange tak for det svar. Det er jeg glad for at høre. Vi har jo lige for nylig diskuteret muligheden for at sende digital post i forbindelse med privat udlejning, og nu kunne det være interessant at se på, hvordan man kan tage skridtet videre i forhold til de beboerstyrede almene boliger, og det lyder positivt, at man har lavet en analyse. Men jeg vil egentlig høre i forlængelse af det: Hvornår forventer ministeren at man i en boligorganisation, i en boligafdeling, kan vedtage, altså kan tilslutte sig, brugen af digital post? Altså, hvad er tidsperspektivet i det her? Hvis der er en analyse i gang osv., hvornår kan det her så blive virkelighed ude i boligafdelingerne?
Værsgo, ministeren.
Ja, men nu er jeg lidt usikker på det. Jeg er faktisk ikke engang sikker på, at der er noget i det, som jeg gør, eller det offentlige gør, som forhindrer det. Jeg tror mere, det er et spørgsmål om beslutninger, der skal træffes ude i de almene boligorganisationer. Men jeg må sige, at jeg som sagt er lidt i tvivl om det her. Jeg kan eventuelt belyse det mere i et skriftligt svar.
Spørgeren.
Jeg er i hvert fald blevet bekendt med en skrivelse fra Boligselskabernes Landsforening, BL, hvor de ønsker sig at være med i Digital Post, og som jeg læser deres perspektiv her, kan man ikke benytte det fuldt ud. Men det, som ministeren siger nu, er altså, at hvis man ikke kan benytte digital post og ønsker det – selvfølgelig med de undtagelser, som allerede er nævnt, og at der er folk, der heller ikke har lyst til at bruge digital post – så skal boligorganisationerne have mulighed for det.
Værsgo, ministeren.
Som det er i dag, kan lejer og udlejer i den almene boligsektor jo aftale indbyrdes, at de kommunikerer digitalt med hinanden på en række områder. Så er spørgsmålet, om det, som boligselskaberne efterspørger, er en mulighed for, at de skal kunne sende post digitalt, uden at der foreligger en aftale med lejer via Digital Post, og det er jo så et andet spørgsmål, og det ser jeg positivt på, men har behov for at dykke nærmere ned i det, før jeg kan give et bedre svar.
Det sidste spørgsmål.
Ja, det bliver jo mere og mere aktuelt i takt med udviklingen i postvæsenet, må man sige, og som jeg har forstået det, er der i hvert fald nogle områder, hvor det ikke er muligt i dag. Og jeg synes jo – selvfølgelig med alle de undtagelser, der er for ældre mennesker og andre, som ikke ønsker at få digital post – at det sådan som demokratisk styret organisation er meget rimeligt, at man kan vedtage de her muligheder og også deltage i den her digitale postordning, som man ikke har adgang til nu. Så det vil egentlig også være en opfordring til ministeren til at sørge for at gøre det så nemt som muligt for de almene boligorganisationer i den her sammenhæng.
Tak for det.
Den opfordring tager jeg til mig og vil gerne arbejde videre med den.
Tak for det. Hermed er spørgetiden afsluttet.
Så er der ikke mere at foretage i det her møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 20. april 2017, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.