Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Ne glede na zdesetkano udeležbo bomo začeli sejo. Nadaljujemo z 18. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Bogdan Barovič, mag. Milan M. Cvikl, mag. Branko Grims, Aleš Gulič od 15. ure dalje, Miran Jerič, Aurelio Juri, Dušan Kumer od 14. ure dalje in Vili Rezman. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O MEDNARODNEM RAZVOJNEM SODELOVANJU REPUBLIKE SLOVENIJE. Za razpravo imamo 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Vabim gospoda državnega sekretarja, dr. Boža Cerarja, za dodatno obrazložitev.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Zagotavljanje mednarodne razvojne pomoči je obveznost, ki izhaja iz uvrstitve Slovenije med gospodarsko najrazvitejše države sveta. Ta obveznost temelji na načelu solidarnosti in odgovornosti za bolj uravnotežen svetovni razvoj ter na zavezah, izraženih v okviru OZN in EU. Na lanskem junijskem zasedanju Evropskega sveta se je Slovenija zavezala, da bo do leta 2010 za uradno razvojno pomoč namenila vsaj 0,17% družbenega bruto proizvoda. Lani je Slovenija za uradno razvojno pomoč namenila 0,11 BDP-ja oziroma 26 milijonov evrov. Več kot polovico tega zneska predstavlja prispevek v proračun EU za skupne programe razvojne pomoči EU. Drugi del sredstev za razvojno pomoč je bil namenjen na eni strani za bilateralne programe, od tega več kot 20% za države zahodnega Balkana, in na drugi strani za članarine, prostovoljne prispevke in humanitarno pomoč skozi različne mednarodne multilateralne mehanizme. Pretežni delež bilateralne pomoči državam zahodnega Balkana so predstavljala tehnična usposabljanja in pomoč pri izgradnji institucij. Le-te so izvajali mednarodni sklad za razminiranje, center za razvoj financ, ustanova Skupaj, letos pa z izvajanjem programov pričenja tudi center za evropsko prihodnost. Z Bosno in Hercegovino, Makedonijo, nekdanjo Srbijo in Črno goro je Slovenija sklenila tudi bilateralne sporazume o razvojnem sodelovanju. Za ureditev področja mednarodnega razvojnega sodelovanja na evropsko primerljiv način je vlada Republike Slovenije pripravila predlog zakona, o katerem danes odločate. Predlog zakona ob upoštevanju razvojnih ciljev Republike Slovenije sistemsko ureja področje razvojnega sodelovanja, in sicer na način določitve ciljev, politike, prioritet in usklajevanja. Tako 3. člen predloga zakona med glavne cilje slovenskega razvojnega sodelovanja med drugim uvršča boj proti revščini, zagotavljanje miru in človekove varnosti, boj proti HIV, aids, zagotavljanje trajnostnega razvoja, osnovnih družbenih storitev in dobrega upravljanja. Poleg ostalih ciljev pa določa tudi specifične cilje Republike Slovenije na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja. 4. člen nadalje določa vsebino in način sprejemanja resolucije, na podlagi katere se bo načrtovalo in izvajalo razvojno sodelovanje. Resolucijo bo na predlog vlade sprejel državni zbor. Skozi strokovni svet, ki ga določa 6. člen predloga zakona, bodo v pripravo resolucije kot osnovnega strateškega izvedbenega dokumenta na tem področju vključeni vsi ustrezni slovenski potenciali, torej poleg vlade tudi nevladni sektor, gospodarski sektor in pa akademska sfera. Posebna pozornost je v 7. členu posvečena segmentu financiranja, v 8., 10. in 11. členu pa segmentu izvajanja mednarodnega razvojnega sodelovanja. Vlada Republike Slovenije bo z javnim pooblastilom prenesla tehnično-operativni del izvajanja mednarodnega razvojnega sodelovanja, bodisi v celoti ali za posamezne segmente, na druge za to usposobljene pravne osebe javnega ali zasebnega prava. Tehnično-operativni del mednarodnega razvojnega sodelovanja pa bodo lahko izvajala tudi ministrstva, ki bodo nosilci posameznih programov. Segment uspešnosti uresničevanja resolucije in sprejetih ciljev je v zakonu zajet v 15. členu, ki določa, da bo oceno uspešnosti uresničevanja resolucije obravnaval državni zbor, torej vi. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona med drugim zagotavlja polno podporo gospodarskemu sodelovanju s prioritetnimi državami prejemnicami razvojne pomoči na tistih vsebinskih in sektorskih področjih, ki bodo določena v izvedbenih aktih zakona, predvsem v resoluciji o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Z izvajanjem zakona se bodo učinkoviteje uresničevali tudi zastavljeni cilji in prioritete v času, ko bo Slovenija predsedovala Evropski uniji. Da končam. Z izvajanjem zakona bo Slovenija instrument mednarodne razvojne pomoči povezala s svojimi strateškimi zunanjepolitičnimi in gospodarskimi interesi ter uresničila prej omenjeno zavezo, dano na zasedanju Evropskega sveta junija lani. Slovenija bo z izvajanjem tega zakona kot odgovorna članica mednarodne skupnosti in država donatorka lažje uresničevala tudi druge zaveze na tem področju, sprejete v okviru OZN. Predlagam, spoštovane poslanke in poslanci, da glasujete za sprejem predlaganega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Jerovška, da predstavi poročilo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Predstavniki ministrstva za zunanje zadeve, kolegice in kolegi! Odbor za zunanjo politiko je na svoji 17. seji pripravil zakon o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije za drugo obravnavo. Odbor se je pri obravnavi predloga zakona seznanil z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je omenjeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in k 4., 5., 6., 7., 8., 10., 11., 13., 14., 15. in 16. členu podala pripombe. Uvodoma je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel v imenu predlagatelja predstavil nastanek predloga zakona o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Dejal je, da je ta tesno povezan s polnopravnim članstvom Slovenije v Evropski uniji in z uvrstitvijo Slovenije med države donatorke. S tem je Slovenija prevzela tudi mednarodno uveljavljene standarde na področju dodeljevanja uradne razvojne pomoči, ki jih določa odbor OECD za razvojno pomoč. Da bi lahko Slovenija učinkoviteje in hitreje uresničevala svojo vlogo države donatorke, razvojne pomoči in s tem povezanih obveznosti, tako znotraj organizacije Združenih narodov kot znotraj Evropske unije, ter, da bi instrument mednarodne razvojne pomoči učinkoviteje povezala s svojimi strateškimi zunanjepolitičnimi in gospodarskimi interesi, se je konec leta 2004 pokazala jasna potreba, da se sistem mednarodnega razvojnega sodelovanja uredi s posebnim zakonom. Leta 2005 se je tako pričela obravnava in usklajevanje osnutka zakona o mednarodnem razvojnem sodelovanju, ki poleg vsebinsko-sistemskih rešitev definira tudi ustrezno organizacijsko institucionalno shemo. Predlog zakona tako učinkoviteje upošteva razvojne cilje Slovenije ter obenem zagotavlja, da se skozi uresničevanje zakona krepi podpora gospodarskemu sodelovanju s prioritetnimi državami prejemnicami razvojne pomoči na tistih vsebinskih in sektorskih področjih, ki bodo določena v izvedbenih aktih zakona, predvsem v resoluciji o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Sprejem zakona bo omogočil učinkovitejšo povezavo na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja in zunanjepolitičnih ter tudi gospodarskimi interesi. V razpravi so podporo sprejemu zakona izrazili tudi predstavniki slovenske izvozne družbe, Gospodarska zbornica Slovenije in državnega sveta Republike Slovenije. V skladu s poslovnikom so k predlogu zakona vložili amandmaje koalicijske poslanske skupine SDS, Nova Slovenija in Slovenska ljudska stranka in DeSUS ter poslanec Franc Feri Horvat. Vlada je podprla amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter amandmaje poslanca Ferija Horvata k 5. členu predloga zakona, ni pa podprla njegovih amandmajev k 14. členu predloga zakona, ki jih je poslanec Franc Feri Horvat zato umaknil. Odbor je sprejel tudi dva amandmaja odbora. Vsi sprejeti amandmaji so bili vključeni v dopolnjeni predlog zakona, ki je sestavni del tega poročila. Po končani razpravi in glasovanju o amandmajih so člani odbora glasovali o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejeli in seveda tudi predlagamo, da državni zbor ta zakon potrdi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Horvat v imenu Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Mednarodno razvojno sodelovanje igra pomembno vlogo pri zagotavljanju boljšega življenja za milijone ljudi po vsem svetu. Prispevek k zmanjševanju revščine pomaga pri izgradnji ključne infrastrukture, izboljšuje zdravstvene izobraževalne standarde ter podpira odgovorno vodenje, razvoj demokracije, ter zagotavlja mednarodni mir in varnost. Kljub precejšnjemu napredku, doseženemu v minulih letih, je pred nami še veliko nalog, da bomo dosegli trajno zmanjševanje revščine po svetu ter vzpostavitev stabilnejše mednarodne skupnosti. Dejavnosti Slovenije na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja in humanitarne pomoči, sledijo tempu rasti njen mednarodne prepoznavnosti in odgovornosti. Te dejavnosti odslikavajo vrednote slovenskih državljank in državljanov, ki so radodarno podprli pozive za humanitarno pomoč, da bi lahko ljudje, ki so jih prizadele naravne katastrofe ali oboroženi spopadi preživeli in ponovno zaživeli svoja življenja. Učinkovita zunanja in varnostna politika mora vključevati element usmerjenega mednarodnega razvojnega sodelovanja in humanitarne pomoči. Razvojni program Slovenije temelji na predpostavki partnerstva z državami, s katerimi sodelujemo, predvsem tistimi z zahodnega Balkana. S svojo dejavnostjo v EU in v sistemu Združenih narodov prispevamo tudi k svetovnemu razvojnemu sodelovanju in humanitarnemu delovanju. Mednarodno razvojno sodelovanja temelji na dvostranskih programih, projektih ter programih in projektih multilateralnih organizacij. Razvoj je proces, ko s sistematičnimi in natančno opredeljenimi ukrepi rešujemo družbene probleme in uspeh teh posegov merimo z učinkom, ki ga ima na problem, ki ga rešujemo. Da bi lahko Slovenija učinkoviteje in hitreje uresničevala svojo vlogo države dajalke takšne pomoči in s tem povezane zaveze tako znotraj organizacije Združenih narodov kot tudi znotraj EU in tudi zato, da bi instrument mednarodne razvojne pomoči učinkoviteje povezala tudi s svojimi strateškimi zunanjepolitičnimi in gospodarskimi interesi, je smiselno in potrebno, da se sistem mednarodnega razvojnega sodelovanja uredi tudi s posebnim zakonom. Pred dvema letoma se je Republika Slovenija tudi uradno pridružila gospodarsko najrazvitejšim državam. S tem prehodom je Republika Slovenija prešla v krog najrazvitejših držav, ki skladno s sprejetimi zavezami znotraj organizacije Združenih narodov z zagotavljanjem mednarodne razvojne pomoči prevzemajo svoj delež odgovornosti za zmanjševanje razlik med razvitimi in nerazvitimi in skladnejši razvoj v svetu. Republika Slovenija sicer že vrsto let dodeljuje uradno razvojno pomoč državam, ki so po določili OECD upravičenke do te pomoči. Večina pomoči se skladno s prevladujočimi slovenskimi zunanjepolitičnimi interesi usmeri v države zahodnega Balkana, ki so upravičenke do razvojne pomoči. V poslanski skupini Nove Slovenije smo mnenja, da bo predlagani zakon o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije kvalitetno in sistemsko uredil omenjeno področje v Republike Slovenije in omogočil, da Republika Slovenija na ustrezen in učinkovit način izpolnjuje svoje mednarodne obveznosti na področju zagotavljanja mednarodne razvojne pomoči. Na lanskoletnem obisku slovenskih poslancev pri kanadski mednarodni razvojni agenciji smo ugotovili in videli, kako zelo koristno za Slovenijo bi lahko bilo učinkovito aktivno vključevanje v sistem mednarodnega razvojnega sodelovanja, še posebej v projektih multilateralnih organizacij. Zaradi tega smo v poslanski skupini Nove Slovenije mnenja, da bi Slovenija nujno morala okrepi svoje potenciale na tem področju, saj v nas mnoge razvojne organizacije in tudi države vidijo most predvsem na zahodni Balkan. Pomembno je tudi poudariti, da bo z zakonom Republika Slovenija do leta 2010 sposobna doseči obvezo, da poveča sredstva za uradno razvojno pomoč od sedanjih 0,1% bruto družbenega proizvoda na vsaj 0,17% bruto družbenega proizvoda. V poslanski skupini Nove Slovenije, kot že rečeno, predlagane zakonske rešitve za področje mednarodnega razvojnega sodelovanja Republike Slovenije pozdravljamo in bomo zakon tudi podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Brenčič v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Lepo vse pozdravljam. Republika Slovenija je v teh 15-ih letih, katere se nam iztekajo v teh trenutkih, uspešno sklenila prvo fazo oblikovanja svoje države, vzpostavili smo vse atribute države, stopili v najmočnejše zavezništvo, severoatlanstko zavezništvo, smo članica Evropske zveze demokratičnih držav in smo tik pred uvedbo evra oziroma vstop v monetarno unijo. Lahko bi rekli, da so za nami pomembne spremembe mednarodnega položaja Slovenije. Slovenija pa mora v danem trenutku določiti in postaviti tudi nove usmeritve, kratkoročne, srednjeročne in dolgoročne in v zvezi s tem tudi jasne cilje slovenske zunanje politike, da bi dosegli čim večjo učinkovitost slovenskega sodelovanja na mednarodnem nivoju in lahko uspešno uveljavljali svoje interese in ne nazadnje tudi povečali svojo prepoznavnost oziroma neprepoznavnost v svetu. Zavedamo se, da mora država tudi z ustrezno zunanjo in varnostno politiko svojim državljanom zagotoviti svobodo, mir in varnost. K tem nalogam spadajo tudi ukrepi in spodbude, ki jih ureja predlog predloženega zakona. Slovenija kot demokratična, svobodna in relativno dobro razvita država lahko in mora s svojim sodelovanjem soustvarjati v ožjem in širšem mednarodnem prostoru pogoje za spoštovanje človekovih pravic po vsem svetu, razvoj demokracije in pravne državnosti, pomagati in sodelovati mora v zvezi z ukrepi za trajnostni razvoj in v zvezi s preseganjem socialnih napetosti, odpravo verskih in etničnih konfliktov, preprečevanje okoljskih katastrof ter v zvezi z aktivnim sodelovanjem v boju proti mednarodnem terorizmu tudi aktivno nastopati. Z uveljavitvijo tega predloga zakona bo Republika Slovenija prešla med države donatorke in s tem prevzela tudi mednarodno uveljavljene standarde na področju dodeljevanja uradne razvojne pomoči, ki jih določa odbor OECD-ja za razvojno pomoč. Na podlagi omenjenih dejstev menimo, da se je vlada in zunanje ministrstvo pravilno odločilo, da za mednarodno razvojno sodelovanje Republike Slovenije predlaga zakonsko ureditev. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo za pomembno to, da dopolnjeni predlog zakona upošteva razvojne cilje Slovenije ter obenem zagotavlja, da se skozi uresničevanje zakona krepi podpora gospodarskemu sodelovanju s prioritetnimi državami prejemnicami razvojne pomoči iz tistih vsebinskih in sektorskih področjih, ki bodo določena v izvedbenih aktih zakona oziroma predvsem v resolucijo o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Podpiramo namen vlade, ki meni, da bo Slovenija s sprejemom in izvajanjem zakona sposobna uresničiti svoje mednarodno sprejete obveze, hkrati pa bo sprejem zakona omogočil učinkovitejšo povezavo na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja z zunajpolitičnimi ter tudi gospodarskimi interesi države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim mag. Žnidaršiča, da predstavi stališče DeSUS-a.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je prvi predlog zakona o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije pripravila že v preteklem letu, sedaj pa imamo pred seboj izboljšano verzijo predloga zakona, ki upošteva razvojne gospodarske in finančne prioritete Slovenije. Vsebinsko ta zakon določa uresničevanje obveznosti naše države na področju mednarodnih razvojnih in humanitarnih pomoči, skladno z usmeritvami, ki jih oblikuje odbor OECD za razvojno pomoč. Glede na to, da spada Slovenija med bolj razvite države, je tako v krogu donatork razvojne pomoči, je jasno, da bo v tem smislu prispevala svoj delež k zmanjševanju revščine in zmanjševanju razlik v razvitosti sveta. Predlog zakona ima tudi podporo Državnega sveta, Gospodarske zbornice in Slovenske izvozne družbe. Ker bo sprejem tega zakona na pregleden in učinkovit način zagotavljal uresničevanje obveznosti Republike Slovenije na področju mednarodne razvojne pomoči, in humanitarnega sodelovanja, ga bo naša poslanska skupina z veseljem enotno podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jerovšek v imenu SDS.
Še enkrat, hvala lepa. Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki se zavedamo globljega pomena mednarodne razvojne pomoči. Pri tem ne gre samo za humanitarno komponento, ampak razvojno pomoč razvitih držav kaže na nivo njihove odgovornosti za globalne probleme sveta. Slovenija že vrsto let dodeljuje uradno razvojno pomoč državam, ki so po določilih organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj upravičenke do te pomoči. Slovenija tako v skladu z zunanjepolitičnimi prednostnimi nalogami večino pomoči usmerila predvsem v države zahodnega Balkana. Tako so bili s ciljem usklajevanja tako na vsebinskem kot na finančnem področju in s tem tudi večje preglednosti sklenjeni mednarodni sporazumi o razvojnem sodelovanju z Bosno in Hercegovino, sedaj že nekdanjo Srbijo in Črno goro, Makedonijo in Moldovo, v pripravi pa sta še sporazuma z Albanijo in Ukrajino. Dvostranski sporazumi pomenijo okvir za sodelovanje in opredeljujejo prioritetna področja, na katerih bo Slovenija nudila razvojno pomoč tem državam, ter omogočajo, da se v aktivnosti in v projekte intenzivneje vključujejo slovenski izvajalci iz gospodarske, nevladne in akademske sfere. Zakon, ki je danes pred nami je namenjen sistemski ureditve opredelitve ciljev, načina načrtovanja, financiranja in izvajanja mednarodnega razvojnega sodelovanja Republike Slovenije. Omogočil bo, da bo Slovenija na ustrezen in učinkovit način izpolnjevala svoje mednarodne obveznosti na področju zagotavljanja mednarodne razvojne pomoči. Zakon naj bi tudi omogočil, da bo Slovenija do leta 2010 sposobna doseči obveznost, da nameni sredstva v višini 0,17% bruto domačega proizvoda za uradno razvojno pomoč. Slovenija sedaj po kriterijih odbora OECD za uradno razvojno pomoč namenja 0,1% svojega bruto domačega proizvoda. V Slovenski demokratski stranki tak porast, ki je v skladu s smernicami Evropske unije, podpiramo, saj se zavedamo, da se s tem hkrati krepi ugled in razpoznavnost države in se s tem približujemo državam, ki so poznane kot države, ki imajo razumevanje za razvojne probleme razvojno ogroženih držav. Takšne države so v Evropi predvsem skandinavske države in Nizozemska, in moram reči, da se tudi Nizozemska zelo zanima za sodelovanje s Slovenijo na tem področju. Sredstva za izvajanje zakona so v prvi fazi v letu 2006 že zagotovljena skozi sredstva, ki jih Republika Slovenija že namenja za mednarodno razvojno in humanitarno pomoč. O dodatnih sredstvih, ki jih bo treba skozi izvajanje zakona nameniti za dosego obveze, ki izhaja iz polnopravnega članstva v Evropski uniji oziroma sprejeta cilja, to se pravi, 0,17% bruto domačega proizvoda, bosta odločala vlada Republike Slovenije in državni zbor Republike Slovenije. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da je prav, da je zakon prestal dolgo pot dopolnjevanja in usklajevanja s strani vseh zainteresiranih subjektov, saj je vlada predlog zakona po intenzivnem medresorskem usklajevanju prvič potrdila oktobra 2005, vendar ga je zaradi potrebe po še dodatni uskladitvi, predvsem z vidika povezovanja z gospodarskimi, razvojnimi in finančnimi prioritetami Republike Slovenije, umaknila in aprila 2006 nadomestila z novim predlogom. Tako zakon, ki je danes pred nami, še učinkoviteje upošteva razvojne cilje Slovenije ter obenem zagotavlja, da se skozi uresničevanje zakona krepi podpora gospodarskemu sodelovanju z državami prejemnicami razvojne pomoči. Zakon vzpostavlja normativni okvir za pripravo predloga resolucije mednarodnega razvojnega sodelovanja, ki je osnovni strateški izvedbeni dokument na tem področju, in hkrati predvideva še vključitev izvršilne in zakonodajne veje oblasti v proces oblikovanja političnih prioritet in zagotavljanja dolgoročnih sredstev. Še enkrat bi rad poudaril, da bo sprejem zakona omogočil učinkovitejšo povezavo na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja z zunanjepolitičnimi in tudi gospodarskimi interesi, kar dokazuje tudi dejstvo, da so v razpravi na matičnem odboru podporo sprejetju zakona izrazili tudi predstavniki Slovenske izvozne družbe, Gospodarske zbornice Slovenije in drugih subjektov. Zaradi vsega tega bomo v Slovenski demokratski stranki rešitve, ki jih predvideva zakon, seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še poslednji ima besedo gospod Horvat, v imenu Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavkami in sodelavci, kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci poslanske skupine Socialnih demokratov podpiramo predlog zakona, ki pomeni sistemsko ureditev mednarodnega razvojnega sodelovanja. Ta dejavnost je pomembna zaradi političnih, humanitarnih, gospodarskih in drugih interesov, kot tudi zaradi sprejetih mednarodnih obvez, tako v okviru Evropske unije, OZN in drugih mednarodnih, tudi parlamentarnih mednarodnih organizacij. Čeprav je Slovenija, kot smo slišali in prebrali, po obsegu sredstev za ta namen v višini 0,11% bruto domačega proizvoda na vrhu med novinkami EU, ki dajejo nekatere tudi polovico manj v procentu bruto domačega proizvoda, še vedno zaostajamo za povprečjem Evropske unije in zlasti zaostajamo za vodilnimi državami v Evropski uniji in tudi v svetu na področju mednarodnega razvojnega sodelovanja. Naj omenim samo dejstvo, da nekatere države, kot so Švedska, Danska, Nizozemska in pa nekatere druge, tudi Kanada, ki jo je prej omenil kolega soimenjak Horvat, dajejo že 0,7 do 0,9% bruto domačega proizvoda za ta namen. Slovenija potrebuje dolgoročno načrtovanje, učinkovito organizacijo in zagotovitev večjih sredstev v ta namen v naslednjih letih. In to prvič, mislim, da že pred predsedovanjem Evropske unije, to se pravi v prihodnjem letu, tukaj bi navedel primer Avstrije, ki je prav pred predsedovanjem podvojila svoja sredstva za ta namen in igra tudi v času predsedovanja na tem področju pomembno vlogo. Sam sem imel priložnost sodelovati na nekaterih parlamentarnih sestankih na to temo. Drugič, zaveza, ki je bila že omenjena, 0,17% bruto domačega proizvoda do leta 2010 in 0,33% bruto domačega proizvoda do leta 2015, kar predstavlja povprečje EU iz lanskega leta; menim, da bi moral biti naš cilj bolj ambiciozen glede na to, da smo že danes pred drugimi državami in glede na interese, ki ste jih tudi drugi že tukaj pred menoj izrazili. Tako, da bi po možnosti morali zagotoviti že v letu 2010 in v prihodnjih letih večji delež bruto domačega proizvoda za ta namen. Povečanje sredstev in večja aktivnost Slovenije na tem področju pomeni krepitev njene kredibilnosti, tako v Evropski uniji kot v svetu. Omogoča krepitev njene politične in gospodarske vloge v posameznih delih sveta. In nazadnje, ampak ne najmanj pomembno, je tudi to, da pomeni to neposredni gospodarski interes in odpira možnosti in priložnosti, da je mednarodno razvojno sodelovanje, poleg drugih vidikov tudi odpiranje vrat na posamezna tržišča in predvsem oblikovanje povpraševanja in oblikovanje novih tržišč. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da je ob podpori vlade bil sprejet naš amandma k 5. členu, ki natančneje opredeljuje organiziranost mednarodnega razvojnega sodelovanje, in pa, da je bil sprejet tudi predlog za amandma odbora k 15. členu, ki določa poročanje državnemu zboru. S tem se krepi vloga parlamenta v mednarodnem razvojnem sodelovanju, kar v nacionalnem interesu in tudi v skladu s prizadevanji EU in mednarodne skupnosti nasploh. Vsaka predsedujoča, da omenim le mimogrede, pravilom organizira tudi parlamentarni sestanek na to temo. Dejstvo je, da se predvsem parlamenti vključujejo v načrtovanje, saj se končno s proračunom določajo sredstva za ta namen in pa v nadzor. Naj končam. Zelo pomembno je, da bo dosledno izvajanje tega zakona, predvsem dobra organiziranost od nacionalnega koordinatorja MZZ preko resorjev in pa drugih organizacij. Zelo pomembno bo čim prej priti do tega, da bo operativno izvajanje opravljala specializirana organizacija, le agencija, kot je to primer v večini ali pa skoraj v vseh državah Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predloga ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek, 23. junija 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Lepo pozdravljam in se zahvaljujem predstavnikom ministrstva za zunanje zadeve. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAPOSLOVANJU IN ZAVAROVANJU ZA PRIMER BREZPOSELNOSTI. Imamo 5 uri in 45 minut časa za razpravo. Med nami tudi pozdravljam ministra magistra Drobniča. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato tudi dajem besedo predstavniku vlade, gospod ministru mag. Drobniču, da poda dodatno obrazložitev.
Spoštovane, poslanke in poslanci. Predloženi zakon je med prvimi, s katerimi uveljavljamo reforme na trgu dela. Cilj teh spremembe je predvsem, da postane trg dela bolj prožen in s tem omogočimo več delovnih mest. Zakon prinaša boljše zakonske rešitve, ki bodo pripomogle k učinkovitejšemu delu zavoda za zaposlovanje, hitrejše uresničevanje evropske strategije zaposlovanja. Vlada bo na podlagi posvetovanja s socialnimi partnerji vsako leto sprejela program aktivne politike zaposlovanja, v katerem se določijo ukrepi za neposredno uravnavanje trga dela in metodologija za določanje suficitarnosti poklicev. Z novelo želimo spodbuditi opravičence do denarnega nadomestila in pomoči za brezposelnost, da aktivno iščejo zaposlitev in ne ostanejo pasivni uživalci denarnih pomoči. Novost je ustanovitev javnega sklada za štipendiranje, ki bo ob spremembah tega zakona in zakona o štipendiranju, ki ga sedaj pripravljamo tudi na vladi, zagotovil dodatnih 15, 20 tisoč novih štipendij in s tem bomo omogočili velikemu delu šolajočih večje možnosti študija, zlasti tistih, ki izhajajo iz družin z nižjimi dohodki. Z zakonom ne krčimo socialnih pravic, kot so nekateri razširjali neresnice, pač pa jih razširjamo. Uveljavljamo spodbude za prve iskalce zaposlitve v starosti do 26 oziroma 28 let, tako da se delodajalcem omogočajo oprostitve prispevkov, kajti pokazalo se je, so mladi pri prvih delovnih izkušnjah močno prikrajšani. Na podoben način urejamo tudi zaposlovanje starejših od 55 let, na enak način, z oprostitvami prispevkov. Oprostitve prispevkov za tiste, ki nadomeščajo matere ali pa tudi očete na porodniškem oziroma starševskem dopustu. S takšno pozitivno spodbudo bomo odpravljali odklonilna stališča do zaposlovanja žensk, ki se odločajo za rojstvo otrok, in s tem tudi vplivali na več veselja do življenja, ki ga v Sloveniji manjka. Udeleženci javnih del bodo imeli po novem pravico tudi regresa za letni dopust, česar do sedaj še niso imeli. Kot vidite, je naša usmeritev spodbujanje zaposlovanja in odpravljanju ovir. Spodbude pred omejitvami. Novost zakona je tudi pooblastilo zavodu za poslovanje, da poleg posredovanja dela in zaposlitev, posreduje tudi delo študentom in dijakom. Zakaj bi ne dali možnost javnemu zavodu, ki ima dobro organizirano mrežo 59. uradov za delo in 12 območnih služb za zaposlovanje, dobro informacijsko mrežo, strokovne svetovalce, svetovalce zaposlitve, ki poznajo trg dela in delodajalce, da posreduje tovrstno delo? S tem bomo spodbudili tudi konkurenčnost posredovanja dela in zmanjšali tisti del navideznega študentskega dela, ki bi ga lahko opravile brezposelne osebe. Nova delitev 10% koncesijske dajatve, ki sta si jo sedaj razdeljevala ŠOS in študentski servisi, uvaja odvajanje dela dajatve v javni sklad za štipendiranje, s čemer bomo zagotovili znatno povečanje števila štipendistov, zlasti tistih iz socialno ogroženih družin, in istočasno preprečili visoke dobičke študentskih servisov, ki kot izvajalci javne službe s to dejavnostjo ne bi smeli pridobivati dobička in kupovati razne Julijane, hotele in druge kapitalske portfelje. Določeno omejitev študentskega dela je potrebna, saj je osnovno vodilo študentskega dela, da ne sme ovirati študija, in če je le mogoče, naj bo sestavni del usposabljanja. Sicer pa naj omogoča zagotavljanje potrebnih sredstev za študij. Pomembno je tudi upoštevati dejstvo, da je postalo študentsko delo v velikem delu resna nelojalna konkurenca, kar so nas opozorili tudi iz ravni Evropske unije. Pomembna novost je tudi natančna ureditev nadzora, tako da bo zakonitost dela študentskih servisov nadziralo ministrstvo za delo, inšpektorat za delo, namensko porabo sredstev za delovanje študentskih organizacij pa računsko sodišče ter pristojna ministrstva in drugi organi v skladu z zakonom. Zakon prinaša novo definicijo primerne zaposlitve, tako da uvaja postopno dolžnost sprejetja zaposlitve, ki zahteva nižjo strokovno izobrazbo, in sicer po treh mesecih eno stopnjo nižje in po šestih mesecih prijave na zavodu tudi dve stopnji nižje izobrazbe. Posebej poudarjamo novost, da bo zavod moral brezposelni osebi takoj ponuditi ustrezno zaposlitev, ko bo le-ta na voljo. Veljavni zakon že sedaj določa obveznost prejemnika denarnega nadomestila, da sprejme primerno delo, tudi humanitarno in podobno neplačano delo, sicer se mu zniža nadomestilo. Novela definira primerno delo in povečuje znižanja denarnega nadomestila. Brezposelna oseba je napotena na tako delo in zaposlitev samo, če delo ustreza njenim zdravstvenim in psihofizičnim sposobnostim ter v kolikor ni v nasprotju z ugovorom vesti, kar bodo ugotavljale strokovno usposobljene rehabilitacijske komisije na zavodu za zaposlovanje. Zakon je bil posredovan v usklajevanje socialnim partnerjem - to je bilo tudi navedeno v zakonu, in za to imamo tudi dokaz - ter posredovan tudi drugim subjektom v naši družbi in kot tak posredovan tudi v državni zbor. Zato so pripombe nekaterih, da nismo upoštevali socialnih partnerjev, neresnične in zlonamerne. Upoštevani so bili tudi predlogi glede opravljanja humanitarnega dela prejemnikov denarnih pomoči, ene od tistih skupin, ki tvorijo partnerstvo za razvoj, na katere imajo sedaj kritične pripombe nekateri sindikati. Večina amandmajev je bilo podanih s strani zakonodajno-pravne službe v smislu ustavnih in zakonskih uskladitev. Očitno je, da se je volja socialnih partnerjev upoštevala, razen seveda pri sestavi sveta zavoda za zaposlovanje, kjer pa smo dolžni se držati zakona o zavodih, ki določa, kako mora biti svet ustanovljen. Pri urejanju položaja študentskega dela pa socialni partnerji niso hoteli posegati, čeprav bi to pričakovali z vidika zagotavljanja enakosti položaja delavcev na trgu. Spoštovane poslanke in poslanci! Ključni namen in cilji sprememb zakona so: večja prožnost trga dela, kar bo prispevalo k povečanju zaposlovanja in zmanjšanju brezposelnosti; drugič, spodbujanje zaposlovanja tistih kategorij brezposelnih, ki si težko najdejo zaposlitev, s čimer zagotavljamo enake možnosti zaposlitve na trgu; tretjič, motiviranje brezposelnih za hitrejše vključevanje v programe aktivne politike zaposlovanja; četrtič, boljše delo z brezposelnimi in delodajalci; in ne nazadnje, tudi ureditev študentskega dela, ki mora opravljati pravo poslanstvo za mlado generacijo, za katero nosimo odgovornost vsi. Za navedene spremembe imamo visoko podporo v javnosti. Pripravili smo raziskavo, ki je bila opravljena 14. in 15. junija 2006, torej v času, ko je bilo v medijih mnogo govora o spremembah tega zakona in so ljudje vedeli, o čem jih sprašujemo. Narejena je bila na podlagi vzorca 5.240 oseb. 69% vprašanih je odgovorilo, da je prav, da brezposelni sprejmejo zaposlitev, ki je za dve stopnji nižja od njihove. 83% vprašanih je na vprašanje, ali so za predlagano razdelitev sredstev, tudi za povečanje štipendijskega sklada, odgovorilo, da so za takšne spremembe. 70% vprašanih pa meni, da bi prejemniki denarnih socialnih pomoči lahko opravljali primerno humanitarno delo. Govoril sem z zaposlenimi glede tega, kaj je solidarnost - to, da tisti, ki dela, služi denar za brezposelnega, prejemnika denarne socialne pomoči, prejemnik pa ni dolžan narediti za to solidarnost ničesar? Po njihovo je solidarnost to, da tisti, ki ima delo in lahko prispeva v skupno blagajno za tiste, ki trenutno nimajo dela, ta pa v času, ko zaposleni dela, na primer, poskrbi za njegove ostarele starše, ki potrebujejo pomoč, za invalidnega otroka in kaj podobnega. To je solidarnost, da drug drugemu pomagamo tam, kjer lahko. Te spremembe zahtevajo ljudje in to so tisti, ki so izvolili tudi vas. V zadnjih dneh se v medijih pojavlja informacija, ki ne drži. To je, da se nismo pogovarjali s študenti. Smo se in bi se tudi naprej, pa so me predstavniki študentov pisno obvestili, da se v prihodnje z nami ne želijo več pogovarjati. Spoštovane poslanke in poslanci! Z vsemi temi ukrepi bomo povečali delež aktivnega prebivalstva in prispevali k vzdržnosti pokojnin. Predvsem pa je pomembno, da v Sloveniji zagotovimo, da se bo splačalo delati. Hvala lepa.
Hvala lepa za dodatno obrazložitev, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za delo, družino in socialne zadeve kot matično delovno telo in vabim gospoda Brenčiča, da prestavi poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam vse prisotne! Odbor, ki je matičen za to področje, je predmetni zakon obravnaval na 16. redni seji 7.6. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavniki zakonodajno-pravne službe državnega zbora, predstavniki Zavoda za zaposlovanje Republike Slovenije, Združenje delodajalcev Slovenije, Društva za nezaposlene ter predstavniki študentskih organizacij in sindikatov. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, iz katerega je izhajalo tudi sorazmerno velika številčnost pripomb k posameznim členom, kjer so bile predmetnost tudi pri ustrezni amandmajski spremembi osnovnega predloga zakona. K predlogu zakona je bilo predloženo veliko amandmajev s strani kvalificiranih predlagateljev in tudi nekaj amandmajev kot delovno gradivo, na podlagi katerih je odbor povzel to vsebino amandmajev kot svoje amandmaje. V okviru razprave o posameznih členih so se člani odbora ob aktivnem sodelovanju predstavnikov študentske organizacije in sindikatov največ pozornosti namenili določbam 2., 4., 6., 39. in 40. člena ter vloženim amandmajem in predlogu za amandma za novi tretji odstavek 6.b člena, ki se nanaša na opravlja začasnega in občasnega dela študentov in dijakov. V obširni razpravi o 2. členu predloga zakona in o vloženem amandmaju je bilo izpostavljeno stališče, da je treba v zakonu obdržati besedilo, da je pravica brezposelne osebe vključitev v programe aktivne politike zaposlovanja temeljna pravica. Po mnenju predlagateljev amandmaja ta pravica ne sme biti odvisna od sredstev v proračunu, saj bi to pomenilo, da bo mnogo brezposelnih oseb ostalo brez pomoči, ko bo zmanjkalo proračunskih sredstev, namenjenih zavodu za zaposlovanje. Nekateri razpravljavci so opozarjali, da tak pristop pomeni zmanjšanje obsega aktivne politike zaposlovanja oziroma celo njeno ukinitev. Po njihovem mnenju bi bilo treba z zakonom določiti aktivno politiko zaposlovanja, zato mora to ostati temeljna pravica brezposelnih, ki ni odvisna od obsega dodeljenih proračunskih sredstev, saj ljudje ne potrebujejo le fleksibilnosti in prožnosti, temveč tudi varnost. Ob razpravi o 2. členu so razpravljavci hkrati razpravljali tudi o določbah 39. in 40. člena ter vloženih amandmajih. Predstavniki sindikata so ob tem opozorili, da so pristali na dikcijo 2. člena prav zaradi določb 39. in 40. člena, ki opredeljujeta, da vlada po posvetovanju s socialnimi partnerji sprejme program aktivne politike zaposlovanja za proračunsko ali plansko obdobje, minister pa po posvetovanju s socialnimi partnerji sprejme ustrezen način izvajanja teh ukrepov. To so po njihovem mnenju tudi ključne določbe predloga zakona, saj urejajo, kdo sprejme dokumente, ki so podlaga za uveljavljanje pravic delavcev. V zvezi s tem je bilo opozorjeno, da amandma treh poslanskih skupin k 39. in 40. členu - ta črta posvetovanje s socialnimi partnerji o načrtu aktivne politike zaposlovanja - za njih ni sprejemljiv. V nadaljevanju razprave je bilo poudarjeno, da sta soodločanje socialnih partnerjev in socialni dialog potrebna, saj je načelo partnerstva tudi eno temeljnih načel sobivanja v Evropski uniji. Člani odbora so po končani razpravi podprli amandma poslanske skupine Socialnih demokratov k 39. in 40. členu. Obširna razprava je potekala tudi o 4. členu in vloženih amandmajih, v okviru katerih so predstavniki študentskih organizacij opozorili, da je vlada predlog zakona usklajevala s socialnimi partnerji in tudi s predstavniki študentov. Besedilo zakona je bilo usklajeno, z vloženimi amandmaji pa se spreminja osnovne koncepte, ki so bili upoštevani pri oblikovanju tega zakona. Prav tako je bilo poudarjeno, da naj bi predlog zakona sledil spoštovanju človekovega dostojanstva, v kar so nekateri razpravljavci podvomili. Menili so namreč, da gre za degradacijo ljudi, ki so upravičeni do denarne socialne pomoči, glede na to, da morajo sprejeti vsako zaposlitev, začasno ali občasno, humanitarno ali drugo delo, torej vsakršno delo, ki jim ga zavod posreduje. Ravno o 4. členu se je veliko razpravljalo. [[Opozorilni znak za konec.]] Na podlagi tega dejstva so tri poslanske skupine najavile obstrukcijo, tako da je odbor končal obravnavo predloga zakona v okrnjeni sestavi [[...]]
Čas bo potekel, gospod Brenčič.
[[...]]vendar se je tudi v okrnjeni sestavi sprejelo številne amandmaje, se številne zavrnilo in sprejelo nekaj amandmajev kot amandmaje odbora, kar je vse vključeno v dopolnjeni predlog. Hvala lepa. Se opravičujem! Ogromno je vsebine v poročilu in v petih minutah je tako pomembno vsebino težko zreducirati na najbolj bistveno.
Hvala lepa. Ker je zbor na 16. seji že opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo o devetih členih in 41 amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 20.6.2006. Med nami tudi lepo pozdravljam študentke in študente in dajem že v razpravo 2. člen in amandma poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Mag. Rop, prosim.
Najlepša hvala, gospod predsedujoči. Torej, v poslanskem klubu smo pripravili amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti in če pogledate dobro amandma, ki smo ga vložili, in tekst dopolnjenega predloga, potem boste verjetno malo začudeni nad tem, kar ste slišali ob govoru in predstaviti tega zakona, dopolnjenega predloga zakona s strani ministra, predstavnika vlade Republike Slovenije in pa tem, kar dejansko piše v tem zakonu. Prej smo poslušali, da gre za enega od prvih reformnih ukrepov, slišali smo, da gre za ukrepe, ki pomenijo večjo fleksibilnost trga dela, da gre za pozitivne predloge, da gre za predloge, ki bodo pospešili zaposlovanje. Ali je to mogoče? Ali je mogoče, da lahko minister kaj takšnega tukaj pred nami govori, zraven pa že v 1. členu, praktično v 1. členu tega zakona lahko vsi skupaj vidimo, se prepričamo, preberemo, da vlada črta temeljno pravico, temeljno pravico brezposelnih oseb, da se vključujejo v aktivno politiko zaposlovanja? To je ravno obratno, ti predlogi, ki so pred nami, ne samo pri tem amandmaju, tudi pri študentski tematiki, tudi pri tematiki, ki se tiče zaposlovanja in aktivne politike zaposlovanja, kar se tiče posameznih starostnih skupin, ti predlogi so restriktivni, ti predlogi ne bodo povečali zaposlenosti v Sloveniji, predvsem pa ne bodo zmanjšali brezposelnosti. Torej, če gremo nazaj k ukrepu, ki je tukaj pred nami. S tem ukrepom se dejansko ena od tistih temeljnih pravic, ki smo jo vzpostavili leta 1998, ko smo prvič spremenili zakon o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, ko smo nekatere restrikcije vendarle uvedli v smislu večje odgovornosti tistih, ki so brezposelni, smo se takrat odločili, da damo polno možnost vsem brezposelnim, da se vključujejo v aktivno politiko zaposlovanja, da na eni strani zaostrimo odgovornost, na drugi strani pa damo priložnost. To je bila temeljna intenca, ko smo ta ukrep vpeljali v zakon za primer brezposelnosti oziroma zavarovanje za primer brezposelnosti. Jaz sem prepričan, da v kolikor bi v to raziskavo dali vprašanja, ali ste za to, da vsakemu brezposelnemu v Sloveniji damo priložnost, možnost, da se vključi v enega od programov aktivne politike zaposlovanja in je to hkrati dolžnost in naloga države, da to naredi, ne samo možnost, v kolikor so takšne proračunske priložnosti in možnosti, potem bi bilo 100% tistih, ki bi rekli: "Seveda, vsakemu brezposelnemu je treba dati priložnost in možnost, da se vključi v program aktivne politike zaposlovanja." Ne nazadnje takšne rešitve so dale nekatere rezultate v Sloveniji, ki niso zadostni in bi lahko bili verjetno še boljši, ampak če pogledate podatke o brezposelnih od leta 1998 naprej, potem boste videli, da od leta 1998 naprej ne samo registrirana stopnja brezposelnosti, ampak tudi stopnja, ki je mednarodno primerljiva po "ajlu standardih", stalno in kontinuirano pada in se ustavlja tam nekje okoli 6% v letu 2004, 2005 in je sedaj tukaj, kjer je. To je relativno dobra oziroma ugodna stopnja brezposelnosti, primerljivo z ostalimi evropskimi državami, pa še vedno previsoka in še vedno je to velik problem in še vedno se je potrebno z njimi boriti. Kasneje pri ostalih amandmajih bom tudi govoril o tem, kakšni strukturni problemi med slovenskimi brezposelnimi so in kako in na kakšen način bi temu primerno morali oblikovati aktivno politiko zaposlovanja in pa seveda tudi politiko zaposlovanja, če bi res želeli tisto, o čemer govori vlada, večjo fleksibilnost trga dela, manj brezposelnih, večjo stopnjo zaposlenosti v Sloveniji, tudi v tistem delu, kjer ta ni odvisna samo od gospodarske rasti, ker je ta seveda temeljni motor zmanjševanja brezposelnosti povsod po svetu pri nas in tudi v drugih evropskih državah. In še nekaj. Kako je mogoče, da vlada predlaga, da na ta način restriktivno zmanjšamo obseg aktivne politike zaposlovanja, ko sama v svoji raziskavi v zadnjem pomladanskem poročilu v mednarodni primerjavi ugotavlja, da je obseg aktivne politike zaposlovanja v Sloveniji premajhen, da je premajhen relativno glede na bruto domači proizvod. Torej ta obseg je v Sloveniji po teh podatkih in to je podatek OECD "Employment out look 2005" na nivoju 0,4% bruto domačega proizvoda. Če to primerjamo z državami, po katerih se radi zgledujemo - v zadnjem času je zelo aktualna Finska -, potem vidimo, da je tam takšen delež 0,9%, torej v bistveno višjem nivoju bruto domačega proizvoda, imajo še več kot enkrat večji obseg sredstev za aktivno politiko zaposlovanja, pri nas pa restriktivno obravnavamo aktivno politiko zaposlovanja - kje je pamet, kje je razum, kje je logika? Jaz moram povedati, da jo ne vidim, razen v tem, da želi biti vlada tudi tam, kjer ni prav nobene potrebe in prav nobenega razloga. Če primerjamo stopnjo oziroma obseg sredstev za te namene, na primer na Švedskem in na Danskem, ki so tiste skandinavske države, po katerih se še zlasti radi zgledujemo, pa je ta na nivoju 1,6%, 1,7%. Torej, v poslanskem klubu LDS apeliramo na vse poslanke in poslance, da si pogledajo te podatke, so uradni, so razpoložljivi, jih je vlada objavila v pomladanskem poročilu, da se zamislijo in da podprejo naš amandma. Naš amandma ne pomeni popolnoma nič drugega kot to, da bo vsak in vsakdo, ki bo prišel na zavod za zaposlovanje, ki bo brezposeln, imel pravico, temeljno pravico, da se bo vključil v enega od programov aktivno politike zaposlovanja in to ne bo odvisno ne od ministra, ne od zavoda za zaposlovanje, ne od birokratov, ampak bo to njegova temeljna pravica, ki bo uzakonjena s tem zakonom in se bo lahko nanjo skliceval in bo verjetno lahko dosegel nekaj več. To ne pomeni rešitev politike zaposlovanja, to pomeni en majhen korak v smer tega, da bodo tisti, ki so brezposelni, lažje reševali svoje probleme. Torej, predlagam in seveda apeliram na vas, da podprete naš amandma. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič.
Hvala lepa za besedo. Najprej s predlogom tega zakona kot celota se s celo vrsto segmentov pozitivno poskusi odpravljati, nekatere zlorabe, ki niso imele podlage v načrtovanju določenih ukrepov v obstoječih zakonih do sedaj in s tega področja, vendar se to pojavlja skozi prakso, in to je dobro. In pozdravlja ta pristop tako resornega ministrstva kot vlade. Vendar pa se ne morem kot človek, ki že tretje leto delujem kot človek na tem področju, ki je izredno občutljivo, predvsem za tistega človeka, ki je dostikrat nemočen - ne kot vojak take ali drugačne koalicije. Trdim, da se je v obeh dosedanjih mandatih izredno tankočutno pristopalo in veliko artikuliralo na podlagi predlogov rešitev, tudi na delovnih telesih, da se je vsebina sorazmerno dobro dodelala. In enako v tem sovpada potem tudi vprašanje, ki je povezano z 2. členom. Menim, da je pristopanje pretrdo in poprej bodo ti ukrepi navrgli daleč od pričakovanih rezultatov. Ko smo že v dveh mandatih prej se odločili takrat v tem segmentu, da naredimo vse, da presežemo pasivne oblike zaposlovanja z aktivnimi programi, z aktivno politiko, smo tudi iskali elemente, kako motivirati, kako pripraviti v bistvu to melanholijo brezposelnih, da vstopajo v aktivno politiko zaposlovanja. Ker trend je bil takšen, da je najbolje biti doma, čakati, da dobim "tiste solde" od države in sem zadovoljen. In skozi to se je pojavila potem tudi cela vrsta in množica programov aktivne politike zaposlovanja, ki so morali biti podprte z javnimi sredstvi. Seveda, ta javna sredstva je vedno težko oblikovati v potrebni večini, ker je potreba vsakega resorja več kot zmožnost države. Zato smo iz dodatne motivacije, da se sprovajajo aktivni programi pred pasivnimi, tudi uvedli, da je vključitev tega brezposelnega iskalca zaposlitve ali brezposelne osebe v programe aktivne politike zaposlovanja čim bolj motivirana, pristna, nujna. Zato smo rekli, naj ne bo pa to le pravica, ampak temeljna pravica. Zaradi tega je nastala temeljna pravica in ne vem, kaj je vzrok in koga sedaj ta temeljna pravica moti, če smo pristni v namenih, da bomo čim več brezposelnim osebam zmogli najti zaposlitev. Zmogli najti skozi programe aktivne politike zaposlovanja in zato moramo kot država, ki je prva dolžna skrbeti za lastno socialo svojih državljanov, zagotavljati ustrezno vsa sredstva. Zato ne morem nekako prevzeti tega, da se to temeljno besedo meče ven, ker nič drugega ne predstavlja kot dodatno zavezo države, da zagotavlja za svoje programe, ki so tudi mednarodno verificiranje aktivne politike zaposlovanja, tudi ustrezen obseg sredstev, če jih hoče izvesti. In ne vem, zakaj je treba to trdo pristopanje. Jaz do sedaj ne na odboru in tudi danes ne bom dobil s strani resornega ministrstva, ministra, ki je dolžan, da kreira politiko na tem področju, tako kot si on zastavlja z najboljšimi cilji za tiste, ki jih zakon zadeva in tudi za državo - zakaj je to potrebno? Jaz kot poslanec - ne vem, kako bo ravnala poslanska skupina, ne glede na to, kdo je predlagatelj tega amandmaja, želim, da ostane temeljna pravica vsakega brezposelnega, da se vključi v aktivno politiko zaposlovanja in bom ta amandma podprl. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Capuder.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Minister s sodelavci, poslanke in poslanci! Zavedamo se, da je problem brezposelnosti težak problem in vedno se bodo pojavljala vprašanja, kaj je potrebno narediti na tem področju. Prepričan sem, da sedanja vlada oziroma ministrstvo, ki ga vodi mag. Drobnič, dela na tem področju dobro. Že samo podatek zavoda za zaposlovanje izpred dveh tednov - danes ga ni omenjal še nihče - ta podatek govori o tem, da je brezposelnost v naši državi dosegla najnižjo točko v zadnjih 15-ih letih, odkar smo samostojna država. In mislim, da ta podatek pove zelo veliko. Minister je uspel v dveh letih, niti ne v dveh letih, v letu in pol, odkar vodi to ministrstvo, spraviti brezposelnost na najnižjo stopnjo, odkar smo samostojna država. Razlogi za ta uspeh ministrstva tičijo, in v to sem prepričan, predvsem v trdem, odgovornem in zelo strokovnem delu na tem ministrstvu in tudi v povezavi ministrstva, zavoda za zaposlovanje in posameznih centrov za socialno delo. Primer ni nikoli enoplasten, ampak je vedno večplasten in minister se tega zaveda in ga tako tudi rešuje. In na ta način je minister dosegel oziroma njegovo ministrstvo je doseglo brez bistvenega povečanja finančnih sredstev v proračunu izjemne dosežke na področju zaposlovanja, predvsem z uporabo pravih instrumentov in pravih programov aktivne politike zaposlovanja. Drugo, kar bi moral pri tem povedati, je to, da se socialni partnerji med seboj dogovorili, da se ima v okviru programa iz 50. člena tega zakona brezposelna oseba pravico vključiti v vse programe aktivne politike zaposlovanja zaradi povečanja zaposlitvenih zmožnosti. Socialni partnerji so se za to odločili. Ko smo dobili predlog zakona v obravnavo v državnem zboru, je bila ta dikcija napisana v 2. členu točno tako, kot sem sedaj prebral. Ta dikcija je bila usklajena s socialnimi partnerji. In ti programi, o katerem je govora v 50. členu, bodo sprejeti na osnovi posvetovanja spet med socialnimi partnerji za proračunsko oziroma plansko obdobje. In socialni partnerji so se zavedali, čeprav je bila v dosedanji dikciji tega zakona to opredeljena kot temeljna pravica, je bilo uveljavljanje te pravice vedno odvisno od razpoložljivih finančnih sredstev v določenem proračunskem obdobju. Vedno je bilo tako. In zaradi tega tudi pozdravljam odločitev vlade in dogovora s socialnimi partnerji, da se namesto neke temeljne pravice, ki do sedaj ni bila podprta s konkretnimi programi, to zamenja s konkretnimi programi, ki pa jih je v noveli tega zakona kar nekaj. Naj naštejem le nekatere ukrepe, s katerimi bo omogočeno delodajalcu povrnitev prispevka, ki ga ta delodajalec plačuje za najtežje skupine brezposelnih oseb oziroma težko zaposljivih oseb. Tako bo dobil delodajalec povrnjene prispevke delodajalca, če bo zaposlil brezposelno osebo, mlajšo od 26 let, ki je iskalec prve zaposlitve in ni več kot 6 mesecev prijavljen na zavodu, bo dobil povrnjene prispevke, če bo zaposlil brezposelno osebo, prijavljeno na zavodu, namesto delavca oziroma delavke na porodniškem dopustu in na dopustu za nego in varstvo otroka. Dobil bo povrnjene prispevke, če bo zaposlil osebo, starejšo od 55 let, ki je brezposelna oziroma ima suficitarni poklic. In te pravice so neposredne, so iztožljive, kar je bistven napredek od dosedanje ureditve v tem zakonu. Ker je število oseb, vključenih v ukrepe aktivne politike zaposlovanja, vsebina in obseg izvajanja ukrepov aktivne politike zaposlovanja odvisno od sredstev, to sem že prej omenil, zagotovljenih v proračunu Republike Slovenije, je dejansko vključevanje oseb v ukrepe aktivne politike zaposlovanja odvisno od višine teh sredstev. Že sedaj je bilo tako in na tem področju se nič ne spreminja. In predlagana sprememba zakona s tega vidika še naprej opredeljuje namen vključevanja brezposelnih oseb v ukrepe aktivne politike zaposlovanja, vendar vključevanje ne opredeljuje kot temeljno pravico, ki bi pripadala brezposelni osebi, temveč kot ukrep, katerega obseg izvajanja je odvisen od programa te aktivne politike zaposlovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Rop ima repliko. Opozarjam, samo 3 minute.
Najlepša hvala. Vsekakor je potrebno nekaj povedati o stopnji brezposelnosti. Prej preprosto nisem želel o tem posebej govoriti, ker se na tem področju ni nič posebnega zgodilo, in ne gre, da bi posebne očitke delili. Je pa zelo narobe, če pri današnji diskusiji izhajamo iz neke teze, da je brezposelnost v Sloveniji padla in da je zaradi tega možno temeljno pravico do aktivne politike zaposlovanja črtati in celo potem govoriti o tem, da dajmo temeljno pravico nadomestiti s konkretnimi programi. Tudi o tem bomo kasneje govorili. Ti konkretni programi, ki se tukaj uvajajo, tudi kar se tiče subvencioniranja, si lahko pogledate osnovno verzijo zakona brezposelnih, potem boste videli, da se ukinjajo nekateri programi oziroma bistveno zmanjšujejo programi, možnosti zaposlovanja za tiste med 25-im oziroma 26-im letom in 55-im letom, torej za tiste, ki so strukturno gledano - najtežje zaposljivi, tistim se zmanjšuje možnost subvencioniranja in možnost vključevanja v aktivno politiko zaposlovanja. Kar se tiče stopenj brezposelnosti, obstajajo uradni podatki in statistika, ki jih objavlja statistični urad in se objavljajo tudi v tujih publikacijah, gre za ILO brezposelnost, zadnja publikacija kaže, da je bila stopnja brezposelnosti v prvem kvartalu 2006 6,9%, v prvem kvartalu leta 2005 je bila tudi 6,9. Torej stopnja brezposelnosti, merjena s kvartala na kvartal, ni padla, če bi bili pa zlobni, bi pa rekli, da je stopnja brezposelnosti bila v zadnjem kvartalu 2005 7,2, v zadnjem kvartalu 2004 pa 6,4, torej je narasla. Vendar jaz tukaj ne želim govoriti, da je stopnja brezposelnosti narasla, želim vam samo povedati, da so zelo resni podatki in raziskave, ki kažejo, da je stopnja brezposelnosti v Sloveniji v zadnjih dveh letih približno na enakem nivoju in niha iz kvartala v kvartal. Torej je dovolj razlogov, da se borimo proti brezposelnosti, je dovolj razlogov, da ohranimo temeljno pravico do aktivne politike zaposlovanja in da izboljšujemo programe zaposlovanja. Ne da z restrikcijami omejujemo možnosti ljudi, da se zaposlujejo in iščejo program za sebe in za svojo prihodnost.
Hvala lepa. K razpravi se je prijavila gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz bom začela v okviru amandmaja z enim vprašanjem. 6.6. je minister Drobnič, minister za delo, družino in socialne zadeve, v izjavi za javnost dejal, da bo podpiral zakon v vsebini, kakršna je bila usklajena s socialnimi partnerji in študenti. 7.6 je to porušil na matičnem delovnem telesu, ko je podprl koalicijske amandmaje, ki so neusklajeni, ki rušijo tisto, kar je bilo dogovorjeno. Minister je imel sicer danes zelo lep uvod, zakon je dober, zakon širi pravice tudi brezposelnih. Jaz pa sprašujem, ali lahko res takšnemu ministru verjamemo, ali lahko verjamemo tem besedam, ki so bile danes izrečene na začetku te točke za govornico. V okviru 2. člena imamo amandma. Stanje, kakršno je danes, je, da je vključevanje brezposelnih v programe aktivne politike zaposlovanja temeljna pravica po obstoječi zakonodaji. Minister za delo, družino in socialne zadeve to pravico krči, briše ji pomembno besede "temeljna pravica". To pa seveda pomeni, da bo vključevanje v programe aktivne politike zaposlovanja pač odvisno od programov aktivne politike zaposlovanja te vlade oziroma od proračunskih sredstev, ki jih bo sprejemala ta vlada. In naj povem še en podatek, ki ne nazadnje govori proti tistemu, kar je minister obljubljal na začetku, da so se samo sredstva v rebalansu proračuna za leto 2004 na programih aktivne politike zaposlovanja zmanjšala, in to bistveno zmanjšala. Jaz apeliram, spoštovane kolegice in kolegi, da sprejmete amandma, ki dejansko daje tisto, kar imamo že sedaj v okviru zakonodaje, da je pravica brezposelnih, da se vključijo v aktivne politike zaposlovanja oziroma programe aktivne politike zaposlovanja, temeljna pravica, za kar je ne nazadnje odgovorna tudi država.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Res smo opravili k zakonu splošno obravnavo in res sem v imenu poslanske skupine k temu zakonu povedala kar nekaj pripomb. Ob posamičnih amandmajih se utegne celotnost izgubiti in naša osnovna pripomba k zakonu je bila, da je iz posamičnih rešitev mogoče videti, da so nastajale iz ocene, da so brezposelni tisti, ki ne želijo dobiti zaposlitve, mi pa menimo, da bi bilo treba spodbujati aktivno politiko zaposlovanja. Res je tudi v okviru lizbonske strategije večanje zaposlenosti zelo poudarjeno, res tudi slišimo poudarjanje fleksibilnosti, ampak res je, da ima Slovenija razmeroma dobro stopnjo fleksibilnosti kar zadeva trg dela, da pa preveč pozabljamo na varnost v okviru fleksibilnosti, in dobro bi bilo, če bi zakonske predloge presojali tudi s stališča varnosti, se pravi varne fleksibilnosti, v angleščini je celo posebna skovanka na ta račun nastala. Ampak zdaj dovolite, da se opredelim do amandmaja Liberalne demokracije. Podprla bom ta amandma, ker menim, da je dobro zapisati, da je pravica brezposelne osebe za vključitev v program aktivne politike zaposlovanja temeljna pravica. Če je namreč mogoče po nekaterih drugih znakih sklepati, kakšna je usmeritev te vlade, je upravičena zaskrbljenost, ker se vlada ob poudarjanju ugodnih statističnih podatkov o nižanju števila brezposelnih tudi izgovarja, da je mogoče sredstva za programe aktivne politike zaposlovanja zmanjševati. To razpravo smo imeli ob proračunu za leto 2006 pa tudi ob predlogu proračuna za leto 2007 in tudi tedaj smo slišali, da se sredstva zmanjšujejo, ker se število brezposelnih zmanjšuje. Ampak treba se je pošteno vprašati, na čigav račun in zakaj se zmanjšuje ta statistični podatek, katere skupine prebivalstva ali iskalcev zaposlitve so pa vendar take, da so v skupini deprivilegiranih in je zanje potrebna posebna skrb. Kar nekaj opozoril iz Evropske unije smo že dobili, da je zlasti v skupini prvih iskalcev zaposlitve in v skupini teže zaposljivih oseb, to je tistih z malo višjo starostjo, da so težave v teh dveh skupinah izredno velike. Zato bi bili vsi ukrepi, ki bi povečevali zaposlitvene možnosti teh dveh skupin prebivalstva, izredno pomembni. In zdaj dovolite, da se vrnem k uvodnemu nastopu spoštovanega gospoda ministra, ki je, ne sicer imenoma, vendar posredno imenoval Socialne demokrate kot eno od strank iz Partnerstva za razvoj, ki naj bi bila odgovorna za to, da so sindikati oziroma socialni partnerji zdaj s tako predlaganim zakonom nezadovoljni, češ da je bil socialni dogovor dosežen, pa so potem na željo ene od strank iz Partnerstva nekaj spremenili. Treba je povedati celotno zgodbo. Kdor je spremljal dogajanje na matičnem delovnem telesu, je opazil številne amandmaje in le redki med njimi so imeli med tremi koalicijskimi strankami pripisano tudi stranko Socialnih demokratov, ki je soglasje dala k nekaterim amandmajem, ampak to niso tisti amandmaji, ki bi dvignili temperaturo socialnim partnerjem. Zagotovo niso to tisti amandmaji, ki bi bili povezani s študenti. Samo pošteno je treba pogledati tudi amandmaje Socialnih demokratov, ki smo jih vložili na matično delovno telo. Res je, da bomo imeli še kasneje možnost govoriti ob svojem amandmaju tudi o tem, kaj se je pri tistem amandmaju dogajalo in kaj smo zagovarjali. Gospod minister, vi ste posebej poudarjali nujnost sprejeti humanitarno delo. Res je, da smo Socialni demokrati opozarjali v svojih splošnih pogledih na zakon, da utegne biti problematično, če bodo lahko samo nevladne organizacije tiste, ki bodo ponujale humanitarno delo. In zato ste prisluhnili našemu razmisleku in nekatere stvari sprejeli, toda nekatere tudi tako spremenili, kot jih nismo želeli, ker ste v resnici zelo razširili to pravico. Tako bi prosila, da bi se takrat, kadar se sklicujemo na odgovornost usklajevanja s socialnimi partnerji, vendarle vedli odgovorno. Zame je uskladitev s socialnimi partnerji pomembna tudi pri upoštevanju ali izpustu besed "temeljna pravica". Jaz razumem, da so socialni partnerji morali kdaj kakšno kompromisno rešitev najti, mi pa imamo možnost kakšno zadevo izboljšati. In ravno vključitev pravice do vključitve v aktivno politiko zaposlovanja z dodatkom "temeljna pravica" pomeni izboljšanje besedila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Grill.
Hvala za besedo. Jaz se bom dotaknil razprave tega amandmaja, ki je v obravnavi, in ne bi v tem trenutku zahajal na širše področje. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tega amandmaja ne bomo podprli. Tudi sam osebno ga ne bom podprl, in sicer iz preprostega razloga, saj smo že o tem amandmaju na matičnem delovnem telesu razpravljali kar uro ali mogoče še celo več in bili deležni številnih različnih razmišljanj. Ne nazadnje je mene prepričala tudi trditev ali pojasnilo zakonodajno-pravne službe, da ni nobene razlike med besedo "temeljna pravica" ali med samo "pravica". Tukaj razpravljamo o povsem nepomembni zadevi. Pravica do aktivne politike zaposlovanja je definirana povsem natančno, tako v tem členu kot tudi v 37. členu. Kar se tiče očitkov, da imamo manj sredstev oziroma da se zmanjšujejo sredstva za aktivno politiko zaposlovanja, to je čisto natolcevanje in demagogija. Kajti v 39. členu tega zakona je povsem jasno definirano, da vlada Republike Slovenije vsako leto s socialnimi partnerji dogovori tako vsebino kot tudi potreben finančni okvir. To pomeni, da je politika zaposlovanja ali aktivna politika zaposlovanja neka fleksibilna kategorija, ki se spreminja iz leto v leto, in je tudi prav, da se temu prilagajamo. Tukaj bi komentiral tudi izjavo gospe Potrata, da se premalo pozornosti posveča težje zaposljivim osebam. Ravno ta zakon sedaj tem kategorijam namenja posebno pozornost oziroma tudi sredstva za to. In to ravno kategoriji mlajših od 26 let. V Slovenski demokratski stranki smo vložili tudi amandma, da bi to razširili tudi na mlajše od 28 let in osebe, ki so starejše od 55. S takšno subvencijo oziroma oprostitijo plačila prispevkov delodajalcem smo prepričani, da bomo pri njih bistveno dvignili motivacijo, da se bodo odločili za zaposlovanje takšnih kategorij prebivalstva. Bi pa tukaj gospo Potrata spomnil na eno dejstvo z matičnega delovnega odbora. Vi ste sicer zapustili sejo, ker ste jo po mojem prepričanju neupravičeno obstruirali. Bilo je kar 12 amandmajev sprejetih, pod katerimi ste bili podpisani tudi Socialni demokrati, in dva amandmaja, ki ste jih vložili vi. Očitek, da nismo podpirali oziroma sprejemali amandmajev, ki jih je podpirala opozicija, ne drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rop, bi vi tudi repliko? Mag. Potrata, potem pa mag. Rop.
Hvala, gospod Grill, da ste mi dali priložnost replicirati vam. Res je, da so bili nekateri amandmaji sprejeti med podpisniki, med katerimi smo bili tudi socialni demokrati, samo treba je pogledati, kakšna je bila vsebina teh amandmajev. Velika večina amandmajev je bila oblikovanih na predlog zakonodajno-pravne službe, nekateri med njimi so bili redakcijske narave. Tisti, ki so pa res ključnega pomena in ki govorijo o tem, o čemer sem jaz prej razpravljala, bi bilo pa dobro, da bi si celoto skušali predstavljati. Če se sklicujete na nek člen v zakonu, ki vladi daje možnost, da se sredstva predvidi, potem poslušajte, da sem to povezala ravno s konkretnimi številkami proračuna, proračun je tisti, ki določa sredstva. Ko se bo koalicija družno z opozicijo zavzemala za povečevanje sredstev za programe aktivne politike zaposlovanja za najbolj ranljive skupine ljudi, potem bo dobro. Ni ta koalicija šele začela vpeljevati programe aktivne politike zaposlovanja, marsikaj je bilo že poprej storjenega. Če zdaj govorimo tudi o nekaterih drugih rečeh, bi vas pa vendarle rada spomnila, da je ravno na predlog socialnih demokratov bil skrajšan čas za prve iskalce zaposlitve z enega leta na pol leta, pri spodbujanju zaposlovalcev in tudi pri skupini starejših iz dveh let na eno leto. O teh stvareh je treba razpravljati, da smo kakšno stvar opozicijske poslanke in poslanci res uspeli pripeljati v zakonu, ampak če ste imeli v koaliciji tako dobre namene slediti evropskim spodbudam, ker iz Evropske unije vendarle prihajajo ugotovitve o tem, da so prvi iskalci zaposlitve skupina, ki ji je treba posvečati posebno pozornost, potem bi lahko že vlada pripravila takšne predloge. Hvala.
Hvala lepa. K repliki se je prijavil tudi mag. Rop.
Najlepša hvala. Vsekakor je potrebno še nekaj pojasniti, ker je res neverjetno, da poslušamo tukaj poslance koalicije, ki se sklicujejo na neke dodatne pravice, ki da se uvajajo s tem zakonom. Jaz vas resnično lepo prosim, da si pogledate prejšnji 48.a člen in novi 48.a člen, kot ga predlaga ministrstvo, zlasti bi prosil tudi gospode iz DeSUS-a, da si pogledajo, kakšne rešitve ta zakon prinaša. Po prejšnjem zakonu je delodajalcu, ki je zaposlil brezposelno osebo, ki je bila brezposelna največ za dva meseca, zavod za dve leti povrnil polovico prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, torej vsakomur, ki je bil brezposeln, ne glede na starost je za dve leti vrnil polovico prispevkov. S temi rešitvami, ki so sedaj, pa bo zavod povrnil vse prispevke samo za eno leto, torej to pomeni samo za tiste kategorije, ki so zdaj izbrane, bodo delodajalci dobili toliko kot prej, vsi ostali pa bodo dobili manj, še najmanj bodo pa dobili starejši, in sicer je v prejšnji dikciji zakona bilo; delodajalec, ki je zaposlil brezposelno osebo, ki je starejša od 50 let in je prejemnik nadomestila - prej je bilo 50 let, ne 55 let - kot sedaj -, je dobil za tri leta polovico vseh prispevkov. Po sedanji rešitvi pa samo nekateri brezposelni nad 55 let dobijo za eno leto. Torej je to bistvena restrikcija, je bistveno manjši obseg sredstev in ni nobenih dodatnih pravic, samo nekateri jih ohranijo. Lepo vas prosim, poglejte si tudi ta člen, jaz sem o tem hotel govoriti kasneje, pri tem členu, ker smo tudi tukaj pripravili amandmaje, ampak to je čisto sprenevedanje in farsa. Ne govorite o dodatnih pravicah. Pravice se samo, vsaj v tem delu, nedvomno krčijo in se bodo zmanjševale. Tudi kar se tiče konkretnih programov. Lepo vas prosim, poglejte si proračune, tukaj so podatki in boste videli. Leta 2005 po proračunu, ki je bil sprejet leta 2004, je bil obseg sredstev za aktivno politiko zaposlovanja 22,8 milijard, v predlogu proračuna, ki je bil sprejet, nove vlade, je 20,5 milijard. Torej nobenega dvoma, temeljna pravica se črta, obseg aktivne politike zaposlovanja se zmanjšuje in pravice mnogih, zlasti tudi starejših zaposlenih in tistih, ki so dalj časa brezposelni, se manjšajo.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Jerovšek.
Gospod predsedujoči, kolegice in kolegi, gospod minister! Ob spremembah tega zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primere brezposelnosti razpravljamo v času, ko so ekonomski ukrepi nove vlade rodili že v letu in pol občutne rezultate. Mi smo soočeni sedaj z najvišjo stopnjo gospodarske rasti in tudi po podatkih na tem področju zaposlovanja - najnižje brezposelnosti. Seveda takšno stanje opozicijo, ki je prej vodila te resorje, zelo bode v oči. Ko smo pri členu, ki se dotika aktivne politike zaposlovanja, so prejšnji ministri, od kolega Ropa, gospoda Dimovskega iz Socialne demokracije, iz te aktivne politike oziroma iz te sintagme naredili celo znanost. Celo znanost, ampak ne na področju rezultatov in uporabe tega, ampak na področju demagogije na to temo. Kaj so naredili iz te aktivne politike? 18% ljudi pa se ne zaveda, kaj je mišljeno. In moram reči, da je bilo to področje eno največjih ponikalnic proračunskega denarja. Žal tako je in tega se bivši ministri dobro zavedate. In ta denar se je s tako imenovano aktivno politiko zaposlovanja v veliki meri prelival v žepe posvečenih oseb, ki so imele velik smisel ali veliko razumevanje do tega "Svetega pisma LDS". In moram reči, da to, kar govorite, da so se v tem obdobju sredstva za to področje zmanjšala, to ni argument za vas, to je argument za to, da se je tukaj delalo z denarjem kot svinja z mehom, rečeno v metafori. Kljub temu pa so bili doseženi večji rezultati. In jaz ministra tu podpiram in mu čestitam, da je z manjšimi sredstvi dosegel bistveno boljše rezultate. To je gotovo posledica tega, da je bil gospod minister dolga leta znotraj sistema ministrstva in da pozna te pipice in stran poti, kjer ste sredstva odvajali v točno določene žepe, hkrati pa ljudi zavajali, da bodo s tem, ko se vključujejo v neke programe, že avtomatsko dosti bližje zaposlitvi. Temeljna pravica do dela je temeljna pravica. Nisem noben teoretik na tem področju. Vse drugo je pa larpurlartizem. Larpurlartizem na tem področju, na katerem ste sicer veliki mojstri, kako tu obračati besede, da bodo ljudje čim bolj zapeljani, da bodo čim manj vedeli, za kaj se gre, in da boste čim lažje manipulirali z njimi. Borite se tu za neke vejice in črke zaradi tega, ker minister še v štirih letih ne bo mogel narediti reda na tem področju. Prepričan sem, je nemogoče. Tu je sistem tako sofisticiran, katere inštitucije so vključene v to aktivno politiko zaposlovanja; in te inštitucije in marsikatere ljudi, ki so bili izvajalci tega, ste trajno zaznamovali s tem, ker so morali posredno delati usluge. In veliko tega denarja se je prelilo tudi v volilne kampanje, ne vem, kam vse, s katerimi ste bili potem uspešni na volitvah in tako naprej. Ta znanost, ki ste jo razvili iz aktivne politike, je temeljila v času vaših mandatov na sumljivih vrednotah izvajalcev, ampak na jasnih materialnih interesih nosilcev te politike. Zaradi tega mislim, da je pametno, da se na tem področju dela red, da z več reda, bolj jasnimi opredelitvami, tudi z dikcijo zakona, ki bo onemogočala zlorabe na tem področju, gremo naprej.
Gospod Jerovšek, lahko samo opozorim, da je 2. člen in amandma LDS, da ne bi šli preširoko v razpravo, čeprav sami veste, da sem precej toleranten.
Ja, saj vem, ampak vseeno je mag. Rop tudi navajal ta nadomestila v okviru te razprave [[...]]
Potem bom pa v duhu demokracije seveda vsem dovolil govoriti širše.
Mag. Rop je govoril o teh nadomestilih. Poznam številne primere, ko so v okviru celotne politike, kaj vse spodbuja zaposlovanje, prejemali številni podjetniki, seveda ta pravi, ta nadomestila za nova delovna mesta, dobili, odprli delovna mesta, ki so bila bolj fiktira, spet zaprli, ostali v stečaj pa spet dobili sredstva. Če bi tu naredili revizijo bi vedeli, da je v Sloveniji obstajalo par privilegiranih delodajalcev, ki so vedno bili zraven pri koritu, hkrati pa niti niso plačevali socialnih pristojbin. K meni so v pisarno prihajali ljudje, ki so jim delodajalci, ki so vedeli, da so dobili ta sredstva od prejšnjim ministrstvom, potem so pa zgroženi ugotovili, da jim niso plačevali dostikrat prispevkov za pokojnino. Jaz bi povedal še enkrat, hvala bogu, če se dela na tem področju red. Tako, kot je bilo v prejšnjih dveh mandatih ali pa prejšnjih mandatih, je bilo narobe na tem področju in zaradi tega tudi ni bilo rezultatov pod vašim vodenjem teh resorjev. Brezposelnost se je kar povečevala kljub temu, da smo reševali sredstva itd. Podpiral bom usmeritev, da se za manj denarja naredi več, ker tu je rezerv ogromno. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Pečeta. Se opravičujem, gospod Peče, gospod Brenčič se je javil za repliko, pa bi njemu dal prednost, potem bi pa vi razpravljali.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, jaz sem bil tudi v prejšnjem mandatu, pa tudi v predprejšnjem mandatu in trdim, da smo na tem segmentu delali dobro, in na podlagi tega dela so tudi sedaj rezultati v tem mandatu prisotni. Če so pa ti rezultati samo iz tega mandata, potem bomo pa, 20% pod evropskim povprečjem po številu nezaposlenih ob zaključku tega mandata, če je temu tako, da vse to izvira iz tega mandata. Zato jaz ne sprejemam stalnih očitkov, da sem delal slabo, nisem delal. Trdim, da sem vse napravil kot človek, ne kot vojak neke koalicije, da se je v tem segmentu tistemu, ki je najbolj potreben, pomagalo. Če bi sedanji minister bil v stanju diskusije, dialoga, enega dialoga artikulacije, kot je bil njegov predhodnik, bi se mi ob tem zakonu danes veliko lažje kot ljudje, ki moramo delati dobro za tiste, ki so tega potrebni, pogovarjali. Jaz ne sprejemam več teh očitkov in bom vedno nastopal, ker to ni res.
Hvala. Sedaj pa resnično, gospod Peče, za razpravo.
Hvala, gospod podpredsednik. Ministrovo nasprotovanje o opredelitvi pravice brezposelne osebe do vključevanja v program aktivne politike zaposlovanja kot netemeljne pravice po naši oceni javno nakazuje ne samo na način razmišljanja gospoda Drobniča, ampak tudi na način razmišljanja vlade Republike Slovenije. To je odmik od odgovornosti. V naši oceni bi predstavnik izvršilne veje oblasti moral imeti toliko poguma, s tem pa seveda tudi kredibilnosti, da bi upal prevzeti napake ali pohvale - odvisno, kako bo -, za lastno delo. Dejstvo je, da država, ko bi v zakon opredelila to pravico kot temeljno pravico, bi s tem jasno nakazala, da ji je za skrb zaposlovanja oziroma da ji je do tega, da bi zmanjšali število brezposelnih. Medtem seveda vaša nasprotovanja in nasprotovanja s strani vaših vladnih poslancev temu jasno nakazuje, da hočete brezposelni osebi sicer dati pravico, ampak ji na koncu, ko bo tudi čez leta brezposelna, enostavno povedati, pravice pač niste izkoristili. Državi pa sami po sebi pod vašim vodstvom ni v interesu. Po drugi strani je razumljivo vaše nasprotovanje uveljavljanju te pravice kot temeljne pravice, če pogledamo zeleno nit omenjenega zakona, v drugem členu se ta zelena nit začne. In po moji oceni izhodišča, na katerih temelji zakon, so napačna, niso pravilna izhodišča, na katerih ste gradili in katera se da izpostaviti v štiri alineje. Vaše stališče je, da so brezposelne osebe same krive, da so brezposelne. Vaše stališče je, da so vsi brezposelni ljudje v okviru naše družbe brez motivacije. Vaše stališče je, da si vse brezposelne osebe v okviru naše družbe to same želijo, da nočejo delati in da jim je seveda mnogo bolje, če dobivajo socialno podporo, z drugimi besedami, da so vse brezposelne osebe lenuhi. Seveda v Nacionalni stranki k tovrstnemu početju, kot smo mu priča že nekaj mesecev v okviru zakonodajne veje oblasti in na podlagi zakonov, ki jih vi pošiljate v okvir parlamentarne razprave, ne moremo enostavno pritrditi. Zdi se nam smiselno, da bi državni zbor ta temeljni člen, katerega imamo v razpravi, in seveda amandma izglasoval z vsemi glasovi. Temeljna pravica, ki izraža skrb nad stanjem brezposelnih v naši državi, bi si zaslužila podporo celotnega državnega zbora, predvsem pa bi si zaslužila, da bi vi, gospod minister, to sami po sebi naredili, opredelili v zakonu jasno odgovornost in predvsem jasno skrb za brezposelne osebe. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Germiča.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Ko obravnavamo vsebino amandmajev, je prav gotovo potrebno opozoriti na "maniro" te vlade, ki se pravzaprav že konstantno kaže pri sprejemanju določenih zakonov. Včeraj smo imeli en zakon, katerega je koalicija z amandmajem spremenila tako, da je dobil kredibilnost v večini ene populacije, pri čemer je bil zanemarjen zelo velik segment na področju sindikatov. Danes se sklicujemo na sprejet socialni dogovor, torej sprejet na ekonomskem svetu, na svetu vlade za študentska vprašanja, in se pojavi določen trik, kjer se na odborih v imenu avtonomnosti poslancev vsebina zakona temeljno spreminja. In danes se še vedno tukaj govori, kako je bilo vse usklajeno, kako je vse dogovorjeno, pri čemer pa bistveno posegamo v samo vsebino predloga zakona, ki pa je bila dogovorjena. In to se mi zdi, da to vlado ne vodi k temu, da bo uspešno reševala probleme, ki se kopičijo v slovenski družbi, in na ta način ne rešuje aktualnih problemov. Ob tem bi želel ponovno opozoriti kolega Jerovška, zdaj ga tukaj več ni, on natrosi nekaj podatkov, kot pravimo "prosto po Prešernu", nato gre. Seveda bi bilo treba prisluhniti številkam, ki jih je mag. Rop danes že prebral, torej o podatkih urada za statistko, ki govori o nihanju stopnje brezposelnosti. In iskanje zaslužnih in natikanje medalj se mi ne zdi pravi način, predvsem pa se mi ne zdi pravi način, ko govorimo o tem, in ne razumem, zakaj je problem vključiti besedo "temeljna pravica" v besedilo tega zakona. V čem to bistveno spreminja vsebino in namene, za katere, gospod minister, pravite, da so jasni in usklajeni s tem, kar govorimo poslanci opozicije? Seveda razen, če to ni "b" glede na to, kaj smo vas opozarjali že pri proračunu, ko smo govorili o "a". Torej zmanjšujemo sredstva na aktivni politiki zaposlovanja in danes smo ponovno opozorili na številke, konkretne številke in če ste takrat naredili "a", danes počenjate "b", torej ne želite, da je to temeljna pravica, torej ne želite, da se vključujemo v aktivne politike zaposlovanja tisti, ki bomo jutri lahko ostali brez zaposlitve. In pri tem bi opozoril še na zelo pomembno dejstvo, ki veje iz celotne vsebine zakona, tisti, ki bodo prejemali denarno socialno pomoč, bodo po treh mesecih sprejeli eno stopnjo nižje zaposlitve, drugi po šestih mesecih dve stopnji nižjo zaposlitev glede na njihovo izobrazbo. In v tem členu govorimo o tem, da bo potrebno izvajati še humanitarna dela, in govorimo, da je izhodišče, da je vsako delo častno. Sprašujem se, ali ne želimo dati časti tudi vsem Slovenkam in Slovencem, ki bodo vstopali na trg delovne sile? Za mene je to izredno pomembno vprašanje. Ne želim si, ko gradimo Slovenijo, ki jo gradimo na človeških virih, na kapitalu znanja, na Sloveniji kot družbi znanja, da bomo čez en čas pravzaprav vsi deležni tega, da bomo morali sprejemati delovna mesta, ki so bistveno nižja od naše izobrazbe. Mislim, da tukaj ne gre za motiviranje, da ne gre za stimuliranje, ampak gre za restriktiven pristop k tem vprašanjem, ki ne peljejo Slovenije k na znanju temelječi družbi in skupaj z reformami za blaginjo te Slovenije. Zato se mi zdi smiselno, da podpremo ta amandma in damo sporočilo vsem tistim, ki so danes ali bodo jutri brezposelni, da bo država aktivno pripomogla k temu, da bodo jutri lahko našli novo zaposlitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Pojbiča.
Spoštovani! Zares ne razumem tega amandmaja predlagateljev, ki tako vneto insistirajo na besedni zvezi "temeljna pravica". Tudi v obstoječi ureditvi je bilo možno v programe aktivne politike zaposlovanja vključevati samo toliko oseb, kolikor je bilo zagotovljenih sredstev, oziroma gre za zakonsko dikcijo, ki ustreza realnosti. S predlagano spremembo zakona se ta pravica nikomur ne jemlje. Osebno pa menim, da prav besedna zveza "temeljna pravica" sili nekoga, v tem primeru brezposelno osebo, v program aktivne politike zaposlovanja. Morda je to v skladu z vašim "manifestom," da se tako smejite, "za ljudi pred profitom," vendar je ta prišel malo prepozno, saj je prav vaša politika, ko ste bili vladajoča stranka, mnogokrat zvenela bolj v slogu "za profit pred ljudmi", ker je tudi nastajala oziroma se povečala brezposelnost v Sloveniji. Nekdo je še v ne tako daljni preteklosti omenjal in obljubljal sto tisoč novih delovnih mest. Prav tako se je treba zavedati, da vključitev v program ukrepov aktivne politike zaposlovanja ni pravica iz zavarovanja za primer brezposelnosti in je tako ne moremo enačiti s pravicami, kot je denarno nadomestilo ali pravica do zdravstvenega in pokojninskega zavarovanja oziroma varstva. Že dosedanji ukrepi ministra Drobniča kažejo pozitivne rezultate. Zato se mi zdi debata o temeljnih pravicah s strani tistih, ki so jih občutno zmanjšali, le napihovanje zgodbe, ki je ni. Pravica je pravica, važno je le, da se omogoči njeno izvajanje. Zato predlaganega amandmaja Liberalne demokracije k 2. členu ne bom podprl.
Hvala. Na vrsti je gospod Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pravica ni pravica. Pravic je več vrst, imamo človekove pa temeljne in potem navadne pravice ter pravice, ki si jih nekdo vzame. Sam razumem ta amandma, razumem tudi, da ga nekateri ne razumejo ali pa ne smejo razumeti. Verjemite mi, da ga razumem. Temeljna pravica je nekaj, kar mora biti, kar se mora zagotavljati, in to je namen. Namen je, da se brezposelne ljudi vključi v aktivno politiko zaposlovanja. To ni nekaj, kar bi si nekdo izmislil. Gospod Drobnič, nekaj besed na vaše uvodno izvajanje, tudi v povezavi s tem amandmajem, ko ste dejali "zakon je usklajen". Enega izmed partnerjev v tej usklajenosti oziroma njihove predstavnike imate sedajle na balkonu, če je navada te vlade, da zavaja nas, 90 poslancev, ki smo vam, zgleda, zelo malo mar, ponovite te besede še enkrat, pa zavajajte še njih. Zakon ni usklajen. Zakon je bil usklajen, vendar ste dan po tem, ko ste rekli, da boste podpirali usklajen zakon, na matičnem delovnem telesu to usklajenost sami porušili. Gre za prvi pomembnejši zakon v okviru Partnerstva za razvoj. V fotokopijah, ki smo jih dobili o tem, kaj naj bi Partnerstvo pomenilo, piše tudi, da se bo vlada trudila oziroma težila k temu, da doseže konsenz. To je prvi zakon in niste dolgo vzdržali, ko to napisano pravilo kršite, čudno neko partnerstvo in čudne neke obljube, ki ste jih dajali. Kar se pa tiče koalicijskih poslancev, ki tako vehementno morate braniti ministra, ki prihaja iz vaših koalicijskih vrst, moram povedati, da ni "fer". Tudi vi ste se zavezali konsenzu in ste zdržali vse do prvega zakona, ki ga obravnavamo v tej dvorani. Gre za metanje peska v oči, in sicer na način - zakon je usklajen, pošljete nam usklajen zakon, nakar ga na matičnem delovnem telesu naredite neusklajenega. To je daleč od "fer" igre, gospod minister.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Moge.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam bom iz svojih življenjskih izkušenj ta amandma podprl in mislim, da je v tretjem tisočletju, ker smo se zavezali, da je znanje naša največja vrednota, temeljna pravica vsake brezposelne osebe, da se lahko pride do te aktivne politike izobraževanja. Osebno menim, da je vlada in ministrstvo s svojo jasno in prepoznavno politiko, ki temelji samo na zniževanju proračunskih sredstev in kaznovanju brezposelnosti, strel v prazno, saj s tem ne boste zagotovili polne zaposlenosti, kakovostnih delovnih mesta, visoke produktivnosti dela in socialne kohezije. Spoštovani gospod minister! Povem vam en univerzalni latinski rek, ki pravi "Non vitae sed scholae discimus" ne za šolo, ampak za življenje se učimo. Je univerzalen, velja za vse, tako za brezposelne kakor tudi za vas, gospod minister. In z ukrepom v zakonu, ko nam predlagate omejitev te pravice, zagotovo ne boste povečali naložbe, človeški kapital z boljšim izobraževanjem in strokovnim usposabljanjem pri vas in pri aktivni politiki vlade, ki jo sedaj vidimo mi vsi, smo dan za dnem priča, da se povečajo naložbe v oborožitev, in to v ogromnih milijardah. Kadar se pa govori o ljudeh, o tem, da bi uravnovesili na eni strani trg dela, na drugi strani pa socialno varnost, delamo pa v zadnjem času vedno na škodo te socialne varnosti, in kar je še hujše, to svoje početje utemeljujemo s tem, da je restrikcija socialnih pravic kazen za tiste brezposelne, da ima ta kazen vzgojni ukrep in da bo imel ta vzgojni ukrep za svojo posledico večjo zaposljivost in kvalitetnejšo zaposljivost na trgu dela. Mislim, da ste s tem brcnili v temo. Lepo bi vas prosil, da imate toliko hrbtenice, da si v vladi izborite boljši status, tudi pri finančnem kolaču, in na podlagi tega podprete ta amandma in zagotovite temeljno pravico vsake brezposelne osebe, da se vključi v aktivno politiko izobraževanja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister, jaz bi vas vseeno spomnil, kaj piše v 2. členu ustave - "Slovenija je pravna in socialna država", v 49. členu pa - "Da je zagotovljena svoboda dela". Pozdravljam tudi predstavnike študentov. Podatki, poglejte, spoštovani minister, ko tako zavajate slovensko javnost, iz leta 2005 kažejo, da seveda niti z rebalansom proračuna, ki je bil zmanjšan v letu 2004 niste zagotovili potrebne količine denarja, namenjena naj bi bila milijarda manj kot za leto 2004; in seveda danes govorimo, da imate strategijo zaposlovanja urejeno in zakonsko pokrito. Ta predlog, ki je danes pred nami in seveda jaz pozdravljam amandma k 2. členu -, je seveda usklajen, nato ga je vlada tudi sprejela, vendar kasneje, v zadnjem trenutku vložila tudi veliko amandmajev, ki spreminjajo ta dogovor. Sedaj pa glavni argument vaše strani je, zakon je usklajen s socialnimi partnerji in seveda usklajen tudi s študenti, kar seveda ni res, enostavno zavajate slovensko javnost, da ne rečem kakšen drugi izraz, ker bi bilo žaljivo do vas, ga ne bom uporabil, ampak dejstvo je, da so vam te metode znane, večkrat to uporabljate, to manipulacijo z javnostjo. Spoštovani minister, mi se zavedamo, da so reforme na trgu dela potrebne, vendar jaz bi vas spomnil, ali imajo res vsi tujci prednost pred našimi državljani in državljankami v Sloveniji. Vemo, koliko tujcev je prišlo v zadnjem obdobju na naš trg delovne sile, in seveda zavedamo se tudi, da je potrebno vzpostaviti tak socialni sistem, da nudi neko socialno varnost, vi tega ne delate, s tem zakonom še dodatno podvajate ta razkorak med socialnim mirom in dejanskim pravnim redom, ki je zapisan tudi v ustavi. Govoriti, da ste naredili nekaj super dobrega, pri tem pa je to milo povedano laž, s tem se ne moremo strinjati. Če boste tako nadaljevali, boste poleg ministrice za kmetijstvo kmalu vi najšibkejši člen v vladi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, da razprave gredo "ad rem" in ne gredo "ad persone", saj lahko tudi jaz uporabim latinščino. Besedo ima gospod Kumer.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister. Že prejšnjikrat na odboru pa tudi danes so me presenetile razprave, s kakšno lahkoto nekateri diskutirajo o namenih in namerah brezposelnih in s kakšno lahkoto se zavzemajo za nekatere restriktivne ukrepe ali zadeve tudi skozi to zakonodajo. Brezposeln je namreč že sam po sebi v zelo restriktivnem položaju in ima restriktivne omejitve na mnogih področjih. Zato je tisto najmanj, kar mu lahko mi v tem državnem zboru pripomoremo, da zagotovimo enakost pri izbiri ali možnostih, ki jih ima, ko se znajde v takem položaju. Zato podpiram ta predlog amandmaja, da ta temeljna pravica ostane zapisana, in se ne zavzemam za neko milostno pravico, ki bo odvisna ne nazadnje od ministra ali od vsakoletnega krpanja proračuna. O tem bomo še kasneje več rekli. Nimam namena, da bi večino koalicije prepričeval v to, ker bi bilo neumno, ker neumno je tudi osla siliti naj pije, če ni žejen. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Uhanova.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma govori o tem, če jaz prav razumem, ali je to "temeljna pravica" ali je "pravica". Mislim, če je pravica, je pravica, ne morete reči, da je krivica. Potem pa recite, da je krivica. Minister se zavzema, da bi bilo delo temeljna pravica, da bi bila to vrednota in da med ljudmi ne bi bilo prepričanja, da mlade matere, ki so noseče, ne bodo dobile zaposlitve ali jih bodo čakale knjižice, ko pridejo s porodniške, da bodo dobili tisti študentje, ki danes študirajo, zaposlitev. Pridejo k meni ženske, stare toliko kot jaz in pravijo, kdo me bo pa še vzel v službo. To je dolžnost tega ministrstva in zato se trudi, da bodo ljudje in ženske tudi zaposljive, ko bodo stare 40, 50 let pa tudi 60. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Ja, gospe, vsi, predvsem pa smo ženske na udaru, ker smo ženske običajno noseče.
Prosim za mir v dvorani, tako poslanke, poslanci, kot tudi gostje. Če ne bom prisiljen ukrepati v skladu s poslovnikom .
Za to bi se lahko tudi vi zavzemali in da je predvsem tem rizičnim skupinam zagotovljeno oziroma se trudimo, da bi jim dali večjo možnost zaposlitve. In delo je socialna pravica, ne pa samo tista pravica za brezposelnost. Ko tako hvalite, kako je bilo prej dobro in prejšnji ukrepi aktivne zaposlovalne politike, bi vas rada vprašala, kakšni so bili rezultati? 90.000 iskalcev zaposlitve je bilo. To so bili rezultati te politike. Upam, da se bo s to politiko zmanjšalo število brezposelnih. Sprašujem pa tudi, kdo se je prišel v imenu teh 87.000 brezposelnih pogajati z vlado? Vlada mora skrbeti za to, da bi bilo čim manj brezposelnih, da bi dobili službo, in nikjer v zakonu ne piše, da ne moreš sprejeti, zamenjati službe, ko pride priložnost. In rada bi videla, da bi bilo teh priložnosti več, kot jih je bilo dosedaj. Hvala.
Hvala, repliko ima mag. Rop.
Hvala. Zahvalil bi se gospe Uhanovi za tole, kar je povedala. Mislim, da je zelo dobro, da imamo tudi takšne razlage, ker lahko potem razložimo na konkretnih primerih, za kaj gre pri tem zakonu, in se potem bolje razumemo. Torej, gospa Uhanova je rekla, kakšna je pa razlika med temeljno pravico in pravico, na koncu koncev. Vendar če to že govori, potem bi bilo dobro, da pogleda natančno, kaj piše. Ta sprememba ne govori samo o tem, da se temeljna pravica s pravico menja, ampak, gospa Uhanova, najprej pravi, v okviru programa iz tega in tega člena ima pravico brezposelna oseba, da se vključi v APZ. Torej, nima pravice apriori, da se vključi v APZ, ampak samo v okviru programa. To je pa bistvena razlika in bistveno krčenje glede na tisto, kar je bilo do sedaj. In še nekaj. Zelo zanimivo je, da ste rekli, da takšne gospe, kot ste vi, vas sprašujejo, "kdo bo pa zdaj mene vzel v službo," gospa Uhanova, kajne? Meni delujete zelo mladostno in sem prepričan, da ste bistveno mlajši, gospa Uhanova, od 55 let. In torej ravno gospe, ki so bistveno mlajše od 55 let in verjetno nekaj malega starejše od 26 let, te gospe imajo zdaj bistveno manj možnosti, da bodo vključene v programe, ker se jim črta pravica do subvencije, ki so jo bile deležne do sedaj. Torej, ravno obratno, te gospe, ki bodo zdaj k vam prišle, nimajo nobene možnosti, da bi jih delodajalec zaposlil, ker ne bodo dobile subvencije, ker jih črtate in jih boste črtali, če ne boste podprli našega amandmaja, ki šele sledi - ne govorim o amandmaju na 2. člen. In še nekaj, kakšni so bili rezultati. Jaz sem povedal, rezultati so bili relativno dobri. Stopnjo brezposelnosti smo od leta 1998 v Sloveniji uspeli - in o tem je govoril tudi gospod predsednik odbora Stanislav Brenčič - relativno uspešno krčiti in manjšati. Imeli smo leta 1993, če se boste nekateri spomnili, stopnjo brezposelnosti in registriranih brezposelnih okrog 137.000 in smo jo spravili proti 90.000. Ta ni najpomembnejša, ta je registrirana. Še bolj pomembna je tista, ki je po ILO standardih bila okrog 8% do 9% in je padla na okrog 6,2%. In ta 6,2% zdaj drži dve leti in se ni čisto nič zmanjšala. In to je še vedno problem. In danes se pogovarjamo o tem, ali so ti zakonski predlogi, ki so pred nami, takšni, da bodo predstavljali korak naprej, da bodo za te brezposelne prinesli dodatne rešitve. Tisto, kar jaz trdim - in če boste natančno pogledali člene, to nedvomno drži -, ti brezposelni, ki so zdaj brezposelni, bodo po sprejemu tega zakona imeli bistveno manj možnosti, da najdejo rešitev za svoj položaj.
Hvala lepa. Vračamo se k razpravi in k besedi vabim dr. Gabra.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Danes govorimo, vsaj po mojem prepričanju, o temeljnem kamnu možnih reform na Slovenskem, zato ni čudno, da je ta diskusija zelo živa. Tu gre, preprosto rečeno, za vprašanje, ali se bomo v Sloveniji odločili narediti korak naprej pri kombiniranju varnosti, na eni strani, in gibljivosti v odnosu do trga delovne sile, na drugi strani. Biti brezposeln pomeni doživeti napad na neko temeljno dostojanstvo, ki ga človek ima. To pomeni, ne biti sposoben skrbeti za ljudi okrog sebe, ki od tebe to pričakujejo, to pomeni dobiti sporočilo, da pravzaprav je veliko vprašanje, kaj boš še počel v življenju. Za tako temeljne stvari gre in zato ljudje pri teh stvareh reagiramo čustveno, reagiramo na ta način, da nas je preprosto tega strah. Zaradi tega države v nordijskem loku že dolgo vedo, da je, če hočejo dosegati kakršnekoli konsenze glede reform v družbi, če hočejo dosegati dogovore o tem, kako bi ljudje skupaj več tudi tvegali, potrebno na nekem področju zagotavljati tudi varnost. Prazna je diskusija o tem, kdo je kdaj kaj dosegel. Nesmiselno je zanikati, da nismo imeli zelo velikih težav po osamosvojitvi, 137.142 registrirano brezposelnih je bilo leta 1993, potem jih je bilo leta 2000 104.000, potem jih je bilo leta 2003 95.000 in jih je po isti statistiki maja 2006 87.111. Očitno je, da se je Slovenija tukaj trudila, ne glede na tipe koalicij, z ljudmi, ki so vodili določena področja, tako v parlamentu kot tudi drugje, tudi v vladi najverjetneje, zmanjševati brezposelnost. Trudila se je jo zmanjševati in zelo težak je bil ta preboj, predvsem tako, da bi se povečala sredstva za aktivno politiko zaposlovanja. To je logična smer in samo nadaljevati bi jo bilo treba. Jaz ne spadam med tiste, ki mislijo, da je z zapisom temeljna pravica, bilo doslej vse rešeno. Ne, ni bilo. Sredstev je tam tudi sedaj zmanjkovalo, ampak to ne pomeni, spoštovani gospod minister, da ne kaže razmisliti, ali ne bi te točke kazalo, če si res želimo iti v reforme, s socialnimi partnerji dogovoriti in jo spremeniti. Nadgraditi bi jo bilo potrebno. To je moja sugestija. O tem bi vi morali razmišljati, če mislite resno z reformami. Potem bi lahko rekli tako, kot pravi švedski minister, vaš kolega, ki pokriva to konkretno področje, on pravi približno takole: "Mi se zavzemamo za to, da je eno temeljnih načel socialne države varnost. Skozi varnost vabimo ljudi k temu, da skupaj tvegamo več." In zato oni dajejo več javnih sredstev, sproščajo ekonomijo, da za tisti čas, ko si izpadel s trga dela, aktivne zaposlitve se lahko greš izobraževat, ti ponujajo priložnosti, da si iščeš delovno mesto tudi sam. To je korak, ki bi ga Slovenija morala narediti naprej. Samo o tem se pogovarjamo. Vse druge tekme in tovrstna prazna govorjenja o tem, kako se je vse začelo včeraj, pač res nimajo nobenega smisla. Sapirovo poročilo, sem vam zadnjič to že rekel na odboru, je tisto, ki nam pove, kdo je tukaj šel dlje, kdo je našel poti, ki omogočajo visoko gospodarsko rast in spodobno količino varnosti. Nordijci so to. In dajmo se od njih naučiti, ne samo fleksibilnega dela, ampak tudi tistega dela, ki govori o varni fleksibilnosti. O tem se dajmo dogovoriti in se bomo lažje pogovarjali tudi o reformah.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič, če še želi besedo? [[Ne.]] Gospa Širca.
Nedvomno je temeljna krivica, če ministra bega resnica. In, gospod Drobnič, danes vas resnica bega, ne samo danes, v tem tednu vas je laž bremenila že kar nekajkrat. Med drugim ste potvarjali podatke o številu splavov v Sloveniji, da bi očitno dosegali neke cilje, pa tudi o številu rojstva, zato da bi dosegali tudi določene ukrepe znotraj demografskih vprašanj v Sloveniji. Ampak z lažmi se lahko vlada na kratki rok. Ni pomembna, gospod minister, vaša usoda. Pomembna je v okviru diskusije, ki se danes vrti, usoda brezposelnosti, kajti vaš rok trajanja tukaj zagotovo ni primaren. Govorim pa o temu, da ste poudarili več laži, da ste govorili o nekem dogovoru, ki se ni zgodil, da ste manipulirali s podatki o brezposelnostih, učinkih in učinkih dosedanjega in ne samo vašega, ampak tudi dela drugih, da ne govorim o usklajenosti s študenti in tako naprej. Ampak ker smo pri tem temeljnem amandmaju, tudi naj poudarim še neko vprašanje, ki očitno vas bega, gospod minister. Sicer se vaša vlada, ko potuje po Sloveniji, ne bi izogibala tistih nevralgičnih točk, ki so vezane prav na vprašanje brezposelnosti in bi vstopila v vse tiste tovarne oziroma vse tiste gospodarske družbe, kjer te spoštovani ljudje v veliki meri izgubljajo in ostajajo na cesti. Šli bi tudi v tovarno Ormož in v tekstilno industrijo, kjer so ženske, še posebej ženske, zelo na udaru. Bega vas tudi interpretacija podatkov. Naj opozorim še na nekaj, kar danes znotraj do sedanje politike aktivnega zaposlovanja ni bilo urejeno tako, da bi bili z rezultati zadovoljni. Če se ne bodo s tem zakonom premiki zgodili, bodo ti rezultati še slabši. Gre za vprašanje izobraževanja znotraj politike brezposelnih, kjer so podatki alarmantni. Gospod minister, vi ste vendarle zagovarjali program 10 tisoč plus in dejali, da ste z njim zadovoljni, ker je pomembno prispeval k izboljšanju izobraževalne strukture brezposelnih. Ampak ne bi smeli biti tako evforični nad dejstvi, ki so povsem drugačna, kajti če se je delež dolgotrajno brezposelnih med letoma 2004 in 2005 znižal samo za manj kot odstotek, morate vedeti, da v preteklih letih, ko se je ta program izvajal, so bili uspehi in procenti na tem področju bistveno bistveno večji. Govorim o diskrepanci, ki nastane v trenutku, ko imate za to manj programov, manj ukrepov in manj denarja vis-a-vis temu, kar na načelni ravni zagotavljate. Zato ni tako nepomembno, da se podpre ta amandma, ki bo imel posledice tudi v nadaljevanju, o čemer mislim še govoriti.
Hvala. Besedo dajem gospodu Jancu.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Govorimo o zelo občutljivem področju. Mislim, da je zelo spolzko lahko tudi za aktualno politiko, pa verjetno tudi za pozicijo krasna priložnost, kako bi določene pridobljene pravice ohranjali. Govorimo tudi in mislim, da s tem se večina pri nas strinja, da za večjo blaginjo vseh državljanov bodo potrebne ekonomske socialne reforme. Definitivno mislim, da smo kar poenoteni vsi v tej hiši parlamenta in je tudi vlada nekako začela delovati v tej smeri. Verjamem pa, da poti do tega cilja so pa lahko različne, časovno opredeljene in lahko tudi včasih precej občutljive. To področje, jaz si ga sam malce tako po svoje, z okolja, iz katerega prihajam, kot župan, poslanec, pa tudi kot bivši delodajalec, mogoče malce drugače gledam, kot nekateri drugi, ker sem stalno z bazo skupaj, stalno z ljudmi skupaj in tudi stalno imam take in drugačne namige delodajalcev, gospodarstvenikov, lastnikov podjetij itn. In verjemite mi, za osebo, ki se znajde na tem zavodu za zaposlovanje in postane brezposelna, ponavadi ne po lastni krivdi, po krivdi takšnih in drugačnih spletov okoliščin, verjemite mi, ko s to osebo govorim, je to zelo boleče, stresno in obdobje, ki je za vsako tako brezposelno osebo, ko postane v tej družbi kar naenkrat nepotrebna, zelo hudo. To zgodbo v zadnjem času, ki je z aktivno politiko, ki je bila v preteklosti dana, bilo je tudi nekaj dobrih učinkov, pa tudi veliko zlorab, ker so to uspešni, iznajdljivi Slovenci, podjetniki, zlorabili za take in drugačne namene, polnili državni denar za te ukrepe, na konec rezultat je bil v velikih primerih zelo slab. Izkupiček, za kaj se je ta denar namenil. Za aktivno politiko zaposlovanja. Žal samo za določeno obdobje, kratko obdobje, potem se je pa zgodba končala. Denar je ostal, nadzora ni bilo. Zakaj ga ni bilo, je drugo vprašanje. Te stvari so se tako in drugače izjalovile in nekih pravih učinkov na tem področju po mojem prepričanju žal ni bilo. Res pa je, da danes govorimo o teh temeljnih pravic, to je po moji oceni precejšnja razlika v mojem poznavanju, kaj je temeljna. Pa vendarle o teh pravicah je prav, da se pogovarjamo, prav je, da tukaj diskutiramo o njih. Vendar mi govorimo v zadnjem času samo o pravicah. Pravice, pravice, pravice. O obveznostih pa v tem parlamentu skoraj ne govorimo, kot da jih ni. Ampak v ustavi je tudi nekaj napisanih točk o obveznostih. Kakšne obveznosti ima ta delavec, te brezposelne osebe, tudi družbe, do tistega, ki mu dajejo v času, ko je pač na zavodu, določeno finančno podporo in tako naprej. Mislim, da tistim osebam, ki se znajdejo v tej situaciji, ki je lahko zelo huda za posamezno osebo, mora družba pomagati. In tistim osebam, ki so bolne, invalidne in drugače nesposobne, še toliko bolj. Žal pa je v med temi brezposelnimi osebami tudi veliko zdravih, sposobnih ljudi, ki pa "prosijo", bom rekel pod narekovaji, da ne dobijo službe. Žal, to se v našem okolju dogaja, in to zelo pogosto. In zato - kar sem nekoč tu že razlagal - je na koncu biti brezposelna oseba - ne govorim za vse primere -, z vsemi prihodki, ki jih danes nudi država, takimi in drugačnimi transferji, bistveno bolje, kot če delaš osem ur v Lisci za 90 tisočakov. To pa je narobe svet, nekaj je tu narobe. Zato s tega zornega kota jaz te korake, ki jih dela ministrstvo, vlada, zagotovo pozdravljam. Imam pa en pomislek - se opravičujem, minister, čeprav sem poslanec koalicije -, morda je ta skok malce prevelik, prehiter. Ali bomo to lahko absolvirali vsi naenkrat, da smo skočili s tistega lagodja, pravic in ne vem kakšnih vseh ugodnosti malce daleč. Ali je to dobro ali ne, to je seveda presoja vlade, minister, vas, kot odgovornega. Verjamem pa, da so strokovne službe, ki so to gradivo pripravljale, verjetno imele določene podatke, številne eksperte, tudi usklajevanja in tako naprej. In verjetno ni samo minister to pripravljal, temveč cel splet ljudi, ki so to stvar pripravili. Mislim, da neka izhodišča so bila dana, vendar posamezne stvari [[...]]Tudi konec koncev javnomnenjske raziskave, ko govorimo o tistem skoku dve stopnji izobrazbe manj, kažejo veliko naklonjenost temu. Zakaj pa ne, nekje moraš začeti delati, če imaš sedmo stopnjo, pa s peto stopnjo. In verjetno, če se boš tam izkazal, da si dober, priden, da imaš voljo do dela, boš slej ko prej prišel na šesto ali sedmo stopnjo, v isti hiši ali pa kje drugje. Voljo do dela moraš imeti. In tu država mora nuditi nova delovna mesta, možnosti in tako naprej, in seveda tudi aktivno politiko zaposlovanja, kako čim prej priti do dela. Vendar si določena skupina teh ljudi tega ne želi - ker si ne želi takoj v službo, ker ima take in drugačne prihodke izven tega, take ali drugačne olajšave in mu tako delo pač ne diši, ker je morda pretežko, Slovencu ni v čast in ponos, pa bi raje malo vedril in potem poskušal vmes še malo preko tega ali onega naslova zaslužiti kak tolar in priti do zaslužka. To pa do tistih, ki trdo delajo, žal v nekaterih okoljih še vedno za zelo majhen denar, zagotovo ni korektno in pošteno. Zato mislim, da so ti koraki, ki jih je ministrstvo pripravilo, pozitivni, dobri, so v pravo smer in gredo v tisto, kar si vsi skupaj tudi želimo. Varnost teh ljudi je zagotovo pomembna. Nihče ni na cesti, vsak ima neko določeno varnost v tej družbi zagotovljeno, določene pravice zagotovljene in mislim, da nihče ne bo ostal brez tega. Pri vsem tem pa ponavljam pomislek, ali ni ta skok le prevelik, ali bomo lahko to absolvirali, da bi tudi kolegi v opoziciji morda to lahko sprejeli [[verjetno bodo težko]] . Kljub temu mislim, da sta pot in smer prava, te reforme so potrebne, ti koraki so potrebni v dobro tistih, ki delajo, ki trdo delajo in ne nazadnje tudi tistih, ko je bila po moji oceni velika neučinkovitost zavoda za zaposlovanje, tudi morda s tega zornega kota, da niso izvajali striktno, proti tistim, ki so to tako ali drugače zlorabljali. Žal je teh v našem okolju precej. Žal pa bodo na koncu tudi tisti, ki so korektni, iz tega naslova dobili tudi kakšno zmanjšano pravico, ampak ta vzvod gre naprej. In na koncu bom rekel tisto, kar sem že omenil, vsak zdrav državljan, ki je dosegel stopnjo izobrazbe in če je sposoben za delo, preprosto mora v družbi delati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Obljubljam, da ne bom ne preveč zanosno, pa ne predolgo govoril. Rad bi povedal, da gre za eno samo stvar, vsaj tako kot jo jaz vidim. Gre za to, ali imamo dovolj poguma in moči, da sprejmemo pravico brezposelnih za vključitev v aktivno politiko zaposlovanja kot temeljno pravico in posledice, ki iz tega izhajajo. Te posledice so jasne. Gre za to, da bomo imeli potem tudi dovolj programov in da bomo imeli dovolj sredstev, da bomo te programe lahko izvajali. Stvar je skrajno enostavna. Jaz skupaj z nekaterimi drugimi, tudi koalicijskimi poslanci, to podpiram. To namerno povem, da ne bi bila slika napačna, kot da gre sedaj za razporoko po liniji opozicija pozicija. Naj gre za to, kako razumemo te programe, vsebino. Gre za to, da nekateri imamo tudi izkušnje in iz izkušenj smemo reči, da aktivna politika zaposlovanja v preteklosti, tudi če je bila pod drugo vladavino, ni bila nekaj, kar bi bilo treba razvrednotiti. Sam imam po naključju priložnost, da vodim občino, ki je bila leta 1998 občina z največjo stopnjo brezposelnosti v Sloveniji, pa smo jo v petih letih več kot prepolovili. Najboljši rezultat pri zmanjševanju brezposelnosti smo dosegli v Sloveniji med drugim tudi ali pa celo predvsem z izvajanjem programov aktivne politike zaposlovanja. Tudi če ne bi bil sposoben na teoretski ravni tega razumeti, me izkušnje silijo v to, da podprem takšen predlog. Upam, da bo dovolj tudi drugih, ki bodo zbrali ta pogum in videli leto, dve naprej rezultate, ki jih povečan obseg sredstev in programov v pozitivnem smislu lahko rodi. Tudi gospod minister, ki se dolgo ukvarja s tem področjem, najbrž to ve. Vprašanje je samo, ali bo imel voljo to podpreti ali ne.
Hvala. Besedo ima gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Jaz sem trdno prepričan, da bo več sredstev za aktivno politiko zaposlovanja, če se bo na tem segmentu oziroma na segmentu brezposelnosti naredil red. Vesel sem, da predlagani zakon ponuja rešitve kako v prihodnje to urediti. Zaradi tega pozdravljam spremembe oziroma to novelo zakona in jo bom z veseljem podprl. Glede tega amandmaja. Poglejte, vsi vemo, da leta 2003, 2004, pa mislim, da tudi 2005, so v državnem proračunu ostala finančna sredstva, namenjena za aktivno politiko zaposlovanja. Danes se lahko vprašamo, zakaj niso sredstva bila porabljena. Ali niso bili programi dobri, ali niso bili programi takšni, ki bi izkazali interes pri brezposelnih, ali niso bili tisti dovolj aktivni, ki bi morali pri izvajanju teh programov biti, ali pa je nekomu bolj všeč, da se preživlja z denarnimi nadomestili oziroma z denarno pomočjo, kot da se pa vključi v aktivno politiko zaposlovanja. Veste, marsikdo je danes tu razpravljal o programih aktivne politike zaposlovanja. Nekateri, ki nekako vodimo lokalno skupnosti, to področje zelo dobro poznamo in tudi vemo, kakšne so težave. Da ne bomo vseh hvalili, kako je bilo dobro, saj marsikaj je bilo dobro, ampak marsikaj je bilo pa zelo slabo. In brezposelnega je bilo težko v preteklosti vključiti v aktivno politiko zaposlovanja, zato mislim, da je bilo celo leta 2003 ali 2004 zelo dobro napisano, ne temeljne pravice, da bi enkrat napisali temeljna dolžnost brezposelnega je, da se vključi v aktivno politiko zaposlovanja. Tudi takšne prakse imamo na terenu in zato sem zelo vesel, da predlagana zakonodaja prinaša rešitve ravno na tem področju, na področju raznih nepravilnosti ali pa kako je nekomu zelo "fajn", če lahko prejema denarno pomoč, pa se ne bo vključeval v aktivno politiko zaposlovanja. Jaz mislim, da je potrebno vsako spremembo, vsako rešitev vedno gledati iz dveh aspektov. Ker smo pa ravno v tem 2. členu do sedaj ves čas razpravljali o aktivni politiki zaposlovanja, bi bilo pa zelo dobro, da bi vsi, ki ste razpravljali, tudi to področje dobro poznali, tudi tisto, kar se je v preteklosti delalo na tem področju, pa koliko smo bili uspešni, pa kakšen je bil končni izplen programov aktivne politike zaposlovanja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči, kolegice poslanke in poslanci. Ker se je prej kolegica Uhanova ni mogla odzvati več na repliko gospoda Ropa, mi naj bo dovoljeno, da sam povem, da je pravzaprav s tem amandmajem kolega Rop sprožil eno zelo jalovo razpravo v tem državnem zboru, torej ali gre za temeljno pravico ali pravico, če je nekdo vključen v aktivno politiko zaposlovanja. Bolj kot to je seveda pomembno, kakšne letne programe bo vlada na tem področju sprejemala in koliko denarja in če se bo ta denar tudi za ta namen porabil, kot je pred mano sedaj govoril kolega Mikolič. Lahko zapišemo še takšen zakon, razpravljati o tem, ali je temeljna pravica ali pravica, torej zelo bi morali biti pozorni do tega, ali se bo na tem področju ta stopnja nezaposlenosti dejansko nižala in ali bomo skozi zaposlitev nudili socialno varnost našim državljankam in državljanom, kajti najboljša socialna varnost je seveda to, če ima človek delo in če sam poskrbi za sebe. Torej to bo tisto, kar je pomembno, ne pa, da že eno uro in pol razpravljamo o tem, ali je to temeljna pravica ali pravica. Naj vas ob tem samo spomnim, da smo v ustavi Jugoslavije imeli zapisano kot temeljno človekovo pravico, da mora država vsakemu zagotoviti delo. Pa smo potem ustavo nenehno kršili. Ali ni bilo nezaposlenih? Seveda so bili. A veste, kam so hodili delat? Ljudje so hodili delat kamor so pač mogli. Pri nas na Štajerskem čez mejo. Pa je to lepo pisalo v ustavi. Se pravi, nič ne pomeni to, pa lahko napišemo v najvišji akt države, če ne bomo naredili tistega, kar je pa v praski potrebno narediti. In v Novi Sloveniji podpiramo vlado, ministrstvo pri tem, predvsem pri operativni izvedbi tega. To, kar pa piše, temeljno ali pravico, pa se nam ne zdi bistveno za ta zakon. Še gospa Širca je omenila tovarna sladkorja v Ormožu. Ker od tam prihajam, bi rad povedal, da je tovarna sladkorja v Ormožu vseskozi zelo dobro poslovala in še vedno dobro posluje in da so plače v tovarni sladkorja veliko višje kot pa na ostalih delovnih mestih. Tako si glede tovarne sladkorja ni potrebno delati skrbi za enkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika najprej gospod Brenčič, potem pa gospod Rop.
Hvala lepa. Niti slučajno, gospod Sok, ne sprejemam jaz, da jalovo razpravljamo o tem vprašanju. Jalov je bil pristop predlagatelja, ki je po nepotrebnem iz tega člena črtal nekaj, kar je bil samo dodatek k teži aktivne politike zaposlovanja in izvajanja aktivnih programov. Ali je bilo to potrebno črtati, se jaz vprašam. Ali je potrebno s tem obremenjevati to trenutno družbo, v kateri bomo vsi morali iskati konsenz, če bomo hoteli nekatere zadeve, ki so predimenzionirane skrčiti, če hočemo tam dobiti ustrezna sredstva za pospešitev programov, ki bodo dodatno stimulirala to družbo? Zato, ne sprejemam, vsaj jaz ne, da danes razpravljamo o tem vprašanju jalovo poslanci in državni zbor, ampak jalov je pristop predlagatelja o tem vprašanju. Se ne morem s tem strinjati, zato sem dolžan to povedati. Hvala.
Hvala. Še mag. Rop.
Hvala. Seveda bi tudi jaz dal repliko na to jalovo diskusijo, ki je bila omenjena in izvedena. Dve stvari sta. Najprej mi govorimo o zelo pomembni stvari, o tem, kakšen status bo aktivna politika zaposlovanja v Sloveniji imela. Če ta koalicija, če ta vlada želi na tem področju storiti več, potem bi jaz pričakoval, in bi vsi mi pričakovali, da da temu večjo pozornost, ne pa manjšo. Če ta koalicija in če to partnerstvo želi na tem področju storiti več, potem bi jaz pričakoval, da potem, ko govorijo o tem, da je to še vedno pravica in črta to kot pravico v 48. členu, v nadaljevanju tega istega zakona ne zmanjša bistveno pravice iz aktivne politike zaposlovanja za vse tiste, ki so starejši od 26 let pa do 55. leta. In ne zmanjša pravice za številne druge, ki so tudi tukaj omenjeni in bi lahko potencialno se vključili v programe zaposlovanja. In bi tudi pričakoval, da ne bi zmanjšali obsega sredstev iz 22 milijard na 20 milijard. Nobenega dvoma ni, gre za zmanjšanje pomena aktivne politike zaposlovanja v Sloveniji, zmanjševanja obsega sredstev. In diskusija o tem je še kako potrebna. In čas bo pokazal, da smo tisti, ki danes opozarjamo na ta problem, imeli še kako prav.
Hvala lepa. Na spisku imam ponovno gospoda Grilla.
Še enkrat lep pozdrav. Vidim, da se je ta tema razprave širila na cel zakon, tako da imam občutek, kot da imamo ponovno splošno razpravo. Ravno zato se tukaj oglašam. Tukaj bi se najprej opredelil do nekih podatkov, ki so jih predhodniki predstavili o zmanjševanju brezposelnosti v preteklih letih, o tem trendu. Strinjam se, da se je postopoma zmanjševalo, ampak se je treba tudi vprašati, na kakšen način. Predčasno upokojevanje nekaterih presežnih delavcev je bila elegantna metoda, vendar mislim, da to ni bilo najbolj v dobrobit sedanjemu pokojninskemu sistemu, ker imamo med upokojenimi ljudi, ki so zagotovo še dela sposobni. Ravno tako smo imeli v preteklosti številne subvencije podjetjem, ki so bile vnaprej obsojena na nazadovanje oziroma v stečaj. Tukaj imam v mislih predvsem tekstilno industrijo, ponekje tudi lesno industrijo in danes smo priča številnim podjetjem, ki so v stečaju ali pa tik pred tem. Ravno na Dolenjskem in v Beli krajini smo priča nekaterim tovrstnim stečajem, nekaj jih v prihodnosti lahko še pričakujemo. Kje so krivci za brezposelnost ali razlogi? Prepričan sem, da je nekaj razlogov zagotovo povsem objektivnih. Vemo, da dejavnost, ki ne mora več konkurirati na našem področju in če je vodstvo premalo uspešno, je obsojena na stečaj in tisti brezposelni so zagotovo tukaj nemočni in sami ne morajo prispevati, da se tukaj lahko kaj pomagajo. Prepričan sem, da so krivci ali razlogi tudi v napačni politiki vlade v prejšnjih obdobjih. Tukaj bi se lahko vprašali tudi, ali je bila šolska politika res tista optimalna, ali je bila davčna politika tista optimalna. Pri davčni politiki bi se verjetno z manjšo stopnjo obdavčevanja dela verjetno fleksibilnost in tudi zaposlovanje drugače odvijalo, kot se je sicer. Kar se pa tiče šolske politike, bi se pa veljalo vprašati, kje so razlogi, da imamo danes na trgu dela toliko mladih, ki so se izobrazili in imajo diplome s področij, ki jih verjetno še nekaj let ali celo nikoli ne bo moč v Sloveniji zaposliti. Gospod Gaber, glejte, vas lahko samo seznanim, da če bi se oglasili na eni agenciji za zaposlovanje, ne, jaz ne govorim na pamet, govorili ste vi, ali pa na zavodu za zaposlovanje, imeli boste možnost videti, recimo konkretno v Novem mestu 12% brezposelnih je diplomiranih ekonomistov. Verjamem, da je tako še tudi v marsikakšnem drugem mestu ali kraju. In med mladimi je brezposelnost predvsem na tistih področjih, ki so, v tem trenutku je verjetno tukaj družboslovno področje najbolj izpostavljeno. V Sloveniji imamo na tisoče prostih delovnih mest, vendar za kakšne profile, za različne poklice, za kovinsko predelovalno industrijo, imamo povpraševanje po avtomehanikih, imamo povpraševanje po inženirjih strojništva, gradbeništva, elektro. Ogromno povpraševanja je po teh poklicih, vendar ni interesa med mladimi, zato pa tudi nimajo ustrezne izobrazbe. V Novem mestu Revoz po celi Sloveniji išče ljudi, pa tudi izven Slovenije, za tisto področje, za katero je država Slovenija dala subvencijo podjetju. Sedaj imamo priložnost, da se zaposlujejo Poljaki, Slovaki in tako naprej. Tam ni moč v našem bazenu dobiti ljudi, ki bi delali na takšnih področjih. In zdaj še o aktivni politiki zaposlovanja. Jaz sem prepričan, da z dobro politiko zaposlovanja se marsikaj lahko spremeni na bolje, vendar pa aktivna politika zaposlovanja ne more reševati vse strukture brezposelnosti na takšen način, kot vsi pričakujemo. Bom povedal primer. Recimo, da je nekdo visokošolsko ali fakultetno izobražen, recimo za primer družboslovec. Jaz bi težko verjel, da je mogoče z aktivno politiko zaposlovanja takšen profil preusmeriti na neko področje, tudi na fakultetni nivo, nekega naravoslovnega področja, za katerega pa imamo povpraševanje. Tako je aktivna politika zaposlovanja verjetno samo lahko bolj učinkovita na tistih profilih, ki niso tako visoko ovrednoteni. In ravno ta zakon pa sedaj, po mojem prepričanju, prinaša pomembne spremembe tudi za te probleme, ki smo jih dejansko ves čas lahko samo opazovali. In to je to, da nekdo, ki je fakultetno izobražen bo imel možnost oziroma celo mu bo to s strani zavoda ponujeno za eno ali dve stopnji nižje izobrazbe. In moje izkušnje kažejo, bil sem zaposlen v agenciji za zaposlovanje, da tisti, ki iščejo delo, ki so dela željni, so pripravljeni sprejeti delo, tudi če je nižje ovrednoteno od njihove izobrazbe. In tukaj, tako kot je že kolega Janc omenil, se strinjam s tem, da nekdo, ki je zaposlen tudi na nižjem delovnem mestu, bistveno lažje išče novo delo ali v istem podjetju ali pa v katerem drugem. Zato so takšne rešitve zagotovo perspektivne in se bodo brezposelnosti na ta način tudi zmanjševale. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Ruglja. Replika, se opravičujem. Potem bi vseeno želel, da tisti, ki imate repliko, da nekako to konkurentno ali z zvokom izrazite. Dr. Gaber.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Poglejte, kolega Grill. Vprašanje brezposelnosti je zelo resno vprašanje. Na srečo številke padajo, razlogi so različni. Nimam težav priznati tudi sedanjemu ministru, da so nekateri ukrepi, ki jih sprejema, smiselni, pametni in je treba z njimi nadaljevati. Bom neskončno vesel tudi, če boste vi slučajno uspeli ugotoviti, da je v tej državi kdo pred vašo koalicijo še naredil tudi kaj pametnega. Jaz sem pa globoko prepričan, da je zelo pameten bil ta ukrep, da smo omogočili velikemu številu ljudi, da so študirali v tej državi. Statistika elementarna vam bo povedala, da je s sedmo stopnjo izobrazbe 5186 brezposelnih, v celem tem kontingentu skoraj 90 tisoč brezposelnih, in da je s četrto stopnjo takšnih 21504, da jih je s peto 25411, da je torej treba nadaljevati s tem, da ljudje dosežejo, kolikor je le mogoče, visoko stopnjo izobrazbe. Ta številka vam bo povedala tudi, da sedaj, ko minister govori, kako bo za tiste do 26. leta posebej skrbel, da se bodo lahko zaposlovali, da ima takšnih do 25. leta samo 335, da je problem nekaj kasneje. Vse to je treba imeti v rokah, da se potem začneš resno ukvarjati s tem, kje je treba poseči. Jaz se strinjam, da je na nekaterih področjih bil pritisk na študij prevelik. Vendar če bi mi šli po tem sistemu, o katerem sedaj govorite v vaši koaliciji in bi rekli, mi ne bomo omejevali vpisa tam oziroma bomo tudi izredni študij na ekonomijo še dodatno podpirali, bi imeli še tisoč več vpisanih na ta študij. Ko smo omejevali, ko je tam bilo treba celo plačati za to, da si lahko študiral, je bil pritisk velik. Razumem, da boste vi sedaj to s čarobno paličico vse uredili, da verjamete, da boste. Ampak situacija je tukaj bistveno bolj zapletena. Zato se mi zdi, da se je treba s partnerji dogovarjati in iskati najboljše rešitve. Tudi sam bi rekel, smer je že nekaj časa prava reševanja teh problemov. Vendar pa, ker sedaj govorimo o temeljni pravici, da bi šli naprej v pravo smer, bi morali krepiti mehanizme prav na tem področju, ne pa se bati celo tisto obdržati, kar imamo sedaj zapisano in potrebuje dodatno izvedbo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kangler.
Hvala za besedo, spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Kar z velikim zanimanjem sprejemam to razpravo, pa moram reči, da nekateri preveč enostavno jemljete sprejemanje te zakonodaje, ki jo imamo danes na dnevnem redu. Mene osebno skrbijo tako drastični posegi: v spremembo zakonodaje, kot jo imamo na dnevnem redu. Pa vam bom odkrito povedal, zakaj. Ker me predvsem zanima, ali je ministrstvo naredilo analize, če sprejmemo takšen predlog zakona, kot je danes na dnevnem redu, s takšnimi vladnimi amandmaji, kaj pomeni za tista okolja, od koder prihajamo nekateri poslanci, kjer je brezposelnost na najvišjem nivoju: Dravska regija, Prekmurje in Koroška. Ali se vi zavedate, da v mestu Maribor ukinjate ali pa zmanjšate sredstva javnih del za milijardo dve ali tri, kaj to pomeni za našo regijo, kaj pomeni to socialna in po drugi strani tudi gospodarska kriza. Ne bi bil tako prepričan, da se s tem drastičnim posegom ne bo to zgodilo. Če pogledate po statističnih podatkih in če znate čitati statistične podatke, kaj pomeni brezposelnost v osrednji regiji, od koder pač prihaja tudi sam minister, 4 do 5% brezposelnosti, in kdo je med tistimi brezposelni. In če primerjate nekatere javne razpise za delovna mesta v osrednji Sloveniji ali v Prekmurju ali v Mariboru ali na Koroškem, na primer za diplomiranega pravnika, koliko se jih v Mariboru javi na eno delovno mesto, koliko se jih v Ljubljani. Tam je številka 400, v Ljubljani pa 20 ali pa 30. In če greste na mariborsko sodišče, pa poglejte, kakšna je vrsta za pravosodne izpite v Mariboru ali pa kje drugje. V tem je problem. In v Mariboru imamo problem s tem, da nam izobraženi ljudje, ki so posvetili svoje življenje delu, da pridejo do primerne izobrazbe, diplome, bežijo iz mesta, ker nimajo ne možnosti in ne priložnosti. In ta drastični poseg jim bo vzel priložnost in možnost, da dobijo zaposlitev. V tem je problem. Zato bi želel, minister, da mi javno tukaj odgovorite, kaj to pomeni za tiste regije, kjer je brezposelnost na najvišjem nivoju. In kje vidite tiste točke, da se bo zaradi sprejetja tega zakona brezposelnost, na primer, v Mariboru znižala? To mi povejte! V Mariboru se bo s tem, če bomo ta zakon sprejeli, brezposelnost v naslednjih letih zmanjšala za 5 ali 10% - to mi povejte, bo ali ne bo?! Če pa tistega reveža, ki je delal v tovarni avtomobilov, TAM - tako mož kot žena, z dvema šoloobveznima otrokoma -, postaviš na cesto, potem se ne čuditi, zakaj je v mestu Maribor pa na Štajerskem največ samomorov, pa še v kateri drugi regiji. In zakaj je največ prizadetih ljudi in največ socialno ogroženih družin prav v teh regijah. Minister, še en statističen podatek vam bom navedel. Zakaj moram jaz, ki živim v mestu Maribor, pet let prej umreti, kot če bi živel v osrednji Sloveniji, moja žena pa tri leta prej? To so statistični podatki in analize, ki so jih pred leti pripravili na zavodu za zdravstveno varstvo v Mariboru in Ljubljani, in šef internističnega oddelka v Mariboru. To mi povejte! Pa je med Ljubljano in Mariborom samo sto kilometrov zračne linije, ali pa še manj, pa je kvaliteta življenja v eni regiji bistveno slabša kot v drugi. Ta amandma, ki je predlagan k 2. členu, se mi ne zdi tako sporen in bom krepko razmislil, ali ga bom podprl ali ne. Naslednje, kar želim povedati, ko sem poslušal razprave, da so nekateri vlagali sredstva v Novo mesto. Tu gre za slovenske delavce, ki delajo v tem podjetju. In bi raje videl, da bi vlada namenjala sredstva v gospodarstvo, v podjetja, in zmanjšala nakup treh ali štirih oklepnikov za Slovensko vojsko. Prepričan sem, da bi se na ta način brezposelnost tudi zmanjšala. Pa naj kak tolar raje nameni v gospodarstvo tiste regije, kjer teh oklepnikov ne bodo izdelovali. Oprostite! Nekatere v tem državnem zboru poznam deset let in nisem pozabil, kaj ste osem let govorili nekateri v opoziciji. Nisem pozabil. Sam sem bil takrat v vladi in danes sem v vladi, zato danes tako govorim. Nisem pozabil. Osem let ste drugače govorili, kot nekateri danes delate! Meni pa ni vseeno ne za regijo ne za Slovenijo, ne za Štajerce, Prekmurce, Korošce in niti za enega Slovenca - ker je kvaliteta življenja za nas, Slovence, ki živimo v Sloveniji po različnih regijah, drugačna, pa tudi za študente in tiste, ki iščejo prvo zaposlitev. V tem je problem. V tako majhni državi, kot je Slovenija, teh razlik ne bi smelo biti. Tudi kar se tiče pripravništva, je treba razmišljati v tej smeri. In moram reči, bivši minister za šolstvo, kakorkoli že, učiteljica slovenščine pripravništva ne more dobiti v Republiki Sloveniji na niti eni šoli. Če je razpis za učiteljico slovenščine, vsi zahtevajo, da ima končano pripravništvo. In, minister, to vas je peljalo v nekatere projekte in programe, ki so omogočali enoletno financiranje pripravništva po raznih institucijah za tiste, ki iščejo prvo zaposlitev oziroma prvo službo, da so prišli do tega statusa, da so se lahko sploh redno zaposlili. Nič ne bi bilo narobe in slabo, če bi za diplomiranega ekonomista razpisali tisoč pripravniških mest, ali za diplomiranega pravnika ali tudi za diplomirane računalničarje po različnih ustanovah in institucijah in če bi tu država subvencionirala ta pripravništva, pa jim omogočila in dala priložnost in možnost, da pridejo do nekega znanja, da se lahko potem prijavijo na takšno delovno mesto, ki to tudi zahteva. Tisti, ki se ne srečujete s takšnimi težavami, kot se mi, da nam izobraženi ljudje bežijo iz regije, ker ne dobijo priložnosti in ne možnosti. To mi povejte minister, kakšno priložnost in možnost bodo ti mladi in brezposelni v teh regijah, kjer je brezposelnost najvišja, s tem zakonom, če takšnega sprejmemo, pridobili? Zato smo tu in bom zelo vesel vašega odgovora.
Hvala. Gospod Sok, želi repliko.
Hvala lepa. Čisto na kratko. Jaz vem, da so v Mariboru mnoge težave in tukaj je pač priložnost, da se na njih opozori, vendar sem prej pozorno poslušal razpravo gospoda Rezmana, ki je župan v sosednji občini in je povedal, kaj vse je lokalna skupnost naredila, kako se je število nezaposlenih v občini z izredno visoko stopnjo zelo hitro zmanjševalo. Verjetno bi bilo dobro, da bi se Maribor kot metropola Štajerske, iz katere prihaja kolega Kangler, tudi mogoče malo zgledoval po sosednjih Rušah in bi bilo mogoče manj takih razprav, kot ste jo vi sedaj imeli. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Najprej zahvala predgovorniku, da je imenoval Maribor za metropolo Štajerske, čeprav ta vlada razmišlja bistveno drugače o tem, kaj je metropola Štajerske. Ampak hvala, upam da boste takrat, ko bo treba tudi z vaše strani dali kakšen glas za Maribor. Sam sicer nisem mislil več razpravljati o tem amandmaju, ampak nekaj predhodnikov predvsem s strani vladne koalicije me je zelo, bi rekel, spodbudilo k temu, da se še enkrat oglasim k razpravi. Kar se tiče aktivne politike zaposlovanja, veste, kot je moj predgovornik kolega Kangler povedal, je to predvsem s strani, iz katere mi prihajamo, se pravi, s štajerskega konca, ki se ne konča pri Mariboru, ampak se nadaljuje še malo naprej, zelo aktualna tema. Politika, gospod minister, ki jo vi načrtujete v Mariboru in pa regijah, kjer je ta brezposelnost velika, ne bo prinesla nič kaj dobrega. V določeni meri se strinjam z gospod Sokom. Res je, tudi lokalna skupnost in pa župan določene lokalne skupnosti ne smeta biti anemična do teh problemov, je potrebno nekaj narediti. Ampak smernice, ki jih daje ta vlada, sigurno ne vodijo v to smer. Nekdo je omenil, veste, ko vas branijo pri vaših rešitvah vaši vladni poslanci pa nastopajo z besedami, zakon prinaša rešitve, pa pozabijo povedati katere, je to zelo jalova obramba. Da gre za jalovo razpravo, ko govorimo o brezposelnosti v naši državi, se sam ne morem strinjati s tem, da gre za jalovo razpravo, gre za dobronamerno razpravo, za katero vsi upamo, da bo znižala brezposelnost v državi. Ta se je že znižala, ampak vprašanje je, ali se je to znižalo na vaš račun, na račun te vlade, ali mogoče na nekatere poteze nekatere druge, mogoče prejšnje vlade. Ena stvar je pa sigurna, gospod minister, ta vlada s tem zakonom povzroča trajno brezposelnost težje zaposljivih ljudi. Gospod Grill, žal ga ni med nami, čeprav sem hotel namerno izzvati, s tem, ko sem ga imenoval, njegovo repliko, ne da govori na pamet, govori preko palca. Sedaj pa naj v Sloveniji po njegovem družboslovje enostavno ukinemo? Sedaj smo pa vsi tisti, ki smo bili na družboslovju, vredni nič, ker smo težje zaposljivi? To je pa bila neumnost. In še nekaj. Govoril je o avtomehanikih. Včeraj je bil torek, mislim,da v Večeru je na mariborski strani izšla priloga Zaposlovanje. Mislim, da je sedem prosilcev dela za avtomehanika se prijavilo, da ponujajo svoje storitve. Ampak bom zelo vesel, če bo tem sedmim ali vsaj šestim ali pa petim gospod Grill omogočil delo v Revozu. Veste, v tistem Revozu, v katerem se ta vlada ni angažirala, da bi ostal v njem slovenski Henkel. Ne, ne, ni se angažirala, pozabila je. Prihaja tuj Henkel, s tujo delovno silo. In ko so bili omenjeni Poljaki, ti niso zaposleni v Revozu zato, ker bi bili boljši od Slovencev, ampak zato, ker so bili cenejši. V Slovenski nacionalni stranki smo opozarjali na vdor tuje delovne sile. Ne govoriti, da so avtomehaniki zaradi tega težje zaposljivi. Gospod minister, še en očitek. Sam sem skušal dobiti anketo, na katero ste se sklicevali. Veste, kaj so mi povedali v vaši službi za odnose z javnostjo? Da anketa še ni javna. Vi nam jo predstavljate, potem je treba zapreti sejo. Anketa še ni javna. Vprašanja iz anket še niso javna, ne morem jih dobiti. Dobil jih bom mogoče tekom tedna. Če vas zanima, da ne bom koga blatil, ali komu prikrajšal oziroma ga naredil brezposelnega zaradi vas, ker boste prišli nazaj na ministrstvo in ga odpustili verjetno, ker mi je to povedal, vam lahko na tiho zunaj ali pridem tja in vam dam listek, katera oseba je to povedala, pa vidim, da že vrtite telefon. Hvala.
Hvala lepa. Lepo prosim, nismo na fakulteti, ampak v državnem zboru. Besedo ima dr. Gaber. Ne več? Ste bil na seznamu, kakorkoli že, v dvomu je boljše, da ste večkrat kot nobenkrat. Besedo ima gospod Rugelj.
Hvala lepa. Ko sem poslušal razne razprave, predvsem opozicije, moram povedati, da po novem bo prišla ta temeljna pravica do zaposlitve iz gospodarstva in ne več iz kakšnih takih parol 100.000 novih delovnih mest, predvolilnih, ali pa tistih, ki so zaposlovali ljudi predvsem v negospodarstvu. Sedaj vam bom povedal, v čem je problem tega, da imamo višek izobraženih ljudi na družboslovnih področjih. Dejstvo je, da se je v 10-ih letih povečal vpis na filozofski fakulteti v Ljubljani za trikrat, in še na raznih drugih družboslovnih smereh. Zakaj, če se vprašamo? Ne zaradi šol samih, zaradi politike, ki so jo vodili v preteklosti tisti s komunistično miselnostjo. Pospeševali so birokracijo in javni sektor. Samo to ste pospeševali. Gospodarstvo ste pa zanemarjali, zato ljudje niso šli na tehnične smeri, ker so bile plače v gospodarstvu zelo slabe, pa še izgubili so delo, vi pa ste veselo zaposlovali v negospodarstvu, v javnem sektorju in s tem še dodatno obremenjevali tisto gospodarstvo, kolikor ga je ostalo. S tem problemom se danes soočamo. In danes v negospodarstvu ne bomo mogli več v neskončno zaposlovati ljudi, tako kot ste počeli vi, ampak bomo morali gledati na gospodarstvo. In jaz trdim, da je ta predlog zakona zelo zelo dober. Tudi tisto, če mora nekdo sprejeti delo po daljšam obdobju, čeprav mu ponudijo delo z nižjo izobrazbo. Mislim, da to ni nič nečastnega. Če je res končal šolo, bo slej kot prej se znašel in bo prišel mogoče še dlje, kot je samo tista izobrazba. Tukaj so problemi globji in treba jih je tudi reševati na pravem mestu. Povedal sem že, da reševali jih ne bomo s tistimi parolami, samo sprašujem se, zakaj niste mogoče še vložili amandmaja sto tisoč novih delovnih mest. Ta amandma samo manjka še tukaj notri, ampak s tem ne bomo reševali problemov. Povem vam, da ne. Dokler ne bomo omogočili gospodarstvu razvoj, se lahko kar lepo odpovemo marsičemu. Nova delovna mesta bodo prihajala v bodoče samo iz gospodarstva, to vam povem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečan, potem gospod Koren potem pa gospod Školč, da ne berem [[...]]
Samo dve kratki pojasnili gospodu Grillu, ki ga sicer sedaj ni. Torej v Novem mestu je bilo na seznamu brezposelnih konec leta 2005 vsega skupaj zaokroženo 4,7% ljudi s sedmo stopnjo izobrazbe. Ekonomistov, znotraj tega pa ni navedeno, koliko je bilo. Drugič naj si pogleda podatke zavoda, ki ga pokriva njegov minister. In vam gospod, bi pa rada povedala, da ni komunizem tisti, ki zaposluje družboslovne poklice, pač pa kapitalizem. Samo poglejte si, koliko je družboslovnih poklicev v Bruslju zaposlenih.
Gospod Rugelj, replika.
Rad bi samo nekaj razložil. Vse države, kjer je bil komunizem na oblasti, so gospodarsko izredno zaostale, propadle. Kaj pospešuje gospodarstvo? Komunizem! Dajte no, bodite pametni.
Saj vem, da ne bo nič pomagalo, ampak poskusite razglabljati in razpravljati o amandmaju in o 2. členu. In poskušajmo dajati vzgled občinstvu in seveda tudi obratno. Na spisku imam še gospoda Korena.
Hvala, predsedujoči za besedo. Morda je res razprava že malo predolga, čeprav ne morem reči, da ni potrebna, kajti govorimo, vsaj pri tem amandmaju, o brezposelnostih, ki so pomembni, na katere se je potrebno ozreti s pravim čutom, s pravo tankočutnostjo. Vsak, ki se znajde v takem položaju, ve, da ta položaj ni lahek. Sam zakon, pa sem prepričan, da ne ruši obstoječega, ampak zakon kot celota, sem prepričan, da gradi naprej. Se pravi, da gradi na temeljih, ki so tudi sedaj na tem področju veljali. Da je potrebno narediti nekaj več na fleksibilnosti zaposlovanja, je prav gotovo vsem jasno. Konkurenčnost gospodarstva je danes dostikrat odvisna tudi od tega, kako hitro lahko dobi določene delavce, da lahko prevzame določen posel, na drugi strani pa tudi, kako hitro se lahko znebi določenih ljudi, ki jih v danem trenutku ne potrebuje, da to ne bi ogrozilo same firme ali panoge. Sam amandma, moram reči, da se meni ne zdi niti ne sporen, ne vidim pa tudi nobene potrebe. Meni je dovolj, če imamo to zapisano kot pravico. Jaz bom tako rekel, kaj mi pomaga, če imam napisano, da je to temeljna pravica, če potem v proračunu ali če nimam programa. Jaz bom rekel, da temeljna pravica je že pravica do dela, pa vemo, da enostavno nimamo vsi dela. Temeljna pravica je, da delavec dobi primerno plačilo. Dela dva, tri, štiri, pet mesecev, pa ne dobi plačila, nič ne pomaga, če imamo napisano temeljno plačilo, če potem ne moremo tega uresničiti. Zelo pomembno se mi zdi, da sam zakon prinaša ali pa skuša uvesti malo več reda na tem področju, da bodo sredstva, ki so se zdaj morda kdaj izrabljala in šle v neprave roke, da so odtekla v neprave kanale, da bodo ostala za to, kar so namenjena. Potem bomo lahko več naredili na tem področju in bo ta pravica, ki je zdaj napisana temeljna, morda sama po sebi postala temeljna.
Hvala za vašo razpravo. Nadaljujem po seznamu prijavljenih. Besedo dajem poslancu Školču. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi imel bolj neke vrste repliko na ta protihumanistični govor, ki ga vzpostavlja gospod Rugelj. Pravzaprav bi imel neko vprašanje za njega. On govori o nekem antagonizmu med gospodarskimi poklici in poklici, ki napajajo birokracijo. Iz tega izpelje sklep, da tako imenovana komunistična misel in ideja favorizira humanistične poklice, ki se potem zaposlijo v birokraciji, ki se pa kot veja, če ni v celoti pokorna vladi, je krvosesna narodovemu telesu. To je zelo nevaren govor, ki postavlja v čudno luč veliko število ljudi, ki je končalo te vrste šole in nenazadnje mogoče tudi predsednika vlade, ki je končal študij obramboslovja, ki pa je bil na nek način partijsko dirigiran program, vsaj v tistem času. Ampak pustimo, kaj se je dogajalo 20 in 25 let nazaj. Moje vprašanje bi bilo gospodu Ruglju, kako je mogoče, da njegova koalicija podpira ustanavljanje teh hitrih pravnih šol, ki jih vodijo njihovi strankarski prijatelji, recimo gospod Jambrek. Ali so te šole v redu, tiste, ki so v okviru Univerze v Ljubljani in Mariboru, pa ne. Kako komentira, bom rekel, povečan vpis na teološko fakulteto, ki je, bom rekel, absolutno humanističen študij. Kako je mogoče, da državni zbor potem pravzaprav zaradi težko zaposljivih profilov za te fakultete kar naprej spreminja zakone in sili različne državne institucije, da te poklice privilegirano zaposlujejo. Če se pogovarjamo o tem protihumanizmu, potem sprašujem, če gospod Rugelj pravzaprav ve, kaj govori, ali mogoče le ne bi tudi njemu bilo koristno, če bi se vpisal na kakšno od teh fakultet in vsaj neke osnove tega razumevanja družbe vzel, da bi lahko potem o teh stvareh tukaj vsem solil pamet.
Hvala za vašo razpravo. In zadnja na seznamu med prijavljenimi poslankami in poslanci je poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Morda čisto na kratko, glede na to, da časa ni veliko, pa da je razprave ogromno pričakovati še pri naslednjih členih in seveda amandmajih. Tistim, predvsem koalicijskim poslancem, ki se tako zelo bojijo oziroma se zavedajo, da je med brezposelnimi toliko in toliko takšnega kadra, ki ga seveda ni mogoče uporabiti. Tudi aktivna politika, konkretno o tej zadevi govori 2. člen oziroma amandma, ima programe. Jaz upam, da znate našteti vsaj tri program v okviru aktivne politika zaposlovanja, ki mimogrede nudijo osebam, ki ne dobijo zaposlitve, pridobivanje ustreznih znanj, prekvalifikacijo. In še enkrat bom, pa se bom osredotočila zgolj in samo na ta amandma. Gre za temeljno pravico in res bi bilo modro, da podprete ta amandma, ne nazadnje tisti, ki ne razumete, kakšna je razlika med temeljno pravico in zgolj pravico. Pa bom prebrala iz magnetograma predstavnice Zavoda za zaposlovanje Republike Slovenije, ki je pojasnila, pravnica je - "temeljna pravica, to pomeni po drugi strani obveznost države," še enkrat poudarjam, obveznost države, "da zagotovi toliko sredstev, kolikor je seveda predvidenih brezposelnih, in seveda takšne programe, glede na potrebe brezposelnih oseb."
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 2. členu. Minister, se opravičujem, vendar sem vprašal, videli ste, da sta se predsedujoča zamenjala ob 12.00 uri. Lahko se boste javljali sproti, v okviru 4. člena, ne bom pa vas posebej pozival. V razpravo dajem 4. člen in amandma skupine poslancev s prvopodpisanim Vilijem Rezmanom ter amandmaje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, šest amandmajev poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, štiri amandmaje [[...]]
Oprostite, pred menjavo predsedujočega sem najavil, da želim besedo.
Prosim, da spoštujete poslovnik in upoštevate navodila. Sejo vodim jaz in jo tudi nameravam voditi naslednje tri ure. Dovolite, da ponovno preberem, kaj dajem v razpravo, da se boste znali pravočasno prijaviti k razpravi. Kolega Drobnič, prosim, da se usedete.
Predsedujoči, povedal sem, da [[...]]
Gospod Drobnič, prosim, da se usedete in pustite, da vodim sejo. Hvala. Torej, v razpravo dajem 4. člen in amandma skupine poslancev s prvopodpisanim Vilijem Rezmanom ter amandma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, šest amandmajev poslanske skupine Liberalne demokracije, štiri amandmaje poslanske skupine SD in amandma poslanske skupine SDS. Kdo želi besedo? Gospod minister, imate besedo.
Oprostite, spoštovane poslanke in poslanci, za ta neljubi dogodek. Kot veste, sem se najavil pri prejšnjem členu. Žal predsedujoči tega ni upošteval. To je seveda njegova suverena pravica, ali mi da besedo ali ne. Vendar žal nisem imel možnosti odgovarjati na vprašanja, ki ste mi jih zastavili. To je pač resnica, zato bom to poskušal sedaj. Glede na to, da je bila razprava usmerjena na vse člene, v okviru prejšnjega, bom tudi sam nadaljeval s to razpravo. Predsedujoči, gospod Pavliha - ko sem ga vprašal, kako lahko odgovarjam v parlamentu -, mi je odgovoril takole: "Glede na to, da razprava teče na različne strani, vam dajem možnost, da odgovarjate na vsa vprašanja, ne glede na to, ali se dotikajo tistega konkretnega amandmaja." In ker spoštujem to njegovo odločitev, bom odgovarjal na vprašanja, ki so mi bila zastavljena. Kar se tiče termina "temeljne pravice" ali "pravice", moram poudariti, da je to strokovni predlog s strani strokovnih institucij, ki sem ga upošteval. Ne gre za nobeno pomembnejše ozadje, pač pa za to, da zagotovimo takšno zakonsko dikcijo, ki ustreza realnosti. Naj poudarim, da je bilo v letu 2002, ko je veljala ta dikcija, torej "temeljna pravica", naknadno uvedeno, da se programi aktivne politike zaposlovanja zagotavljajo v obsegu, kot jih določa proračun. V letu 2002. Torej, po eni strani je dikcija v tem členu temeljna pravica, po drugi strani pa v 50. členu, da je to odvisno od letnega obsega sredstev. To je temeljna nekonsistenca in strokovne službe so me opozorile, da bi veljalo to urediti na način konsistentnosti. Jaz sem to spoštoval in, nobene velike zgodbe ni za tem, izrazil. Usklajenost oziroma neusklajenost s socialnimi partnerji. Lepo bi prosil, da navedete eno vsaj, razen tiste, ki sem jo navedel, ki je novost, ki je bila dana na predlog uskladitve z eno od strank v partnerstvu za razvoj, kjer je določena uporaba, torej humanitarnega dela oziroma udeležba brezposelnih v humanitarnem delu. S tem predlogom smo se tudi strinjali, tudi sam se strinjam in mislim, da je dobra rešitev, zlasti če jo s podzakonskimi akti in drugimi na primeren način eventualno še dopolnimo. Glede sredstev za programe aktivne politike zaposlovanja; omenjali ste integralna sredstva proračuna. Povsem ste pa pozabili na povečanje sredstev 3,5 milijarde iz evropskega sklada, ki smo jih dodatno pridobili za programe aktivne politike zaposlovanja. Glede programov aktivne politike zaposlovanja so v načelu, tako imajo namreč urejeno, glede teh pravic tudi v drugih zakonodajah, da je odvisno od obsega sredstev. Vendar pa v aranžma programa aktivne politike zaposlovanja spadajo tudi nekateri ukrepi, ki imajo čisto zakonsko dikcijo in so iztožljivi. In v ta obseg programov smo z novim predlogom zakona tudi vključili oprostitve prispevkov za mlade do 26 oziroma 28 let, starih nad 55 let in za tiste, ki nadomeščajo matere, ki gredo na porodniški dopust. Programi aktivne politike, ponovno poudarjam, so lahko sestavljeni iz pravic, ki so iztožljive, in iz pravic, tako imenovanih pravic, možnosti programov, v katere se vključujemo na obseg sredstev in postavljene kriterije, in to se določi tudi s programom aktivne politike zaposlovanja. Tako je tudi bilo in tako pravzaprav tudi nadaljujemo. Glede tega, da bi se ne mogle druge kategorije oseb - to, kar je omenil eden izmed vas, poslancev - vključiti v programe aktivne politike zaposlovanja; se, na osnovi drugih ukrepov, ki jih navedemo v program aktivne politike zaposlovanja, recimo s subvencijo, recimo s to pripravo na zaposlitev oziroma treningom na delovnem mestu. Tudi to je možno za vse ostale kategorije. Vendar pa ponovno poudarjam, za te tri kategorije je pa sedaj neodvisno od proračunskih sredstev, je pa zakonska pravica. V tem je razlika! Poglejte, jaz sam, kot minister za delo, nekdanji strokovni sodelavec, ki sem pripravljal približno 12 let programe aktivne politike zaposlovanja in sodeloval tudi s strokovnjaki z Evrope, se, lahko neskromno rečem, pač spoznam na to. In tudi v okviru prejšnjih vlad sem strokovne rešitve pripravljal, nekatere so bile akceptirane, nekatere ne. Vesel sem, recimo, da je kot ukrep aktivne politike zaposlovanja kvotni sistem bil uveljavljen. Jaz sem ga tudi strokovno in teoretično pripravil in to je eden izmed najboljše delujočih v Evropi. Drugje razmeroma slabše deluje. Glede zmanjšanja brezposelnosti, tukaj so registrirane brezposelnosti. Registriranje brezposelnosti opravlja zavod za zaposlovanje in opravlja tako kot je. Registrirana brezposelnost pada. Ta je tudi letna in sezonski trend in na to smo opozorili. Glede anketne brezposelnosti, to je anketa, delana na vzorcu, je reprezentativna, vendar morate upoštevati tudi mejo zaupanja. Gospod poslanec iz Nacionalne stranke trdi, da sem jaz izražal stališča, da brezposelne osebe nočejo delati, da so delomrzneži in podobno. Tega nisem nikoli trdil. Sem pa trdil nekaj, da če imamo neustrezne ukrepe aktivne politike zaposlovanja, lahko ti ukrepi vplivajo na to, da se ljudje ne odločajo za zaposlitve, ampak se rajši odločajo za to, da so prejemniki socialnih pomoči ali česa podobnega. Ljudje po načelu in državljani smo po načelu razumni, pošteni, vendar pa je od ukrepov odvisno kako bodo ravnali. In na nas je, kot na tistih, ki kreiramo politiko - in tudi na vas, državni zbor -, da sprejemamo ukrepe, ki bodo zasledovali pozitivne cilje, večja zaposlenost, vključevanje oseb v aktivnost in podobno. Glede neusklajenosti s socialnimi partnerji - lahko preberem. Na sestanku delovne skupine, ki se je sestala v torek 28.2.2006, je bilo doseženo soglasje glede določil 9., 20. in 27. člena sprememb zakona. Neusklajena pa je ostala edino določba 48. člena, ki se nanaša na sestavo sveta zavoda za zaposlovanje. Socialni partnerji vlado zato pozivajo, da spremeni sestavo tega sveta, preden pošlje zakon v obravnavo državnemu svetu. Sicer ekonomsko-socialni svet, kot ste seznanjeni, daje mnenja, on ne sprejema zakonov. In to mnenje smo upoštevali. Smo pa povedali, zakaj ne sprejemamo predloga glede sestava sveta zavoda; zato, ker je v zakonu o zavodih napisano, da ima ustanovitelj takšno in takšno pravico. In ustanovitelj zavoda za zaposlovanje je Republika Slovenija. Študentje so sodelovali v teh programih, v določenem času pa so prenehali sodelovati. To je tudi njihova pravica, da ne sodelujejo. Oni se z določenimi stvarmi niso strinjali, predvsem na nekih drugih področjih in zato niso sodelovali potem naprej. Želite, da zagotovimo polno soglasje. Odkrito povem kot predstavnik vlade, da je težko doseči popolno soglasje že celo v državnem zboru. Zelo redki so zakoni, ki so popolnoma sprejeti s soglasjem v tej vladi in v prejšnji vladi, kaj šele z vsemi interesnimi skupinami v tej Sloveniji. Želimo pa doseči primerno soglasje. Glede tega, da je zakon nekaj povsem novega - ne. S temi spremembami nadgrajujemo. Nismo trdili, da je prejšnji zakon zanič ali kaj podobnega, imel je vrsto dobrih rešitev. V skladu s spremenjenimi razmerami, z vključitvijo v Evropsko unijo, smo pripravili spremembe, ki gredo v smeri večje aktivizacije, da bi delo postalo vrednota, da bi se brezposelni lažje vključevali v zaposlitev in da bi zaposlitev bila prednostni način vključevanja pred socialnimi pomočmi. In zato smo pa vam podali tudi anketo, kako misli javno mnenje, ki jo imate trenutno tudi na spletni strani ministrstva za delo, družino in socialne zadeve - nič je ne skrivamo. Povedali pa smo, da jo bomo po predstavitvi v državnem zboru predstavili tudi javnosti, ker se tega pač ne ogibamo. Ne gre v nikakršnem primeru za zmanjševanje pravic, štiri sklope pravic sem predstavil, kjer so razširitve. Glede vprašanj o splavih, samomorih in podobno, mislim, da to ni vprašanje, ki bi se vezalo na ta zakon, vsaj neposredno ne, čeprav pa seveda večja rodnost vpliva na trg dela. In samomorilnost kot takšna ter splavi niso v korist povečevanju življenja v Sloveniji in tudi zagotavljanja večje delovne sile. Kajti v bodoče bomo morali ravno zaradi nižje rodnosti zagotavljati delovno silo, morda tudi, pa vendarle selektivno, iz drugih evropskih držav ali iz tretjih držav. Zavzemamo se pa za selektiven pristop, da so postavljeni jasni kriteriji in da ima prioriteto do zaposlitve naša delovna sila. Zato smo tudi pred tremi meseci uvedli program za usposabljanje in izobraževanje šoferjev, prevoznikov in na ta način bomo na hiter odziv zavoda za zaposlovanja in izobraževalnih institucij dobili veliko, mislim, da 400 ali 500 dodatnih prevoznikov oziroma šoferjev. Vprašanje, zakaj se ne oglašam v podjetjih, kot je Ormož, Planika, Mura in podobno. V vseh teh podjetjih sem bil, v Planiki, tista, ki je edina ostala od velikega podjetja v Planiki v Prekmurju, smo tudi zagotovili sredstva za zagotavljanje novih delovnih mest, vendar smo garantirali z bančno garancijo, tako da državna sredstva tudi v primeru, če bi se kaj nenavadnega zgodilo, se lahko izterjajo nazaj. To smo spremenili v času tega mandata vlade, da zahtevamo v primeru večjega obsega sredstev poroštva, ki so zanesljivejša in zagotavljajo vrnitev proračunskih sredstev v primeru zlorab. In s tem ukrepom smo v Planiki zagotovili tudi 300 delovnih mest. Glede teh ukrepov aktivne politike zaposlovanja in porabe sredstev - tam, kolikor je meni znano, je bilo v času prejšnjih mandatov zagotovljenih približno 20 milijard tolarjev denarja proračunskih sredstev, nekaj na osnovi sklepov, sprejetih v državnem zboru, nekaj na vladni ravni. Potem, Planika tudi preko milijarde, Elektrokovina, Elan več kot 8 milijard, pri čemer je pa prišlo potem do spora glede vodstva oziroma uprave, da si pridobi več kot 2 milijard nagrad za svoje delo. Vendar to bodo presodili tisti, ki so za to poklicani, računsko sodišče in ostali. To smo tudi navedli. Glede tega, ali je potekala strokovna razprava, gospod Janc, poslanec me je spraševal - da, opravljeno je bilo javno mnenje, sem vam povedal, kako, sem vam predstavil, kako se odziva javno mnenje, kaj državljani mislijo, podpirajo te ukrepe. Jaz sem vesel, da ukrepe podpirajo, morda pa kakšnega vsi ne v celoti, ampak so strokovni argumenti za to in analize so narejene, večina ukrepov so pripravili strokovni sodelavci, torej so vključeni strokovnjaki. Za mlade oziroma za tiste, ki so v teh območjih z manjšo brezposelnostjo, so posebni kriteriji tudi za črpanje evropskih sredstev. Tista območja, ki imajo večjo brezposelnost, imajo ugodnejši pristop do programov aktivne politike zaposlovanja, s tem bomo še bolj nadaljevali. Tudi za mlade je posebno določilo, ki spodbuja mlade k zaposlitve. Upam, da sem odgovoril na ključna vprašanja. Hvala lepa za postavljena vprašanja in, gospod predsedujoči, za možnost, da sem lahko odgovarjal na vprašanja.
Hvala vam. Lahko v imenu vseh predsedujočih rečem, da se trudimo, da čim bolje ustrežemo govornikom. Prebral bom seznam naslednjih razpravljavcev, da boste, poslanke in poslanci, lažje predvidevali oziroma načrtovali, kdaj ste na vrsti. Prvi bo besedo dobil kolega Potrč, Rezman, Gaber, Brenčič, kolegica Žgajner, kolega Žnidaršič, kolega Petan in kolega Capuder. To je zaenkrat predviden vrstni red. Kakor pa rečeno, besedo ima poslanec Miran Potrč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Naj za začetek povem, da nisem bil posebej navdušen, ko sem slišal napoved vlade in pristojnega ministra, da se bo resno lotil zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, ker sem se spominjal, 6, 8 let nazaj razprav, ki smo jih ob spremembah tega zakona vodili in so vse razprave in vsi predlogi bili usmerjeni v zmanjševanje obsega pravic. Gospod Brenčič se spominja, da sva skupaj delala v istem matičnem delovnem telesu, da smo sprejeli zakon kasneje z relativnim soglasjem, ki je dajal leta relativno dobre rezultate. Nisem bil vesel teh priprav zaradi splošnega vzdušja, ki mnogokrat velja v javnosti, ki so ga nekatere kolegice in kolegi morda poenostavili, vendar je prisotno, ker je bilo slišano tudi iz govorov nekaterih, da imamo sistem, ki daje preveč pravic, da imamo sistem, ki ne govori o obveznostih, da imamo sistem, ki stimulira, da nekdo ostaja doma, ne pa išče zaposlitev, da imamo sistem, ki daje mnogo preširoke pravice do izbora in svobode, ali bi obveznost, ki jo nalaga država, prevzel, izpolnil in podobno. Da se je treba zgledovati po razmerah v svetu, kjer imajo mnogo bolj fleksibilno delo, mnogo lažje odpuščanje ljudi, mnogo večjo doslednost pri tistih, ki jim država daje določene pravice na račun prejšnje zaposlenosti, sedanje brezposelnosti in podobno. To je bilo splošno vzdušje, katerega me je bilo strah. Tudi minister je mnogokrat v tej smeri govoril in me je bilo tudi strah njegovih pogledov. Zato moram reči, da sem bil vesel, ko je prišlo temeljno sporočilo, da naj bi zakon socialni partnerji v bistvu in po temeljnih vprašanjih uskladili, in sem ga potem tudi z zanimanjem prvič prebral in želel pri njem vsebinsko sodelovati. Posebej tudi zato, ker sem bil zadolžen, da hkrati s kolegicami in kolegi v poslanski skupini dajemo predloge, kako zakon dograditi in dopolniti, še preden bo potem prišel tudi v dokončno odločanje v matično delovno telo. Kot drugo, naj zato rečem hvala in čestitke gospodu Brenčiču za njegove izjave. Res je, vsi smo leta nazaj na tem zelo zelo občutljivem področju delali in jaz sem se bal takšnih diskusij, ki so danes bile. Najbolj značilna je od gospoda Ruglja, pa še kakšna je bila vmes, ki pomeni, da vse veš, hkrati pa govoriš stvari, ki so daleč daleč od resnice in ne morejo v ničemer rešiti problemov. Bil sem skupaj s svojimi kolegicami in kolegi mnenja, da je pripravljeni zakon v pomembnem delu še sprejemljiv, zavedal sem se pa, da ne daje novih pravic, ampak da je še sprejemljiv, ker jih še do znosne mere zmanjšuje, posebej, ker so s tem soglašali tudi socialni partnerji, in zato smo se trudili, da bi del teh pravic oblikovali na novo. Prvo, kar naj rečem, k sreči je končno to drugič v zadnjem nastopu gospod minister priznal, neusklajena s socialnimi partnerji je vedno ostala določba o sestavi sveta zavoda. In ne soglašam, da nujno mora biti takšna, da ima vlada absolutno večino. Možna bi bila tudi takšna, da tam tripartitno sodelujejo vlada, sindikati in delodajalci, pa vlada tega ne želi, ker je v pokojninskem zavodu, v zdravstvenem zavodu in v vseh drugih želela polno svojo oblast, kakor ravna tudi na vseh drugih področjih. Zato smo mi ta amandma še vedno dali in menimo, da je škoda ne poskusiti, morda se pa kdaj kaj zalomi in se sprejme pametna rešitev. Drugo, kar je prav poudariti - in minister nerad prizna. Želel je, na podlagi naših pripomb, ki smo jih dajali v zvezi s tem, kako naj se pripravljajo programi aktivne politike zaposlovanja, črtati pravico socialnih partnerjev, da pred odločitvijo sodelujejo z ministrom oziroma obveznost ministrstva. To je iz 39. in 40. člena ministrstvo samovoljno izpustilo, zato smo to predlagali v predhodnem, predparlamentarnem usklajevanju kot zahtevo in k sreči je bilo na koncu sprejeta. Vendar, to je bila izrecna kršitev dogovora, ki je bil sklenjen s socialnimi partnerji. Tretjič. Pomemben sklop vprašanj, ki niso zgodovinska, so pa pomembna. Koalicija je sprejela naš predlog, da se skrajša rok, po katerem mlad brezposeln do 26. leta in starejši brezposeln do 55. leta pridobi avtomatično zakonsko pravico, da je v primeru zaposlitve njegov delodajalec oproščen prispevkov za leto dni. Velik dosežek, manjši dosežek - zagotovo je ugodnejše za brezposelnega, če ni več pogoj leto dni pri 26. let staremu, ampak šest mesecev, in ne več dve leti pri starejšem od 55 let, ampak samo leto dni. Če bi bilo mogoče še več, bi bilo dobro tudi več. Tudi to je bilo sprejeto, in mislimo, da je bilo dobro. Opozarjali bomo še na nekatere amandmaje, ki doslej niso bili sprejeti, pa upam, da bodo. Zdaj pa prehajam na točko, ki je najpomembnejša in zadeva 6. člen oziroma amandmaje k 6. členu. Potem, ko so bile stvari s socialnimi partnerji ali pa delom socialnih partnerjev, ki jih to gotovo najbolj zanima, s sindikati in delodajalci, urejene, je naenkrat, upam trditi, zaradi neposlušnosti študentov in zaradi tega, ker niso upognili glav in ubogali enega, drugega in tretjega ministra in vlade, prišlo do maščevanja. To pa je, do bistvene spremembe pogojev za zaposlovanje študentov in bistvene spremembe obveznosti, ki jih na podlagi dodatnega zaposlovanja študentov imajo servisi, ki se z zaposlovanjem študentov ukvarjajo. Namesto da bi se spoštoval dogovor, ki res ni bil do konca sankcioniran, vendar je bil dogovor, da bi se namesto obveznosti, ki je servisi doslej sploh niso imeli, ta obveznost za štipendiranje oblikovala v višini 10% in bi razliko 90% delili na pol, pol za študentsko organizacijo, pol pa za stroške, ki pač so pri posredovanju zaposlitve, se je koalicija odločila, da ta znesek poveča od 10 na 30% in s tem ostala dva od 45 na 35%. Študentje, ker se v zvezi s tem ustvarja veliko demagogije in neresnic, so nam v zadnjih dneh poslali zelo konkretne podatke o tem, s čim se ukvarja študentska organizacija, ker doslej, kadarkoli se govori o študentski organizaciji, želi vlada in njeni predstavniki govoriti o kakšni od visokih, previsokih, res nesprejemljivih plač, vendar niso neposredno povezane niti s študentsko organizacijo in njeno dejavnostjo. In na ta način razvrednotiti pravico, da naj bi študentska organizacija za dejavnosti, ki jih opravlja, dobivala še naprej potrebna sredstva. Jaz ne bom, ker ste vsi to dobili in verjamem, da nismo vsi ali pa niste vsi dovolj temeljito prebrali, kljub temu bral tega gradiva. Priporočam vam, da ga preberete, preden boste glasovali, in boste videli, da se resnično lahko dogodi, da če bodo sprejeti predlogi, ki jih daje vlada, bo postopoma prihajalo do tega, da se bo zmanjševal obseg študentskega dela prek servisov, da se bo morda zmanjšal sploh, če pa ne, povečal prek zavodov za zaposlovanje, da se bo v primeru, če se bo povečeval prek zavodov za zaposlovanje, zmanjšal delež sredstev, ki jih dobiva študentska organizacija, ker vlada predvideva, da zavodi ne bodo študentski organizaciji dajali nič, da se bo prek zmanjšanega obsega študentskega dela prek servisov postopoma povečeval strošek na enoto, da tako rečem, na enega in se bodo zato manjši servisi prenehali s to dejavnostjo ukvarjati, kar bo imeli dodatno posledico manj sredstev za študentsko organizacijo in povečevanje zaposlovanja prek zavodov ali pa manj zaposlitve študentov, ker bodo težji pogoji; da se bodo spremenili nekateri pogoji zaposlitve - doslej veste, da večina servisov plačuje študentom takoj opravljeno delo, kar je gotovo izjemno pomembna stvar, in morajo zato najemati tudi kredite, saj jim delodajalci opravljenega dela prek študentov in servisov ne plačajo takoj. Skratka, bistveno se bodo spremenili pogoji študentskega dela in bistveno se bo spremenil pogoj in možnost delovanja študentske delegacije. Jaz zaključujem s tem, da je to pač kazen. Še enkrat, da je treba zmanjšati samostojnost, neodvisnost in dejavnost študentske organizacije, ki ni bila disciplinirana in se ni bila pripravljena dokončno pogoditi, ampak je celo šla proti vladi demonstrirat na ceste. Iz tega razloga dajemo mi, kot poslanska skupina Socialnih demokratov, ne pa edini, tudi drugi, amandma, ki ima naslednjo vsebino: da se v zakon glede deleža sredstev oblikuje razmerje, ki je načelno bilo dogovorjeno, 10-45-45, in da se v primeru, da se predvidi tudi delo prek zavoda, zavodu za zaposlovanje daje enaka obveznost razporejanja sredstev na študentsko organizacijo, kot jo imajo sicer študentski servisi. Pričakujem, da boste še enkrat o teh predlogih razmislili. Upam,da vsaj glede teh predlogov gospod minister ne bo upal biti tako površen ali netočen, da bo rekel, da so to vse usklajene stvari in da je to sporazum s socialnimi partnerji, ker konec koncev tudi študentje so socialni partnerji in tudi za njih velja potreben dogovor in sodelovanje pri oblikovanju odločitev, temveč bo priznal, da je to vsebina, ki je res zadnji dan, predno je bil izpolnjen ali pa preden je potekel rok za vlaganje amandmajev, bila predlagana. Jaz osebno to vem, ker so meni iz vladnih strank takšen amandma ponudili celo v podpis in sem ga k sreči seveda v zelo kratkem času odklonil in rekel, da naj tega nikar ne storijo, ker to pomeni, bistveno kršitev vseh dogovorov, konec koncev tudi z nami, ki smo pri vsebini tega zakona sodelovali. Upam, verjamem, da minister ne bo rekel, da ni tudi z njegovo pomočjo najmanj pa ob podpisu treh koalicijskih strank, potem bil takšen amandma v proceduro tudi vložen. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Vili Rezmana. Izvolite, prosim.
Jaz naj povem, da z ozirom na dejstvo, da je podpisalo te predloge amandmajev 12 poslank in poslancev, domnevam, da govorim tudi v njihovem imenu, in sicer v dveh pomenih. Prvič bi rad odgovoril tistim, ki so me kot prvopodpisanega pač spraševali, kako to, da ste sploh šli v podporo takšnim amandmajem. Odgovarjam, da gre za to, da ne podpiramo tistega, kar običajno rečejo, zlorabe, da ne podpiramo služenja posameznikov na račun študentskega dela, da ni bil naš namen, da bi podpirali morebitne funkcionarje z imenom in priimkov itd., itd. Tisti, ki smo to podpirali, smo podpirali predvsem zahtevo, ki je po eni strani vsebinska in govori o tem, da je potrebno, kadar se rešujejo problemi, delati tako, da ne razbijamo z jekleno palico po porcelanu. In nekaj takega je bila tudi v primeru tega zakona oziroma sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu. Torej, mi se bojimo, da bi bile razbite tiste dragocenosti, ki se jim reče bodisi študentski radio, bodisi založbe, bodisi prireditve, festivali, projekti in vse ostalo, kar pač se financira iz tistega dela, za katerega bodo sedaj v znatnem delu prikrajšani, tistega dela sredstev namreč. S tem, ko smo podpirali ta dva povezana amandmaja in tistega k 6. členu, smo imeli v mislim, da je upravičena zahteva tistih in ki so se pogajali, ki so se dogovorili, da se dogovori spoštujejo, da se ne uporablja neke vrste "gverilska" taktika v tako rekoč iz zasede, na licu mesta, nepričakovano, šokantno, tako da morajo nekateri pogajanja in razprave celo zapuščati, ampak da se te razprave opravijo tako, kot se v okviru kultiviranega dialoga to spodobi. Torej, mi želimo s temi amandmaji vrniti situacijo na stanje, kakršna je bila pred tistim uspelim diverzantskim poizkusom. Če bi to bilo tako, če bi torej dobili dovolj podpore za to, bi najbrž moral biti zadovoljen tudi minister oziroma predlagatelj, ki v svojem prvotnem predlogu ni predlagal tega, kar je zdaj sprejeto. Skliceval se je celo na to, da nima moči nad odločanjem poslancev, vendar vsi vemo, kako se sprejemajo amandmaji na matičnem delovnem telesu, in bi težko verjel, da je bilo to mimo njegovega vedenja. In če bi se torej ti amandmaji sprejeli, bi se vrnilo stanje na to, kar je sam podpisal kot osnovni predlog. Razen tega, da nam gre za to, da se spoštujejo dogovori, in da gre za to, da je pač treba spremembe - ki so tudi potrebne, ker je tudi nekaj slabosti, tega nihče ne zanika - tako vpeljevati, da ne bo vse skupaj na škodo študentske populacije, na škodo njihovih obštudijskih programov, pa seveda tudi na škodo zagotavljanja tistih socialnih korektivov, ki jim jih pač študentsko delo omogoča. Naj sklenem. Smo za to, da bi študentje predvsem študirali, ampak najprej jim moramo omogočiti, da bodo lahko samo študirali, da ne bo treba za to tudi delati.
Hvala. K besedi vabim poslanca Slavka Gabra. Izvolite, prosim.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite mi, da se navežem na besede obeh predgovornikov. Mislim, da smo danes v slovenskem parlamentu priče nekemu zelo specifičnemu ravnanju, ki vstopa na glavna vrata v ta parlament. Namreč, poskusu izigrati dogovor, ki ga je vlada sklenila s študenti in študentsko organizacijo v neki povsem določeni točki. Ne vem, če je potrebno, ampak glede na to, kar je bilo vse danes tu že izrečenega, naj opozorim ministra, da je 13.3.2006 na spletni strani njegovega ministrstva pisalo: "Ministrstvo za delo je predlog sprememb zakona o zaposlovanju uskladilo tudi s študentsko organizacijo Slovenije." Minister se je torej rad pohvalil, da je dosegel dogovor s študenti. Sam, ki imam nekaj izkušenj pri sklepanju takšnih dogovorov, sem bil, resnici na ljubo, vesel, ker sem verjel, da je za njimi trdo delo, ker je študentska organizacija bila vedno trd pogajalec v teh postopkih. Vendar pa se je zgodilo to, da je tu v parlamentu tako sam odstopil od tega dogovora, kot so odstopili od tega tudi njegovi najožji kolegi iz njegove stranke in vladajoče stranke. S tem so sporočili mladim v tej državi, da dogovori ne veljajo nič; ni pomembno, kaj se dogovoriš, pomembno je, ali imaš politično moč, da to preko noči obrneš v drugo smer. Kaj ima to skupnega z moralo, vrednotami, s formiranjem normalnega državljanskega odnosa do politike kot urejanja skupnih stvari v tej državi, bo vedel minister. Njegovi ljudje zelo radi veliko govorijo o morali. Dejanje, ki smo mu priča, je "par exellence", nemoralno dejanje. Izgovarjati se pri tem na to, da kot minister nisi vedel, kaj ti pripravljajo poslanke in poslanci, je blago rečeno sprenevedanje. Minister, ki ne ve, kaj vladajoča koalicija, vlada, ali pomemben del vladajoče koalicije vlaga v parlament, bodisi ne govori resnice ali pa ni minister za svoje področje. Ne verjamem, da se mu kaj takšnega lahko zgodi. Zakaj, se sprašujem in se sprašujemo tudi pri nas v Liberalne demokracije Slovenije, se to tukaj danes dogaja. Bojimo se, da drži, kar je rekel kolega Potrč. Gre za eksemplarično kaznovanje študentske organizacije, ki si je upala organizirati proteste proti nekaterim elementom reform, ki niso bili zadosti domišljeni. Še več, ta ista študentska organizacija se je povezala s sindikati. Skupaj so nastopali. To je vendarle preveč, zato jim je treba dati vedeti, kdo je gospodar v tej državi. Študentska populacija v Sloveniji ne doživlja prvič nečesa takšnega. Tudi po demonstracijah v obdobju 1968-1972 se je poskušalo zlomiti avtonomno organiziranje tega prostora in niso bili prav posebej prijazni časi. Nekateri smo v teh obdobjih študirali. Dolgo je trajalo in slovenska samostojnost je zares prinesla tudi močne avtonomne vire financiranja študentski populaciji, ki so ji omogočili vzpostaviti se kot partner v pogovorih z oblastjo o vprašanjih, ki zadevajo študentsko populacijo in bilo jih je treba jemati resno. Ko je šlo za vprašanje prehrane, to je izborila študentska organizacija. Ko je šlo za vprašanje davkov za študentsko delo, ko je šlo za vprašanje študentskih domov, njihove izgradnje, ko je šlo za to, da se ubrani pred idejami, da bi uvedli šolnine - vse to je študentska organizacija. Zoprna marsikdaj za tistega, ki mora reševati konkretne težave, vendar pa, ko so bili trdi pogajalci, so sami sebe tudi oblikovali v pokončne ljudi, ki bodo za nami konec koncev tudi prevzemali te sedeže v tem parlamentu. Marsikdo od njih bo to naredil. Ali so bili brez napak, je smešno vprašanje in ga zastavlja samo oseba, ki verjame,da je na eni strani vse prav in na drugi vse narobe. Bile so napake. Seveda je ta študentska organizacija kdaj ravnala tudi neracionalno pri trošenju kakšnih sredstev, ampak kdo ne ravna. Si upamo mi v parlamentu reči, da je vsak tolar v tem parlamentu bil doslej bil porabljen racionalno. Niti doma si vsakdo za sebe ne upa reči, da je kaj takšnega kdajkoli dosegel. Počasi so se formirali, jaz sem spremljal to organizacijo skozi desetletje in imam občutek, da je ta ekipa med bolj zrelimi, zelo zrela je bila tista, ki se je odločila za dogovor s prejšnjo vlado okoli tega, kako bomo vlagali v študentske domove, kako v fakultete, kako v opremo, kako je potrebno poskrbeti prej, preden poskrbimo za povišanje sredstev za prehrano za študente, tudi za sredstva za prehrano za dijake. Oni so vedeli, da je odgovorno se pogovarjati o tem, kako v državi različna področja razvijati naprej. Priznam, delalo je to pogovarjanje in to dogovarjanje dosti, precej nervozno tudi prejšnjo oblast. Ampak razlika je ena sama; tisti oblasti ni prišlo nikoli na pamet, dvoje - prvič, da bi organizirala peto kolono v obliki lastnih podmladkov med študentsko populacijo, in drugič, da bi jim odvzeli finančna sredstva, zato da bi lahko funkcionirali. To sta dve točki razlike. Ta razlika je pomembna in loči demokratično oblast, kjer gre za spoprijem različnih politik, od tiste, ki se nevarno približuje meji totalitarnega tipa vladanja. O tem se pogovarjamo! O tem govorim posebej zato, ker bi tisti, ki danes vladajo, morali še posebej dobro vedeti, za kaj pri celi stvari gre. Ker ti ljudje za razliko od njihovih nekaterih, ki danes tukaj sedijo, kolegov in kolegic, vedo, kaj je Tribuna. Vedo, kaj je Krt, vedo, kaj je Časopis za kritiko znanosti, vedo, kaj je Radio študent. Vedo tudi, da je akademski pevski zbor Tone Tomšič tista institucija, tista entiteta, ki je ne bi bilo, če ne bi bilo študentskih sredstev, če ne bi bilo zadaj študentske organizacije. Upam, da vedo tudi, da je za današnjo eno najbolj reprezentativnih zbirk leposlovja Beletrina, da so sredstva študentske organizacije. Upam, da se spomnijo tudi tega, da so sami našli zatočišče, sedanji predsednik vlade, ko je imel težave z oblastjo v 80-ih letih, znotraj Časopisa za kritiko znanosti. Ostal bi najverjetneje brez virov za življenje, če takrat ne bi bilo območja študentske organiziranosti in tudi študentskih financ, ki bi mu omogočilo, da je šel naprej. Bavčarjevega odbora bi v pomembni meri ne bilo, če ne bi bilo, ne samo Mladine, pa tudi takratnega ZSMS-ja in še česa, ampak, če ne bi bilo prostorov Študentske organizacije v Ljubljani. Vrata do vrat smo sedeli, ko so se pisali teksti, ki so za Slovenijo zelo pomembni prav za to obdobje, ki ga bomo zdaj na veliko proslavljali. Samostojnost ni samo deset dni nekega časa, samostojnost je nekaj, kar je bilo pazljivo zgrajeno. Tu so med nami ljudje - to lahko rečem naravnost -, s katerimi smo kdaj imeli probleme. Ampak, če smo objektivni, so naredili ogromno za to, v različnih segmentih, tudi tu, v takratni skupščini. Miran Potrč je eden od takšnih, Feri Horvat je drugi in tako naprej. Mi smo takrat bili tako imenovana druga stran. Ampak danes, ko se vprašam, kaj je kdo naredil za to Slovenijo, mislim, da so naredili precej. Študentska populacija je naredila ogromno. Iz tistih krogov, teh študentskih, so izšli ljudje, ki danes vodijo pomembna podjetja, ki danes vodijo to državo. Tam so se oblikovali. Oblast je takrat mislila, da neodgovorno ravnajo s sredstvi, da so nesramni, da nimajo prave mere. Današnja oblast bi se morala vprašati, če ji pade isto na pamet, kateri diskurz uporablja, o čem torej govorimo. In morala bi se znati samoomejiti, omejiti v tisti točki, ko želi študente kaznovati. Ne sme si dovoliti Slovenija kaznovanja tistega, kar je najbolj gotova prihodnost teh prostorov! Napačno sporočilo, gospe in gospodje! Kratko veselje je tisto, kar fabricirate. Na koncu koncev lahko zlomite to garnituro študentske organizacije, ampak študentske populacije v tej državi ne bo mogoče zlomiti. Če je res, da vam gre samo za štipendije, potem ostanite pri tistem, o čemer ste se dogovorili s študenti; potem vam bodo še kdaj verjeli. Sicer pa, kako naj vam verjamejo, če ste se danes zmenili eno, jutri pa pridete z nečim povsem drugim. In v Sloveniji se raje pomenimo, kako zagotoviti večjo količino štipendij, to seveda je resen problem, je resno vprašanje. Ne pravim zgolj slučajno, da je treba ob novih razmerah, o katerih rad govori gospod minister, razmisliti, ali res potrebujemo vse oklepnike, ki jih ta trenutek kupujemo. Da jih potrebujemo, je jasno, ampak ali res prav vse? In koliko od 63 milijard bi lahko namenili za razvoj, ali morda odprli ponovno pogovore tudi znotraj Nata, ali bi namesto 2% lahko imeli 1,8% sredstev zadosti in bi okrog 14 milijard tolarjev letno dajali v razvoj. To so realna vprašanja za to državo. In tako kot se je pri upokojencih govorilo o tem, da je treba najti sredstva za varno jesen življenja, tako je treba tudi za slovensko varnost najti sredstva, za varen razvoj, za varna leta najbolj angažiranega življenja, na ta način, da se razmisli, kaj so naše prioritete. To bi še marsikdo na tem svetu razumel in mislim, da je bolje, kot iti po sistemu kaznovalne politike, po sistemu razmisleka, spoštovanja dogovora. Strinjam se, tako kot je rekel kolega Rezman, o tem smo govorili tudi že na odboru, mi, ki smo podpisali različne vrste dopolnil - tudi tega sva midva skupaj podpisala, o katerem je on govoril -, vladi pomagamo, da se vrne tja, kjer je bila, pomagamo ji, da bi držala besedo. Samo taki vladi bo še kdo zaupal, da resno misli z reformami, sicer pa ne vem, kaj počne.
Hvala za vaše izvajanje. Je spodbudilo dve repliki. Kolega Sok, izvolite.
Hvala lepa. Čeprav mislim, da bi to izvajanje gospoda Gabra spadalo na kakšno okroglo mizo 15-letnice slovenske samostojnosti, bi mu pa želel replicirati kar se tiče izpostavljanja naše morale in pa naših obljub. Lahko vam povem, kolega Gaber, da poslanska skupina Nove Slovenije ni dajala študentski organizaciji nikakršnih obljub. Imeli smo z njimi sestanek, verjetno tako kot tudi vaša poslanska skupina, kjer so nam predstavili svoja videnja, mi pa smo jih povedali tudi svoja videnja te problematike, ki se tiče študentskega dela. Tako da očitanje neke sprijene morale, to, kar ste počeli sedaj ves čas in kazali na nas, nima seveda nobene zveze z realnostjo. Še enkrat vam lahko povem in že včeraj pri dnevnem redu sem povedal, da pač zakone sprejema državni zbor in v koaliciji vladnih strank smo se odločili vložiti amandma, takšen kot je bil tudi na odboru sprejet, in s tem amandmajem večji delež tistega, čemur se država odpoveduje pri študentskem delu, nameniti za štipendije. Tudi smo prepričani, da večina študentov v tej državi, vsaj takšne odzive dobivamo, to podpira, se strinjajo s tem, da bo več štipendij na razpolago, seveda pa imajo drugačno mnenje študentski funkcionarji, predvsem tisti, za katere smo lahko brali, slišali, videli na TV v eni od televizijskih Trenj, da imajo višje plače kot ministri slovenske vlade. Tisti so seveda proti takemu konceptu, to razumemo, večina študentov pa se seveda strinja, da pride na tem področju do ene korenite spremembe, ne pa, da študentje delajo, se jim odvaja 10%, da potem določeni funkcionarji študentski dobivajo visoke plače. Hvala lepa.
Hvala. Jaz prosim za pozornost in da ne motite tistega, ki ima v dani situaciji besedo, to velja seveda za vse. Nadaljujemo s seznamom prijavljenih. Besedo dajem poslancu Stanislavu Brenčiču.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Jaz sem morda v osnovni usmeritvi po vprašanju 4. člena, ki vsebinsko spreminja 6. obstoječi člen zakona, usmerjen nekoliko drugače in težko povem, da bi sprejemal vse to dogajanje kot kazen za ravnanje študentskih organizacij v morda minulem mesecu, minulih dve ali treh mesecih. Dejstvo je pa eno, za nobeno vlado in nikjer v svetu ne sindikati, ne študentje niso lahek sogovornik, ampak dialog je treba voditi, to je nujno, tudi če je težak. Res pa je, da je včasih potrebno zaradi širšega pogleda na neko družbeno vprašanje ali širših vzrokov, da parlament tudi odloči kakšno stvar nekoliko drugače, zato smo tukaj, zato je parlamentarna demokracija. 6. člen obstoječega zakona ima seveda dve osnovni temi; eno je posredovanje upravičencem dela s strani zavoda tistim, ki prijemajo denarne socialne podpore in so brezposelni, drugi segment je pa seveda ponudba občasnega in začasnega dela študentom. V tem pristopu jaz vsekakor pozdravljam cilj, ki ga minister zasleduje v tem smislu, da se vzpostavlja javni sklad za štipendiranje. To je dober pristop, drug pristop je dober tudi ta, da je treba prevetriti stvari, ki so povezane z občasnim delom študentov, v smislu realnega posnetja stanja na tem segmentu predvsem v luči varovanja prevelike vzpostavitve nelojalne konkurence na trgu dela, prav zaradi tega, ker je študentsko delo toliko manj obremenjeno za delodajalca in ima delodajalec v tem smislu interes zaposlovati študente in manj diplomante, ki prvič iščejo zaposlitev. Zanje je to seveda logično, za praktično skoraj isto delo on ustvarja dosti večji dobiček, če smo iskreni. Zato je ta pristop po mojem pravi, moramo imeti pa neko mero. Jaz sam sem tudi v koaliciji, ko smo usklajevali to zadevo in v kateri je tudi nastal ta amandma, podpiral, da iz nekaterih poznavanj stvari, ki sem jih imel, je mogoče odmeriti večji procent, 10% koncesijske dajatve v sklad, in zmanjšati določen procent, ki gre za dejavnost predvsem organizacij, ki posreduje, ali je to zavod ali je to študentski servis, glede na dejstvo, da so se na tem trgu dogajale stvari, kot je nelojalen nastop določenih družb, ki so študentski servisi, to pač nastopajo kot družbe, na trgu kapitala. Iz argumentov, ki smo jih imeli, sem jaz tudi podpiral vlado oziroma ministra in tudi koalicijo, da je treba ta procent popraviti z vidika vstopa dela sredstev v sklad. Namen sklada je dober, samo če hočemo, da bo dosegel tisto, kar bi minister rad, je treba najti še dodatne vire. Vendar pa je situacija taka: potem smo se seveda srečali tudi s študenti, z velikimi, ki so tu med nami prisotni. Nastali so novi argumenti, nova dejstva, tudi seznanil sem se s številnimi, bi rekel, predstojniki študentskih servisov, tudi pri njih so povsem diametralni pogledi in zato smatram, da je škoda, da ne opravljamo poslanstev, ki ga nam daje poslovnik, da se na delavnem telesu, ki omogoča v drugi obravnavi široko diskusijo, tudi zainteresirane in prizadete javnosti, ki jih zakon zadeva, da se takrat za trenutek ne ustavimo, pa popravimo zakon v smislu kvalitete. To se žal ni zgodilo. Želim pa reči to. Ni vseeno, ali obremenimo en študentski servis za 45% oziroma mu dovolimo porabo 45% od 10% koncesijske dajatve, če ima realizacijo, recimo, visoko in tudi področje, kjer dela, je situacija taka, da ima sorazmerno veliko izterjav oziroma plačilno realizacijo. So manjši študentski servisi, ki imajo poleg tega, da imajo majhen fond fakturirane realizacije in tudi izredno težko izterjavo neplačnikov. Mi moramo vedeti, da je en kup delodajalcev, ki zaposlujejo študente, predvsem manjših, ki zlepa ne realizirajo obveze, in tudi s tem vprašanjem bo imel zavod enake stroške, izterjavo stvari in posredovanje dela. Tako nisem prepričan, da bo lahko zavod, brez da ga državni proračun dotira, ohranjal oziroma sproščal celo 10% koncesijo v javni sklad. Lahko, če ga bo država iz proračuna dotirala za vse stroške, ki nastajajo. Zato sem prepričan, tudi skozi to, da sem potem spoznal, kaj vse v vsebinah ponujajo študentska organizacija skozi svojo organiziranost in tudi nekateri študentje so me opozorili, da je vse lepo in prav, da je tudi treba te nekatere njihove produkte dati pod drobnogled, da jih je že tudi čas povozil. Zato menim, da ni prav, da smo zaprli ta dialog, morali bi ga po mojem že nekoliko bolj sprostiti ali ga v kvaliteto zakona vnašati na delovnem telesu. Tam nam ni uspelo. Zato sem trdno prepričan, da bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke vse razpoložljive glasove dala, da ostaja ta člen odprt. In če v noben drug, v ta člen bomo vmes s predlogom amandmajev vstopili v tretji obravnavi. Prepričan sem, v svojem imenu govorim, da je dogovor 10, 45, 45 bil dosežen, ampak smem svobodno in mirno reči, da ga je potrebno nekoliko spremeniti. Predlog, ki smo ga z amandmajem vnesli v zakon, sem trdno prepričan, da je prehud. Jaz sem hotel že na delovnem telesu samem, sem posredoval dvakrat, da bi že takrat popravili to, ampak mislim, da bomo imeli sedaj čas, da se trezno razmisli, ker je nekorektno, če vzamemo Študentski servis Maribor z vsem kapitalom, in ne vem, študentski servis nekje v Murski Soboti ali ne vem, v regijah, ki nimajo tako bogatih delodajalcev in niti ne take možnosti nudenja dela študentom, da jih enako obremenimo. Pa je veliko vprašanje kdo ima večje stroške s ponujanjem in organiziranjem občasnega dela. To je eno. In pa drugo kako bi to prav zapisali v obličnost tega člena, da ne bomo delali nepotrebnih napetosti, družbo rinili v konflikte. Vem pa, da je na strani študentskih organizacij pripravljenost, da dialog vodijo, samo treba je biti nekoliko, bi rekel, pristen v diskusiji z obeh strani, in vladne, naše in študentske in za tretjo branje, če nihče drug, bomo mi dali predlog, da se ta člen, predvsem glede ponujanja občasnega in začasnega dela študentom in dijakom, spremeni, da bo nekrivičen tako do nekaterih študentskih organizacij kot do nekaterih študentskih servisov in da ne bo namen, v tem primeru podpiram to kar minister zasleduje, namen, da se bo našlo v tem javnem skladu za štipendiranje vsaj zavidljivo raven sredstev, da bi ta sklad tudi opravil poslanstvo, za kar ga postavljamo. Žal mi je, če je bilo to izvedeno in mišljeno, kot da je to kazen. Jaz mislim, da ne bi smela biti. V dialogu je moč in v dialogu moramo najti boljšo resolucijo, kot jo prinaša osnovni predlog zakona, še boljšo pa, kot jo prinaša dopolnjen predlog zakona. Hvala.
K besedi vabim poslanko Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Navezala se bom na besede kolega Soka, ki je omenil ponos. Ponos te države ob 15. letnici. Uporabila bom besede, ki jih je danes izrekel predsednik vlade, gospod Janez Janša: Kar so bile pred 15 leti samo sanje, je sedaj realnost. Žal, spoštovane kolegice in kolegi, realnost je to, kar se dogaja danes v parlamentu. Realnost je to, da minister za delo, družino in socialne zadeve laže, dobesedno laže, ampak več o tem poslanski kolega Boštjan Zagorac. Ne nazadnje lahko tudi sama pritrdim, pa naj si bodo to laži ali pa zavajanje, če hočete blažjo obliko te besede. Februarja letos je bil zakon res usklajen s socialnimi partnerji na ekonomsko socialnem svetu. 6.6.2006 je bil zakon še vedno usklajen. 7.6. spoštovane kolegice in kolegi je zakon padel oziroma padla je tista usklajenost, ki je bila prvotno dosežena, prvotno dosežena s študenti in socialnimi partnerji. Zakaj? Zato, ker je vladna koalicija v parlament vložila amandmaje, amandmaje, ki jih je podprl tudi minister za delo, družino in socialne zadeve, ki je samo dan prej dejal, da bo podprl zakon v takšni vsebini, kakršna je bila usklajena s socialnimi partnerji, ne nazadnje tudi s študenti. Dovolite, ta zakon, zakon, o katerem danes govorimo, ki je mimogrede, še enkrat poudarjam, neusklajen, je matični zakon za sindikate, tako pomemben, kot na primer zakon o delovnih razmerjih. Govorimo o matičnem zakonu, ki ga sprejemamo z levo roko. Ne nazadnje, poglejte, koliko predstavnikov vladajoče koalicije je danes, ko govorimo o tako pomembnem členu, amandmaju, prisotnih na tej seji. Pa sem prepričana, da večina ne ve, kaj govori ta zakon, pa bodo kljub temu glasovali tako, kot je rekel minister. Sindikati se ne nazadnje čudijo, da je prišlo do amandmajev s strani vladne koalicije, glede na - še enkrat ponavljam - zagotovila ministra za delo, družino in socialne zadeve. Zdaj bom govorila zelo na splošno okrog tega 6. člena oziroma amandmaja k 4. členu, pa bom morda kasneje bolj podrobno. S tem členom oziroma sprejetim amandmajem se skozi stranska vrata uvaja tako imenovano prisilno delo, to je neplačano delo, in odklonitev tega dela, mimogrede, pomeni izgubo pravic iz naslova brezposelnosti in črtanje iz evidence. Ob dejstvu, da sredstva brezposelnim osebam - gre za socialno denarno pomoč [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Denarna socialna pomoč - gospod Grill, to bi morali vi vedeti, glede na to, da ste v Odmevih dajali lažne informacije, kar pomeni, da ne poznate zakona. Ne nazadnje nihče od socialnih partnerjev ni zadovoljen s tem predlaganim zakonom. Niso zadovoljni niti študentje, zato so vložili amandma. Ne nazadnje smo amandma pripravili tudi v Slovenski nacionalni stranki, s katerim vračamo zadevo oziroma vsebino na dogovorjeno in usklajeno vsebino. Upam, da bo minister Drobnič pri posvetu - glede na to, da ga zdaj ni z nami, upam, da se posvetuje, morda celo s kakšno višjo instanco - zbral toliko zdrave pameti ali pa poštenja, o katerem je danes govoril, in bo dal signal vladnim, koalicijskim poslancem, da bodo podprli usklajene in dogovorjene amandmaje. Vsebina, ki je danes pred nami, pomeni tudi prenehanje avtonomnosti študentskega organiziranja. Pomeni ukinjanje osnovnega vira financiranja študentske organizacije Slovenije, ki ima svoje dejavnosti zelo razpršene, tudi po različnih regijah. In dovolite, da za konec tega svojega dela, glede na to, da me čas preganja, preberem zgolj nekaj misli iz pisma, ki sem ga prejela včeraj; verjamem, da ste ga tudi vi in ste seznanjeni z njim. "Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ta teden boste odločali o usodi nekaj deset tisoč študentov in ne le njih. Odločali boste o njihovih družinah, naslednikih, majhnih otrocih, ki bodo nekega dne prišli študirat. Odločate o sistemu, ki je nastajal leta in je prav tako povezan s slovensko državo, kot vaš," torej naš,"zakonodajni zbor. Prav tako se je razvijal, demokratiziral in širil in postal nepogrešljiv za dobrobit državljanov." In tisto, kar se mi zdi v tem pismu toliko bolj pomembno, tudi zato, ker vlada ves čas govori in poudarja, kakšna naj bi bila skrb za večjo rodnost, za mlade in tudi za študentske družine. Gre namreč za predstavnico kluba študentskih družin Slovenije. "Klub je v zadnjih desetih letih delovanja ob vsestranski podpori ŠOU v Ljubljani uspel opozoriti na problematiko študentskih družin in popolno nekoherentnost države, ki že dolga leta ne ve, kaj bi z nami," torej študentskimi družinami, "in kako bi zakonsko uredila ta status. Z znatno finančno pomočjo so vzpostavili zelo pregledno delovanje, ki mnogim bodočim mladim staršem pomaga ob zelo težkih trenutkih, ko se ukvarjajo s socialnoekonomskimi in eksistencialnimi težavami - kje bova živela, kako bova končala študij in hkrati skrbela za otroka." V tem trenutku sta klub študentskih družin Slovenije in študentska svetovalnica ŠOU v Ljubljani edina svetovalna organa, kamor se mlada starša lahko zatečeta in kjer dobita potrebne informacije. Vlada, minister in vladna koalicija, spoštovane kolegice in kolegi, to financiranje ukinja, ukinja pomoč. Ker res nimam več časa, vas bom spomnila zgolj in samo še na eno dejstvo, ki je razvidno iz tega sklepa ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, glede ukinjanja podpore delovanja študentskim organizacijam oziroma klubom.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Franc Žnidaršič. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Jaz bi rad v tej razpravi opozoril na to, da smo že v času priprave amandmajev koalicije k temu zakonu za odbor opozorili na nesorazmerje glede na dogovor, ki je bil dosežen s socialnimi partnerji in študenti glede rešitev zajemanja denarja od koncesij za študentsko delo. Na drugi strani pa smo takrat v poslanski skupni DeSUS zagovarjali postopnost pri zajemanju tega denarja v korist štipendijskega sklada. Moram tudi reči, da je potem koalicijski amandma bil oblikovan na podlagi ene strani pogledov oziroma filtriranih informacij in argumentov. Ko smo zadevo kasneje temeljito proučili se je izkazalo, da je, prvič, potrebno, da se spoštuje dogovor, ki je bil dosežen v pogajanjih tudi zaradi tega, ker si ne zamišljamo, kako bodo prihodnjič šli na pogajanja ne samo študenti tudi drugi socialni partnerji, sindikati recimo, če se dogovor ne spoštuje in je potem od parlamenta odvisno, kako bo steklo naprej, čeprav smo mi koalicija, vladna koalicija te iste vlade najbrž tisti, ki bi dobre dogovore morali v parlamentu podpirati in spoštovati. Mi smo takrat predlagali, da če bi prišlo do dodatnega zmanjšanja sredstev, ki bi jih dobivale študentske organizacije in bi ostajala študentskih servisom, da je to treba storiti postopno, tako da bi vsaj v tem letu obveljalo to, kar je bilo dogovorjeno, da bi za 5% povečali te dajatve v štipendijski sklad v naslednjem šolskem letu, in morda 5 v letu 2007, 2008, da bi vse strani pridobile na času, hkrati pa bi se pokazalo, ali sistem deluje, ali ne bo prišlo do upada študentskega dela, ali bo res določena pričakovana količina denarja pritekla v ta štipendijski sklad, ali to ne bo preveč omejilo pravic oziroma programov študentske organizacije, ki se zdaj napajajo iz teh sredstev in tako dalje. Nenazadnje tudi zavodi za zaposlovanje niso pripravljeni kar čez noč zaposlovati študentov, pa tudi delodajalci se ne bodo kar čez noč preusmerili iz servisov na zavode, tako da rabijo študentje, zavodi, delodajalci, servisi pa tudi oblast, ki bo to spremljala, čas, da vidi, ali so pot, smer in način pravi pri spreminjanju dogovora, ki je bil že dosežen. Zaradi tega vidika je potem nastal ta amandma, ki smo ga sopodpisali, da bi spoštovali dogovor in morda kasneje, če bomo videli, da zadeva deluje in ob ponovnih razpravah s prizadetimi, dosegli nadaljnje kršenje sredstev, ki gredo zdaj v eno smer in bi šla potem v drugo smer zato, da bi imeli več štipendij in da bi bilo potrebno manj študentom delati, da lahko študirajo. Po drugi strani pa seveda bi dodatna sredstva v štipendijski sklad v tem trenutku zagotovo bila predvsem posledica študentskega dela, ne pa iz drugih virov, kar seveda ni dobro. Dodatna sredstva je treba za štipendije zagotavljati tudi iz drugih virov. Hvala lepa. Zato bomo seveda ta amandma podprli. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Rudolfa Petana. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom pa tole tematiko, o kateri zdajle razpravljamo, skušal prikazati malo drugače. Res da, zelo hladno, statistično, matematično, suhoparno, ampak običajno matematika drži, 4 krat 4 je 16 povsod, na Kitajskem, v Sloveniji, podnevi in ponoči, pozimi in poleti. Rad bi pa prikazal red velikosti, o čemer se sploh pogovarjam. Mi lahko govorimo o 5 tolarjih pa naredimo, ne vem, kakšno razpravo, pa še izredno sejo, v resnici gre pa za 5 tolarjev. Lahko pa tudi milijardo spustimo mimo ali pa več milijard, in to brez diskusije. Govoril bom izključno o delitvi teh koncesijskih sredstev. O tem je bilo že tudi kar nekaj napisanega. Sedaj je delitev 50% študentski servisi, 50% študentske organizacije. Po novem predlogu, ki je v tem prečiščenem besedilu, je pa z amandmajem bilo popravljeno 35%, 35% študentski servisi, študentske organizacije in pa 30% štipendije. Ob tem sem lahko prebral, in to me je tudi spodbudilo k razpravi, da sem začel razmišljati tako, kot bom zdaj razložil, kaj zdaj to pomeni. Zraven je bilo zapisano, da bomo na tak način zagotovili, s tem 30% deležem, 15.000 novih štipendij. Informiral sem se tudi, da samo iz tega naslova ne bo 15.000. To drži, zato sem izračun naredil na osnovi realnih podatkov, približno 5.000 bi jih pa bilo. To je tista realna številka. Kaj to v bistvu pomeni? To pomeni, da 30% delež pomeni 5.000 štipendij, če bi ostalo tako, kot danes nekateri govorite, da je bil dogovor, bi to pomenilo 1.750 štipendij, recimo pri 10% deležu. Ne bom postavil tu zdaj še enkrat nobenega vprašanja. To pomeni, da stroški servisov odnesejo ali pa ekvivalent, bom rekel, ekvivalent 6.000 štipendij vsako leto, stroški študentskih organizacij tudi 6.000 štipendij in pa 5.000 tisti 30% delež. Zdaj pa gremo naprej. Kaj pa je želja, kaj pa je potreba študenta? Jaz si predstavljam, da študira, zato mora imeti pa urejene pogoje. Eden od teh pogojev je štipendija, da mu ni treba delati ali pa samo manjše število ur, da mu ne bo treba preveč tudi študirati, razmišljati, kje bo živel, tudi te stvari se urejajo, predvsem pa, kako bo to plačal. Če bo imel štipendijo, bo verjetno lažje plačal, kot če je ne bo imel, in bo moral iti navsezadnje še delat. Tu pa sedaj nastaja problem. Študentsko delo v tem trenutku je bila potreba, to je bila posledica, ne vzrok. Vzrok je bil drugje. Posledica, ker je moral iti delat, da si je zagotovil vse tisto, da je lahko plačal. Ta novi predlog, 30% delež, ki bo še z nekimi dodatnimi sredstvi dal 15.000 novih štipendij, je treba pozdraviti. In to gre točno v tisto kvoto želja, potreb študentov, pa ne samo študentov, tudi starši imajo enake želje, da bodo lahko njihovi otroci študirali, da jih ne bodo preveč obremenjevali pri družinskem proračunu, sploh določeno kategorijo ljudi. Ista je verjetno želja države, da doštudirajo in da čim prej doštudirajo in tudi s čim višjo oceno, ki je možna. Verjetno se ne bomo pogovarjali o tem, ali je boljše 1.700 štipendij pri 10% ali 5.000. To bi bila že demagogija. To bom enostavno izpustil. Ampak nekaj drugega hočem povedati. Dejstvo je, da vsi želimo, da bi imeli čim več štipendij in čim prej, ne postopoma, pa ne čez tri leta ali čez pet let, najlažje bi bilo, da bi jih že imeli. To se pravi, da je treba čim prej začeti. Sedaj pa se postavlja vprašanje: ali je tisti ekvivalent 6.000 štipendij za študentske servise, pa 6.000 štipendij vsako leto za študentske organizacije res nujno potrebno, ali se lahko skrči na račun štipendij. Če bi mene vprašali, bi rekel prav gotovo treba je najti pametno razmerje, ampak vsekakor verjetno, da je za štipendije treba dati več. Kot sem dejal, to je statistika. To je zelo suhoparno in zelo hladno, če hočemo. Ampak v tej statistiki pa številke držijo. In drži to, da se je na račun, ker sedaj je bilo drugače, sedaj ni bilo tako, kot sem povedal, ampak je bilo 10.000 štipendij vsako leto, ker je bil 50% delež na račun organizacij, pa na račun servisov. In na račun teh štipendij so danes lastniki študentskih servisov lastniki najbolj luksuznih hotelov v enem od slovenskih eminentnih zdravilišč. So lastniki, ne vem katerih firm, vod ne bom omenjal, pa bom vprašal, ali imajo študentje kaj cenejše sobe v tistih zdraviliščih, ali pijejo kaj cenejšo vodo Julijano. Mislim, da ne. In ker ste prej omenjali še nekatere druge stvari, bi rekel, da tisti hoteli ne dajejo nič v štipendijski sklad. Študentje niso nič krivi. To je treba jasno povedati. Ampak tako je in od tistih hotelov ne gre noben dobiček v štipendijski sklad. Niti tolarja. In še to bom rekel. Dejstvo je, ker je bilo prej rečeno, da je neka kazen za študente. Ne vem, o kakšni kazni ste mislili. Jaz bi rekel to, če je kje kakšna kazen za študente, ki pa niso nič krivi pri tem, so tisti hoteli, od katerih nimajo nič, je pa bilo na račun njihovega dela. Vem, da mora vsaka organizacija, tudi študentski servisi, ki delajo, imeti dobiček. Tukaj ni nobene dileme. Samo v Evropi velja pet, šest, sedem do 10% dobiček. Na račun takih stvari pa si ne moreš vse tisto pridobiti, kar je bilo. Mogoče se komu zdi, ne vem, kakšen izraz naj bi uporabil, ko sem omenil te hotele, ampak dejstvo je takšno, da je bilo več kot 10% verjetno dobička, da je tam notri verjetno več kot 10 tisoč štipendij na leto iz študentskega dela, da se je lahko vse to kupilo, ker verjetno se ni kupilo samo to, ampak še kaj drugega. In še to, prej se je govorilo tudi o brezposelnosti. Jaz se z marsičem strinjam z obeh strani, ampak želim povedati tole. Če se je prejšnja vlada trudila, kot smo slišali, in to priznam, se tudi verjetno ta vlada trudi in v tem trenutku je statistika pokazala zopet številke, da imamo v tem trenutku najnižjo brezposelnost. Prav gotovo je to nek proces od prej, ne vem koliko let, deset, če hočete petnajst let, da je prišlo do tega. Ampak kaj hočem povedati? Hočem povedati to, da verjetno tudi ta vlada ne dela neumnosti, drugače se ne bi ta trend še kar naprej nadaljeval, da bi se zmanjševala brezposelnost, ampak bi začela rast brezposelnost. To se pravi, da ukrepi, ki jih sprejema ta vlada, so verjetno neka nadgradnja prejšnjega dobrega, kar je treba tudi priznati. Zato ni treba vse, kar ta vlada dela, a priori reči, poslušajte, to pa sedaj delajo izven vsega, delajo napake, to bo šlo vse skupaj narobe, to bo šlo vse skupaj "zu grund", ni tako. Očitno statistika kaže drugače. Zato za božjo voljo pustimo, naj ta vlada nekaj naredi, pa bomo na koncu rekli, poslušajte, podatki so taki, če je dobro, zaslužite pohvalo, delajte še naprej dobro, če pa ne bodo dobri, fantje malo ste skrenili. Potem pa pride obračun, vemo kje. Spoštovane gospe in gospodje! Govorili smo tudi veliko o usodi. Jaz bi samo še to dodal, pa se bom vrnil na tisto, kar sem že prej govoril, razmerje 35, 35, 30, ne bom rekel, da je to idealno, jaz ga podpiram. Jaz ga podpiram ravno zaradi vseh teh primerjav, ki sem jih dal. Res, da so enostranske, tudi to priznam, ker sem vsa sredstva primerjal s štipendijami. Ampak to je podatek, ki ga vsi razumemo. Vsi razumemo štipendijo, ali jo imam ali pa je nimam. Vmesne stopnje skoraj da ni, jaz je ne poznam. In ker vsi želimo našim otrokom dobro, da bodo lahko študirali, da se ne bo treba ukvarjati s čim drugim, potem bom podprl ta predlog, kjer bo več štipendij in bo manj tistega, da bomo potem lahko govorili, da se je nekdo na njihov račun dokopal do, ne vem, kakšnega kapitala ali, če hočete, ne vem kakšnega bogastva, ki se jim reče tudi hoteli. Slučajno je pač tako. Je še verjetno kaj drugega, ampak za to vsi ne vemo. In bom rekel, ker je prej bilo rečeno, da bo takšna usoda naše mladine; jaz bi rekel, če je kje kakšna usoda naše mladine, so ravno tisti hoteli, ki dokazujejo, da do sedaj ni bilo optimalno. Nič ne bom kritiziral, tako je pač bilo. Tako je bilo, vidimo, da to ni v redu, ne samo anomalije, ampak to presega že vse meje dobrega okusa. Na eni strani se študentje morajo boriti za tiste tolarje, ki jih dobijo za plačilo za svoje delo, po drugi strani pa lastniki tistega, ki jim dajejo delo, se kopljejo v bogastvu. To je narobe, to ni samo anomalija, to je narobe postavljen svet. In v izogib temu, mislim, da bo verjetno usoda naše mladine boljša, zato podpiram ta predlog, kjer se deli 35:35:30. Jaz bi bil sicer še bolj radikalen. Ampak v redu. So tudi argumenti, ki govorijo ali pa razmišljanja, bom rekel, argumenti mogoče ne, razmišljanja, ki govorijo drugače, jaz spoštujem tisto mnenje. Zato podpiram tisto delitev in ne bom podprl nobenega amandmaja, ker mislim, da je tudi v 35-ih% za obe instituciji, če ju tako imenujem, v katerih je vsako leto 5 tisoč štipendij ekvivalentno denarja, verjetno čisto dovolj. Čas pa lahko pokaže, da je tudi kako drugače. Ampak v tem trenutku mislim, da je tudi čas takšen, da dovoljuje takšno razmišljanje, zato jaz ne bom podprl nobenega amandmaja, ki bo zmanjševal sredstva za štipendije. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim mag. Franca Capudra. Izvolite.
Hvala lepa. Kar se tiče dela študentov, bi rad malo spregovoril. Zdaj smo že ugotovili, da se delo študentov o predlogu tega zakona ne ukinja. Jemlje pa se le, in to mislim, da je dobro, da se jemlje predvsem posrednikom študentskega dela in nekaterim posameznikom, ki so bogateli na račun žuljev študentov. In to mislim, da je dobro. Sicer pa za študentsko delo veljajo posebni pogoji, za katere so na eni strani značilne posebne ugodnosti, na drugi pa tudi neke omejitve, ker pač iščejo neko ugodnost, potem verjetno je to tudi na škodo nekoga drugega. In še eno od osnovnih vodil bi povedal oziroma bi ga ponovil, in to je, da takšno delo naj ne bi oviralo študija, saj se vse prepogosto dogaja, da študentje enostavno pozabijo, da je njihova osnovna naloga študirati in predvsem študirati. Učiti se, učiti se in učiti se, samo to pri nas traja, žal, vse preveč dolgo. Študij traja običajno pet let, pri nas traja pa bistveno dlje kot pa pet let. In v Novi Sloveniji podpiramo vse tiste predloge, ki gredo v to smer glede študentskega dela, da naj bi bilo študentsko delo tudi sestavni del usposabljanja za bodoči poklic. Mislim, da je to smiselno, da se tudi študentje nekje privadijo svojega bodočega poklica. In mislim, da tudi sami študentje iščejo tako delo, ki je primerno njihovi izobrazbi oziroma njihovemu bodočemu poklicu. V Novi Sloveniji smo podprli in tudi vložili predloge sprememb k 4. členu zakona, da se 30% sredstev iz koncesijskih dajatev za delo dijakov in študentov nameni za poseben javni sklad, iz katerega se bodo - takrat, ko bo pač zakon o urejanju štipendij - financirale štipendije. Kot jaz vidim, se bo ta denar namenjal izključno za potrebe socialno šibkih oziroma socialno ogroženih študentov neposredno, predvsem pa v večji količini, kot se je to do sedaj izvajalo. Do sedaj je bilo na tem področju vse preveč zlorab in mislim tudi, da se je premalo denarja iz študentske organizacije Slovenije namenjalo za potrebe predvsem socialnih transferjev tistim, ki so le-teh potrebni. Po nekaterih podatkih, ki sem jih zasledil na ministrstvu za delo, naj bi iz sredstev, ki bodo v ta sklad prišla iz koncesijskih dajatev, skupaj z dodatnimi sredstvi iz proračuna, sredstvi delodajalcev in verjetno tudi s sredstvi evropskega kohezijskega sklada - naj bi se iz tega sklada namenilo, če sem pravilno razumel ministra, 15 do 20.000 novih štipendij. Mislim, da je to podatek, ki govori o tem, da se splača podpreti tako rešitev, tako rešitev o ustanovitvi sklada kot rešitev o tem, da se 30% sredstev nameni za vlaganje v ta sklad. Kot vemo, je sedaj polovica denarja od koncesij šlo za delovanje študentske organizacije, polovica pa za delo študentskih servisov. Pri tem moram povedati, da je to del denarja, ki se mu je država odpovedala. Zaradi teh nizkih dajatev je študentsko delo lahko bolj konkurenčno, kot pa so ostala dela. In zaradi tega je študentsko delo velikokrat tudi nelojalna konkurenca, predvsem zaradi zlorab študentskega dela, ki smo jim priče v naši državi. Zaradi tega sem sam osebno in tudi v naši poslanski skupini pogrešali odziv sindikatov, ki so se zelo bledo oziroma včasih tudi ne vključevali, ne odzivali ob očitnih zlorabah študentskega dela, pa čeprav je šlo, kot sem že omenil prej, za nelojalno konkurenco brezposelnim delavcem, za katerih pravico naj bi si sindikati predvsem prizadevali. Velikokrat so delodajalci delavce odpuščali, da so lahko zapustili študente, ker je pač njihovo delo cenejše. To mislim, da je očitna zloraba študentskega dela pri kovanju dobička podjetnikov. Jaz pričakujem, da se bo s takim ukrepov preprečilo neopravičeno bogatenje tako študentskih servisov na račun študentske dela kot tudi nekaterih posameznikov. Mislim, da je denar, ki so ga zaslužili študentje, predvsem namenjen njim samim. Zato tudi podpiram rešitev, da študentsko delo lahko posredujejo tudi zavodi za zaposlovanje. Prepričan sem, da so to take ustanove, ki poznajo razmere na trgu dela, imajo zadostno ponudbo in tudi imajo številne povezave z delodajalci in predvsem imajo zelo razvit informacijski sistem pri dajanju dela na trg in tudi pri kontroli izvajanja študentskega dela. Prepričan sem, da bi se na ta način lahko preprečile zlorabe, ki smo jim priča v naši državi. Kolikor lahko spremljam odziv med zaposlenimi, in tudi med sami študenti, podpirajo te rešitve. Ena izmed podpor te rešitve je anketa, ki je objavljena na spletnih straneh ministrstva za delo, kjer je na vprašanja, ali se strinjate, da bi del sredstev, ki jih iz naslova študentskega dela dobi za svoje delovanje študentska organizacija in del sredstev, ki jih dobijo študentski servisi, namenili za štipendije, kar 83.3% odgovorilo, da se strinjajo s tem. Anketiranih je bilo 700 oseb, iz računalniškega seznama so poklicali 5240 naključno izbranih telefonskih naročnikov. Predsedujoči [[...]]
Moja napaka, kolega Capuder. Prosim, da pustite govornika, da samo on pove, kaj ima, ostali, če hočete debatirati, na razpolago je še ura in pol, prijavite se, procedura je enostavna in že nekaj let enaka in mi je zelo žal, da jo še vedno ne poznate. Kolega Capuder, vam pa še enkrat opravičilo v imenu tistih poslancev, ki ne poznajo poslovnika.
Hvala lepa, predsedujoči. O podpori študentov predlogu, ki smo ga vložili poslanci koalicije, govori tudi pismo, ki sem ga dobil na svoj elektronski naslov, pa bi ga v enem delu prebral. V skladu z dejstvom, da Slovenija nujno potrebuje povečanje števila štipendij, namenjenih za pomoč socialno ogroženim študentom in študentkam, ki imajo osnovno bivališče daleč od kraja študija, izražam podporo o predlogu razdelitev sredstev, saj predstavlja nujen korak v smer reševanja problematike pomanjkanja štipendij. Menim, da se bo po uveljavitvi tega zakona avtonomija študentske organizacije ohranila v celoti, saj lahko ob treznejši in predvsem racionalnejši notranji porabi sredstev študentska organizacija s svojo avtonomijo in svoje programe zagotavlja in izvaja tudi z manjšim obsegom sredstev, hkrati pa je nujno potrebno povečati pomoč ogroženim študentom. Prav tako verjamem, da bodo študentski servisi še naprej ostale visoko profitne inštitucije za posredovanje občasnega dela, saj je denarja absolutno dovolj za vse. Vsi ti predlogi nikakor niso upogibanje študentov oziroma kakršnakoli kazen. Amandmajev, ki so vloženi s strani opozicije ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala vam. Nadaljujemo razpravo. Besedo ima poslanec Mitja Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Vsekakor način, s katerim sedaj predlagatelj želi urejati študentsko delo, ni primeren. Če po eni strani vidimo, da v zadnjih letih ni moč slišati nič dobrega o študentskem delu, potem lahko pogledamo, kdo to govori. V glavnem tisti, ki nimajo nobenih izkušenj s študentskim delom in ki posplošujejo in zaradi tega takšna pavšalne obtožbe čez študente kar vse povprek ne morem sprejeti. Zaradi posameznih anomalij, ki nastajajo in jih pristojne službe ne znajo odpraviti, nikakor ni dopustno, pametno in korektno udariti vseh, ki pri teh anomalijah ne sodelujejo, vseh študentov, ki prek študentskega dela ne le, da zapolnijo vrzel v svojih proračunih, ker štipendije res ni, ne le, da je to delo pogosto za njih eksistenčnega pomena, ampak si na ta način pridobijo tudi mnoge druge koristi. Naj izpostavim izboljšanje zaposlitvenih možnosti, saj dobijo pogosto lahko tudi prek dela tud profesionalne izkušnje, ki jim kasneje koristijo. Po drugi strani je tukaj zelo pomemben tudi ekonomsko-gospodarski pomen, saj podjetja prav take študente, ki so fleksibilna delovna sila, podjetja prav to enostavno potrebujejo in rabijo za dnevne izpade delovne sile, za sezonsko delo prek poletja, ko je tega največ. Še enkrat poudarjam, ni prav študentov obtoževati vse vprek zaradi anomalij, ki jih sploh ni toliko, kot jih tukaj vsi izpostavljate. Če ne verjamete, vprašajte na DURS, pa boste videli, koliko je bilo takšnih anomalij obravnavanih. Kaj se dogaja? Ta predlog bo prizadel v prvi fazi predvsem najmanjše študentske servise, to spet ni v skladu z usmeritvijo po eni strani skladnejšega regionalnega razvoja, ki ga zagovarja vlada in po drugi strani spodbujanje privatne iniciative. Kaj se bo zgodilo? Po prenehanju delovanja manjših študentskih servisov, ki bodo prvi na udaru, bodo to delo prevzeli zavodi za zaposlovanje, ki so objektivno dražji in tudi manj učinkoviti. Zakaj potem hočemo na tak način, ko bodo najbolj prizadeti prav tisti, ki to najmanj zaslužijo in ki so z lokalnega stališča najbolj potrebni, če pa želite v bistvu obračunati s študentsko organizacijo, po eni strani, in Študentskim servisom Maribor. To je tisto ozadje, ki stoji za vsem. Ni prav, da za odstranitev enega drevesa, kot sem rekel, Študentskega servisa Maribor, želite in ste pripravljeni posekati celoten gozd, in to celo na tak način, da bo moteče drevo padlo zadnje. Obljubljanje štipendij, ki si jih študenti mimogrede sami zaslužijo, je višek licemerstva. Poglejte, kaj se bo zgodilo. Štipendije iz tega sklada, 15 tisoč štipendij, kolikor je bilo govora, mimogrede, to je ravno vrednost enega oklepnika, o katerih je toliko govora v zadnjem času, ta sklad bo prej ali slej postal prazen, saj po ukinitvi dela študentskih servisov ni več vira, ki bi ga polnil. Ne gre za ukinitev v formalnem smislu, gre za tisto, da bodo študentski servisi zmeraj manj lahko v te fonde prispevali. In če pogledam implikacijo na lokalni ravni, implikacija na lokalni ravni je naravnost grozljiva. V univerzitetnih središčih in centrih bodo ostali večji servisi dlje časa, na lokalni ravni, kjer tudi med počitnicami, ko študentje ne študirajo in niso v centrih študija, tam bo zagotavljanje dela osiromašeno, ne bo mogoče ne bo suporta gospodarstva, ki to delo potrebuje. In kaj se zgodi? Študentje iz oddaljenih krajev bodo še bolj prizadeti, kot so že sedaj, iz vseh drugih razlogov, kot so stroški študija, transport itn. Zaradi tega nikakor ne moremo pristajati na tovrstno logiko. Če že želite obračunati z nekaterimi, potem počnite to na ta način, da ne bodo prizadeti vsi tisti, ki si tega ne zaslužijo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Srečku Prijatelju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči! Poglejte, naš predlog je bil in to razprava potrjuje, da bi bilo najbolj pametno, če bi ta zakon umaknili iz današnje razprave in ga ponovno podali v usklajevanje. To ni bilo sprejeto. Sam imam tudi hčere, ki študirajo, in rad bi povedal nekaj. Če ste že slepi, potem upam, da vsaj gluhi niste. Študentje in študentke niso ovce in v tem primeru prav gotovo ne boste mogli in ne boste znali tako manipulirati kot mislite, da lahko morete z njimi. Zato bo slej kot prej prišlo do tega, da se boste morali soočiti s posledicami tega, kar se danes dogaja. To, da se govori, da je zakon usklajen, seveda ni res. Tak zakon je bil lahko usklajen v nekem segmentu, na neki točki, kasneje pa, ko so se te obljube prelomile in je vlada sama podlaga določene amandmaje k temu zakonu, to ne moremo več trditi. Kar dela danes koalicija, v bistvu je postopna, če ne kar radikalna ukinitev študentske organizacije. Celo več, meša študentske organizacije s študentskimi servisi. Zanimivo! Študentski servisi so pravni gospodarski subjekti, študentske organizacije pa so tiste organizacije, ki skrbijo za socialo, kulturo, pravzaprav za nivo, ki ga ima študent v socialnem pomenu, ter za pravice študentov. In ne vem, zakaj se tako trudite, da tu mešate neko dobičkonosno dejavnost s pravicami. Sam tega ne morem razumeti, da nekateri tudi medijem lažejo, ko predstavljajo ta zakon. Hvala.
Hvala. Prosil bi, da se prekine sestanek poslanske skupine Liberalne demokracije, ki traja zdaj že 22 minut. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Dušan Kumer.
Hvala za besedo. Mislim, gospod predsedujoči, da je bil to partnerski sestanek, ker so sodelovali tudi poslanci iz koalicije [[...]]
Se opravičujem, moja napaka - dva sestanka, dveh poslanskih skupin.
Najprej bi rad nekaj povedal na temo, kjer danes vseskozi operirate z argumentom ankete, ki jo je pripravilo ministrstvo za delo in družino. Če bi v tej anketi postavili ljudem vprašanje, ali podpirajo, da polovico plače nas, poslancev, gre v ta štipendijski sklad, vam garantiram, da bi jih bilo 99% za to. [[Aplavz.]] Zato je pri takih argumentih težko ostati sproščen in biti za neko res racionalno diskusijo ob tej temi. Ravno tako to, kar je govoril kolega Zagorac zdaj na koncu, na kar sem sam opozoril že na odboru, ko smo o tem diskutirali. Nekateri se preprosto nočete znebiti - ali pa to delate namenoma -, da mešate študentske servise s študentsko organizacijo, način njihovega delovanja, funkcioniranja in tako dalje. Zato sem se v svoji diskusiji o tem 6. členu postavil v bran študentske organizacije. Ne bom govoril o študentskih servisih, bom pa na koncu mogoče dal še kak predlog. Najprej bi rad rekel, da moje mnenje in zdaj že trdno prepričanje je, da gre za neke vrste mini zaroto proti študentski organizaciji. Rešitve, ki so predlagane v tem 6. členu, predvsem tista, ki jo je dal predlagatelj, pa tudi to, kar danes govorijo poslanci koalicijske večine, ne pomenijo samo spremembe statusa študentske organizacije, ampak preprosto pomenijo - , ker se jim odteguje znaten del sredstev -, da se bo obseg njihovega delovanja, ki je do zdaj bilo začrtano s programi, moral - moral se bo, če bodo te rešitve sprejete - skrčiti. Tega preprosto ne bodo mogli materialno suportirati. In to pomeni, da na nek način ukinjamo dosedanji nivo avtonomije, ki ga je imela ta študentska organizacija. Tu moram opozoriti, da imam vedno bolj občutek, da tako, kot smo imeli v zakonu o javnem redu in miru pa zakonu o društvih, gre za veliko mero nezaupanja v mlade. Toda ti pa zdaj niso več stari 16 let. Gre za študentsko organizacijo, v kateri je mlada generacija, kjer so stari čez 20 let. Predlagam, da jim te avtonomije, ki so jo skozi to študentsko organizacijo v teh slabih 15, 16 letih zgradili, s to zakonodajo ne odvzemamo. Preprosto gre za to mojo neko prošnjo, če je to možno. In druga zadeva, ki skozi te spremembe ali pa te dopolnitve. Očitno je, in to zdaj že zares preveč očitno, da v vse pore življenja aktivnosti in delovanja ljudi se tihotapi tako imenovana politika miloščine, za katero deklarirano stoji država. In to mi v državnem zboru kot poslanci to deklarativno izpeljemo skozi zakonodajo, ki jo sprejemamo skozi zakone. In ta zakon je eden od teh in si preprosto država jemlje diskrecijsko pravico, da milostno nekaj daje, najprej pobere, potem pa milostno daje. V tem primeru smo že pri prejšnji točki pri 2. členu govorili o tej diskrecijski pravici ministra, ker nismo pristali na temeljno pravico brezposelnih, in tukaj gre ponovno za isto zadevo. Zato še enkrat, tega načina preprosto ne sprejemam. Vsi smo za javni štipendijski sklad, še predvsem sem za ta javni štipendijski sklad, če se zdaj, in vlada je očitno pokazala svojo nemoč, da se štipendijska politika v tej državi uredi. Bom pa dal tri, štiri sugestije ob tem, kar se predvideva v sklad, kjer lahko izdatno vlada s svojimi ukrepi prispeva, da se bo ta sklad napolnil. Zakaj se ne bi več kot dve milijardi denarja, namenjenega za podjemne in avtorske pogodbe za svetovanje polovico tega dalo v ta štipendijski sklad? Zakaj se ne bi honorarji, dodatni zaslužki državnih uradnikov, ministrov, državnih sekretarjev, ki v delovnem času opravljajo zadeve, ki so vezane na nadzorne svete in tako dalje, dajali v ta štipendijski sklad, če res mislimo pomagati študentom, našim otrokom, da bodo lahko lažje študirali? Zakaj se del sredstev, ki se daje za tako imenovani, pod narekovajem, politični turizem, potovanje v tujino ne bi dajal v ta štipendijski sklad? Gre za neracionalno porabo in vsi veste, da gre za neracionalno porabo. Zakaj se ne bi del provizij, ki bodo od oklepnikov definitivno nekomu padli v žepe, tudi v okviru države dajejo v ta štipendijski sklad? Skratka, veliko možnosti je, da se ta štipendijski sklad napolni. Zdaj pa je ponudba samo ena, in sicer študentje, ki delajo prek študentskih servisov si zaslužijo, da lahko študirajo, ob tem pa si bodo morali zaslužiti še za štipendijo, če bodo hoteli dobiti po milosti od te države. Zato še enkrat predlagam, da tega predloga večina v tem parlamentu ne sprejme.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo predsedujoči. Gospod minister, niso vsi študenti odžiralci del in niso vsi študenti skorumpirani tajkuni, kot je vaše razmišljanje. Moram pa reči, da me veseli s strani predstavnika Nove Slovenije Krščansko-ljudske stranke, ki je citiral besede enega velikih ljudi, ki je dejal: Učiti se, učiti se, učiti se in še enkrat učiti se, kajti samo če se boš učil, boš lahko koristil svoji državi. Velik človek, lepa misel in resnična, verjemite mi. Ali pa nadgradnja, ki je verjetno sam v šoli nikoli ni razumel: Narod, ki ima takšno mladino, ali pa študente, če hočete, se ne rabi bati za svojo prihodnost. Naj nadaljujem. Gospod minister, pridobil sem si magnetogram vaše uvodne predstavitve. Študentski servisi, ki jih vi ne ločite in jih mečete v isti koš, kupujejo razne Julijane, in pravite, da to vpliva na študij. Sam sicer ne razumem, kako bi to lahko vplivalo na študij, ampak verjetno vi že veste. Nadalje, zahvaljujem se vam [[z moje strani danes verjetno prva hvala]] za to, da je bila - sam sem imel nastop ob 11 uri in 40 minut - ob 12.15 na spletni strani ministrstva objavljena anketa. Ažurno! Hvala, minister, da smo lahko dobili anketo. V svojem izvajanju ste povedali, da je vzorec ankete 5.240 ljudi. Na vaši spletni strani piše: "5.240 naključno izbranih ljudi: 1.625 ni bilo dosegljivih, 2.410 jih ni želelo sodelovati v anketi ministrstva, 505 jih ni ustrezalo vzorčnim določilom," ne vem, niso dali pravih odgovorov ali niso prave vere, nimam pojma, katera so ta vzorčna določila. Skratka, na koncu je bilo anketiranih samo 700 oseb, kar je bistveno manj od 5.200. In ko ste navajali procente, bi ti procenti bili bistveno drugačni, spoštovani gospod minister - vi, ki ne zavajate tega državnega zbora, ne zavajate javnosti in ne zavajate partnerjev, ki sedijo na balkonu, in tistih, ki nas gledajo pred televizijskimi ekrani. Ta zakon je prvi med zakoni v sklopu Partnerstva za razvoj. Slaba popotnica te vlade, slaba popotnica partnerstva! Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Ivan Grill.
Hvala za besedo še enkrat. Prepričan sem, da se vsi zavedamo tega, da naj bi bila primarna naloga študentov to, da študirajo, primarna naloga države pa, da skuša maksimalno zagotavljati primerne pogoje, da se ta študij tudi izvaja. Strinjam se tudi s tem, da je prav, da bi študentje lahko delali, ampak predvsem bi bilo za njih bolj koristno, če bi delali na področjih, ki bi bila povezana z njihovim študijem, ki bi jim dejansko znanje, pridobljeno na fakultetah, dopolnjevalo. Verjetno se zavedajo tako študentje kot delodajalci - in prav bi bilo, da bi se tudi mi -, da so ravno oni najbolj izkoriščani s strani delodajalcev. In tu ta teza, ki jo večkrat slišimo, da študentje opravljajo neka priložnostna dela po dve, tri ure na dan, zagotovo ni resnična. Je verjetno tudi takega dela nekaj, ampak poznam številna podjetja, številna področja, kjer ravno študentje delajo ne samo osem ur, celo več kot osem ur na dan, in to cele tedne, mesece in tako naprej. Samo za informacijo ali pa v razmislek. Dajmo si pogledat klicne centre, dajmo si pogledat kakšne trgovine, pa bomo videli, koliko je tam redno zaposlenih in koliko je študentov. In vsi ti študentje nimajo prevoza na delo, nimajo praviloma malice, poklicani so, kadar jih rabijo, in so zagotovo tukaj pod nenehnimi pritiski. Tukaj bi se sedaj dotaknil nekih tez ali pa demagogij, ki jih je izrekel poslanski kolega dr. Gaber, in sicer o nemoralnosti koalicije, in sicer iz razloga kjer smo sedaj skušali ravno s tem amandmajem predvsem zagotoviti večje število štipendij. Država si ne prilašča niti tolarja, vse, kar se s tem želi doseči, je to, da bomo zagotovili več sredstev v štipendijski sklad, in to iz tistih sredstev, ki jih sami študentje tudi ustvarjajo, in ne, da se ta sredstva potem prelivajo v študentske servise in pa tudi velikokrat pa netransparenten način tudi v študentskih organizacijah. Bilo je tukaj slišati očitke, da je zadeve neusklajena s sindikati oziroma da sindikati podpirajo takšen model, kot je bil prvotno predlagan. To ne drži. Če se kdo spomni, na matičnem delavnem odboru, kjer smo te zadeve obravnavali, je bila sicer ne v razpravi ampak tudi s strani sindikalnih predstavnikov izrečena podpora takšnim predlogom oziroma so želeli, da bi bile te zadeve bolj restriktivne. Ravno tako je bila s strani predstavnikov društva brezposelnih izražena nepodpora študentskemu delu. In so lepo s konkretnimi primeri tudi oni navedli, da je študentsko delo nelojalna konkurenca in da bi bile potrebna neke spremembe. Bi se sedaj dotaknil še publikacije, ki smo jo dobili s strani študentskih organizacij. Strinjam se, veliko je tukaj navedenih področij dejavnosti, vendar sem trdno prepričan, da je veliko društev ali pa interesnih skupin ali karkoli, ki se financirajo iz tega denarja, fiktivnih. Pomeni, da so prav načrtno iskali način, kako bi sredstva, ki so se zlivala v študentske organizacije, skušali porabljati in velikokrat tudi na netransparenten način. Ko sem to stvar dobil, sem vprašal vsaj 5 študentov, ali poznajo, ali celo uporabljajo karkoli od tega, pa mi lahko verjamete, da mi ni nihče o teh zadevah znal karkoli povedati. Očitno te zadeve uporabljajo samo nekateri izbranci. Prepričan sem, da s takšnim modelom, kakršen je zdaj, bo še vedno dovolj sredstev za dobre projekte tudi v vrstah študentskih organizacij.Je pa res, da se bo v študentskih servisih marsikateri servis moral obnašati bolj racionalno in ne da bodo bogateli na račun študentskega dela. Še zadnji stavek. Prehodne določbe tega zakona določajo nekoliko drugačna razmerja v odstotkih in na podlagi tega se bo dalo videti, kakšne posledice bodo imele te zakonske določbe, če bodo tako tudi sprejete, na njihove delovanje. Če bi se pokazalo, da je karkoli treba tukaj spremeniti, še vedno se lahko ta stvar tudi korigira.
Hvala, vam. K besedi vabim poslanca Marjana Pojbiča. Ste bili imenovani? [[Niste bili.]] Izvolite. Kolega Pojbič.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani. V našem sistemu je zaračunavanje 10% koncesijske dajatve s strani študentskih servisov posebnost, ki je ne poznajo države članice EU, ker delo študentom posredujejo zavodi za zaposlovanje, zato je utemeljeno, da se tudi zavod vključi v posredovanje dela študentom. Ker bo zavod celotni znesek izplačanih prejemkov odvajal v javni sklad, se bodo povečala tudi sredstva javnega sklada, namenjena za štipendiranje. Vprašajmo se, če bi bili na mestu študentov, pa bi imeli na voljo dve možnosti. Prva, ali bi delal preko študentskih servisov, kjer bi se 10% koncesijskih dajatev razdeljevalo po načinu: 30% - sklad za štipendije, 35% - študentski servisi ter 35% - študentska organizacija. Drugi način. Napotnico vzamem preko zavoda za zaposlovanje 10% zneska od prejemnika pa se v celoti nameni za štipendije. Sem prepričan, da je to vprašanje zelo občutljivo. Po prvem načinu poleg delnega povečanja štipendij podpiram tudi delovanje študentskih organizacij in študentskih servisov. Kaj mi prinaša članstvo v posamezni študentski organizaciji? Odvisno od funkcije in položaja študenta. Zaposlenim in funkcionarjem študentskih organizacij prav gotovo vsaj materialne koristi, ostalim pa, se sprašujem. Obstaja mnogo lokalnih društev na raznih področjih, šport, kultura, turizem itd., ki izvajajo svoje projekte, ki niso namenjeni le študentom. Imamo lokalne mladinske svete, gasilska združenja, da ne naštevam dalje. Njihova vodstva prav gotovo ne delujejo po principu "najprej zase, šele nato za ostale". Poleg tega je potrebno posebej omeniti študentske svete fakultet, ki so po mojem mnenju idealni za izvajanja projektov, ki zanimajo študente posameznih fakultet. Njim bi bilo potrebno povečati sredstva za delovanje. Prav gotovo bi se izvajali boljši, cenejši predvsem pa bolj transparentno izpeljani projekti. Glede študentskih servisov, sedaj imamo zanimiv položaj, zavodi za zaposlovanje izvajajo svojo dejavnost, ki ne vključuje študentskega dela, študentski servisi pa izvajajo svoje delovanje le za študentsko delo. Mislim, da morajo študentski servisi razmisliti tudi o razširitvi področja delovanja. Mnogi se na to spremembo že pripravljajo, zato smo na odboru sprejeli tudi amandma k 62. členu, ki daje študentskim servisov, posredno pa tudi študentskim organizacijam čas do 1.1.2007 za [[...]]spremembam. Spoštovani kolegi, kolegice! Bi pa še enkrat prebral pismo, ki ga je že delno danes prebral gospod Capuder, in sicer da boste potem lahko razumeli mojo razpravo in to je tudi argument k moji razpravi. Bilo je poslano 19. junija 2006 v državni zbor vodjem in namestnikom vodij poslanskih skupin državnega zbora, in sicer zadeva: podpora noveli zakona v delu, gre za koncesijske dajatve. Citiram: "Spodaj podpisani Marko Limbek se na vas obračam z mnenjem o predlagani razdelitvi sredstev, pridobljenih iz naslova koncesijskih dajatev študentskega dela. V skladu z dejstvom, da Slovenija nujno potrebuje povečanje števila štipendij, namenjenih za pomoč socialno ogroženim in študentom, ki imajo osnovno bivališče daleč od kraja študija, izražam podporo predlogu razdelitev sredstev, saj predstavlja nujen korak v smeri razdruževanja problematike pomanjkanja štipendij. Menim, da se bo po uveljavitvi tega zakona avtonomija študentske organizacije ohranila v celoti, saj lahko ob treznejši in predvsem racionalnejši notranji porabi sredstev študentske organizacije svojo avtonomijo in svoje programe zagotavlja in izvaja tudi z manjšim obsegom sredstev, hkrati pa je nujno potrebno povečati pomoč ogroženim študentom. Prav tako verjamem, da bodo študentski servisi še naprej ostali visoko profitne institucije za posredovanje občasnega dela, saj je denarja absolutno dovolj za vse. Zavzemam se za nadaljnjo avtonomnost študentskih organizacij, ki so tako kot avtonomna univerza sestavni del vsake demokratične države, vendar pa avtonomija ne pomeni samo bianko čeka za izvajanje poljubnih dejavnosti, temveč s seboj prinaša tudi visoko odgovornost do družbe, ki ji je to avtonomijo podelila, v tem primeru še posebej visoko odgovornost do zastopstva stališč in predstavljanja svoje interesne skupine študentov. Hkrati mora biti ta odgovornost zgrajena na izključevanju vseh političnih, finančnih in osebnih interesov. K vaši odločitvi in z osebnim hotenjem do študentov upravičeno naravnanega upravljanja s sredstvi študentskega sklada, študentskega dela, z vljudnostnimi pozdravi. Študent FMF-a, absolvent matematike, senator Univerze v Ljubljani, član sveta Republike Slovenije za visoko šolstvo." Spoštovani kolegi, kolegice! Sedajle se lahko vprašate, ko ste danes tako glasno trdili in gledate to zadevo iz svojega zornega kota. Prepričan sem, da je to eden izmed velikih argumentov, ki sledi cilju, ki ga zasleduje ta predlog zakona. Še za konec. Velikokrat sem slišal in me od tega zares bolijo ušesa, kako bomo s tem predlogom zakona ukinili študentsko delo, ukinili študentske servise, ukinili avtonomijo študentske organizacije. Spoštovani kolegi in kolegice! Prepričan sem, da je to največja laž, kar sem jo kadarkoli slišal. Pa ne samo to, to je neverjetno in nedopustno zavajanje Slovenk, Slovencev, študentk in študentov. Ta predlog zakona bo sledil večji transparentnosti, večji odgovornosti in boljšemu delovanju študentskih organizacij kakor tudi študentskih servisov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes ob obravnavi tega zakona poslušamo besedila, da je tisti, ki je brezposeln, za to kriv sam glede na to, da je lenuh, ne želi imeti redne zaposlitve in se vključevati v aktivno delovno razmerje. Zato imamo na tem segmentu represiven pristop k ukrepom v tem zakonu. Na drugi strani govorimo o besedilu amandmajev k 4. členu, ki govori o tem, na kakšen način naj prihaja do delitve koncesijskih dajatev. Na eni strani govorimo še o tem kar nam tudi v dopisu študentskih organizacij lepo pišejo, da študentska organizacija predstavlja partnerja. Če hoče biti študentska organizacija partner, seveda pričakuje partnerja tudi na drugi strani. Danes je bilo veliko rečenega o tem, ali in na kakšen način s stopnjo morale imamo odnos do tega partnerstva. Jaz bi glede na to, da je bilo danes že opozorjeno na to, še enkrat citiral, ker po moje bo o tem, še nekdo lahko kasneje ponavljal, besedila iz prve obravnave besedila tega zakona. Gospod Ivan Grill govori naslednje: V Slovenski demokratski stranki smatramo, da je omenjeni zakon dober in bo pomembno prispeval k zmanjšanju zlorab, izboljševanju politike zaposlovanja in urejanja denarnih nadomestil v primeru brezposelnih, še posebno na podlagi takega zakona bo možno podelitev nekaj tisoč novih štipendij. V Slovenski demokratski stranki bomo omenjeni zakon tudi v celoti podprli. Gospod Franc Capuder: Rešitve v zakonu o zaposlovanju, zavarovanju za primer brezposelnosti se nam zdijo dobre in jih bomo zato v Novi Sloveniji tudi podprli. Ali so rešitve domišljene ali ne, je vprašanje, odvisno, kako to gledamo. Dejstvo pa je, da so bile rešitve usklajene s socialnimi partnerji in nam to v Novi Sloveniji pove veliko. Danes je bilo velikokrat rečeno datumsko, kako je prihajalo do preobratov. In seveda danes tukaj, ko poslušamo besede o tem, da so študentje naivneži, ki dopuščajo izkoriščanje, bogatenje na svoj račun, se seveda vprašam ob tem, ali jim ne ponujamo rešitve, ki je drugačna, kot je bila usklajena z njimi, ki so sami rekli, 10% koncesijske dajatve na račun našega dela v štipendijski sklad. Jaz ga zelo podpiram, da se oblikuje in da je v Sloveniji vsak dijak ali vsak študent z možen, da dobi štipendijo. Seveda se pa pri tem sprašujem, zakaj je prišlo do tega drastičnega zasuka, in ne mi reči, da leva roka ne ve, kaj je počela desna roka, da ta vladna koalicija na vladi funkcionira na en način, ko pa prihaja v parlament, pa funkcionira na drugačen način. In da so amandmaji padli z neba, da nihče v vladi za to ni vedel. Na ta način bi bilo lahko zelo podceniti slovensko javnost in tudi študente, ki spremljajo danes to razpravo. Na kakšen način imeti zapisano vsebino tega člena, je bilo danes že rečeno, ali zaradi drevesa ne vidimo gozda. In danes se zopet pojavlja dvom v to, kar nam študenti pišejo o svojem delu. Jaz moram reči, da sem v svoji profesionalni karieri, preden sem prišel sem, 10 let delal tako z dijaki kot s študenti. In če me je kaj veselilo, me je veselilo to, da so imeli vedno kritično misel do tistega, kar smo počeli mi starejši. In prvo, ko sem stopil ali v predavalnico na fakulteti ali potem na srednji šoli, je bilo vedno to, "dvomim, torej sem", kajti drugače govorimo o dogmah in seveda nerazmišljujočim je zelo težko vnesti razvojno kritično misel. In danes se sprašujem, ali se nam zdi, da dejavnosti, ki jih študentje izvajajo ob študiju, ki na ta način aktivno preživljajo prosti čas, za katerega danes in v preteklih dnevih nazaj in še na tej seji bomo govorili, da je treba sprejeti restriktivne metode o gibanju mladih v določenih urah, pri čemer ne kažemo na sebe, dobili smo pa ogledalo. In danes nočemo slišati tega ogledala te mlade generacije, perspektivne generacije, ki prav, da se ne strinja z vsem, kar mi počnemo. In prav je, da z njimi stopimo v aktivni dialog pri iskanju najboljših rešitev. Jaz vem, gospod Capuder, da vam je lahko to smešno. Vam je to pač smešno iz različnih razlogov. Mi pač poskušamo argumentirati dejstva, da je mogoče natančno prebiranje te vsebine mogoče argumentirati za sredstva, ki jih avtonomno koristijo in rabijo študenti. Lahko, da komu to ni všeč. Jaz mislim, da danes bo glasovanje ravno na tej točki pokazalo, komu to ni všeč glede na to, da se bom sam vedno zavzemal za to, da bodo študentje aktivno odločali o preživljanju svojega časa, svojega trenutka, svojega obdobja, ki je bistveno bolj sproščeno kot katerokoli obdobje kasneje. In če jim tu ne dajemo priložnosti, da bodo lahko ustvarjalni, da si bodo lahko dovolili tudi določeno napako z bistveno manjšimi posledicami kot kadarkoli kasneje in s svojimi kompetencami, za katere govorimo, da jih je treba bistveno povečati, bistveno bolje vstopali na trg delovne sile v prihodnje. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, pomislimo malo na svoja mlada leta, ko govorimo o teh vsebinah. Ne mislimo, da različnost v mišljenju mladih pomeni za nas oviro. Za mene je to popestritev in bogatenje tudi mojega razmišljanja, moje korekcije tistega, kar sem lahko spoznaval, ko sem bil v njihovih letih. In v tem smislu podpiram amandmaje, ki so vloženi, da se spoštuje dogovor, ki je bil dosežen partnersko. In želim si seveda s podporo tudi vas, kolegice in kolegi, temu amandmaju, da bo to partnerstvo danes dobilo potrditev tudi v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Rudi Veršnik.
Hvala za besedo. Spoštovani! Moram priznati, da po svoje ne razumem današnje razprave. Namesto da bi se zavzemali za čim več štipendij, da bi študentje čim laže študirali, da jim ne bi bilo treba delati, se v največji meri pogovarjamo o čim več študentskega dela. Bi rekel - narobe svet. Študenti so po mojem mnenju izkoriščani tako od delodajalcev kot tudi od študentskih servisov. Da so izkoriščani od delodajalcev, lahko zatrdim, ker sem tudi sam v bivšem podjetju spremljal študentske napotnice, in vem, kakšna dela so opravljali študentje - ne osem ur, več kot osem ur, ne od šestih do dveh, ampak od enih, dveh do dvanajstih in tako dalje. Skratka, izrabljali so jih, izkoriščali so jih. Tudi študentski servisi ob tem, ko so legitimno pridobili pravico do izkoriščanja tako visokega odstotka deleža, niso nikoli rekli: "Spoštovani študentje, vi, ki se trudite, garate, da imamo mi toliko in toliko od tega, pa vam bomo ponudili recimo, počitnice v našem domu ali pa vam bomo plačali neko ekskurzijo, neko izobraževanje ali del sredstev oddvojili, recimo materam študentkam. Skratka, ta denar so v celoti zadržali zase in bogateli. Študenti, ne po svoji krivdi, ampak po krivdi tistih, ki so tak sistem sprejeli, predstavljajo tudi nelojalno konkurenco delavcem, delavkam. Poglejte, študenti so zaslužili, vsaj v tej firmi, kjer sem jaz delal, od 110 do 120 tisoč tolarjev, delavka je pa zaslužila včasih tam nekje od 100 do 110 tisoč tolarjev, delala je na istem delovnem mestu, ampak ker so dajatve tako visoke in ker so študentske dajatve bile 10% oziroma kasneje 12%, jasno, da se je delodajalec odločil, da bo čim več izkoristil, izrabil študentsko delo. S katerim namenom? Ne s socialnim, prav gotovo ne, ampak z namenom, da mu na koncu čim več ostane, bodimo iskreni. Današnja vlada oziroma ministrstvo ne želi ukiniti študentskega dela, študentsko delo želi spraviti v neke normalne okvire, da bodo študenti delali takrat, ko je čas za to, to je čas med počitnicami, vsak resen študent ne more poleg dela tudi ustrezno kvalitetno študirati, to lahko zatrdim z vso odgovornostjo. Po napornem fizičnem delu, pretežno so fizična dela, se ne moreš skoncentrirati pa ustrezno kvalitetno študirati, zato se danes srečujemo s tako dolgim časom študija. Trdim, da tako vlada kot tudi vsi ostali nismo zainteresirani za tako dolgo zavlačevanje študija. Namesto da čim prej se vklopijo v delo in začnejo družbi vračati tisto, kar je bilo doslej v njih vloženo, se ta čas stalno podaljšuje in omogoča, da se to izkorišča. Vlada, ki je pripravila ta nov zakon, želi nič drugega kot to, da se te anomalije odpravijo, da se počasi postavimo na pravi tir in da študenti s tistim deležem, ki ga zaslužijo, financirajo sami sebe. Jasno pa mi je, da to ni dovolj, in bi veliko bolj pričakoval, da se bodo potegovali za to, da bomo poleg tistega deleža, ki ga bodo sami zaslužili, tudi zahtevali od države in dali neke predloge, kako priti do dodatnih sredstev, ki prav gotovo so potrebna, da bodo lahko v miru in kvalitetno študirali in čim prej tudi doštudirali. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim poslanca Srečka Hvauca.
Hvala lepa za besedo. Ker je bilo danes in že pred tem rečeno kar precej hudih besed, da gre za ukinjanje študentskega dela, za napad nad študente in tako naprej, bi najprej obrazložil svoj odnos do študentskega dela. Žal v Sloveniji nismo tako bogati in študentje nimajo tako ugodnega socialnega položaja, da bi lahko preživeli brez študentskega dela. S tega vidika pozdravljam to kot možnost, da lahko več študentov študira, imajo višji standard, da se laže preživljajo. Je pa res, če bi dal na tehtnico študentsko delo in študij je študij, na prvem mestu. Naša naloga ali naš cilj mora biti, da omogočimo čim boljše pogoje, da bodo študentje lahko študirali, da ne bo potrebno opravljati priložnostnih del. Eden izmed teh pogojev so štipendije. Štipendije so tiste, ki zagotavljajo, da se bodo študentje lahko posvetili študiju. Drugo, kar bi rad razložil, je to, da bo zaradi tega zakona ogroženih, ne vem, koliko tisoč, deset tisoč študentov. Za študente se v nobenem primeru, kar se tiče opravljanja študentskega dela, ne bo spremenilo nič. Ostane enako plačilo in samo razporeditev koncesijske dajatve bo pač drugačna. Ne razpravljava midva, jaz razpravljam sam, je v redu? Nič se ne bo za študente spremenilo, ostalo bo enako plačilo. To, kar se bo spremenilo na boljše, je pa to, da bodo dobili, ne vem, 5.000 štipendij. Nekdo je prej omenil, da gre za licemerje, ker ponujamo študentom 5.000 štipendij, ki si jih bodo sami zaslužili. To ni čisto tako. Na nek način si jih res bodo, ampak boljše je, da dobijo študentje 5.000 štipendij, kot pa da iz tega kuje dobiček študentski servis! In tisti študentje, ki živijo v težkih razmerah, bi seveda lahko to razumeli. To, da gre za maščevanje študentom, ker niso bili poslušni do te vlade ali, ne vem, do koga, ali je 5.000 dodatnih štipendij maščevanje, je to kaj slabega? Iz krogov, ki so blizu študentskim organizacijam, poslušam, "ja, fantje, gospodje in tako naprej, sedaj boste pa videli, sedaj vam bodo študentje izmerili mero". Mislim, da gre v tem primeru za zlorabo študentske organizacije, da gre za neko politiziranje, da to ni večinsko mnenje študentov. Ne nazadnje, če bi hoteli izvedeti za večinsko mnenje študentov, bi se morali verjetno vprašati, koliko študentov sploh pride na študentske volitve, ne 50%, ne 40, ne 30, ampak še kar nekaj manj. Zato okoli tega mnenja, ali je to reprezentativno mnenje, imam zelo zelo močne pomisleke. Prej smo poslušali, čemu vse bi se radi odpovedali, da bi napolnili ta sklad, plače, avtorski honorarji, ne vem, kaj vse, politični turizem in tako naprej, tudi v skladu bi se zelo poznalo, če bi mogoče tistega Falcona dali notri, ali še katero zelo dobro naložbo, ki je bila v preteklosti v današnji državi. Če počasi zaključim, ker mi zmanjkuje časa, jaz mislim, da je koncept pravi, da se ta koncesijska dajatev razdeli in da se vloži v štipendijski sklad. Je pa seveda vprašanje, ali je to razmerje res idealno, ali je na tem področju še možen kakšen premislek pa tudi dejansko to zadevo malo drugače postaviti. Hvala.
Hvala. Jaz bom obvestil tri naslednje razpravljavce, da je čas poslanski skupini potekel in da besede ne bodo dobil kolega Milenko Ziherl, kolega Tomaž Štebe in kolega Bojan Starman. Besedo ima poslanka Širca, izvolite.
Za razliko od mojega predgovornika mislim, da je koncept slab, da gre za zvito reformo države, ki je naredila dobro potezo sebi v prid, namreč državni proračun je razbremenila določenega dela financ, ki bi lahko šel v štipendiranje, in ga dala na rame študentov iz njihovega dela hkrati pa bo posledično tudi s to razdelitvijo na tovrstne odstotke na nek način ukinila oziroma zmanjšala tisto sofinanciranje, ki se je sedaj dogajalo obštudijskim dejavnostim v najširše možnem spektru. Ne mislite si, da bodo posledično ta sredstva, ki so sedaj prihajala iz študentskega dela, za študentsko organiziranost v bodoče prišla iz države, figo, to se ne bo zgodilo. Medijski sklad zagotovo ne bo podprl študentskih medijev in posamezna ministrstva pri razdelitvi denarja zagotovo ne bodo morala financirati tistih deležev in del, ki jih sedaj lahko iz teh študentskih organizacij. Lahko se bodo javljali na razpisih za posamezne projekte, ne pa za tisto pomoč, ki se dogaja sedaj v okviru nekih splošnih sredstev, ki so avtonomno, poudarjam, avtonomno sedaj razdeljena. Vesela bom, gospod predsedujoči, če boste malo utišali to dvorano, razumem, da so nekoliko že utrujeni, in da mi pri tem tudi ne boste šteli časa?
Ne, gospa Širca, jaz opominjam druge poslanke in poslance, če se bo razvila debata ne tistih, ki imajo besedo, bom sejo prekinil, odločitev je vaša. Gospa Širca, nadaljujte, prosim.
Zagotovo je bilo samo vprašanje časa, gospod Jerovšek, kdaj bodo prišli na vrsto tudi študentje, in mislim, da je prav, da si še enkrat obnovimo scenarij, ki se je dogajal v zadnjem letu, dveh na temo študentov. Študenti so postali nedvomno nevaren sogovornik takrat, ko so šli na ulice, ko so izpostavljali vprašanje šolnin, koncesijskih dajatev študentskega dela in nedvoumno tudi uresničevanja študentskih reform oziroma izvajanja reform na področju študija. Seveda je se njihove nevarnosti oblast zavedala. Gospod Drobnič, tudi sami ste takoj začeli verjetno z nekimi ukrepi, nedvomno v podzavesti so bili že davno prej, ampak vendarle, začelo se je sistematično diskreditiranje študentov. S tem se je zmanjšala njihova pogajalska moč, začela so se hujskati nasprotja. Moj kolega je govoril sicer o peti koloni, jaz bom rekla, da vendarle nestrpnost in nesoglasja so se začela javnosti prikazovati in demonstrirati, kar ni bilo dobro. Izpostavljali so se in danes se skoraj že celotno diskusijo ekscesi, ki so se nedvomno potencirali na področju študentskega dela oziroma servisov, in v javnosti je nastala podoba o lenih študentih, ki nočejo vlagati niti v svoje lastne štipendije, kaj šele v svojo organiziranost. Najraje študirajo in naj ne financirajo študentskih društev, ki se ukvarjajo z gašenjem, mimogrede - tega notri ni in tudi društev, ki bi jim bilo ukazano, da gasijo le študentske domove oziroma tista stanovanja, v katerih živijo študentje, ni. Skratka taktika, ki jo je oblast ubrala, je bila zelo zanimiva in dovolite mi eno regresijo v leto 1968 od 1979, 1971 in 1972, ko so se v slovenskem prostoru vršili ključni študentski nemiri, kaj je dejal predsednik države, takratni Tito, ko so se v Beogradu pojavili na ulicah prvi študentje. Rekel je, ne pojdite nad njih s policijo, ampak prisluhnite, ustvarite dialog in se z njimi začnite pogovarjati, kajti tukaj so res problemi. To je dokumentirano tudi v mojih dosedanjih preučevanjih iz preteklosti.
Kolega Jerovšek, zadnje opozorilo, drugače bom prosil, da se vi odstranite ali pa bom mogel sejo prekiniti. Ne želite si tega, lepo prosim. Bodite toliko uvidevni do govornice, gospe Širca, in ji pustite razpravo. Izvolite.
Nekaj sekund več imam, kot jih štejete. Tudi vlada oziroma koalicijske partnerice ste prisluhnile študentskim pogovorom in ste se z njimi strinjale vse do prve obravnave, potem ste jih izigrali. In če se vrnem še v leto 1968, takrat dejansko se je tudi partija pogovarjala s študenti in razumela njihove zelo eksplicitno izpostavljene probleme, ki niso šli samo na študentska vprašanja, ampak na probleme v družbi nasploh. Ampak kaj se je zgodilo po letu 1972, po znameniti zasedbi filozofske fakultete, takrat se je zgradil en blok v študentskem naselju in to še iz denarja, ki so si ga sami študentje priskrbeli, in uredili so eno igrišče v balinišče ali nekaj takega. Hočem reči, da ta vzorec, jaz govorim vse skozi, da gre za kontinuiteto v vladanju te vlade z neko drugo že videno zgodbo. Če grem naprej od točke štiri, ko se je ta scenarij zavrtel v smislu izigravanja nekega dogovora, o katerem smo danes že mogoče preveč slišali, vendarle govorim o tem, da demontaža sistema, ko s temi razdelitvami, kot se dogajajo, pripeljejo v spodmik določene avtonomije, ki je obvladovala eno organiziranost po meri, ki jim je ustrezala. Te organiziranosti ne bo, vstopila naj bi država, recimo, ko nekje zmanjka denarja, seveda se bodo organizacije, od kulturnih, izobraževalnih, medijskih in vseh drugih, obrnile na državo in država ima z močjo odločanja, ali subvencionira nekaj ali ne, vso moč pri tvorjenju določene politike, nedvomno pa tudi avtonomije. Ne dejati, da to, kar tukaj ste vsi prebirali, eni bolj površno, ko ste prebirali tukaj, da je to luksuz, to ni luksuz, to je nekaj, kar je pomenilo dograditev nekega sistema, ki je bil narejen po želji in po zahtevah študentov in je bil vsem nam koristen. Tisti, ki ste se mogoče tudi pogovarjali, ste prisluhnili tistim informacijam, ki pravijo, da študentske organizacije, ki delujejo s svojimi društvi in klubi po Sloveniji, ne samo v Ljubljani, saj ne gre samo za K4 pa Metelkovo, pa kaj, če se tega bojite ali pa druge oblike organiziranosti. Tisti, ki so v svojih centrih po Sloveniji ustvarjali in krepili neko organiziranost, so tudi prispevali mnogo k temu, da se študentje vračajo na podeželje oziroma v tiste kraje, ki jih morebiti bi zapustili, če bi bili mrtvi, kot bi bili; če te organiziranosti ne bi bilo. Hvala.
Kolega Jerovšek, dovolite, da nadaljujem sejo. Hvala. Besedo ima poslanec Aleš Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi, jaz upam, da boste amandma podprli oziroma te amandmaje, ki so v sklopu tega člena, ki se tičejo študentskega dela, dela študentske organizacije, predvsem da ne bomo z enim zamahom uničili vsega, kar se je vendarle preko študentske organizacije Slovenije dogajalo ne samo v centrih, ampak tudi na podeželju, v drugih krajih. To, kar želi gospod Drobnič, je seveda popolna razgradnja sistema in uničenje infrastrukture študentske organizacije. Če bi na hitro naredili simulacijo, bi videli, kaj vse se bo zgodilo, šle bodo k vragu študentske založbe, k vragu bodo šle študentske radijske postaje, k vragu bodo šli študentski klubi in seveda vse to bo ostalo prepuščeno na milost in nemilost tistim, ki radi manipulirajo kot gospod Drobnič, ki si cifre izmišljuje sproti, ki rezultate potvarja in nam v obraz laže, zraven se pa še smeji. Na ta način se ne da pogovarjati in na ta način je pravzaprav kar razumljivo, da kdo, tako kot gospod Marjan Pojbič, nehote podpre amandma, ki ga je prvi podpisal gospod Rezman, in mislim, da se bo pri glasovanju še kaj takega zgodilo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Josip Bajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Pa sem le prišel na vrsto. Kolegice in kolegi, veliko sem slišal danes demagogije tako na eni kot na drugi strani. Sam zakon pa, mislim, da ne doprinaša k temu, da bi bilo potrebno toliko demagogije. Naj samo omenim nekaj podatkov. Eden od kolegov je rekel, da jemljemo študentskim servisom 10%. Ne, 5%, če se govori o 10%. Drugič, eden od kolegov je rekel, kako so bili študentje organizirani, kako spremljajo in tako naprej. Tudi osebno ocenjujem, da je potrebno, da so bili, da so organizirani in da bodo tudi v prihodnje. In da bodo vsakokrat pravočasno in pravilno odreagirali na napake, ki jih politiki ali kdo drug dela. Moram pa spomniti, da verjetno to isto vodstvo študentske organizacije leta 2004 niti z besedo ni "muksnilo", ko je bil sprejet zakon o popolni obdavčitvi študentskega dela. Spremenjen je bil v decembru leta 2004, ker naj bi začel veljati s 1.1.2005 tisti, ki je bil v maju sprejet. Nadalje, ena od kolegic je rekla, da zgleda, da večina nas, poslancev v državnem zboru, niti ne vem, o čem razpravljamo pri konkretnem 4. členu oziroma amandmajih. Naj ji povem, da vem, za kaj gre. Gre za 10%, ki jih organizatorji študentskega dela zadržujejo za svoje delo. Dosedanja zakonodaja je rekla, teh 10%, kar nominalno pomeni približno 8 milijard na leto, gre za delo študentskih in dijaških organizacij, 50% pa zadržujejo zase ti organizatorji dela, praviloma so to študentski servisi. Predlog, ki je bil v prvotnem besedilu, je približno tak oziroma je tak, kot je v amandmaju osemnajstih podpisanih kolegov poslancev. Sicer nisem bil v tej komisiji oziroma pri tem usklajevanju, zakaj in kako je do tega prišlo. Sam pa bom - ker se mi čas izteka in da se držim tistega, kar sem rekel, prav je, da so bili študentje organizirani, da so organizirani in da bodo tudi v prihodnje - podprl enega od amandmajev, s katerim omogočimo tako ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, študentski organizaciji, dijaški organizaciji in še komu, da bo imel zakon v tretji obravnavi tako določbo, ki bo omogočala dejansko dodatno štipendiranje, tudi prerazporeditev tega dela denarja glede na to, da s tem zakonom v ničemer ne posegamo v študentsko delo in upravičenost do študentskega dela, da smo to z nekim drugim zakonom rekli, na kakšen način in do kje se obdavčuje oziroma od kje se ne obdavčuje študentskega dela. Zato bom tudi osebno, tako kot je kolega Brenčič rekel, podprl enega od amandmajev. S tem bomo odprli ta člen, ki govori o tem. In s tega mesta tudi pozivam, da tisti, ki ste v ta voz vpreženi, pripravite oziroma pripravimo tako rešitev, ki bo za večino udeležencev v tem kolaču, ki se mu reče študentsko delo oziroma delitev koncesijskih sredstev, čim bolj pravična.
Hvala. Besedo ima poslanec Bojan Kontič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Imam občutek, da je v tej dvorani usklajeno samo to, da ni nič usklajeno. Med nami zanesljivo ne, pa tudi v koaliciji ta usklajenost malo škriplje oziroma peša, kot bi človek dejal na prvi pogled. Vlada želi s tem predlogom odpraviti anomalije, vendar na kakšen način in s kakšnimi posledicami. Imam občutek, da vlada želi predvsem kaznovati neposlušne, v tem primeru študente oziroma študentske organizacije. In bojim se, da želi tudi napraviti umetni spor med brezposelnimi, med študenti, med upokojenci, med sindikati. Večina teh je na cesti, nekateri dobesedno, nekateri pa na protestih. To imajo skupno. In bojim se, da vlada na ta način želi reševati zadeve. Očitati, da študentje ne gredo na študentske volitve, saj tudi prebivalke oziroma državljanke in državljani ne gredo na državnozborske volitve, prav posebej pa ne z veseljem, ampak te razprave, ki jih imamo, vodijo verjetno k temu, da bo udeležba na naslednjih parlamentarnih volitvah nekoliko višja, vsaj upam, da bo temu tako. Študente deliti na način, kot je bilo to storjeno že v prvi obravnavi, ko smo rekli "pridni študentje redno študirajo in hitro doštudirajo, tisti malo bolj leni pa še delajo zraven", tako je bilo razumeti na prejšnji seji, ko smo obravnavali prvo obravnavo. In ko se sprašujemo, zakaj študentje delajo, verjetno ne zato, ker zjutraj ne morejo spati ali pa ker si ne želijo še kakšne zabave znotraj napornega in dolgotrajnega študija. Verjetno potrebujejo ta denar in ga potrebujejo zato, ker ni dovolj štipendij. S tem ukrepom, je bilo rečeno, bi pridobili 5.000 štipendij. Kaj je 5.000 štipendij pri številu študentov, ki so? Uredili bi na ta način, da bi podelili 5.000 štipendij po kriteriju, tu se pa že bojim, kakšen bi bil kriterij podeljevanja štipendij, tistim ostalim bi pa dodelili neke vrste miloščino, morda tudi socialno pomoč, prepovedali bi jim pa, da sami dostojno poskrbijo zase. Torej, amandmaje je vsekakor k 4. členu smiselno podpreti. In še ena primerjava je bila zelo zanimiva, kolega je prej rekel: "V našem podjetju smo to delali, kršili smo zakonodajo, nič nismo spoštovali." Zakaj niste ukrepali, ko ste bili v tem podjetju? Ste čakali, da pridete v državni zbor in boste zdaj sprejemali ukrepe, prej pa niste upali? Podobno kot v prejšnjem sistemu, mnogi niso upali nič reči, nič narediti, ko se je zgodila demokracija, potem smo vsi postali pogumni. Takrat je bil tudi čas, da se ukrepa, in anomalije je potrebno odpravljati, ampak ne na način, da kaznuješ vse zaradi tega, ker želiš posamezno napako odpraviti. Bil je primer: 110.000 dobi študent za delo, izkoriščan, cel mesec dela, že res, da je lahko tudi izkoriščan, in delavka na istem mestu dobi ravno toliko plače, seveda so pa stroški nižji. Pa se vprašajte, da sta to mogoče mati in hči ali pa mati in sin, ki delata za ta denar, da skupaj potem zložita in pokrijeta vse stroške, ki jih imata skozi mesec, ko sin ali hčerka študira, mati pa mora to družino nekako preživljati, pa še zelo moderno je, da imamo zdaj enostarševske družine v Sloveniji, ni tudi cel kup problemov. Torej, ni moč zelo poenostavljati teh zadev in želim še enkrat poudariti, ne delajmo umetno iz brezposelnih in študentov tistih, ki jim ni mar za delo. Poleg tega pravimo, študentje naj doštudirajo v rednem času, hitro. Saj doštudirajo, potem pa dela ni. Zakaj naj hitro doštudirajo, na koncu vedo, da dela ni. Nekje drugje bo potrebno narediti posamezne prijeme zato, da bodo študentje motivirani, da doštudirajo, ker bodo vedeli, da jih na koncu čaka služba in se bodo lahko redno zaposlili. Tako pa temu v sedanji ureditvi vsekakor ni. Zato je prav, da povemo, da so posamezne napake, da jih je potrebno sistemsko odpraviti, ni pa smiselno na ta način kaznovati vseh. In ko govorimo, da so študentje izkoriščani; zakaj pa potem branijo to izkoriščanje tako krčevito. To se ne dogaja, če je nekdo izkoriščan, da bo z vsemi štirimi potem to ureditev branil, da ga bodo še naprej izkoriščali. Potrebne so spremembe, ampak zelo previdne in premišljene. In ko govorimo o partnerstvu, dajmo to partnerstvo tudi pripeljati v življenje, tako v politiki kot tudi in predvsem med socialnimi partnerji.
Hvala. Besedo ima poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Rada bi utemeljila četrti amandma k 4. členu. Poslanska skupina Socialnih demokratov vlaga ta amandma v skladu z dogovorom s sindikati, kjer smo vpeljavo besede "primerna zaposlitev in ali drugo podobno delo" zožili tisto področje, kjer bi morebiti lahko prišlo do nesporazumov, ko bi moral brezposelni vzeti kakršnokoli obliko humanitarnega dela in kjer so videli možnost za brezpravno prisiljevanje brezposelnih pri prevzemanju humanitarnega dela, ki bi pa v nekaterih okoliščinah se lahko zanj izkazalo, da to ni humanitarno delo, ampak je delo neke organizacije, ki se ukvarja s socialnim, pedagoškim ali kulturnim delom. Zato pričakujem, da bo ta amandma dobil podporo, in s tem tudi odgovarjam na že poprej demantirane očitke o nedialogu s socialnimi partnerji. Sedaj pa dovolite, da se samo na hitro, ker bo še kaj treba o drugih amandmajih reči, dotaknem samo razprave, ki ji sledim v zvezi s financiranjem študentskih organizacij, pri vsem tem pa mislim zlasti na Študentsko organizacijo Slovenije, ki je reprezentativna organizacija združenih študentov. Če kdo sreča pet študentov, pa jih vpraša, jaz bom srečala drugih pet študentov, pa mi bodo drugače rekli. Če smo brali pisma, potem bi bilo dobro, da preberemo tudi kakšno pismo, ki ga je podpisala študentka z imenom in priimkom, ki nas seznanja s tem, da je od 700 študentskih družin kar 400 takih, ki so včlanjeni v organizirano obliko študentske dejavnosti in vidijo v zmanjšani finančni možnosti študentske organizacije tudi zmanjšane možnosti zase. Vprašanje subvencioniranih študentskih postelj za otroke študentov sem zastavila kot posebno poslansko vprašanje, pa so si ga ministrstvo za delo pa ministrstvo za šolstvo, ministrstvo za visoko šolstvo podajali kot vroč kostanj, sistemske rešitve pa še vedno ni in se to s kakšnimi drugimi rečmi ureja. Ampak če že govorimo o tem, da bomo s temi sredstvi pač povečali fond štipendij, je prav zanimivo, kako te štipendije rastejo. Začelo se je s tisoč štipendijami, potem so rekli dva tisoč, sedaj jih je pet tisoč. To je tri milijarde. Lepo in prav, ampak kaj ko bi rekli še kakšno besedo na račun vsega tistega, kar se iz sredstev študentske organizacije financira, in si kakovostnega študentskega življenja brez tega ne znam predstavljati. Ne znam si predstavljati življenja brez knjig, ki jih izdaja Beletrina, brez knjig, ki jih izdaja Litera, ne znam si predstavljati tudi življenja v Mariboru brez Kible, ki jo sofinancirajo mariborski študentje, in marsičesa še. Ampak seveda v tej državi je bralna kultura nizka, v tej državi je treba varčevati, verjetno ni pomembno, da imajo študentje razvito kulturno življenje, da imajo svoja glasila, da imajo svoje radijske postaje. Vse to je za druge ali za nekatere pač nekaj, nad čimer lahko zamahnejo. In zaradi tega ne morem pristati na spremenjen način sofinanciranja. Seveda pa je zadaj zelo zelo spreten manever. In vsi tisti, ki govorite, da smo poslanke in poslanci, ki ne soglašamo z vladnimi predlogi, populisti, najbolj populistična od vseh je vlada, ki hoče vse, kar je, skriti za štipendije in za to, da so študentje proti štipendiranju. Kar zadeva študentsko delo in pridne študente, saj bolonjski proces bo tak, da bo od študenta res zahteval tri leta intenzivnega študija. Zanima me, kako bo vlada poskrbela za to, da bodo lahko študentje dovolj imeli, da bodo tako zelo intenzivno študirali. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Med drugim ste, minister, dejali, da nov zakon določa obveznosti prejemnika denarnega nadomestila, da sprejme primerno delo, tudi humanitarno in podobno neplačano delo, sicer se mu zniža nadomestilo. Če bi vi bili na mestu nekoga takšnega, verjamem, da bi sedaj sedeli nekje v "hladovini" in gledali svetovno prvenstvo v nogometu, kar počne večina stranke Slovenske demokratske stranke. Imam vprašanje za kolega Pojbiča, ki je tako vehementno trdil, da 10% koncesijske dajatve ne pozna noben v Evropi. Upam, da vsi trije koalicijski poslanci Slovenske demokratske stranke, ki sedaj poslušate, veste ta odgovor. Jaz bi ga zelo rad izvedel, se opravičujem, čas vas je zopet rešil in ne boste mogli pokazati svojega znanja. Gospod Pojbič je v svojem nastopu bral oziroma utrjeval svoj nastop z enim pismom, ki ga je dobil od visokega funkcionarja ljubljanske univerze, za katerega je na koncu pisma pozabil povedati, da je podmladek Nove Slovenije. To pismo smo tudi mi dobili, pa se z njim ne hvalimo tukaj in s tem ne utrjujemo svojega znanja. Hvala lepa.
Hvala gospodu Zagorcu. Prosim, da daste mir, spoštovani obiskovalci. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, predstavniki vlade, obiskovalke, obiskovalci! Če moram na začetku upravičiti kompetentnost za razpravo okoli študentskega dela, vezanega na te amandmaje oziroma zakon, ki ga obravnavamo, želim povedati, da študentsko problematiko in življenje kar dobro poznam. Imam tri študente, in to kar doma, pa celo preko študentskega servisa delajo, in to vsi. Če se lahko malo pohvalim oziroma jih lahko pohvalim, v 11-ih letih študija, če vse študijske letnike seštejem, ni bilo nobenega ponavljanja in so odlični študenti. Pa še enkrat podčrtujem, delajo preko študentskega servisa. S tem želim povedati, da nisem proti študentskemu delu, kot se tukaj nam, predvsem koalicijskim poslancem očita. Bi pa rad tudi to uvodoma povedal, prvi štipenditor po mojem mnenju je starš. In o tem danes nikjer nismo govorili. Vsi samo čakamo, da bomo dobili pečeno kuro na krožnik in če bomo toliko pri volji, jo bomo tudi pojedli. Neumna bi bila vlada oziroma koalicija, ki si ne bi študentov izbrala za svoje partnerje, in mislim, da je nespodobno danes očitati vladi, da dela proti študentom. Ker je toliko govora bilo o študentskem delu, sem na "brzino" analiziral trenutno stanje, bom povedal samo nekaj dejstev. Za posredovanje dela dijakom in študentom so kot neprofitne organizacije oziroma kot javna služba v javnem interesu bili ustanovljeni študentski servisi, ki naj bi delovali v korist študentov, delojemalcev, ne pa da si z njihovim davčno razbremenjenim delom polnijo žepe zasebniki. Največji med njimi, samo za ilustracijo, je nekoč pripadal mariborski univerzi, pred leti ga je olastninila peščica zasebnikov ene rodbine. Med najhitreje rastoče gospodarske panoge pri nas se je v zadnjih letih uvrstila dejavnost študentskih servisov. Bilance teh družb kažejo, da so se v zadnjih letih čisti prihodki od prodaje povečali za približno 30% na leto. Čeprav gre za dejavnost, ki služi zadovoljevanju javnega interesa, je v zadnjih štirih letih povprečna letna rast čiste donosnosti kapitala pri študentskih servisih večja od 35%. V zadnjih letih se je število študentskih servisov v Sloveniji povečalo bistveno hitreje kot število proizvodno - storitvenih gospodarskih družb. V študentskih servisih je ugotovljeno tudi pranje denarja. Študentsko delo se izplača, žal ne toliko za študente in zato se tukaj postavljam za študente, pa bolj za študentske servise, ki delo posredujejo. Tako se pogosto denar, ki je posledica študentskega dela, plasira v portfeljske naložbe, namesto da bi se ga namenjalo za izboljšanje študijskih, bivalnih, prostočasnih zmogljivosti oziroma dejavnosti študentov. Eden od bistvenih problemov študentskega dela, ki ga vidim sam, so zlorabe in zato je potrebno nekaj na tem področju narediti. In zato podpiram predlog vlade, ki, upam, bo to problematiko vsaj omilil. Lahko gre za klasično delo na črno, lahko gre za delo na podlagi napotnice druge osebe, kot je tista, ki delo opravlja, lahko gre za fiktivno nakazovanje denarja, pogosto pa tudi za neizplačilo zaslužka študentu, ki je delo opravil. Skupna točka vseh teh zlorab je dejstvo, da jih je zelo težko odkriti, dokazati in zato tudi sankcionirati, saj največkrat tudi niso prijavljene. Študentsko delo, to je danes bilo že enkrat ali večkrat izpostavljeno, pa dovolite še enkrat. Študentsko delo pomeni tudi nelojalno konkurenco na trgu delovne sile. V parlamentarni razpravi lani maja smo opozorili na ceneno delovno silo, ki jo omogoča nižje obdavčenje študentskega dela. Danes v tej razpravi mešati oklepnike s tem zakonom oziroma z amandmaji, ki jih imamo na klopi, mislim, da ni korektno oziroma si to razlagam kot nerazumevanje logike slovenske vojske oziroma nerazumevanje članstva Republike Slovenije v zvezi Nato. Takšni, ki to povezujejo, mislim, da jim je bližja kot logika Nata, bližja kot logika slovenske vojska, da jim je bližja logika jugoslovanske ljudske armade. Me zanima, nimam podatka v rokah, zares mislim, da bi moral ta državni zbor imeti podatek, kakšen delež prihodkov Študentska organizacija Slovenije namenja dejansko za svoje programe, ki jim jaz tudi pravim kvalitetni programi, morda ima kdo ta podatek, jaz ga nimam, govori se o izredno nizkem deležu in ne bi rad nikomur delal težav oziroma krivice. Zaključujem s tem, da mi je resnično žal, da v tem trenutku nastajajo neke turbolence v Študentski organizaciji Slovenije, ki je partner z vlado Republike Slovenije, da se enostavno ne morejo zmeniti ali pa izvoliti svojega pravega vodjo. Mariborski študentje, kot vem, niso podprli kandidata. Jaz samo iskreno želim študentom, pravim študentom, da čim prej izvolijo svoje vodstvo in da se pogajanja z vlado čim prej nadaljujejo, in prepričan sem, da do kvalitetnih dogovorov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Sok.
Hvala za besedo. Jaz bom nadaljeval tukaj, kjer je začel moj poslanski kolega Jožef Horvat. Resnično gre na tem področju za velik imperij, ki se je zgradil v vsem tem času vladavine Liberalne demokracije, in jaz tudi razumem danes njihova stališča, ko želijo ubraniti vse to, kar so dejansko dopuščali, da se je dogajalo. Govoriti, da ta vladna koalicija ni naklonjena študentom, je seveda popolnoma nesmiselno, ampak je potrebno tukaj povedati, da smo pravzaprav v tem državnem zboru sprejeli zakon, v katerega smo zapisali, da sta obe stopnji bolonjskega študija brezplačni, kar ni veljalo po tistem zakonu, ki je bil sprejet takrat, kolega Rop, ko ste bili vi predsednik vlade, ko ste zapisali, da bo eden letnik druge stopnje potrebno plačati, in sicer da bodo to fakultete izbirale, kdo bodo tisti, ki bodo oproščeni v tistem procentu. To je popravljeno, da je v Sloveniji zagotovljena prehrana za študente, to verjetno ni potrebno še enkrat ponavljati, ampak to je fakt. In pa tudi to, da se povečuje število štipendij. Poglejte, leta 2004 so Študentska organizacija, se pravi ŠOS, in servisi preko koncesije zbrali 8 milijard slovenskih tolarjev. To so recimo štirje proračuni občine, iz katere jaz prihajam, pa ta občina predstavlja 1% po teritoriju in po prebivalstvu velikosti Slovenije. 8 milijard slovenskih tolarjev. Od tega je šlo polovico za delovanje študentski organizaciji in recimo tukaj v teh soočenjih je bilo objavljeno, da predsednik študentske organizacije, mimogrede povem, gospod Edvin Makuc, ima 1,3 milijona bruto plače, se pravi toliko tudi v Ljubljani, se pravi, to so potem podatki in ne vem, ali res moramo v tej državi na takšen način te pozicije braniti. Ali mislite, da je res potrebno, da se študentom med študijem za to, da študirajo, še dodatno plačuje? Mislim, da večina slovenskih študentov tako ne misli. Zadnjič je bilo na Trenjih soočenje, kjer je gospod Rebolj na hitro izračunal, da se preko študentskega dela obrne 80 milijard slovenskih tolarjev, 80 milijard denarja, da bi to pomenilo pri 150 tisoč tolarjev bruto plače, kolikor jo, recimo, dobijo v marsikaterem podjetju v Sloveniji, 46 tisoč delovnih mest, in če bi od tega plačali prispevke in bi bile štipendije v višini 500 tisoč tolarjev na leto - 60 tisoč štipendij. To je eden od predsednikov sindikata, Rebolj, javno na televiziji razlagal. Na drugi strani se gospod Semolič udeležuje študentskih demonstracij in gospod Gaber se čudi tej zmešnjavi, kako to, da tega vsi ne razumemo, da je to v redu. Torej je nekaj narobe! Ampak poglejte, ne razpravljamo danes o tem, da bi študentsko delo se zmanjšalo. Študentsko delo, hvala bogu, če je, naj bo. Marsikdo ga potrebuje. Mogoče, če bo več štipendij, ga bo tudi manj, razpravljamo enostavno o tem, da se od tega študentskega dela, od tega dela, čemur se država odpoveduje v okviru davčnih dajatev, da se več tega denarja nameni za štipendije. In ne razumem študentov, ki se večinsko ne bi zavzeli za takšne rešitve. Enostavno ne razumem, kajti tako ŠOS kot študentski servisi v bistvu izkoriščajo študente, ki delajo. Se pravi, tukaj gre za eno obliko modernega izkoriščanja, pa če to priznamo ali pa ne priznamo. Tako je, in če bomo več od tega namenjali v sklad, potem gospod Potrč, to ne more biti maščevanje, to, kar ste vi govorili oziroma po gospodu Gabru, kaznovanje. Vi sicer pravite, da če bi - vaš predlog je, da če že gre za maščevanje, da je to maščevanje v okviru 10%, kot vi predlagate. Mi v vladni koaliciji smo se odločili, da je potrebno zagotoviti za štipendijski sklad, če hočemo s tem doseči nek učinek, večji del. Zato se nam zdi smiselno, da tak zakon, kot je sedaj pripravljen, sprejmemo, in vsekakor bo na takšen način en ta zelo zapleten sistem in pa neka deviacija sistema, ki so jo prejšnje vladajoče garniture v Sloveniji dovolile, na nek način skozi to popravljeno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanci koalicije in predvsem NSi-ja govorijo o tem posredovanju študentskega dela kot o tistem ključnem leglu zla, korupcije, bogatenja, suženjskega dela, in kot je rekel kolega Horvat, celo pranja denarja. Gospoda Drobniča prikazujejo kot velikega osvoboditelja tudi na tem področju. Po drugi strani spretno vsiljujejo diskusijo o štipendijskem skladu in štipendiranju kot nekem plemenitem motivu, zato da se lahko poseže v ta utečen sistem posredovanja dela, z vsemi pozitivnimi nastavki in tudi pomanjkljivostmi, o katerih ne bom govoril. Ampak tu je treba demistificirati to skrb za štipendije. V osnovi ne bi bilo treba štipendij zagotavljati iz tega deleža posredovanja študentskega dela. To v osnovi nikoli ni bilo temu namenjeno in je veliko licemerje. Res je, da so v teh pogovorih na to tudi predstavniki študentov pristali in, recimo, da je lahko to za vse sprejemljivo. Glavni učinek te novele je pa udarec avtonomiji študentskega organiziranja. Zato, da bi bil Drobnič osvoboditelj in da bi zagotovil te slavne štipendije, se bo uničilo vse, kar je skozi desetletja nastajalo. Gospod Sok napačno misli, da je to bila neka trdnjava LDS. Sam sem eden tistih ljudi, ki smo se v 80. letih s študentsko organizacijo dogovarjali, da je, še preden so nastale stranke, bilo mogoče ustanoviti samostojne študentske organizacije. Te so prevzele medije in prevzele so pač upravljanje s temi servisi. Od takrat naprej so šle stvari po svoje in študentska organizacija je v veliki meri financirala dejavnosti Demosa kot politične asociacije, če že hočete, da o tem govorimo, in to ni bilo za nikogar sporno. Danes je to sporno, zato ker pač ne morete obvladovati tega segmenta družbe in jih kaznujete na ta način. Učinek tega ni samo v prerazporejanju teh sredstev, ampak - kot je bilo tu spretno rečeno - niste si izbrali pravih predstavnikov, zato bomo mi z vsemi sredstvi poskrbeli, da bodo stvari, tako kot se spodobi, pred državo in pred prižnico. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo besedo? Izvolite, gospod Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Imam repliko na izvajanje gospoda Školča. Ni me razumel. Ves čas sem govoril za študente. In nekaj bi vam rad na tem mestu povedal. Mislil sem, da mi boste dali odgovor, kakšen delež prihodkov študentska organizacija Slovenija nameni za svoje programe, ki, še enkrat povem, so kvalitetni. Verjamem pa tudi to, gospod Školč, da so študentje prisiljeni delati, in zdaj bom povedal, predvsem pomurski študentje, to pa zaradi tega, ker ste v svojem času, ko ste imeli oblast, naredili pravilnik, ki dodeli študentu točke za pridobivanje stanovanja v študentskem domu samo do 100 kilometrov. Se pravi, če študent prihaja iz razdalje, ki je več kot 100 kilometrov od Ljubljane, ne dobi dodatnih točk. To z drugimi besedami pomeni, da pomurski študentje niso zaželeni, da študirajo na ljubljanski univerzi. Hvala lepa.
Hvala. Še ena replika, gospod Sok.
Hvala lepa. Ne vem, če sem pravilno razumel gospoda Školča, vendar, če je to res, kar je povedal, potem je hudo narobe in samo kaže, kako je potrebno to spremeniti. Pravi, da so študentske organizacije financirale politične stranke. To je popolnoma nesprejemljivo, se pravi, je potrebno tukaj na tem področju res pogledati, ali ni to še danes temu tako. In če se to dogaja tako, kot je rekel on, da on organizira študente in jim pomaga z nasveti, kako naj te zadeve potekajo, potem je tukaj nekaj res hudo narobe. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč, ni replike na repliko, ampak imate možnost razprave. Izvolite.
Zelo na kratko. Od gospoda Soka celo, če bi razumel, ne bi pričakoval, da on to prizna. Govoril sem o 80-ih letih, da ne bo nesporazuma, kasneje se je z zakoni to ustrezno reguliralo. Gospodu Horvatu verjamem, da je za študentsko delo. Jaz sem pa govoril o tem, da je on proti avtonomiji študentskega organiziranja. V tem se nisva razumela. Poročila študentskih organizacij, kaj počnejo z denarjem, ki ga dobijo tako ali drugače, pa dobi vsako leto, če je zainteresiran, tako rekoč na spletu ali v pisni obliki.
Hvala lepa. Gospa Potrata.
Med 13-mi amandmaji k 41. členu bi rada pritegnila pozornost k petemu amandmaju, ta je namreč takšne narave, da izenačuje upravičence do denarne socialne pomoči s prejemniki denarnega nadomestila, ki smejo zavrniti delo, razen v primerih, ko ponujeno delo ni nižje od dveh izobrazbenih ravni. Zdi se mi potrebno na to opozoriti, sicer pa oprostite moji nevednosti, ampak jaz sem mislila, da je bil predsednik Študentske organizacije Slovenije Miha Ulčar.
Hvala. Gospod minister - se ne boste. Želi še kdo k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo in prehajamo na 6. člen in na razpravo o dveh amandmajih, in sicer prvega je vložila skupina poslancev v prvopodpisanim gospodom Rezmanom in o drugem, ki ga je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov. Prosim. Kdo želi besedo? Nihče. Zaključujem razpravo in prehajamo na 19. člen in na razpravo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na razpravo o 36. členu in o amandmajih poslanske skupine Socialnih demokratov, poslanske skupine Liberalnih demokratov Slovenije ter o treh amandmajih poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Kdo želi besedo? Nihče. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala. Rada bi opozorila na drugi amandma poslanske skupine socialnih demokratov, s katerim želimo popraviti besedilo, ki omejuje študentsko delo, in hočemo, da se iz dopolnjenega predloga zakona, tako kot je bil sprejet na odboru, črta tisti del, ki vnaša omejitev. Zato pričakujemo, da bo ta amandma dobil podpor. Hvala.
Hvala. Še kdo k temu členu in k tem amandmajem? Nihče. Zaključujem razpravo in prehajamo na 55. člen in na razpravo o amandmaju k temu členu, ki ga je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov. Prosim, želi kdo besedo? Izvolite.
Hvala lepa. 12 alineja 70. člena zakona je po novem res kruta. Jaz sem že na usklajevanju opozoril predlagatelja, da je nevarno, da se bo želeni cilj sprevrgel v zlorabo v nasprotni smeri, kot je bila zloraba zdaj. Če bo implementacija tega zakona potrjena, pričakujem, da bomo to popravili.
Hvala, gospodu Brenčiču. Mag. Potrata, izvolite.
Ko smo Socialni demokrati govorili o tem, da je ta zakon izrazito restriktivno naravnan, je 55. člen ravno potrditev restriktivnosti. Zato smo Socialni demokrati vložili amandma, s katerim želimo črtati tiste dele tega člena, ki so najbolj kruti od vsega, ki pravzaprav iskalca zaposlitve, brezposelno osebo najbolj zadenejo. Namreč, smisel zaposlitvenega načrta je, da se predvidi, kakšne so poti in kakšne so možnosti za brezposelno osebo. Tukaj pri tem členu, ki je bil sprejet in dopolnjen na seji matičnega delovnega telesa, je seveda zapisano, kaj vse mora brezposelna oseba storiti oziroma kdaj zavod neha neko brezposelno osebo voditi v evidenci brezposelnih oseb in oseb vključenih v program aktivne politike zaposlovanja. To je čiščenje evidenc, seveda, in to je lahko nižanje tudi statističnih podatkov. Zato nam se zdi, da bi vsaj nekatera od teh določil morali iz tako na matičnem delovnem telesu predlaganih določil izčrtati. In sicer, gre tukaj za 10., 11. in 12. alinejo, ki govorijo o tem, kdaj iskalec zaposlitve izgubi to pravico biti vključen v evidenco. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na 60. člen in na razpravo o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na 62. člen in na amandmaje, ki so jih vložili poslanska skupina Socialnih demokratov ter vsebinsko enak amandma poslanske skupine Liberalne demokracije ter skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Rezmanom. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na 64. člen in na amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo razpravljati? Mag. Potrata, izvolite.
Hvala. Že v uvodnem nastopu smo skušali ob splošni razpravi o tem zakonu prepričati predlagatelja zakona, da bi upošteval tako sestavo sveta zavoda, ki bi omogočala tripartitni sistem in s tem boljše dogovarjanje vseh, ki so vključeni v delovanje zavoda. Ta predlog, ki smo ga Socialni demokrati skušali uveljaviti že na matičnem delovnem telesu, sicer ni bil sprejet, ampak rada bi še enkrat poudarila, da zagovarjamo možnost tripartitnega zastopanja v svetu, tako da bi vlada Republike Slovenije imenovala 4 člane, po 4 člane delodajalska združenja na ravni države in 4 člane bi imenovali sindikati, reprezentativni za območje države. Če pogledate našo predlagano strukturo, je to 12 članov plus trinajstega, ki bi predstavljal delavce zavoda. Če govorimo o partnerskem sodelovanju, potem imamo tukaj pač tako strukturo: vlada, delodajalska združenja in sindikati. Za dobro delovanje, za dober dogovor med socialnimi partnerjih je tudi v upravljavskih in drugih organih, ki jih imajo javni zavodi, prav, da je struktura tripartitna in da nima nobena s strani večinskega deleža. Zakaj si mora vlada prek svojih članov tu zagotavljati večino, je popolnoma jasno, ampak če govori o partnerstvu, če ji je do dogovarjanja, če ji je do dialoga, na katerega se tako rada sklicuje, potem bo koalicija ta amandma Socialnih demokratov podprla. Kajti Socialni demokrati menimo, da je za dialog in za partnersko dogovarjanje vedno odvisno tisti, ki ima moč. In vlada ima moč. In to velja tudi za dogovarjanje z drugimi socialnimi partnerji, tudi za dogovarjanje s študentsko organizacijo. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej odgovor na amandma k temu členu. Ekonomsko socialni svet je mesto, kjer se dogovarjajo socialni partnerji po načelu enakopravnosti. Svet zavoda za zaposlovanje je svet, ki se ukvarja z upravljanjem. Glede na to, da je minister pravzaprav tudi odgovoren posredno za delovanje zavoda, poglejte si računsko sodišče, za nepravilnosti, ki se pokažejo na zavodu za zaposlovanje, pravzaprav posredno odgovarja tudi minister. Zato je logično, smiselno, da je tako postavljeno. V svet zavoda, ki ga je predlagala vlada, nima vlada s svojimi predstavniki večine. So pa vsi trije partnerji. Torej, odgovarjamo na pravi primer in ustrezen način. Spoštovane poslanke in poslanci! Na vsebinska in tehnična vprašanja sem vam odgovoril. Sedaj še zaključna misel. Zakon, ki je pred vami, je dober. Ne odgovarja verjetno vsem malim partikularnim skupinam, ki jim ni do tega, da so stvari urejene. Odgovarja potrebam tistih, ki se soočajo s stisko, z brezposelnostjo, tisti, ki težko pridejo do dela in si prizadevajo za delo. To potrjuje tudi javno mnenje. Tudi anketa, ki sem jo danes predstavil. Kako bo zakon sprejet, je vaša odgovornost, spoštovane poslanke in poslanci. To ni smo odgovornost poslancev in poslank vladajoče koalicije. S tem nagovarjam vse poslanke in poslance, da imejte v mislih brezposelne, njihove stiske in zakon, s katerim urejamo to vprašanje.
Hvala gospodu ministru. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.50. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Za trenutek bomo počakali, da zasedejo predstavniki vlade svoje mesto. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev, mag. Žiga Lavrič, državni sekretar na ministrstvu za finance, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Predstavil bom zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu. Ta zakon je vlada potrdila na svoji 69. redni seji aprila letos in ga nato posredovala v državni zbor za obravnavo po rednem postopku. Temeljni cilji novele zakona so doseči uskladitev s predpisi evropskega pravnega reda, predvsem z direktivo, ki ureja finančne konglomerate, in z direktivo, ki vzpostavlja novo organizacijsko strukturo odborov, komisije EU za finančne storitve. Z določenimi spremembami pa se tudi odpravlja manjša neskladja z nekaterimi drugimi direktivami, ki se nanašajo na področje zavarovalništva. Pomembna sprememba v predlogu zakona je oblikovanje oziroma obravnava izravnalnih rezervacij. Glede na to, da bodo morale zavarovalnice s 1.1.2007 uporabljati mednarodne računovodske standarde ter upoštevajoč dejstvo, da hkrati še vedno velja direktiva, ki določa obvezno oblikovanje izravnalnih rezervacij v zavarovalni vrsti kreditno zavarovanje, je v predlogu zakona predlagana rešitev, ki predvideva oblikovanje izravnalnih rezervacij samo še v zavarovalni vrsti kreditnega zavarovanja. Izravnalne rezervacije za ostale zavarovalne vrste, ki bodo z uveljavitvijo tega zakona postale presežne, pa bodo morale zavarovalnice do 1.1.2007 razgraditi. V predlogu zakona so predvidene tudi spremembe določb, ki opredeljujejo sestavine temeljnega in dodatnega kapitala zavarovalnice ter računovodske izkaze zavarovalnic. Te spremembe so potrebne zaradi pričetka veljave novih slovenskih računovodskih standardov, ki so uvedli določene spremembe tudi na področju kapitala. Zelo pomembna sprememba je tudi predlog nove opredelitve vrste poslov, ki jih lahko opravlja zavarovalnica poleg zavarovalnih poslov. Predlagana je rešitev, s katero se zavarovalnici dopušča, da opravlja tudi posebno omejeno obliko pozavarovanja ter posle posredovanja pri nakupu ali prodaji investicijskih kuponov vzajemnih skladov. Takšna širitev poslov bo po našem mnenju okrepila konkurenčni položaj zavarovalnic na širšem zavarovalniškem trgu, zlasti če upoštevamo dejstvo, da takšne posle lahko opravljajo zavarovalnice v skladu z zakonodajo v drugih državah članicah EU. Poleg tega predlog zakona odpravlja tudi nekatere nomotehnične pomanjkljivosti, nejasnosti ali pravne praznine, ki so se pokazale pri njegovem izvajanju v praksi. Ocenjujemo, da so navedene rešitve in predlagane spremembe ustrezne in potrebne. Poudaril bi še, da je bil v postopku priprave zakon usklajen s predstavniki zavarovalniške industrije, se pravi, Slovenskim zavarovalnim združenjem, kakor tudi z nadzorno institucijo, Agencijo za zavarovalni nadzor. Zato vlada predlaga državnemu zboru, da predlagani zakon sprejme. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 19. seji dne 6.6.2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje zakonodajno-pravne službe ter pripombe k vrsti členov. Odbor je večino pripomb upošteval pri oblikovanju in sprejemanju svojih amandmajev, navedenih v nadaljevanju tega poročila. Odboru so bili dodatno posredovani amandmaji poslanskih skupin koalicije k 42., 44., 79. in 91. členu predloženega zakona z dne 31.5. in vloženi amandmaji poslanske skupine Socialnih demokratov k 46. in 100. členu ter kasneje popravljenemu 47. in 102. členu. Predstavnik vlade je poudaril, da je zakon usklajen s Slovenskim zavarovalnim združenjem in Agencijo za zavarovalni nadzor. Največ se je razpravljalo o amandmajih k 32., 47., 79. in 102. členu zakona. Predloženi zakon namreč uvaja rešitev pri 32. členu, da se kot ločevalni kriterij v zvezi z življenjskim, nezgodnim in zdravstvenim zavarovanjem izjemoma lahko upošteva osebna okoliščina spola, kadar jo zavarovalnice na podlagi ustreznih in točnih aktuarskih ter statističnih podatkov uporabljajo kot odločilni faktor pri oceni tveganja. Tu je podala pripombe zakonodajno-pravna služba, ki opozarja na veljavnost splošnega načela nediskriminatornosti glede na spol tako v pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti kot v ustavi Republike Slovenije. Predstavnik vlade je dodatno obrazložil, da je to razlikovanje po spolu pri sklepanju zavarovanj veljalo tudi do sedaj in ne gre za uvajanje nove rešitve. V razpravi o določbi 32. člena je bilo kljub navedenemu dodatnemu pojasnilu predlagane rešitve izraženo mnenje o mnenju nesprejemljivosti, saj je takšna rešitev v nasprotju s pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti in slovensko ustavo in veljavnim zakonom. V razpravi je bi podan predlog za amandma odbora, da se novi 7. odstavek 83. člena veljavnega zakona, kot ga predvideva 32. člen predložene novele, črta. Odbor vendar amandmaja ni podprl. Ker pa je po oceni večine razpravljavcev določbo 32. člena potrebno dodatno proučiti in če bo potrebno v nadaljnji razpravi na seji državnega zbora tudi amandmajsko spremeniti ali dopolniti, je odbor sprejel amandma k 32. členu, ki je naveden v nadaljevanju tega poročila in s katerim je določba 7. odstavka spremenjena tako, da je iz predlaganih rešitev izvzeto upoštevanje osebne okoliščine spola pri zavarovalni vrsti zdravstvenega zavarovanja. Potem smo razpravljali o določbi 47. in 102. člena na predpis obveznosti oblikovanja izravnalnih rezervacij, ki veljajo samo še pri zavarovalni vrsti kreditnega zavarovanje, ostale izravnalne rezervacije pa se morajo do 1.1.2007, ko preidemo na uporabo mednarodnih računovodskih standardov, prenesti preko dohodka zavarovalnic v kapital. Tukaj smo obravnavali predlog skupine Socialnih demokratov, da bi se te izravnalne sheme, ta denar, ki je nastal na ta način, direktno prenesel v rezerve zavarovalnic, vendar so predstavniki vlade menili, da se mora pač to prenesti kot dohodek in temu ustrezno, zmožnostjo uporabiti triletni odlog poravnati tudi obveznosti davka za proračun, to je približno 700 milijonov tolarjev na leto. Odbor je v skladu s 130. členom poslovnika državnega zbora obravnaval te amandmaje in sprejel amandmaje poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke, Demokratične stranke upokojencev k 42., 44., 79., in 91. členu, ni pa sprejel amandmaje poslanske skupine Socialnih demokratov k 74., in 102. členu. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval o posameznih členih predloga zakona ter vse člene prejel. Predlagamo, da sprejme te amandmaje, kakor tudi, da ta zakon potrdi tudi državni zbor. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi, tisti, ki še vztrajate tudi pri 3. točki dnevnega reda in niste porabili vse "municije" že pri prejšnji. Novela iz leta 2002 zakona o zavarovalništva je prinesla spremembe predvsem na področju izravnalnih rezervacij. Osnovni namen spremembe in dopolnitve novele iz leta 2004 pa je bil doseči nadaljnje usklajevanje slovenske zakonodaje z evropskim pravnim redom na področju zavarovalništva, ki sprejemajo določbe o kapitalski ustreznosti in zavarovalnici, na novo urejajo delovanje zavarovalnih posrednikov, stečaj in likvidacijo zavarovalnic. Tudi zakon o zavarovalništvu iz leta 2004 je posegel na področje izravnalnih rezervacij. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona o zavarovalništvu oziroma zavarovalnicah se želi doseči uskladitev z evropskim pravnim redom, in sicer z direktivami, ki in pri katerih se je rok za prenos v slovenski pravni red iztekel po pripravi zadnje novele zakona o zavarovalništvu, kot tudi z direktivami, pri prenosu katerih se je izkazalo, da so potrebni določeni popravki, tudi sprememb iz leta 2004. Spreminjajo se tudi določbe o oblikovanju oziroma obravnavanju izravnalnih rezervacij in zavarovalno-tehničnih rezervacij za tveganje velikih škod, pri čemer se ohranja obveznost za oblikovanje izravnalnih rezervacij samo še v zavarovalni vrsti kreditnih zavarovanj, opredeljene so vrste poslov, ki jih lahko opravljajo zavarovalnice poleg zavarovalnih poslov. Uredba predvideva, da izravnalne rezervacije ne predstavljajo več postavke zavarovalno-tehničnih rezervacij, temveč glede na njihovo vsebino sodijo med postavke kapitala. Zato je v obravnavanem zakonu predvidena rešitev, s katero je predpisana obveznost oblikovanja izravnalnih rezervacij samo še v zavarovalni vrsti kreditnega zavarovanja. Vse izravnalne rezervacije, razen izravnalnih rezervacij za kreditna zavarovanja, ki bodo z dnem uveljavitve tega zakona postale presežne, pa bodo morale zavarovalnice do 1.1. leta 2007 znižati na 0. S spremembami zakona o zavarovalništvu se želi urediti tudi oblikovanje tako imenovanih drugih zavarovalno- tehničnih rezervacij. V razpravi na matičnem delovnem telesu je bilo največ pomislekov namenjenih rešitvi, da se bo kot ločevalni kriterij v zvezi z življenjskim, nezgodnim in zdravstvenim zavarovanjem izjemoma lahko upoštevala osebna okoliščina, spol, kadar jo zavarovalnice na podlagi ustreznih in točnih aktuarskih in statističnih podatkov uporabljajo kot odločilni faktor pri oceni tveganja. Zakonodajno-pravna služba je ob tem opozorila na veljavnost splošnega načela nediskriminatornosti glede na spol, pri čemer je raziskovanje možno le na podlagi statističnih in aktuarskih podatkov. Vse skupaj pa naj bi lahko vodilo k nadaljnji diskriminatornosti, poudarjeno pa je bilo tudi, da še ni ustreznih in točnih aktuarskih in statističnih podatkov, ki bi jih imele zavarovalnice. Po natančnem premisleku smo tudi v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sopodpisali amandma k omenjenemu členu in ga bomo v nadaljevanju tudi podprli. Kot je že uvodoma bilo rečeno, je pa ta praksa oziroma to prakso so že do sedaj uporabljale zavarovalnice pri sklenitvi tako življenjskih kot zdravstvenih in drugih zavarovanj. V razpravi na odboru je bila pozornost namenjena tudi vloženim amandmajem, s katerimi je predlagano črtanje 47. člena in preoblikovanje 102. člena tako, da se izravnalne rezervacije po stanju na dan 31.12.2006 prenesejo med rezerve, ki se namenjajo pokrivanju izgub zavarovalnic. Nobena država članica Evropske unije naj zaradi uporabe MSRP-jev ne bi prepovedala oblikovanje izravnalnih rezervacij in tudi naj ne bi bila nujna iz razloga, ker nobena od slovenskih zavarovalnic trenutno s svojimi vrednostnimi papirji ne trguje na organiziranem trgu držav članic Evropske unije. V poslanski skupini sprejemamo zagotovilo vlade, da se bo zavzemala, da se bodo sredstva iz naslova razgradnje teh rezervacij v zavarovalnicah, kjer vlada nastopa kot neposredni ali posredni lastnik, prelile v postavko kapitala in ne v nagrade upravam ter nadzornih svetom ali v dividende. Povsem, po našem mnenju, ustreznih rešitvah omenjenih dilem bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke omenjeni predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala. Gospod Ivan Jelen bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanke in poslanci, predstavnika vlade! V poslanski skupini DeSUS bomo vladni predlog zakona o zavarovalništvu, ki je vložen v parlamentarno proceduro, podprli. Na področju zavarovalništva vladna novela vnaša predpise oziroma smernice evropskega pravnega reda, kar pomeni, da gre za uskladitev naše zakonodaje z evropsko direktivo. Rešitve, ki jih ponuja predlog z 106. členi, se nanaša izključno za oblikovanje izravnalnih rezervacij v zavarovalni vrsti kreditno- posojilnega zavarovanja. Vse ostale oblike rezervacij bodo postale presežne in zavarovalnice jih bodo morale izničiti do leta 2007. Te spremembe in dopolnila pa vsekakor izvirajo iz predvidenih mednarodnih računovodskih standardov, med katerimi standard ureja področje zavarovalnih pogodb, ki predvideva, da izravnalne rezervacije ne predstavljajo več postavke zavarovalno-tehničnih rezervacij, temveč sodijo po vsebini med postavke kapitala. Tako ti standardi zahtevajo harmonizacijo in enotnost uporabe vseh držav članic Evropske unije. Zato v poslanski skupini menimo, da je potrebna natančna opredelitev sestavin temeljnega in dodatnega kapitala zavarovalnice, preglednost računovodskih izkazov ter opredelitev vrste poslov upoštevaje načelo enakega obravnavanja, ki jih zavarovalnice lahko opravljajo, možnost posebne oblike povezovanja, posredovanja pri nakupu in prodaji investicijskih kuponov ali pri prodaji investicijskih kuponov vzajemnih skladov. V naši poslanski skupini smo prepričani, da je potrebna takšna preobrazba izravnalnih rezervacij, da bodo kljub temu zagotovljeni učinkovitejši razvoj in krepitev vrednosti zavarovalnic, primerljivost z evropskimi zavarovalnicami, varnost in kakovost storitev oziroma ponudbe. V poslanski skupini DeSUS se zavedamo pomena stabilnosti slovenskega finančnega sistema, zato moramo omogočiti takšne možnosti, da bodo hitro rastoča sredstva zavarovalnic, ki pretežno izvirajo iz dolgoročnih rezervacij, prinesla učinkovitejšo vlogo, ne oziraje se na lastniško strukturo zavarovalnic. Z gotovostjo trdimo, da razgradnja teh zavarovalniških rezervacij predstavlja spremenljivo rešitev in prenos le-teh v postavke kapitala, saj vemo, da so si slovenske zavarovalnice pridobile relativno visoke izravnalne rezervacije v primerjavi z evropskimi. Tako predviden finančni učinek v okviru davčnih prihodkov, izplačilo davka v treh letih znaša 700 milijonov SIT letno oziroma 2,1 milijarda SIT v štiriletnem obdobju, predstavlja velik proračunski priliv. V poslanski skupini DeSUS menimo, da se v okviru izravnalnih rezervacij vpeljuje transparentnost in učinkovitost kapitalske strukture zavarovalnic v smislu povečanja tako razpoložljivega kapitala kot kapitalske ustreznosti zavarovalnic. Obenem pa opozarjamo in poudarjamo, da je za zavarovalnice vendarle pomembno, da v želji po dobičku ne pozabijo na zavarovalniško stroko in njeno poslanstvo. Kot smo že uvodoma dejali, bomo poslanci DeSUS-a podprli novelo zakona o zavarovalništvu, ki predstavlja enega obsežnih gospodarskih zakonov.
Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu. Novela zakona ureja oblikovanje oziroma obravnavanje izravnalnih rezervacij in zavarovalnih tehničnih rezervacij za tveganje velikih škod, ukinja oblikovanje izravnalnih rezervacij v vseh zavarovalnih vrstah, razen pri vrsti kreditnega zavarovanja. Zatečeno stanje izravnalnih rezervacije morajo zavarovalnice vključiti med postavke razpoložljivega kapitala, s čimer bo prišlo do povečanja tega kapitala in povečanje kapitalske ustreznosti. Ob tem se ne bodo mogli izogniti povečanju davčne osnove za odmero davka od dohodkov pravnih oseb, enak princip ob uporabi mednarodnih računovodskih standardov pa se uveljavlja tudi pri bankah in investicijskih družbah. V Slovenski demokratski stranki podpiramo uskladitev zakona z evropskimi predpisi, predvsem z direktivama 2002/87 in 2005/1. Gre za dopolnitev posamičnega in konsolidiranega nadzora nadzorovanih oseb, kot so banke, zavarovalnice, pozavarovalnice, pokojninske družbe, borznoposredniške družbe in družbe za upravljanje, kadar so le-te del finančnega konglomerata. Poleg tega se precizirajo tudi informacije, ki so jih države članice dolžne posredovati Evropski komisiji. Podpiramo tudi opredelitev poslov, ki jih lahko zavarovalnice opravljajo poleg zavarovalniških poslov. Gre za to, da lahko zavarovalnice upravljajo tudi posredovanje pri nakupu ali prodaji investicijskih kuponov vzajemnih skladov. V naši poslanski skupini podpiramo tudi določila, ki zavarovalnicam dovoljujejo, da pri sklepanju življenjskih, nezgodnih in zdravstvenih zavarovanj lahko upoštevajo tudi osebno okoliščino spola. Taka ureditev dopušča, da je vsak zavarovanec obravnavan glede na tveganje, ki ga predstavlja za zavarovalnico. Zaradi različne življenjske dobe je dopuščena tudi različna višina zavarovalne premije. Menimo, da je prav, da se v zavarovalništvu uveljavi temeljno načelo, to je pravična, objektivna in nediskriminatorna obravnava posameznih tveganj. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da so predlagane spremembe potrebne oziroma prinašajo pogoje za večjo konkurenčnost in nadaljnji razvoj zavarovalniških storitev. Zato bomo spremembe in dopolnitve tega zakona podprli. Hvala.
Hvala. Gospod dr. Marko Pavliha bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Predstavnika ministrstva! Zavarovalno pravo je gotovo eno od najtežjih panog prava nasploh, kjer se prepletajo zavarovalna ekonomika, aktuarstvo, pravna pravila, tehnične vede in še bi lahko naštevali. Zato v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije predvidevamo in upamo, da je pri nastajanju novele tako pomembnega in težkega zakona, kot je zakon o zavarovalništvu, sodelovala tako stroka kot tudi industrija. In kot smo obveščeni, je bila novela - in to je pozitivno - predebatirana v okviru Slovenskega zavarovalnega združenja. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo cilje, katerih namen ima doseči novela, uskladitev z acquis communitair, nova ureditev oblikovanja zavarovalno-tehničnih rezervacij in izravnalnih rezervacij za tveganje velikih škod, potem opredelitev vrste poslov, ki jih lahko opravlja zavarovalnica poleg zavarovalnih poslov in še cela vrsta drugih nomotehničnih pomanjkljivosti. Pri tem obžalujemo, da zlasti ta zadnji del ni bil opravljen bolj dosledno, kajti na koncu bom povedal nekaj, kar je odboru za finance ušlo skozi rešeto; ne moremo več amandmirati, ampak vendar bi lahko ministrstvo takšne absurde, ki se pojavljajo, še upoštevalo. Vendar pa v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da predlagatelj ni najbolj premislil rešitev razgradnje izravnalnih rezervacij. Namreč, izravnalne rezervacije so tisto zadnje finančno, lahko bi rekli, zagotovilo za primer bodočih in katastrofalnih nepredvidljivih škod, v katerih primerih lahko zavarovalnica še izplača škode svojim zavarovancem in se izogne najhujšemu - temu, da gre v stečaj. Dokaz za to so zadnje katastrofe, kot na primer orkani, teroristične akcije in še bi lahko naštevali, ki so mnoge pozavarovalnice in zavarovalnice zamajale, zlasti zaradi tega, ker niso imele ustreznih izravnalnih rezervacij. Zato je po mojem mnenju in po našem mnenju nedopustno, da se te izravnalne rezervacije lahko razdelijo med delničarje, kajti dokaz za to je, da te zavarovalne rezervacije, ki so v funkciji časovne izravnave gospodarskega tveganja, pripadajo zavarovancem. In tudi v primeru likvidacije ta sredstva ne bi šla delničarjem, ampak bi šla zavarovancem. In če vzamemo konkreten primer, če bomo razgradili izravnalne rezervacije Triglava in pozavarovalnice Sava, ki naj bi skupaj znašale dobrih 16 milijard izravnalnih rezervacij, pomeni, da bo treba plačati približno 4 milijarde tolarjev davka, iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb. Kdo bo posledično trpel - seveda zavarovanci, kajti zavarovalnice in tako tudi pozavarovalnice ne bodo imele druge izbire, kot da zato posledično podražijo premije. Glede ostalih primerov smo vložili tri amandmaje k 32. členu novele oziroma k 83. členu originalnega zakona. O teh amandmajih bom malce več povedal kasneje, ko bomo o njih govorili. Naj povem, da se nanašajo, prvič, na nepotrebno določilo o roku za odpoved pogodbe o življenjskih zavarovanjih - namreč, to je prepisano iz evropske direktive, pri nas pa to že itak določa obligacijski zakonik. Drugi amandma se nanaša na obvezne sestavine zavarovalne pogodbe. Namreč, povsem nepotrebno je, da je treba v zavarovalni pogodbi razkriti vse obveznosti zavarovalnice, na primer tudi vračilo investiranih sredstev, ne pa samo tiste obveznosti, ki jih je zavarovalnica dolžna plačati v primeru zavarovalnega primera. No, in tretji amandma se nanaša na tisto izjemo, kdaj je res možno upoštevati spol kot faktor "risk managementa" oziroma ocene tveganj. In na koncu morda nekaj dobrohotnih pripomb, kaj pa je res absurdno, naj omenim novo 10. točko 14. člena. Gre za popolnoma nerazumljivo dikcijo. Namreč piše, da lahko zavarovalnica opravlja zavarovalne posle tudi na indirekten način. Indirekten način v zavarovalniškem žargonu ne pomeni nič, še manj pa pomeni sintagma "fakultativna kvotna pozavarovanja". To bi kazalo odpraviti. Potem, recimo, v 121. členu je zopet napisano, da zavarovalnica na vrednostnih papirjih kritnega premoženja ali kritnega sklada ne sme opisati zastavne pravice, a na drugih premoženjih pa lahko in tudi omejevanje sozavarovanja je nesmiselno, ampak čas je potekel, morda kaj več neformalno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Horvat bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi! Novela zakona o zavarovalništvu za poslansko skupino Socialnih demokratov ni sporna v delu, ki pomeni prilagajanje regulative EU, niti v širitvi palete dejavnosti in zavarovalniških produktov. Opravljeno je tudi usklajevanje v okviru partnerskega sodelovanja. Odprto je ostalo in ostaja vprašanje ureditve oziroma rešitev v zvezi z eno največjih sprememb zakona, to je že omenjene izravnalne rezervacije. Poslanska skupina je za obravnavo na matičnem delovnem telesu predlagala dopolnilo k 47. členu, da bi zadržali izravnalne rezervacije v interesu varnosti in razvoja zavarovalnic, vse dokler je to mogoče. Amandma je bil zavrnjen s kategoričnim argumentom vlade, da glede na sprejem mednarodnoračunovodskih standardov z novelo zakona o gospodarskih družbah to preprosto ni mogoče oziroma bi bilo v nasprotju z ureditvijo v Evropski uniji z izjemo kreditnih zavarovanj. Ta argument sprejemamo. Po naši oceni je bil neutemeljeno zavrnjen amandma k 102. členu predloga zakona, po katerem bi zavarovalnice morale izravnalne rezervacije po obvezni razgradnji prenesti med rezerve. S tem bi zagotovili namensko uporabo izravnalnih rezervacij v korist varnosti in razvoja zavarovalnic. Pomembno je, da bi se izognili tudi obdavčitvi izravnalnih rezervacij. To je bilo poslovno smiselno in korektno, da ne rečem etično do zavarovancev, ki so te rezervacije ustvarili preko premij in ne lastniki, vključno z državo niti upravljavcev oziroma uprave zavarovalnic. Naš namen je bil in ostaja, da se zaradi varnosti konkurenčne sposobnosti naših zavarovalnic na odprtem trgu EU in za razvoj ter prodor naših zavarovalnic na nova tržišča, pri čemer moramo priznati, da zamujamo, sredstva, ustvarja z izravnalnimi rezervacijami v celoti usmerijo v rezerve oziroma v kapital, in da se prepreči, da bi se del teh sredstev prelil v porabo zavarovalnic ali lastnikov, tudi države. Žal ni bilo možno vložiti amandmaja, ker ta 102. člen ni bil odprt, problem pa ostaja odprt. Usmeritev izravnalnih rezervacij neposredno in zlasti preko obdavčitve zmanjševanja bi poleg varnosti in krepitve kapitalske ustreznosti zavarovalnic imela za posledico tudi doseganje višje cene pri prodaji deležev države v zavarovalnicah in manjšo verjetnost dvigovanja premij v prihodnosti za pokrivanje možnost oziroma verjetnih tveganj. Naj zaključim pravzaprav z vprašanjem državnemu sekretarju, ki je kot, je bilo že omenjeno, na seji matičnega delovnega telesa zagotovil, da se bo vlada kot lastnik oziroma solastnik prizadevala oziroma bo ravnala tako, da se bo dejansko zgodilo to, da se nerazgrajene rezervacije prilije v kapital, vendar je vprašanje, na kakšen način se bo to zgodilo in kaj se bo zgodilo pri tistih zavarovalnicah, kjer pa država ni lastnik oziroma solastnik. Vprašanje je zelo konkretno in prosim državnega sekretarja za odgovor. Nanaša se na določbo drugega odstavka 102. člena, tam namreč piše, da je zapovedan prenos nerazgrajenih rezervacij med postavke dodatnega kapitala. Vendar, moje vprašanje je, ali se bo to zgodilo avtomatično, torej direktno, prelivanje teh nerazgrajenih informacij v kapital - potem je seveda zadeva v redu - ali bo to tudi obdavčeno. Seveda, potem pa ostaja problem še vedno odprt. Hvala.
Hvala. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav. Gospod predsednik, predstavniki vlade, poslanke in poslanci. V poslanski skupini Nove Slovenije se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona o zavarovalništvu strinjamo. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami se želi doseči uskladitev z evropskimi pravnim redom, in sicer z direktivo 2002/87, ki se prvenstveno nanaša na konglomerate, in z direktivo 2005/1. Glavne vsebinske spremembe, ki jih v poslanski skupini Nove Slovenije tudi podpiramo, se nanašajo na spremembe na področju izravnalnih rezervacij. Po približnih podatkih, ki jih imamo za leto 2005, smo imeli v Sloveniji v septembru leta 2005 za 33% milijard izravnalnih rezervacij. Od tega je bilo 17 milijard izravnalnih rezervacij na tako imenovanih kreditnih zavarovanjih, ki ostanejo, se pravi, več kot polovica. 16 milijard ostalih izravnalnih rezervacij se bo razporedilo v dohodek, s tem da je potrebno povedati, da je bilo 8 milijard izravnalnih rezervacij nad zgornjo mejo, kar pomeni, da za teh 8 milijard so že bile plačane davščine, tako da se davek na dobiček plača samo od ostalih 8 milijard rezervacij. V poslanski skupini Nove Slovenije se absolutno zavzemamo za to, da o razporejanju dobička, ki bo posledica prenosa izravnalnih rezervacij, odločajo lastniki. Ne moremo se strinjati s trditvami tistih, ki pravijo, da so to sredstva zavarovancev, češ da so zaradi izravnalnih rezervacij plačevali višje premije. Treba je namreč vedeti, da je na zavarovalniškem trgu velika konkurenca in da zavarovanja prodajajo samo tisti, ki imajo nižje premije. V Novi Sloveniji se zavzemamo tudi za to, da se dobiček, ki bo nastal kot posledica delne ukinitve izravnalnih rezervacij, ne razporedi v plače, nagrade nadzornim odborom in v dividende. Kjerkoli bomo imeli kot koalicija kakršenkoli vpliv, se bomo zavzemali dosledno za to, da se čim več teh sredstev razporedi v kapitalsko ustreznost zavarovalnic, ki je pri nas zelo nizka oziroma je po evropskih zahtevah na spodnji meji ustreznosti. Zanimiva je mogoče tudi ugotovitev, da v vseh letih od leta 1994, ko so se rezervacije pričele oblikovati, jih nismo niti enkrat uporabili za namen, zaradi katerega so bile oblikovane, to je za pokrivanje izgube. Tudi ta ugotovitev govori v prid tega, da je treba tu nekaj spremeniti. Z novelo zakona bodo zavarovalnice, skladno z ureditvijo, ki velja v drugih evropskih državah, pridobile tudi možnost delovanja na pozavarovalnem področju. Prav tako bodo zavarovalnice lahko opravljale tudi storitve posredovanja pri nakupu ali prodaji investicijskih kuponov vzajemnih skladov. Zanimiva je mogoče tudi diferenciacija zavarovancev po spolu, ki jo opredeljuje 32. člen. Takšna oblika pride v poštev pri življenjskih zavarovanjih, nezgodnem zavarovanju in nekaterih vrstah zdravstvenega zavarovanja, kjer so ženske manj rizična skupina in bodo za isto zavarovanje plačevale manjšo premijo. Osnova za takšno odločitev bodo vsekakor statistični podatki, ki že obstajajo ali pa ki jih bodo zavarovalnice še pridobile. V poslanski skupini Nove Slovenije predlog sprememb zakona podpiramo in smo tudi prepričani, da ni prav nobenega razloga, da bi se na ta račun premije zvišale, kot so nekateri predlagatelji utemeljevali pri predložitvi amandmajev. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 20.6.2006. Prehajamo torej na razpravo o 32. členu in treh amandmajih poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije ter o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Gospod Pavliha, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kako, ali kar o vseh treh amandmajih lahko govorim ali samo o prvem?
Tako je, o vseh amandmajih in o členu.
Dobro, bom zelo kratek. Torej, govorimo o 32. členu novele oziroma o 83. členu originalnega zakona, da bo bolj razumljivo. Naš prvi amandma se nanaša na 4. točko 83. člena, ki je po našem mnenju nepotrebna. Namreč, uvaja rok za odpoved pogodbe o življenjskih zavarovanjih, to pa je pri nas že urejeno v predpisu, ki sicer ureja med drugim tudi zavarovalno pogodbeno pravo. Kot vemo, je zakon o zavarovalništvu namenjen statusnemu pravu, z redkimi izjemami, obligacijski zakonik pa zavarovalnemu pogodbenemu pravu, in tam je takšen odpovedni rok že določen. Zato ni nobene potrebe, da tukaj slepo prepisujemo tisto, kar je sicer napisano v evropski direktivi. Torej, z drugimi besedami, to seveda ne škodi, je pa nepotrebno. In na tam mestu naj še to povem, da je v obligacijskem zakoniku določeno, da lahko zavarovalec življenjskega zavarovanja kadarkoli odstopi od pogodbe s prenehanjem plačevanja premije. To je tista njegova ultimatna pravica, ki mu je ne moremo omejevati z določanjem roka. To je prvi amandma. Drugi amandma se nanaša na 7. točko, in sicer razlika med predlagano točko, ki je bila tudi "požegna" na odboru, in našo je v tem, da črtamo tisto na koncu, kjer piše "oziroma višini vseh stroškov, ki so upoštevani v plačani premiji", tako da se ta dikcija nadomesti, bom kar prebral, če recimo berem od vejice naprej, "tudi o znesku premije, ki je osnova za določitev obveznosti zavarovalnice do zavarovanca v primeru nastopa zavarovalnega primera". Za kaj gre? Če bi obdržali takšno besedilo, kot je zdaj, potem bi to lahko pomenilo tudi to, da bi morali v zavarovalni pogodbi odkriti vsa investirana sredstva, ki jih mora zavarovalnica tudi vrniti zavarovancu. To je ena od njenih obveznosti in mislim, da s tem amandmajem samo pravno nomotehnično in tudi zavarovalno tehnično preciziramo to, kar želimo povedati. Mislim, da ni v interesu zavarovancev, da želijo, da bo zavarovalna pogodba, ki je pravzaprav lahko javna, lahko pride marsikateri osebi v roko, razkrivala, kolikšno imajo dejansko investiranih sredstev pri zavarovalnici. In še tretji amandma - je pravzaprav težek, jaz vem, jaz na odboru nisem bil, ker tudi nisem član, da je bilo precej polemike o tem, v kolikšni meri je možno upoštevati takšne osebne okoliščine, kot na primer spol pri ocenjevanju rizikov oziroma pri diferenciaciji premije. In moram reči, da je ta predlog precej posrečeno dan tukaj, torej načeloma spola materinstva in nosečnosti ni možno upoštevati, potem so pa v sedmem odstavku določene izjeme. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se zavedamo, da tega odstavka ne moremo črtati, ker potem bi negirali stoletno prakso zavarovalništva, spol je bil, je in bo vedno igral neko vlogo pri določeni opremi. Ampak z namenom, da bi vendarle še bolj poudarili izjeme, ne nazadnje tudi v neki oddaljeni luči 14. člena ustave, čeprav je tukaj mogoče res težko vleči paralelo med prepovedjo diskriminacije oziroma načelom enakosti, da bi prišlo do izjem samo v primeru ustreznih in točnih aktuarskih in statističnih podatkih, ki pa naj jih odobri naš regulator, Organ, ki je zadolžen za tovrstno področje, to je pa agencija za zavarovalni nadzor. Torej, nič drugega ne želimo doseči, kot še enkrat povedati, saj načeloma naj bi agencija presojala oziroma odločala o aktuarskih in statističnih podatkih, ampak vendarle mislim, da bi s tem dosegli tisto, da bi opozorili zavarovalnice, da seveda ne smejo zlorabljati tako vitalen faktor, kot je osebni spol. In to je tudi vse. Prej sem pozabil povedati še naslednje. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo z veseljem podprli predlog zakona, če bodo sprejeti naši predlogi oziroma naši amandmaji. Če ne bodo sprejeti, smo se pač odločili, da bo vsak glasoval po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Hvauc, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi rad povedal mnenje poslanske skupine Slovenske demokratske stranke glede amandmaja k 32. členu, ki so ga vložile štiri poslanske skupine: SDS, NSi, SLS in DeSUS. Je pa povezan s spolom. Če pogledamo statistične podatke, potem je razvidno, da je pričakovano trajanje življenja novorojenčka moškega spola 72,2 let in deklice 80,2 let. Ta razlika se potem v pričakovanem trajanju življenja med moškim in žensko z leti sicer nekoliko zniža, ampak nedvoumno in jasno je, da ta razlika obstaja. Po našem mnenju bi neupoštevanje spola pomenilo določeno vrsto diskriminacije za tisti spol, pri katerem statistični podatki izkazujejo, da predstavljajo za zavarovalnico manjše tveganje. Zato se strinjamo s tem amandmajem, da pri tej različni obravnavi vključimo tudi zdravstveno zavarovanje, kakor izhaja iz predlaganega amandmaja.
Hvala. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.50 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR. Ker predstavnikov vlade še ni, prekinjam sejo za 5 minut in jo bomo nadaljevali ob 16.20 uri. Oprostite, preklicujem, minister je ravnokar prišel. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Dr. Gregor Virant, minister za javno upravo, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Se opravičujem za polminutno zamudo, tako hitro ste končali prejšnjo točko, da sem bil nekoliko presenečen. Bil sem sicer v preddverju. Naredil bom resnično kratek uvod. Rad bi poudaril samo naslednje. Če mene vprašate, ta novela zakona o volitvah v državni zbor ni v prvi vrsti novela o ženskih kvotah. Sam mislim, da so druge spremembe, ki jih zakon prinaša, realno dejansko v praksi pomembnejše, kajti ta zakon olajšuje oziroma omogoča prijaznejše uresničevanje volilne pravice, omogoča, da tisti, ki bi bil na volilno nedeljo nekje drugje in ne v kraju svojega stalnega prebivališča, lahko voli tudi tam, ne da bi mu bilo treba samo zaradi volitev se odpraviti v kraj, kjer ima stalno prebivališče, bistveno olajšuje glasovanje za zdomce in izseljence, to se pravi za tiste naše državljane, ki imajo stalno ali začasno prebivališče v tujini, bistveno olajšuje dajanje podpore kandidaturam, ukinjamo namreč krajevno pristojnost in omogočamo, da se ta podpora da pri katerikoli upravni enoti ne glede na krajevno prisotnost, usklajuje zakon z odločbami ustavnega sodišča, predvsem na področju volilne pravice za tiste, ki jim je bila odvzeta poslovna sposobnost in tistim, ki jim je odvzeta poslovna sposobnost denimo zaradi telesne hibe, ne pa zaradi duševne prizadetosti, zaradi katere ne bi razumeli, zakaj pri volitvah gre, omogoča uresničevanje volilne pravice. Omogoča, da se bo volivce o kandidatnih listah obveščalo na cenejši in prijaznejši način, to se pravi z razdelitvijo brošure v vsa gospodinjstva namesto z objavo v dnevnem časopisju, slednje je namreč dražje in neprijazno do tistih, ki dnevnih časopisov ne kupujejo. Da se bo volilni material tiskal oziroma naročal na podlagi javnega razpisa, kar doslej ni bila praksa, in da se bodo na ta način volilna opravila pocenila, racionalizirala, da bomo dobili prosojno volilno skrinjico iz čvrstega materiala in da ne bomo več imeli teh kartonskih skrinjic, ki jih je treba za vsake volitve posebej naročati, in navsezadnje, da bo republiška volilna komisija 15 let po osamosvojitvi naše države končno postala državna volilna komisija. Toliko za uvod. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav, minister, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 21. redni seji kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor. Predstavnik predlagatelja, minister za javno upravo je v dopolnilni obrazložitvi članom in članicam odbora navedel bistvene razloge za pripravo sprememb in dopolnitev predloga zakona, katerega temeljni cilj je njegova uskladitev z 80. členom ustave in z nekaterimi odločbami ustavnega sodišča. Pri tem je poudaril, da predlog zakona ne predstavlja nekega temeljitega posega v volilni sistem, pač pa prinaša v izvedbo volitev nekatere koristne popravke in nujne popravke ter izboljšave, predvsem v smislu volivcu prijaznejše uresničitve volilne pravice, kar bi lahko šteli tudi kot ukrepe v kontekstu odpravljanja administrativnih ovir, nadalje uvedbo tako imenovanih kvot za zagotavljanje večje udeležbe žensk v političnem življenju oziroma konkretno na volitvah v državni zbor. Predlagana je 35% kvota, to pomeni, da mora biti na vsaki listi najmanj 35% kandidatk oziroma kandidatov enega od obeh spolov. Predlog zakona predstavlja tudi tehnično prelitje ustavnega zakona v dopolnitvi 80. člena ustave v zakon o volitvah v državni zbor. Namen predlaganih sprememb je predvsem zagotoviti bolj učinkovito izvedbo volitev ter lažje izvrševanje volilne pravice, pri čemer pa je treba izpostaviti tudi racionalizacijo volitev. Nekaj določb pa je namenjenih tudi večji transparentnosti volitev, predvsem pa tudi onemogočanju zlorab na voliščih. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je poudaril, da je večino pripomb, ki jih je imela ta služba, bilo upoštevanih v predlogih amandmajev, ki so jih podale koalicijske poslanske skupine. Zato je v nadaljevanju opozoril le na pripombe v zvezi s 5. ter 33. členom. V razpravi so se najbolj izpostavila in odprla vprašanja v zvezi z amandmajem k 10. členu, to je bil amandma koalicijskih poslanskih skupin in tudi amandma skupine poslancev s prvopodpisano Majdo Širca ter poslanske skupine SD z željo povečanja odstotka, ki se tiče tako imenovane kvote. Po mnenju nekaterih je bilo namreč povedano, da je nesprejemljivo uveljavljati nek standard, ki se razlikuje od zakona o volitvah v evropski parlament in zakona o lokalnih volitvah. Po drugi strani pa je prevladalo večinsko stališče, da kljub dejstvu, da je število žensk v povprečju v slovenski politiki oziroma parlamentu daleč od tega, da bi bilo zadovoljivo, ne moremo in ne smemo polagati vseh upov v izboljšanje tega stanja le s temi spremembami, ki bodo vendarle v obliki ustreznega odstotka, to je 35%, sprejete v okviru tako imenovanih ženskih kvot. Glede na pripombo zakonodajno-pravne službe, ki je opozarjala, da določba, da na kandidatni listi noben spol ne more biti zastopan z manj kot 35% od skupnega števila kandidatov na listi, in v zvezi s tem, da bi to onemogočilo kandidatne liste s tremi kandidati, so koalicijske poslanske skupine vložile amandma k 10. členu, ki tudi sledi pripombam zakonodajno-pravne službe in je to oviro odpravil. Predstavnik predlagatelja je glede na obsežno razpravo o navedenem problemu poudaril, da pomenijo te kvote v vsakem primeru dvig standarda, kajti številne stranke niso pri kandidaturah dosegle niti 35 niti 25%. Res je povprečje okrog 25%, vendar tiste stranke, ki so kandidirale več žensk, jih bodo verjetno tudi v bodoče, pri tem pa je to le spodnja meja. Odbor je tako sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter poslanske skupine SD k 8. členu, sprejel pa je tudi svoj amandma k 10. členu ter na koncu podprl tudi vse člene zakona skupaj, kar predlaga tudi državnemu zboru.
Hvala. Ker je zbor na 16. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo o 10. členu in amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije ter vsebinsko enakem amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Ne bom se ukvarjala z razlagami, s katerimi se ne bi prvič mučila. Zato mi dovolite, da se pri obrazložitvi in pri želji, da podprete ta amandma, oprimem manj običajnega principa, ki je uveljavljen v državnem zboru, ampak vendarle moja intenca je ista, ne samo statistika, ampak tudi kakšna drugačna oblika dialoga, včasih monologa na to temo, je ista. Zato bi rada uporabila čas na način, da bi poskušala odgovoriti na tista vprašanja, na najbolj populističnih in na najbolj pogostih načinih, od spletnih forumov do časopisnih vprašanj, običajnih in pogostih vprašanj, ki se pojavljajo v javnosti. Zato bom povzemala, kaj se največkrat sprašuje takrat, ko se sproži vprašanje o kvotah. Na samem začetku naj povem, nerada uporabljam ta izraz, ampak amandma kolegov iz SD-ja in naš amandma sledi enemu cilju, in sicer cilju, da bi bil cilj za ta pripomoček, ki smo ga s spremembo ustave leta 2004 dosegli, enak, kot je že vgrajen v zakonu o volitvah na lokalni ravni, tudi na volitvah na državni ravni. To je pa določen cilj, ki govori o tem, da v določenem obdobju naj bi na kandidatnih listah stranke prispevale vsaj 40%, najmanj 40% žensk. Kaj se najpogosteje pojavi na spletnih in drugih mestih ali kaj je najpogostejše vprašanje tudi s strani moške populacije, kaj je narobe s kvotami? Vprašajo se dostikrat ljudje, ali uvedba ženskih kvot ne ponižuje žensk? Sprašuje neka ženska, ali nas bodo sedaj obravnavali, kot da smo prizadeta vrsta ali kaj? Ali ne gre za nek socialni inženiring? Ženske smo, ne bom rekla ponižane, z istimi besedami, ženske smo že neizenačene. Odgovarjam s tem, ko nimamo vedno enakih izhodiščnih možnosti in ko nismo dovolj dobro soudeležene pri upravljanju skupnih, javnih, političnih in drugih zadev. Pogosto vprašanje je o ženskah na volitvah, ženske na volitvah dajejo glasove moškim in takoj se omeni primer gospe Barbare Brezigar. Napačno je razumevanje, da bi nekoga podpirali zato, ker je ženska. Smisel enakopravnosti je v tem, da smo si različni, vendar moramo imeti enake možnosti za samo realizacijo. Tudi s temi popravki, ki jih vnašamo, s temi orodji se te možnosti izboljšujejo. Kaj se še pojavi pogosto, katero vprašanje? Kdo vam brani, da niste soudeležene, saj imate možnosti in celo dovoljenje v ustavi. Res je ovira nas tudi tradicija in ovira nas tudi zgodovina. Enakopravnost žensk je pridobitev zadnjega stoletja in tudi v tem stoletju je bilo polen pod noge na to temo ogromno in še preveč. Enakopravnost je nesmiselno videti tako, da bi bile ženske takšne kot moški ali da bi prevzemale njihove vzorce, vaše vzorce. Imeti moramo enake možnosti. Če jih v praksi, to se pravi v nekem realnem življenju ni, jih je potrebno pač spodbujati. Enkrat v prihodnosti morebiti tega vprašanja in takih spodbud ne bo več potrebno, mogoče. Res pa se bodo morali do takrat določeni miselni vzorci pri nas premakniti. Kaj še pogostokrat slišimo? Ali kvote ne ovirajo svobodo izbire volivcev ali celo stranke, ki oblikujejo volilne liste, ali niso preveč paternalistični. Če gre za ukrep, ki ima pozitivne rezultate, vsaj za te cilje, ki jih sami zasledujemo, in o tem ne dvomim, bo ta svoboda izbire razširjena, ne pa omejena. Kaj še je pogosto vprašanje? Ali ni sistem kvot potuha nesposobnim, lojalnim, seksi, ambicioznim, okrasnim, štedilnika nevoljnim. Farsa in fraza. Slovenke smo najbolj izobražene med ženskami v Evropi. Čez 93%, točno 93.5% žensk v Sloveniji ima srednješolsko izobrazbo, v Evropi je povprečje 80%. Več kot 56% žensk v Sloveniji ima visokošolsko izobrazbo, v Evropi je povprečje nižje, 55%, toda kljub temu zaslužimo manj kot moški, in to za 9%, in delamo več od moških, dlje in uporabljamo in izrabimo tudi manj delovnega časa. Skratka, podtikanja o neuresničenih feministkah, ki se takoj nalepijo na to vprašanje, je zgolj strah pred ogroženostjo statusa kvot. Kaj se še pojavi kot vprašanje? Sistem kvot prinaša mogoče, to tudi ženske rade rečejo, v prvi fazi neke okraske, ki popestrijo sivino, v kateri prevladujejo kravate, ali res? Rekla sem, da smo med najbolj izobraženimi v Evropi, povedala sem, da smo med najbolj delavnimi v Evropi, ampak da ženska pride do nekega naziva oziroma vodilne pozicije, mora pokazati in to ni nič novega, kar pripovedujem - bistveno več sposobnosti kot moški. Merila so praktično ista, izvajanje teh meril v praksi pa ni isto. Konec koncev, s kakšnimi oznakami si zaslužimo svoje intelektualno in politično potrditev tudi ženske v parlamentu ali nekatere ženske tukaj v parlamentu. Slišimo, da smo histerične, psihično labilne, potrebne ginekoloških pregledov in podobno. In prav zanima me, če parlamentarci dobite toliko anonimnih pisem in diskvalifikacij na ta način, kot jih dobivamo me, ženske. In zanima me, če vas deskreditirajo zaradi vašega spola, če vam podtikajo pornografske lepljenke, ki prihajajo po pošti domov, in če se vtikajo v družinsko življenje, pa četudi nekateri vemo, da ne držijo rok stran od svojih otrok ali mimoidočih. Pogosto vprašanje ob tej temi je tudi tako. Če ženske vtaknemo v politiko, potem si bodo želele še v nadzorne svete, v znanost, na univerze, še drugam. Ja, ženske rabimo zaposlitve, tudi take in tudi rabimo uveljavitve. Brezposelnih žensk je 3% več kot moških in od 946.000 aktivnih prebivalk in prebivalcev je le slaba polovica žensk. Sprašujejo včasih tudi: Ali lahko administrativni ukrep prinese želene rezultate, to se pravi ta kvotni odstotni delež? Pravim, da večji delež žensk v politiki bi prinesel lahko kakšen drugačen pogled, ne le drugačno težo v določenih in določenim vprašanjem, na primer sociali, ker se nam vedno prilepi, da nas pretežno to zanima, ampak mogoče bi tudi prinesel večjo toleranco, ki v naši kulturi manjka, ali tudi večjo operativnost, mogoče tudi večjo korektnost. In potem še zadnje, tisto najbolj pogosto vprašanje, ki pade na prvi domet in tudi na prvi izust. Če je že tako, možnost imate, zakaj ni torej več žensk v javnem življenju. Se izogibate, se izogibamo odgovornostim. V politiki gre večkrat za vrednote in načine, ki ženski niso blizu. Če ostajamo ženske zunaj, se reproducirajo prav ti modeli. To ni za nas, to naj ureja nekdo drug ali pa tiste, ki imajo to rade, ki to zmorejo in ki si s tem upajo spopasti. In tako se nekako ta začaran krog in zaprti krog ohranja. Ampak hkrati socialni in družbeni vzpon nosi tudi pasti. Če vanj ne verjameš iz svojega prepričanja, ne iz vsiljenega mnenja, potem odstopiš. Govorim v imenu žensk. Včeraj je iz vodilne funkcije, v katero naj bi bila v kratkem imenovana, odstopila ženska. Verjetno zato, ker se ni strinjala z vsiljenim zakonom, ki bi krojil njeno delo. Ali je to zmaga, ali je to poraz? Mogoče je zmaga za njo, mogoče je poraz za družbo, ki je vsilila neprimerna pravila, ampak to je naredila. Govorim zaradi tega, da bi mogoče odslikali v tem, zakaj ni več žensk v javnem življenju, tudi princip nekega načelnega pristopa, ki smo mu blizu. Prepričana sem, da mora biti ženska mnogo bolj pametna, delavna in se mora več dokazati, da pride do določenih vodilnih in drugih mest. Ampak ni res, da ženske nočejo v politiko, da nočejo prevzemati odgovornih in vodstvenih vlog. Je pa res, da jih mnogokrat prav to, da so ženske, ovira. In tako naš kot vaš amandma poskuša z nekim orodjem, ki je mogoče začasnega tipa, premakniti ne samo ženske, ampak tudi moške, da se ta politična krajina, ta prostor v Sloveniji hitreje spreminja, kot bi se sicer, če tega ne bi bilo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Potrč.
Hvala lepa. Meni bi bilo ljubše, če bi lahko v imenu poslanske skupine izrazil zadovoljstvo nad pripravljenim zakonom v celoti, tudi v delu, ki zadeva uveljavitev 43. člena ustave glede spodbujanja enakih možnosti, pa žal tega ne morem storiti. Bilo bi mi ljubše, če bi lahko pohvalil vladajočo koalicijo, da je v skladu z velikimi besedami, ki so jih predstavniki nekaterih strank vladajoče koalicije izražali, preden so bili na oblasti, kaj vse je treba z volilnim sistemom storiti, da bi bil demokratičen in skladen z ustavo, da bi se to kar dogodilo, pa se ni. Postajamo torej zgolj in samo na enem vprašanju, ne nebistvenem, ampak tudi enem vprašanju, kjer ne moremo izraziti zadovoljstva, to je, da ob napredku, ki je bil v zadnjih 10 in več letih v tem državnem zboru gotovo dosežen tudi glede vprašanja enakopravnosti spolov na volitvah, še kljub temu meni iz res neznanih razlogov - in bi bil izjemno vesel, če bi jih slišal - ne moremo doseči, da bi možnost enake zastopanosti žensk ali obeh spolov bila uveljavljena na enak način pri volitvah v evropski parlament, pri lokalnih volitvah in pri volitvah v državni zbor. Ali želi koalicija, ki je na vsak način želela, da obstaja razlika, pokazati, da so volitve različnega pomena? Ali želi pokazati, da po njenem prepričanju - kakorkoli govorimo o enakosti spolov, vemo, da se ta trenutek sprejemajo kvote tudi ali predvsem zato, da bi zagotovili večjo možnost kandidiranja žensk - za evropski parlament lahko kandidirajo in so dokazno tudi uspešno izvoljene? Ali pa, da so lahko občinske svetnice oziroma županje, kar zadeva poslank, pa je treba obdržati rahlo skepso in to dokazati s tem, da možnost ali zagotovilo zakonsko enakega kandidiranja ni 40, ampak na tej točki samo 35%. Če bom od kogarkoli slišal za kakršenkoli argument, bom poskušal v miru razmisliti, ali je pameten ali ne. Ta moment, ko sam razmišljam o njih, bi težko rekel, da se da kakrkoli pametnega povedati, razen da pač še ni čas, da bi bila popolna enakopravnost zagotovljena. Razen povedati, da smo mogoče na levici v socialni demokraciji in liberalni demokraciji bili prevztrajni, prezahtevni in morda tudi kakšno besedo preveč rekli, pa ne smemo imeti prav, ker morate imeti vi prav, ki imate večino. Sicer pa vsebinskega argumenta ne najdem. Upam, da bodo zadnje minute, ker ne verjamem, da bomo ure o tem govorili, pa tudi želim si tega ne, priznam - da bomo mogoče zadnje minute le prepričali večino, naj amandmaja, ki smo ju v Liberalni demokraciji in Socialni demokrati vložili, dobita podporo in s tem dosežemo enotnost te ureditve v vseh volitvah, ki jih imamo, ne glede na to, da bo prehodno obdobje še kar kruto, ampak vsaj v sistemu. Če ne, se bomo morali pač zadovoljiti s tem, da večina za polno enakopravnost še ni dozorela, ter upati in čakati, da se bo to zgodilo čim prej. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kokalj.
Edini amandma, ki je ostal obema poslanskima skupinama oziroma poslanskemu klubu in poslanski skupini Socialnih demokratov, je amandma v zvezi s tako imenovanimi kvotami. Mislim, da je res to malo poceni razprava. Ker vemo, da je pri zakonu o lokalnih volitvah trenutno veljavna številka nižja glede na to, da imamo trenutno jasno število poslank v parlamentu in da je že sedaj v predlogu praktično trikratno povečanje glede na realno stanje, ki je nujno, ki je zahtevano, se mi zdi to še povečevati, da bi prešli dejansko od spodbude k prisili. Mislim, da to ni pot k temu, kar bi radi dosegli. Govoriti o tem, da ni enakih možnosti, je seveda povsem deplasirano, ker ni res. Mislim, da ta argumentacija že prehaja v nasilje nad ženskami po domače povedano, in jaz bi se temu resnično izogibal. V zadnjem mesecu in pol, ko smo obiskovali ali pa imeli srečanja z različnimi parlamenti - bom naštel, Estonija, Slovaška, Irska -, smo v neformalnih pogovorih vprašali [[tudi nekateri od vas ste bili zraven]] , ali imajo zakon, ki dobesedno uveljavlja normative, ki prisiljuje k temu, koliko naj bi bilo žensk izvoljenih v parlament - bom govoril o ženskah, ker vemo, da pač gre za to vprašanje, ker je moških še vedno več v Sloveniji, v parlamentu in povsod. So rekli, da na kaj takega tudi pomislijo ne, da bi bilo to pa preveč banalno. Ampak po vseh teh parlamentih imajo sedaj več žensk v parlamentu, kot jih imamo mi. Kljub temu sem prepričan, da je spodbuda, da je sedanja številka po moje že sedaj relativno velika glede na to, da moramo izhajati iz realnega stanja. In sem prepričan, da nobena stranka že do sedaj ni zavirala kandidiranja žensk, v to sem prepričan. Da pa je največja spodbuda sedanjih poslank v parlamentu k temu, da bi za naslednje volitve kandidiralo več kandidatk, in mislim, da v povprečju ste poslanke dobre poslanke tega parlamenta, in sem prepričan, da bo število kandidatk in število izvoljenih poslank v naslednjem mandatu vsaj 100% večje, resnično sem prepričan. Ampak na silo, sem pa resnično skeptičen. Na moški način ocenjevati to, kako so ženske vključene v javno življenje, se mi pa zdi tudi na nek način poniževanje žensk samih. Kriterij ne more biti zgolj zaslužek, količina dela, potem bi lahko rekli tudi življenjska doba, če začnemo banalizirati zadeve, kam pa pridemo. Mislim, da to ni v redu pogled na zadeve. Ženske imate drugačen pristop do reševanja problemov in zadeve so komplementarne in se ponavadi manj vidijo navzven. Če smo čisto odkriti, preko mnogih moških delujejo ženske in imajo vpliv in imate vpliv in, jaz mislim, kvaliteten vpliv tudi na družbeno življenje. Če pogledamo še druge strukture ali pa druga polja družbenega življenja, ki so zelo pomembna, kjer pa ženski princip močno prevlada, novinarstvo, šolstvo, sodstvo. Dobro, to je lahko en vidik, če je sama plača kriterij, mislite za delo v pedagoškem poklicu. Jaz mislim, da ne. Jaz mislim, da je bližje ženskemu principu dela pedagoški pristop. Mislim, da je to v naravi in da je to neka razlika, in mislim, da bi bilo zelo nevarno začeti uvajati v šolski sistem moške kvote, na silo spreminjati nek naravni pristop. Dajmo gledati sliko v celoti. Ni zgolj parlament kriterij za to, koliko so ženske udeležene v družbenem življenju, in po pravici povedano, Slovenija je glede udeležbe žensk, glede izobrazbe, tudi glede zaposlenosti precej v svetovnem vrhu. In kot sem rekel, seveda je povezano verjetno tudi s preteklo kulturo gledanja na oblastne strukture, da pač trenutno ni več žensk v parlamentu. Zadeve se razvijajo, ne pa na silo, sam absolutno nisem pristaš tega, da bi na silo uvajali še večje normative, če se bo to zgodilo v parlamentu, bo verjetno zadeva posledično tudi prišla avtomatsko tudi na druga področja, ki sem jih prej našteval, kjer pa gre za obraten problem. Seveda nas ni strah, jaz sem delal v pedagoškem poklicu in vsekakor bi bilo dobro za pedagoški proces, če bi bilo nekaj več moških, tudi po mojem za sodstvo, ampak takšna je situacija in nihče ne govori o tem, da bi bilo treba uvajati moške kvote. Zato sam mislim, da je škoda, da ravno iz ženskih ust slišimo takšen moški pristop. Meni to ni všeč, sicer pa smo narejeni tako, da delujemo najboljše v paru. In jaz se načelno strinjam, da bi bilo fino, če bi bilo v parlamentu 50:50, in sem tudi prepričan, da počasi gremo v to smer. Če pogledamo recimo skandinavske parlamente, tam je situacija precej na tem nivoju, je pa zanimivo, ko se potem vprašajo, kje pa so moški, če jih ni v politiki, če so ženske v politiki in recimo v državni upravi tudi večinoma ženske. Tu ne moremo reči, da ni vpliva na področje dela v družbenem življenju, se seveda znajde več moških v gospodarstvu. Kot sem govoril, Švedi so pač potrdili to sliko, če je gospodarstvo dobro razvito, potem je to tudi gotovo ena od možnosti za večji angažma moških tam in je toliko v politiki. Sam mislim, da je zviševanje za 5% v tem primeru res nekako zgolj politična pretveza, da se o tem diskutira danes in da se govori o tem, češ da ni enakih možnosti, kar ni res. Mislim, da že 35% je dosti nerealna številka in da bomo lahko celo imeli v določenih okoljih več škode kot koristi, če bomo na vso silo iskali ženske kandidatke, ki recimo ne bi bile zainteresirane za kandidiranje. Vemo, da v nekaterih okoljih je miselnost taka, da ženske ne želijo vstopati na javno sceno. Kot sem pa že prej omenil, zadeva vsekakor mora izhajati iz neke realne situacije v Sloveniji. Trenutno mislim, da je okrog 12% - mislim, da sem prav rekel - žensk v našem parlamentu, za katere pa še enkrat rečem, da so najboljša spodbuda, njihovo delo za kandidatke na novih volitvah, in prepričan sem, da so dobra spodbuda. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Jaz sem vesela, da imam znova priložnost pojasniti nekatere stvari, ker očitno je treba velikokrat govoriti, slovenski pregovor pa pravi, da se v mlinu pove dvakrat. V parlamentu je očitno treba povedati večkrat, pa še ne zaleže. V učiteljskem poklicu so me učili, da je odgovor odvisen od vprašanja, in tukaj se na vas, gospod Kokalj, obračam. Če vi, ko hodite po Evropi, sprašujete, ali imajo kje v Evropi določeno koliko žensk mora biti izvoljenih, jasno, da štejejo to za nespodbudno, kdor se na demokracijo pa vsaj malo razume, pa ve, da o tem, kdo bo izvoljen, odločajo volivke in volivci. Ampak mi se s tem zakonom, tako kot smo se z zakonom o lokalnih volitvah pa o volitvah v evropski parlament, odločamo samo za možnost kandidiranja. Zato je vaša računska operacija, po kateri izhajate iz števila 12 zdaj prisotnih poslank v tem sklicu in koliko jih naj bi bilo v nadaljevanju, popolnoma iluzorna in nepotrebna računska operacija, ker tega ne morete predvideti. Lahko pa povečate možnost izvoljivosti s tem, da povečate število žensk med kandidatkami. Vidite, tukaj se pa sedaj meni nekatere stvari odpirajo v drugačni luči, kot se vam. Pa dovolite, da vam samo še za eno stvar povem. Učiteljski tovariš, to je bilo glasilo, ki je izhajalo v 19. st. in je bilo namenjeno učiteljstvu, prinaša številne podatke o tem, kako se je gibalo učiteljstvo. Kako so se ženske s težavo prebijale v učiteljski poklic, je tudi zbrano zgodovinsko gradivo. Imele so številne omejitve, vključno s tem, da se niso smele poročiti drugače kot samo z učiteljem, pa še marsikaj drugega bi vam lahko povedala. Niso se smele šolati po normalni poti zaradi tega, ker niso smele hoditi v šolo skupaj z moškimi, ampak, to pa sedaj pride tisti pomemben del, slovele so kot boljše učiteljice od svojih moških kolegov. Bile so redke, ampak bile so dobre. Sedaj pa, kje se ženskam običajno v poklicnem življenju odpira prostor; tam, kjer ga moški iz najrazličnejših razlogov zapuščajo. Ampak Socialni demokrati se zavzemamo za partnersko demokracijo ali za paritetno demokracijo, kar pomeni, da je normalno stanje stvari, da se zastopstvo uravnoteži z dejanskim razmerjem med spoloma v življenju. Vprašanje, na katerega nisem dobila v vseh teh številnih razpravah nikoli odgovora, pa je, zakaj koalicija vztraja pri številki 35. Zakaj koalicija kvote ni nastavila na 40, tako kot je kvota nastavljena na 40 na volitvah v evropski parlament in na lokalnih volitvah. Pustimo ob strani, da se je na lokalnih volitvah izmaknila s prehodnimi določbami. Posebej pa želim poudariti, da je za volitve v evropski parlament sicer določilo, ki govori, da mora v zgornji del kandidatne liste biti uvrščena ena ženska ali en pripadnik drugega spola, pa seveda je to ženska, ampak vse stranke, ki so hotele biti všečne tudi evropski politiki, so se odločale, da so upoštevale zadrgo pri evropskih volitvah. In zato imamo v evropskem parlamentu - čast in slava slovenskemu volilnemu telesu! - tri poslanke. Ko pa pridemo do lokalnih volitev, je pa stvar že nekoliko nevarna. In damo nižjo kvoto, 20%, in opustimo zadrgo. Pa jih pustimo še nekaj časa stran od možnosti uveljavljanja tako zadrge kot 40% kvote. Ko pa pridemo do državnozborskih volitev, je pa seveda stvar čisto drugačna. In mislim, da leži odgovor v tem, ker bi se s 40% kvoto slej ko prej morali soočiti tudi s tem, da bi morebiti kdaj na kandidatni listi pri takem volilnem sistemu, kot ga imamo zdaj, bilo pet žensk in šest moških; to, da bi kdaj bilo šest žensk in pet moških, niti ne upam, seveda če ne mislim na majhne stranke. In tu zdaj pridem k drugi argumentaciji. [[Oglašanje iz ozadja.]] Bojite se tega, gospod Kokalj, ja. Bojite se tega. Kaj hočem povedati? Argument, da s 25% pravzaprav smo na ravni tistega, kar je bilo na kandidatnih listah na volitvah leta 2004, je pa še malo bolj za lase privlečen, ker bi bilo treba, če bi imeli kaj poguma, pogledati samo odstotek pri tistih strankah, ki so parlamentarne stranke. Analize namreč kažejo, da je odstotek žensk na kandidatnih listah obratno sorazmeren z uspehom stranke na volitvah - najbolj mačistične stranke se najbolj bojijo uvrščati ženske na taka kandidatna mesta, kjer bi bila njihova izvoljivost vsaj blizu verjetnega. Res je, da nimamo več ločenih statistik, ki bi govorile o tem, ali je res volilno telo nenaklonjeno ženskam in ali smo blizu tistega stereotipa, da ženske ne volijo žensk. Če imajo ženske na voljo samo eno predstavnico in se morajo zanjo odločati, sem že nekajkrat povedala, da mora obstajati tudi med ženskami možnost izbire. In zato je potrebno večje število kandidatk na kandidatnih listah. Govoriti o siljenju, o posiljevanju in, ne vem, čem še vse v zvezi s tem je malo za lase privlečeno. Če neka stranka zase trdi, da ima v tem državnem zboru najboljšo zastopanost žensk, in to brez kvot, potem res ne vidim razloga, da ne bi kvot mogla doseči in spoštovati in ni razloga, da nasprotuje takšnemu predlogu in ga ne more šteti za vsiljenega, ker bo to samo potrditev dejstev, ki jih uresničuje. Zakon o enakih možnostih, političnim strankam namreč, narekuje tudi sprejem akcijskih načrtov, s katerim mora stranka povedati, kako bo prispevala k izboljšanju udeležbe žensk pri odločanju. Dokler pa vse stranke, tudi parlamentarne, takšnih akcijskih načrtov nimajo, čakam, kdaj se bo zbudil svet, ki mu predseduje pri slovenski vladi minister za šolstvo, in bo ugotovil, da se nekatera zakonska določila ne upoštevajo, in takrat bomo mogoče slišali tudi kakšno drugo razpravo, zdaj pa dovolite, da samo povem še kakšen podatek. Ženske presegamo po izobrazbi, je bilo danes rečeno, moške, izobrazbena struktura se nenehno veča. Ampak še nekaj moram povedati, da tudi pri najvišji izobrazbeni stopnji, to je pri doktoratu znanosti, so ženske najslabše plačane, primerjalno z moškimi glede na druge zaposlitve. Zakaj? Ker so izločene iz vseh najvišjih položajev. Mi se v Sloveniji radi hvalimo, kako imamo dober odstotek žensk pri vodstveni strukturi. Ja, vprašanje je, kako daleč to vodstveno strukturo zajemamo, kaj štejemo, na vrhu je žensk bore malo. Jaz sem sicer vesela, da Slovenija kandidira za evropski inštitut za enakost spolov, in sem vesela tiste publikacije, ki je bila pripravljena, ampak samo dejstvo, da v vodstvu kliničnega centra sedijo tri ženske, še nič ne pomeni, ker je iz raziskav znano, da se moške mreže rade odločijo za kandidiranje žensk v projekte, ki so obsojeni na neuspeh, in tu bi se bilo treba vprašati, zakaj se kdaj koalicija odloči, da kakšno žensko izbere za vodstveni položaj. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Grill. Oprostite, replika, gospod Kokalj, izvolite.
Gospa Potrata me je narobe razumela. Jaz sem samo rekel, da sem spraševal druge parlamentarce po Evropi, če imajo podoben zakon, in so mi rekli, da ne. Vi ste zadevo razumeli skozi že volilne rezultate oziroma, češ da sem spraševal, koliko žensk pričakujejo v parlamentu. Jaz sem vam samo hotel povedati, da takšnega zakona marsikje ne poznajo, pa imajo kljub temu večji % žensk v parlamentu. Drugače pa mislim, da zavzemanje za večjo udeležbo žensk v slovenskem parlamentu in politiki resnično lahko obe poslanski skupini in obe stranki z dobrim zgledom dosežeta na ta način, da imata že na lokalnih volitvah take kandidatne liste, kjer bo vsaj 50% žensk gor, in če boste to storili, potem vam verjamem. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Grill.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Jaz sam izredno podpiram, da bi bila čim večja ženska populacija tudi vključena v politiko, resnično sem vesel vsake ženske, ki se je odločila za politiko, in tudi skozi moje delovanje veliko napora namenim tudi v to smer. Tudi sam priznavam enakopravnost sploh, ne delam razlik, čeprav razlike so. Če ne v drugem smislu, predvsem na podlagi ali pa v smislu nekih fizičnih razlik, vendar me pa tukaj moti ali pa ne razumem, kako mešamo ali pa mešate, tako gospa Potrata kot tudi gospod Potrč, hruške in jabolka v smislu volitev v evropski parlament ali pa lokalne volitve ali državnozborske. Bistvena razlika je dobiti 7 kandidatov in kandidatk za volitve v evropski parlament kot pa v državni zbor, da ne govorimo o sestavljanju list v občinske svete. Jaz sem zadolžen za delovanje recimo 12-ih občinskih odborov SDS-a, politična oziroma strankina zadeva in lahko vam povem, da so velike težave pri nekaterih odborih dobiti zadostno število žensk oziroma jih motivirati, da se bi želele vključiti v politiko ali pa sploh sedaj na liste. Jaz verjamem, da boste imeli tudi v ostalih političnih skupinah težave v nekaterih okoljih zagotavljati to kvoto, zato je povsem nekaj drugega s parlamentarne govornice gledati na udeležbo žensk v politiki kot pa na samem terenu. Kdor je vključen v delo na terenu, se tega problema zagotovo zaveda. Jaz nimam takih izkušenj, kot je prej kolegica Širca razlagala, kako so ženske diskriminirane v poklicih. Jaz sem bil dosedaj, preden sem postal poslanec, zaposlen v treh podjetjih, niti v enem izmed teh podjetij ni bilo razlik med moškimi ali ženskam, da bi se jih kakorkoli drugače tretiralo. Če je bila izobrazba in ostale potrebne kvalifikacije enaka, so bile tudi plače in vsi ostali pogoji povsem enaki. Bi se bilo mogoče za povprašati, kje pa so razlogi, da se ženske ne želijo vključevati v politiko, saj se tudi moški marsikje ne želijo, mogoče je tukaj kriva medijska podoba o politiki kot taki, ki velja v javnosti, kot je to nekaj, ne bom rekel, umazanega, ampak ne najbolj priljubljenega. Mogoče bi bilo potrebno iskati rešitve ali pa motivacijo tako pri moških predvsem pa pri ženskah že v vrtcih, v šolah, da bi jih že tam skušali nekako seznanjati, kaj je delo politika ali političarke. Tako je potrebno mogoče začeti delati tudi na teh področjih. Same zakonsko določene kvote, sem pa trdno prepričan, ne morejo prispevati k nekemu hitremu preskoku, da bomo imeli dovolj žensk zainteresiranih za politiko. Pa še nekaj. Sem prepričan, da obstaja nevarnost, in sicer ta, da z nekimi tako rigoroznimi procenti lahko dosežemo čisto drug efekt ali rezultat, kajti če bomo iskali kvote med manjšim številom kandidatk, kot bi ga lahko sicer, sem prepričan, da je izbira slabša. Tukaj z nekimi takšnimi rešitvami, ko jih imamo v tem zakonu, mislim, da so prava pot za naprej in ni nobenih omejitev. Ne nazadnje se lahko odloči ali pa vsaka posamezna politična opcija kandidira tudi 50% ali več strank. In samo še to bi na koncu dodal. V Slovenski demokratski stranki se spomnim tako kandidatur za zadnje državnozborske volitve kot tudi ves čas po tistem, vedno smo posebno pozornost namenjali zbiranju oziroma iskanju kandidatk za listo oziroma za državni zbor kot tudi sedaj za občinske volitve. Tukaj govoriti, da se politične stranke izogibamo tega ali pa da ženske odrivamo, to ne drži. Za našo stranko lahko povsem odgovorno trdim, da je velik interes ves čas, da bi ženske pritegnili v kandidature. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata je želela repliko. Prosim.
Hvala. Gospod Grill, res je, da je postopek pridobivanja žensk na kandidatne liste zahteven posel, ki je zvezan tudi s politično kulturo in tradicijo delovanja neke stranke. Ampak poglejte, v tem zakonu predhodno obdobje ostaja. Tisto, kar naš amandma skuša vpeljati, je samo to, da kvota za vse zakone, za vse volitve ostane pri 40%. To ni konstrukt, ampak je posledica izkušenj iz Evrope, ki govori o tem, če hočemo govoriti o drugačni politiki, o spremenjenem odnosu, o spremenjenih prioritetah v politiki, o večji soudeleženosti žensk, mora biti kritična masa presežena. Najnižji odstotek, ki je zato, da bi bila politika drugačna, da bi vsaj lahko začeli o tem razmišljati, je 30% prag, prav bi pa bilo, da jih je 40%. Res je to dolgotrajen postopek, zato pa so tukaj prehodne določbe. Res je tudi, da je bilo vzdušje ob sprejemanju zakona o volitvah v Evropski parlament drugačno. Jaz se spomnim neke javnomnenjske raziskave, ki je kar s 55% podprlo trditev, da je žensk v politiki premalo. In to je takrat tudi bilo zvezano s tem, kako smo razpravljali in kako smo vsi ugotavljali, da jih je treba pridobiti. Sedaj pa je to naše razpravljanje o kvotah ob volitvah, ob lokalnih volitvah pa sedaj v državni zbor zvezano s tem, da se je klima nekoliko spremenila in niso vsi več tako zelo prepričani, da kvote lahko pomagajo. Ampak dejstvo je, da kvote same po sebi res ne bodo še nič prinesle, morajo biti še drugi ukrepi zraven vzpostavljeni. In v strankah vodstva in volilni štabi natanko vedo, kako se tem stvarem streže. Dejstvo pa je, da je težko sprejeti trditev, da se ženske ne odločajo za politiko kar tako. Ne odločajo se zaradi tega, ker se jim pripisuje, da jih politika ne zanima, ker se jim pripisuje marsikaj. Ampak poglejte, ženske se moramo vsak dan znova odločati za sto drobnih in malo manj drobnih reči. Odločanje je v naravi našega delovanja. Zato reči, da se odločati o kakšnih drugih stvareh ne bi znale in ne bi mogle, je pa neodgovorno in je diskriminatorno. Res je zame, priznam, največja pridobitev 20. stoletja volilna pravica za ženske. In države, ki so dale ob aktivni volilni pravici zgodaj tudi pasivno volilno pravico, imajo nekoliko drugačno izkušnjo, kot jo imamo mi. Treba pa je - to pa boste priznali - ustvarjati tudi vzdušje in pripravljenost za to, da se ženske v politiko sprejme, ker morajo ženske čutiti to sprejetost. Obstaja raziskava, ki govori o tem, da je parlament za ženske nevarno okolje.
Hvala. Gospa Potrata, to sicer ni bila replika, je bila pa razprava. Besedo ima gospa Pečanova.
Hvala lepa. Jaz na to temo zelo nerada govorim, ker vem, da imamo na drugi strani sogovornike, s katerimi govorimo eden mimo drugega. In se zlasti desna stran parlamenta ne posveti tej temi tako, da bi malo razmislila, za kaj pravzaprav gre. Najprej bi rada povedala, da absolutno ni res, da v tistih državah, kjer je delež žensk v parlamentu že izvoljen, 40 in več odstotkov, se pravi, izvoljenih je 40 in več odstotkov, da se ni začelo z zakonodajo, ki je prisilila stranke, da so na kandidatne liste postavile najmanj 40% žensk. Dejstvo je, da se temu sicer reče spolne kvote, da ne govorimo o tem, da ženske posebej postavljamo kot neko zaščiteno vrsto živali, ki so v rdeči knjigi, ampak da rečemo temu spolne kvote. V resnici se je pa začelo to zaradi tega, da bi zagotovili enakovredno ali pa vsaj približno enakopravno zastopanost žensk tudi v parlamentih, občinskih svetih in kjer so pač že voljeni organi. Treba je tudi vedeti, da zagotovilo, da bodo ženske zares izvoljene v parlament, ni dovolj kvota v volilnem zakonu, ampak je treba tudi volilni sistem spremeniti. S takim volilnim sistemom, kot ga imamo mi, ne bomo nikoli dosegli enakopravne ali pa enakomerne zastopanosti žensk. Volilni sistem, se pravi, proporcionalni volilni sistem zagotavlja enakopravno zastopanost žensk, ker je možno predpisati, pazite, predpisati tudi zadrgo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ne tako zadrgo, kot ste si jo vi izmislili 2.1.2.1, ampak pravo zadrgo 1.1.1.1. Samo na ta način lahko zagotovimo zastopanost 1:1.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister! Ob tem amandmaju, ki predvideva [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]praga kvote za udeležbo žensk na volitvah v državni zbor, moram reči, da osebno sem nasprotnik bilo kakšne kvote na tem področju, ker se mi zdi, da gre predvsem za nedemokratične postopke. Pravzaprav se čudim, da te pragove kar naprej skušajo zviševati stranke, ki se proglašajo ali pa vsaj razmišljajo, da so neki varuhi demokracije pri nas. Takšno samopodobo pač imajo, ampak predvsem pa mislim, da vso to uvajanje kvot na različnih področjih in dirigiranih postopkov pravzaprav ni demokratično in ima dostikrat tudi negativne posledice. In prav tako je na tem področju, ko poslušamo te nekatere razprave s pozicije borbenega feminizma. Se mi zdi, da je ta borbeni feminizem v današnjem modernem svetu že preživet in da dejansko se tukaj lahko strinjam z eno od kolegic, ki je govorila, da če so ženske na listi, morajo imeti možnost evolucij izbire med ženskami. In se mi zdi, da to pa je koristno potem, ker po mojem tudi ženske v taki izbiri med tistimi, ki nastopajo iz pozicij borbenega feminizma, in drugimi ženskami, ki niso obremenjene s tem, bi izbirale v prid tistih kandidatk, ki pač tega borbenega feminizma na prakticirajo. Ko govorim o tem, kaj ti dirigirani postopki prinašajo, kakšne posledice. Glejte, bi na en primer opozoril, ki pravzaprav precej negativnih posledic povzroča v slovenski družbi. To je uvedba dirigiranega vpisa na univerzo skozi Gabrovo maturo. Ta zadeva je porušila normalna razmerja na marsikateri fakulteti in profesorji na pravni fakulteti pred leti so se osebno pritoževali, da je prinesla to anomalijo, da se je ta poklic preveč feminiziral. In danes imamo preveč feminizirano tudi sodstvo, posledično. Sodstvo je samo še nekaj moških primerkov, tisti se počasi počutijo nesmrtne, vzvišene in posebej, s posebnim poslanstvom pravzaprav se že vidijo na nekateri funkciji, ko so demokratično zamenjani se nočejo umakniti in tako naprej. In tudi pri takšnem dirigiranem postopku je seveda strašni interes, da se uspe. In vsako leto imamo maturitetno afero. Letošnja je bila seveda projektno delana, da bi ministra za šolstvo diskreditirali, zato so poslali na Dnevnik celo pole, ki so bile poneverjene in tako naprej. Kaj se zgodi? Tu iz dveh strank, ki se zavzemajo za čim bolj demokratične postopke, primer v Kočevju, ko je ravnateljica, dokazano, kršila tajnost na maturi, kaznivo dejanje, berem v časopisu, ti dve stranki sta podprli tako nezakonito kriminalno dejanje. In tisto ravnateljico, da se ženski ne sme nič zgoditi, ali iz kakšnih pozicij, so zaščitili na občinskem svetu kot ravnateljico. [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Gospa Pečanova, samo gospod Jerovšek ima besedo.
Če sem prav razumel eno od govornic prej, da je vzrok, da je težko pridobiti ženske za kandidiranje na listah, tudi pomanjkanje politične kulture. Mislim, da je to žaljivo za ženske. Mislim, da zaradi tega, če ženska noče kandidirati, še nima nižje politične kulture. Mogoče ima nekoliko nižjo politično pismenost, ampak ima vso pravico do tega, da je politika ne interesira. In žal je pri Sloveniji praksa takšna,da dejansko zelo uveljavljene ženske, ki so vsestransko uveljavljene, ko jo prosiš, če bi šla na neko listo, ker bi bila lahko odlična poslanka, se s tem ne strinja. Osebno mislim, da je tu dejansko ta borbeni feminizem naredil največjo škodo, da se uveljavljene ženske bojijo, da jih ne bi označili za možače ali ne vem kaj in se rajši temu izognejo. To stvarnost v Sloveniji dejansko moramo spoštovati. To bo prišlo samo po sebi, da bo tudi v Sloveniji ta delež žensk, ki se uveljavljajo v politiki, izvoljen. Tudi ni res oziroma če je res, kot je bilo rečeno, da najbolj mačistične stranke imajo najmanj izvoljenih poslank, potem je recimo predhodnica Združena lista, tako se je stranka imenovala od leta od 1996 do 2000, imela kvote, pa nobene izvoljene ženske. To se pravi, da je bila to najbolj mačistična stranka. Iz tega največjega mačizma se je potem zgodilo gibanje popolnoma v drugo smer, da pa poslušamo te debate iz pozicij borbenega feminizma. Pravzaprav sem v težki situaciji, kot pravim, sem proti vsem kvotam tako v politiki in na drugih področjih, kjer ni nujno potrebno, ker to ni ne vem kakšna tradicija. Pravzaprav bi pa najraje videl, da bi bil na nek način amandma sprejet, da bi lahko v tretji obravnavi to dejansko ukinili, ker mislim, da se ne gibljemo v smeri večje demokracije. Hvala lepa.
Hvala. Jaz bi rad opozoril glede vsebine amandmajev in o vprašanju, o katerem se razpravlja. Če bi se striktno držali teme, bi lahko razpravljali samo ali 35 ali 40% in nič drugega. Ker pa se nihče doslej ni striktno držal vsebine in ste vsi odstopali, ne morem nekoga na novo, zelo ostro okarati, da se ne drži teme. Besedo ima gospa Kucler Dolinar.
Hvala lepa. Glede na to naelektreno vzdušje danes v tem dvorani, bi lahko paralelo pravzaprav potegnila na nogometno vzdušje, kjer se žoga podaja iz ene na drugo stran, nekateri vmes si pa zabijejo tudi avtogol. Predvsem pa bi rada povedala, da kljub nogometnemu vzdušju smo tudi ženske dobile svojo vlogo v debatah, tudi v moških debatah v razpravi ob današnjem zakonu. Ob 15-letnici slovenske državnosti smo se tudi v naši sicer mladi državi zavedli, da je odstotek žensk v politiki predvsem na mestnih odločanja precej na nizki ravni. Kot smo slišali so pogledi, in kot smo lahko v tem obdobju že brali, so pogledi na kvote zelo različni. Če sem lahko zaključila iz preteklih razprav, se mi zdi, da določeni želijo nekako prelagati odgovornost na druge. Jaz upam in si želim, da so kolegica poslanka Širca, gospa Potrata in gospa Pečanova tudi v okviru lastnih političnih srečanj, v okviru lastnih strank držale tak poduk svojim kolegom v strankah. Upam, da jim bodo tudi na ta način še bolj prisluhnili. Predvsem bi rada še poudarila to, da ne bo izpadlo, da samo gospa Potrata ve za akcijski načrt; tudi ženska zveza pri Novi Sloveniji je sprejela akcijski načrt, tako nekoliko prej kot tudi v obdobju po sprejetju, tudi stranka na kongresu je potrdila akcijski načrt. In ne samo to, vesele smo ženske v Novi Sloveniji, da imamo podpredsednico stranko, evropsko poslanko, dve poslanki v državnem zboru, imamo podpredsednico sveta članke, članico v izvršilnem odboru, v svetu stranke, v drugih organih stranke in zato gledam na ta današnji ukrep, ki ga bomo danes uvedli, predvsem v smislu, da če samo eni ženski, ki bi ji bilo sicer onemogočeno, da bi kandidirala na kandidatni listi, omogočimo, da kandidira, naredimo veliko, na katerikoli kandidatni listi: tudi na kandidatni listi LDS tudi na kandidatni listi SD. Jaz želim in iskreno privoščim vsem kandidatkam, ki se za to potegujejo, da pridejo tudi na mesto in da pridejo tudi na ustrezno mesto po izvoljivosti. Zato se mi zdi, da je ta ukrep po eni strani šele eden izmed ukrepov s predlaganim 35% deležem drugega spola, ljudsko povedano ženske kvote se mi zdi ustrezno, predvsem pa ustrezna tudi postopna uvedba tega odstotka. Predvsem na to gledam iz svojega osebnega izhodišča. V politiko nisem prišla zaradi kvote, prišla sem zaradi zaupanja odbora Nove Slovenije in zaradi zaupanja volivcev. To svoje stališče danes izražam tako v svojem osebnem imenu kot v imenu tistih žensk, s katerimi sem v tem obdobju govorila in se strinjajo z mojim stališče. Tako da sem nekako bila začudena v uvodu, ko se je gospa poslanka Širca predstavila kot zastopnica vseh žensk. Res je, da je ženska v politiki tista, ki jo humanizira, tista, ki določenemu opravilu lahko doda svoj drugačen pogled, strinjam pa se s kolegom poslancem, ki je rekel, da v osnovnem bistvu pa tega ne spremeni. In na spremembe, ki so predlagane s strani vlade, gledam kot na korak naprej, k možnosti komplementarnega sodelovanja tako med politiki kot med političarkami in predvsem na iskren način. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Meni se zdi tole prerekanje okrog 5%, 35 ali 40% precej nepotrebno, in težko razumem te ognjevite razprave o tem, ali bo 35 ali 40%, ker teh 5% ne bo spremenilo ničesar. Tudi sicer mislim, da kvote kot administrativni ukrep v resnici ne bodo glede udeležbe žensk v politiki spremenile ničesar. Kar se strank tiče, mislim, da bi bilo bolje, če želite imeti več žensk v poslanskih skupinah, da bi kandidatke kandidirale v tistih volilnih okrajih, ki so izvoljivi. Ker če ni tako, potem so kvote navaden blef. Imamo praktični dokaz za to v državnem zboru. LDS je recimo predlagal, kandidiral 28% žensk kandidatk na minulih volitvah, delež v poslanski skupini je pa 13%. Se pravi, če bi želeli jih imeti več v poslanski skupini, bi jih verjetno kandidirali v tistih okrajih, ki so lažje izvoljivi. Sam se z uvedenimi kvotami ne bom hvalil kot z nekim dosežkom svojega mandata. Moje stališče je zelo blizu temu, kar je pred menoj rekel gospod Jerovšek. Kvote smo predlagali predvsem zaradi tega, ker smo želeli iti naproti tistim, ki si teh kvot želijo, ki mislijo, da bodo pozitivno vplivale, ker smo želeli, da bi bil konsenz okrog zakona o volitvah v državni zbor čim višji. Se pravi, lahko bi začeli, ko razpravljamo o tem, zakaj mora biti po našem 35% in ne po vaše 40%, bi se lahko vrnili na izhodišče. Lahko bi se pogovarjali o nič in 40, recimo, pa je potem 35% en znosen kompromis. Sam sem trdno prepričan, da kvote ne bodo imele učinka, da niso pravi ukrep. Bi bil pa vesel, če bi bilo v državnem zboru razmerje 50 - 50. To bi bil pa zelo vesel. Brez zamere, moški kolegi, mislim, da bi bilo v tem primeru več modrosti, trezne presoje, če bi bilo razmerje med moškimi in ženskami v politiki približno uravnoteženo. Sicer pa mislim tudi to, da pameten moški posluša žensko mnenje in da tudi preko tega, hote ali nehote, ženske bistveno bolj vplivajo na politične odločitve, kot pa si običajno mislimo.
Hvala. Gospa Širca, ste se javili k repliki? Izvolite.
Dve repliki imam na izvajanje gospe Dolinarjeve in gospoda ministra. Najprej gospodu Virantu. Če se vam zdijo kvote blef, kot pravite, ne glede na to, da bi radi imeli 50-50, da bi vam bilo to prijetno oziroma všeč, potem jih pustite pri miru. Ne sami blefirati in jih predlagati! Ampak zakaj jih predlagate? Zaradi tega, ker vam je nerodno. Ker vsakič, ko se srečate z evropsko sredino, zardevate, vseskozi do zdaj ste to počeli. In ko pridete v sredino, ki najprej postavi vprašanje, kako da je v tej sredini samo moška reprezentanca, vam je nerodno. Tako je bilo zmeraj. Tako je bilo tudi v preteklosti. Saj to ni bilo samo pri vaši stranki, je bilo tudi pri drugih. Ampak merila, standardi, uzance, vrednote, kriteriji, predvsem pa pritiski se spreminjajo. Jaz nočem zagovarjati teze, da je Evropa tista, ki nas nekje sili mogoče tudi v take rešitve, ampak nam tudi njena družba pomaga. In zato je ta dvoličnost, ko se tu obnašamo tako, ko pa se gre v Bruselj, pa drugače, neprimerna in mi ni všeč. Konec koncev, potem dejansko ni treba niti tega predlagati, kar ste, saj tudi gospodu Jerovšku ni všeč, tudi on je proti. Ampak če se vrnem k prvemu razlogu, zakaj sem vam hotela replicirati. Pravite, da kaj je teh 5%, da teh 5% pač ni nič. Veliko je. Tu gre za eno osebo. Konkretno, če se srečamo z rešitvijo 25%, kot naj bi v prehodnem obdobju bila, potem so to tri mesta enega spola od enajstih. Če se pa srečamo s 35%, so pa to štiri mesta enega od spolov od enajstih. Tako da razlika je velika in je pomenljiva. Prav, nimate samo vi, marsikdo ima s tem probleme. Liberalna demokracija jih tu nima in zaradi tega dejansko ne dela reda v svojih vrstah. Daleč od tega. Svoj statut imamo, tam imamo delež, ki ga moramo dosegati ob vsakih volitvah, seveda višjega zapisanega, gre za postopno uveljavljanje teh deležev. In ne glede na to, ali bo ta zakon na ta način sprejet ali ne, za te volitve imamo pač princip v svojih lastnih pravilih. Marsikatere druge stranke nimajo, ampak zato smo si tudi različni. In če kaj, pač hočemo in želimo zasledovati svoj lasten, mislim, skupen cilj, to pa je, da se ta razmerja spremenijo. Hotela sem še replicirati gospe Kucler Dolinar. Ženske smo dobile besedo v današnji razpravi? Prosim vas! Kdo pa nam jo je dal, ali nam jo je mogel kdo dovoliti, da lahko govorimo? Vse nam dajo drugi. Ženske jo imamo in hvala bogu, da jo znamo uporabljati in premalo nas je tistih, ki jo uporabljamo. Stranke se razlikujemo. V Liberalni demokraciji ta rešitev sedaj serešuje njenega problema, ker že statut in vsa druga notranja določila nekako to zapovedujejo. In tudi pri vas, gospa Dolinar, moram priznati, da je en način diskusije, ki se uporablja v Sloveniji, tak, drugačen pa je tisti, ki ga uporabljate takrat, ko zastopate Slovenijo v tujini. Ko ste se v Parizu udeležili seje odbora parlamentarne skupščine Sveta Evrope, kjer ste med drugim razpravljali o uravnoteženi zastopanosti žensk v organih Sveta Evrope in ko je poročilo obravnavalo tudi problem enakih možnosti in tudi spodbude, da se uveljavi 40% delež, ste se strinjali, še več, zelo ste bili ponosni nad Slovenijo, češ, da naša država glede na trenutna stanja ima najboljši možni standard, to se pravi kar 67% žensk v parlamentarni skupščini v delegaciji, torej več kot predlaga sam osnutek poročila. Tukaj pa vam standardi takoj padejo, nižji so, zdaj pa je 25% manj. Hočem povedati, da je potrebno biti načelen na vseh mestih. Hvala.
Hvala. Vmes se je k razpravi javil gospod minister. On se lahko kadarkoli vmes javi.
Hvala. Samo odgovor. Častna beseda, nikoli v življenju nisem zardel zaradi tega, ker v Sloveniji nimamo ženskih kvot. Tudi če bi v parlament prinesel zakon brez ženskih kvot, tudi v bodoče zanesljivo ne bi nikoli zardeval. Sem pa bil zadnje čase v nekoliko nerodni situaciji, ko sem se pogovarjal z ljudmi, tako ženskega kot moškega spola, in sem moral pojasnjevati, ali sem res jaz tisti minister, ki uvaja ženske kvote. Moram reči, zlasti ko sem se pogovarjal z ženskami, vse do zadnjega menijo, da je to brezvezen ukrep. Ko sem se pogovarjal z ženskami, ki niso v politiki, so mi vse do zadnjega rekle, da se jim to zdi popolnoma nepotrebno in brez zveze. Mi je pa zelo zabavno gledati, kako poslanka LDS, ki ima v poslanski skupini 13% žensk, poslank, ognjevito kritizira poslanko Nove Slovenije, ki ima v poslanski skupini 22% žensk. Tu je nek očiten razkorak med besedami in dejanji oziroma odločitvami.
Hvala. Besedo ima gospod Rugelj.
Hvala lepa. Jaz mislim, da je ta procent kar v redu, malo na daljši rok 35%, to je tista obveza: najmanj 35%. To pomeni, da jih ima lahko kdo tudi 65% ali 95%. Sem pa vesel na nek način, da se bo ravno to zgodilo, da ne bomo več imeli tistih feminističnih list, na katerih bodo same ženske, zdaj seveda hočejo to na nek način verjetno kompenzirati, kaj bodo te ženske rekle in očitale vam, mogoče vas niti ne bodo več volile, tako se jaz za ta minimum popolnoma strinjam. Ne moremo pa zdaj kar uzakoniti 50%, seveda na koncu bi še najraje videli, da jih tudi volivci 50% potem volijo. Ampak glejte, to je pa že poseganje v neke ustavne pravice, tako kakor recimo posegamo že s tem v bistvu v te osnovne ustavne pravice. Vsi smo ljudje in vsi moramo imeti možnost kandidirati. In s tem, če nekoga pod prisilo forsiramo, nekomu s prisilo nekaj vzamemo. In resnično se zgodi, da pridemo do tega, kar tudi same ženske trdijo, da v bistvu je tale zadeva popolnoma nepotrebna zanje, za tiste ženske, ki se čutijo enakopravne z moškimi. Tiste ženske to trdijo, seveda za ostale ženske tega ne moremo reči. Pa še mogoče bi rekel, kar je že tudi gospod Jerovšek prej omenjal, za sodno vejo oblasti, ko tukaj notri potrjujemo 90% žensk za sodnice, takrat ni nobene ženske, ki bi se oglasila, kaj je z enakopravnostjo spolov. Ali pa, recimo, da bi se kakšna ženska oglasila ali pa kakšen moški oglasil, ne vem, tudi pri drugih poklicih. Šivilje v Lisci, recimo, zakaj tam na silo ne "porinemo" toliko moških, ali pa v nek drug poklic na silo toliko žensk. Jaz vam povem, malo demokracije pa more biti. Ta zadeva bo pripomogla k spodbujanju večje angažiranosti žensk v politiki, ampak dolgoročno pa to ni perspektiva. In prav je, da spodbuja, na dolgi rok pa morajo imeti seveda vsi naši državljani in državljanke enake možnosti tudi za kandidature. Hvala lepa.
Hvala lepa. No, saj je prav, da ste se razživeli, ampak vseeno majčkeno miru, da se lahko pogovarjamo. Gospa Širca, nisem slišal, da bi bila citirana. Gospod Rugelj, ste jo citirali? [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]Nisem opazil, lahko vas pa prijavim gospa Širca v razpravo? Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Jaz bi predlagal nekaj, zdaj pa tudi po športno, da malce umirimo to nogometno vročo žogo, ki je res malce pregreta danes tu popoldan, čeravno je toplo zunaj precej, pa malo stopimo na njo, pa pogledamo levo, desno, pa majčkeno strpnosti bi bilo dosti koristno vsem nam tukaj notri. Mislim, da te kvote, o katerih danes govorimo, ali 35% ali 45%. Na konec koncev to je čisto vseeno, čisto vseeno. Jaz sem globoko prepričan, da te kvote ne bodo popravile tudi naslednji mandat državnozborski nič boljši, še manj pa lokalne volitve, verjemite mi. To naj se zapiše, pa boste takrat preverili stvari. Osebno tega ne podpiram, to je neke vrste prisila. Tako mi govorijo ženske, ki nimajo zveze s politiko, ne s stranko. Pravijo, da je to za njih žaljivo, da se pogovarjamo o ženskih kvotah, to je za njih žaljivo. In še tiste, ki bi imele kakršno koli voljo, da pridejo na listo, jih to odbija, govorim za lokalno raven, to jih odbija. Morda je to v mestih določenih nekoliko drugače, ampak govorim spet tam, od kod prihajam v ta državni zbor. Tako mi govorijo. K smo se prvič o tem pogovarjali, so bile prav užaljene, kako se pogovarjamo o kvotah. Izraz je že tako nesramen, grd, da to ne moreš verjeti, ampak dobro, pač tako je. Mislim, da za mlado demokracijo Slovenije tudi ti procenti niso tako slabi. Mi se ne moremo primerjati s Francijo, Švedsko pa Finsko. Oni so pred nami 50 let pri teh stvareh. Počakajmo, čas gre počasi naprej in tudi na teh področjih bo Slovenija dozorela. In če smo se tako odločili, da naredimo neke kvote, tako imenovane, mislim, da je to velik korak, da je ta velik korak narejen. Je pa res, da možnosti so danes vsem enako dane, tako moškim kot ženskam. Problem je, da ženske v določenem okolju politika preprosto ne zanima. Zadnje čase še moške vse manj. Zakaj je temu tako, ne vem, ampak tako pač je. Govorim predvsem za lokalne liste občinskih svetov. Seveda bi se pa grozno slabo počutil v državnem zboru samo z moškimi, enako velja za občinske svete, definitivno. Ampak s temi kvotami tega problema ne bomo rešili. Verjemite mi, ampak mogoče se motim. Govorim za tisto področje, od koder prihajam. Drugo, kar se mi zdi, lokalne, državnozborske volitve. To je precej različna stvar, kajti vemo, da se ljudje za državnozborske drugače pripravljajo stranke, kot se pripravljajo za lokalne liste občinskih svetov. To ni čisto isto. Ampak dobro. Mi bomo morali to upoštevati. Imamo prehodno obdobje, kar je tudi prav, da bomo poslušali na nek način animirati ali pa bom rekel grdo, "posiljevati" ženske, da bodo šle v politiko. Tako bo vsaj v naši stranki, pa verjetno tudi v drugih v našem okolju. Govorim za lokalno okolje. Kar se pa tiče vsega tega, ko govorimo, kje so, kje niso. Mislim, da je številka 35 nekakšna vmesna zadeva med 30 in 40. Tako ste določili, nekaj vmes. Mislim, da je kar primerna. Nobenega pa to ne omejuje, gospe in gospodje. Tisti, ki želite, imate lahko 60, 70%, zakaj pa ne. In tisti, ki bodo imeli take kandidate, ki so tudi izvoljivi, bodo postavili več žensk na liste, tisti, ki pa ne, bodo morali to kvoto tako in drugače izpolniti. Jim je všeč ali pa jim ni. Tukaj se mi zdi, da se malo preveč prerekamo o neki stvari, ki vsebinsko in dolgoročno nima posebne zveze ali bo v parlamentu 30% žensk ali pa kot danes, ko jih je 13. To ne bo pomagalo. To je moje prepričanje, zato mislim, da se prerekamo o stvareh, ki nimajo vsebine, pa z neko dolgoročno zadevo, koliko bo žensk v politiki jutri, pojutrišnjem, nobene skupne zveze. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Uhan.
Hvala lepa za besedo. Kvote niso bistvo tega zakona, je dejal minister, ampak druge izboljšave volilnega sistema v državni zbor. Zaradi tega bom tudi podprla ta zakon, gotovo pa ga ne bi podprla zaradi kvot, pa tudi ne, če bi bil amandma sprejet, kajti kvote so bistveno slab priokus tega zakona. Spominjam se kvot iz kmetijstva. Kvote smo morali uvesti, ker je bilo nekaj preveč. Kaj nas je žensk preveč kot volivk? Pa smo se spomnili nanj, pa smo uvedli ene kvote, 20, 30, 40%. Zakaj ne predlagate 50%? Zame je edino sprejemljivo 50%, toliko kot je v naravi. Slišali smo še danes, kako smo izobražene, inteligentne, pridne, ne vem kaj. Zakaj se potem ne upate tvegati? Enake možnosti, enake možnosti mora dati zakon tako ženskam kot moškim, in ne pristajam na to, da nas zakon dela drugorazredne, sedaj celo tretjerazredne. Veste, kaj se po terenu govori? Pa da ne boste pozabili na tretje mesto ženske dati. Prej se je vsaj tako reklo, če je kakšna sposobna, pa naj gre, da bo tiste glasove lovila. Ampak sedaj pa, da ne boste pozabili na tretje mesto jih dati. To je bistvo sedaj tega zakona. Delajo nas tretjerazredne in ne pristajam na kvote. Zakon mora dati enake možnosti, predvsem pa je treba vzgajati moške v svojih strankah in pomesti pred lastnim pragom, potem pa bomo lahko dosegli višji procent tudi v državnem zboru. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Moram reči, da tako kot gospa Pečanova tudi sama zelo nerada govorim o tako imenovanih ženskih kvotah oziroma o deležu zastopanosti žensk v politiki. Predvsem nerada govorim o teh zadevah zato, ker se vselej počutim zelo mizerno. Najbrž tako mizerno, kot so se takrat na začetku prejšnjega stoletja počutile tiste ženske, ki so se zavzemale za to, da se uvede aktivna in pasivna volilna pravica v njihovih državah. In gospod Kokalj je rekel - zanimivo, bil je pač v državah, kjer niti pomislijo ne na tak zakon, s katerim bi vpeljali tako imenovane ženske kvote. Jaz predlagam, da mu državni zbor omogoči, da gre na obisk še v kakšno tako državo, na pogovor še v kakšen tak parlament, kjer mu bodo z veseljem povedali, da se je ravno s kvotami pri njih začelo. S kvotami se je pri njih začelo tisto dejanje, ki je na koncu pripeljalo do tega, da imajo danes 40 ali pa celo več odstotkov žensk poslank v nacionalnih parlamentih. Škoda, ker ni gospoda Jerovška tukaj. On mi, zanimivo, vedno razkrije neko novo resnico, za katero doslej nisem vedela. Danes je, recimo, rekel dobesedno, da je anomalija, če se nek poklic feminizira. Zanimivo! Potemtakem je anomalija tudi tisto, seveda, kar se dogaja v tekstilni industriji, kar se dogaja na zelo težkih delovnih mestih, kjer so večinoma zaposlene samo ženske, ampak, glej ga, vraga, direktor, šef, vodja je pa moški. Ta razprava tukaj je takšna - kaže nam zelo grobo dejstvo, kje smo. To, da mora gospod Janc, kolega, povedati tukaj "orbi et urbi", vsi smo ljudje. Ja, za boga milega, če ne bi tega danes povedali, jaz tega niti ne bi vedela. In pravite, da je čisto vseeno, za kakšno kvoto se odločimo. Ne, ni, ni vseeno. In čeprav sem tu danes slišala nekaj takih nastopov, češ, v naši stranki pa vendar gledamo na to, da bodo ženske lahko v večji meri kandidirale, pa trdim, da so si vse stranke na nek način zelo podobne. Podobne so si na ta način, da vendarle moški, ki so le tisti glavni, praviloma odločajo o tem, kje bodo tiste ženske, ki jih nagovorijo za volitve, kandidirale, tako kot je rekel gospod minister - da jih postavijo po možnosti na tista kandidatna mesta, ki so manj izvoljiva. In ravno v tem vidim nek pozitiven vpliv, ki ga danes imamo v rokah. Mi lahko z zakonom uzakonimo, da bodo naši moški kolegi morali v naših strankah drugače ravnati, ko gre za oblikovanje kandidatnih list. To orodje imamo mi danes v rokah da to storimo. Minister je rekel, da nikdar ne zardeva nikjer zaradi tega, ker je tako malo žensk v politiki v Sloveniji. Recimo, da mu verjamemo. Ampak lahko pa bi zardeval, še več, moral bi zardevati. Dobro se spomnim še preteklega obdobja, ko smo ravno govorili že o Svetu Evrope. Ravno naša delegacija v prejšnjem mandatu v Svetu Evrope je bila tista, ki je morala nositi pravzaprav breme odločitve parlamentarne skupščine Sveta Evrope, da delegacije, ki niso ustrezno tudi spolno sestavljene nimajo pravice do glasovanja. In v prejšnjem mandatu je bila delegacija državnega zbora Republike Slovenije sestavljena tako, da so bili v njej sami moški. Potem je moral nekdo odstopiti svoje mesto, da je potem vstopila v to delegacijo poslanka Slovenske nacionalne stranke iz prejšnjega mandata. Zardevali smo v Evropi tudi v tistem vmesnem obdobju, preden so bile volitve v evropski parlament, na katerih smo tudi mi sodelovali, ko je bila spet naša delegacija naših poslancev začasna delegacija v evropskem parlamentu sestavljena tako, da so bili v njej samo moški. In tudi tam smo poslušali kritike. Zaradi tega je dobro, da smo v EU, zaradi tega je dobro, da smo v Evropi. Če sami ne znamo nekaterih stvari postaviti tako, kot bi jih morali, smo vsaj na nek način prisiljeni s strani EU, da to storimo. Ampak mi se tukaj obnašamo licemerno. Tisto, kar smo storili za volitve v evropski parlament, je nekaj, s čimer se želimo postaviti v svetu in civilizirani Evropi, tisto, kar rabimo za domačo rabo, pa ni tako pomembno, tam bomo delali lepo po starem. Torej, čim manj žensk na kandidatnih listah, čim manj žensk na izvoljivih mestih ob kandidaturi in čim manj poslank v državnem zboru ali pa na pomembnejših političnih funkcijah. Saj ne bom rekla, da je bilo prej kaj bolje. Poglejte s koliko ministricami smo se lahko ponašali v sedanji, pa v prejšnjih vladah Republike Slovenije. Zelo redke so bile. In sedaj imamo samo eno. Jaz ne pristajam na to, da je anomalija, če se poklic feminizira. Tudi mislim, da ne moremo direktno enačiti feminizacije nekaterih poklicev z mačizacijo politike. Politika je nekaj drugega, kot pa je poklic. Sam se odločiš za nek poklic, tukaj igra več činiteljev pomembno vlogo. V politiki je pa drugače, tam pa ima demokracija, če res velja, to nalogo, da zagotovi čim ustreznejšo zastopanost v politiki. Žalostna je ta slika, ki jo danes poslušamo in je pravzaprav res samo ogledalo tistemu, kar dejansko v naši družbi živimo in doživljamo. Kar zadeva zakon, o katerem danes govorimo, pa bi rekla tako. Minister se čudi, zakaj se toliko pogovarjamo o kvotah, tako imenovanih ženskih kvotah. Bom povedala naravnost: to je edina stvar, ki je sploh vsebinska v tem zakonu. Zakon je sicer ena sama kozmetika, in to cenena kozmetika. Zato sploh se ni bilo treba se lotiti spremembe zakona, za katerega vemo, da je treba doseči dvotretjinsko večino prisotnih poslancev. Škoda napora za te minimalne dosežke, ki jih bomo s to spremembo uveljavili. Veste, ali bo tista skrinjica prozorna ali ne, mirno bi lahko počakali še kakšen mandat na to prozornost. Hvala lepa.
Hvala. Najprej replika. Gospod Janc, izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana gospa Beblerjeva, ne vem, če vi tu mislite, da bodo kvote rešile večje število poslank v državnem zboru, več svetnic, več županj, se po mojem prepričanju močno motite. Drugo pa, jaz osebno obžalujem, da v tej naši majhni poslanski skupini ni nobene ženske, pa smo se zelo trudili, da bi bilo kaj, pa nam ni uspelo. Upam, da bo v naslednjem mandatu boljše, tudi na račun teh kvot. Upam, da bo boljše. Bojim se pa, da te kvote ne bodo nič pomagale. Na koncu spoštovana Beblerjeva, jaz želim vsem ženskam na prihodnjih lokalnih volitvah čim več občinskih svetnic, pa čim več županj. Iskreno želim.
Hvala. Gospod Kokalj, nisem slišal, da bi bili imenovani. Je bil. Ja, izvolite. [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Niste bili citirani in zaradi tega predlagam, da vas vpišem med razpravljavce. Saj boste kmalu na vrsti. Besedo ima gospod minister. Prosim.
Hvala. Najprej glede zardevanja. Gospa Bebler, jaz nisem rekel, da ne zardevam zaradi tega, ker je v Sloveniji premalo žensk v politiki, ampak da nikoli nisem in nikoli ne bom zardeval, ker nimamo kvot. Je pa res, da tudi zaradi onega prvega ne zardevam, mi pa ni všeč. Rajši bi videl, če bi bilo v politiki več žensk, kot jih pa je. Sicer pa mislim, da kar pustimo, da se bodo ženske že same odločile, ali želijo v politiko ali ne želijo. In ker je med njimi vsaj tolikšen odstotek sposobnih kot med moškimi, jih bodo stranke tudi rade vzele na kandidatne liste. O tem sploh ne dvomim. Kar se pa tiče kozmetike. To, da gre samo za kozmetične spremembe, pojasnite recimo tistim 10 tisočim, ki morajo sedaj v nedeljo, ko so volitve, pot pod noge, se odpeljati 50, 100, 150 kilometrov, da lahko uresničujejo svojo volilno pravico. Povejte 10 tisočim slovenskim volivcem v prekomorskih državah, ki doslej skoraj niso mogli uresničevati volilne pravice, da je to kozmetika. Ravno zato, ker je vaš odnos do teh vprašanj, ki so na videz mogoče res drobna, takšen, češ, da je to neka nepomembna kozmetika, imamo danes zelo, zelo zbirokratizirano državo. Nakopičile so se nam razne birokratske ovire, ker vi gledate na zadeve tako, kot da je to neka nepomembna kozmetika. Gospod Anderlič bo pa seveda rekel, da sem tako ali tako za vse jaz kriv, ker sem bil državni sekretar, ker sem vodil en direktorat oziroma en urad na ministrstvu za notranje zadeve. Lahko si predstavljate, kako sem se boril z mlini na veter, ko je šlo za tako kozmetiko. Kadarkoli je bilo kaj takšnega, kadarkoli se je dalo kje kaj izboljšati, kar je dobro za ljudi, pa je na prvi pogled mogoče malo pomembno, je bila točno taka reakcija: se je odmahnilo z roko in se je reklo, to ni pomembno, to je kozmetika.
Hvala. Besedo ima gospod Kovačič.
Hvala lepa za besedo. Zakonski predlog pravi, da je najmanjša kvota enega spola, ki mora biti uvrščena na kandidatno listo, 35%. Amandma pravi, da naj bi bil ta minimalni delež 40%. Jaz sam mislim, da je ta razlika 5% za tako dolgo razpravo dejansko nepomembna in je to razprava o oslovi senci. Sam se zavedam, da je lahko tudi to, da se uvajajo in uzakonjajo kvote, da je to lahko neka siva cona tudi ustavne kategorije enakopravnosti spolov. Če se nekaj prisiljuje, je lahko tudi to vprašanje ustavne presoje, če bi kdo to vprašanje zastavil ustavnemu sodišču. Razumem pa, da je ta predlog na nek način spodbuda za to, da se oba spola v čim večji meri vključita v politično delo in da je to nek razlog, ki opravičuje to uvedbo. Mislim pa, da ta razpravo o tem, ali 35 ali 40, pri čemer seveda moramo vedeti, kar je bilo že povedano, da je to samo minimalni delež, da pa seveda vsakdo lahko postavi tudi večji delež, vendar ne večji kot 65%. Prej mislim, da je kolega Janc povedal, da lahko tudi 70% ali 80%. To pa ne, ker če imamo minimalno, imamo tudi maksimum. Tako da v tistem okviru je stvar odprta. Vendar pa mislim, da ne glede na to, koliko določimo to minimalno mejo, minimalni okvir teh deležev, pa mislim, da bo vsekakor vpliv žensk, če že govorimo o ženskah, na politiko, ne glede na to, kakšne so te kvote, še vedno zelo odločilen in velik. Tako kot je vedno bil. Tudi če žensk ni bilo v ospredju, so bile pa v ozadju in seveda so v ozadju lahko še bolj odločilno vplivale. Ampak šalo na stran. Prej je bila omenjena parlamentarna delegacija v Svetu Evrope, kjer je bila v prejšnjem mandatu 100% udeležba, torej vsi člani so bili moški, zastopan je bil samo en spol. Ampak v tem mandatu je pa stanje enako, samo da je en spol zamenjal drug spol. Samo da povem dejstvo, da v tem mandatu so vsi člani parlamentarne delegacije Sveta Evrope pripadniki enega spola, tako kot so bili v prejšnjem, samo spol se je zamenjal. [[..]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Dva moška sta pa substituta. Ampak govorim o članih. Gospa, saj že mešam, ker je govorjene obeh zelo podobno, ampak pustite, da povem do konca, pa boste vi potem lahko tudi odgovorili. Jaz menim, da gre dejansko za razpravo, ki je dejansko nepomembna. Če pa smatrate, da je potrebno o tem še kaj povedati, potem pa jaz gospe Potrati, ki nam je tak dolg in celovit traktat o tem, zakaj namesto spodnje meje 35, je potrebno 40, pa vam lahko tudi moj čas, ker vam je potekel čas, drugače bi verjetno bili deležni še dodatnih pojasnil, vam pa lahko dam tudi še moj čas na razpolago. Hvala.
Besedo ima gospa Širca.
Gospod Rugelj, zahvaljujem se vam za dve danes zelo bistri trditvi, da imamo malo demokracije v Sloveniji in da je lepo, da smo vsi ljudje. Danes smo slišali, da smo v parlamentu ljudje in ženske. Glede dvoma in dileme, kar je tudi moj predgovornik izpostavil, pa tudi gospod Rugelj, glede morebitne neustavnosti. Pa saj ne morete imeti tako kratkega spomina vendarle! Šli smo spreminjati ustavo s skoraj da 90%, še več, procentnim konsenzom v prejšnjem mandatu. Spremenili smo ustavo prav zaradi izkušenj iz drugih držav in tudi iz lastne vednosti, zaradi zagat, ki bi se morebiti zgodile, če bi imeli na mizi tak zakon, kot ga imamo danes, kot smo ga imeli, ko smo govorili o volitvah v Evropski parlament ali o volitvah v lokalne organe, bi predvideval kakršnekoli korekcije in inštrumente za uravnoteženo zastopanost na javnih mestih odločanja, ne bi bil sporen z ustavo. Zato smo spremenili ustavo. Pod to spremembo ste se skoraj vsi podpisali, enoglasni smo bili. In to je bil prvi korak, to so bili postopki, ki niso bili tako na pamet, kot se danes s tako neznosno lahkostjo soočate s tem, tako nepomembnim vprašanjem. To je bila taktika, to je bila pot, da bi z inštrumenti prišli do določenih popravkov, ki očitno jih potrebujemo, četudi jih vsi tako podcenjujete. In te spremembe ustave sedaj so se zgodile s 43. členom, ki omogoča odstope od tako imenovane enakosti ali pozitivno diskriminacijo. Ampak takrat je bilo daleč, tako kot bo enkrat v prihodnosti daleč tisti trenutek, ko ste z veliko lahkostjo odločali o spremembi ustave glede regij in pokrajin, z velikim navdušenjem, ko smo pa potem pred udejanjenjem in rešitvami, koliko pokrajin, kaj prenesti, zakaj, kako, bo pa težje. Takrat se bodo pa spremembe ustave morebiti bolj oddaljene počutile. Kar se tiče feminizacije oziroma tega očitka, kako v nekaterih poklicih prevladujejo ženske. Ne pozabiti, in to ne slišim prvič danes v tem mojem recimo relativno kratkem času in spominu v parlamentarnih dvoranah. Ko se je govorilo o feminizaciji poklica, se je govorilo z namenom, da se je manipuliralo s tem terminom. V sodstvu je preveč žensk zaposlenih, zato ni dolgo od tega, ko smo slišali to izjavo, no danes ministra, nekoč ne, zato so sodni zaostanki. Ko se je govorilo, da gremo na referendum, da bodo trgovine v nedeljah zaprte, se je govorilo samo o trgovkah, o delavkah v trgovini, končno ste enkrat spoštovali pravilno izgovorjavo in distinkcijo med spoloma. Trgovke so tiste, ki morajo biti doma, ker v tem poklicu, v trgovinah delajo ženske, v zdravstvu isto in tako naprej. Zato je tudi tam vse narobe. Tako s tem feminiziranjem in z načrtnim karakteriziranjem, kaj v poklicih je feminizirano, in kaj ni, bodite, prosim, previdni. Naj samo še vrnem eno ugotovitev, ki je bila dosti nespretna, gospoda Kokalja. Kot predsednik odbora za Evropske zadeve in kot človek, ki mnogo potujete, očitno premalo potujete ali pa se pogovarjate z napačnimi oziroma nimate širokega razpona sogovornikov, kot očitno tudi minister ne. Res je, nimajo vse države zakonskih regulativ na tem področju. Nekatere jih imajo. Tiste, ki imajo ta trenutek v svojih nacionalnih parlamentih največjo zastopanosti žensk, to se pravi tiste, ki imajo ta trenutek v svojih nacionalnih parlamentih največjo zastopanost žensk, to se pravi tista, ki sega skoraj do 50%, sta res državi, ki nimata več orodij v svojih zakonih, ker jim ni treba. Začele so v 60-ih letih, imajo natančna pravila v svojih strankah in v svojih statutih, ampak so visoko v ospredju. Druge imajo. In tudi tiste, ki so na 22 mestih pred nami. Trenutno je Slovenija na 22. mestu po zastopanosti žensk v parlamentu. Pred nami niso samo Čehi, ni samo Litvija, Portugalska, Estonija, Poljska, Luksemburg, Irska in tako naprej, ampak tudi jasne države z veliko in kultivirano tradicijo in z veliko senzibilnostjo do tega vprašanja, ki, dvomim, da če bi se zgodil na tej ravni, da bi rekli danes imamo nek brezzvezni amandma tukaj na mizi, o katerem, se moramo pogovarjati. Ne vem, če bi ostale ne samo ženske, ampak tudi zastopniki neke demokracije za govorniškimi pultu še zmeraj.
Gospod Rugelj, želite besedo?
Omenjali so me. To ni bila replika, to je bila razprava gospe Širca.
O tem bom odločal jaz. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem že enkrat poudaril in mislim, da je zakon zelo dober. 35% je minimalna kvota, ki jo moramo postaviti. Vsak, tudi stranka LDS ali stranka Socialnih demokratov ali kdorkoli ima pravico postaviti tudi več, tudi 65%. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Lahko in mislim, da jim nihče tega ne ovira. In če tako [[...]]
Lepo bi prosil, govori gospod Rugelj in prosim, če se umirite.
Hvala lepa. Mislim, da razmišljate drugače, kot govorite. Ker če bi razmišljali tako, kot vi danes govorite, bi imeli najmanj 50% žensk na listah in mislim, da bi bilo tudi prav, da bi jih imeli glede na to, kar zagovarjate. Ampak komaj čakam volitev, da vidim, kaj boste v resnici storili. Jaz tukaj vidim samo te možnosti. Tisto, o čemer sem prej govoril okoli demokracije. Poglejte, vi v bistvu danes tukaj ločujete moške in ženske, vi jih ločujete. Jaz sem se pogovarjal z mnogimi ženskami in z moškimi, ker jih žal na nek način omenjamo, in vam povem, vsi pravijo, da to ni potrebno, kar delamo. Ampak v smislu večje angažiranosti žensk, mislim, da je v redu, da postavimo neke kriterije in neke normative in bomo s tem tudi spodbujali večjo angažiranost žensk. Mislim, da je več kot tretjina, to je dobra tretjina, ki je zakonsko določena, da je za tisto čisto dovolj, potem pa ko bo čas prinesel svoje, ko bodo ženske želele sodelovati v politiki, bodo imeli enake možnosti, kot jih imajo že danes. Samo danes, žal, vse ne želijo tega. Hvala lepa.
Gospod Kokalj, imate repliko.
Najprej se vam zahvaljujem, kot tretji predsedujoči ste mi dali danes prvi možnost repliciranja, čeprav sem bil po vseh pravilih - pa še v to dvomi, gospod kolega Anderlič. Želel bi samo pojasniti glede mojih navedb. Navedel sem tri države, s katerimi predstavniki parlamentov sem slučajno govoril. Nisem govoril za EU. Mislim, da so te države primerljive predvsem po obdobju, v katerem imajo možnost volilne pravice. Tudi mi imamo volilno pravico šele 16 let in mislim, da se ne moremo s skandinavskimi državami z vidika tega procesa primerjati, in mislim, da je ta navedba korektna. Ne poznam zgodovine Švedske, Finske, Danske in tako naprej. Mogoče, da drži, mogoče, da ne drži. Dejstvo ste vi povedali, da te zakonodaje nimajo več, se pravi, da je nimajo, mislim pa, da je škoda, da se je razprava usmerila v neke vrste konfrontacijo med moškim in ženskim principom. Malo smo nasedli mogoče začetnemu uvodu gospe Širca in mislim, da je bilo dejansko mogoče danes celo preveč časa porabljenega za nek neploden razgovor. Sam mislim res, da 5% je bil le povod za to, imamo pač zanimivo razpravo, mogoče za javnost bolj, kot da bomo s tem kaj bistvenega rešili. Hvala.
Besedo ima gospod Pajk. Prosim.
Zanimiva razprava, s tem da je večkrat zašla na stran pota. Mislim, da je sedaj razprava več ali manj o amandmajih, in jaz se bom poskusil vsaj bežno držati tega in mislim, da je naš koalicijskih predlog v redu, da je uravnotežen, da preveč posegati in s kvotam dozirati ni v redu. Pa bom povedal, pa bom poskušal razložiti, zakaj. Predvsem zato, ker nobena prisila ali pa ta prisila v tem primeru ni dobra. To, da se bodo ženske odločale za politiko, mora dozoreti v družbi. Prav je, da to spodbujamo. Sam s tem nimam problemov, ker imamo sedaj na lokalni listi v svojem okolju moško kvoto, od petih imam dva moška, pa tri ženske na listi. Tako da, jaz sam absolutno se dobro počutim v ženski družbi in bi, recimo, prav rad videl, da bi bilo več žensk v našem parlamentu, ampak gospod Anderlič, to je tako ne, ko mi že govorite [[...]] [[Glas iz dvorane.]] [[...]]Ja, gospod Anderlič, če bi vi bili zelo praktični, bi dali na izvoljiva mesta in bi sedaj vas bilo tam precej manj moških pa bi bilo več žensk v Liberalni demokraciji. Čisto tako. Saj je v redu [[...]]
Lepo bi prosil, če razpravljate.
Še enkrat bom poudaril, da mislim, da je predlagano v redu, da je uravnoteženo, da prisila ni v redu in da je treba to sčasoma doseči v družbi in da moramo vsi za to nekaj prispevati. Vsi pa lahko prispevamo v praksi, ne pa v teoriji. V teoriji pa bolj težko. Hvala.
Gospod Anderlič, imate besedo sedaj. Ker ste bili že prej prijavljeni.
No, in tako se zgodi! Gospodje pravijo, govorimo o nepomembnih stvareh, ampak zakaj govorimo o nepomembnih stvareh in čemu je namenjena ta vaja? Ta vaja je namenjena kibicem, namenjena je temu, da delamo v javnosti vtis, kako resno spreminjamo volilni zakon. Ne, gospod minister, ga ne! Manipulacija s številkami - vi ste jo navedli in gospod Pajk jo je navedel -, od 49 članov koalicije je, veste, koliko žensk? Štiri. Izračunajte procent, če ne, vam bom povedal, koliko to je. Ena poslanka je nadomestna, torej pomeni, da lahko tudi to upoštevate. Ker ste prej v svoji diskusiji rekli, kako morete med desetimi poslanci ene poslanske skupine govoriti o neustrezni zastopanosti, kajti dve poslanki sta. Med 23 poslanci in poslankami so 3 poslanke, med 29 pa 2 in ena nadomestna. Kakšne številke so to? Kako govori statistika? Precej ubogi smo, kar se tega tiče, in jaz kot moški sem razočaran nad tem, da se gospe - gospa Uhanova, gospa Darja, gospa Majda, gospa Kuclerjeva in tako naprej - borijo tu za to, da bi ene dokazovale, kako je prav, da je večja zastopanost, in kako drugi posmehljivo govorijo o tem, da "kaj pa hočeš, ženske se ne odločajo" in "to je ena huda birokracija, s katero mi nimamo nič, to je prejšnji sistem naredil, ki ga je usmerjal državni sekretar". Jaz sem z njim nekajkrat sedel, ko smo govorili o spremembah volilnega zakona, o zakonu o referendumu in tako naprej. In zdaj on mirno reče, "s tem jaz nimam nič". Gospodje - gospem prihranim v tem primeru -, ni nam v čast, da se pogajamo za 35, 40 ali 10 ali ne vem kaj, ali kot "katerakoli se bo odločila, da pride v politiko, bo dobrodošla". Ne, ne gre za to. Kajti tista lokalna lista s petimi kandidati in kandidatkami ne pomeni nič. Ne pomeni nič, če je gospod Pajk na prvem mestu. Kajti gre za sistem, po katerem je ta gospod na prvem mestu avtomatično izvoljen, preference pa lahko da pomenijo, če bi res ta gospa, ki je na petem mestu na vaši listi, bila tako prepričljiva v lokalnem okolju, da bi gospoda Pajka preskočila. Ampak ga ne bo. On je predsednik SDS v lokalnem okolju, on je občinski svetnik, on ima vse termine na lokalni televiziji, on ima vse termine na lokalnem radiu in bog ne daj, da bi v Demokraciji ne bil na prvem mestu omenjen kot državni poslanec. Ampak tu gre na koncu koncev samo za primer. Ne, gre za našo odgovornost, gospodje! Za našo odgovornost gre. Jaz tu nimam ne dobre ne slabe vesti, kajti ne prispevam k temu, da bi lahko zakon bil boljši. Gospod minister Virant dobro ve, da že dolgo časa teče razprava, da bi resnično spremenili volilni zakon, in to v smeri, da bi volivke in volivci imeli odločnejši vpliv na izbiro poslank in poslancev. S tem zakonom tega ne počnemo. Če bi bilo drugače kot takrat, ko ste v naši poslanski skupini predstavljali zakon, ko ste rekli, mi bi radi to storili in jaz verjamem, da so to vaša izhodišča še izpred štirih, petih let, ko ste bili državni sekretar, da radikalno spremenimo volilni sistem, ampak veste, to ne gre skozi v naših poslanskih skupinah, v koaliciji ne gre to skozi. Dajmo te kozmetične in te majhne spremembe narediti in bomo pokazali, da smo spremenili volilni sistem. Saj je to majhen prispevek, tudi tiste prozorne skrinjice, prosojne pa tudi prozorne so [[...]]Ampak, sedaj pa vam postavim neko vprašanje, ali je res mogoče v času, ko smo že demokratična država in ko vendarle imamo volilne komisije, strankarske opazovalce in vse druge na voliščih, res pridobitev to, da so prosojne volilne skrinjice, torej gre za nezaupanje. Torej, mi smo v nekem nedemokratičnem sistemu, kjer je potrebno videti in to seveda videti s strani oblasti, kdo bo vrgel kakšen listek v to skrinjico, zato da se ve, če bo slučajno napačno volil, da bo kasneje že prišla kazen božja. Ali mogoče teh skrinjic ne delate zaradi tega? Zakaj v teh vseh letih volitev, volitev je bilo pač mogoče, da je vsak državljansko dolžnost opravil po svoji vesti; ne, da tisti, ki so bili na volišču, da so spremljali in gledali, če kdo slučajno ni dobro zaprl glasovnice in da se je videlo, kako je glasoval in pride nek veljak SDS-a lokalni in ugotovi, da je nek star možakar, ubogi, slabo je videl in je napačno obkrožil, vrgel notri in potem ga zagrabijo, ups, ti si se pa zmotil, ne nisi se zmotil, ti si proti nam. Veste, kako je Ježek enkrat pel, tisto zgodbo Ježkovo poznate: "Ti nisi naš, ti nisi naš, ker si vrgel v napačno skrinjico" itd. Se spomnite tega? Se ne spomnite? Pojdite se malo učiti! Ježek je naš - jaz si upam trditi - eden večjih umetnikov in Ježek je imel poučne zgodbe. Moja intimna in skromna želja je, da koalicija v sestavi SLS, NSi, DeSUS, SDS ima od 49-ih poslancev in poslank, če bo v naslednjem mandatu v istem sestavu, več kot 4 poslanske. In to je naša dolžnost, nas moških, da vendarle priznamo, da [[...]]Peta je nadomestna, slučajno se je zgodilo, ja, gospod Ziherl, nadomešča nekoga, ona ni avtentično izvoljena, ampak nadomešča enega gospoda, ki je bil izvoljen. Se opravičujem, govorim po podatkih. Ker je minister prej vehementno razlagal, kako imajo v Novi Sloveniji krasen procent, kako imamo v LDS slab procent. Jaz pa sprašujem, kako je s procentom v SDS, SLS, DeSUS. Imate pa zelo dober procent v koaliciji - se opravičujem Mariki! [[Oglašanje iz ozadja.]] 50%? Marika je 100%. [[Smeh.]] Ampak o tem govorimo. Jaz sem žalosten, da je ta diskusija pospremljena s smehom, z aplavzi in podobno. Številke govorijo same po sebi. Tako da mislim, da v tem primeru ni na mestu trditev z vaše strani, ki pravi, "pa saj, ko se bodo ženske odločile, da bodo šle v politiko, bodo šle na listo in bodo tudi izvoljene." To je približno tako, kot rečejo Gorenjci: tam nekje [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Ne, ne, nisem vas omenjal, tudi mislim, da ste slab Gorenj'c, ker ste na meji. Ko reče Gorenj'c tam v ozadju: "O bog, o bog, ali bi jaz lahko zadel na lotu," pa spet, "ali bi lahko zadel na lotu". Pa nič, pa nič, pa še kar ne zadane. In potem se bog razjezi in reče: "Za boga, kupi srečko in boš zagotovo zadel!" In vi dajte na liste naše cenjene gospe in mogoče boste tudi zadeli!
Za besedo je prosil gospod minister. Izvolite.
Hvala. No, tale razprava me je pa spomnila na naslov tistega filma "Poglej, kdo se oglaša" oziroma "Poglej, kdo govori". Najprej bi vam svetoval, da glede kvote res pometete pred svojim pragom, ker ima vaša stranka od 23 izvoljenih poslancev in poslank skupaj natanko 3 poslanke ali procentualno izraženo 13,04. Se pravi, najprej je treba vedno pomesti pred svojim pragom, preden pometaš pred tujim. Drugič. Ko govoriva o najini vlogi pri volilni zakonodaji, naj vas spomnim, da je v preteklem mandatu bila predlagana precejšnja sprememba volilnega sistema, pa tudi vse tako imenovane kozmetične spremembe, ki so po mojem mnenju zelo pomembne za volivce, po vašem očitno ne. In glej, no, glej, ravno pri imenu Anton Anderlič, tedanjemu vodji poslanske skupine LDS, sta pri glasovanju napisani dve črtici. Ker je imel ravno takrat vodja poslanske skupine neodložljiv opravek in ni mogel podpreti sprememb volilnega sistema. Kar se pa tiče prosojne volilne skrinjice, bi vam pa predlagal, da v slovarju slovenskega knjižnega jezika najdete razliko med besedo "prosojno" in "prozorno". Prosojno ni isto kot prozorno.
Repliko ima gospod Pajk na izvajanje gospoda Anderliča. Prosim.
Hvala, predsedujoči. Kolegu Anderliču bi povedal, da če imamo tri poslanke in je ena nadomestna, je tista nadomestna morala biti na izvoljivem mestu, drugače ne bi prišla v državni zbor. Če bi bila tam na neizvoljivem mestu, je pač ne bi bilo. To pomeni, da je bila. In hvala mu tudi, ker me kuje malce v zvezde in mi dodaja več stvari, kot dejansko jih imam v lokalnem okolju. Za to se mu res zahvaljujem, ampak te hvale ne bi bilo potrebno, ker je pretirana. Sam sem pa pazil na žensko kvoto samo enkrat v življenju in takrat, ko sem se poročil, ja. Drugače pa vedno gledam na svoje soljudi po sposobnostih, predvsem po sposobnostih. Hvala.
Gospod Anderlič, imate repliko.
Lahko bi imel v prejšnjem mandatu šest glasov, gospod Virant, pa ne bi uspel tisti podvig, ki ste ga načrtovali. Šest bi jih lahko imel. Pa tudi, ker je šlo za podobno prevaro kot sedaj - ali pa, ne bom rekel prevaro, to je mogoče groba beseda, manipulacijo, da spreminjamo ne vem kaj velikega, pa nismo imeli v načrtu tega. Takratna vlada, z vami na čelu kot državnem sekretarjem, ki ste bili zadolženi za te stvari. Tri mesece pred volitvami ste odstopili zato, ker ste imeli toliko vesti. To moram odkrito priznati, da bi verjetno vam bilo nerodno, če bi ostali do volitev na mestu državnega sekretarja, potem pa v novi vladi nadaljevali tisto, kar ste uspešno prej zavirali. Ampak, to je že druga stvar. Vzel sem to lekcijo, prozorno - prosojno, tako da se vam zahvaljujem še za to, ker so mi tudi tukaj svetovali. Ampak saj na koncu ne gre za to, koliko je izvoljenih žensk v parlamentu. Gre za to, kako in na kakšen način se sestavljajo liste. Liberalna demokracija Slovenije je imela že zdavnaj prej v svojem statutu postavljeno tretjino žensk na kandidatnih listah. To greste lahko pogledat v letu 1992 [[...]]Ja, statut je važen. Ko greste na upravno enoto in statut, in gospod Virant to zelo dobro ve, ko status prinesete v registracijo kot politična stranka, mora tam biti jasno napisano, po kakšnem pravilu se oblikujejo kandidatne liste, kako je z organi, kako je z vso proceduro. In LDS je na kandidatnih listah, verjeli ali ne, imela vseskozi čez tretjinsko zastopanost. In še zmeraj pa ne razumem, kako pravite, da je od 49, vzemimo 5, več procentov žensk kot od 23-ih - žensk tri, da je več procentov v prid vladni koaliciji. Če lahko to dokažete, jaz takoj pri gospodu Mogetu vzamem, tako je, naročim inštrukcije matematike za celo poletje, če dokažete, da je od 49, pet več [[...]]
Gospod Anderlič, čas je potekel. Izvolite, gospod minister.
Saj ne vem, kje bi začel. Najprej v tem svojem trudi, da bi poveličeval mojo vlogo v mandatu prejšnje vlade, je šel gospod Anderlič sedaj za trenutek celo tako daleč, da me je tako rekoč postavil za predsednika prejšnje vlade, ko je rekel: "Vlada, z vami načelu." To je zelo zanimivo slišati. Dobesedno tako je bilo rečeno. Druga zadeva, jaz sem se zelo trudil na marsikaterem področju, obstaja tudi dokumentacija o tem, da bi odpravil nekatere birokratske neumnosti, pa je bilo običajno vedno rečeno, da so to nepomembne stvari, da je to že tako ali tako prepozno, da je dogovorjeno in tako naprej. Še v živo se spomnim debate o avtomobilskih nalepkah v času, ko je zakon že veljal, bil je pa še čas, ker se nalepke še niso uvedle, da bi se to preklicalo, pa sem takrat ministra Bohinca na to opozoril, pa mi je dal zelo jasen signal, da je za to debato že prepozno, in imel sem občutek, kot da je hotel reči, to je pa že zmenjeno, to je pa že dogovorjeno. In podobna zgodba je z lokacijskimi informacijami in podobnimi birokratskimi neumnosti, ampak pustimo to. Tri mesece pred volitvami sem odstopil iz zelo jasnega razloga, takrat, ko sem se odločil, da grem v politiko, in to je bilo pred volitvami, ko sem se odločil, da se bom vključil v volilno kampanjo, takrat sem pač odstopil s pozicije v državni upravi, zato da bi bila situacija čista. Kam, za koga navijam, če lahko tako rečem, to se pa tako vi ves čas, najbrž, vedeli in videli. Kar se pa tiče matematike, je pa stvar takšna, spet morate imeti malo pogledati magnetogram, kaj sem jaz izjavil. Ne smete pripisovati besed, ki jih nisem izrekel. Jaz nisem rekel, da ima koalicija večji odstotek poslank, kot jih imate vi, jaz sem rekel, da se mi zdi zelo zabavno, ko poslanka stranke, ki ima 13% poslank, torej žensk v poslanski skupini, bere levite poslanski iz stranke, ki ima 22% žensk v poslanski skupini. Samo to sem rekel. To je dejansko stanje, to so številke, suhe, "hard data", kot se reče, trde, suhe, neizprosne številke. Tako pač je.
Še enkrat bi rad opozoril, da govorimo o 10. členu in amandmajih k 10. členu. In vas lepo prosim, če bomo tako nadaljevali te dvogovore, potem ne bodo prišli na vrsto tisti, ki so se tudi prijavili za razpravo. Želite repliko, gospod Anderlič?
Seveda ni, ampak je pa potrebno pojasniti, če gre za eklatantno zmoto ali zavajanje. Veste, nalepke imajo zvezo s konjskimi dirkami ravno toliko, kot ima naše mnenje o tem, ali bo sonce vzšlo jutri zjutraj ali ne. Vzšlo bo. Vi ste z nalepkami poskušali argumentirati svoje [[...]]
Oprostite, gospod Anderlič. Lepo prosim, še enkrat, od tistega, kar je bilo v prejšnjem mandatu, od nalepk in tako dalje, govorimo o 10. členu. In prosim, če je replika na izvajanje ministra na 10. člen.
Jaz sem samo to želel povedati, da s tem členom nalepke nimajo nobene zveze, ki jih je omenil gospod minister.
Hvala lepa.
Ampak, povem vam pa še enkrat, da ko gremo gledat številke, potem je potrebno pogledat cel parlament. Ne samo izdvajati eno stranko, drugo stranko in v tem parlamentu je preprosto premalo zastopanosti žensk. In to je naša skupna skrb ne posamezne stranke in na tem izpitu smo vsi skupaj padli in jaz upam, da bo v prihodnje bolje. Bolje bi bilo 40 kot 35, upam, da boste to izglasovali in to bi bilo prav.
In naša skupna ugotovitev. Gospod Ljubeljšek, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. Res sem razmišljal, ali se odločim za to razpravo glede na to, da imam občutek, da ko govorimo poslanci o ženskih kvotah, izpademo moški šovinisti. Res se bojim, da bi se s svojo razpravo o ženskih kvotah v narekovaju "zameril" spoštovanim kolegicam, res ne bi si želel dobiti črnih pik pri vas. Želel bi si res, da bi bilo v tem parlamentu več žensk, želel bi si, da bi imel na levi in desni strani dve kolegici, dobro bi se počutil, čeprav se tudi ob obeh kolegih zelo dobro počutim. Mislim, da je o teh ženskih kvotah bilo že tako na delovnem telesu na prvi obravnavi kot tudi danes mnogo preveč besed. Uvodni obrazložitvi gospe Širca in gospe Potrata sta bili dobri, mene sta zadovoljili in bi bil prepričan, da temeljita na pravi predpostavki in ženske kvote oziroma kvote sigurno ni prava predpostavka v smislu, zaradi česa je premalo žensk v politiki. Mislim, da so kvote nepotrebne, mislim osebno celo, da so za ženske žaljive, tudi danes razprave, kot da kolegice nekako prosijo za te kvote, mislim, da so celo diskriminatorne, in mislim, da obstoječa zakonodaja nikjer ne preprečuje, da bi se ženske v večnem številu vključile v politiko. Noben zakon tega ne preprečuje, tega ne preprečujejo moški, da bi se ženske vključevale v politiko. Zakaj se v večjem številu ne vključujejo, kje so vzroki? Verjetno imajo ženske druge prioritete, to so osebni vzroki, prioriteta sigurno je družina, zasebno življenje, neizpostavljenost okolju, javnosti. Kje so vzroki, da ženska volilna baza iz podatkov, ki jih je preko 51%, ne podprejo žensk? Verjetno tudi, če bi bilo več žensk na listah, bi bila večja možnost izbire in bi se ta zadeva malo popravila. Zakaj torej ženske ne volijo žensk? Jaz sam stojim za prepričanjem, osebnim prepričanjem, da z zakonsko prisilo nič ne dosežeš ali zelo malo dosežeš. In te kvote so administrativni ukrep in to je zakonska prisila, ki ne bo prinesla uspeha. Sam bi pričakoval, da bi se opravila, mogoče tudi na osnovi današnje razprave, da se bo našel kakšen sociolog, ki bo naredil določeno strokovno analizo, ki bo pokazala, kje so vzroki. In na osnovi teh vzrokov se ustvarjajo počasi pogoji, da se počasi vključujejo ženske tudi v politiko. Sam bom podprl vsakršen ukrep, ki bo pripomogel k temu, da se bodo ženske v večjem številu vključevale v politiko. In mislim, da je ta prvi ukrep, 35%, prvi ukrep, ki bo pripomogel, da bo več žensk v politiki. Hvala.
Gospod mag. Žnidaršič imate besedo.
Tudi sam mislim, da dolga razprava okoli tega ni potrebna, ampak bom izkoristil čas, ki je na razpolago zato, da ga ne bo 20 kandidatov na koncu porazdelilo. Namreč, moram povedati, da kljub temu da imamo s poslansko skupino madžarske narodnosti samo 20% žensk, moram reči, da zgolj po naključju tukaj ne sedita dve poslanki od štirih. Kajti, na volitvah smo jih postavili na izvoljive okraje in sta dosegli drugi in tretji rezultat po številu glasov in samo zaradi neenakomerne porazdelitve števila volivcev po posameznih volilnih okrajih nista bili izvoljeni. Mi nimamo problema s tem, da bi postavili na izvoljive kandidature ženske, težava pa je, da v resnici, če kdo želi, lahko diskriminira ženske na ta način, da jih postavi na manj interesantna mesta. In glede na to, kljub temu da je navidez nesmiseln odstotek, ki bi ga postavili, mislim, da ta možnost manipulacije oziroma načrtne diskriminacije vpada z višanjem procenta proti polovici, ker čez pač ne bi mogli iti, glede na to,da naj bi bili enakopravni. S tega vidika bom sam podprl ta amandma, čeprav ne verjamem, da bo sprejet in s tega vidika nočem imeti slabe vesti, prav zaradi tega, ker mi nobene ženske nismo tako ali drugače uspeli spraviti v parlament. Res pa je, da tudi sam menim, da je pogosto ženska kandidatka razpeta med odločitvijo med domom in družino ali med profesijo in politiko, kajti ambiciozne ženske bi po mojem, in tudi praksa kaže tako, raje šle v gospodarstvo ali v profesiji dosegle čim več kot pa v politiki, kjer je med drugim tudi plača manjša kot na oni strani. Neka nagrada poslancev ni taka, da bi vlekla ženske, ki so zelo racionalne in razumejo, kaj pomeni plačilo na uro, kjer so poslanci blizu snažilke. To je lahko tudi razlog, da ne kandidirajo za poslanke na kakršnihkoli volitvah. Mnogi se smejite, vendar sam sem to večkrat izračunal in sem blizu resnice glede tega, zlasti kadar gre za angažirane poslancev in časa, ki ga je treba vložiti v tisto nagradico. Ampak, moram povedati, da ne glede na to, da ni absolutno prisoten tak način doseganja ustreznega razmerja po spolu v parlamentih ali v vladnih službah, ministrskih položajih itd., da ni povsod uveljavljen kvorum, če lahko rečem, določen vnaprej, mislim, da je marsikje bil zaradi tega vpeljan in da bi lahko pomagalo in če lahko pomaga, mi nimamo nič proti. Sicer pa mislimo, da je zakon v vsakem primeru potrebno podpreti, prinaša določene tehnične izboljšave volitev, in mislimo, da bo nekaj vendarle narejenega. Hvala lepa.
Za razpravo se je prijavil še gospod Terčon. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, bom poskušal biti kratek. Moram povedati, da težko razumem to barantanje s temi procenti in da je na nek način po mojem prepričanju omalovažujoče to ali 35 ali 40%. Moram se, bi rekel, nekako obregniti ob trditve, ki so jih izrekli poslanci vladajoče koalicije, da je pa treba počakati, da bodo dozorele razmere in ne vem kaj. Pa saj vendar Slovenija spada med neke razvite države! Ne vem, kaj je potrebno čakati, saj tudi ta razvoj je prinesel neke probleme, ki jih imamo tudi na tem področju. Ugotavljamo, da imamo premajhno zastopanost žensk v politiki, po drugi strani imamo poklice, ki se popolnoma feminizirajo, in verjetno bo bodoči razvoj še kaj prinesel. Moram povedati, da ne razumem in da zelo ponesrečeno spreminjamo enakopravnost v številke, ker za to gre v tem zakonu. Dejansko te številke niso z ničemer primerljive, populacijska večina, ker za to gre, dobiva manjšinske kvote. To je praktično nerazumljivo, po moje. Gospod podpredsednik, očitno tudi vi mene ne slišite, če bi malo umirili tam. Hvala. Torej, da ponovim, težko razumem, da se mora populacijska večina boriti za neke manjšinske kvote. Jaz to sicer razumem, da je to nekako postopno hotenje za dobiti neko načelno in dejansko enakopravnost v politiki, pa vendar se ta zgodba po mojem ne more drugače končati, kot da dobimo neke primerljive kriterije. In seveda se sprašujem, da bi naredili en sistem, ki bi bil z nečem primerljiv, in se vprašam, zakaj mi ne uvedemo sistem 50:50, če govorimo o enakopravnosti. Ali pa, zakaj ne uvedemo sistem 51,13:48,87, kot je razmerje med spoloma? Saj to se da pred vsakimi volitvami na koncu koncev izmeriti in tako postaviti zahtevo za kandidatne liste, če že morajo biti kvote. Ker, to po našem volilnem sistemu za državni zbor še vedno pomeni, da lahko enega ali drugega spola v skrajni varianti sploh v parlamentu ne bi bilo, ker so volivci v končni fazi odloči. Ne razumem, zakaj moramo barantati s temi manjšinskimi kvotami, ki niso z ničimer primerljive, in dejansko, zakaj ne uvedemo pravih kvot, kot so, ki bi bile primerljive s številom prebivalstva oziroma po spolu, 50-50, ali pa da bi se nehali o tem pogovarjati, kar bi mogoče bilo tudi na nek način dobro.
Gospod Sok, imate besedo.
Hvala lepa. Čisto na kratko bi se želel oglasiti. Amandmaja ne bom podprl, ker še dodatno otežuje že itak to, kar bomo uzakonili, in bodo imeli določeni na lokalni ravni velike težave. Tega seveda nismo želeli, ampak zdelo se nam je prav, da zakon popravimo v tem smislu. Moram pa reči, da me je zelo presenetilo to, kar sem slišal od poslanskega kolega Anderliča, ki je tu priznal, da s spremembo zakona, ki so jo predlagali v prejšnjem mandatu, itak niso imeli namena, da bi dejansko sledili tudi temu, kar je zapisano v ustavi. In nam danes nekako tukaj izprašuje vest in pravi, da so ti popravki v tem zakonu samo kozmetični. Tudi sam se spomnim, da takrat on kot vodja poslanske skupine za tiste spremembe, za katere je danes povedal, da itak niso bile resno mišljene, ni glasoval, ampak je v trenutku glasovanja dal mobitel na uho in je odšel iz dvorane. Torej, to me je zelo presenetilo in to je seveda licemerstvo. Zdaj ne vem, ali ga je zajela popolna amnezija o tem ali pa gre pri njem že za starostno senilnost. Torej, pričakoval bi, da je toliko iskren pa pošten, ker to drugim govori, in pač tega, kar je naredil, ne omenja, če že ne pove resnice. Ne pa, da danes kaže s prstom na druge, sam pa je takrat kot vodja največje stranke v takratni vladni koaliciji ravnal drugače in danes celo priznal tukaj, da ni imel volje, da bi se karkoli v zvezi s tem, kar so sprejeli in zapisali v ustavo, tudi dejansko na zakonodajnem področju spremenilo. Torej, mi smo pa predlagali to, za kar smo imeli seveda v vladni koaliciji konsenz in kar mislimo, da bo danes tudi sprejeto. In ta sprememba glede kvot je seveda zelo pomembna in zelo velika sprememba v tem zakonu. Hvala lepa.
Gospod Anderlič, imate repliko.
Sprememba je zelo velika za tiste, ki nikoli niste verjeli v to, da bi bilo prav, da oba spola enakopravno participirata pri politični dejavnosti, pri javnih zadevah, da odločata skupaj, zato ker seveda gre za izrazito mačistično stranko. Ampak ko govorite o tem, kaj je bilo, morate, gospod Sok, biti precizni. Ne žaliti ob tem, koga je zapustil spomin, in ob tem morate precizno povedati, kaj je bilo predmet sprememb volilne zakonodaje pred, zdaj že skoraj štirimi leti. Nikakor ne ta sprememba, ki je kozmetična, ki je navidez resnično manipulativna. In to je približno tako: diskusija je nepotrebna, ampak je prav, zato da se ljudje s to diskusijo ukvarjajo, da poslušajo in da mi lahko v ozadju, ta vladajoča koalicija, vladamo, delamo vse tisto, kar delamo, na kadrovskem, finančnem in vseh drugih področjih. Zato je ta zakon pomemben. Zato, da bo javnost danes zvečer in jutri uperila svojo pozornost v to, kakšno spremembo volilne zakonodaje je ta vlada le predlagala - nekaj velikega. Jaz govorim o tem, da ne, in ko govorim tudi o tem, kot vi pravite - v prejšnjem mandatu niste imeli namena! Seveda je bil resen namen - ne gospod Sok, pojdite prebrat magnetogram in boste videli, da sem se jaz takrat in tudi na tistih sestankih, kjer se je potrebno usklajevati, kjer ni vprašanje koalicije in opozicije, ampak ko gre za vprašanje dvotretjinskih večin, ko gre za vprašanje politike države kot takšne, bi bilo prav tako, kot je bilo v prejšnjem mandatu - in vi ste na tistih sestankih, ko smo o volilni zakonodaji govorili, sedeli, sedaj ste mislili, da s temi 49 glasovi lahko pridete, vehementno spremenite zakonodajo in poveste, kaj velikega ste naredili. Ne, tukaj gre samo za eno stvar: ali vsi menimo, da je prav - pri tem amandmaju namreč, govorimo o amandmaju ne pa o tem, kaj je bilo pred štirimi in toliko leti -, ali je prav, da je zastopanost nasprotnega spola, da temu tako rečem, govorimo o enakopravni zastopanosti takšna, da bo dosegala 40% in vi ste proti temu. Torej ste proti temu, da v sedanjem primeru več žensk participira na funkcijah javnega značaja, samo za to gre. Mi smo pa za to, da se to poveča na 40%, zato da bi stimulirali vse stranke. Mi kot LDS smo pa to na svojem strankarskem kongresu že uzakonili s svojim statutom.
Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 19.25 uri.
Spoštovane poslanke in poslanci! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice svetiti oranžna lučka. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije [[pod točko 3]] opravil v petek, 23. junija 2006, v okviru glasovanj. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 2. členu. Gospod Rop, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Dovolite, da zelo na kratko pojasnim razloge, zakaj smo se odločili, da pripravimo ta amandma. Torej, v do sedaj veljavnem zakonu je aktivna politika zaposlovanja bila v Sloveniji temeljna pravica brezposelne osebe. To je bila pomembna zaveza zavoda za zaposlovanje, ministrstva za delo in vseh, ki so izvajali aktivno politiko zaposlovanja v Sloveniji. Po novem predlogu in dopolnitvah zakona se bodo tisti, ki so brezposelni, vključevali v aktivno politiko zaposlovanja samo s programi in v skladu s programom, ki ga bo pripravil zavod za zaposlovanje in ga bo odobril minister, pristojen za delo. Menimo, da je to slabo, da to ni dobro in da zmanjšuje možnosti za vključevanje tistih, ki so brezposelni, v programe aktivne politike zaposlovanja. Ne nazadnje, dopoldne sem vam že predstavil nekatere konkretne primere in primerjave, ki se vidijo iz analiz vlade, da vse na področju zaposlovanja, na področju razreševanja problemov brezposelnosti, učinkovite države članice Evropske unije namenjajo za aktivno politiko zaposlovanja še več sredstev in še večji delež teh sredstev v bruto domačem proizvodu. Torej, v poslanskem klubu po eni strani podpiramo tiste ukrepe, ki pomenijo obveznost za tiste, ki so brezposelni, da se vključujejo v programe aktivne politike zaposlovanja, da sprejemajo delo in da so odgovorni. Po drugi strani pa se zavzemamo, se borimo in se bomo borili za to, da bi brezposelni imeli priložnost, da se vključujejo v programe politike zaposlovanja, da dobijo priložnost in možnost, da se rešijo iz problemov, v katerih se nahajajo, in iz življenjske situacije, v kateri so se znašli. Da bi to lažje reševali, da bi to lažje dosegli, seveda potrebujemo aktivno politiko zaposlovanja. In lažje jo bomo uresničili in lažje zagotovili sredstva za njo, če jo bomo opredelili kot temeljno pravico vseh, ki so brezposelni. Zato apeliram na vse vas, da podprete ta amandma, da podprete to priložnost in možnost za brezposelne, da so vključeni v programe aktivne politike zaposlovanja. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 39. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 1, in sicer k 4. členu skupina poslancev s prvopodpisanem Vili Rezmanom. Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Če mi dovolite, kolegice in kolegi, da ne bi razlagal amandmaja oziroma stališče poslanske skupine k vsakemu amandmaju k 6. členu posebej, naj za vse amandmaje, ki smo jih vložile tri opozicijske stranke in skupina poslancev s prvopodpisanim Rezmanom, povem, da bomo glasovali zanje. Glasovali bomo zanje zaradi tega, da zagotovimo, da se spoštuje dogovor, ki je bil med socialnimi partnerji, to je vlado in študenti, narejen glede možnosti nadaljnjega študentskega dela, glede možnosti nadaljnjega financiranja študentske organizacije. Rešitve, ki jih je predlagala vladajoča koalicija brez DeSUS-a, ob podpori vlade oziroma pristojnega ministra pomenijo ne samo kršitev dogovorov, ampak pomenijo tudi oteževanje, realno tudi onemogočanje financiranja mnogih dejavnosti študentov, ki pomenijo zagotavljanje njihovega kulturnega dela, njihovega športnega udejstvovanja, delovanja njihovih študentskih klubov, ki jih poznamo po vrhu vsega po mnogočem, tudi mnoge socialne pomoči študentom in njihovim družinam. Nesmotrna je oblast in vlada, ki bi šla reševat probleme nezadovoljstva na tem, da so se študentje uprli in niso bili pripravljeni sprejeti vseh rešitev, ki jih je predlagala tako preko palca in tako s trdo roko, zato da jim onemogoči njihovo samostojnost in politično delovanje. Jaz upam tudi glede na diskusije, ki so tekle danes, da bodo res sprejete odločitve, ki bodo pustile odprt ta člen, vendar ne samo to, temveč da bodo pustili odprt ta člen in dovolj časa, da se bo našel skupni jezik med partnerji v parlamentu, predvsem pa tudi s študentsko organizacijo in vsebinske rešitve, ki bodo za večino sprejemljive. Poslanske in poslanci Socialnih demokratov bomo torej vse amandmaje, ki rešujejo nastalo situacijo na podlagi vloženega amandmaja treh koalicijskih strank, podprli in pričakujemo, da bo vsaj ena od predlaganih rešitev sprejeta, da bi lahko našli sprejemljivo rešitev kasneje v tretji obravnavi. Hvala.
Gospod mag. Žnidaršič v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, predsedujoči. Naša poslanska skupina bo ta amandma podprla predvsem zaradi tega, ker je odbor sprejel drugačno rešitev, kot je bila usklajena v pogajanjih s študentsko organizacijo, kar ni dobro, glede na to, da na ta način ministrstvo in vlada zapravlja zaupanje, kadar se pogaja s partnerji v postopku. Mislimo tudi, da je čez noč dramatično zmanjšanje sredstev, ki naj bi jih porabila študentska organizacija za svoje obštudijske dejavnosti, slaba rešitev in to je pač to, kar je ta hip predlagano. Mislimo, da bi bilo prav in pošteno, da bi se ob poskusu spremembe že dogovorjenega moralo ponovno razpravljati s študentsko organizacijo in če bi ta pristala na tako rešitev, potem bi doživela tudi našo podporo. Ker se to ni zgodilo, mislimo, da je prav, da obstane to, kar je bilo dogovorjeno, da se v tem času, ki bo na razpolago v naslednjem obdobju, ugotovi, ali sistem deluje, ali bo res več denarja za štipendije, ali ne bo prišlo do zmanjšanega obsega študentskega dela in ali bo res mogoče zaposlovanje študentov tudi prek zavoda za zaposlovanje, za katerega imamo informacijo, da ta hip in še nekaj časa ne bo usposobljen za organizacijo tega posla. Prav tako ni nujno, da se ne zgodijo črne napovedi glede tega, da utegne priti do pomembnega zmanjšanja študentskega dela, ker bodo manjši servisi propadli. In če je to tako, potem je izračun, ki naj bi pomenil več denarja za štipendije, samo hipotetičen in ni nujno, da se tudi uresniči. In ne nazadnje smo prepričani, ker študentje zagotovo po našem prepričanju niso proti temu, da bi imeli več štipendij in so izbrali, torej nasprotujejo tej rešitvi verjetno zelo argumentirano v tem smislu, da vidijo možne negativne posledice, in ker gre v vsakem primeru za njihovo korist, ali preko štipendij ali preko denarja za to, kar že počnejo, je prav, da je to njihova odločitev, njihova izbira, njihov pristanek, njihovo soglasje. V tem smislu bomo ta amandma, ki je bil v ta namena tudi pripravljen, podprli in mislimo, da je to treba podpreti v širšem smislu zato, da si ne zapravimo zaupanja te zelo pomembne civilne družbe. Hvala.
Gospod Gulič, imate besedo, prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Mislim, da je treba ta amandma podpreti predvsem zaradi tega, ker z njim onemogočamo to, da bi se podrlo vse tisto, kar se je gradilo v vseh teh letih, infrastruktura, potem vsa študentska dejavnost, ne samo tukaj v Ljubljani ali pa v Mariboru, v teh večjih centrih, ampak predvsem na podeželju. Natanko vem, kaj se bo zgodilo s študentskimi klubi v drugih krajih, pod kakšnim socialnim pritiskom bodo ne samo študentje, ki so že sedaj pravzaprav na nek način hendikepirani, ker prav gotovo študij drugje stane veliko več kot pa študij, če si doma v Ljubljani ali Mariboru. Vse te zadeve bodo počasi izginile in po drugi strani bodo pomenile še več študentskega dela, samo da sedaj ne bo več niti toliko nadzorovano, kot je bilo doslej, ampak bo postalo še bolj sivo ali pa črno. V glavnem, razdirate sistem, ki je sorazmerno dobro funkcioniral. Tiste napake, ki so se pojavile, bi lahko čisto drugače odstranili že z navadnimi inšpekcijskimi službami. Ob tem se je pokazalo,da vam je študentska populacija v celoti v napoto, ne samo družboslovna, ampak tudi tista, ki ji rečete naravoslovna. Najbolj od vseh teh so stigmatizirani humanistični študiji z eno izjemo, ne bom povedal katero, ker smo že o tem dosti govorili. Obenem je vse to, kar počnete sedaj, kolektivna kazen za nastop študentov proti sedanji vladi.
Besedo ima gospa Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Govorila bom v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki podpira vložene amandmaje, vložene amandmaje vseh treh opozicijskih skupin in amandma, ki smo ga vložili v sodelovanju tudi s koalicijskimi strankami, DeSUS-om in Slovensko ljudsko stranko. Dejstvo je, bom poudarila še enkrat, vsebina tega člena brez sprejetih amandmajev je neusklajena; neusklajena s socialnimi partnerji in s študenti, ki se jih tiče vsebina tega člena. Dovolite, da še enkrat ponovim v obrazložitvi, da gre za pomemben zakon. Sindikati so opozarjali, da gre celo za matičen zakon. Ni pošteno od te vlade, od tega ministra - minister Drobnič, ni pošteno z vaše strani - govoriti o poštenju, kako pošteni smo ljudje. Po drugi strani pa čez noč spreminjati svoje stališče. 6.6. ste zagovarjali rešitve, kakršne so bile [[...]]
Gospa Žgajner, prosil bi, če obrazložite glas in ne polimizirate z gospodom ministrom.
Spoštovani predsedujoči, dovolite, da obrazložim, zakaj bo Slovenska nacionalna stranka glasovala za [[...]]
Prosim, če obrazložite.
[[...]]vložene amandmaje. Dovolite, da povem nekaj dejstev in eno izmed pomembnih dejstev gotovo je, da minister 6.6. govori tako, potem ko se je uskladil s socialnimi partnerji, študenti, ne nazadnje tudi s partnerji v okviru partnerstva za razvoj. 7.6. minister govori drugače. In danes pred nami je vsebina [[....]]
Gospa Žgajner, še enkrat vas opozarjam, drugače vam bom vzel besedo. Prosim lepo, če ugodite moji prošnji.
Spoštovani predsedujoči, jaz bom ugodila, ampak dovolite zaradi tega, ker je vsebina tega člena neusklajena. Neusklajena je zaradi ministrove samovolje ali morda zaradi tega, ker je dobil navodila od zgoraj. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, bomo v Slovenski nacionalni stranki glasovali za amandmaje, ki smo jih pripravili v sodelovanju tudi s študentsko organizacijo, ne nazadnje tudi z nekaterimi koalicijskimi partnericami, ki so zbrale toliko modrosti, da so šle v amandmaje oziroma da se vrne vsebina zakona na obstoječo vsebino.
Gospod Kangler, vi imate besedo. V imenu poslanske skupine? V svojem imenu.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Sam bom podprl amandma pri 4. členu, amandma skupine poslancev. Tudi sam sem dal podpis. Podpis pa sem dal iz več razlogov. Prvič iz osebnega prepričanja, ker se mi zdi dober, pameten, zato, ker sem že tudi v sami razpravi v državnem zboru jasno in glasno dal vedeti, da se bojim drastičnih posegov s tem zakonom, ki bodo ob sprejetju posegli tudi v študentsko delo, ne samo tistih, ki so že dokončali študij. Drugo, kar je, s tem dajemo možnost, če ta amandma sprejmemo za tretje branje, na nek način poskušamo z novim amandmajem priti do tistega, kar smo se ali pa, kar so se v politiki na eni strani in na drugi strani študentske organizacije tudi dogovorili. V politiki ni pomembno, kdo kaj podpiše. V politiki je zelo pomembno to, kar se kdo dogovori, in to, kar spoštuje. In spoštovati je potrebno dogovore. To je ogledalo vsakega resnega politika in vsak obraz politika mora biti takšen, da spoštuje to, kar je tudi obljubil. Jaz sem prepričan, da zaradi sprejetja takšnega amandmaja ne sme biti problem ne v koaliciji, ne v opoziciji in da je to ena priložnost in možnost, da lahko z odprtjem tega člena popravimo tisto, kar je potrebno popraviti. Kot so tudi nekateri moji poslanski kolegi opozarjali v sami razpravi, bi bilo pametno in smotrno, da ta amandma sprejmemo, ga podpremo in da se tudi v koaliciji poskušamo dogovoriti za pripravo amandmaja [[...]]
Čas je potekel.
[[...]]za tretje branje in pač takšen usklajen amandma tudi sprejmemo. Sam bom ta amandma podprl.
Besedo ima gospod Starman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Jaz amandmaja ne bom podprl, ker je po mojem ta predlagana delitev ustrezna in prava. Sam sistem pa je neke vrste anomalija, kakor je tudi anomalija to študentsko delo. Povedal bi to, da bi bilo veliko bolj pametno, da se dogovorimo, kako razdeliti 60, 70 ali 80 milijard, ki jih država namenja študentski populaciji, koristijo pa jo vsi drugi kakor študentje. Država se odpoveduje vsem davkom, vsem penzijskim prispevkom, vsem zdravstvenim prispevkom. To je približno dvakratni znesek. O tem ni noben govoril in o tem bi se morali dogovoriti, da se mogoče študentom pa plača del za penzije, del za zdravstveno zavarovanje, ki ga v glavnem plačujejo občine. Dajmo deliti. 30% od 80 milijard je 24 milijard. 30% od 8 ali 6 milijard je pa dve milijardi 400 ali pa 2 milijarde 200. Mislim, da je to nesmiselno in da se bo treba dogovoriti glede tega študentskega dela in rešiti ta sistem, ker je nesmiseln. Nisem proti študentskemu delu, vendar je treba postaviti normalne razmere, da je to delo tudi konkurenčno na trgu. Na ta način študente podpiram in mislim, da si lahko dobijo svoje vire za študentsko delo, za organizacije in za vse potrebe študentov na drugi način direktno iz proračuna, ne pa v povezavi s študentskim delom. Hvala.
Gospod Zagorac, imate besedo.
Hvala za besedo. Sam bom seveda predlagane amandmaje podprl. Razlogov za to je kar nekaj. Ampak enega je treba posebej izpostaviti. To je ministrovo izvajanje danes, ne samo izvajanje, temveč tudi posredovanje. Minister je večkrat tekom današnje razprave posredoval na svojem ministrstvu, da naj bi se prikrile zadeve, s katerimi je zavajal tako nas tukaj, 90 poslancev, kot tudi vse tiste cenjene ljudi, ki so našo razpravo poslušali. To je eden izmed temeljnih razlogov, zakaj bom amandmaje podprl. Drugi razlog, zaradi katerega bom amandmaje podprl, je ta, da me številni razpravljavci s strani vladajoče koalicije niso prepričali. Niso me prepričali zato, ker enostavno berejo tekste, ki jim jih nekdo pripravi, in enostavno o študentskem delu, o študentskem življenju ter o študiju bore malo vedo. Eden izmed teh je tisti, ki je omenil, da nikjer v Evropi ne najdemo takšne ureditve, kot je v Sloveniji, pa mi še do danes do zdaj ni znal pojasniti, katere so te države. Pa dvomim, da se bo javil k obrazložitvi glasu, da bi mi to razložil. Enostavno zato, ker tega nima napisanega. Nekdo je omenjal prave študente. Veste, obstajajo tudi pravi poslanci. Jaz verjamem, da so vsi študenti pravi študenti. Vsi gredo študirat z namenom, da doštudirajo. Vsi poslanci, ki tu sedijo, so zame pravi poslanci, ne glede na to, ali so izvoljeni ali imenovani v ta državni zbor. Nekdo je govoril o modernem izkoriščanju. Ali ta zakon mogoče ne dovoljuje modernega izkoriščanja s strani rimskokatoliške cerkve, ko gre za humanitarno delo? Nekdo je govoril o javnem skladu. Gospod minister, saj nam niste povedali kako, kdo, na kakšen način, katera sredstva [[...]]
Lepo bi vas prosil [[...]]
[[...]]bo dobival iz tega sklada denar. In nekdo je govoril o političnih organizacijah, ki jih odpirajo študentje [[...]]
Čas se je iztekel.
Gospodje, vi ste iz vaših vrst brali tukaj kot obrazložitev.
Hvala lepa. Gospod mag. Sajovic, imate besedo!
Hvala lepa, gospod predsedujoči! Kolegice in kolegi! Amandma, ki ureja študentsko delo in ga ohranja, bom z veseljem podprl. Razlogov za to je več. Najpomembnejši je vsekakor ta, če smo uvedli inštitut usklajevanja, potem je treba dano besedo na vsak način in za vsako ceno držati. Če pač iščemo obvoznice, tako kot v tem primeru, potem jemljemo slovenski politiki kredibilnost. Študentsko delo bom podprl tudi zato, ker prihajam iz občine, ki ima na Gorenjskem najvišjo brezposelnost in najnižje osebne dohodke. Vem, kaj pomeni delo. Delo je velika vrednota. Zakaj bi jo študentom odrekli? Delo bom podprl ne nazadnje tudi zato, ker si približno 700 študentskih družin v tej državi pomaga in lahko preživi tudi zaradi študentskega dela. Kaj nismo rekli, da je nataliteta in naši potomci velik in resen problem, ki se ga bomo lotili resno in odgovorno? Govorilo se je o številnih nepravilnostih, ki spremljajo to študentsko delo. Vendar, če se nekomu zalomi noht na prstu, mu zato ne odrežeš cele glave. Nepravilnosti je treba dokazati, odkriti in jih ustrezno sankcionirati. Lahko bi razloge, ki so pomembni za ohranjanje tega dela, našteval še naprej. Vendar mislim, da je bilo tega zadosti in podprimo to zadevo. Videli bomo, kako deluje, potem pa se bomo lahko odločali o nadaljnjih korakih. Hvala lepa.
Gospod dr. Slavinec, prosim!
Hvala lepa za besedo! Tudi mene argumenti vlade niso prepričali, zato bom amandmaje z velikim veseljem podprl. Podprl jih bom zaradi tega, ker takšen predlog brez amandmajev ne rešuje tisto, kar je bilo pogosto povedano, štipendijske politike. Ni korektno, da študentje štipendije sami financirajo. Štipendijo je treba zagotoviti iz drugih virov. Prav tako ni korektno, da uničimo študentske servise predvsem v krajih izven univerzitetnih centrov v malih krajih, kajti tam so še toliko pomembnejši, saj financirajo tudi lokalne študentske klube. Konkretno za Mursko Soboto vem, da bo najstarejši študentski klub v Sloveniji, bivši klub pomurskih akademikov, sedaj klub prekmurskih študentov ostal brez pomembnega vira sredstev, v kolikor bo zakon sprejet v predvideni obliki. In tudi dolgoročno štipendijski sklad ne bo imel denarja za štipendije. Te štipendije so golob na strehi, saj se sklad ne bo polnil iz denarja, ki ga tukaj predvidevate, če študentski servisi ne bodo funkcionirali, ampak bo delo prevzel zavod za zaposlovanje. Še pomembna stvar, zakaj zadeve ne bom podprl. Zaradi tega, ker ni usklajeno s socialnimi partnerji, ni usklajeno s študenti. Oblika, kot je bila usklajena s študenti, je bila potem kasneje spremenjena. Vlada na tem mestu igra umazano igro s študenti in jih vleče za nos in študenti niso naivni. S takimi ukrepi jih vlada prav gotovo ne bo disciplinirala. Ne, ne bo jih, prej obratno. Zaradi tega podpiram predlagane amandmaje. Hvala lepa.
Gospod mag. Capuder. Prosim!
Hvala lepa! Kar se tiče dela študentov, moram spet ponovno še enkrat ponoviti. Mislim, da delo študentov ostaja in niti se ne ukinja. Študentsko delo se ne ukinja. Je pa namen sprememb, ki smo jih predlagali poslanci koalicije, predvsem ta, da se jemlje študentskim servisom, se pravi, posrednikom študentskega dela in se jemlje nekaterim posameznikom, ki so na račun dela študentov bogateli. In mislim, da ta delitev, kot smo jo predlagali, se pravi 30% sredstev za javni štipendijski sklad, daje predvsem študentom. Mislim, da je to dobro. Sedaj se je pol denarja od koncesijskih dajatev namenilo za delovanje študentskih servisov. Treba je omeniti, da je ta denar, koncesijska dajatev, to je tisti denar, kateremu se je država odpovedala tudi v dobro študentskih organizacij in v korist študentskih servisov, ki so ta denar zlorabljali. In zaradi tega tudi podpiramo ukrep, ki ga je predlagala vlada, da se delo, študentsko delo deli tudi preko zavoda za zaposlovanje. Kajti, mislim, da zavod pozna razmere na trgu delovne sile, ima ustrezne kapacitete za to in tudi predvsem vse instrumente, da se preprečijo zlorabe pri uporabi študentskega dela. Nikakor pa to, ti naši predlogi, ki smo jih amandmirali na odboru, niso kazen za študente. Mislim, da je to predvsem neka vzpodbuda za še boljše delo študentov preko posebnih sredstev, ki se bodo namenjala v javnem skladu za štipendiranje študentov.
Gospod Ziherl, imate besedo. Prosim!
Hvala za besedo! Tudi sam amandmajev ne bom podprl, kajti ne želim podpirati dosedanjih nepravilnosti, ki so bile opažene na področju študentskega dela. Preko študentskih napotnic so se izplačevale nadure, razno razni honorarji redno zaposlenih, bile so zlorabljene za zaposlovanje ne študentov in tako naprej. Sama finančna shema tudi pokaže. V tovarni, kjer sem prej bil zaposlen, je študentu na uro bilo izplačanih 1000 tolarjev, študent je dobil na roko 610 tolarjev. To pomeni pri mesečni zaposlitvi je študentskemu servisu ostalo 72.000 tolarjev za en papir, ki ga je za eno napotnico, pa za en transfer njegove plače. Vsekakor razumem, da se za takšne privilegije študentski servisi borijo še naprej. Tak način financiranja je predvsem ohranjal študentske birokrate oziroma te stalne funkcionarje. Tudi dopis, ki smo ga dobili, je podpisal še prejšnji predsednik, čeprav lahko v medijih zasledimo, da mu je rok trajanja že zdavnaj potekel, ni bil izvoljen nov oziroma ni več verodostojen sogovornik. Zaradi vseh omenjenih nepravilnosti oziroma ker bi z zakonom vnesli nekaj več reda na teh oziroma študentskemu delu, je študentsko delo potrebno. V sezoni dopustov zamenjujejo ljudi, ki gredo na dopust, vendar mora biti več reda, da bo na koncu pridobil študent oziroma nova sredstva za štipendijo. V glavnem, pridobitev mora biti na strani študentov, ne na strani birokratov. Hvala!
Gospa Širca, izvolite!
Zaenkrat še minister Drobnič drobi, mendra, tepta in spreminja koncept, ki ni anomalija. Ni anomalija. Je pa neka posebna oblika organiziranosti. Jaz bi ji celo rekla fleksibilna oblika začasnega zaposlovanja, ki koristi študentom, da zaslužijo, da lažje živijo, ki koristi avtonomiji študentske organizacije, da avtonomno organizira svoje socialne, kulturne, izobraževalne in druge dejavnosti, ki razbremenjuje državo, da bi ona financirala te dejavnosti in po novem tudi štipendije oziroma po starem tudi gradnjo študentskih domov. Zato bi bilo neumno ne podpreti takšnih rešitev, ki korigirajo prelomljene besede koalicije oziroma te zelo arogantne oblasti.
Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči! Tudi sam bom podprl amandmaje, ker so bili preprosto argumenti vlade danes tudi lažni. Na žalost, spoštovani minister, to nisem ugotovil sam, ugotovili so mnogi predhodniki pred mano, da v bistvu si upate v eter tudi zlagati. Zakon ni usklajen s študenti. Vladni poslanci, poslanci vladne koalicije, jaz bi vas osebno prosil, ne glejte danes v opomnike, v tiste "plonk cegelce", ki ste jih dobili in bodite toliko pametni in glasujte po svoji vesti. Če niste razumeli tega, bi vam rekel takole, v smislu tega, kar ob nedeljah poslušate: "Pomagaj si sam in bog ti bo pomagal." To je izrek iz Svetega pisma. Pustite študentom, da si pomagajo sami. Hvala.
Nekaj bi vas lepo prosil. Težko je slediti 90-im rokam pod klopjo. Zato prosim, kadar se javite, dvignite roko visoko. Prosim, da ne bo nesoglasij. Ne bi rad, da bi bile, ampak prosim, dvignite roko tako, da se vidi. Hvala, gospod Štebe. Besedo ima gospod Brenčič. Prosim!
Hvala lepa. Študentsko delo se na podlagi tega zakona niti slučajno ne more in ne sme odpravljati. Ravno tako se ne sme ogrožati in odpravljati organiziranosti študentov in njene avtonomije skozi produkte, ki jih nudi. Če bomo to odpravili, bo morala država skozi javna sredstva najti drugačen vir. Drugače to ne gre. Vendar je pa nekaj res, da ta amandma ni dober in jaz ga ne morem podpreti. Najprej zato, ker je ključ delitve nepristen za ponudnike - ali bi rekel - posrednike za študentsko delo, ki ima veliko realizacijo. Ta ključ delitve je prevelik. Na tej podlagi bodo še vedno ustvarjali prevelike dobičke. Tudi ni pošteno, da bi zavod za zaposlovanje na podlagi ponujanja dela ustvarjal enak dobiček ali še večjega, če se bo masa ponudb prenesla na zavod. Ker s tem amandmajem zdaj izpostavljamo to. Manjši servisi prav gotovo morajo imeti ta ključ. In tudi za študentsko delo ključ kaj bistveno ni potrebno spremeniti. Ampak treba je to postaviti za vsebino in pravično na pravo mesto. Ta amandma pa tega ne daje sploh, da bo praktično tudi zavod, ki ima instrumentarij, ki je državna institucija, zaračunaval za posredovanje dela si enak procent, kot vsi drugi mali študentski servisi. To ne gre. Ta amandma to prinaša. Jaz tega ne morem podpreti. Bom pa 100% podprl amandma. Upam, da ga bomo v velikem številu. osmi amandma, da ostaja člen odprt. Ta člen je treba vsebinsko in namensko predelati v tretji obravnavi. Hvala.
Besedo ima gospod Milan Petek.
Hvala, predsedujoči! Torej, moram reči, ko poslušam to razpravo, enostavno ne morem razumeti, da nas je večina vseh študirala v Sloveniji in da smo sami doživljali študentske tegobe, torej študentsko življenje. Danes - bi rekel - na tak čuden način spreminjamo tista stališča in tiste poglede, ki smo jih verjetno vsi kot študentje čutili. Ali smo delali v kulturnih institucijah ali smo delali v svetovalnih organizacijah, ali smo delali v nekih študentskih organizacijah, ker smo tudi sredstva potrebovali. Verjamem, da smo vsa ta sredstva koristili in z njimi ravnali zelo zelo skrbno. Mi pa a priorni dvom v sedanje vodstvo študentske organizacije vlagamo zaradi tega, ker so se nekje pojavile neke nepravilnosti. Nihče do sedaj ni uspel povedati, kateri je ta človek, ki je nepravilnosti počel, kateri je ta študentski zavod, ki je te nepravilnosti počenjal. Torej, da bi nekdo postregel, da bi lahko rekel, prav ima, mi spreminjamo zakon zaradi tega, ker je pač gospod Drobnič, jaz temu pravim, študentomrzlež. Vi ste to študentomrzleštvo prevzeli, namesto da bi pogledali vase in ugotovili, da se da kontrolirati, da se da nadzorovati. Ko se z ustrezno kontrolo in nadzorom ustvari možnosti, da do teh zlorab ne pride, potem mislim, da imamo možnost študentom pogledati v oči. Tisti, ki ne poznate študentske organizacije na terenu, ki ne veste, da recimo financira študentski pevski zbor APZ Tomšič, APZ mariborski pevski zbor, da je Litera notri, da so različne študentske založbe financirane. Vse te potrebujejo sredstva. Vi jim ta sredstva objektivno danes zmanjšujete do te mere, da nimajo pogojev za delo. Ustvarjalnost v študentski organizaciji bo padla. Zaradi tega, gospodje iz koalicije, še enkrat premislek o tem amandmaju. Ta amandma podpiram. Predlagam, da ga podprete tu, če hočete študentom, študentski organizaciji, našim intelektualcem, bodočim poslancem, tistim, ki nas bodo zamenjali dobro na svoji življenjski poti. Sam amandma podpiram.
Gospod Peče, prosim.
Spoštovani prisotni! Kot je bilo rečeno s strani predstavnikov poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, predstavlja omenjen člen grob, predvsem pa nepremišljen poseg vlade Republike Slovenije, ki ni imela niti toliko poguma, da bi se sama podpisala pod spremenjeno vsebino, ampak je to vsebino, avtorstvo pripisala posameznim vladajočim poslancem, predstavlja nekaj izjemno slabega, predvsem, kadar govorimo o organizaciji, ki se dejansko lahko pohvali, da poleg zadovoljevanja potreb opravlja širšo družbi koristno delo, naj si bo na področju kulture, naj si bo na področju družbenih dejavnosti, socialnih dejavnosti. In nekaj teh oziroma bolje rečeno, skoraj vse od teh dejavnosti so bile naštete tekom današnje razprave. Z omenjenim spremenjenim sistemom financiranja, z novo delitvijo bomo posegli - žal, bojim se da vam bo uspelo - posegli v imenovan osnovni vir financiranja krovne študentske organizacije. Ob tem pa dovolite, da izpostavim, vsaj po moji oceni, prav tako zelo pomembno zadevo, da je način obravnavanja posamezne materije. Če nam je bilo pred časom predvsem prek medijev obljubljeno, da se Sloveniji približuje nov tok dogodkov, predvsem pa tok sprejemanja, ki bo temeljil predvsem na komunikaciji, smo lahko danes in v preteklih nekaj dneh priče temu novemu vladnemu pristopu. In tega na noben način ne moremo označiti za kvalitetni pristop. Po naši oceni gre za premik odgovornosti. Iz tega naslova kot moji poslanski kolegi tudi sam nameravam podpreti amandmaje, ki so bili vloženi in s tem omogočiti, da bi študentska organizacija dobila svoj delež financiranja kot v preteklosti. Dovolite pa, gospod podpredsednik, če ste si vi dovolili, da opomnite poslanke in poslance o načinu dviga rok, da vas jaz opomnim kot kolega podpredsednik, da zraven vas sedi vaš strokovni sodelavec, ki vam je dolžan asistirati in gledati po dvorani, ne pa svoje poglede usmerjati pod njegovo mizo. Uporabite ga, verjemite dobro nameren nasvet.
Spoštovani gospod podpredsednik! Zahvaljujem se vam za ta poduk. Besedo ima gospod dr. Gaber.
V imenu poslanske skupine, gospod podpredsednik. Dovolite mi, da rečem dve besedi o tem, na kakšen način se danes celotna razprava tu vodi, in o tem, zakaj kaže podpreti ta dopolnila. Poglejte, cel dan je pokazal, da potrebujemo na osnovi različnih argumentov dodaten čas - čas za to, da domislimo rešitev, ki je pred nami. Ta dodaten čas lahko dobimo samo na ta način - in z gospodom Brenčičem se tu strinjam -, da je vsaj eno od dopolnil sprejeto. Priznam, da je meni osebno vseeno katero, ker vem, da je problematika za ministra, za vlado, za študentsko organizacijo, za nas vse prezapletena, da bi jo lahko razrešili danes tukaj, na tem mestu. Če hočemo resno poseči po odpravi nepravilnosti, ki seveda obstajajo na področju študentskega dela, če hočemo preprečiti to, da bi nekateri na osnovi študentskih nakaznic res izplačevali sredstva, za katera ni prav, da se tu izplačujejo, če hočemo regulirati sistem na ta način, da ne bodo mogoči tudi kje enormni zaslužki, če nočemo, da bi prihajalo do nepravilnosti v relaciji študentski servisi in to delo, potem je minister dolžan tu s partnerji vložiti dodaten napor in najti mehanizem, ki bo omogočil tudi zaradi mene, če se to izkaže kot sprejemljivo za partnerje v tem dialogu, diferencirano obtežitev posredovanja dela, kdor ga pač posreduje. Ampak vse to bo padlo, če ne bo sprejeto nobeno dopolnilo. Zato bo pri teh glasovanjih na tehtnici zrelost parlamenta in prepričanje v to, da je parlament ne predvsem oder, na katerem se govori, kot nekateri napačno razlagajo nastanek parlamenta, ampak parlament je predvsem mesto, na katerem se je treba dogovoriti in odločiti. In če hočemo dati dober primer, tako za ta primer kot tudi za tiste velike odločitve, ki nas še čakajo - govorim o reformnih -, potem predlagam - in naša poslanska skupina bo to naredila -, da podpremo, vsaj eno dopolnilo mora biti sprejeto, če želimo dobro celotni politiki v Sloveniji in Sloveniji.
Gospod mag. Štebe, izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Še sam se oglašam, da javno povem svoje mnenje. Slovenska interesna in storitvena politika do sedaj še ni spoznala socialnega vidika niti vidika izpolnjevanja študijskih obveznosti, tako rednega kot kvalitetnega študija. Študentskih servisov pač ni zanimalo pri posredovanju dela, študentskih organizacij pa pri nudenju storitev študentom. Posredovanje in storitve študentom niso imele praktično nobenih resnih povezav s študijem. Študentje naj bi delali predvsem zaradi dopolnjevanja študija in zaradi socialnih potreb, nikakor pa ne na škodo študija. Štipendijski sklad oziroma štipendije in druge socialne in javne pomoči študentom so pa osnovni mehanizmi pomoči socialno slabše situiranim študentom in študentom, ki so izjemno nadarjeni ali imajo posebne pogoje študija. Navedeno se mi zdi najbolj sporno poleg ogromnega vpliva na gospodarstvo, trg delovne sile, zaposlovanje, poslovno dejavnost in špekulacije. Le deloma korigiramo obstoječi, kar precej izrojen sistem, ne pa ga ukinjamo. Temelji na zakonsko osnovani avtonomiji virov denarja študentskih organizacij in posebnih organizacij, kar so v bistvu študentski servisi, ki s svojim virom denarja ter popolno organizacijsko avtonomijo delujejo tako, kot delujejo. V temu sistemu očitno še vedno velja, da denar kvari, tudi posebej zaradi tega, ker so slabi, še posebej, ker ni pravega nadzora. V zvezi s študentskim delom je tudi veliko špekulacij, nepravilnosti pri ponudnikih dela. Iz desetine študentskega dela, njene tretjine bo zagotovo bolje namensko zavarovana v štipendijah in skladu. Ker bo moral sklad delovati po jasnih in prevelikih pravilih, zasnovanih na osnovi namenov, je zaupanje v sklad utemeljeno. In če se v praksi sklad res dokaže, bi v njem lahko imeli še večji delež iz sedanje desetine študentskega dela. Hvala.
Besedo ima gospod dr. Pavliha. Prosim.
Velikan slovenske kulture Fran Saleški Finžgar je nekoč zapisal, študent naj bo. Minister trenutne vladne strukture mag. Janez Drobnič pa pravi, študenta ne bo. Jaz vas sprašujem: Drage poslanke in poslanci, ali smo še res pod svobodnim soncem? Amandma bom goreče podprl. Hvala.
Gospod Džuban, izvolite prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Eni se boste spomnili kar nekaj let nazaj, ko je takratna vlada poskušala obdavčiti študentske servise nekoliko drugače. Nekoliko drugače oziroma nekoliko več. In nekdo je prepričal študente, da so prišli pred državni zbor demonstrirati, protestirati, da to ni dopustno, ker so jim študentski servisi dopovedali, da bo to poseglo tudi v njihovo zasluženje. To se potem ni zgodilo. Stanje je ostalo približno takšno, kot je bilo, ampak spodbujali so te študente tudi nekateri poslanci oziroma nekatere politične opcije. Zanimivo pa, da ravno te politične opcije danes drastično posegajo v študentsko delo in delitev zaslužka študentovega dela. Rešitev, ki je v 6. členu zakona, in rešitev, ki je v amandmaju, se bistveno razlikujeta. Meni je bližje kljub vsemu amandma, ki je tudi tak, da za vse nikakor ni sprejemljiv, ampak je bližje k primerni rešitvi. Istočasno vas je pa kar nekaj navedlo razloge, da če sprejmemo vsaj en amandma, je možnost za nadaljnje dogovore, da pride nekdo bliže. Verjetno mi ne bomo tukaj med njimi, ožji naš krog ali pa recimo jaz, da se bo to dogovoril, ampak možnost bo še vedno ostala, ker je iz današnje razprave razvidno, da je potreben še dogovor, to je tudi razlog, da bom jaz amandma podprl. Hvala lepa.
Gospod Sok, prosim.
Hvala lepa. Ne bom podprl amandmaja. Tukaj danes govorimo o milijardah. Naj samo na hitro povem, kako izgleda ta izračun. Se pravi, če je bila koncesijska dajatev leto 2004 8 milijard slovenskih tolarjev, če 30% tega namenimo v štipendijski sklad, to pomeni 24 tisoč štipendij na letni ravni. Če ta štipendija znese 500 tisoč tolarjev na leto in vse ostane študentom, čisto vse, samo delitev je drugačna. 5.6 milijard pa se potem deli, polovico dobi študentska organizacija in pa polovico servisi. Če vzamemo, da dobijo študentski servisi 2.8 milijarde in rečemo, da je nekje povprečna plača 3.6 milijonov, je to še vedno 4 tisoč delovnih mest. Tako izgleda to v številkah. Študentske organizacije lahko za vse tisto, kar ste danes tukaj omenjali, namenijo prav tako 2.8 milijardi. Če pa bo študentskega dela v bodoče še več, ker ta zakon v ničemer ne omejuje študentske dela, v ničemer, tisti ki ste to govorili, drugo ne morem povedati kot, da se izmišljujete, potem pa bodo seveda te številke lahko še večje in čisto vse iz tega ostaja študentom. Ali lahko potem rečemo, da si študentje ne želijo več štipendij? Ali je potem proti študentom? Študent naj bo, slišimo tukaj. Ali je ta ukrep proti študentom? Napačno razlagate gospodje in brez slabe vesti bom kot poslanec Nove Slovenije glasoval za ta zakon in proti temu amandmaju. Hvala lepa.
Gospod Kokalj, prosim.
Izbira glede amandmaje je zelo enostavna. Gre za to, da so po moji oceni študentski servisi in študentska organizacija ustanovljeni zaradi študentov predvsem za to, da omogočajo kvalitetnejše izvajanje njihovega poslanstva, to je študija. Študij, kvaliteta in študij, pravočasen študij. To je osnovno poslanstvo, ki ga imajo študentje. Temu gotovo sta ti dve obe organizaciji namenjeni. Tu je dilema samo o tem, ali gre nazaj za omogočanje kvalitetnejšega študija 30% ali 10% koncesnine. Mislim, da je popolnoma jasno glede na poslanstvo organizacij študentskih servisov, čim več, tem bolje. Meni se zdi, da, je še 70% sredstev, ki ostanejo obema organizacijama absolutno preveč glede na to, da v bistvu administrirata in menežirata delo. Vsekakor pa se da iz razprave nekaterih kolegov poslancev razbrati, da je ta zadeva presegla - bom rekel - osnovno poslanstvo in osnovno funkcijo in je prestopila politične bregove brez samoomejevanja, o katerem predvsem dr. Gaber zna veliko povedati nam ostalim poslancem. Bi prosil tudi ostale poslance, ki do danes niso dokončali nobenega študija, naj nas ne poučujejo, kako se študira in kakšna je - bom rekel - študentsko življenje predvsem tistih ne, ki smo brez študentskih organizacij in študentskih servisov zaključili študij v štirih ali petih letih in teh nas ni malo tukaj.
Gospa Pečanova. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bom podprla vse amandmaje. Ne glede na to upam, da bo prvi že podprt oziroma izglasovan. Ampak, če ta ne bo vse tiste, ki omogočajo, da bo prvič študentski organizaciji načeloma zagotovljena avtonomnost delovanja in da bodo viri sredstev, s katerimi so leta 1994 uzakonjene funkcije te organizacije, bile pravzaprav že predvidene, da bodo financirane iz takega vira, kakršno danes ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve v koaliciji s svojo tokrat, hvala bogu, nekoliko oskubljeno koalicijo, predlaga oziroma zahrbtno, pokvarjeno na zelo grd in podel način, tisto, kar je bilo dogovorjeno, ne samo s študentsko organizacijo, ampak tudi s člani, s pogajalci v partnerstvu za razvoj, enostavno po neki stranski poti, po ovinku, tako, kakor je sicer navada te koalicije, tudi spreminja. In zaradi menim, da bi morali poslanci tistih koalicijskih strank, ki danes reklamirate, kako vam ni nič nerodno pred študenti, zaradi tega, ker teptate njihove pravice oziroma ste jih poteptali na odboru za delo, družino in socialne zadeve, popraviti to svojo grdo napako in potrditi vsaj ta prvi amandma, kjer je, ki ga je predlagala tudi ena od vaših koalicijskih partneric. Jaz mislim, da bi bilo spodobno in prav, da ga podprete, potem pa seveda, tako kakor je kolega predlagal, tudi v tretjem branju opravimo tako, da morda ne bi omogočali prevelikega zaslužka študentskim servisom, ki delujejo na tak način, kakor pač delujejo.
Gospod Moge, izvolite prosim.
Hvala lepa. Čedalje bolj smo priča, da vlada ne zmore napora, da bi zakonodajo uskladila z zainteresirano javnostjo. Bodisi, da se gre za zakon o visokem šolstvu, bodisi, da se gre za nacionalni program visokega šolstva, bodisi, da se gre za zakon, o katerem tudi danes govorimo. Vlada je samo s pozicijo moči uspela do sedaj zlomiti nekatere ljudi v gospodarstvu. Uspela je zlomiti nekatere medije in dandanes gospodje nismo priča temu, da bi bili priča ali bolj poštenemu ali nepoštenemu ravnanju. Stvar je v tem, da je ta člen takšen, kot je bil spremenjen z amandmajem, v bistvu eden izmed vzvodov za to, da se zlomi tudi študentska organizacija. Ta člen je v bistvu politični obračun s študentsko organizacijo in če je nekoč v dani preteklosti veljalo, da se je nekoga pokorilo, "ora et labora", moli in delaj. Kasneje so to kapitalisti spremenili v: "ubogaj in delaj". Potem danes je sigurno namen tega, da se študentom pokaže, ubogaj in študiraj in ti bo lepo in dobro in ne vtikaj se več v to sfero. Zaradi tega in tudi zaradi pokončnosti za vse, kar je ta mladi rod v preteklosti napravil že za nas, prejšnje generacije, in tudi kar ta dela, mu jaz svobode ne mislim omejevati. Mislim, da so v veliki večini zelo smotrno in dobro porabili ta sredstva. Zato bom z velikim veseljem podprl tudi ta amandma. In vas lepo prosim, imejte vsaj toliko razuma, da ne gremo kot tank čez bojno polje in v tretji obravnavi najdemo skupni jezik.
Gospa mag. Potrata, prosim.
Hvala. Ni me med podpisnicami in podpisniki tega amandmaja, iz zelo preprostega razloga. Zaradi tega, ker je pred tem poslanska skupina Socialnih demokratov k 4. členu predloga zakona vložila svoje amandmaje. To pa ne pomeni, da ne bom amandmaja podprla. Že prej je vodja poslanske skupine povedal, da bomo poslanke in poslanci naše skupine podprli tudi ta amandma, poleg vseh tistih, ki odločitve vračajo v prvotno besedilo, zaradi tega, ker ne moremo pristati na nekatere rešitve, ki omejujejo, v resnici omejujejo možnosti pridobivanja sredstev za delovanje študentske organizacije. Verjetno je še kdo drug med vami dobil na elektronsko pošto pismo 24-letne diplomantke s povprečno oceno 9,27, ki je diplomirala prej, kot se je iztekel absolventski staž, ki je poleg tega delala še ves čas tudi prek študentskega servisa in ki je danes dopoldan spremljala večurno razpravo in ki se ji to - oprostite - potezanje okrog tega, ali so eni preveč zaslužili ali ne, zdi neumestno glede na korist, ki jo je kot študentka s študentskim delom imela. In takih študentk je veliko. In tistih, ki so zdaj pesimistični, zato ker se jim ne odpirajo zaposlitvene možnosti, je daleč preveč, zato da bi vsaj tistim, ki si pomagajo s študentskim delom prebroditi pomanjkanje potrebnih sredstev za študij preveč, da bi jim zapirali vrata do študija.
Besedo ima še gospod Jožef Horvat. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Amandmaja ne bom podprl. Ne bom ponavljal kvantitativnih izračunov, ki sta jih pred mano navedla kolega Sok in kolega Bojan iz SDS. Ponovno želim tako kot v diskusiji povedati, da se želim postaviti na stran študentov, tudi tistih, ki podpisujejo peticijo in zahtevajo, da se ukine obvezno članstvo v ŠOS ali katerikoli drugi študentski organizaciji, da se omogoči svobodno ustanavljanje novih študentskih organizacij, da naj bodo vse študentske organizacije in vsi študentje pred zakonom in državo enakopravni. In ta peticija se sklicuje na Splošno deklaracijo človekovih pravic [[20. člen, drugi odstavek]] in na ustavo Republike Slovenije [[42. člen, drugi odstavek]] . In na tem mestu se strinjam s kolegom dr. Slavkom Gabrom, ki nas vse poziva, da domislimo zadeve, da razmislimo, in tudi o tej zadevi moramo v bodoče razmisliti. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje. Gospod Školč, prosim, izvolite.
Hvala. Tudi sam bi rad iz taktičnih razlogov podprl kateregakoli od teh amandmajev. Ne zaradi tega, ker vsak posebej prinaša boljšo rešitev od zapisanih. Skupno vsem tem amandmajem je, da preprečujejo podržavljanje instrumenta študentskega dela. Ključni namen vlade je, da preko načina prerazdelitve teh sredstev pokuri tudi študentsko populacijo, tako kot je pokurila medije. Tako kot poskuša pokuriti gospodarstvo. Zato velja to podpreti in odpreti možnost za nov krog. Podprl pa bom te amandmaje tudi zaradi tega, ker je minister Drobnič mali prevarant. Svojim partnerjem za pogajalsko mizo obljublja nekaj, potem pa se s pajdaši dogovori za nekaj tretjega in prinese v parlament.
Gospod Školč, lepo bi prosil, brez polemike z gospodom ministrom. Prosim obrazložite svoj glas. Teče razprava oziroma obrazložitev glasu. Lepo prosim. Preden pa vam dam besedo, da nadaljujete, lepo prosim vse prisotne na balkonu, če prosim spoštujejo red tega državnega zbor, se usedejo in umirijo in ne delajo cirkusa.
Gospod podpredsednik.
Izvolite, gospod Školč!
Če moje besede razumete kot polemiko.
Gospod Školč, avtomatsko veste, da se izklopi, če ste predlog. Hvala lepa. Gospod Kokalj ima proceduralno vprašanje.
Kar sem želel predlagati, se je zgodilo že samo. Želel sem, da vzamete gospodu besedo, ker označuje kolege poslance za pajdaše. Mislim, da je to žaljivo in ne sodi v ta parlament.
Hvala lepa. Gospod Kokalj, sem ga opomnil. Prekinjam sejo za pet minut in prosim, če se na balkonu študentje umirite in zasedete svoja mesta. Hvala lepa. Nadaljujemo s sejo. Hvala lepa. Vsi prisotni na balkonu so se umirili in zasedli svoja mesta, s tem je dovoljeno, da nadaljujem sejo. Gospodu Školču, ker sem mu prej segel v besedo zaradi dogajanja na balonu dajem še pol minute za razpravo.
Hvala lepa. To bo povsem zadoščalo. To, kar je naredil gospod minister, je te vrste rabota, pri kateri parlament ne bi smel sodelovati. To je zadnji razlog, zaradi katerega bom glasoval za kateregakoli od teh amandmajev, da parlament ne sodeluje v malih prevarah, ki jih minister s svojimi - bom rekel - imenitnimi sodelavci izvaja v tem parlamentu.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Jaz teh amandmajev ne bom podprl iz preprostega razloga, ker imamo končno vlado, katera bo pripravila zakon o štipendiranju. V zadnjih 12 letih oziroma v času, od kar imamo samostojno državo, zakona o štipendijah ni bilo. Ta vlada se je tega resno lotila. In ti amandmaji, ki so tu napisani, ne delajo proti študentom in ne zavezujejo študentom ust. Sam imam prav v teh časih od nekaj let nazaj, pa tudi sedaj študente, ki lahko delajo, ampak toliko, da lahko tudi študirajo. Gre za popolnoma nekaj drugega. In ta sredstva, ki bodo že iz tega namenjena za štipendiranje, so pravzaprav povečevanje možnosti študiranja tistih, ki danes niso mogli študirati. Na račun študentov so pa nekateri bogateli in divje kapitalizirali tako, kot je bila praksa zadnjih 12-ih let. Zato drage študentke, dragi študentje vedite, če vam je kdo naklonjen vam je naklonjena, ta vlada.
Prehajamo na odločanje. Preden bomo glasovali, bi vas rad opomnil naslednje. Če bo ta amandma sprejet, postanejo vsi amandmaji k 4. členu brezpredmetni. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 62. členu. Če amandma ne bo sprejet, postane amandma k 62. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 42. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Gospod Moge proceduralno.
Hvala lepa. Ob tem izrekam svojo žalost nad ravnanjem in [[....]]
Hvala lepa, gospod Moge to ni proceduralno.
[[...]]hkrati napovedujem obstrukcijo gospod podpredsednik.
Prav. Po poslovniku obstrukcijo napove vodja poslanske skupine. Prosim.
Lahko!
Če to velja, kar je gospod Moge rekel. Izvolite, gospod Rop.
Gospod predsedujoči! V imenu poslanske skupine prosim za 15 minut odmora. Za posvetovanje.
Odmor bom odobril pred glasovanjem. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2, poslanske skupine SNS k 4. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospa Žgajner Tavš. Prosim.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski nacionalni stranki vam v tem trenutku dajemo še eno možnost, še eno možnost dajemo nenazadnje tudi ministru za delo, družino in socialne zadeve ministru Drobniču, kajti amandma, ki ga vlagamo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, je identičen - pravim - identičen vsebini, pod katero se je podpisal minister Drobnič. Gre za, pa bom rekla copy paste. Tisti, ki se razumete v ta računalniški jezik, minister Drobnič. Vam v pomoč oziroma podporo, glede na to, da se bojim, da nimate niti toliko vpliva kot minister na lastne poslance, da bi jim dali v tem trenutku signal, da podprejo amandma in s tem dajo možnost, dajo čas, da se nadaljujejo pogajanja in da se v tretji obravnavi doseže, tisto, kar se mogoče še ima moč doseči. Slovenska nacionalna stranka v tem trenutku s tem amandmajem, kot že rečeno, daje še eno možnost. Spoštovane kolegice in kolegi, ne zapravite te možnosti.
Gospod Zagorac, želite besedo? Prosim!
Hvala za besedo. Želim jo in mislim, da je tudi vaš sodelavec krepko videl, da jo želim. Gospod minister, amandma, ki je sedaj pred vami, je v bistvu pomoč vaši hibi nerazumevanja, vaši nesposobnosti, da prepričate lastne poslance, da podprejo tisto, za kar ste vi 6.6.2006 rekli, da podpirate, se pravi usklajen zakon.
Gospod Zagorac!
Tam bom amandma ravno zaradi tega razloga [[...]]
Lepo prosim, dovolite, da rečem. Obrazložitev glasu, držim se poslovnika in prosim, ne polemizirajte in ne žalite gospoda ministra.
Hvala še enkrat za besedo. Upam, da mi boste vrnili štiri sekunde vašega časa, ki ste mi ga ukradli. To kar sem povedal na začetku.
Gospod Zagorac, ne žalite tudi mene.
S tem vas nisem žalil, ampak samo zahteval tisto, kar mi pripada po poslovniku. Razlog, zakaj bom podprl ta amandma, je tudi ta, ki sem ga povedal na začetku. Se pravi, dajem ministru možnost, da v petnajstih minutah, kolikor je bila zahteva pa pavzo, prepriča svoje poslance, da sledijo tistemu kar je sam govoril 6.6. tega leta. Nekdo je govoril o milijardah študentskih servisov. Spoštovani, študentski servisi so med drugim delniške družbe. Obstaja zakon, ki določa pravila igre. To je zakon o gospodarskih družbah. Če ga vi ne spoštujete in če ga ne spoštujejo drugi, obstajajo za to instrumenti, da se ta zakon spoštuje. Ne uničiti študentskih servisov. Nekateri od vaših otrok, spoštovani vodje koalicijskih strank, so stali pred parlamentom, ko je bilo treba demonstrirati za ta zakon, dajte slediti vsaj njihovim mnenjem, če že imate, ne vem, predsednika vlade v neki višji instanci kot lastne otroke. Nekdo je rekel, učiti se, učiti se, učite se in še enkrat, učiti se. Spoštovani kolegi, dovolite, da se učijo. Študij ni zastonj. Dovolite jim delati, da si bodo lahko študij tudi plačali. Drugače si ga ne morejo. Vaše besede govorim. Strinjam se, kolega Kokalj, tisti, ki niso probali študirati, naj nam ne solijo pameti, ampak večina, spoštovani kolegi, je danes nam solila pamet, ki študija ni videla niti od daleč in nam govorila o primerjavah z Evropsko unijo. Nenazadnje. Vi ste diplomirali v času, ko je bilo študentsko delo dovoljeno, dovolite tudi njim, da diplomirajo v enakem času. Hvala lepa.
Ker se ne nihče več ne javlja za obrazložitev glasu, s tem zaključujemo in obenem dajem na zahtevo vodje poslanske skupine LDS 15 minutni odmor. Sejo nadaljujemo ob 20.55 uri.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo državnega zbora. Preden nadaljujemo in preidemo na odločanje o amandmaju, sprašujem: Ali želi vodja poslanske skupine LDS besedo?
Ja, seveda.
Izvolite, gospod Rop.
Spoštovani gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! V poslanskem klubu smo opravili posvetovanje v zvezi s tem, kar se je tukaj v državnem zboru zgodilo. Mi ugotavljamo, da kljub šest urni diskusiji, kljub številnim argumentom, ki smo jih danes tukaj navajali, jih navedli na vse možne načine, jih argumentirali s številkami in razlagami, da do sedaj niste želeli poslušati ne pripomb, ne argumentov, pa tudi ne dosedanjih pripomb socialnih partnerjev, zlasti pa tudi ne argumentov študentskih organizacij in študentov. Mi smo prepričani, da v kolikor ne boste sprejeli nobenega od amandmajev, ki je danes tukaj na mizi, da bo zakon, ki bo dopolnjen, ki bo sprejet, slab, da bo to zakon, ki ne bo pripeljal k večji fleksibilnosti trga dela v Sloveniji, da bo to zakon, ki bo restriktiven, ki bo na eni strani jemal številnim ljudem možnosti za zaposlovanje, tako brezposelnim, tako študentom za delo, za študij, za napredek in za razvoj in da je to slabo, da to nima nobene veze z reformami za razvoj in da potrebujemo vsi skupaj, verjetno tudi vi, razmislek o tem, ali je prav, da vendarle kakšnega od amandmajev, ki je pred vami, sprejmete, da poslušate argumente. Zato smo se odločili, da v nadaljevanju, da počakamo še enega od amandmajev, da počakamo na glasovanje o naslednjem amandmaju in da v kolikor tudi pri naslednjem amandmaju ne boste prisluhnili nobenemu od nas, nobenemu od poslancev opozicije, in boste tudi tokrat šli na preglasovanje in zaprli tudi to možnost za odprtje člena in za pogajanje s študentskimi organizacijami in socialnimi partnerji, da v skladu s 65. členom poslovnika ob takšnem glasovanju izvedemo obstrukcijo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Potrč. Izvolite, proceduralno.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tudi mi smo v poslanski skupini Socialnih demokratov v odmoru opravili posvetovanje. Naše trdno prepričanje je, da so vsi argumenti povedani, na novo jih dopovedovati drug drugemu nima smisla, ker govorimo gluhim ušesom. Argumenti se nočejo slišati. Govoriti o tem, da boste vi v vladajoči koaliciji izbirali, kateri amandmaji je pravi za potrditev, kateri pa je napačen, je čisto enostavno igranje moči in živcev. Veste dobro, da če bo katerikoli amandma sprejet, bo odprt člen in bo mogoče na novo o njem vsebinsko govoriti in pokazali bi lahko najmanjšo voljo in amandma, ki smo ga zavrnili, že izglasovali. Upam, da boste tokrat ugotovili, da naslednji amandma, ki je po vsebini enak, je vreden potrditve in je vreden ponovnega razmisleka. Poudarjam še enkrat, kar sem rekel prej pri obrazložitvi, tudi potrebnega časa, da pride do uskladitve študentske organizacije, ne pa mogoče na podlagi nekih pisem, ki jih dobivate od svojih organizacij. Zaradi tega se nam ne zdi smiselno, da bi ostajali pri glasovanjih še pri vsakem drugem amandmaju, tudi pri našem, ki je po vsebini enak kot amandmaji, o katerih bomo zdaj glasovali. Zato računamo na modrost z vaše strani. Računamo, da bo pripravljenost sprejeti amandma, ki je zdaj na vrsti, da pa nima smisla glasovati o vsakem naslednjem enakem amandmaju in si med seboj razlagati, kako se med sabo ne razumemo. Zato bomo tudi mi v poslanski skupini Socialnih demokratov, če ta amandma ne bo izglasovan, za to točko dnevnega reda obstruirali sejo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, prosim.
Proceduralno.
Prosim.
Hvala za besedo. Petnajst minut je dovolj časa, minister, da obdržite besedo, in upam, da vam je uspelo prepričati svoje lastne poslance, da bodo sledili vašim besedam, ki ste jih javno izrekli, se pravi besedam z dne 6.6.2006, ko ste rekli "v vladi podpiramo usklajen predlog zakona". Na matičnem odboru se je potem zgodilo nekaj drugega - naredili ste zakon ponovno neusklajen. Enega izmed partnerjev v tem razgovoru imate na balkonu. Tudi zato, če vam v petnajstih minutah ni uspelo ugotoviti svojih napak, svojih laži, svojega zavajanja tako ljudi, ki nas gledajo, kot ljudi, ki so z nami na balkonu, bomo tudi v Slovenski nacionalni stranki v skladu s 65. členom poslovnika državnega zbora napovedali obstrukcijo za to točko dnevnega reda. Enostavno zato, ker je zakon neusklajen, neživljenjski in ne dovoljuje študentom, da opravljajo tisto, za kar so se odločili, da bodo po srednji šoli. Pa še en razlog je za takšno odločitev: partnerstvo bi naj temeljilo na konsenzu. Konsenz ste porušili v prvem zakonu, ki ga predlagate temu državnemu zboru. Kot sem dejal, obstrukcijo bomo napovedali, če ne boste podprli amandmaja Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Izvolite, gospod Brenčič.
Proceduralno, gospod podpredsednik. Želim, da se ne krši ustave. Jaz sem po ustavi avtonomen poslanec in name v tem intermezzu ne more minister vplivati. Zato želim pred celotnim zborom povedati, da Slovenska ljudska stranka ne predlaga nobenega amandmaja, čeprav ne podpiramo ne take ne drugačne rešitve, ki je zdaj prisotna. Zagotovo bomo podprli z namenom, da bo člen odprt, osmi amandma. Če se to ne bi zgodilo, bomo podprli dvanajstega, ki ga predlaga klub Liberalne demokracije. Zagotovo pa bomo v tretjem branju sodelovali, da dobi ta člen podobo, kot jo mora imeti. Želim pa, da se ne krši ustave pri mojem statusu poslanca.
Gospod Brenčič, nisem prav dobro razumel, kaj ste s tem mislili. Hvala lepa. Če ste smatrali, da morate tako odgovoriti, prav. Prehajamo na. Proceduralno vprašanje gospoda Žnidaršiča.
Proceduralno. Poslanska skupina DeSUS ne napoveduje obstrukcije pri glasovanju o teh amandmajih, se pa utegne to zgoditi v primeru, da ne bo sprejet noben amandma, ki bi omogočil, da bi v tretjem branju dosegli ustrezno rešitev, ki bi bila kolikor toliko sprejemljiva tudi za študentsko organizacijo. V proceduralnem smislu sklicujoč se na ustrezen člen poslovnika napovedujem možno obstrukcijo v tem primeru, ki je bil naveden. Hvala.
Hvala lepa. Še enkrat vas prosim, spoštovani študentje in študentke, radi bi delali v miru, ste mirni, vendar prosim, če zasedete svoja mesta in se usedete, tako kot je v tem državnem zboru določeno za obiskovalce. Bi prosil, če se lepo usedete in spoštujete državni zbor. Izvolite, gospod Battelli, želite?
Hvala lepa, gospod predsednik. Proceduralno. Poslovnik pravi, da med sejo razlagate vi poslovnik, in mislim, da imate prav, ko ste povabili študente, naj se usedejo. Tu delamo za njihovo dobro.
Hvala lepa. Še enkrat vas prosim, če se usedete. Lepo vas prosim, če sodelujte z nami in se usedete, sicer bom prekinil sejo. Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Če bo sprejet ta amandma, postanejo vsi preostali amandmaji k 4. členu brezpredmetni. Glasujemo. Ugotavljam, da je od 77 navzočih poslank in poslancev za glasovalo 35, proti 42. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 42.]] S tem ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ugotavljam, da tako, kot so objavili, tri poslanske skupine obstruirajo nadaljevanje seje, to točko, in sicer poslanska skupina LDS, poslanska skupina Socialnih demokratov in poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 3 poslanske skupine LDS k 4. členu. Pripomba, če bo sprejet ta amandma, postane amandma pod številko 4 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 2, proti 45. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 4 poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 2, proti 45. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 5 poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 4, proti 43. [[Za je glasovalo 4.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 6 poslanske skupine LDS k 4. členu. Če bo ta amandma sprejet, postaneta amandmaja pod številko 7 in 8 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 2, proti 44. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 7 poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 2, proti 45. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 45.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 8 poslanskih skupin SDS in NSi k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 9 poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Če bo ta amandma sprejet, postanejo amandmaji pod številko 10, 11 in 13 brezpredmetni. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 62. členu. Če amandma ne bo sprejet, postane amandma k 62. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 3, proti 43. [[Za je glasovalo 3.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 10 poslanske skupine LDS k 4. členu. Opomba. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta amandmaja istega predlagatelja pod številko 11 in 13 brezpredmetna. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 62. členu. Če amandma ne bo sprejet, postane tudi amandma k 62. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 4, proti 43. [[Za je glasovalo 4.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem sta amandmaja istega predlagatelja pod številko 11 in 13 brezpredmetna. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 12 poslanske skupine LDS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 45. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju skupine poslancev s prvopodpisanim Vilijem Rezmanom k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 42. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 44. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 19. členu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 1, proti 45. [[Za je glasovalo 1.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 19. členu. Glasujemo. Navzočih je 45 poslank in poslancev, za je glasovalo - nesklepčnost. Še enkrat ponavljamo, drugič. Glasujemo o drugem amandmaju k 19. členu. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 43. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje pod številko 1 poslanske skupine Socialnih demokratov k 36. členu. Opomba ne velja, ker je bil četrti amandma k temu členu popravljen. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 42. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 42.]] Amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2 poslanske skupine LDS k 36. členu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 44. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 44.]] Amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 3 poslanskih skupin SDS in NSi k 36. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 4 poslanske skupine LDS k 36. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 45. (Za sta glasovala 2.)(Proti 45.) Amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 5 poslanskih skupin SDS in NSi k 36. členu. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Ker je bil ta amandma sprejet, postane amandma pod številko 7 brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 6 poslanske skupine Socialnih demokratov k 36. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 48 poslank in poslancev, za 2, proti 45. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Oprostite! Par minut prekinitve. Oprostite, popravek. Ker je bil peti amandma sprejet, se glasuje tudi o sedmem amandmaju. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 7 poslanskih skupin SDS in NSi k 36. členu. Glasujemo. Glasovalo je 46 poslank in poslancev, za 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 55. členu. Glasujemo. Glasovalo je 48 poslank in poslancev, za 1, proti 43. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 60. členu. Glasujemo. Glasovalo je 48 poslank in poslancev, za 2, proti 45. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ugotavljam, da so vsi trije amandmaji k 62. členu brezpredmetni, ker osnovni amandmaji niso bili sprejeti, to se pravi prvi, drugi in tretji. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 64. členu. Glasujemo. Glasovalo je 48 poslank in poslancev, za 1, proti 45. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju zakona. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. V skladu s 138. členom poslovnika državnega zbora predlagam v imenu predlagatelja, da se tretja obravnava tega zakona opravi na isti seji.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu, sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Gospod Brenčič, obrazložitev. Pardon, proceduralno vprašanje.
Proceduralno. Mi tega sklepa ne bomo podprli. Trdimo, da je ta predlog zakona začel proceduralno pot v koaliciji že lanskega aprila in se nič tako ne mudi, da ne bi mogli opraviti, kot se spodobi, tretje obravnave na naslednji seji zaradi potrebne ureditve 4. člena. Če bo šel tak zakon naprej, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke zakona ne bo podprla v tretji obravnavi.
Gospod Tanko. Prosim, proceduralno?
Ja, proceduralno. Predlagamo, da se obravnava tega zakona opravi na naslednji seji skladno s predlogom Slovenske ljudske stranke. Mislimo, da je potrebno jutri opraviti še to potrebno razpravo in oblikovati ustrezno rešitev za ta sprejeti amandma h ne vem, kateremu členu že.
Prehajamo na odločanje o predlogu, ki ga je podal minister, to se pravi da nadaljujemo kljub predlogom, ki so bili dani, da ne nadaljujemo. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 35. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije." Glasujemo. Nisem vedel za dvojni pomen te vaše poteze. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je 46 glasovalo, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Nihče proti.]] S tem ugotavljam, da je predlagani sklep, da vlada pripravi predlog zakona za tretjo obravnavo, sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prosim, gospod Rop, proceduralno vprašanje.
Gospod predsedujoči. V skladu s poslovnikom, v skladu s 65. členom pri tej točki, in to bom vsakič storil danes, ker je takšna odločitev poslanskega kluba, napovedujemo obstrukcijo. Mi smo se zaradi načina dela, zaradi funkcioniranja državnega zbora odločili, da danes ne bomo sodelovali pri delu državnega zbora. Menimo, da je takšen način nesprejemljiv, da je slab in da nima nobenega pravega smisla. Najlepša hvala.
Gospod Rop, samo eno vprašanje. Niste obrazložili, kakšen način dela in kdo je to delo opravljal napačno. Prosim, brez pripomb. Gospod Rop, imate besedo.
To sem razložil že pri prejšnji točki in ponovno razlagam, tudi zaradi takšnih vzklikov, kot smo jih zdaj slišali. Če v tem državnem zboru ni možen dialog [[..]]
Prosim, mir!
Če v tem državnem zboru ni možna predstavitev argumentov, če v tem državnem zboru prevladuje zmerjanje, če v tem državnem zboru prevladuje nestrpnost in če v tem državnem zboru sprejemanje zakonov poteka tako, da se tudi eden od amandmajev opozicije ne sprejme, če se v tem državnem zboru odloča in sprejema zakone, pri katerem socialni partnerji nasprotujejo zakonom, pri katerem študentje nasprotujejo zakonom, če v tem državnem zboru na takšen način utišamo študente, pri čemer so študentje tiho in jim ne dopustimo, da normalno spremljajo sejo državnega zbora, potem menimo, da je treba nekaj spremeniti pri delu državnega zbora. Prav takšnemu načinu protestiramo in zato izvajamo obstrukcijo pri vsaki od točk dnevnega reda današnjega dne. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Prosim, mir. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 1 poslanske skupine LDS k 32. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 43. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2 poslanske skupine LDS k 32. členu. Glasujemo. Glasovalo je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, poti 45. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju številka 3 poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 32. členu. Glasujemo. Glasovalo je 54 poslank in poslancev, za 48, proti 2. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju številka 4 poslanske skupine LDS k 32. členu. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za 5, proti 45. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Izvolite, prosim, proceduralno vprašanje?
Hvala za besedo. Me zelo veseli, da sem jo sploh dobil, ker me, gospod Plevelj, gledate, odkar sem prišel v dvorano, in ste me opazili, ampak ste verjetno pozabili predsedujočega "rukniti", da držim roko v zrak. Vse skupaj je trajalo cca. pet minut, celo kolegi iz koalicije so me videli, da držim roko. Zelo zanimivo vodenje seje. Moram pa povedati, ker ste se odločili, spoštovani prijatelji iz koalicije, da greste danes na moč, na tisto, kar so vam volitve dale, moč pri glasovanju, in pozabljate na življenjskost, tudi v Slovenski nacionalni stranki v skladu s 65. členom poslovnika napovedujemo obstrukcijo za to točko. Hvala.
Hvala. Še to bi vam rad povedal, da me ponavadi gospod Plevelj opomni in ne "rukne". [[Smeh.]] Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju zakona. [[Ne želite besede.]] Hvala. Zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije. Glasujemo. Ugotavljam, da je od navzočih 47 poslank in poslancev za predlagani sklep glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Izvolite, gospod Potrč, proceduralno? Prosim.
Proceduralno, ja. Hvala lepa. Gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Ker vemo, da je za odločanje o zakonu o volitvah potrebna kvalificirana večina in da nas ta trenutek ni dovolj v državnem zboru, da bi lahko odločali, predlagam v skladu s 73. členom poslovnika, da to točko prekinimo in jo odložimo na jutri ali pa na naslednjo sejo. Hvala.
Rad bi vas opomnil, da danes glasujemo samo o amandmajih. Če bo gospod minister predlagal, potem bomo glasovali o zakonu v petek.
Gospod predsedujoči in podpredsednik! Tudi če glasujemo samo o amandmajih, imam to pravico predlagati in sem predlagal, da pred odločanjem o amandmajih prekinemo in odložimo odločanje za kasneje. Ker tudi za amandmaje rabimo kvalificirano večino. Hvala.
Predlog dajem na glasovanje, o amandmajih in o zakonu bomo opravili na naslednji seji, na eni izmed naslednjih sej. Še enkrat prosim, če ponovite vaš predlog.
Da opravimo na jutrišnji seji, da danes prekinemo točko dnevnega reda in opravimo na jutrišnji seji, v skladu s 73. členom poslovnika.
Glasovanje o amandmajih in zakonu.
In o zakonu.
Še enkrat ponavljam. Predlog je, da na jutrišnji seji glasujemo o amandmajih in o zakonu. Predlog dajem na glasovanje. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 13. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 13.]] Rad bi vas še to opomnil, prosim. Jutri bomo lahko glasovali samo o amandmajih, ne o zakonu. O zakonu pa na naslednji seji. S tem prekinjam to točko in 18. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč.