Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 22. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Ksenija Korenjak Kramar, gospod Jernej Vrtovec, gospa Vesna Vervega do 14. ure, mag. Tanja Cink, mag. Andrej Šircelj, gospod Marjan Dolinšek do 17. ure, gospod Marko Ferluga do 17. ure in mag. Matej Tonin. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA KANDIDATKE ZA MINISTRICO ZA FINANCE. Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar je 1. septembra 2016 Državnemu zboru predlagal, da za ministrico za finance imenuje mag. Matejo Vraničar Erman. Besedo dajem predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju za dopolnilno obrazložitev predloga.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Kot je bilo rečeno, sem 1. septembra 2016 Državnemu zboru predlagal, da za ministrico za finance imenuje mag. Matejo Vraničar Erman. Gospa Vraničar Erman je univerzitetna diplomirana pravnica in magistrica s področja javne uprave, ki je skoraj ves čas svojega poklicnega udejstvovanja aktivno povezana s področjem financ. Kot strokovnjakinja z bogatim znanjem in izkušnjami je bila ves čas aktivna tako v domačem kot tudi v mednarodnem okolju. Njena prva zaposlitev je bila na Ministrstvu za zunanje zadeve, takratnem Republiškem sekretariatu za mednarodno sodelovanje, kjer je sodelovala pri pripravi predpisov s področja zunanjetrgovinskega in deviznega poslovanja ter pri pripravi pravnih podlag za ustanovitev slovenske carinske službe ob osamosvojitvi. Od leta 1993 je zaposlena na Ministrstvu za finance, kjer je svoje naloge opravljala na različnih visokih uradniških in funkcionarskih položajih. Zaupane so ji bile najzahtevnejše naloge, med katerimi naj izpostavim koordiniranje in pripravo prvega slovenskega carinskega zakona, pripravo predpisov in sistemskih rešitev na področju davka na dodano vrednost, trošarin in drugih posrednih davkov ter sodelovanje pri pripravi strokovnih podlag za pogajanja ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo. V času slovenskega predsedovanja Evropski uniji je bila predsedujoča delovni skupini sveta za davčna vprašanja. Po letu 2010 je bila zadolžena za koordinacijo posameznih večjih zakonodajnih projektov, ki jih je bilo kar precej. V mandatu te vlade je mag. Mateja Vraničar Erman kot državna sekretarka odgovorna za področje sistema javnih financ, javnega računovodstva, pranja denarja ter davčnega in carinskega sistema. Ministrstvo za finance je eno ključnih ministrstev, ki lahko z izvajanjem nalog iz svoje pristojnosti skrbi za zagotavljanje pogojev za vzdržno gospodarsko rast in ustvarjanje različnih razvojnih priložnosti. Za doseganje teh ciljev je nujno potrebno zagotavljati stabilno javnofinančno okolje in dobro delujoč finančni sistem v podporo gospodarstvu. Že doslej izvedene aktivnosti Ministrstva za finance so pomembno doprinesle k pozitivnim rezultatom na različnih področjih in kot veste, smo po dveh letih te vlade priča povišanju in stabilni gospodarski rasti. Javnofinančni primanjkljaj je od leta 2015 prvič od začetka krize pod 3 % in dobre rezultate beležimo tudi na trgu dela. Naj ponovim, da se število delovno aktivnih povečuje. Brezposelnost je letos junija prvič po šestih letih padla pod 100 tisoč in v dveh letih tega mandata se je zaposlilo skoraj 50 tisoč mladih. Ti in drugi doseženi rezultati kažejo, da so bile dosedanje aktivnosti zastavljene pravilno in da je treba nadaljevati z delom, dokončati začete naloge in jih seveda tudi nadgraditi. Mag. Mateja Vraničar Erman je s svojimi bogatimi delovnimi izkušnjami močno vpeta v delovanje ministrstva in je že do sedaj pomembno vplivala na oblikovanje in izvajanje zastavljenih politik s tega področja. Prav tako je, kot veste, sodelovala pri izvedbi pomembnejših vladnih projektov in strukturnih reform, ki so sicer v pristojnosti drugih resorjev, imajo pa pomembne javnofinančne posledice. Spoštovani poslanke in poslanci, ocenjujem, da bo kandidatka za ministrico lahko takoj nadaljevala z zastavljenimi usmeritvami in prioritetami Vlade, in to na vseh segmentih, ki so pomembni za doseganje gospodarskih in javnofinančnih ciljev države, zato predlagam, da mag. Matejo Vraničar Erman imenujete za ministrico za finance. Hvala.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije se zahvaljujem za dopolnilno obrazložitev. V skladu z 230. členom Poslovnika zbora se je kandidatka predstavila Odboru za finance in monetarno politiko ter odgovarjala na vprašanja članic in članov odbora. Mnenje odbora ste prejeli. Iz njega izhaja, da je bila predstavitev predlagane kandidatke ustrezna. Poročilo odbora bo predstavila predsednica odbora gospa Urška Ban.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegi in kolegice! Mag. Mateja Vraničar Erman se je skladno z ustavo in Poslovnikom Državnega zbora 7. 9. 2016 predstavila članom Odbora za finance in monetarno politiko in odgovarjala na zastavljena vprašanja članic in članov. Predlagana kandidatka za ministrico je v svoji uvodni predstaviti predstavila oceno ekonomskega in finančnega stanja Slovenije in ob tem prikazala ekonomske kazalce stanja, statistične podatke ter podatke o bonitetni oceni in konkurenčnosti Slovenije. v nadaljevanju je predstavila dolgoročne cilje na področju financ ter ob tem izpostavila stabilne javne finance, zmanjševanje administrativnih ovir ob stabilni gospodarski rasti in poudarjeni solidarnosti. Prav tako je natančno predstavila ključne prioritete na področju financ ter izpostavila naslednje: proračunsko področje in konsolidacijo javnih financ, področje davkov ter njihovo bolj učinkovito pobiranje. Ob tem je omenila tudi načrtovano uvedbo nepremičninskega davka. Ena od prioritet je tudi učinkovito upravljanje s kapitalskimi naložbami države ter prenova strategije za upravljanje kapitalskih naložb. Glede prioritet na področju finančnega sistema je poudarila dobro delovanje bančnega sistema, delovanje slabe banke ter zmanjševanje tveganja za pranje denarja. Na mednarodnem finančnem področju pa je izpostavila aktivnost sooblikovanje evropskih gospodarskih in drugih politik, evropski semester ter vprašanje nasledstva. V zaključku je opozorila na vzdržnost javnih financ, katerih cilj je stabilna in trajna gospodarska rast ter blaginja in dostojno življenje vseh državljanov in državljank. Članice in člani odbora so v razpravi kandidatki za ministrico postavili naslednja vprašanja glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ in pokojninskega sistema, zadolževanja in zmanjševanja javnega dolga, glede nadaljnjih varčevalnih ukrepov ter ob tem izpostavili problematiko lokalnih skupnosti, povprečnin občinam ter vprašanje višine minimalne plače, glede delovanja finančnega in bančnega sistema ter ob tem izpostavili privatizacijo Nove Ljubljanske banke, glede učinkovitega upravljanja državnega premoženja in koncepta njegove prodaje ter glede prenovljene strategije za upravljanje kapitalskih naložb. Glede področja davkov je bila izpostavljena davčna politika, davčni dolg, uvajanje nepremičninskega davka in problematika delavcev migrantov. Vprašanja so bila zastavljena tudi glede priprave novega zakona o igrah na srečo, vprašanja s področja zavarovalništva, glede javnega in zasebnega zdravstva, glede investicijske politike, energetike in trošarinske politike. Predlagana kandidatka za ministrico je odgovorila na zastavljena vprašanja poslank in poslancev in člane odbora pri nekaterih vprašanjih še bolj podrobno in konkretno seznanila s svojimi stališči in mnenji. Po končani predstavitvi predlagane kandidatke je odbor sprejel mnenje, da je bila predstavitev mag. Mateje Vraničar Erman kot kandidatke za ministrico za finance ustrezna. Hvala lepa.
Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar, vaše sodelavke in sodelavci, kolegice in kolegi, državljanke in državljani, spoštovana kandidatka za ministrico za finance, profesorica, mag. Mateja Vraničar Erman! Gospod predsednik Vlade je pravzaprav zelo logično ukrepal, zelo logično se je odločil, tudi mi smo pravzaprav pričakovali, da je v ožjem izboru za novo ministrico za finance po odhodu dr. Dušana Mramorja, za katerega nekako v Novi Sloveniji obžalujemo, da je odšel, in logično se je pokazalo, da je prav ime mag. Mateje Vraničar Erman tisto, ki bo verjetno novo ime ministrica za finance. Poznamo jo dolgo, vedno je zelo močno zagovarjala ideje, politične usmeritve in odločitve svojih predpostavljenih, torej svojih ministrov. Več ministrom je bila podrejena, vedno pa je tudi strastno zavračala predloge Nove Slovenije. Če so res bili najslabši, nisem prepričan, ker so mnogi, predvsem gospodarstveniki ocenili naš program, naše odgovore za prihodnost v letu 2014 kot najboljši program za uspešno Slovenijo. Ta program, ta nova ekonomska politika pa mora vsebovati nizke davke, enostavne postopke in odprto gospodarstvo. Gotovo se tukaj na tej točki vsi strinjamo, ko pa je treba preiti k realizaciji, potem pa imamo problem oziroma nimamo korajže. In prav zdaj, ko je dobra gospodarska klima, tukaj je treba pohvaliti slovensko gospodarstvo, in prav zdaj, to nas mnogi učijo in uči nas zgodovina, je čas za korenite reforme, ki bi jih morali narediti, ki bi jih morali sprejeti tukaj v tej hiši zato, da bo mlajšim generacijam boljše. Težko se sprijaznim, ko berem statistiko, da imamo po letu 1991, ko smo imeli vojno, vojno za Slovenijo spet negativno selitveno bilanco v prvem kvartalu letošnjega leta. Ta bilanca je minus 205. To pomeni, 205 ljudi več se je izselilo, kot se je v Slovenijo priselilo. In kar je boleče, je to, da se na žalost odseli vedno več državljanov Republike Slovenije. In če sem pri ljudeh, potem tu moram izpostaviti statistične podatke za prvi kvartal letošnjega leta, ki govorijo, da je bilo 612 več smrti pri nas v Sloveniji kot rojstev. Se pravi, tudi ta bilanca je negativna, minus 612 za prvi kvartal letošnjega leta. Nisem negativist. Vesel sem, mi smo veseli v Novi Sloveniji, da imamo dobro gospodarsko rast, ampak to klimo bi morali zdaj izkoristiti za to, kar nam nenazadnje nalaga tudi Evropska unija, Evropska komisija. Smo del Evropske unije, saj smo vendarle tukaj julija lani sprejeli novo deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije in smo reki, da je naše članstvo v Evropski uniji na podlagi referendumske odločitve leta 2003, da je to naše članstvo v Evropski uniji naš osnovni politični in vrednostni okvir. Ampak potem, ko dobimo poročilo o Sloveniji za leto 2016, kjer imamo dobrohotne nasvete pravzaprav, potem nekako želimo to čim prej vreči v koš, kot da nam ne ustreza. In niso velike naloge pred nami, ampak moramo pa nekaj prav na področju javnih financ narediti, in natančno vemo kaj, ker je Slovenija med vsemi državami članicami država z najvišjim tveganjem za fiskalno vzdržnost. In to gospa kandidatka tudi ve. In jaz verjamem, da se bo tega vprašanja lotila zelo resno. Za tretje tisočletje potrebujemo seveda tudi v Sloveniji novi ekonomski model. Mi pač zagovarjamo v Novi Sloveniji socialnotržni model gospodarstva. Za nas je človek v ospredju. Tržna ekonomija je pretrda, je preostra, zato hočemo socialnotržni model gospodarstva. Ta model je v Evropi preverjen v najuspešnejših državah, če hočete v državi, ki je naša najpomembnejša gospodarska in politična partnerica. Seveda tega novega modela pa ne bo brez strukturnih reform. Že večkrat sem povedal in opozarjam, tudi včeraj, da je pred to koalicijo, pred to vlado samo še 13 mesecev efektivnega časa za izvedbo nekih korenitih reform. Morda ste se nekateri nasitili tega pojma reforma, ampak tisti, ki smo bili v gospodarstvu kdaj, vemo, da so spremembe, racionalizacija, zmanjševanje stroškov, da je to v gospodarskih družbah stalnica, da se to dela permanentno, vsak dan, vsako leto. Nove ekonomske politike v Sloveniji ne bo brez strukturnih reform, ki pa jih na žalost ne vidimo, da bi bile na obzorju, gre zgolj za neke kozmetične popravke, kot recimo sedaj ta mini davčna reforma, ki bo ponovno, obžalujem, da je ta koalicija tista, ki kar naprej obremenjuje gospodarstvo tam, kjer se denar ustvarja. Mi v Novi Sloveniji vemo, da denar ne raste na drevesih, da ga je treba ustvariti. In zato je treba gospodarskim subjektom zaupati, da ustvarijo in jim ustvariti poslovno okolje, ki bo spodbujalo k novim zaposlitvam, k odpiranju novih trgov in ki bo seveda odpiralo tudi vrata v Slovenijo, da k nam pridejo tuji investitorji. Seveda dobrodošli domači, jasno, najprej, pod istimi pogoji seveda tudi tuji investitorji. Ne vidim ravno, da bi bila velika gneča na naših mejnih prehodih, na letališču, kakšna pretirana gneča s strani tujih investitorjev. Nismo atraktivna država, pa bi lahko bili zaradi svoje geostrateške lege, ki je izjemna. Zaradi tega tudi, ker imamo odličen narod, priden narod, izjemen, najboljši. Mi je pa žal, da mladi izobraženi odhajajo. Naj odhajajo, če govorimo o kroženju možganov, nisem pa za to in obžalujem tudi če samo eden odide in odnese znanje, svojo pridnost nekam drugam in ustvarja drugje namesto, da bi ustvarjal doma. Novo finančno ministrico mi vidimo kot ministrico v vladi, ki ne bo zgolj sledila nekim vladnim usmeritvam, ampak da bo tudi pomembno kreirala novo ekonomsko politiko. Gospa mag. Mateja Vraničar Erman nas ni prepričala na Odboru za finance in tudi s tem, kar je pokazala v svoji preteklosti, da je enostavno, kot sem že povedal, strastno zavračala vse predloge Nove Slovenije. Mi seveda nismo obupali, mi bomo nadaljevali z našimi predlogi, delamo in vas bomo, sem prepričan, v kratkem času tudi spet pozitivno presenetili z našimi rešitvami. Mi seveda podpore kandidatki ne moremo dati iz navedenih razlogov. Iskreno pa želimo, da skupaj v teh trinajstih efektivnih mesecih naredimo končno nekaj dobrega za to državo, za to Slovenijo, ki jo imamo vsi gotovo zelo radi. Pred seboj pa moramo imeti vedno ljudi, tudi tiste, ki so na robu, na takšnem ali drugačnem robu. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Lep pozdrav vsem! Danes ne moremo mimo dejstva, da je to že 26 minister oziroma ministrica Cerarjeve vlade, o kateri razpravljamo, če upoštevamo vse hitre in prehitre menjave ministric in ministrov, in to v dveh letih. Kakorkoli, vesela pa sem, da bo slovenske javne finance v roke prevzela ženska. Ženska, ki že dolgo vrsto let dela na Ministrstvu za finance, zato je tako teoretično kot tudi praktično dobro podkovana. Njen problem pa bo, sem prepričana, politična moč. Spoštovani predsednik Vlade, ni problem, ali bo znala ministrica z določenim apetitom reči ne, ampak je problem, ali ji boste vi pri tem pokrili hrbet. Želim si, da ta ministrica ni samo ena v vrsti 26., ki jo boste pač zamenjali, ko ne bo ves služila vašim interesom. Veliko izzivov je pred njo, od proračuna do državnega premoženja. Veliko od nje pričakuje javnost, državljani in veliko od nje pričakujemo tudi poslanci. Gospodarska situacija je danes boljša, kot je bila kadarkoli v zadnjih osmih letih, to bi država morala znati izkoristiti in narediti kar je treba. Slovenija si zasluži prihodnost, in to evropsko prihodnost. Ne smemo ostati na mestu in dovoliti, da nas vsi prehitevajo. Imamo priložnost, pravzaprav imate milijardo priložnosti in to resnično eno milijardo več, kot smo jo imeli mi v letu 2013, da uredite razmere v zdravstvu, da zagotovite prepotreben denar za luknjaste ceste, za mlade, za upokojence in konec koncev tudi za občino. Milijardo razlogov imate, da uredite stvari, ki jih mi nismo mogli, zato spoštovana ministrica to upravičeno pričakujem od vas. Upravljanje državnega premoženja vsekakor rakrana te vlade. Dogajanje na Slovenskem državnem holdingu iz afere v afero, če samo dve največji omenim, afera NLB, afera Luke Koper. Dogajanje na slabi banki. O slabi banki pravzaprav sploh ne vemo, kaj se dogaja, razen afere s plačami in zadnja, zelo zanimiva, z dodatkom za lojalnost. Slovenska podjetja razprodajate poštnim nabiralnikom in to za mizerne kupnine. Državna podjetja so danes bolj kot kdajkoli bankomati za vplivne posameznike. Temu je treba narediti konec. Temu je treba narediti konec takoj, in to, spoštovana ministrica, ker sem prepričana, da boste danes postali ministrica, tudi upravičeno pričakujemo od vas. Res je, da ste na svoji predstavitvi rekli, da to, se pravi, upravljanje državnega premoženja ni področje, ki bi ga najbolje poznali, ga morate pa zaradi pomembnosti in tudi vrednosti spoznati čim prej in tudi praktično takoj ukrepati. Na koncu ne morem mimo občin, do katerih ste se v zadnjih dveh letih obnašali zelo mačehovsko. Želim vam, da najdete skupni jezik in občinam zagotovite sredstva, ki so nujno potrebna za njihovo delovanje. Seveda ima vsak rezerve, tudi občine, je pa res, da se tudi te nekje končajo, in slovenske občine so po moji oceni v tem trenutku na meji zmožnosti. Dve leti ni dolgo, je pa dovolj dolgo, da naredite kar je treba. Mi smo pokazali, da to znamo tudi v manj kot dveh letih. Od besed k dejanjem je kar dolga pot. Naj bo ta ministričina čim krajša. Naloga koalicije je, da zagotovi podporo svojim ministrom in naj bo tudi tokrat tako. Spoštovani predsednik, Ministrstvo za finance je pomembno ministrstvo. Neformalno je to mesto, ki bi po moči, politični moči moralo slediti predsedniku Vlade. Naj bo z novo ministrico tako, ji želim ob začetku mandata.
Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, zanjo dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Kandidatko za finančno ministrico, gospo mag. Matejo Vraničar Erman smo v preteklih mandatih oziroma v prvem delu tekočega mandata lahko dokaj dobro spoznali, bodisi kot državno sekretarko oziroma pred tem kot strokovnjakinjo na različnih funkcijah in delovnih mestih Ministrstva za finance. Je finančna strokovnjakinja, ki razpolaga z izkušnjami in potrebnimi strokovnimi kompetencami. Predsednik Vlade je predlagal kompetentno kandidatko za eno od najbolj odgovornih funkcij v državi, zato bo deležna tudi najine podpore. Nobenega dvoma ni, da bo morala bodoča ministrica kljub svoji strokovnosti vložiti ogromno truda, znanja in potrpežljivosti v odločitve, ki bodo v prid nadaljevanju finančne konsolidacije Republike Slovenije ter zagotavljanju vzdržnosti oziroma reševanju velikih sistemov, kot so pokojninska in zdravstvena blagajna, širokoplastno socialno področje ter izobraževanje, znanost, lokalna samouprava in lahko bi še dolgo našteval. V kolikšni meri bo uspešna, ni odvisno zgolj od nje, dejstvo pa je, da lahko k temu največ pripomore sama. Če uporabim prispodobo, v gibajočem se vozilu ni lahko prevzeti krmilo, predvsem če so smeri premikanja le delno določene, tudi potniki imajo marsikdaj različne želje, apetite, vendar je dober, izkušen in primerno usposobljen šofer lahko nalogi v pretežni meri kos. Želimo, da bo v primeru nove finančne ministrice tako. Njen prvi in morda tudi najvažnejši izziv je že na dlani, saj sta rebalans proračuna za naslednje leto ter okvirni načrt proračuna za leto 2018 v sklepni fazi priprave oziroma sprejetja. Prepričan sem, da je pri njunem nastajanju kandidatka odigrala pomembno, verjetno tudi ključno vlogo. Izzivov bo nedvomno veliko, med katerimi lahkih nalog skorajda ne bo. Z vidika narodne skupnosti pričakujemo, da so pri pripravi omenjenih proračunov Republike Slovenije upoštevali specifiko položaja in potreb narodnih skupnosti. Pri tem je zaradi občutljivosti področja nujna kontinuiteta, marsikdaj pa tudi dodatni napor za ustrezno reševanje tovrstnih zadev. Narodnima skupnostnima ni dovolj zagotavljati sredstev le za minimalno delovanje njihovih organizacij in ustanov, temveč je, če je prisotna iskrena namera za njihov nadaljnji obstoj, nujno zagotoviti tudi ustrezno finančno podporo za njihov razvoj. Pričakujemo, da se pri financiranju narodnih skupnosti konstantno upošteva specifika radijskih in televizijskih programov ter medijev, kulturne in izobraževalne dejavnosti kakor tudi potrebe po zagotavljanju gospodarske osnove avtohtoni narodni skupnosti. Sleherna skupnost ima tudi lastne specifike, ki jih je treba spoštovati in upoštevati. V primeru madžarske narodnosti je to med drugimi manj razvita demografsko ogrožena regija, pri italijanski skupnosti pa obstoječe stanje, da ima skupne ustanove v Sloveniji in na Hrvaškem. Pomemben vidik na tem področju je zagotavljanje pogojev dejanskega dvojezičnega poslovanja javne uprave in ustanov ter občinskih uprav na narodnostno mešanih območjih. Prav v zvezi s tem so marsikje potrebne boljše sistemske rešitve, da bo izvajanje dvojezičnosti lahko učinkovito. Minister Mramor, ki je nepričakovano odstopil, je soglašal s spremembo načina oziroma sistema financiranja občinskih samoupravnih narodnih skupnosti, ki se mora izvajati neposredno, saj so omenjene narodnostne organizacije osebe javnega prava. To spremembo moramo realizirati v najkrajšem možnem času, ker že predolgo buri duhove na narodnostno mešanem območju, predvsem v Prekmurju. Pri tem pričakujemo podporo in aktivno vlogo bodoče ministrice. Na koncu naj še omenim, da je nekdanji minister za finance dr. Mramor v mandatu te vlade prisluhnil tudi težavam pri dvojezičnem finančnem poslovanju. Ustanovljena je bila delovna skupina za preučitev problematike izdajanja računov ter plačilnih nalogov v jezikih narodnih skupnostim. Upravičeno pričakujemo, da se bo to začeto delo tudi v obdobju nove ministrice nadaljevalo. Bodoči ministrici, kajti ne dvomim v njeno izvolitev, želimo uspešno delo v prid države in državljanov. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Oba predsednika, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Finančni minister oziroma ministrica je v vsaki vladi običajno najbolj nepogrešljiv, hkrati pa tudi najmanj priljubljen člen vladne ekipe. Saj veste, to je tisti minister, ki vedno postavlja neke finančne, davčne zahteve, omejitve, pogoje, pričakovanja, in tisti minister, ki na koncu vedno najmanj da. Delo ministra za finance ima ne samo zaradi tega eno posebno zahtevnost in odgovornost – odgovornost ravnanja z denarjem te države in državljanov oziroma davkoplačevalcev in davkoplačevalk. Ta odgovornost za sabo prinaša tudi tveganja. Če želimo iskati razvoj, zagotavljati reforme, kar so že kolegi iz opozicije danes spomnili, potem je treba tudi tvegati. Tveganje z javnimi financami pa lahko pripelje tudi do slabih odločitev in teh je bilo v preteklih obdobjih pri nas ogromno. Te slabe odločitve so rezultirale v ogromnem zadolževanju države in v ogromnem javnem dolgu, ki smo ga posledično tudi naredili. Tisto, kar je treba danes, je odgovorno obrniti krivuljo navzgor. S prejšnjim ministrom naše vlade smo to že začeli s tako imenovano javnofinančno stabilizacijo in konsolidacijo, ko smo ujeli vajeti državnega denarja zopet v svoje roke na ta način, da smo pogledali, koliko denarja je v denarnici, koliko ga je možno potrošiti, koliko ga je treba tudi dati na stran in v kaj investirati. Vse to so izzivi, ki so pred nami in ki zahtevajo tudi dosledno spoštovanje določenih dogovorjenih, tudi na novo, ponovno dogovorjenih pravil tako na področju javnih financ kot takšnih, kot na področju davkov, pravil bančnega delovanja in v končni fazi tudi upravljanja s podjetji, ki so v lasti države. Vse to je ta vlada že naredila, vendar nikakor še ni zadovoljna s tem. Ko veste, bomo in ravno zdaj obravnavamo paket številnih novih zakonodajnih predlogov, ki se navezujejo na tako imenovano mini davčno reformo in sprejemanje proračuna za naslednji dve leti, ponovno se odpira vprašanje prevetritve strategije upravljanja z naložbami države, delovanja, poslanstva, vloge Slovenskega državnega holdinga v sistemu javnih financ in tako dalje. Vse to so torej procesi, ki smo jih ponovno oživili z drugačnimi zavezami, drugačnimi pričakovanji in odnosom, kot smo ga bili pač žal v preteklih obdobjih vajeni. Mag. Mateja Erman Vraničar je bila v vseh teh procesih izjemno aktivna akterka, kot je to običajno in pogosto pri ženskah, ne toliko vidna v medijih in javnosti, zanesljivo pa gonilni motor vseh teh vsebin, ki smo jih oziroma jih je ta naša vlada pripravljala. Pričakujemo, da bo to z velikim znanjem in kapitalom počela tudi zdaj naprej kot ministrica za finance. Zato nikakor ne dvomimo v to, da ni ustrezno usposobljena, da ne bi imela tudi dovolj političnih znanj in veščin pri tem, kar bo počela, hkrati pa tudi prepotrebne moči in zaupanja, ki ga ključno in nujno potrebuje s strani svojih kolegov iz vladne ekipe, začenši s predsednikom Vlade. Dovolite pa mi, kljub vsemu, na koncu še eno zanimivost, ki mogoče niti ni toliko zanimivost. Danes dobimo oziroma verjamem, da bomo dobili, prvo žensko ministrico za finance. Pravilo je običajno takšno, da ženske pridejo takrat, ko že gori voda. Jaz verjamem, da voda še ne gori, se pa vsi zavedamo, kako pomembno je in bo, da naše javne finance vzdržujemo zdrave na tak način in na takšnih temeljih, kot smo jih zastavili z delovanjem v tej naši vladi. Spoštovani mag. Mateji Vraničar Erman kot kandidatki zaenkrat še za ministrico za finance v vrstah Poslanske skupine Stranke modernega centra namenjamo enotno polno podporo in ji že na tej točki želimo, da bo s svojim znanjem, izkušnjami, odločnostjo in tudi žensko modrostjo odlično opravljala svoje delo. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, kolegice, kolegi! Pred nami je odločanje o novi finančni ministrici. V uvodu bi rad povedal, da Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke kandidatke mag. Mateje Vraničar Erman ne bo podprla. Ne bomo jo podprli iz več razlogov. Bomo pa v nadaljevanju povedali razloge in predvsem argumente, zakaj kandidatka ne bo deležna naše podpore. Uvodoma bi rad povedal, da je bila že sama predstavitev mag. Mateje Vraničar Erman veliko razočaranje. Kajti na sami predstavitvi ni povedala nekih konkretnih rešitev oziroma ni povedala, kakšno politiko kot ministrica za finance bo izvajala v prihodnosti. Na konkretna vprašanja ni postregla s konkretnimi odgovori. V njeni predstavitvi smo zabeležili zgolj nekaj, šest, sedem političnih floskul. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da so politične floskule za ministrico za finance bistveno premalo. Prepričani smo, da bi tako političen parket kot širša slovenska javnost morala vedeti, kakšna bo politika nove ministrice. Nenazadnje je bila mag. Mateja Vraničar Erman desna roka do zdaj že treh ministrov: dr. Franca Križaniča, dr. Uroša Čuferja in dr. Dušana Mramorja. Značilno za vse te tri ministre je, da zagovarjajo politiko zadolževanja in politiko novih davčnih obremenitev. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se bo glede na dosedanje izkušnje z mag. Matejo Vraničar Erman politika zadolževanja in politika novih davčnih obremenitev nadaljevala tudi pod njenim vodstvom. Sprašujemo se, ali bo mag. Mateja Vraničar Erman sposobna voditi in opravljati to funkcijo, kajti zavedati se je treba, da je to dejansko druga oseba v državi, če ne celo prva. Pomeni, vsako odločitev, vsako zadevo, ki jo bodo sprejeli ministri te vlade, bo nenazadnje morala ministrica za finance odobriti. Glede na njene odgovore in na njeno predstavitev smo prepričani, da je mag. Mateja Vraničar Erman ostala na nivoju državne sekretarke. Bi pa v nadaljevanju šli po posameznih segmentih, ki jih pokriva Ministrstvo za finance in področja, za katera bo tudi ministrica odgovorna. Proračun. Prvič v zgodovini Slovenije je Vlada oziroma Ministrstvo za finance zamrznilo proračunsko porabo že v mesecu avgustu, torej še v času počitnic. Spoštovani predsednik Vlade, od vas lahko slišimo v javnosti, kako se hvalite z gospodarskimi ukrepi, kako se hvalite z gospodarsko rastjo, kako se hvalite z znižanjem števila brezposelnih. In potem ta ista vaša vlada v mesecu avgustu prvič zamrzne porabo proračuna. Tudi na predstavitvi smo mag. Matejo Vraničar Erman spraševali, kakšni so razlogi za to zamrznitev. Konkretnih odgovorov ni podala. Ponavljam, prvič v zgodovini Slovenije je bila ta zamrznitev narejena že v mesecu avgustu. Bila je izjema leto 2014, vendar takrat so bile predčasne volitve. Spoštovani predsednik Vlade, ali zamrznitev proračunske porabe pomeni predčasne volitve? Kajti edino do sedaj v zgodovini Slovenije smo imeli meseca julija proračunsko zamrznitev, ampak takrat so bile predčasne volitve. In mislim, da je bilo to takrat dokaj korektno s strani tedanje predsednice Vlade, da se je odločila za takšen korak. Danes pa mi v Slovenski demokratski stranki ne vidimo razlogov, potrebnih za zamrznitev porabe proračuna porabe, sploh pri tem, da se predsednik Vlade hvali z ne vem kakšnimi gospodarskimi ukrepi. Pri proračunu lahko zabeležimo 5 % povečanje mase plač za javne uslužbence. In nenazadnje je bilo v mesecu juliju tudi najmanjše število proračunskih prilivov. Nenazadnje smo zaskrbljeni, da se državne naložbe zmanjšujejo. V letošnjem letu jih je bilo zgolj za 37 milijonov evrov, to pomeni tretjino naložb iz leta 2015. Spoštovani predsednik Vlade, vi ste odgovorni, da ste predlagali kandidatko, in kandidatka je v svoji predstavitvi povedala, da bo proračun razvojno naravnan. Zanima me, kako bo proračun razvojno naravnan, če smo v letošnjem letu porabili zgolj 37 milijonov za naložbe, kar je tretjino zneska iz leta 2015. Črpanje evropskih sredstev je zelo pomembna postavka proračuna. Iz javno dostopnih podatkov lahko sledimo, da je letošnje leto za to vlado katastrofalno pri črpanju evropskih sredstev. V mesecu juliju smo počrpali zgolj za nekaj več kot 600 tisoč evrov evropskih sredstev, kar je najmanjši prihodek za Slovenijo, odkar je Slovenija članica Evropske unije. Odgovorov na to, tudi s strani kandidatke nismo bili deležni. In nenazadnje, Slovenija je imela bistveno višji priliv sredstev Evropske unije, kot jih je plačala v proračun Evropske unije. V letošnjem letu ta razlika znaša samo 54 milijonov. V letu 2015 jih je bilo več kot 400 milijonov. Konkretnih odgovorov tukaj s strani kandidatke ni bilo. Fiskalni svet. Slovenija je še vedno brez člana Fiskalnega sveta. Odgovornost za to nosi minister za finance oziroma bodoča ministrica za finance in predsednik Vlade. Dejansko se lahko vprašamo, ali smo v neustavnem stanju. In Fiskalni svet glede na stanje in stabilnost javnih financ v Slovenski demokratski stranki ocenjujemo kot enega izmed najpomembnejših. In nenazadnje, kandidatka v zvezi z imenovanjem članov Fiskalnega sveta na hearingu ni želela odgovarjati. Njen odgovor je bil, Fiskalni svet, člani se bodo postavili še predno bom jaz postala ministrica za finance. In v tem tednu beremo, da Vlada oziroma Ministrstvo za finance umika predloge, da kandidati niso ustrezni in da bo nadaljevala z novim razpisom. To pomeni, Slovenija bo še najmanj 6 mesecev brez Fiskalnega sveta, ampak kandidatka je pa na hearingu dejala, da je prepričana, da je to zadeva, ki se je ne tiče več in da bodo člani Fiskalnega sveta imenovani še pred njenim imenovanjem. Tega se ni naredilo. Davčni dolg. Davčni dolg v Sloveniji znaša več kot 1,3 milijarde evrov, kar predstavlja več kot 15 odstotkov proračunskih prilivov. V Slovenski demokratski stranki smo že večkrat opozarjali, da je ta številka alarmantna in prepričani smo, da vlada Mira Cerarja in koalicija oziroma Ministrstvo za finance na tem področju ne sprejema ustreznih ukrepov, ki bi ta davčni dolg zmanjševali. Radi bi poudarili, da edini ukrep do zdaj, ki je bil sprejet za zajezitev oziroma za zmanjšanje davčnega dolga, je bil narejen v času vlade Janeza Janše v obdobju leta 2012 do leta 2013, ko je bil sprejet zakon, da se davčni dolžniki javno razkrijejo. In takrat smo lahko beležili en del, ki se je ta davčni dolg zmanjšal. Spoštovana kandidatka je na odboru predstavljala, da ti ukrepi so, da se aktivni davčni dolg znižuje, vendar situacija in zgodba sta drugačni. Aktivni davčni dolg se znižuje na račun neaktivnega davčnega dolga, to pomeni, zaradi začetka stečajnih postopkov, začetka insolvenčnih postopkov se aktivni davčni dolg prelevi v neaktivnega. Večkrat smo že tudi opozarjali, da bi tako Ministrstvo za finance kot FURS morala razkriti podatek, koliko davčnega dolga se odpiše. Kajti jaz sem prepričan, da se večina tega neaktivnega davčnega dolga zaradi zaključka stečajnih postopkov odpiše. In ta podatek v Sloveniji žal ni javno dostopen. Tudi na Komisiji za nadzor javnih financ ste poslanci koalicije takšen predlog s strani Slovenske demokratske stranke zavrnili. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da 1,3 milijarde davčnega dolga pomeni precej. To pomeni, bi rekel, precejšnje število pokojnin, precejšnje število novih šol in pa, spoštovana ministrica za zdravje, jaz sem prepričan, da milijardo 300 bi lahko zdravstvo tudi uporabilo učinkoviteje, če bi država bila sposobna ta davčni dolg znižati. Zadolževanje. Značilnost za države Evropske unije je, da se zadolženost držav zmanjšuje, v Sloveniji se pa zvišuje. Slovenija ima davčni dolg že bistveno več kot 80 odstotkov bruto domačega proizvoda. Predvsem je pa značilno, da to zadolževanje Slovenije je bilo najbolj izrazito predvsem v vseh mandatih, ko je kot državna sekretarka na Ministrstvu za finance delala sedanja kandidatka. Mi smo prepričani, da se bo to zadolževanje glede na politiko in dela te vlade, spoštovani predsednik Vlade, tudi nadaljevalo. Spoštovana kandidatka ni postregla z nekimi konkretnimi ukrepi, na kakšen način se bo lotila zmanjšanja dolga držav. Trošarine. Trošarine so po mnenju Slovenske demokratske stranke ena izmed najbolj katastrofalnih politik Ministrstva za finance, kajti dejstvo je, da se trošarine v Sloveniji tako na področju naftnih derivatov, tobačnih izdelkov in pa alkohola zvišujejo. Vsako leto imamo iz naslova trošarin nižje prihodke v proračun. Zviševanje trošarin pomeni manj konkurenčno okolje za gospodarstvo in pa bistveno višje breme za državljanke in državljane Republike Slovenije. Spoštovani predsednik Vlade, zakaj je na tako imenovani senčni strani Alp cena nafte za približno 15 centov cenejša kot v Sloveniji? Zakaj je na senčni strani Alp cena kurilnega olja približno 10 centov cenejša kot v Sloveniji? Konkretnih odgovorov, kakšna bo trošarinska politika, nova ministrica ni podalo. Jaz sem prepričan, da se ta trošarinska politika ne bo spreminjala in bo, bi rekel, v breme gospodarstva in državljank in državljanov Republike Slovenije. Najvišjo rast trošarin v Sloveniji smo beležili predvsem v prvem mesecu mandata dr. Franca Križaniča, ko je bila državna sekretarka Mateja Erman Vraničar. Davki. Na področju davkov smo lahko kandidatko za finančno ministrico spoznali kot tisto, ko je prišla v Državni zbor, se moramo državljanke in državljani Republike Slovenije prijeti za denarnico, kajti takrat smo vedeli, da v roku enega meseca, ko bo začel veljati novi zakon, se bodo davčne obremenitve v Sloveniji povišale. Nismo dobili konkretnega odgovora, zakaj se je Ministrstvo za finance in kot državna sekretarka odločila, da stopnja davka na dodano vrednost uvede kot trajni ukrep. Ponovno je bilo z vaše strani, predsednik Vlade, slišati, na kakšen način imamo gospodarsko rast, vendar vi ste uzakonili trajno zvišanje davka na dodano vrednost. Tukaj lahko pričakujemo, da se bodo davčne obremenitve tudi pod novo ministrico nadaljevale. Nenazadnje lahko v medijih beremo, da Ministrstvo za finance in Vlada razmišljata, kako bosta ukinila zakon o tako imenovanih normirancih. Zakaj? Pavšalne obdavčitve smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da so ustrezne, vi jih boste šli pa spreminjati. In tudi na tem delu s strani kandidatke ni bilo danih ustreznih odgovorov. Nenazadnje lahko zdaj beležimo, da Ministrstvo za finance poziva občine, da zvišajo nadomestilo za zemljišča, za stavbne prispevke. Po drugi strani pa lahko poslušamo, kako bo država uvedla nepremičninski davek oziroma vlada Mira Cerarja. Ali je to priprava terena, da bodo občine dvignile nadomestila za stavbno zemljišče s tem, da boste vi v roku, ne vem, pol leta, enega leta uvedli nepremičninski davek in boste rekli, prispevki in davek ostajajo isti. Tudi s te strani nekih konkretnih odgovorov ni bilo. Tu smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da ta bojazen glede novih davčnih obremenitev, da je z naše strani ustrezna in da lahko pričakujemo tudi vse zadeve, ki se zdaj dogajajo, da bo zadeva šla po tej poti. Če bi lahko dejali, da je bil mandat teh dveh let, ki ga je imel dr. Mramor, vsaj na področju stabilizacije javnih financ in proračuna z oceno zadostno, je pa predvsem čisto druga zgodba na področju upravljanje državnega premoženja. Jaz sem prepričan, da je upravljanje državnega premoženja eno izmed najslabših do zdaj pod mandatom vlade Mira Cerarja in te koalicije, Socialnih demokratov in Desusa. Dejstvo je tu, da se ukvarja predvsem s kadrovanjem, ne pa z upravljanjem državnega premoženja. Vrsto vprašanj je bilo zastavljenih kandidatki za bodočo ministrico. Če je še na nekatera vprašanja odgovorila s področja proračuna in javnih financ, spoštovani ministri in spoštovani predsednik Vlade, pa v zvezi z upravljanjem državnega premoženja ni podala niti enega konkretnega odgovora. In če začnemo s Slovenskim državnim holdingom. Slovenski državni holding ima začasno vodstvo. Kandidatka ni znala odgovoriti, kakšno bo njeno stališče, kakšna bo njena politika pri Slovenskem državnem holdingu. Kdaj bo Slovenski državni holding dobil vodstvo za polni mandat? Nenazadnje je ministrica za finance tista, ki bo tudi predlagala, ima možnost predlaganja vodstvenega kadra oziroma organov poslovodstva Slovenskega državnega holdinga, to pomeni članov nadzornega sveta in vodstvo. Pred Slovenijo je pomembna privatizacija. Privatizacija Nove Ljubljanske banke. Spoštovani predsednik Vlade, ali vi pričakujete, da z začasnim vodstvom Slovenskega državnega holdinga lahko uspešno peljete privatizacijo naše največje sistemske banke? V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ne. Vprašanja, ki so bila zastavljena kandidatki so tudi, kakšen bo koncept privatizacije Nove Ljubenske banke? Ali se kandidatka strinja s tako imenovano razpršeno privatizacijo ali ne? V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da razpršeni del privatizacije pomeni bistveno manjši priliv od kupnine in pa seveda, da bo država tudi po končani privatizaciji, če bo ta uspešno pristala, slabša. Ali držijo informacije, da se vodstvo Slovenskega državnega holdinga in Ministrstvo za finance pogajajo z Evropsko komisijo, da bi se časovni rok za privatizacijo konec leta 2017 spremenil? Teh odgovorov nismo dobili. Nismo dobili niti odgovora glede strategije upravljanja državnega premoženja. V Slovenski demokratski stranki smo pri sprejemanju te strategije opozarjali na vrsto pomanjkljivosti in na vrsto problemov, ki se bodo pokazali potem, ko bo dejansko ta strategija zaživela. Spoštovani predsednik Vlade, vi se hvalite s strategijo upravljanja državnega premoženja kot enega izmed najpomembnejših dokumentov, ki je bil sprejet v času te vlade. Vodstvo Slovenskega državnega holdinga pa vam je povedalo, da je ta strategija neustrezna in da potrebuje spremembe in dopolnitve in spoštovana kandidatka ni znala odgovoriti, kdaj bomo v Državni zbor dobili prenovljeno strategijo upravljanja državnega premoženja, čeprav je državni sekretar Metod Dragonja na junijskem odboru za finance in monetarno politiko zadevo obljubil za mesec september. Veliko presenečenje, vsaj zame osebno, je bilo, ko je kandidatka predstavljala strategijo za upravljanje državnega premoženja, da je uporabila termin, da bo strategija upravljanja državnega premoženja temeljila na sektorski politiki. Ta termin je bil uporabljen v zgodovini Slovenije že enkrat, in sicer v času AUKN in ministra dr. Franca Križaniča leta 2009. Strategija upravljanja državnega premoženja bo temeljila na sektorski politiki, in to sektorsko politiko, ki jo je pripravljalo Ministrstvo za finance, in jaz verjamem, da je tudi sedanja kandidatka takrat sodelovala pri njej, je zavrnil ministrski zbor. In danes z novo kandidatko se uporabljajo termini iz leta 2009. Torej, zanima me, ali se v resnici v senci na Ministrstvo za finance vrača dr. Franci Križanič, kajti to so besede od takrat. Področje zavarovalništva. Glejte, Slovenija je edina država, kjer država obvladuje več kot 60 % zavarovalniškega trga. In v Slovenski demokratski stranki smo tukaj prepričani, da so potrebne spremembe. Za kakšno strategijo na področju zavarovalništva nam kandidatka ni znala odgovoriti niti z enim vprašanjem, za kaj se bo zavzemala. Kljub temu, da je poudarjala, da bo podlaga za strategijo upravljanja državnega premoženja sektorska politika, in to pomeni, da na področju zavarovalništva, ki je vsaj zame osebno en izmed pomembnejših, te zadeve niso dorečene. Kaj se bo zgodilo v primeru, če pride prevzemna ponudba za Zavarovalnico Triglav ali Pozavarovalnico Sava? Danes strategija upravljanja državnega premoženja tega ne določa. Zakon o igralništvu ta vlada pripravlja že kar nekaj časa. Kakšna bo politika nove zakonodaje, kandidatka ni znala povedati. Ali se bodo usmerili v podeljevanje koncesij ali se ne bodo usmerili v podeljevanje koncesij? Spoštovani predsednik Vlade, Slovenija je danes ena izmed edinih držav Evropske unije, kjer ima športna loterija na področju športnih stav monopol. In nenazadnje, ogromno slovenskih igralcev igra preko spletnih igralnic ali v tujini in tukaj Slovenija izgublja ogromno denarja. Kakšno politiko na področju tega bo kandidatka uporabljala? Ali bo zagovarjala monopol ali bo tukaj za odprtje trga? Teh zadev ni bilo, niti na en ta del vprašanja nismo prejeli odgovora, niti ne, kdaj bo zakon o igralništvu prišel v Državni zbor. Ekonomsko-socialni svet. Spoštovani predsednik Vlade, pred časom so izstopili delodajalci, in vsaj zame osebno je Ekonomsko-socialni svet mrtev. Zamislite se, kaj bi bilo če bi sindikati v času mandata vlade Janeza Janše izstopili iz Ekonomsko-socialnega sveta. Ulice bi bile polne, mediji bi bili polni. Tukaj pa mediji niti z eno besedo niso problematizirali tega, da so se delodajalci odločili za izstop iz Ekonomsko-socialnega sveta. In tukaj tudi s strani kandidatke za ministrico za finance ni bilo danih ustreznih odgovorov. Kdo se bo pogajal naprej? Edini odgovor je bil, da je za Ekonomsko-socialni svet odgovorna ministrica za socialo in delo. Drugih zadev ni bilo. Kot ministrica za finance bi morala odločno zagovarjati, da se bo z vsemi zadevami zavzemala za to, da se delodajalci vrnejo v Ekonomsko-socialni svet. Če pa tega ne bodo dosegli, potem pa najbolje, da se Ekonomsko-socialni svet razpusti, ker je že danes mrtev. Tuje investicije. Pri tujih investicijah smo v Sloveniji med tistimi, ki jih imamo najmanj, ampak tuji investitorji odpirajo nova delovna mesta. In kaj bo naredila spoštovana kandidatka za to, da bi se tuji investitorji le odločili za Slovenijo? Ni bilo odgovora. In danes se tuji investitorji iz Slovenije umikajo in s tem Slovenija izgublja delovna mesta. Spoštovani predsednik Vlade, velik pomp je bil, ko ste novembra leta 2015 obiskali Združene države Amerike, obiskali ste predvsem informacijske družbe, IBM, Microsoft, Oracle. Takrat ste dejali: "Obisk je bil uspešen, ameriška podjetja bodo prišla v Slovenijo." IBM je odprl razvojni center v Zagrebu, tisoč delovnih mest, to je bilo po vašem obisku v Ameriki. Hewlett Packard se je iz Slovenije umaknil in prestavil predstavništvo v Zagreb. Tuji investitorji se odločajo za Bratislavo, Beograd, Zagreb ne pa za Slovenijo. In ministrica za finance ima tukaj škarje in platno v svojih rokah, niti z enim ukrepom ni konkretno povedala, na kakšen način bi se zavzemala za prihod tujih investitorjev. Nenazadnje bi izpostavil še, da je Slovenija izgubila veliko naložbo v Petišovcih, 220 milijonov evrov naložb. Spoštovani predsednik Vlade, ali se ne čutite tukaj odgovornega zaradi tega, kar je bilo zdaj povedano, in pa odgovornega za to, da ste predlagali kandidatko za ministrico za finance, ki ni postregla niti z enim konkretnim odgovorom na vprašanja, ki se njo tičejo? Veliko je bilo vprašanj tudi v zvezi s tem, ali je sposobna reči Karlu Erjavcu ne. Jaz sem prepričan, da bi Karlu Erjavcu mogla znati ministrica za finance reči ja in ne. Ja predvsem pri usklajevanju pokojnin, kajti jaz sem prepričan, da pogoji za usklajevanje in dvig pokojnin so izpolnjeni, Karlu Erjavcu bi mogla reči odločno ne pri Zavarovalnici Triglav, kajti upokojenci si ne morete privatizirati Zavarovalnice Triglav. In jaz sem prepričan, da bo bodoča ministrica naredila ravno obratno, pri upokojencih bo dejala ne, pri Zavarovalnici Triglav bo dejala ja. In to bo dejansko v škodo Republike Slovenije in pa državljank in državljanov Republike Slovenije. Mislim, da je bilo v našem stališču dovolj povedanih razlogov, zakaj ne bomo podprli kandidatke. Izpostavili bi še DUTB. Število zaposlenih je preseglo 200, stroški dela v letu 2016 bodo 10 milijonov evrov, v letu 2015 so bili 5 milijonov evrov. Kaj je s svetovalnimi pogodbami na DUTB? Zakaj DUTB prodaja terjatev kupcu, ki potem v roku dveh mesecev to isto terjatev proda tretjemu kupcu za po 20 milijonov višji ceni? Ali nismo tukaj izgubili vsi? Zakaj DUTB še vedno nima revidiranega letnega poročila za leto 2015? Niti na eno vprašanje s strani ministrice nismo dobili odgovor. Ampak z današnjim dnem sem pa prepričan, da bo dejansko ministrica imela celotna pooblastila za imenovanje SDH, za DUTB, prisotna bo na nadzornih svetih SDH, DUTB, sedela bo na Svetu Banke Slovenije, hodila bo na parket v Bruselj, kjer se bo pogajala, pogajala se bo pa dejansko tudi z vsemi ministri. Pomembna funkcija, od katere je verjetno odvisna naslednja prihodnost Slovenije, od katere je odvisen življenjski standard Slovenk in Slovencev. Vendar bomo zaradi vsega tega povedanega, teh argumentov v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke rekli odločen ne mag. Mateji Erman Vraničar. Ta ne pa tudi pomeni verjetno ne politiki zadolževanja in pa politiki novih davčnih obremenitev.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Poslanske skupine Desus, gospodu Petru Vilfanu. Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, kandidatka za ministrico, kolegice in kolegi, vsi lepo pozdravljeni! Danes bomo na čelu finančnega ministrstva potrdili državno sekretarko mag. Matejo Vraničar Erman, s katero smo že do sedaj korektno sodelovali. Kandidatko za ministrico cenimo kot nesporno poznavalko področja, saj je dolgoletna visoka uradnica Ministrstva za finance, med drugim se je izobraževala tudi v tujini in njen življenjepis govori sam zase. Mag. Mateja Vraničar Erman je strokovno več kot primerna kandidatka, zato ne bom našteval njenih kompetenc, bom pa povedal, kaj si od nje želimo mi, kaj pričakujemo in kako si predstavljamo naše sodelovanje zdaj, ko bo postala ministrica. Za njenega predhodnika dr. Mramorja smo radi rekli, da je bil četrti koalicijski partner, kar samo po sebi niti ni slabo, saj se od finančnega ministra pričakuje, da skrbno pazi na javni mošnjiček in da kdaj reče tudi ne. Vsi veste, da smo se v Poslanski skupini Desus veliko pregovarjali z ministrom Mramorjem, a na koncu lahko rečemo, če parafraziram besede našega predsednika Karla Erjavca, bil je eden naših najljubših ministrov. No, da se vrnemo h gospe Vraničar Erman in njeni večkratni objavljeni izjavi, ki je bila vzeta iz konteksta, da zna reči ne tudi Karlu Erjavcu. Kandidatka je s to izjavo pokazala, da je suverena, kar cenimo, ter da bo z javnimi financami ravnala z vso skrbnostjo in odgovornostjo, kar je tudi prav. Takšno držo podpiramo, hkrati pa pričakujemo, da bo kot ministrica delovala skupaj s to koalicijo, da bo timska igralka, kar pomeni, da bo morala znati tudi prisluhniti. Želimo, da bi bila odprta za dialog ter konec koncev, da bo znala delovati tudi politično ter sprejemati kompromise. Vsi se verjetno strinjamo, da je mag. Vraničar Erman izjemno kompetentna, želimo pa si, da bi bila tudi socialno čuteča, da bi imela posluh za najranljivejše, kot so starejši in upokojenci, invalidi in seveda tudi mladi, ki šele vstopajo na trg delovno sile. Mladi so naša prihodnost, tega ne smemo pozabiti. In če bodo imeli mladi dovolj delovnih mest in pogoje za kvalitetno življenje, potem smo s tem veliko naredili tudi za starejše in nenazadnje tudi za gospodarstvo. Od ministrice in koalicije pričakujemo brezpogojno spoštovanje koalicijske pogodbe, kar pomeni, da bomo redno usklajevali pokojnine, izplačevali upokojenski regres ter v najkrajšem času končno ustanovili demografski rezervni sklad. Pa da rečem še kakšno o tem, zakaj potrebujemo demografski sklad in zakaj ga potrebujemo takoj. Demografski sklad bo razbremenil proračun, saj danes iz proračuna letno za pokojnine namenjamo 1,4 milijarde evrov, kar pa dolgoročno seveda ni vzdržno. Rabimo poseben sklad, kjer bi vsaj 10 ali 20 let plemenitili del državnega premoženja, delež kupnine odprodaje državnih podjetij, ki so zrasla na plečih današnjih upokojencev. V sklad pa bi se vsa ta leta stekala in akumulirala sredstva iz različnih virov v vrednosti recimo 0,5 % BDP oziroma po dogovoru. Stvari so seveda še odprte, z novo ministrico pa pričakujemo, da se čim prej vrnemo za skupno mizo in določimo vire financiranja. Na tem mestu moram ponovno poudariti, da v Poslanski skupini Desus vztrajamo pri čim prejšnji ustanovitvi sklada, saj se je rok po Zakonu o SDH iztekel že koncem lanskega leta, koalicijsko dogovorjen rok pa je že zdaleč presežen. Vsekakor bomo vztrajali, saj je to naša zaveza mladim generacijam, tem, ki se bodo upokojevali v prihodnosti. Druga točka, na katero smo v naši poslanski skupini zelo občutljivi, pa je zdravstvo. Vsi vemo, da v tem momentu naša javna zdravstvena mreža potrebuje dodatnih 200 milijonov evrov, zato bi vas želel že danes vprašati, kako se boste kot finančna ministrica spopadla s tem perečim problemom, saj vemo, da za rešitev akutne situacije zgolj zakoni niso dovolj, potreben je denar. Obljubljeno je in upamo, da bo temu res tako, da bo reformni zdravstveni paket kmalu v Državnem zboru, zato boste morali že takoj na začetku svojega mandata, kot pravijo, zgrabiti bika za roke. Spoštovana kandidatka za ministrico, od vas prav tako pričakujemo, da boste dobro skrbeli za našo državno srebrnino, da bo zadnja faza privatizacije potekala transparentno, v dobro podjetij in države in skrbno preverjenimi strateškimi partnerji. Želimo si dobrega upravljanja s podjetji v državni lasti, zato mora SDH v prvi vrsti s podjetji upravljati, ne pa jih samo prodajati. Do razprodaj državnega premoženja, kot smo jim bili priča v preteklosti, če omenim zgolj prodajajo NKBM, ne sme več prihajati. Tega ne bomo dopustili n računamo na vas, da boste tovrstne poizkuse in prakse preprečevali. Mag. Mateja Vraničar Erman dajemo vam polno podporo za vodenje državnih financ, hkrati pa si želimo, da bi čim manjkrat eden drugemu rekli ne.
Hvala lepa, gospod Vilfan. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Spoštovani! Vsak minister je zapustil svojo sled v 25-letni zgodovini samostojne Slovenije. Zelo zahtevno obdobje je nastopilo z gospodarsko in finančno krizo, na katero nismo bili pripravljeni, saj se je pred tem gospodarstvo pregrevalo z najemanjem ugodnih kreditov in zadolževanjem bank v tujini. Ob hipnem padcu povpraševanja na trgu in drastičnemu umiku bank pri podpori podjetij, je sledila izguba delovnih mest, zmanjševanje sredstev za zdravstveno in pokojninsko blagajno, za varnostni sistem, za infrastrukturo in tako dalje. Sledila je predraga sanacija bančnega sistema in zahteve po razprodaji najpomembnejše lastnine države. Sprejetje fiskalnega pravila se je zgodilo v trenutku, ko je javnofinančno stanje obremenjeno z več kot 80 odstotnim dolgom in posledično smo omejeni pri ukrepih, ki bi lahko pospešili gospodarsko rast. Vse to bo zaznamovalo tudi delo bodoče ministrice. Obdobje, v katerega vstopa kandidatka mag. Mateja Vraničar Erman, je sicer trenutek, ko je Slovenija izšla iz postopka presežnega primanjkljaja. Kot je dejala na predstavitvi, bi razpoložljiva javnofinančna sredstva usmerjala tako, da bi omogočala hitrejšo gospodarsko rast ter varčevalne ukrepe sproščala postopno in premišljeno. Tudi po našem mnenju je to pravilen odgovor, saj lahko samo gospodarska rast zniža javni dolg. Varčevanje na silo naredi ogromno škodo in javni dolg se še poveča. Nenazadnje, če spremljamo dogajanje in če analiziramo zadnje obdobje, v katerem vidimo, da podatki za letošnje drugo četrtletje, kjer beležimo 2,7 % rast bruto domačega proizvoda. K rasti sta namreč največ prispevala rast izvoza in domače trošenje. Najbolj so se povečali izdatki gospodinjstev, in sicer za 2,6 %. Toda v tem istem obdobju beležimo občutno zmanjšanje investicij v gradbene objekte in tukaj je ena od prvih nalog kandidatke, da pospeši črpanje sredstev evropske kohezijske politike za obdobje 2014–2020. Smo namreč že globoko v novi finančni perspektivi, črpanje pa je praktično zastalo. Od tega so v veliki meri odvisne naložbe za rast in delovna mesta. Opisane razmere narekujejo, da je položaj ministra za finance izjemnega pomena in da je oseba, ki ga zaseda, res oseba, ki je sposobna širokega razmišljanja in razumevanja pomena številnih družbenih podsistemov ter njihove vloge za celotno skupnost; da razume, kdaj lahko strošek pomeni investicijo; da je sposobna argumentiranega dialoga, da se ne zatakne le pri odrekanju želja, temveč je sposobna tudi skupnega iskanja rešitev na poti do skupnih ciljev; da ne zna le poslušati in odrekati, temveč da zmore slišati, poiskati rešitev in seveda ukrepati. Poleg skrbi za kratkoročno in dolgoročno stabilnost javnih financ namreč čakajo kandidatko tudi zelo veliki izzivi na prioritetnih področjih, za katera seveda ne bo neposredno odgovorna, a brez njenega razumevanja in posluha ne morejo delovati. To je sicer ena od pomembnih pomanjkljivosti trenutnega stanja, saj Ministrstvo za finance odločilo posega na številna področja. In po mnenju Socialnih demokratov je treba vendarle izluščiti pri vseh teh področjih prioritete. Ena od teh je zdravje ljudi in zdravstveni sistem. Brez zdravja ljudi in dostopnosti zdravstvenih storitev se bodo negativne posledice pokazale tudi na finančnih rezultatih, zato od kandidatke pričakujemo razumevanje, da se vložki v zdravje ljudi multiplicirajo in koristijo vsem nam. Trenutne čakalne vrste so odločno predolge in tudi s strani bodoče ministrice pričakujemo na tem področju ukrepanje. Naslednja tema je že omenjeno zagotavljanje javnih vlaganj v ključno javno infrastrukturo, ki je hkrati predpogoj in motor za gospodarsko rast in razvoj in ker si brez javnih vložkov ne moremo obetati napredka. Čim prej bo treba predložiti zakon v zvezi z izgradnjo drugega tira, ki bo pomembna preizkušnja razumevanja, kdaj strošek pomeni investicijo. Naslednja tema je delovanje sistemov družbene solidarnosti, predvsem delovanje tistih sistemov, ki lajšajo življenja najšibkejšim članom naše družbe ali pa jim omogočajo uspeh z lastnim znanjem in delom. Naslednje področje, ki je izjemno pomembno, je zagotovo upravljanje državnega premoženja. To mora biti upravljano v korist vseh in od katerega ne pričakujemo samo višjih donosov, temveč več demokratičnega nadzora, več javnega interesa, ki se ne meri le v izkupičkih od prodaj državne lastnine. Pričakujemo na tem področju tudi več preglednosti ter sodelovanja javnosti pri sprejemanju ključnih odločitev o načrtih za naše skupno premoženje. Uveden mora biti sistemski nadzor nad izvedenimi aktivnostmi, še posebej pa moramo biti pozorni na izvor kapitala, ki želi prevzemati naša najuspešnejša podjetja. Menimo, da bo ključna odločitev za razumevanje navedenega stanja oblikovanje demografskega sklada. Ta mora z vključenim premoženjem zagotavljati stabilen pokojninski sistem in zagotovilo mladim, da bodo lahko prejemali pokojnine. Dialog okoli te teme bo ključen, kako gledamo na upravljanje državnega premoženja, ali je cilj resnično dolgoročna politika in stabilno življenje ljudi ali kratkoročni cilji in hitri zaslužki posameznikov. Naslednja tema, ki je zelo pomembna, je zagotovo varnostna politika, saj nas obdobje, v katerem se nahajamo, postavlja v položaj, ko bo treba več vlagati v varnostni sistem. Nesprejemljivo je namreč, da se različna obravnava pripadnike Slovenske vojske, policije, gasilcev in pravosodnih organov. Najti moramo način, da se to področje uredi tako, da se to razlikovanje odpravi, kajti varnostni sistem lahko deluje zgolj, če skrbimo za celotno verigo, ki sodeluje v tem sistemu. Če obravnavamo samo enega, se ta veriga zagotovo pretrga. Davčna politika je zagotovo v neposredni pristojnosti ministra za finance in predstavljamo si, da to ne bo le sredstvo polnjenja skupne vreče, temveč tudi način za spodbujanje želenih in odvračanje od družbeno neželenih ravnanj. Zato si tudi na tem področju želimo, da davčnemu prestrukturiranju sledi celovitejša davčna reforma, ki bo bolj pravično razporedila razmerje med obremenitvijo dela in kapitala. Ta je tudi v primerljivosti z drugimi evropskimi razvitimi državami v Sloveniji v korist kapitala. Zelena davčna reforma, ki je tudi koalicijska zaveza, pa bi pomenila tudi spodbudo za tiste, ki poslujejo tako, da s tem ne škodujejo okolju in zdravju ljudi. In nenazadnje in izjemno pomembno področje je področje lokalne samouprave. Tam se namreč izvršuje veliko interesov in neposredno izvršuje interese prebivalk in prebivalcev Slovenije. Socialni demokrati pričakujemo, da bo kandidatka takoj po imenovanju začela z dialogom z občinami, da bi se končno prekinilo škodljivo prakso sporov med obema nivojem oblasti. Tako v pričakovanju razumevanja navedenih ključni potreb in prioritet Slovenije in ob vsestranskem konstruktivnem sodelovanju bomo Socialni demokrati kandidatko za ministrico za finance podprli. Hvala.
Hvala lepa, gospod Veber. Za zadnje stališče dajem besedo Poslanski skupini združena levica in gospodu Luki Mescu.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Marsikdo misli, da je kandidatka za ministrico do zdaj bila nekakšna nevtralna uradnica, ki je samo izvrševala politične usmeritve ministrov. Na žalost je ta vtis napačen. Mateja Erman Vraničar je bila tako rekoč mati fiskalne politike zadnjih dveh vlad. Ta fiskalna proračunska politika je bila izrazito nesocialna, toda kljub temu ni prispevala k stabilizaciji javnih financ. Glede na slišano na odboru bo v tej smeri nadaljevala tudi kot ministrica, zato jo v Združeni levici, na žalost, ne moremo podpreti. Davčni ukrepi, za katerimi je stala in stoji še zdaj bodoča ministrica, so koristili skoraj izključno nekaj odstotkom najbogatejših v tej državi. Vlada Alenke Bratušek je začasno povišala stopnjo DDV, vlada Mira Cerarja je to fiksirala. Trošarine ostajajo med najvišjimi v Evropski uniji. Oba davka sta izrazito socialno nepravična, saj so stopnje pri njiju za upokojenca s 400 evri pokojnine enaki kot za člana uprave z 10 tisoč evri plače. Oba plačata enako. Po drugi strani pa je bodoča ministrica avtorica obeh Mramorjevih davčnih reform. Z lansko je nekaj odstotkov najbolje plačanih v tej državi pridobilo 16 milijonov evrov, z letošnjo dobijo še davčno darilo v znesku 56 milijonov evrov. Njena davčna politika je tako prijazna zgolj za nekaj odstotkov ljudi z najvišjimi dohodki, hkrati pa neobčutljiva za vse ostale, posebej pa za spodnjih 20 %, na kar posebej pogosto opozarjamo v Združeni levici, torej tistih 20 %, ki si lasti zgolj 1 % premoženja v tej državi. Argumenta za to antisocialno politiko sta bila gospodarska rast in stabilizacija javnih financ. Oba sta napačna. Slovenija ima po zadnjih podatkih kar 7,9 % presežka v zunanji trgovini, torej ustvarimo 3 milijarde več kot porabimo. Smo ena od najbolj konkurenčnih družb v Evropi in zato ne rabimo dodatnih davčnih olajšav. Nasprotno, če rabimo zmanjšati primanjkljaj, bi morala Vlada za to povečati prihodke. Zato je treba iti v ravno obratni smeri, kot jo zagovarja ministrica. Treba je pravično obdavčiti dohodke od kapitala in najbogatejših, treba je odpraviti dopolnilno zdravstveno zavarovanje in treba je prekiniti z ukrepi, kot je deregulacija cen goriv, saj bodo ti spet podarili več kot 100 milijonov evrov letno monopolnim podjetjem, kakršna sta OMV in Petrol. To so razlogi, zakaj nismo bili zadovoljni z odgovori kandidatke na predstavitvi. Ministrstvo za finance je izdelalo recimo že dve študiji, ki sta dokazali, da bi se prihodki v proračun drastično zmanjšali, če bi deregulirali cene goriv. Kandidatka kljub temu ni odgovorila na vprašanje, ali bo deregulacijo kot ministrica preprečila. Tudi glede dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja nismo dobili odgovora. Ministrica za zdravje je pred tremi tedni javno povedala, da se v zavarovalnicah izgubi kar 60 milijonov evrov, ki jih prebivalci te države plačujemo za zdravljenje ne pa za zavarovalnice. Tega se zavedate tudi koalicijski poslanci, saj ste v koalicijskemu sporazumu javno zapisali, da se zavzemate za ukinitev tega zavarovanja, ampak kljub temu pa v več kot dveh letih do zdaj ni bil narejen niti eden sam korak. Za konec pa bi vendarle izpostavil pozitivno stališče. Bodoča ministrica je na predstavitvi dejala, da se ji zdi mešanje javnega in zasebnega vprašljivo, in rekla je tudi, da je pripravljena preveriti, ali obstaja drugačen način za izgradnjo drugega tira. Včeraj smo namreč opozarjali, da bomo po trenutnem planu dr. Gašperšiča drugi tir dvakratno preplačali. Če bodoča ministrica resno misli s tema dvema vprašanjema in je pripravljena delovati pri njih v javnem interesu, lahko pri teh projektih računa na našo polno podporo, ampak glede na ostale politike, o katerih smo jo spraševali na odboru, bo očitno vztrajala pri nesocialnih politikah, ki gredo tudi fiskalno v napačno smer, pa ji celokupne podpore na žalost ne moremo dati. Hvala.
Hvala lepa, gospod Mesec. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo dajem poslankam in poslancem. Besedo dajem gospe Urški Ban. Pripravita naj se dr. Dobovšek in mag. Branko Grims. Izvolite, gospa Ban.
Najlepša hvala,gospod podpredsednik, za besedo. Danes bomo slabe štiri ure razpravljali o kandidatki za bodočo finančno ministrico, o kandidatki mag. Vraničar Erman. Če bo danes izvoljena in potrjena za finančno ministrico, bo to prva ženska finančna ministrica v zgodovini samostojne Slovenije. Razpravljali bomo, kot sem rekla, štiri ure in prav je tako. Gre na neki način za zelo pomemben resor Vlade, lahko rečem, da kar hrbtenico vsake vlade. Čeprav smo danes slišali, da naj bi bilo to ministrstvo celo vsemogočno, prepisovalo se ji je odgovornost za črpanje evropskih sredstev, čakalnih vrst, investicije, kljub vsemu menim, da v Vladi ministrica ni sama, ima celi ministrski zbor, ki pokrivajo tudi konkretne vsebine, ona pa ima jasno zapisane pristojnosti in odgovornosti. Vedno, kadar govorimo o novih kandidatih za ministre, ministrico tokrat, so na eni strani naša pričakovanja zelo velika, na drugi strani pa kandidati, ki so omenjeni kot kandidati za kakršnokoli politično funkcijo, hitro začnejo soočati s kritično slovensko javnostjo in nemalokrat tudi osebno diskreditacijo. Kakšen bi bil verjetno za vse nas, če se vprašamo, idealen ministrski kandidat. Glede na vse kritike, ki so jih bili kandidati za tudi kakšno drugo funkcijo v preteklosti deležni, ko so se izpostavili javnosti, glede tudi na danes že slišano o konkretni kandidatki za ministrico, bi bilo verjetno najbolje, da tak kandidat do zdaj ne bi praktično delal nič, ker vemo, da kdor dela, včasih tudi greši; da takega kandidata ne bi do zdaj še nihče poznal, ker mu hitro začnemo pripisovati določene povezave in druge grehe; da ne bi smel do sedaj delati še nikjer v državnem podjetju, v uspešnem podjetju, kaj šele v kakšni banki in podobno; ne bi mu smel nihče najti nikakršnega greha, ki ga je ali celo samo naj bi ga storil in tako naprej. Takega kandidata nam danes predsednik Vlade ni predlagal. Predlagal pa nam je kandidatko mag. Matejo Vraničar Erman, ki jo vsi že kar precej dobro poznamo. Poznamo tudi njene dosežke in tudi kakšne njene napake. Sama sem kandidatko za ministrico v zadnjih dveh letih dobro spoznala, spoznala predvsem v smislu, da je pri svojem delu strokovna, da je sposobna, delavna, neutrudna tudi odločna in če kdo, se prav ona zaveda svojih delovnih nalog in predvsem obveznosti, ki jo na tem delovnem mestu, ki ga sprejema, čaka. In zato, da je ta izziv, ki ji je bil ponujen, sprejela, ni bila dovolj samo strokovnost, nedvomno to strokovnost ima in je kvaliteta vsakega ministrskega kandidata, potreben je bil tudi pogum, da se je na nek način odpovedala tudi nekim svojim osebnim prioritetam, morda priložnostim, izzivom, ki bi jo verjetno nedvomno veliko bolj osrečili kot ta izziv, ki ga sprejema oziroma ki ga bo sprejela danes in je kljub temu tudi te morda neke svoje osebne prioritete postavila korak nazaj in v ospredje postavila interes države. Sama to cenim, cenim na eni strani tako njeno strokovnost kot tudi ta pogum, ki ga je izkazala, ter njeno odločnost za pot naprej. Vsekakor pa ne to leto ne leto 2017 in tudi ne 2018 za novo finančno ministrico ne bodo preprosta leta. Na eni strani imamo fiskalna pravila, ki jim moramo kljub gospodarski rasti slediti, so zahtevna, so neizprosna, vsa so zajeta v paktu o stabilnosti in rasti, v osnovi pa zahtevajo, da znižamo primanjkljaj pod 3 %, dolg pa pod 60 % oziroma če je dolg višji, da se moramo k tej meji dovolj hitro približevati oziroma dolg zniževati. V primeru, da država teh pravil ne izpolnjuje, se nahaja v tako imenovanem korektivnem postopku. Če pa so pravila izpolnjena, potem država preide v preventivni postopek. Slovenija je, kot vemo, z letom 2015 izpolnila zahteve iz kolektivnega postopka in je prišla letos v preventivni del, v katerem pa bo treba znižati strukturni primanjkljaj države za 0,6 % v letošnjem letu, potem za enak odstotek v naslednjem letu in tako naprej. In ta preventivni del od nas zahteva nadaljnje sprejemanje ukrepov tako na področju same strukture javnih izdatkov kot tudi obsega javnih izdatkov ter ukrepe za zniževanje dolga sektorja države. In glavna skrb za nadaljnje sprejemanje tovrstnih ukrepov ter s tem tudi ukrepov za nadaljnjo stabilizacijo javnih financ bo vsekakor na plečih nove finančne ministrice. Sama verjamem, da bo na tej poti imela tako podporo predsednika Vlade kot tudi vseh ministrov, predvsem v dobro vseh nas in naših bodočih generacij. Včasih je namreč težko razumeti, da moramo ob sicer dobrih kazalcih in dobrih statističnih podatkov, ko beležimo gospodarsko rast, višjo domačo potrošnjo, višjo zaposlenost, nižjo brezposelnost, ko se nam izboljšujejo bonitetne ocene, ko Slovenija izboljšuje svoj položaj na konkurenčnih lestvicah, ko si na eni strani, ko gledamo samo te podatke, predstavljamo neke polne, obložene mize raznovrstnih takih in drugačnih dobrot, ki se nam kar same od sebe ponujajo, in moramo v tistem trenutku sami sebe prepričati, da se jim v neki meri tudi odrečemo v skrbi za svoje lastno zdravje oziroma da imamo pred očmi tudi to svoje dolgoročno stanje, se pravi, da določene stvari našemu zdravju dolgoročno tudi škodujejo. To je podobna primerjava, kakršne so zdaj naše finance. In kandidatka je vse svoje prioritete, ki nam jih je predstavila na Odboru za finance, gradila prav na ohranjanju ekonomske samostojnosti, ki smo jo dosegli v času te vlade, kot nujnem pogoju, da bomo lahko ustvarili družbo, v kateri bodo lahko ljudje dostojno živeli od svojega dela. Za dosego tega cilja je kandidatka izpostavila predvsem, prvič, javnofinančni stabilen okvir, ki je pogoj za stabilno gospodarsko rast. Drugič je izpostavila dobro delujoč finančni sistem, ki je v podporo gospodarstvu, predvsem je pomembna tu dostopnost virov financiranja in višina stroškov financiranj. Tretjič pa je izpostavila odpravljanje elementov nekonkurenčnosti slovenskega poslovnega okolja, gre za nadaljnjo odpravo administrativnih ovir na vseh področjih na eni strani in potem na drugi strani tudi za povečanje učinkovitosti javne porabe. Sama delim mnenje kandidatke, da bomo lahko na dolgi rok ta cilj, da bomo lahko dostojno živeli od svojega lastnega dela, dosegli tako, da bomo že danes premišljeno vlagali razpoložljiva javna sredstva v tista področja, ki bodo dejansko prispevala k gospodarski rasti, ki bodo dejansko imela multiplikativen učinek v tiste projekte, kjer se bo to izkazalo. Jaz ne dvomim, da bo kandidatka pri uresničevanju svojih prioritet, zavez, ki jih je dala na Odboru za finance, uspešna. Ima potrebne, kot sem že rekla, strokovne in tudi druge pogajalske izkušnje. Bo pa s tem, ko bo postala ministrica, za uresničevanje svojih prioritet zdaj imela v Vladi tudi neposredni politični vpliv na pomembne odločitve, povezane tako s proračunom, reformami, na čelu z zdravstveno, pokojninsko in tako naprej, z odločitvami, vezanimi na slabo banko, SDH, privatizacijami, konec koncev drugim tirom in tako naprej. Tu pa bodo verjetno poleg njenih strokovnih kompetenc pomembni tudi njeni politični premisleki. Moje zaupanje v to, da se je sposobna tudi pametno odločati, ima. Večkrat je to tudi že dokazala. Jaz sama verjamem, da bo danes mag. Vraničar Erman izvoljena za finančno ministrico, postala bo prva finančna ministrica, prva ženska v času samostojne Slovenije. Ob tej priložnosti ji čestitam, želim ji dobro delo, veliko pametnih odločitev, prav tako pa tudi njeni ekipi, ki si jo je oziroma si jo bo izbrala. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Ban. Besedo dajem mag. Branku Grimsu, pripravita naj se gospe Maruša Škopac in gospa Andreja Potočnik.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Današnja kandidatka seveda ni nov obraz, ampak je bila že trikrat državna sekretarka, vključno seveda s prvim obdobjem te vlade. To se pravi, nosi za del te politike, za izvajanje tudi odgovornost. Kaj pove proračun, če ga znamo brati. Iz proračuna se v resnici vidijo pravi cilji vsake vlade, vsake politike, vsake koalicije. Ne v besedah. Besede so žal v Sloveniji zelo potrošno blago. Ampak, tisti pravi cilji in kar je še pomembneje, odražajo vrednote. Vsaka politika, vemo, temelji na vrednotah, toda te so lahko prave, občečloveške, lahko pa so lažne, lahko so navidezne, lahko so umetne. In Ronald Reagan je nekoč dejal, namesto poslušanja praznih besed, moramo v politiki slediti denarju. In dejanske vrednote v politiki pokaže samo tisto, za kar se v resnici porabi denar, se pravi, proračun. In ko pogledamo prvi dve leti te vlade, se tukaj zelo lepo vidi, kako velikanska je razlika med deklariranimi vrednotami, in tistim, kar se dejansko izvaja. Spomnili se boste, da je bila ta vlada in ta koalicija postavljena na priseganju na vrednote spoštovanja pravne države, brezpogojnega spoštovanja prava, spoštovanja ljudi in človeškega življenja. Kaj je od tega ostalo, ko pogledamo proračun? Najbolj se je to videlo, ko smo razpravljali o čakalnih vrstah. Takrat je bilo neskončno veliko praznih besed. S strani samega zdravstva, bolnic je takrat prišlo obvestilo, da če bi dobili 40 milijonov točno samo za ta namen, 40 milijonov evrov, bi to zadoščalo za odpravo tistih najbolj kritičnih čakalnih vrst, zaradi katerih umirajo ljudje. Bilo je več številk v igri, ampak ta je bistvena, ker gre za tiste kritične čakalne vrste. Saj veste, katere so to. Ampak teh 40 milijonov se nikakor ne najde. To pa je vprašanje proračuna in vrednot. Kaj pa je našla, recimo, v minulih dveh letih ta vlada? 40 milijonov je našla za to, da je ustanovila novo javno podjetje za gospodarjenje z gozdovi. Se pravi, za predvolilno podporo SD, temu se reče po domače rečeno kravje kupčije, prevedeno v slovenščino za navadne ljudi, ki nas zdajle gledajo. Razumejo tisti Murphyjev zakon, da za najbolj visoko donečimi besedami v politiki se po navadi skrivajo najbolj pritlehni interesi. In pa seveda, da v politiki velja Karkoli vam že govorijo, vedno na koncu govorijo o denarju, vašem denarju, davkoplačevalci. Ampak ta vlada, Cerarjeva Vlada je pa to pripeljala do popolnosti. Gozdovi se seveda s tistimi 40 milijoni ne bodo prav nič opomogli, to gremo lahko zdajle staviti. Lubadarji tako veselo grizljajo, da je človeka strah, ko pogleda in vidi na Pokljuki, Mežakli, po hribih, na Pohorju cele lise popolnoma izsušenega gozda. Take katastrofe v Sloveniji še ni bilo. Ampak sem pa prepričan, da si bodo pa tisti, ki so ta trenutek pri politiki, konkretno gre seveda za Židanovo ministrstvo, pa zanesljivo opomogli. Če ne drugače, bodo nekaj ljudi zaposlili, seveda se ve, katere baže bodo. Pa mimogrede birokracija, ki je itak vsa tam nekje, bo seveda navdušena, ker se bo še povečala. Manj navdušeni bodo pa davkoplačevalci, ki to plačujejo. Tukaj je pa problem. Kajti vse na koncu plačajo davkoplačevalci, podjetniki in navadni državljani s tem, ko plačujejo davke in davščine v najrazličnejših oblikah. No, ampak od Vlade, če bi kaj pričakoval, je vsaj to, in to navadni ljudje naivno pričakujejo, da bo poskrbela za varnost. A pa je ta Vlada poskrbela za varnost življenja ljudi? Prej sem omenil, 40 milijonov za življenja ljudi se ne najde, ampak pazite, 123 milijonov za ilegalni uvoz migrantov pa nobenega problema. To pa je Vlada takoj zagotovila v proračunu najmanjši problem. Pazite, samo tretjina tega denarja bi bila dovolj za odpravo tistih kritičnih čakalnih vrst. Pa smo spet pri vprašanju vrednot. Da ne govorim o tem, da je Vlada poslala potem še malo kakšne migrante na morje na račun davkoplačevalcev medtem, ko v Sloveniji je tako približno 700 tisoč državljank in državljanov in vsaj ene 300 tisoč od teh svojih otrok ni moglo poslati na letovanje na morje. In vsaka normalna vlada, bom pa tako rekel, ki zasluži to ime, bo najprej poskrbela za svoje ljudi, sicer pa ljudje kot davkoplačevalci imajo tudi pravico vedeti in zahtevati, da dobijo nazaj nekaj od tistega, kar prispevajo. So dobili vsaj varnost za to? Niso. Danes smo priča temu, da po vojašnicah dekonzervirajo prastare kalašnikovke. Ker pazite, ni denarja niti za strelivo za modernejše puške, ki jih ima Slovenska vojska in so skladni z Nato-standardi. Potem pa zato, da bodo tiste stare zaloge, ki so že ravno toliko, da niso že za stran vreči, lahko porabili, pa zdaj še staro orožje vlačijo iz zalog. Vsi, ki nas gledajo, se pa režijo, pa se držijo za glavo, kajti to seveda sosedje vidijo, pa ne samo sosedje, vsak, ki ima dober ali pa slab namen, to vidi. In mu je jasno, da ko gre za varnost, se pa denarja ne najde. Pa smo spet pri vprašanju vrednot. Se pravi, vrednota ni ne varnost ne življenje ljudi. Edina vrednota je oblast. In kako to v praksi deluje? Vsak, ki si pač predstavlja politiko približno tako, kot mu stalno servirajo mediji, kot je nekoč veljalo še učbenikih, danes pa nič od tega že zdavnaj ne velja več, si predstavlja približno tako, ja, če bom volil za levičarje, potem bodo ti poskrbeli za socialno državo, jaz bom dobil denar in tako naprej. Ja, vraga, ne. Kdaj so šle edinokrat plače in penzije zares gor, realno v zgodovini samostojne Slovenije? V času vlade Janeza Janše. Zdaj pa padajo. Dogodi se to, da se eden od ministrov, ki je slučajno predsednik »upokojenske stranke« prsi, da je zrihtal nekaj denarja za upokojence, pri tem je pa tista povišica manjša, kot pripada upokojencem po zakonu – kar pomeni, da jih je v resnici oškodoval, ampak mediji to nekritično prodajo in ljudje seveda nasedejo, ker verjamejo tistemu, kar vidijo v medijih. Kar je še drugo vprašanje. Tudi tukaj gre seveda za vprašanje vrednot. In tako pridemo do države, ki znova zaposluje v birokraciji, na veliko, ki povečuje plače, ki povečuje stroške birokracije, ne najde pa denarja za življenja in varnost ljudi. Pa smo pri vrednotah. To so pa realne vrednote, gospe in gospodje. Seveda se potem zmeraj reče, ja, da tisto, kar gre recimo za migrante, da to je pomoč ubogim in kaj podobnega. Veste kaj, pomoč potrebujejo kristjani po bližnjem vzhodu, ker jih kolje tam dol vsak, ki ima pet minut časa. Ampak zadnje pa ni ne razumevanja, nič. Pa tudi ne prihajajo v velikih trumah oni tam, ker se praviloma še borijo, podobno kot drugi, ki so tam. Prihajajo pa k nam dve tretjine takih, ki so za boj sposobni, in jaz bi rekel, tudi usposobljeni. In če kdo misli, da je pomoč komurkoli to, da uvažaš tuje vojne in tuje vojake na svoja tla, potem imamo na gorenjskem eno krasno institucijo zanj, tam v Begunjah, ejga, bi ga lepo povabil, naj se malo oglasi. Za vse ostale bi pa seveda predlagal, da pogledamo, kaj to pravno pomeni in finančno, ker govorimo danes o finančni ministrici. Vse, kar se dogaja v zvezi z migranti, je nelegalno, če se držimo res prava pa Dublinskega sporazuma in vsega. To se pravi, bi v proračunu, kajti o proračunu danes govorimo, bi morali to postavko imenovati ilegalna dejavnost slovenske vlade ali pa protizakonita ali pa vsaj nezakonita dejavnost slovenska. Ampak za to 123 milijonov ni problem, za odpravo čakalnih vrst, zaradi katerih umirajo državljanke in državljani, za to se pa ne najde denarja. Tukaj govorimo o vrednotah in zato nosi soodgovornost tudi predlagana ministrica, ker je bila državna sekretarka v tej isti vladi in kjer jo seveda eni in isti, ki ste to izglasovali, ko ste odločali tudi o aktih v parlamentu, predlagate. Tudi mimogrede ta razvoz s temi obveznimi kvotami je isto nelegalno. Po mednarodnih aktih bi vsak, ki pride v prvo varno državo, moral tam zaprositi za azil. To, kar se zdaj dogaja, je kar nekaj. To s pravom nima kaj dosti velike veze, ima pa veliko z demagogijo in pa seveda še z nečem, ko govorimo o vrednotah. Prej sem rekel, da je očitno, da iz tega izhaja samo vrednota oblasti, iz porabe denarja v proračun, ki jo imajo pač levičarji. Kako v praksi to deluje? Naivneži si predstavljajo, bomo volili zanje, bomo za to vsi malo bolj bogati. Ja, vraga. Kaj je v resnici interes levičarjev? Čim več revežev. Saj eni so to kar povedali, naš interes ni, da – vam lahko nekaj teh citatov iz zgodovine prinesem –,naš interes ni, da bi imeli kot levičarji bogate, samostojne, neodvisne podjetnike, bančnike in podobno, ampak naš interes je, da je čim več takih, ki so brez denarja in tako naprej. In seveda, če takih zmanjka, se jih pa uvozi. In to zdaj cela Evropa počenja s tem uvozom migrantov, tako mimogrede vključno v slovensko vlado seveda, da ne bo pomote. In za to ni noben problem nameniti denar. Za svoje ljudi, za njihovo varnost, za njihovo zdravje je pa problem nameniti. Tukaj se pa vidijo realni cilji in seveda realne vrednote. In oprostite, s tako politiko se nikoli ne bom strinjal. In seveda zato tudi ne bom podprl predlagane ministrice. Kako se bo v nadaljnjih dveh letih odvijala ta zgodba? Zelo enostavno je predvideti, da bo problem v financah tak, kot je bil. Kajti vsi ventili so se zdaj že odprli. Z aktivnostmi, ki sem jih opisal, se ne preneha. Ne najde se denarja za tiste stvari, za katere se bi moralo. Ta parlament, ne boste verjeli, je skoraj soglasno sklenil, ko smo predlagali lansko jesen, že eno leto nazaj, poročilo, da je treba povečati, preusmeriti denar, spremeniti politiko za varnost ljudi, ker brez varnosti ni nič. Kaj je bila največja, ekonomsko gledano, primerjalna prednost Slovenije? Da je bila vedno tako varna država. In da je imela tudi image izmeno varne države. Tega se ljudje ne zavedajo. V normalni državi, tudi po Evropi, kaj šele po svetu, nimaš ti šanse, da bo šel sredi noči po temačni ulici, pa se ti nič ne bo zgodilo. V Sloveniji je pa to samoumevno. Bilo. In če se to zapravi, se zapravi še tisto primerjalno prednost, ki jo Slovenija ima. In spet smo pri vprašanju denarja. Kam se namenja denar? Kajti to odraža realne vrednote. Realne vrednote, ki so neskončno daleč od deklariranih vrednot. Še enkrat povem, Vlada, ki je bila izvoljena na priseganju na dosledno spoštovanje prava, recimo v letošnjem proračunu 123 milijonov namenja za ilegalne aktivnosti v zvezi z migranti, ker to je vse nezakonito, še enkrat povem, in to lahko dokazujem kadar hočete. Bilo je nezakonito, tisti ilegalni migrantexpres, ko je pol milijona ljudi šlo čez Slovenijo. In vse, kar se zdaj dogaja, seveda ni skladno z mednarodnimi akti. Boste rekli, saj to ni krivda samo naše vlade, je to cela Evropa in podobno – to delno drži, ampak čisto pa ne. Kajti če pogledate Višegrajsko skupino, boste videli, da se da reči tudi ne temu. In ne boste verjeli, da v Višegrajski skupini je vlada, ki sebe razglaša za levo, vendar je to povsem drugačna levica od te, ki je v Sloveniji, in to na Slovaškem, pa je tudi rekla absolutno ne. To se pravi, se da, če se hoče in se porabi denar za svoje ljudi, za državljanke in državljane, za davkoplačevalce, ki upravičeno pričakujejo, da denar se porabi tako, da tudi oni nekaj od tega imajo, da jim država zagotavlja tisto, kar jim mora zagotavljati. In potem so stvari seveda povsem drugačne. V Sloveniji 40 milijonov evrov za odpravo najbolj kritičnih čakalnih vrst ta vlada ne najde. Trikrat toliko denarja za ilegalne migrante ni problem. Še enkrat toliko denarja za tam eno javno podjetje za gozdove, ni problem. Ker to odraža vrednote – vrednota te oblasti ni ne človek, ne njegova varnost, ne njegovo zdravje. Ta vrednota je oblast. In tega ne sprejemam.
Hvala lepa, mag. Grims. Spoštovani predsednik Vlade in ostali predstavniki Vlade, spoštovani poslanke in poslanci, dragi državljanke in državljani! Dovolite mi, da za nekaj trenutkov prekinem 22. sejo Državnega zbora ter spomnim, da danes, 21. septembra, obeležujemo mednarodni dan miru, katerega del je tudi globalna minuta molka ob 12. uri. Generalna skupščina Organizacije združenih narodov, organizacija, za katero predstavlja ohranjanje mednarodnega miru enega izmed njenih temeljnih ciljev, je leta 2001 sprejela resolucijo, s katero je 21. september razglasila za mednarodni dan miru. In ta dan, današnji dan torej namenila premisleku, kaj nam mir pomeni in kaj smo zanj pripravljeni storiti. Državljani in državljanke oziroma prebivalci in prebivalke Slovenije imamo neizmerno srečo, da že desetletja živimo v miru. Za številne prebivalce sveta, tudi za tiste ne prav daleč od nas, pa je mir v tem trenutku še vedno le oddaljen in nedosegljiv sen. Zato verjamem, da bi morali mir pogosteje, ne samo danes, postaviti v središče naše pozornosti, v središče naših prizadevanj. Prav mi, pripadniki človeške družine, kot je človeštvo poimenoval generalni sekretar Združenih narodov Ban Ki Moon, smo namreč tisti, ki nosimo odgovornost za mir. Spoštovani! Danes se v številnih glavnih mestih po svetu, tudi pri nas v Ljubljani, odvija simbolni pohod, pohod za mir, katerega pobudnik je Svetovna veteranska organizacija. Pri nas so za organizacijo pohoda poskrbele članice omenjene organizacije, in sicer Zveza združenja borcev za vrednote NOB, Zveza društev vojnih invalidov Slovenije, Zveza veteranov vojne za Slovenijo in Zveza policijskih veteranskih društev Sever. Sodelujejo pa tudi predstavniki Policije in Slovenske vojske. Poslanke in poslance in ostale prisotne zato prosim, da z minuto molka izrazimo podporo vsem prizadevanjem za mir kot tudi samemu pohodu za mir, s katerim udeleženci opozarjajo in spominjajo na krhkost in dragocenost miru, na odgovornost, ki jo ima človeštvo do te neprecenljive in nikakor ne samoumevne vrednote, ki ne pomeni le odsotnosti vojne, kot je že davnega leta 1670 v teološki in politični razpravi zapisal nizozemski filozof judovskega rodu Baruch Spinoza, temveč je vrlina, je stanje duha, pripravljenost za dobra dela in zaupanje v pravičnost. Prosim vas za minuto molka. / minuta molka/
Hvala lepa. Nadaljujemo z besedo poslank in poslancev. Besedo dajem gospe Maruši Škopac, pripravi naj se gospa Andreja Potočnik in mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kot je dejala kandidatka za finančno ministrico na predstavitvi na seji Odbora za finance, je Slovenija pod ministrom Mramorjem dosegla ponovno ekonomsko samostojnost. Ta vlada je pod ministrom Mramorjem v preteklih dveh letih izšla iz postopka presežnega primanjkljaja. In kot je poudarila gospa Vraničar Erman na svoji predstavitvi, to ni končni cilj. Končni cilj te vlade je, da to ekonomsko neodvisnost zdaj tudi ohranimo, to je naš dolgoročni cilj. To pomeni, da bo kljub dobri gospodarski situaciji in pozitivnim kazalcem treba nadaljevati s konsolidacijo javnih financ in dodatno delati na področju tako strukture kot tudi obsega javnofinančnih izdatkov. Kot zelo izkušeno na tem področju vidimo gospo Vraničar Erman, kot tisto kandidatko, ki bo uspešno nadaljevala začrtano pot. Gospa Vraničar Erman je poudarila, da zdaj, ko smo dosegli konsolidacijo javnih financ, jo moramo v skladu s paktom za razvoj in rast nadaljevati in postopno zniževati strukturni primanjkljaj po stopnji 0,6 odstotne točke BDP letno. Poudarila pa je tudi, da če je gospodarska rast višja od potencialne, je treba vlagati dodatne napore v zmanjševanje strukturnega primanjkljaja države. Torej, večja kot je gospodarska rast, večje napore mora država vlagati v zmanjševanje strukturnega primanjkljaja. To poudarjam vsem tisti, ki v visoki stopnji gospodarske rasti vidijo predvsem priložnost za povečanje potrošnje javnofinančnih izdatkov in pa mogoče tudi za povečanje plač v javnem sektorju in za povišanje potrošnje države. Žal je pravilo ravno obratno. Kar pomeni, da mora država varčevati za hude čase, ko ji gre dobro, in večati svojo prošnjo, ko je gospodarstvo v recesiji, in s tem spodbujati gospodarstvo in mu dajati podporo. Tu leži tudi naš odgovor vsem tistim, ki bodo na podlagi dobrega dela te vlade in dobre gospodarske rasti izražali nerealna pričakovanja po povečanju potrošnje oziroma mase plač v javnem sektorju in sproščanju v preteklosti sprejetih omejitev in varčevanja države. Na področju upravljanja s kapitalskimi naložbami je vlada Mira Cerarja sprejela strategijo o upravljanju kapitalskih naložb, ki temelji na smernicah OECD za korporativno upravljanje podjetij v državni lasti. Na tem področju bo torej naloga bodoče ministrice skrb za urejanje sprejete strategije. Pod vlado Mira Cerarja pa smo sprejeli tudi paket finančnih zakonov, in sicer smo sprejeli precejšnje število zakonov. Konsolidirali smo finančni sektor in sprejeli številne finančne zakone na področjih, sprejeli smo Zakon o zavarovalništvu, sprejeli smo Zakon o bančništvu, sprejeli smo Zakon o organu in skladu za reševanje bank in tako naprej. Med drugim smo sprejeli tudi Zakon o ukrepih za stabilnost bank, s katerim se povečuje vloga DUTB pri prestrukturiranju podjetij. Skratka, bilo je narejeno veliko. Seveda se vedno da narediti še več. In prav zaradi tega, ker je bila gospa Vraničar že do sedaj izjemno pomemben člen ekipe ministra Mramorja, smo prepričani, da bo delo uspešno nadaljevala tudi naprej. Pri njeni bodoči funkciji jo seveda podpiramo in ji želimo veliko uspeha.
Hvala lepa. Besedo dajem gospe Andreji Potočnik, pripravita naj se mag. Bojana Muršič in gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani kolegice, kolegi! Prav lepo pozdravljam tudi kandidatko, bodočo ministrico, ki verjamem, da nas posluša nekje iz sobe. Dejstvo je in mislim, da se tukaj vsi strinjamo, da je mag. Mateja Vraničar Erman ena izmed vodilnih strokovnjakinj na svojem področju, z bogatimi izkušnjami. Zelo zanimiv se mi zdi tudi njen slogan, ki se glasi: Soustvarjamo solidarno družbo, v kateri lahko ljudje dostojno živijo od lastnega dela. To je njen slogan, ki jo bo sigurno v bodočih dveh letih spremljal, za tem sloganom pa ima tudi vizijo. Te besede je podkrepila s petimi ključnimi prioritetami Ministrstva za finance v prihodnosti. Te ključne prioritete so: proračunsko področje, davčno področje, upravljanje s kapitalskimi naložbami države, finančni sistem in mednarodno finančno področje. Dovolite mi, da se dotaknem vizije kandidatke za ministrico glede davčnega področja. Pomembno se mi zdi, da bomo tudi v prihodnje pregledovali področja, kjer je slovenski davčni sistem nekonkurenčen in kakšne cilje želimo zasledovati ob tem. Cilj ministrice je zaključek letošnjega projekta prestrukturiranja ter začeti z novim paketom izboljšav. Ob tem pa se ona in vsi mi zelo zavedamo, da si različni deležniki želijo še več, ampak če želimo ohraniti stabilnost, je v tem danes trenutku to največ, kar si lahko privoščimo. Nadaljevati želi tudi z odpravljanjem administrativnih ovir, kar bo izboljšalo poslovno okolje, kar je bistveno v tem mandatu. Ob tem se seveda zaveda, da je vse intenzivnejši razvoj informacijske tehnologije treba izkoristiti za rešitve, ki mogoče v preteklosti zaradi prevelike zapletenosti niso bili sprejemljivi. Velik napor bo usmerila tudi v povečanje učinkovitosti pobiranja javnih dajatev. Tu želi biti predvsem učinkovita pri odkrivanju raznih nepravilnosti, zmanjševanju davčnega dolga, kot tudi pri povečanju pravnih varnostnih davčnih zavezancev s hitrejšim odločanjem predvsem v pritožbenih postopkih. Postopki na teh področjih pa že tečejo, so že v aktivnostih. Na davčnem področju je zelo pomemben tudi projekt posodobitve sistema obdavčitve nepremičnin. Dokumenti, ki se dotikajo te posodobitve, vključno s prenovo sistema množičnega vrednotenja, so že v javni obravnavi, tako da njena vizija je v bistvu že javno dostopna. Kandidatka je v tej vladi uspešno sodelovala tudi z ministrom dr. Mramorjem. Zakaj verjamem, da bo dobra ministrica za finance, kot je bila dobra tudi kot državna sekretarka? Pripomogla je k uspešnim kazalnikom, k doseganju velikih pozitivnih ciljev. Prvič, pripomogla je k uspešnem izstopu Slovenije iz postopka presežnega primanjkljaja. Pri zmanjšanju primanjkljaja sektorja s 5 % BDP v letu 2014 na 2,9 BDP v letu 2015. Gre za najnižjo raven finančno javnega primanjkljaja od začetka krize. V letu 2016 v skladu s sprejetim proračunom države predvidevano nadaljnje zmanjševanje primanjkljaja sektorja Država na 2,2 BDP, kar bo njena glavna naloga. Drugič. Slovenija se od leta 2015 naprej zadolžuje po zgodovinsko nizkih obrestnih merah, predvsem zaradi padca zahtevanih donosov do dospetja slovenskih obveznic. Tretjič, vendar ne zadnjič oziroma ne samo to, bonitetne ocene se dvigujejo. Standard & Poor's je nedavno bonitetno oceno zvišal na A, stabilni obeti. Kar pomeni nižje tveganje za državo, lažji dostop do finančnih trgov in cenejše zadolževanje. Žalosti pa me seveda, kakšne so misli predhodnikov, ki govorijo, da je pač vse slabo, da ministrica ni dobra, ni primerna, ko lahko ugotavljamo, da nas v bistvu zunanje agencije, tujci ocenjujejo boljše, kot mi ocenjujemo sami sebe. Še enkrat ponavljam, da se mi zdi kandidatka z dosedanjim delom kot državna sekretarka, da je dokazala, da je primerna za ministrico. Še več, s svojo vizijo se je zavezala, da bo še naprej odgovorno vodila eno najpomembnejših resorjev v državi. Verjamem, da bo potrjena kot ministrica in se ji zahvaljujem oziroma ji že vnaprej želim uspešno delo za dobro vseh nas in se ji zahvaljujem tudi za vse to, kar je storila do sedaj.
Besedo ima mag. Bojana Muršič. Pripravita naj se gospa Suzana Lep Šimenko in mag. Bojan Kranjc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Okrnjena ministrska ekipa, spoštovani kolegice in kolegi! Bodoča ministrica sicer ne prisostvuje, vendar po vsej verjetnosti nas nekje tudi posluša, zato mi bodoča ministrica dovolite, da vam čestitam za to pogumno dejanje. Dejanje, da ste se odločili, da boste sprejeli ta velik izziv in prešli v svet politike, popolnoma v svet politike, kar predstavlja ministrska funkcija. Kljub temu da imate dolgoletne izkušnje na področju dela državne sekretarke na ministrstvu menim, da to delo ne bo enako, kot je bilo vaše do sedaj. Potrebno bo bistveno več korektnosti, odgovornosti in tudi veliko poguma. Verjamem, da boste to zmogli, saj smo ženske običajno vztrajnejše in tudi pogumnejše, kar dokazujete tudi sami s svojim dosedanjim delom. Biti skrbnik proračuna in državne zakladnice je zelo zahtevna naloga. Želje nas vseh državljank in državljanov pa so velike. Javne finance so usmerjene k doseganju družbeno želenih ciljev, zato bo odločanje o prioritetah zahtevno, saj je naloga države, da preusmerja dohodek z namenom večje solidarnosti, torej od premožnejših k manj premožnejšim. Poleg tega pa mora ministrstvo še posebej slediti gospodarstvu, da z ukrepi uresničuje makroekonomske cilje, vsa zbrana sredstva pa razdeliti na ustrezen, odgovoren in učinkovit način. To ne bo koristilo le ljudem, temveč tudi javnim financam. Zato naj v nadaljevanju izpostavim zgolj eno prioriteto Vlade, in ta prioriteta Vlade je ključna – vlaganje v zdravje ljudi. To je eno izmed področij, kjer ni nujno strošek, ki ga vložimo v zdravstvo, tudi minus za proračun. Popolnoma pa se strinjam, da je treba vložiti nekaj denarja, da bi bili ljudje zdravi. A pazimo! Še bistveno več denarja je treba zagotoviti oziroma ga vložimo, če so ljudje bolni. To so veliki izzivi tudi za ministrico za finance. Omenila bom primer čakalnih dob, ki presegajo zakonsko dopustne dobe. Podatki so zaskrbljujoči, saj nekatere presegajo tudi več kot 400 dni. Pa vem, danes ne govorimo o zdravstvu, o čakalnih dobah, ampak zdravstvo in finance sta dve povezani enoti, ki morata hoditi z roko v roki. Ljudje, ki čakajo mesece in mesece na specialista, nato čakajo na posege in so ta čas v bolniškem staležu – kaj se dogaja? To pomeni ogromne stroške za zdravstveno zavarovalnico. V letu 2015 so se ti stroški za bolniške odsotnosti povečali za 19 milijonov evrov, kar pomeni 9 %. K temu je treba prišteti še stroške delodajalca za bolniško odsotnost do 30 dni. Bolniške odsotnosti pomenijo tudi oviro za produktivnost ljudi in njihovo delovno in družbeno vključenost. Dolgotrajni bolniški staleži zaradi prepočasne oskrbe pomenijo tudi trajno izgubo dela zmožnosti. Stroški, ki s tem nastajajo, so lahko neizmerno visoki tako za ljudi, za gospodarstvo, za zdravstveni sistem, za zdravstveno zavarovanje in nenazadnje tudi za javnofinančno stanje. Zato smo že v stališču naše poslanske skupine izpostavili, da od bodoče ministrice za finance pričakujemo še posebej razumevanje tudi do tega področja. Seveda se dobro zavedam, da se problemi ne rešujejo tako, da se jih zasuje z denarjem. Tega je vedno premalo. A odtegovanjem sredstev prav tako ne pomeni, da bodo problemi kaj manjši. Ravno nasprotno. Zato se mi zdi še kako pomembno, da ministrica za finance pokaže razumevanje do tega področja. To ne pomeni, da prevzema odgovornost za vse. Pomeni pa, da se zaveda pomena vlaganj v zdravje ljudi in da je pripravljena sodelovati z odgovornimi pri iskanju rešitev, prav tako pa pri zahtevah po več odgovornosti in transparentnosti zdravstvenega sistema. Le tako nam bodo ljudje spet zaupali, tako bodo tudi težje nasedali praznim obljubam o odličnem delovanju privatiziranega zdravstva. Seveda je pričakovanj še več, spoštovana bodoča ministrica. Predvsem pričakujem tudi red na področju Družbe z upravljanjem državnega premoženja, plačami, še posebej pa bodejo zadnje informacije o uvedbi dodatkov za lojalnost. Zame je ta dodatek popolnoma nesprejemljiv. Tudi na področju davčne politike, zasnovane, ki je bila v vašem mandatu, da se to tudi nadaljuje. Zelena davčna reforma, delovanje družbenih sistemov solidarnosti, zagotavljanje javnih vlaganj v ključno javno infrastrukturo, o kateri smo v včerajšnji interpelaciji ogromno govorili. Torej, spoštovana bodoča ministrica za finance, ste na zahtevni poti. Boste prva finančna ministrica v zgodovini Slovenije. Na tej vaši poti vam želim veliko uspeha, poguma, čim manj stresnih situacij. In nikoli ne pozabite, da delate za dobrobit državljank in državljanov. Hvala.
Hvala lepa, gospa Muršič. Replika mag. Grims. Izvolite, beseda je vaša.
Z vsem spoštovanjem, do mnenja kolegice, ampak veste, če Vlada nameni 123 milijonov za ilegalne migrante, ne najde pa denarja za odpravo čakalnih vrst, to ni naložba v zdravje ljudi, kot ste ravnokar rekli, ampak je to naložba v oblast. V oblast, ki jo predstavljajo novi volivci in kjer pride še do enega zanimivega učinka, ko se med seboj povohata levica in pa velekapital, velekapital, ki je zainteresiran za čim nižje mezde. Ta vlada ne dela v tem delu v interesu malega in srednjega podjetništva, ki je motor moderne ekonomije, ampak v interesu oblasti in velekapitala. Tako kot tisti del Evrope, ki zdajle nebrzdano uvaža migrante na svoje ozemlje. In da to ni samo slovenski problem, niti samo evropski, da bodo ljudje morda lažje razumeli, kako se je svet spremenil, poglejte, da se isto dogaja celo v Ameriki, kjer je vse delavstvo danes s Trumpom, ves velekapital podpira pa Hillary Clinton, ker ima seveda ona podobne cilje, kot jih vi izvajate tukaj. Ampak to s tisto klasično levico, s tistimi klasičnimi shemami nima več ničesar skupnega. Problem je v tem, da če želimo imeti varnost, če želimo imeti blaginjo, potrebujemo ustrezne ukrepe Vlade za zagotovitev varnosti in stabilnega financiranja in po drugi strani razbremenitev malega in srednjega podjetništva tako močno, da bomo vsaj primerljivi s sosednjo Avstrijo, da nam ta najbolj produktivni del slovenskega naroda ne bo več odhajal v tujino. Ko bom pa to dosegli, takrat bo pa vse ostalo zlahka rešljivo.
Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Pripravita naj se mag. Bojan Krajnc in gospod Andrej Čuš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani državni sekretar in kandidatka za ministrico, ki verjamem, da nas spremlja iz kakšne druge sobe, lepo pozdravljeni! Kandidatko Matejo Vraničar Erman dobro poznamo. Vsakokrat, ko so se predstavljali zakoni na področju financ, ko je bilo treba zagovarjati proračun v preteklih letih, je bila ravno ona tista, ki je bila prisotna na odborih in tudi sejah Državnega zbora. Tako da na nek način vemo, kaj lahko od nje tudi pričakujemo. Bi si pa želeli, da bi ohranila to prakso svoje prisotnosti tukaj v Državnem zboru tudi kot ministrica in da ne bi od dneva, ko bo postala ministrica, na seje pošiljala svojih državnih sekretarjev. V svoji predstavitvi je izpostavila, da je dolgoročni cilj dostojno življenje državljanov oziroma prebivalcev in prebivalk Slovenije od lastnega dela v vseh obdobjih njihovega življenja. Zelo lep cilj in se še kako z njim strinjam. Je pa vse to težko, ko imamo na drugi strani vse večje obremenitve in, bom rekla tako, premalo število zaposlenih v zasebnem sektorju. Je pa ta cilj zelo težko uresničljiv. V sami predstavitvi ni bilo nobenega ukrepa, ki bi kazal v smer razbremenitve, ki bi kazal na to, da se bodo posamezni davki v prihodnjih dveh letih nekje v njenem pričakovanem mandatu tudi izvedli. Vemo pa, da bomo dobili nove davke v zelo kratkem, verjetno ta davek na nepremičnine. Ja pa sama izpostavila, da se je iz neustavnega zakona, tega nepremičninskega iz leta 2013, veliko naučila, predvsem se je naučila, da hitrost ni primerna in napovedala je, da bo tokrat šla veliko počasneje v sodelovanju z vsemi deležniki, občinami, gospodarskimi združenji, ocenjevalci vrednosti in tako naprej. In napovedala je tudi, da se bo zasledovalo enak obseg prihodkov od tistih nepremičnin, ki so že danes predmet obremenitve po NUSZ, torej nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Ampak kaj je tukaj zaskrbljujoče? Da se ravno v tem času občinam svetuje, da naj dvignejo to nadomestilo. Več kot očitno se bo v tem tako imenovanem počasnem postopku najprej spodbudilo občine k dvigu tega nadomestila, da se bo potem lahko na nek način upravičevalo, ja, saj davek pa ne bo nič večji. Ampak mi spremljajmo to od tega trenutka in tudi to na nek način spada v njeno delo. Rečeno je tudi bilo, da bi naj bile nove odmere predvidoma v letu 2019, torej na nek način izven obstoječega mandata. Verjetno tudi to ni zgolj slučajno, namreč poznamo že podobne zgodbe iz preteklosti. V sami predstavitvi nismo v bistvu slišali čisto nič novega. Postavili smo kar veliko konkretnih vprašanj, a na številna nismo dobili konkretnih odgovorov. Nekajkrat je bilo tudi izpostavljeno, da posamezno vprašanje spada pod drug resor. Res je, ampak pri financah je tako, da se vse na koncu vedno tudi konča pri financah, in minister za finance je običajno tisti, ki skoraj pri vseh projektih reče zadnjo besedo. Zato je to izjemno izjemno odgovorno mesto in velika odgovornost za bodočo ministrico. Sama sem že v samem hearingu izpostavila eno vprašanje, in sicer je v preteklosti kandidatka za ministrico javno izrazila nestrinjanje z olajšavami za raziskave in razvoj. V nekem nadaljevanju tega je potem zagovarjala, da vseeno te olajšave za raziskave in razvoj kažejo neke pozitivne trende in da jih tudi namerava ohraniti na ravni, ki je bila spremenjena v letu 2012, v času druge Janševe vlade. Zdaj je pa seveda, bom rekla, na nek način zaskrbljujoče to, da je nedolgo nazaj Furs pri preverjanju upravičenosti do teh olajšav pri podjetjih, začel upoštevati kar neko novo merilo, in sicer če je prisoten element novosti in razreševanja znanstvene oziroma tehnološke nejasnosti v svetovnem merilu. To je izpostavila Gospodarska zbornica Slovenije. In po njihovih navedbah, večina podjetij temu pogoju ne ustreza. In kaj se mi zdi sporno, je pa to, da to merilo podjetjem ni bilo znano v tistem letu, ampak se je uvedlo zdaj, upošteva pa se ga retroaktivno. Kandidatka za ministrico je bila državna sekretarka pri več ministrih, treh ministrih, z nekoliko različnimi smermi svojega delovanja, in na nek način nikoli ni bila direktno politično izpostavljena. Zdaj bo seveda ob strokovnih morala sprejemati tudi politične odločitve, ki dostikrat niso enostavne. Številne izmed njih jo čakajo že v bližajočih se mesecih. Izpostavila je, da bo znala reči ne. To smo si opozicijski poslanci že velikokrat pri njej izkusili, nam zelo z lahkoto reče ne, seveda pa bo večja težava, ko bo morala reči kateri izmed strank koalicije ne. Tako da verjamem, da bo tukaj zelo pestro, ampak to je dejansko vaša stvar. Ne morem pa se strinjati s tem, kar je rekla na hearingu, da reče slabim predlogom ne, ker to naj bi pomenilo, da so opozicijski predlogi po njeni oceni vsi slabi, kar seveda ni res. Zdaj, glede kadrovskih zadev, glede svoje bodoče ekipe, se ni želela izpostavljati, ni želela napovedati, koga bo v ekipo povabila. Želim pa si, da tukaj ne bodo stari tako imenovani že preskušeni kadri, ki so nedolgo iz tega istega ministrstva tudi odšli. Ker nenazadnje je zelo pomembno, kdo bo ob njej še na ministrstvu sedel. Upravlja z velikim premoženjem in kot smo že omenili, čakajo jo veliki izzivi. Nenazadnje tudi privatizacija naše največje Ljubljanske banke, ki se na nek način čudežno, ponovno oddaljuje oziroma se z njo zavlačuje, namenoma ali ne, to naj vsak presodi sam, vemo pa, kakšna je njena dosedanja smer. Osebno se s temi ukrepi, ki jih je sama zelo zavzeto zagovarjala, ne morem strinjati. Ena izmed teh je tudi uvedba davčnih blagajn. Zdaj, če je rekla, da se je iz neustavnega nepremičninskega zakona iz leta 2013 naučila, da hitrost ni dobra, je pa to hitrost pri uvedbi davčnih blagajn vseeno sforsirala. Takrat smo tudi na strani opozicije dali številne konstruktivne predloge, izpostavili konkretne probleme, ki se še danes dogajajo na terenu. Dobro, nekateri izmed njih so bili upoštevani potem s pomočjo koalicijskih amandmajev, nekatere pa je več kot očitno tudi sama spregledala in zakon kasneje vsaj nekoliko malo popravila, ampak zakon je še vedno slab oziroma nepotreben. Naj spomnimo tudi to, da je bila ona državna sekretarka, ko se je dvignil davek na dodano vrednost. In tudi sedaj, ko se je, bom rekla, kar zabetoniral pri 22 %. Seveda, če pogledamo tisto pogačo na strani prihodkov, vidimo, da davek na dodano vrednost odnese zelo velik odstotek. In če želiš dvigniti prihodke, je seveda najlažje dvigniti davek. Ampak takšna politika, žal, se mi ne zdi primerna. O mini davčni reformi bomo na tej seji še govorili. Generalno je resnično mini, so neki kozmetični popravki, ki pa gredo na škodo tistih, ki delajo, na škodo gospodarstvenikov, zato seveda jih generalno kot celote ne morem podpreti. V prihodnosti nas čaka proračun, napovedovala je, da bo razvojen. Glede na pretekle izkušnje ne verjamem da bo temu tako, se pa pustim presenetiti. Bi si pa želela, če bo že razvojen, da bo razvojen tudi v smislu skladnega regionalnega razvoja in da bo nekoliko več sredstev namenjeno tistim območjem v Sloveniji, ki so malo slabše razvita oziroma pod slovenskim povprečjem. Zaradi izpostavljenih dosedanjih aktivnostih in projektov, ki jih sama ocenjujem kot neprimerne, nepravilne, seveda ministrice, bodoče, oziroma kandidatke za ministrico kot ministrice ne nameravam podpreti. Hvala.
Hvala lepa, gospa Lep Šimenko. Besedo dajem mag. Bojanu Krajncu. Pripravi naj se gospod Andrej Čuš in gospod Branko Zorman. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Uvodoma se najprej pridružujem veselju kolegic, ki so ga izražale v uvodnih razpravah ob tem, da imamo na mestu kandidatke in verjamem tudi resnično ministrice za finance žensko, in to celo prvo žensko po osamosvojitvi. In verjamem, da lastnosti, ki ste jih nekateri od vas omenjali, da jih ženske imate, bo uspešno izkoristila pri svojem delu na Ministrstvu za finance in seveda v sodelovanju s kolegi, predvsem s predsednikom Vlade. Ni odveč še enkrat ponoviti, da seveda mag. Matejo Vraničar Erman dobro poznamo že od prej, ne samo iz sodelovanja v tem mandatu, koalicija je tukaj opravila številne razgovore pri usklajevanju zakonov, ampak seveda tudi od prej. Podrobno ne bi ponavljal njene biografije in izkušenj na področju davkov, carinskega sistema, javnega računovodstva in proračunov, je pa to seveda dobra podlaga in dobra popotnica, ki veliko obeta za to, da bo njeno delovanje na Ministrstvu za finance seveda uspešno. To, čemur bi se rad v svoji razpravi posvetil, je pravzaprav njena predstavitev na Odboru za finance. Moram reči, da sem bil prijetno presenečen nad tem, da je naslov njene predstavitve, torej prva stran nosi naslov Soustvarjajmo solidarno družbo, v kateri lahko ljudje dostojno živijo od lastnega dela. Mogoče sem pričakoval, da bo naslov in vsa vsebina posvečena bolj tehničnemu delu, torej strogo financam, ampak ravno že iz naslova torej in iz njene predstavitve kasneje je izhajalo, da kandidatka pravzaprav razume, čemu so finance namenjene – solidarni družbi, v kateri lahko ljudje dostojno živijo od lastnega dela. Iz tega naslova in iz njene predstavitve kasneje je izhajalo, zame vsaj, rdeča nit njene predstavitve in temu, čemu naj finance služijo, in to je seveda spodbujanju gospodarske rasti. Seveda so pomembni tudi drugi vidiki, ki ste jih tukaj omenjali, ampak ne znamo si seveda predstavljati, vsaj jaz osebno ne, da bi lahko vse ostalo uresničili, če seveda nimamo ustrezne gospodarske aktivnosti. Iz predstavitve tako izhaja, da se kandidatka zelo dobro zaveda odgovornosti na področju finančnega sistema. Povedala je, da je treba izvedeno sanacijo bank izkoristiti za aktivno podporo finančnega sistema gospodarstvu v smislu dostopnosti in stroškov financiranja. Druga pomembna stvar pa je na mednarodnem finančnem področju, da morajo pravila evropskega semestra in ekonomskega upravljanja zagotavljati stabilen javnofinančni okvir, in dodala: »Vendar morajo hkrati podpirati gospodarski razvoj in gospodarsko rast«. To sta dve najbolj pomembni točki, ki sem ju zaznal v njeni predstavitvi, in seveda govorijo o tem, da se kandidatka zaveda širše slike v delovanju države, kjer finance niso omejene samo na številke, vrstice, tabele, ampak služijo namenu, v tem primeru gospodarstvu, iz katerega pravzaprav vse izhaja. Strinjati se moram tudi s tistimi, ki so govorili o nekih izzivih, s katerimi bo soočena. Za mene sta dva, prvi je upravljanje s kapitalskimi naložbami države v skladu s strategijo in kmalu prenovljeno in aktivno upravljanje slabih terjatev vključno s prestrukturiranjem družb in razdolžitvijo gospodarstva. Torej tudi pri izzivih ne bo šlo brez aktivne podpore gospodarstvu in to me pravzaprav pri vsem najbolj veseli, zato jo bom seveda podprl.
Hvala lepa, mag. Krajnc. Besedo dajem gospodu Andreju Čušu. Pripravita naj se gospe Vojka Šergan in Marija Bačič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sam bi se na začetku rad predvsem usmeril na področju medgeneracijske dialoga in politike na tem področju. Sam namreč kot najmlajši poslanec Državnega zbora že kar nekaj let opozarjam na problem neenakosti na trgu delovnem sile predvsem z vidika zaposlovanja mladih. Tukaj obstaja veliko težav, ki se žal ne rešujejo. Prav tako pa bi želel opozoriti na pomanjkanje iskrenega socialnega dialoga. Govorim o tem iskrenem socialnem dialogu, ko vsak pri nekaterih stvareh malo popusti, da je na splošno družbi bolje. Tega žal v družbi ni zaznati. Mladi se množično iz Slovenije izseljujejo, upokojenci pa iz dneva v dan težje preživijo svoj dan. Tako da lahko ocenim, da nas politika zadnjih nekaj vlad žal pelje in vodi v medgeneracijski konflikt, in tukaj bodo potrebni hitri in učinkoviti ukrepi, ki bodo imeli kratkoročni in dolgoročne posledice. Kot drugo bi se dotaknil tudi te mini davčne reforme, s katero bo vlada uveljavila nekaj, kar je nasprotno od tega, kar bi si politiki morali prizadevati. Reforme so ljudem začele jemati in ne dajati, tako da ljudje z vsako reformo v bistvu izgubljajo in nič ne pridobijo. Zaradi tega so tudi opravičeno zaskrbljeni in vidimo to tudi na splošni klimi tako med prebivalstvom kakor tudi v gospodarstvu. Srednji razred izginja. Vse več ljudi v Sloveniji pa je enakih, enakih v revščini. Tu bo treba zagnati gospodarsko rast, omogočiti gospodarstvu boljše pogoje za zagon, za nova delovna mesta, manjšati davke, prav tako pa seveda moramo izgubiti inovativnost na področju birokratskih ovir, katerih je pa iz dneva v dan več. Žal pa se moramo seznaniti tudi s tem, da vse več Slovenk in Slovencev dela v tujini. Izpostavljam problem delavcev migrantov, to je državljank in državljanov, ki so iz slovenske periferije šli na delo predvsem v Avstrijo. Kandidatka za ministrico dialog z njimi vztrajno zavrača oziroma ignorira, ko pa pride do kakšnega sestanka, pa predloge le-teh gladko potolče. Delavci migranti se ne borijo za nobene privilegije, želijo si zgolj enakosti. Zato seveda tudi apeliram na vas, kolegice in kolegi, pred nekaj dnevi smo s strani sindikata delavcev migrantov dobili dopis, s katerim nas seznanjamo z njihovo problematiko. In tudi jaz pozivam vse prisotne, da proučimo argumente, ki so jih pripravili, ter odpravimo krivico, ki se že desetletje izvaja na skoraj 20 tisoč delavci in njihovimi družinami na periferiji Slovenije. Kmalu bomo v sklopu tega tudi odločali o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Zdaj imamo priložnost, da pokažemo, koliko nam je v resnici mar pravične ureditve za male ljudi, ki odhajajo na delo v tujino. Naša dolžnost je, da če se z diskriminatornimi in nepravičnimi zakonskimi rešitvami seznanimo oziroma te ureditve poznamo, to seveda tudi odpravimo. Gospa kandidatka za ministrico, jaz vas zaradi vašega preteklega delovanja, ki je vedno šlo nekako v smeri višanja davkov, novih birokratskih ovir, prav tako pa seveda tudi ignoriranju civilne družbe, predvsem delavcev migrantov, ne morem podpreti, si pa želim, da bi v prihodnje prisluhnili tudi njim in nekako spremenili politiko, katero ste sami izvajali kot državna sekretarka zadnjih 10 let. Hvala.
Hvala lepa, gospod Čuš. Besedo dajem gospe Vojki Šergan, pripravita naj se gospe Marija Bačič in Nada Brinovšek. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Kandidatka za ministrico, gospa mag. Mateja Vraničar Erman je pravzaprav že na Odboru za finance odlično in vsebinsko zelo natančno predstavila svoje delovanje kot bodoče ministrice za finance. Na vprašanja poslank in poslancev je odgovarjala zelo natančno in celovito. Mislim, da smo tam dobili že ogromno nekih odgovorov na postavljena vprašanja, ki so bila izredno pozitivna. V SMC pa tudi sama izredno cenim to, da je njen cilj ohraniti dosežke preteklih dveh let, ko je Slovenija izšla iz presežnega primanjkljaja in je končno ekonomsko samostojna. Prav tako je poudarila, da se bo zavzemala za družbo, ki bo solidarna, da bodo ljudje lahko dostojno živeli s svojim delom. V zvezi s tem, kako to doseči, to je nekako cilj in vizija, pa vendar je predstavila tudi, da se to da doseči na ta način, da se podprejo s sredstvi, ki so na razpolago, projekti in vsa tista vlaganja, ki so premišljena in ki bodo na nek način dala dodano vrednost. Kajti samo višja dodana vrednost lahko pripelje do tega, da je potem več davkov v proračunu in nenazadnje, da lahko potem tudi ljudje bolje živijo. In to se mi zdi, da je pomembno. Seveda se jaz s predhodnikom ne bi strinjala, da je vedno slabša klima v državi. V državi je vedno boljša klima. Ljudje so postali bolj pozitivni. Vedno več je tudi takih, ki imajo tudi ideje in če gremo po Sloveniji in po terenu, ljudje predstavljajo zelo veliko inovacij in idej, na kakšen način pravzaprav delovati naprej, na kakšen način delovati in tudi nekako tudi samostojno delo opravljati, da prinaša dodano vrednost. Kar se pa tiče migrantov, pa bi prav tako rekla, da je kandidatka za ministrico izpostavila, da je pripravljena na dialog, bila v preteklosti in je tudi sedaj in da si želi pogovarjati z migranti, samo jaz bi pri tem rekla, da je pomembno pri tem, da za dialog sta vsekakor potrebni vedno dve strani. In jaz mislim, da bo tudi s strani migrantov morala biti večja pripravljenost za ponovni dialog in pa nekako bo treba ozavestiti, da ko sprejemamo nova pravila pobiranja davkov, da ne smemo ustvarjati novih krivic do tistih, ki jih plačujejo. V tem primeru je treba gledati tudi na to, da ne delamo krivice ljudem, ki so doma, ki plačujejo davke. Zato je seveda potreben dialog in se dogovoriti, na kakšen način se bodo na tem področju plačevali davki. Pravzaprav bi rada tudi to poudarila, da je nekako to, da bo to prva finančna ministrica ženska v samostojni Sloveniji, se mio zdi da ima to tudi neki poseben pomen in poseben izziv, kajti tako, kot je že predhodnik rekel, tudi ženske je prav, da soustvarjamo na takih položajih razvoj države. Kjer pa vidim njeno prednost ali pa veliko prednost, je v tem, da bo takoj lahko začela z delom. Zato bom kandidatko za ministrico gospo mag. Matejo Vraničar Erman podprla. Hvala.
Hvala lepa, gospa Šergan. Besedo dajem gospe Mariji Bačič. Pripravita naj se gospa Nada Brinovšek in gospod Tilen Božič. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Dovolite, da naslovim svoje sporočilo oziroma svojo razpravo kar na bodočo finančno ministrico, ki sem prepričana, da nas tudi posluša. Spoštovana bodoča ministrica mag. Mateja Vraničar Erman, zavedam se, da prevzemate najbolj odgovoren in pomemben resor v državi, kajti vi boste oseba, ki boste skrbnik javnih financ in proračuna, kar zna biti pogosto tudi nehvaležna naloga, saj bodo vse oči in naša pričakovanja oprta v vas in vaše odločitve, saj bomo pogosto od vas želeli iztržiti največ. Kljub temu, da bi to želeli, boste pogosto žal morali reči ne. Velikokrat boste po temeljito presojo, kdaj in za koliko odpreti malho, da se ne bomo še več in vedno znova zadolževati. Na vaši predstavitvi so vas vprašali, če si boste upali kdaj reče ne. Odločno ste odgovorili da, kar pri vas zelo cenim, saj sem prepričana, da boste rekli ne takrat, ko boste o tem imeli strokovne argumente. Že kot državna sekretarka ste dokazali, da ste strokovni in načelni, vendar tudi razumevajoči, kar je seveda tudi vrnila. Vsi se zavedamo, da vas čaka težko delo. Če se ustavimo samo pri zdravstveni dejavnosti, ki bo potrebovala veliko denarja, če hočemo iti nasproti bolnikom in skrajšati tako dolge čakalne vrste. Res je, da če si želimo biti zdrava družba, je za to treba nekaj dati. Raje dajmo v zdravje in preventivo kot pozneje v bolezen. Če se dotaknem še staranje prebivalstva, ki jih pestijo težke in dolgotrajne bolezni in seveda še dolgotrajne oskrbe. Če želimo, da starejši ljudje čimdalje časa živijo, doživijo človeka vredno dostojno življenje, bomo potrebovali pomoč drugih. Staranje prebivalstva se na prvi pogled ne zdi ravno problem za finančno ministrstvo, a že drugi pogled razkrije, da so pravzaprav celotne javne finance v temelju odvisne od demografske strukture in razmerij med aktivno in vzdrževano populacijo. Že manjša nesorazmerja lahko pomenijo veliko težavo, večja pa lahko na dolgi rok pomenijo samo dve alternative, ali prepustimo stare ljudi, ki potrebujemo pomoč, samim sebi, njihovim svojcem in njihovemu premoženju ali pa si kot družba solidarnostno organiziramo tako, da se za to predvidljivo tveganje vzpostavijo zavarovanja in mehanizmi, ki omogočajo, da se lahko vsakdo nadeja pomoči in vključenosti, ko jo bo potreboval.Verjetno ni treba posebej izpostavljati, katero alternativo Socialni demokrati podpiramo. Na tem področju nas čakajo torej veliki izzivi, naj izpostavim le nekatere: zavarovanje za starostno in dolgotrajno oskrbo, vzpostavitev demografskega sklada z dobički, s katerimi bi lahko vsaj deloma pokrili rastoče stroške starostne oskrbe. To so, hočeš nočeš, problemi, s katerimi se bo morala nova finančna ministrica spopasti takoj. Želim si finančno ministrico, ki bo izpostavljenim problemom priznala pomen in veljavo ter aktivno pristopila k njihovemu reševanju. Zato, spoštovana kandidatka, naše pričakovanje, Socialnih demokratov, je vaše razumevanje tega področja. Zakaj to poudarjam? Ker verjamem, da se kot bodoča ministrica zavedate pomena vlaganja v zdravje ljudi in boste pripravljeni sodelovati z vsemi odgovornimi pri iskanju rešitev, enako tudi pri zahtevah po večji odgovornosti in transparentnosti zdravstvenega sistema. In ker verjamem v vas, vas bom z veseljem tudi podprla. Hvala.
Hvala lepa, gospa Bačič. Opozarjam, da imamo še štiri razpravljavce pri tej točki. Kot prva je gospa Nada Brinovšek, pripravita naj se gospod Jože Tanko in gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem v dvorani! Predsedujoči in kolegi v dvorani, najprej bi rada opozorila na to, da predlagatelja že cel dopoldan ni v tej dvorani, pa o tako pomembni funkciji, kot je funkcija ministrice za finance, se pogovarjamo. Pohvala gre izjemoma sekretarju Ministrstva za gospodarstvo. Žalostno pa je, da tudi njeni bodoči kolegi, se pravi, ministri, ne spremljajo danes te seje tule v dvorani. Kot je bilo danes že večkrat rečeno, je kandidatka za ministrico za finance prva ženska v svobodni Sloveniji, in to vse bolj dokazuje, da na ženskah svet stoji. Moram reči, da je s privolitvijo h kandidaturi kandidatka nedvomno pokazala, da je zelo pogumna, pa tudi ambiciozna. Ko sem malo brskala po medijih o kandidatki, sem zasledila, da se rada po naporni službi odpravi v gore, kar je treba pozdraviti, in da zelo rada pleše tango. Kot državna sekretarka je delala pod taktirko treh finančnih ministrov različnih političnih strank, se pravi, najprej Križaniča, Čuferja in nazadnje Mramorja. Torej, dragi kolegi, iz tega bi lahko sklepala oziroma lahko vsi sklepamo, da kandidatka ne le rada pleše tango, ampak ga tudi odlično pleše. Ko je kandidatko premier Cerar predlagal za finančno ministrico, je ob napovedi to kandidaturo komentiral nekako takole, da je gospa Vraničar zelo pozitivna oseba in zastopa iste cilje kot on sam, se pravi transparentno poslovanje in zakonito delovanje. To, da je gospa Vraničar pozitivna oseba, je zelo dobro. Zaskrbela pa me je druga Cerarjeva izjava, in sicer da kandidatka zastopa iste cilje kot on sam. Transparentno in zakonito delovanje premierja Cerarja – tu se takoj pojavil vprašaj. Glede transparentnosti mi najprej pride pred oči njegovo kadrovanje, kadrovske menjave – ni važno nič drugega, samo da si naš. Ali pa glede zakonitega delovanja najprej pomislim na odločbo Ustavnega sodišča glede izenačitve financiranja javnega in zasebnega šolstva. Ministrica še ni udejanjila oziroma spremenila zakona, medtem ko premier Cerar ne reagira. In tu se pod vprašaj postavlja zakonito delovanje. Zaskrbela me je tudi izjava same kandidatke na predstavitvi na matičnem odboru, ko je govorila o tem, katere davke bo Vlada zvišala. Kandidatka je rekla nekako takole, nominalnih stopenj naj ne bi povečevali, izjema pa so izredni primeri. Izjema pa so izredni primeri. Poglejte, ti izredni primeri me namreč zelo zelo skrbijo. Nenazadnje je že samo delovanje te vlade nek izjemen primer oziroma temelji na izjemnih primerih. Poglejte, Vlada zatrjuje po eni strani, da vsi kazalniki, gospodarski kazalniki kažejo neko postopno izboljševanje, ampak takoj se tukaj vprašamo, zakaj je potem Vlada zaustavila financiranje oziroma ustavila izvrševanje proračuna 22. avgusta letošnjega leta. Za mene je to vprašanje. Kandidatka pravi tudi, da se bodo s to mini davčno reformo razbremenili najprej stroški dela in da bo ta zakonodaja povzročila to, da bo okolje bolj prijazno do zaposlovanja tistih bolj usposobljenih kadrov in pa da bo vse to preprečilo izseljevanje naših kadrov v tujino in pa da bo to prispevalo seveda k višji gospodarski rasti. Opozorilo iz vseh strani, da ta mini davčna reforma nikakor ne bo izboljšala konkurenčnosti in pa zadržala teh naših mladih, predvsem izobraženenih kadrov, ministrstvo, moram reči, preprosto prezre. Dejstvo je, da s predlaganimi reformami, se pravi s to mini davčno reformo ni zadovoljen nihče, ne Gospodarska zbornica Slovenije, ne Obrtna zbornica, Združenje delodajalcev, sindikatov, nenazadnje tudi državljani kot, kar je najpomembnejše, gospodarstveniki. Gospodarska zbornica opozarja, da ta predlog te mini davčne reforme zvišuje predvsem plače v javnem sektorju, medtem ko bo pa breme sprememb moralo nositi gospodarstvo. Poglejte, povprečna plača v javnem sektorju je, bruto govorim, tisoč 832 evrov, povprečna plača v gospodarstvu je tisoč 416 evrov. In tukaj še ne smem prezreti dejstva, da je ta vlada v tem letu zapustila cirka 4 tisoč novih javnih uslužbencev, za kar bo porabila kar precej milijonov več sredstev za njihove plače. Sprašujem se tudi, kako se bo gospa Vraničar pogajala z ministrom Koprivnikarjem in pa seveda sindikati. Sprašujem se, ali se bo tudi kandidatka šla pri teh razgovorih nekakšen pogajalski fiasko, kot smo ga bili vajeni do sedaj s strani koalicije. Kot državna sekretarka je gospa Vraničar sodelovala tudi pri propadlih projektih, tu imam v mislih predvsem ta slavni nepremičninski davek, po padcu tega zakona, vsi vemo, da je gospa kandidatka tudi ponudila svoj odstop. Da pa o njenem projektu davčnih blagajn, ki je doživel velik negativen odziv med gospodarstveniki in pa med državljani, da o tem sploh ne govorim. Zanimiva je tudi izjava ministrice, kandidatke za ministrico, ko pravi, da se še nikoli ni znašla v položaju, da bi morala zagovarjati predlog, ki bi bil v nasprotju z njenimi vrednotami in pa prepričanji. Tega pa moram reči, da ji preprosto ne verjamem. Zdaj pa kljub temu, če se kandidatka za ministrico še nikoli ni znašla v tem položaju, sem pa močno prepričana, da se bo znašla kar kmalu po nastopu funkcije finančne ministrice. Mogoče že ob prvi pripravi proračuna. Kot vemo, mora biti proračun predložen v Državni zbor do 1. oktobra letošnjega leta. Upam, da bo ta proračun za naslednji dve leti naravnan bolj razvojno in da ne bo namenjen samo negospodarnemu trošenju, kot vemo, da je bil v letih 2015 in 2016. Tu se sprašujem tudi, kaj je razmišljala oziroma menila kandidatka za ministrico, ko se je iz proračuna, kar tako, mimogrede namenilo 300 milijonov ljubljanski občini, se pravi za teh 36 projektov, ki naj bi bili izvedeni v naslednjih treh letih. Sprašujem se, ali je tu kaj pomislila na svoje vrednote in na prepričanje, ali je tu sploh kaj pomislila tudi na podeželje. Če pa je to v skladu z njenimi prepričanji in vrednotami, pa me, bom rekla, to zelo zelo močno skrbi, kaj bo v bodoče s financiranjem podeželja. Kandidatko čaka namreč že kar takoj po nastopu funkcije ministrice usklajevanje glede povprečnine z občinami. Upam, da pri tem usklajevanju kandidatka ne bo pozabila, da so občine v zadnjih letih glavni generator razvoja podeželja in da občine tudi v zadnjih letih dobivajo predvsem dodatne naloge, sredstev za izvrševanje teh nalog pa seveda ne. Kandidatko čakajo tudi razni projekti, na primer propadli projekt nepremičninski davek, privatizacija državnega premoženja, na primer NLB – smo danes že poslušali o tem. Zanima me tudi, kako bo kandidatka kot ministrica sodelovala z DUTB in SDH. Ali se bo še naprej, tako kot se je ministrstvo do zdaj nekako izogibalo vsaki odgovornosti? Srečala se bo s črpanjem EU sredstev, ki pa v letošnjem letu nikakor ni bilo zadovoljivo. Tudi na tem področju jo čaka zelo velik izziv. Glejte, še vedno nimamo fiskalnega sveta. Iskanje kandidatov ne bo lahko, vsekakor to kažejo dosedanje izkušnje. Danes smo slišali s strani koalicije, koliko zakonov je bilo sprejeto na tem finančnem resorju. Moram pa reči, da vsi tisti zakoni, ki so bili sprejeti oziroma večina teh zakonov, je ali obremenila gospodarstvo ali nekako škodovala nam državljanom. Kandidatki bi rada rekla, da bo kot ministrica potrebovala zelo trdo kožo; seveda ob predpostavki, ki jo zagovarja, da bo ohranila svoje vrednote in prepričanje, da ravna prav. Upam le, da kandidatka ne bo sledila besedam oziroma delovanju svojega šefa, se pravi premierja Cerarja, ki nekako govori o svojem transparentnem, zakonitem, etičnem in moralnem delovanju. Upam tudi, da ne bo ob prvem neuspelem projektu odstopila oziroma ponudila svoj odstop, kot je to storila kot državna sekretarka. Vsekakor pa kandidatki želim, da bodo na ministrstvu pod njenim vodstvom njeni sodelavci plesali tango in nikakor ne kakšnega rokenrola. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko, pripravita naj se gospod Janko Veber in mag. Marko Pogačnik. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Pri tej točki dnevnega reda smo slišali kar precej argumentov, ki jih je nanizal moj kolega, moj poslanski kolega Marko Pogačnik, in vsa ta področja, kakšnih 30 jih je omenil, bi zahtevala oziroma bi za njih pričakovali, da bo predlagatelj v tej točki, ker gre za pomembne stvari vlade, odgovoril. Predlagatelj te točke je predsednik Vlade Miro Cerar, žal je bil samo po tisti uvodni predstavitvi in še nekaj minut potem tukaj prisoten, potem pa je odšel. Kar zadeva finančno poslovanje države, je to eno ključnih področij in glede na to, da kandidatka na to ne more odgovarjati, je več kot normalno pričakovano, da to stori predlagatelj kandidature. Mislim, da je zelo utemeljeno pričakovanje, da bi predsednik Vlade povedal in obrazložil slovenski javnosti, zakaj ima Slovenija višje davke kot sosednja Avstrija. Zakaj pri tisoč 500 evrih bruto plače dobijo avstrijski zaposleni 200 evrov več kot slovenski? Tukaj je treba dati odgovore. Ali pa, recimo, zakaj je v Avstriji za 10 % cena goriva nižja ali pa vsaj za 10 % cena goriva nižja kot v Sloveniji? Je slovenska država učinkovita? Je narejena tako, da ljudem dopušča, da sami odločajo o svojih zaslužkih ali pa jim vzame več, kot je okoli nas, pri razvitih državah. Če zelo poenostavim, je to znak, da slovenska država v svojem delovanju ni učinkovita, da je preobremenjena s stroški in da na tem področju Vlada ni storila ničesar, na področju racionalizacije, ampak gradi državno upravo, javno upravo tako, da se stroškovni del povečuje, s tem pa tudi potrebe po novih davkih. Težko govorite vi o tem, da boste odpravili pogoje ali pa razloge za revščino, če povečujete davke – pri taistih ljudeh! Če dobi zaposleni 200 evrov manj pri istem bruto dohodku kot v sosednji državi. Avstrija ne rabi, zaradi tega ker ima bolj ohlapno, bolj stimulativno, boljšo, bolj ugodno za zaposlenega dohodninsko lestvico, toliko socialnih transferov. Najbrž ne. To pomeni, da je pri nas finančna in socialna politika namenjena zgolj prekladanju denarja. To je eden od pomembni problemov. Druga stvar je to, da na nek način se sledi koncept dosedanjih neučinkovitih politik. Predsednik Vlade bi tukaj z novim ministrom za finance najbrž moral ponuditi tudi nov koncept upravljanja z javnimi financami, z državnim premoženjem, s politikami na tem področju. Povedano pa je bilo od vseh, od koalicijskih poslancev zelo navdušujoče, da se nadaljuje s tem. To se pravi, z višanjem davkov, z novimi davki, z dodatnimi obremenitvami in tako naprej. Najbrž se strukturne spremembe v vladi, spremembe kadrovske in tako naprej, naredijo, zato da se kaj spremeni, ne da se nadaljuje slaba politika, ki sem jo na dveh točkah argumentiral. Zelo nemodro za kandidata za ministra je to, da ponuja občinam, da dvignejo davke. Zelo nemodro je, da Vlada podpre rešitve, ki jih predlagajo koalicijski poslanci, s katerimi prinašajo nove davke. In najbrž zelo nemodro je, da je primarna naloga te vlade, da bo prišla z novim davkom, ki se mu reče nepremičninski davek. Mi se pogovarjamo v Državnem zboru takrat, ko so na oblasti – ne vem, ko je bila Pahorjeva vlada, ko je bila vlada Alenke Bratušek, ko je bila sedaj Cerarjeva vlada –, samo o tem, kako bomo dvignili davke. Niti enega predloga pa ni, kako bi racionalizirali ali pa postavili v normalne okvirje javno upravo. Niti enega predloga! Ključni del odhodkov proračuna so plače v javnem sektorju. Z vsakim novim delovnim mestom, z vsako dodatno obremenitvijo, z vsakimi dodatnimi milijoni, ki so za to potrebni – približno delavna mesta tudi v javni upravi šteje, stane približno 30 do 50 tisoč evrov. Če je bilo sedaj v tem času 6 tisoč zaposlitev v javnem sektorju, pomeni to – ne vem, koliko je to – 10, 12 milijonov evrov dodatnih stroškov za proračun, ki jih bo treba nekje nabrati. Tu pa potem se ukvarjamo s tem, ali bomo dali 5 milijonov več za ceste, tako kot je bilo včeraj povedano, ali ne. Saj ga zapravite, ta denar! Še preden se karkoli odloča, ga že ni. Mislim, da bi si moral predsednik Vlade vzeti več kot 5 minut časa za najpomembnejšega ministra v državi. Nekateri celo pravite, da je celo najpomembnejši ali pa drugi najpomembnejši človek v državi, in predsednika Vlade, predlagatelja tega kadrovskega predloga ni. Vzel si je 5 minut na začetku, vprašanje, če bo imel še 5 minut na koncu časa, da bo pojasnil, kako si predstavlja vodenje ekonomskih, finančnih politik in pa upravljanja premoženja v tej državi, ki spada v ta resor. To, kar si je privoščil predsednik Vlade, je podcenjujoče. Je podcenjevanje problemov, je podcenjevanje poslancev, ki bomo o tem odločali, je smešenje koalicije, ki govori in brani predsednikovega kandidata za ministra; za to mizo, kjer sedi Vlada, pa ni bilo niti enega predstavnika več ali manj tri četrtine časa. Niti enega! Zdaj imate državnega sekretarja na gospodarstvu, gospoda Cantaruttija, to pa je tudi vse. Predlagatelj pa ni sposoben braniti kadrovskega predloga in ni sposoben obraniti ali pa zagovarjati politik, ki jih bo preko izvedbenih aktov in proračuna pač naložil tem državljanom in tudi vam, koalicijskim poslancem v glasovanje. To, kar smo poslušali – ti hvalospevi nimajo nobene realne podlage v ničemer. Vi revščine s tem, ko bomo še naprej plačevali pri istih bruto plačah 200 evrov več kot v Avstriji, revščine ne morete odpraviti. Nemogoče. 200 evrov ima pri isti plači slabši standard slovenski delavec kot avstrijski. Ob tem, da plačuje višje stroške goriva, da plačuje več ali manj višje stroške hrane, da plačuje več ali manj ne vem kaj še vse več. In nobenih realnih izgledov ni, da se bo na tem področju karkoli spremenilo. Nobenih realnih izgledov ni. Tu se pa ukvarjamo samo s tem, kako se bodo nekatere stvar prerazporedile, koliko bomo dali več za malice revnim otrokom in tako naprej. Plačo jim dajte! Tistih 200 evrov več, ki jih zaslužijo, tako kot v Avstriji, na isti način, s trdim delom, in z lestvico dohodninsko omogočali, da bodo sami to pokrivali in razporejali. Ne, da bodo pisali vloge, se postavljali v vrsto, izpolnjevali obrazce in bodo tam neki uradniki, ki jih je itak preveč, odločali o tem, ali bodo dobili regresirano malico za toliko ali toliko, ali so v tem dohodkovnem razredu ali niso. To je čisto gojenje birokracije in ustvarjanje novih nepotrebnih delovnih mest, že z načinom izvajanja teh stvari se določa marsikaj, predvsem pa to, kako se bo to urejalo. Druga stvar, ki jo je predsednik Vlade v tem uvodu povedal, je to neznanska hvala glede zmanjševanja brezposelnih. Če samo ta kapitalni podatek pogledaš, je v redu, ko pa pogledaš, zakaj se je to zgodilo, pa to ni več tako v redu. 12 tisoč ljudi je šlo na delo v Avstrijo v tem času. To pomeni, če ti ne bi tja odšli, bi bilo 110 tisoč brezposelnih, zato ker so delovni migranti in ker imajo nekatere stvari tukaj, morajo plačevati razliko davkov v Sloveniji, velike zneske poračunov davkov in tako naprej. Kljub temu da so sami našli rešitev za svoj problem, jih potem država še dodatno obdavči. Za konec – bo še nekaj kolega Marko povedal – bi se še dotaknil te izjave gospe Simone Kustec Lipicer, ki je v svojem nastopu povedala vse lepo o politiki in finančnemu stanju v tej državi, zaključila pa z izjavo: "Ko gori voda, smo za take funkcije primerne ženske." Torej, besede o dobrem stanju in o tem, ko gori voda, ne gredo skupaj. Najbrž se v podzavesti tudi vi zavedate, da stanje ni dobro in da smeri in politike in ukrepi, ki jih vodite, ne gredo v pravo smer. Zato, da se bo nek nepolitik prelevil v politika samo zato, ker bo peljal dalje kontinuiteto, tako kot je razložil kolega Marko Pogačnik, najbrž ne bomo doživeli nobenega ne miselnega, ne vsebinskega, ne kvalitetnega preskoka, ampak zgolj to, da se bo nadaljevala ta agonija, ki smo ji priča že vsa ta leta po letu 2008. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravi naj se mag. Marko Pogačnik. Izvolite, gospod Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Glede na to, da je v dvorani prisoten predstavnik Ministrstva za gospodarstvo, se bom navezal na temo, ki je tema tudi Ministrstva za finance in celotne Vlade. Namreč zelo pomembno je, da se izvršujejo sprejeti sklepi Vlade, seveda je v prvi vrsti za to odgovoren predsednik Vlade sam, v kolikor gre pa za smotrno porabo javnih sredstev, pa zagotovo Ministrstvo za finance, še posebej pa, če gre za sklepe, ki jih je treba realizirati v proračunu, katerega predlagatelja ali pa je v poglavitnem obsegu pripravljavec prav Ministrstvo za finance. Kaj imam v mislih – Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Značilnost Slovenije je, da imamo več kot polovico prebivalstva na podeželju in da je tudi na podeželju kar nekaj območji na podlagi tega zakona opredeljenih kot problemsko območje zaradi velikih razvojnih težav. Torej, pomanjkanje delovnih mest, slabe infrastrukture in to je tisto, kar spreminja demografsko sliko predvsem na obmejnih območjih. To, kar je tudi v letošnjem letu bilo zabeleženo, zagotovo ni v skladu s sprejetim sklepom Vlade, da zagotovi za problemska območja dodatno razvojno podporo. Ta podpora, ta sklep je bil sprejet v tem letu do leta 2020, zato bi pričakoval, da bo v proračunih, ki bodo sledili v tem in naslednjih letih, ta sklep upoštevan. Za kaj gre? Dejstvo je tudi, da smo se v kratkem srečali z zelo perečo in občutljivo problematiko ukinjanja podružničnih šol na obmejnih območjih. Torej gre za najbolj občutljiva območja in ukinjena je bila, recimo, podružnična šola v Osilnici, tudi na Koroškem se je dogajalo podobno, kar priča o tem, da se sklep Vlade ne udejanja v smeri, kot je bil dejansko sprejet, torej da se zagotavlja dodatno razvojno podporo tem območjem, da ljudje lahko živijo, delajo, ustvarjajo v teh obmejnih prostorih. Če, recimo, analiziramo problem podružnične šole v Osilnici, kjer je rešitev takšna, da se za eno leto pravzaprav ukine podružnica – resnično bi bila samo dva otroka vpisana v to podružnično šolo, kar samo po sebi priča, da se sklep ni v dovolj veliki meri izvajal, zaradi tega ker bi lahko, če bi bili pogoji boljši, več ljudi živelo v tem prostoru. Ampak za eno leto se ukinja podružnična šola in se zato organizira prevoz v eno in drugo smer, skorajda 50 kilometrov za mlade učence, ki jim ta pot ni ravno dobra popotnica za uspešno vključevanje v izobraževalni sistem. Ampak, tukaj nastane strošek prevoza, še vedno ostaja strošek vzdrževanja podružnične šole, ki je sicer ne bo, v kateri se ne bo izvajal pouk, ampak vzdrževati jo je treba, naslednje leto pa naj bi se zaradi večjega vpisa otrok ponovno vzpostavilo delovanje te podružnične šole. Torej mislim, da se je resnično treba vprašati, predvsem s strani tudi Ministrstva za finance, kako se izvaja ta sklep in ali so ti ukrepi res dovolj premišljeni in ne prinašajo dodatnih javnofinančnih obremenitev, kot če bi podružnica ostala in teh nepotrebnih stroškov z objektom, ki ni v funkciji, praktično ne bi bilo. Naslednji primer, ki ga želim izpostaviti, se ravno tako nanaša na občino Osilnica in problem, ki je nastal z omejitvijo prevoza tovornega prometa, izvajanje tovornega prometa preko mosta na sami meji s Hrvaško. Tudi tukaj se lahko srečamo z dejstvom, da je pred leti Ministrstvo za infrastrukturo vložilo v izgradnjo ceste Osilnica–Dragarji več 100 milijonov evrov. Torej vzpostavljena je cestna povezava, ki povezuje to obmejno občino s središčem Slovenije po krajši smeri, in s tem je bila nekako tudi res realizirana v enem delu ta naloga in ta ukrep, o katerem govorim, da je potrebno dodatno vlagati v ta območja. Ampak, ko je Ministrstvo za infrastrukturo realiziralo ta projekt, več stomilijonski projekt, Ministrstvo za notranje zadeve sklene podzakonski akt, s katerim omeji promet na meji s Hrvaško in prepove s slovenske strani tovorni promet. Na Hrvaški strani je še vedno dovoljen na istem mostu promet do 35 ton, ampak enostavno s slovenske strani tega prometa ni dovoljeno izvajati. In ta investicija, več stomilijonska, seveda postane kar naenkrat mrtva investicija. Torej ta smotrnost vlaganja javnih sredstev in usklajenost med posameznimi resorji je ključna za to, da denar resnično vlagamo smotrno in da je potem tudi čim večji izplen iz tega vložka. To je tudi ena od usmeritev, ki jo je kandidatka za ministrico predstavila, da se vlagajo sredstva tam, kjer bo tudi čim večji izplen. In za to dosego je potrebna koordinacija med posameznimi resorji, med posameznimi ministrstvi, da ne prihaja do tako neusklajenih ukrepov. Po drugi strani Ministrstvo za gospodarstvo, recimo, planira določena sredstva za razvoj gospodarstva, Ministrstvo za notranje zadeve pa omeji ravno gospodarstvu promet čez mejni prehod zaradi omenjene omejitve. Torej tudi takšne anomalije se dogajajo v Sloveniji in tukaj je mogoče narediti z zelo majhnim ukrepom, samo z doslednim izvajanjem sklepov vlade in koordinacijo med posameznimi resorji, ukrep, s katerim se res lahko doseže učinkovito trošenje javnih sredstev in predvsem na način, da bo omogočena rast in razvoj posameznih območij. Tudi sicer pričakujem, da bo proračun v naslednjih letih vseboval več sredstev za problemska območja, kajti prvi program za Pokolpje, recimo, ki je bil uveljavljen še leta 2010 in je veljal šest let, torej do leta 2016, očitno ni prinesel dovolj velikih učinkov in je bil zato podaljšan do leta 2020. V nekem trenutku sicer je bilo treba razumeti to situacijo, v kateri se je znašla Slovenija zardi gospodarske in finančne krize in so se sredstva drastično zmanjševala tudi za takšne ukrepe, ampak to krizo smo prebrodili, vendar problem je v tistem prostoru ostal, zato je smotrno, da se dejansko za ta problemska območja namenja več sredstev in se nadoknadi izgubljena leta. Je pa res, da je to izjemno težko nadoknaditi, kajti ko enkrat izgubiš generacijo, ki se izseli iz tega prostora, potem pravzaprav ne pomaga noben dodaten ukrep, da se v kratkoročnem obdobju karkoli spremeni. Tu govorimo o ukrepih, ki so kratkoročne narave; torej, ukrepi v tem trenutku, ko se ta pa problem postavi. Zato je zelo pomembno, da se sistematično spremlja delovanje vseh resorjev in da resnično dosežemo za obmejna območja večji razvoj in hitrejši razvoj in tudi večjo pripravljenost potem ljudi, da ostajajo v tem prostoru, kajti meja je zagotovo tista, ki je za vsako državo tudi ključna in kjer pravzaprav merimo uspešnost razvoja posamezne države. Apeliram tako na kandidatko pa seveda tudi na Ministrstvo za gospodarstvo, da je prodornejše, aktivnejše na tej temi.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Prepričan sem, da je bilo že v stališču Slovenske demokratske stranke povedano dovolj argumentov, zakaj tudi jaz osebno ne bom podprl kandidatke za ministrico za finance. Če bi naredil kratek rezime. Osebno bi pričakoval od kandidatke, ki kandidira za tako pomembno mesto ministrice za finance, dejansko je druga oseba v sami vladi, vrsto odločitev, ki jih bo morala sprejeti. Ne nazadnje bo tudi sestavljala proračun, bo dovolila ministru ali ministrici iz posameznih resorjev, ali bo lahko uveljavil svoje predloge ali ne, da poda tako ohlapne odgovore na sami predstavitvi oziroma da na precej zastavljenih vprašanj tudi ne odgovarja, ne more imeti moje podpore. Dejstvo je, da je bila mag. Mateja Vraničar Erman že trikrat pri različnih ministrih državna sekretarka. Značilnost vseh teh ministrov je, da so vodili politiko zadolževanja in novih davčnih obremenitev. Ne nazadnje mora tudi kandidatka prevzeti to odgovornost za vse sprejete odločitve, ki so jih ti trije ministri sprejeli. Vemo tudi, da je zagovarjala nepremičninski davek, na koncu ga je razveljavilo Ustavno sodišče. Takrat v pozitivno ji lahko samo štejemo, da je ponudila odstop. Dejstvo je, da predvsem pri področjih, ki so, vsaj zame osebno, najbolj problematični bili tudi v času ministrovanja dr. Mramorja, področje državnega premoženja, upravljanje z njim, da tukaj pa dejansko ni postregla niti z enim konkretnim odgovorom. Danes vsaj opozicijski poslanci in verjetno tudi širša slovenska javnost ne ve, kakšno politiko bo na tem področju zagovarjala. Tukaj gre predvsem za upravljanje Slovenskega državnega holdinga, za tako imenovano slabo banko in tudi bo odgovorna za celotno kadrovanje. Predlagatelj se je odločil, kot se je, koalicija bo verjetno to kandidatko tudi podprla, odgovornost je na vaši strani. Dejstvo pa je verjetno tudi, da se bomo državne sekretarke spomnili po izjavi na junijski seji, ko je v Državnem zboru na plenarni seji trdila, da koalicijska pogodba ni vladni dokument in da to za njo ne drži. Zanima me, kako bo to predlagatelj gledal in ali bo tudi kot ministrica dejala, da koalicijska pogodba ne velja in da ni to vladni dokument. Me pa preseneča še ena zadeva, in sicer da do danes in pa tudi na odboru ni želela razkriti svojih najožjih sodelavcev. Eksplicitno sem postavil vprašanje, če lahko pove, kdo bodo njeni najožji sodelavci, torej državni sekretarji – ni želela odgovoriti. Tudi do danes še ne vemo, nekaj se ugiba. Zame je to eno tako negativno presenečenje in zakaj skriva svoje najožje sodelavce, imena, ki jih bo predlagala za državne sekretarje, si lahko razlagam samo po svoje. In sicer, da ne želi razkriti imena, kajti boji se, če bi verjetno razkrila imena – vprašanje, če bi kakšen glas koalicije tukaj bil potem tudi proti. Giba se okoli vrste imenih, ki so že odstopili, pa niso, zame je to negativno in mislim, da kot ministrica za finance bi morala tako nam, poslancem kot širši javnosti povedati, To bo moja najožja ekipa, jaz za njo stojim, jaz ji zaupam Ne vem, kaj se tukaj dejansko skriva. Zanimivo je bilo slišati s strani predlagatelja, predsednika Vlade, ki govori o 50 tisoč novih delovnih mestih za mlade. Spoštovani predsednik Vlade, povejte mi, koliko od teh 50 tisoč mladih se je zaposlilo v gospodarstvu v realnem sektorju. Lahko beremo, da slovenski proračun presega okvirje za maso plač javnega sektorja za 5 %. Prepričan sem, da večina teh mladih je zaposlenih v javnem sektorju, velika večina se je pa verjetno zaposlila tudi v sosednji Avstriji. Dejansko trošarinska politika in vse ostalo, v to sem prepričan, da je treba reči odločen ne podpori ministrici. Odločen ne pa pomeni tudi verjetno odločen ne proti zadolževanju države in novim davčnim obremenitvam, kajti prepričan sem, da se bo pod novo kandidatko oziroma novo ministrico politika zadolževanja in politika novih davčnih obremenitev nadaljevala, ne glede na vse skupaj. Prepričan sem, da bo ministrica, kandidatka, danes dobila podporo. Kljub vsemu ji pa zaželim srečno na novi poti, kajti celotna [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci ste dobili besedo. Časa še nismo porabili. Ali je še želja po razpravi? Prosim za prijavo. Gospa Ljudmila Novak, izvolite, 5 minut.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Vsi vemo, da je dosedanja državna sekretarka mag. Mateja Vraničar Erman veliko časa preživela tukaj v parlamentu. Tako rekoč opravila je vse tisto delo, ki ga po navadi ministri nimajo preveč radi, ko morajo obrazlagati zakone in braniti stvari pred opozicijo, tukaj v Državnem zboru. To je po navadi malo mučno za marsikaterega ministra in prav to delo, naporno delo je državna sekretarka opravljala. Seveda z dosedanjo politiko, finančno politiko te vlade se v Novi Sloveniji ne strinjamo, kajti predlagali smo kar nekaj zakonov, tako davčne olajšave kot nižje prispevke, da bi ljudje imeli več v denarnici, predlagali smo ukinitev davčnih blagajn oziroma spremembe, pa vse je bilo zavrnjeno. Ampak ves čas sem se pri tem spraševala, ali za tem tudi osebno stoji državna sekretarka ali zgolj mora zagovarjati to, kar ji je pač bilo naročeno s strani ministra oziroma da je to politika ministra in Vlade. Koliko je njene osebne note v teh zagovorih? Ni se spuščala v politične debate z nami, ampak je mirno, strokovno tudi to zagovarjala. Tako bo sedaj pa tisti čas, ko bom pa to lahko videla, slišala, občutila, ali bo kot nova ministrica tudi pokazala svojo noto oziroma bomo videli, kaj je res tisto njeno, kar dokončno v resnici zagovarja. Tu upam in ji dajem to možnost kot ženski – in me veseli, da bo na čelo državnih financ vendarle prišla tudi ženska –, ali bo pripravljena bolj prisluhniti tudi predlogom opozicije. Ne nazadnje mislim, da smo dali, Nova Slovenija, dobre, tehtne predloge in samo malo bi morda bilo treba kje dodelati ali spremeniti in bi bili lahko vsi zadovoljni, predvsem pa bi bilo zadovoljno gospodarstvo in tudi naši ljudje. Mi smo predlagali tudi dvig davčne olajšave s 3 tisoč na 7 tisoč, s čimer bi rešili veliko število naših delavcev migrantov, ki bodo zaradi višje olajšave v Avstriji morali zdaj plačati to razliko. Pa ne vemo, kaj z njimi narediti. Po eni strani so si sami delo poiskali in niso tako obdavčeni v Avstriji, po drugi strani pa ne bi bilo prav, da bi bili v privilegiranem položaju nasproti slovenskim državljanom. Torej, mi smo ponudili rešitev. V zagovoru je menda rekla, da bo ta problem rešila – mi ji ga ponujamo. Ravno tako pri davčnih blagajnah. Vemo, da so davčne blagajne naredile veliko slabega, še posebej tistim, ki se ukvarjajo z dopolnilnimi, dodatnimi dejavnostmi na kmetijah; mali podjetniki oziroma prostovoljna društva – vsi so imeli velike stroške, izplena je pa sorazmerno malo. Da ne govorim o tem, da so nekateri celo zaprli ali prenehali s svojimi dejavnostmi. Torej, bodoči finančni ministrici mag. Mateji Vraničar Erman želim, da bi še naprej opravljala svoje delo strokovno in tudi s posluhom za mnenja in predloge opozicije in za gospodarstvo. Če bomo zdaj s to mini davčno reformo, ki bo predlagana, spet dodatno obremenili gospodarstvo, potem ne vem, kaj bomo naredili, da bomo privabili nove investitorje. Seveda, investitorjem nihče ne more določati, v katero državo bodo šli in tam odprli podjetja in zaposlovali ljudi. Meni se zdi predvsem to pomembno, da dobimo nova delovna mesta za ljudi. Nasprotujem politikom, ko se hvalijo, koliko novih socialnih olajšav so uvedli – ne, koliko novih delovnih mest smo dobili, ali so plače spodobne. In zato ne privabimo več investitorjev, ker najprej pogledajo, kakšne bodo imeli obveznosti, obremenitve, potem pa gredo pač tja, kjer je to bolje. V Novi Sloveniji predloga sicer ne bomo podprli, bomo pa z zanimanjem prisluhnili in opazovali, kakšna bo prihodnja politika sedanje oziroma bodoče ministrice.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da se za ministrico za finance imenuje mag. Mateja Vraničar Erman, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 22. točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA – TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O KOLEKTIVNEM UPRAVLJANJU AVTORSKE IN SORODNIH PRAVIC, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dodatno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, gospodu Alešu Cantaruttiju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, dovolite mi torej še nekaj obrazložitev Predloga zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic. Pred vami je torej tretja obravnava Zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic, za nami pa več kot leto in pol dela. V tem času smo opravili številne razprave in usklajevanja, ki so potekala na ministrstvu, na Vladi, v Državnem zboru in tudi v drugih strokovnih krogih. V zakon so bili z amandmaji vneseni številni vsebinski popravki, s katerimi smo v sklepni fazi upoštevali nekatere utemeljene pripombe kolektivnih organizacij, tudi nevladnih organizacij; skratka, vseh deležnikov, ki se jih zakon dotika. Nomotehnični popravki, ki smo jih predlagali v sodelovanju s pravno službo Državnega zbora, so bili potrebni za večjo jasnost in nedvoumnost zakonskega besedila ter posledično pravno varnost uporabnikov tega zakona. Z zakonom v slovenski pravni red prenašamo direktivo o kolektivnem upravljanju ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za spletno uporabo glasbenih del in ločeno od avtorskega prava urejamo področje kolektivnega upravljanja v Republiki Sloveniji. V zakonu zasledujemo tri osnovne temeljne cilje: večjo vključenost članov kolektivnih organizacij v sprejemanje ključnih odločitev kolektivnih organizacij, večjo preglednost delovanja kolektivnih organizacij in učinkovitejši nadzor nad delovanjem kolektivnih organizacij in uporabnikov avtorskih del. V skladu z omenjenimi cilji v predlogu ponujamo naslednje poglavitne rešitve. Najprej določamo jasno upravljavsko strukturo kolektivne organizacije, urejamo pravico imetnikov pravic, da postanejo člani kolektivne organizacije, sodelujejo na skupščini in sprejemajo ključne odločitve kolektivne organizacije; določamo pravila delitve avtorskih honorarjev in oblikovanje namenskih skladov za širjenje kulturno-umetniškega ustvarjanja v Sloveniji; določamo pravico do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije; vnašamo večjo preglednost poslovanja kolektivnih organizacij z obveščanjem imetnikov pravic in javnosti ter določitvijo enotne oblike in sestave letnega poročila kolektivnih organizacij; urejamo izdajanje več ozemeljskih licenc za spletno uporabo glasbenih del in še bi lahko naštevali. Predstavljene rešitve so rezultat večmesečnega dela in po našem mnenju predstavljajo pomemben korak naprej v smeri večje preglednosti kolektivnih organizacij, večjega vpliva na njihovo upravljanje in takšnega delovanja vodstev kolektivnih organizacij, ki bo v korist imetnikov pravic. S sprejemom zakona pa se naše delo seveda še ne bo končalo. Sodelavci na ministrstvu in na uradu se že pripravljamo na prenovo avtorske zakonodaje. Že v času obravnave tega zakona smo prejeli kar nekaj predlogov sprememb Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. O predlogih se želimo pogovoriti z vsakim predlagateljem posebej, pri čemer bomo prisluhnili zlasti glasbenikom, izvajalcem in njihovim organizacijam, od katerih smo tudi dobili največ pozivov. Na ministrstvu računamo, da bomo v Državnem zboru še v tej sestavi lahko predložili moderen in z avtorji usklajen Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah. Hkrati bomo pozorno sledili uporabi tega zakona v praksi, pri tem računamo zlasti na odzive avtorjev in imetnikov pravic, ki jim je zakon namenjen, pa tudi kolektivnih organizacij in seveda ostalih uporabnikov. Torej, spoštovani, predlagam, da zakon v tretji obravnavi podprete. Zaradi avtorjev, samih kolektivnih organizacij in ne nazadnje slovenske ustvarjalnosti na področju kulturnega in umetniškega ustvarjanja; področja, ki gradi našo nacionalno identiteto, identiteto slovenskega naroda. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Anita Koleša bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Pozdravljam ekipo iz ministrstva za gospodarstvo in seveda vse kolege in kolegice. Danes je v Državnem zboru tretja obravnava Predloga zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic. V Državnem zboru smo problematiko delovanja kolektivnih organizacij s področja avtorske in sorodnih pravic obravnavali izredno obširno, skozi proces obravnave zakona pa spremljali pobude, predloge in stališča tako avtorjev, kot tudi kolektivnih organizacij in strokovnjakov s področja avtorskega prava. Prepričana sem, da so nam vse te razprave, v katerih smo dopolnjevali vsebino in jo tudi tehnično popravljali, prinesle mnogokatera znanja, izkušnjo, ki bo pomembna tudi za nedvomno potrebno nadaljevanje začetega dela, to je za sprejem nove, posodobljene avtorske zakonodaje. V procesu priprave zakona smo nedvoumno ugotovili, da brez sprejema tega zakona dela na prenovi Zakona o avtorski in sorodnih pravicah ne moremo uspešno začeti in še manj uspešno zaključiti. Kolektivno upravljanje avtorske in sorodnih pravic potrebuje nedvoumen in učinkovit zakonski okvir v korist avtorjev in ustvarjalnosti. Če se dotaknem evropskega vidika, s tem zakonom namreč v slovenski pravni red prenašamo tudi evropsko direktivo, spomnimo, da je Evropska komisija že v priporočilih pred dobrimi 10 leti zapisala, da bi se morale kolektivne organizacije prizadevati za zastopanje interesov imetnikov pravic. Odnosi med imetniki pravic in organizacijo bi morali enakopravno obravnavati različne kategorije imetnikov ter težiti k pravični in uravnoteženi zastopanosti imetnikov pri upravljanju, prav tako pa bi bilo treba pravično razdeliti vsa zbrana nadomestila. Tudi na podlagi teh priporočil in postavljenih prioritet zakon zares zasleduje tri ključne cilje; cilje po bistveno večji vključenosti članov kolektivne organizacije v sprejemanje najpomembnejših odločitev, po večji preglednosti delovanja kolektivnih organizacij in seveda po bolj učinkovitem nadzoru nad delovanjem kolektivnih organizacij in tudi nadzoru nad uporabniki avtorskih del. Ob vseh naštetih ciljih pa moram navesti, da se rdeča nit celotnega predloga zakona nahaja v želji in zahtevi, da se z zakonom zagotovi transparentnost delovanja kolektivnih organizacij. Res je, zakon ohranja monopol kolektivne organizacije. Če je smisel zakona zaščita položaja avtorja in posledično večje število ustvarjalnih del, mora biti monopolni položaj kolektivne organizacije oziroma kolektivnega avtorja v tej funkciji; seveda ob upoštevanju vseh omejitev, ki izhajajo iz pravil o varovanju konkurence. Očitno so se tega v fazi sprejemanja zakona zavedali tudi sami avtorji, saj so se večinsko opredelili zoper medsebojno konkurenčno tekmovanje, kdo bo koga izrinil iz že tako majhnega trga, na katerem uporabniki sami ne ločujejo med obstoječimi organizacijami. Organizacije za kolektivno upravljanje pravic imajo in bi morale še naprej imeti pomembno vlogo pri spodbujanju raznolikosti kulturnega izražanja, tako da se zagotavljajo socialne, kulturen in izobraževalne storitve. Koliko bodo pri tem uspešneje v rokah članov te organizacije, predvsem pa zavedanja, da jim daje država s to zakonsko osnovo vse možnosti, da se njihova avtorska in sorodne pravice upravljajo v njihovo in tako tudi vsesplošno korist. Zahvaljujem se vsem, predvsem pa številnim avtorjem, kolektivnim organizacijam, zainteresirani javnosti in pristojnim institucijam, ki ste vseskozi aktivno sodelovali, da smo danes prispeli do tretje obravnave zakona, ki sta skozi vlaganja pripomb in amandmajev dali predlagatelju možnost, da zelo dobro premisli vse posredovane argumente. Poslanci SMC bomo Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic podprli.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar z ekipo, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Pred nami imamo Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic. Je pa nek zanimiv precedens te koalicije, ki govori, kako morajo zakoni biti sistemski, potem pa iz sistemskega zakona, to je Zakon o avtorski in sorodnih pravicah, vzame eno poglavje in ga da v nov, poseben zakon. Pa da to malo ponazorim, kako ta pravna vlada deluje. Zakon o avtorski in sorodnih pravicah ima 195 členov, poglavje glede kolektivnih organizacij ima 21 ali 22 členov. To poglavje vzamete ven in naredite nov zakon, po vaše baje sistemski, ki ima 88 členov. Spoštovani, nekaj v tej pravni vladavini dr. Mira Cerarja in njegovi želji po sistemskosti ne velja. Še bolj je to pomembno, ker že sam osebno in tudi v Poslanski skupni SDS že deset let spremljamo to delovanje glede avtorske in sorodnih pravic. Bili so že nekateri poskusi, minimalni popravki, da se zadeva malo bolj uredi. Ampak, potem imamo drug problem: eno je zakonska materija, drugo pa je praksa. Ampak o tem nekaj več kasneje. Ključno, kar hočem povedati v uvodu, pa je to, da dosedanji Zakon o avtorski in sorodnih pravicah niti ni tako slab. Problem je, ker se ga ne izvaja. To področje glede kolektivnega upravljanja, torej glede kolektivne organizacije na tem področju, je samo nek spopad med kolektivnimi organizacijami za njihov na lahek ali na težak način pridobljen zalogaj. Če pa govorimo o avtorski in sorodnih pravicah, pa je ogromno odprtih vprašanj, ampak ta vlada, ki stremi k sistemskosti, se tega sploh ne dotika. Danes slišimo, da se boste morda še v temu mandatu tega lotili. Pa je kar nekaj dobrih osnov, da bi se to skupaj že lotili in bi imeli, če želite, dva zakona – Zakon o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravicah in sistemski ZASP pred nami. Pa imamo samo nek delček, ki ga ustvarjate kot nov sistem. Drugo zaskrbljujoče dejstvo je, da so proti tem zakonu skoraj vsi. Moram reči, da sem v zadnjih dneh še enkrat pogledal tako spletne strani določenih organizacij in ugotavljam, da sta dva oziroma trije deležniki, ki so za ta zakon. Prvi deležnik je Vlada, kar je sicer razumljivo, glede na to, da ste pripravljavci tega zakona; drugi zagovornik tega zakona ste poslanske skupine koalicije, kar je tudi razumljivo, in tretji zagovornik tega zakona sta dve kolektivni organizaciji, ki imata isto začrtano pot od začetka pa do danes. Vsi ostali pa so proti. In jaz se strinjam in verjamem tako predstavnikom koalicije kot tudi predstavnikom Vlade, da ste se pogovarjali, ampak že večkrat smo imeli problem v Državnemu zboru; se pogovarjamo, se pa ne slišimo. In očitno je to problem tudi tega zakona. Najbolj žalostno pa je, da se pri tem zakonu niso oglasili uporabniki. Sicer je Obrtna zbornica nekaj pisala, ampak so bili preslišani, kajti tudi sami so ugotovili, da se ta zakon njih sploh ne dotika. Po našem mnenju, po mnenju Poslanske skupine SDS, je ključno, ko govorimo o avtorski in sorodnih pravicah, da se oglasijo avtorji, torej tisti, ki so producenti avtorske in sorodnih pravic, in uporabniki. Ampak ta zakon ne prinaša nič, vsaj nič novega za uporabnike. Vsi tisti gostinci, vrtnarke, frizerji, mnogi predsedniki takšnih in drugačnih društev, ki želijo, da se sitem uredi, da vsaj vedo, zakaj plačajo kakšni organizaciji in zakaj toliko plačajo. Njih se ta wanna be sistemski zakon niti ne dotika. V Poslanski skupini SDS smo imeli ogromno vprašanj, odgovori pa so bolj skopi. Zato dovolite, da v tej zadnji razpravi pri tem zakonu v upanju, da res končno dobimo tudi pred nas Zakon o avtorski in sorodnih pravicah, še enkrat en primer. "Podpisniki nasprotujemo predlogu zakona, saj ostaja osnovni avtorski zakon namerno neurejen, da bi prišlo do pozitivnih sprememb v prid glasbene, literarne, likovne, filmske, plesne, arhitekturne in podobne ustvarjalnosti. Predlog zakona s pomočjo ministrstva omogoča uzurpacije zasebne avtorske lastnine in nasilni poslovni prevzem kolektivnih organizacij, ki pripadajo avtorjem, s strani uporabnikov avtorskih del." Huda obtožba. Do sedaj še nismo dobili konkretnih odgovorov, ali to drži ali ne drži, prepričan pa sem, da bo praksa pokazala, da to drži. Nasprotniki pravijo, da predlog ni usklajen z Ustavo Republike Slovenije, o tem bomo morda še videli in sodili, morda tudi ponovno odločali. Tako pravijo tudi, da predlog ni v skladu s smernicami Nacionalnega programa za kulturo Republike Slovenije, je pa v skladu z delovanjem te vlade; imajo smernice, imajo strategije, delajo pa popolnoma po svoje. Kar je problematično in s čimer se tudi v Poslanski skupini SDS strinjamo, pa je, da predlog ni v skladu s temeljno evropsko pogodbo Republike Slovenije, predvsem z Evropsko direktivo 2013/26 EU. Naslednji očitki: zakon je očitno plod lobističnih interesov založb, preprodajalcev tuje glasbe v Sloveniji in medijskih hiš, ki želijo preko novega zakona prevzeti poslovanje z glasbeno in avtorsko pravico v Sloveniji. In jaz sem že krat spraševal, kakšno vlogo so imeli pri tem zakonu določeni največji glasbeni uredniki, državna podjetja, Telekom, naša nacionalna hiša RTV in podobno. Kajti, ko preberemo natančno zakon, se strinjamo s tistimi, ki so zapisani, citiram, "Zakon je očitno plod mednarodnih interesov in lobistov s strani glasbenih multinacionalk in medijskih koncernov, ki so infiltrirani, in vsi ostali smo izvzeti". Še več, kje so analize in zakaj ravno poseben zakon? Na to v teh mesecih nismo dobili odgovora. Pa da ne bo samo slabo, tudi v Poslanski skupini SDS smo našli nekatere pozitivne rešitve, ki bi jih bilo mogoče podpreti, če ne bi bile v nasprotju z direktivo. Tudi v Poslanski skupini SDS smo pred, mislim, da dobrim letom, pripravili predlog zakona, kjer smo želeli uvesti enotno položnico. Ampak mi smo dali "uvede se". Tukaj imamo spet tisto besedo, ki po navadi izmaliči vse zakone, besedo lahko: "lahko se uvede enotna položnica". Že danes, kakor stojim tukaj, sem prepričan, da te enotne položnice vsaj v naslednjem letu ne bo, ker se nikomur ne bo dalo potruditi, da se to uresniči. Druga pomembna stvar – nadzor nad kolektivnimi organizacijami, sankcije in še kakšna stvar na tem področju. Transparentnost. Preberite si obstoječi ZASP. Morda je res potreben kakšne spremembe, ampak eno je teorija v zakonu, drugo pa je praksa. Prepričan sem, da bodo podobni članki, kot je bil danes v enem izmed medijev, zaposlovali slovenske uporabnike še naslednje mesece in leta. Ko se bodo spraševali, kdo in zakaj mora plačevati medsebojni boj med kolektivnimi organizacijami. Imamo pristojni urad, ki je sicer rekel, da želi posamezne zakonske dikcije spremeniti ravno v tej smeri, da bo lahko bolj operativen. Upamo, spoštovani predstavniki urada, da to niso ne le neke piar floskule, ampak da bo do tega prišlo tudi v praksi. Kajti kot sopripravljavci tega zakona boste soodgovorni, če se zakon ne bo izvajal. Pričakujem, da ne slišim več s strani pristojnega ministrstva in urada besed ne moremo ukrepati. Eno leto in pol ste pisali ta zakon ali koliko je bilo rečeno. In če sedaj ne bo vse v redu, pričakujem, da povlečete tudi kakšne lastne odgovornosti in dejanja. Še več, v nasprotju z direktivo ta zakon onemogoča ustanavljanje novih kolektivnih organizacij. Kar imamo, je zlato, nič novega ne smemo dobiti. Vsaj tisti, ki so v neki evropski stranki Alde, bi lahko podprli ustanavljanje novih kolektivnih organizacij, ampak očitno so zabetonirani, kajti tu se kaže namera, da se celo te kolektivne organizacije določene od več in želijo, da bo na koncu zgolj ena ali dve kolektivni organizaciji. Še več, ta zakon omogoča možnost kraje intelektualne lastnine. Avtorska pravica, intelektualna lastnina, to so zelo močne besede za tak narod, kot smo Slovenci. Ampak očitno imajo mednarodni interesi in lobisti večjo vlogo kot pa zaščita slovenske avtorske in intelektualne lastnine. Strinjamo se s tistimi, ki pravijo, da je to uvod v uničenje medijske ustvarjalne krajine. Sicer je bil nek poskus z Zakonom o medijih zaščititi slovensko glasbo, pa vidimo, da je izplen dokaj boren. Resnično se še enkrat in zadnjič sprašujemo, koliko so bile slišane, predvsem pa koliko slišane kolektivne organizacije pri tem zakonu. Na koncu še enkrat citiram. V direktivi piše: "Ob upoštevanju svobod bi kolektivno upravljanje avtorske in sorodnih pravic moralo obsegati možnost, da imetnik pravice svobodno izbere organizacijo za kolektivno upravljanje pravic, ki bo upravljala njegove pravice." Me zanima, kateri člen, kateri odstavek, kateri stavek v tem zakonu to omogoča. Vse pa je povedano že z dejstvo, da se samo dve organizaciji oziroma kolektivni organizaciji nista oglasili v zvezi s tem zakonom, kar so zelo močni indici, kdo je soustvarjalec tega zakona. Še več, glede na to, kar pravijo glasbeniki, ki se zaenkrat potiho, verjetno pa slej ko prej na glas opredeljujejo, da predlog omenjenega zakona ni usklajen ne z direktivo in je v nasprotju z vsaj tremi členi Ustave Republike Slovenije, ki se nanašajo na zasebno lastnino, pravico do ustvarjanja in svobodno podjetniško pobudo. S tega mesta pozivam vse tiste, ki mislijo, da so jim kršene ustavne pravice do zasebne lastnine, pravice do ustvarjanja in svobodno podjetniško pobudo, da sprožijo po sprejetju tega zakona ustavno presojo. Imeli ste zelo enostavno nalogo, spoštovani predstavniki ministrstva. Jaz sem na samem odboru pokazal zelo zanimiv in lepo pripravljen koncept urejanja Zakona o avtorski in sorodnih pravicah, kjer je pisalo: predlogi ministrstva, predlogi kolektivnih organizacij, predlogi uporabnikov. In z rdečo, kjer se nikakor ne strinjate, z zeleno, kjer se boste pogovarjali, in s črno, kjer ste usklajeni, pa bo očitno ta zelo zanimiv in vsebinsko bogat dokument očitno pristal v košu za smeti. Skratka, gre za očiten poskus uvajanja monopola države nad avtorsko pravico brez analiz. Spoštovani predlagatelji, upam, da ste si prebrali beli organizacijski plan slovenskih glasbenikov, ki so napisali svoje zahteva v prid zaščite avtorske in sorodnih pravic in v zaščito intelektualne lastnine. Prvopodpisani – Slavo Avsenik, potem mislim, da je na vsaj desetih straneh podpisanih malo bolj in malo manj znanih slovenskih avtorjev, ki se sprašujejo, kako so s tem zakonom preneseni okoli. Da s tem zakonom ni vse v redu, spoštovani, kaže tudi eno pomembno dejstvo. Zakonodajno-pravna služba je v skladu z delovanjem v tem mandatu raztrgala osnutek zakona. Mislim, da od 88 členov je bilo k preko 70 členom podano ne samo nomotehnične in redakcijske pripombe, ampak težke vsebinske pripombe. In potem se je na samem odboru zgodilo, ko je koalicija usklajevala ta zakon, da je spodaj napisala, da je zakon, amandma sprejet na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe. In pri vsakem tretjem se je vsaj zgodilo, da je predstavnica Zakonodajno-pravne službe rekla, da to z njimi ni usklajeno in da je v nasprotju s tistim, kar je zapisala Zakonodajno-pravna služba. Je pa ta zakon v neki simbiozi z zakoni, ki so v teh dneh pred nami. Jutri bomo obravnavali dimnikarski zakon. Enako mnogi pravijo, da je to uporabnikom neprimeren zakon, lobističen zakon, kjer je večina deležnikov preslišanih – isto kot se dogaja v tem zakonu. Kot imate nek osnutek poskusa na področju vajeništva, iz poklicnega in strokovnega izobraževanja vzamete en odstavek oziroma eno poglavje in naredite poseben zakon. V tem ste mojstri. To dokazujete tudi s tem zakonom, ampak Zakonodajno-pravna služba vas skuša prepričati, da niti ukrasti ne znate dobre ideje. Da zaključim, spoštovani, v tem uvodu. Zanima me, kdo bo odgovarjal za slabo izvedbo tega zakona. V Poslanski skupini SDS se ne bomo več oglašali, kajti tako kot so bile preglašene različne ne samo kolektivne organizacije, ampak različne skupine, predvsem pa uporabniki, mislimo, da nima več smisla razpravljati, kajti koalicijski valjar bo svoje naredil. Imate samo eno oziroma dve možnosti, da vsaj malo narediti ta zakon življenjski, to pa je podpora amandmajem SDS. En je amandma, ki govori o tem, da morajo imeti kolektivne organizacije enotne položnice, kar pomeni, manj za kolektivne organizacije, več za avtorje in imetnike pravic in manjši stroški za uporabnike. In drugi amandma, da se dobrodelne in humanitarne prireditve v sodelovanju z avtorji lahko v 50 % ali celo 100-odstotno oprostijo plačila tega prispevka. Ampak, verjamem, da koalicijski valjar ne bo podprl naših amandmajev, bo pa podprl zakon, za katerega, še enkrat, nosite vso odgovornost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Gantar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Vsem lep pozdrav! Spoštovani, v Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je sedanje delovanje kolektivnih organizacij neredko netransparentno, delitev zbranih sredstev med avtorje v Sloveniji pa pogosto nepravično. Zato je ureditev tega področja nujna. Očitno je tudi, da se v tem zakonu srečuje mnogo različnih interesov in da je zato tudi nemalo težav pri pripravi ustreznih predlogov, ki bi zadovoljili večino. Januarja je bila na skupni seji Odbora za gospodarstvo in Komisije za nadzor javnih financ sprejet sklep, ki je gospodarskemu ministrstvu priporočil, da z novim predlogom zakona zagotovi preglednost delovanja kolektivnih organizacij ter večjo vključenost imetnikov pravic pri sprejemanju ključnih odločitev. Verjamemo, da bo ta zakon, ki je pred nami, uredil občutljivo področje delovanja kolektivnih organizacij. Bistveno je, da zagotavlja pregleden transfer med avtorji in kolektivnimi organizacijami. Vsaka kolektivna organizacija bo imela odslej skupščino, nadzorni odbor in poslovodstvo. Predlog zakona določa način delitve avtorskih honorarjev, v skladu z na skupščini sprejetimi pravili o delitvi. Po zatrjevanju številnih avtorjev je to do zdaj predstavljalo velik problem. Pri eni od organizacij naj bi se, na primer, sredstva avtorjev, katerih pesmi se ne predvajajo dovolj pogosto, sploh ne izplačevala. Tako naj bi ti avtorji do danes prispevali svoje honorarje v skupni sklad, iz katerega pa se nakazuje le tistim, katerih predvajanje pesmi preseže nek arbitrarno določen prag. Predlog zakona določa tudi pravico imetnikov pravic do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije, vzpostavljajo se pravila za sestavo, sprejem, revizijo in objavo letnih poročil kolektivnih organizacij. To se nam zdi pomembno, saj so nekatere izmed njih v letnih poročilih različno prikazovale podatke o zbranih in razdeljenih avtorskih honorarjih. Veljavni zakon, ki pokriva to področje, namreč ne vsebuje natančnejše določbe o tem, kako in katere podatke mora kolektivna organizacija vključiti v letna poročila, le-ta pa so zato neprimerljiva, poleg tega pa se v javnosti pojavljajo obtožbe o zelo visokih zneskih, ki naj bi si jih v obliki sejnin delila vodstva kolektivnih organizacij. Predlog zakona tako na enem mestu ureja upravljanje in uveljavljanje pravic. Ureja torej le delovanje in nadzor nad kolektivnimi organizacijami, krovni zakon pa se bo spreminjal v bližnji prihodnosti tudi zaradi hitrosti, s katero se sicer dogajajo spremembe na področju avtorskih pravic. Zaradi naštetega bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Z zakonodajo je pač tako, da jo moraš dobro poznati, če jo želiš ocenjevati. V naslednjih nekaj urah bodo kolegice in kolegi skušali dokazovati nasprotno, a pri obravnavi tega zakona si moramo priznati, da zelo malo ljudi v tej dvorani dejansko dobro ve in razume, za kaj natančno gre, kakšne točno so rešitve in kako točno bodo vplivale na ljudi, ki jih ta zakon zadeva. Ključen razlog za to je dejstvo, da gre za zakonsko področje, ki neposredno zadeva le majhen krog ljudi, toda za ta krog ta zakon pomeni temeljno ureditev, ki ima odločilen vpliv na to, ali in koliko bodo plačani za svojo ustvarjalnost in znanje. Kolektivno upravljanje avtorske in sorodnih pravic namreč predstavlja enega od temeljev, na podlagi katerega avtorji in izvajalci glasbe, literature, umetniških del in drugih področij ustvarjalnosti zastopajo svoje pravice in zanje terjajo pravice – plačilo. V državi, ki premalo ceni ustvarjalnost in znanje, niti ni presenetljivo, da se je večina dosedanje parlamentarne razprave vrtela po drugih temah, ki imajo z ustvarjalci le malo zveze: po računih, ki jih moramo plačati uporabniki, po splošnem prepričanju, da je treba narediti red in vzpostavitvi preglednost po načelu en človek en glas, o tujih in domačih radijskih postajah in založbah in tako naprej. Kot rečeno, to ni presenetljivo. Zelo malo pa je bilo pogovora o položaju slovenskih avtorjev, izvajalcev in ustvarjalcev. Kljub nepoznavanju področja pa so si mnogi vzeli pravico, da teptajo argumente tistih, ki jim to področje predstavlja vir preživetja. Če bi se bolj zavedali dejstva, da so vsi ustvarjalci delavci in bi jih po tej logiki morali zaradi njihovega šibkejšega položaja posebej zaščititi, bi bilo tovrstnega ravnanja manj. Namesto tega se je več govorilo o visokih nadomestilih, ki jih zaračunavajo kolektivne organizacije, in krivice, ki se godijo prejemnikom položnic. Več se je govorilo o stroških kolektivnih organizacij, bistveno manj pa o podrejenem položaju ustvarjalcev, torej ljudi, v odnosu do založb, medijskih hiš in drugih uporabnikov njihovega dela. Vse to omenjam zato, ker kakovost javne in politične razprave ni bila na ravni, kakršno si ta tema zasluži. Ne glede na našo podporo ureditvi tega področja moramo izpostaviti kritiko do pripravljavca zakona, ki trdi, da so predlagane rešitve usklajene z vsemi deležniki. Razprava je vsekakor pokazala, da temu ni tako. Količina vloženih amandmajev in mnenje Zakonodajno-pravne službe pa dokazujeta, da je predlagatelj usklajevanje z deležniki razumel bolj kot pro forma opravilo in ne nekaj, kar bi bistveno izboljšalo kakovost zakona. Samo dejstvo, da je neka tema zahtevna in neprijetna, ne nas ne kateregakoli ministrstva ne odvezuje odgovornosti in potrpežljivosti. Na koncu smo poslanci postavljeni pred odločanje o predlogu, o katerem se strokovna javnost ne more poenotiti, pričakujemo pa, da bomo s sprejetjem zakona vzpostavili spodobno platformo, v kateri bodo delavci lahko zaupali, da jih ne bodo opetnajstili za njihovo zasluženo plačilo. Razprava in dialog, ki smo ga v času sprejemanja dobili s predstavniki ustvarjalca, sta pokazala, da je naša avtorska zakonodaja potrebna še velikih izboljšav predvsem na področju, kjer se ščiti avtorje, izvajalce in njihove storitve. Socialni demokrati bomo predlog zakona sicer večinsko podprli, vendar bomo to področje budno spremljali, vodili še nadaljnji dialog in po potrebi predlagali spremembe tega zakona in krovne avtorske zakonodaje, ki bo bolje, kot do sedaj zaščitila položaj ustvarjalcev, delavcev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade! Izhodišče Zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic je jasno: treba je urediti transparentno in demokratično delovanje kolektivnih avtorskih organizacij. To pomeni dodatne zahteve glede finančnega poslovanja in dodatne določbe glede urejenosti oziroma nadzora delovanja teh organizacij. Sprejetju zakona v Združeni levici ne bomo nasprotovali, toda, ali je bil predlog zakona zadovoljivo pripravljen in ali je res usklajen z vsemi deležniki, je že drugo vprašanje. Vključno s tretjim branjem Zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic je koalicija vložila več kot sto amandmajev, kar je več kot zgovorno. Kolektivne avtorske organizacije obstajajo v različnih pravnih oblikah, zato zanje veljajo različna pravila poslovanja, upravljanja in objavljanja poročil. Tudi razpolagajo z različnimi vsotami sredstev, posamične kolektivke združujejo pogosto različne vrste kulturnih delavcev, zato seveda ni enostavno primerjati njihovega položaja. Gre pa za monopolne organizacije in tudi s tega vidika zahtevajo posebno pozornost pri nadzoru in transparentnosti delovanja. Številke pokažejo precejšnjo diskrepanco med zbranimi sredstvi in dejansko razdeljenimi sredstvi. Iz podatkov, ki jih je že pred časom priskrbelo ministrstvo, smo videli, da gre v povprečju tretjina zbranih sredstev za tako imenovano administracijo oziroma tako ali drugače pristane pri funkcionarjih. Pri razdeljevanju sredstev se ne upoštevajo kriteriji žanra, kakovosti, kriteriji raznovrstnosti in tako naprej. To je stvar kolektivnih organizacij samih, ki so zasebne organizacije, in jasno je, da to pomeni favoriziranje bolj uveljavljenih avtorjev in spodbujanje kulturne produkcije, ki je še bolj nagnjena k instantni potrošnji. Dejstvo pa je, da kolektivne organizacije bremenijo tudi marsikatere obtožbe hujše narave, in to ne samo v Sloveniji, ampak tudi širše po Evropi, zato je boljša ureditev urejanja kolektivnih avtorskih pravic nujna. Razvoj avtorskega prava pri nas stoji že dve desetletji. Problematika avtorske in sorodnih pravic je širša od položaja kolektivnih organizacij in je izredno kompleksna, tako zaradi razvoja informacijsko-komunikacijske tehnologije kot zaradi močno konfliktnih interesov. Tako imamo na eni strani prevladujoč položaj majhnega števila multinacionalk, kamor odteka denar, na drugi strani imamo interesno povezovanje ustvarjalcev oziroma avtorjev, ki skušajo zaščititi svoj položaj in svojo eksistenco, kot interesna cehovska združenja pa imajo obilo svojih problemov, nekatere tudi zelo izrazite zlorabe in malverzacije, na tretji strani pa imamo neposredne potrošnike oziroma javnost, ki ima tako omejen dostop do kulturnih in intelektualnih produktov. V Združeni levici se zavzemamo za celostno reformo tega področja, predvsem za vpeljavo alternativnih pravnih mehanizmov. Konkretni zgledi in primeri že obstajajo, na primer, licence creative commons ali pa open content project, ki omogočajo prosto sodelovanje, širjenje ter plemenitenje idej in ki upoštevajo zagotavljanje eksistence kulturnih delavcev ter razvijanje človeške ustvarjalnosti. Kot rečeno, v Združeni levici sprejetju zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani! Kot smo povedali že ob prvi obravnavi tega zakona, je področje urejanja kolektivnega upravljanja avtorske in sorodnih pravic izjemno zapleteno in kompleksno. Gre za občutljiva razmerja med avtorji na eni ter uporabniki na drugi strani, med njimi pa so kolektivne organizacije, s katerimi je le malokdo resnično zadovoljen. V ta razmerja je že marsikdo v preteklosti želel poseči, pa dejanskih sprememb in napredka do danes po naši oceni ni uspelo doseči nikomur. V Novi Sloveniji smo leta 2013 poskusili pomagati boljši ureditvi, pa podpore našemu zakonu žal ni bilo. Zgodba se, kot kaže, ponavlja in k obravnavanemu Predlogu zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravicah smo vsi prejeli veliko negativnih mnenj zainteresirane javnosti. Kolektivne organizacije so zadolžene za to, da od tistih, ki te storitve porabljamo, pobirajo denar in ga razdeljujejo med tiste, ki avtorska dela ustvarjajo. S tem se številni srečujemo dnevno na terenu zlasti tisti, ki organiziramo kakršnekoli prireditve. Po prireditvah dobimo račun za uporabo pesmi in drugih avtorskih storitev. Trije ključni predlogi, ki smo jih predlagali v naši noveli zakona pred tremi leti, so bili: omejiti stroške poslovanja kolektivnih organizacij, kot sta Sazas, IPF in druge organizacije, njihove stroške smo poskušali omejiti na 20 % denarja, ki ga poberejo oziroma na največ milijon evrov. Manjši kot so stroški teh organizacij, več ostane denarja za avtorje in če so manjši stroški teh kolektivih organizacij, so tudi manjši računi uporabnikov in organizatorjev najrazličnejših prireditev. Predlagali smo tudi uvedbo enotnega računa vseh kolektivnih organizacij. Če danes organiziramo gasilsko veselico, bomo po tej veselici največkrat dobili račun od Sazasa, od IPF in še morda od katere druge organizacije. Marsikdo ne ve, zakaj toliko različnih računov, zato smo želeli vse te organizacije prisiliti, da dajo enoten račun, tako da bi uporabnik plačal samo en račun. Uvedli bi popuste za dobrodelne prireditve, kot so na primer gasilske veselice ali dobrodelni koncerti, na katerih prireditelji ne zberejo toliko denarja, da bi pokrili stroške, morda pa potem le še ostane nekaj za dobrodelne namene. Zaradi tega smo predlagali avtomatske popuste za vse dobrodelne prireditve v višini 50 %. Vladni predlog tega zakona, ki ga danes obravnavamo v tretji obravnavi, gre na dveh področjih v pravo smer, in sicer omogoča pravno podlago za izdajanje skupnega računa in omogoča sklepanje skupnih sporazumov za dogovor o tarifah z reprezentativnimi organizacijami. Krščanski demokrati zakonu ne nasprotujemo, saj nakazuje v določenih točkah pravo smer. Ocenjujemo pa, da ima še velike rezerve glede ureditve delovanja kolektivnih organizacij.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o predlogu zakona v celoti. Besedo ima dr. Dragan Matić, pripravita naj se gospod Matjaž Nemec in gospa Maruša Škopac. Dr. Matić, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči! Predlog zakona vsekakor bomo podprli in ga ves čas tudi že podpiramo, ves čas, ko teče razprava o njem, kajti za svoje cilje postavlja upravičeno pričakovanje, da se bo vzpostavilo tisto, kar danes manjka, s tem ko bo zakon sprejet, to pa je pogoji za to, da se zopet povrne zaupanje in ugled tako kolektivnih organizacij kot delovanja državnih organov, ki so pristojni za nadzor nad izvrševanje predpisov s področja kolektivnega upravljanja avtorske in sorodnih pravic. Stanje na področju kolektivnega upravljanja v Sloveniji je slabo – govorimo o avtorskih pravicah. Razmerja med avtorji, imetnikih pravic, uporabniki varovanih del in državo so slabo pregledna, predvsem pa, kot rečeno, ni zaupanja med vsemi ključnimi deležniki. Žal so kolektivne organizacije do zdaj bile v medijih in pred očmi javnosti takrat, ko se je poročalo o negativnih zgodbah, o aferah, in so v precejšnji meri tudi izgubile svojo legitimnost. Verjetno je eden ključnih razlogov za to ravno v neenaki obravnavi članstva, ko gre za odločanje v teh kolektivnih organizacijah in ko gre za delitev sredstev iz naslova zbranih honorarjev in s tem povezani tudi nesorazmerni porabi za delovanje kolektivnih organizacij, potem o raznih sumljivih ali, recimo, neekonomičnih investicijah, kar je celo rezultiralo v posameznih kazenskih ovadbah. Slišati je bilo celo, da gre za ugrabljene kolektivne organizacije, ki delujejo samo za ozek krog vodstva in nekaterih privilegirancev. Večkrat se je izpostavilo, da so stroški poslovanja nesorazmerni, in seveda je tudi eden od ciljev tega zakona, da se bo postavilo pogoje za uokvirjanje v razumno utemeljene investicije in porabo in tudi da bo ta ustrezno dokumentirana, in to v skladu z vsemi pravili dobrega gospodarjenja. Zakon med ostalim vsebuje tudi določbo, da morajo biti člani v statutu pristojni za to, da določajo najvišji dovoljen odstotek stroška poslovanja. V preteklosti je bilo namreč mogoče, da je ena od večjih kolektivnih organizacij porabila več kot 37 % zbranih honorarjev za svoj obstoj, za svoje delovanje. Pri tem pa, da ni imela niti enega rednega zaposlenega in da je potem milijonske zneske od teh 37 % prenesla na neko drugo zasebno družbo oziroma podjetje, ki je potem naprej s tem denarjem operiralo dalje. Seveda je ključno tudi, da ne prihaja več do takih anomalij, kot so bile do sedaj, in to bo zakon seveda onemogočil, da bi na primer 150 tako imenovanih rednih članov bilo privilegiranih na ta način, da bi imeli po 20 glasov, na drugi strani pa bi ta ista kolektivna organizacija imela 5 tisoč "nerednih članov", od katerih bi imel vsak samo po en glas. To je tudi nekaj, kar seveda po novem zakonu, ko bo uveljavljen, ne bo več mogoče. Tudi ne bo več verjetno mogoče, ker bodo vsi člani določali, kako se bodo sredstva porabila, v katere namene, da bi, recimo, za sejnine bilo porabljenih okoli 200 tisoč evrov na leto pri kolektivni organizaciji, ki izbere od 8 do 15 milijonov, kar v primerjavi s pomembno državno firmo, ki obrne tri milijarde na leto in porabi samo 40 tisoč za sejnine, seveda predstavlja zelo alarmanten podatek. Zakon torej temelji na načelu transparentnosti in vključenosti vseh članov pri odločanju o zelo pomembnih zadevah, s katerimi se te kolektivne organizacije srečujejo. Torej struktura upravljanja kolektivne organizacije bo preglednejša, skladno z novim zakonom, in tudi tisti, ki bodo odločali oziroma uprava bo primerno odgovorna za svoje delo. Prav tako bo zagotovljena pravica vseh članov, da sodelujejo na skupščini pri odločanju in sprejemanju o temeljnih dokumentih in vprašanjih organizacije. Celo tako določa zakon, da bo manjšina članov imela možnost, da skliče skupščino, imenuje posebnega revizorja za pregled vodenja posameznih poslov, posameznim imetnikom pravic pa bo zagotovljena pravica do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije, kar je bil v dosedanji praksi žal velikokrat problem. Določena bodo tudi nadrobna pravila glede sestave letnega poročila, načina sprejemanja teh poročil. V njih bodo morale biti natančno določene postavke, ki bodo morale biti tudi ločene glede zbiranja avtorskih honorarjev, dodeljenih in plačanih avtorskih honorarjev in dodeljenih in še neplačanih avtorskih honorarjev, nerazdeljenih avtorskih honorarjev, stroškov kolektivne organizacije, stroški poslovanja organizacij in tako naprej. Posebej bo zahtevan tudi prikaz stroškov delovanja zunanjih izvajalcev in informacijske tehnologije in odvetniških storitev. Kar je pa zelo pomembno in sem že na začetku izpostavil, zagotovljen bo tudi učinkovitejši nadzor nad delovanjem kolektivnih organizacij in uporabnikov avtorskih del ter ukrepanje v primeru nepravilnosti v okviru pravnega nadzora in glob v prekrškovnem postopku, s tem da bo tudi se sledilo načelom sorazmernosti ukrepov oziroma stopnjevanju zakonske prisile. Ob koncu naj še omenim, da zlasti v naši poslanski skupini pozdravljamo bolj jasne postopke oblikovanja in uporabe posebnih namenskih sredstev, ki jih bo zakon prinesel. Upati je, da bodo v okviru tega zaživeli posebni skladi, tako tisti, ki bodo namenjeni ustvarjalcem v stiski, to se pravi socialni skladi, kot oni, ki bodo zagotavljali dolgoročne oblike varčevanja v obliki pokojninskih skladov. Seveda pa je zlasti pomemben tako imenovani promocijski sklad, ki bo pač omogočil, da bo kolektivna organizacija del sredstev namenjala tudi za promocijo mladih neuveljavljenih avtorjev. Kar je tudi zelo dobrodošlo z ozirom na to, da je mogoče večkrat slišati, da je kvalitetne slovenske glasbe premalo in da zlasti nove slovenske glasbe primanjkuje. Vse, kar sem pač naštel, so razlogi oziroma več kot utemeljeni razlogi za to, da verjamemo, da je zakon solidna osnova za boljše delo kolektivnih organizacij in večja vrednost in preglednost na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Andreja Potočnik. Pripravi naj se gospa Anita Koleša.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Kolektivne organizacije so ključna infrastruktura na področju avtorskega prava. Če je infrastruktura nedelujoča, potem je avtorska pravica razvrednotena. Glavni namen avtorskega prava je predvsem zagotoviti ekonomsko spodbudo ustvarjanju. Če ustvarjalec ve, da bo za svojo kreativnost nagrajen v smislu izključnih pravic, ki jih bodo tretje osebe spoštovale, je to definitivno motivacija za nadaljnjo ustvarjanje. In kolektivne organizacije v smislu obveznega kolektivnega upravljanja, kot ga poznamo v Sloveniji in ga zakon ne spreminja, ko sam avtor svojih avtorskih pravic sploh ne more upravljati, lahko porušijo to motivacijo, saj predvsem z nepreglednim in stroškovno neučinkovitim vodenjem omogočajo avtorjem kapitalizacijo svojih avtorskih del. Zakaj menim, da je ta zakon, ki ga imamo danes pred seboj, dober? Zato ker ureja oziroma uvaja: odprtost kolektivnih organizacij, učinkovitost upravljanja teh organizacij, preglednost poslovanja, pravično tarifo za uporabo avtorskih del, učinkovitost zbiranja in delitev avtorskih honorarjev imetnikov pravic, večjo pravno varnost. Dejstvo je, da je stanje na področju kolektivnega upravljanja v Sloveniji slabo. Zaupanja med ključnimi deležniki ni. Med avtorji, imetniki pravic, med uporabniki varovanih del in ne nazadnje med državo. Naj poudarim, da sam pomen in vloga kolektivnih organizacij v smislu avtorskega prava, pravnega varstva, se v ničemer ne spreminja. Zakon zgolj in samo določa pogoje delovanja, ki bodo zagotovili skrben, varen, nediskriminatoren in predvsem odgovoren način upravljanja. Zakaj je potrebno zagotoviti transparentnost delovanja? Predvsem zato, ker kolektivne organizacije upravljajo z denarjem tretjih oseb, zato so pravila varnega in skrbnega delovanja izjemno pomembna. Kar se tiče monopola, mu sicer nisem naklonjena, ampak v tem primeru menim, da bi povzročitev ukinitve monopola naredila več škode kot same koristi. Izjemno pozitivno se mi zdi, da so nekatere kolektivne organizacije storile veliko pomembnih in pozitivnih premikov. Predvsem pri ozaveščanju o pomembnosti intelektualne lastnine in kreiranju sodne prakse. Skratka, prepričana sem, da velik korak k izboljšanju stanja sigurno pomeni sprejetje tega zakona.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anita Koleša. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Odzvala se bom samo na dve trditvi, ki sta bili v tem državnem zboru rečeni sedaj v stališčih, in sicer eno je tisto usklajeno z deležniki oziroma neusklajeno z deležniki. Mi smo v našem stališču in razpravi, ki smo jo imeli v zvezi s tem zakonom, ves čas trdili, da smo dejansko veliko stvari uskladili z mnogoterimi deležniki v postopku sprejemanja oziroma priprave in sprejemanja zakona. Dejstvo pa je, da je to delo bilo tako rekoč Sizifovo, kajti ti deležniki so bili zelo nasprotujočih interesov, želja in ciljev in zato je zahteva do predlagatelja zakona, da bi se vsi deležniki enostavno poenotili in da bi lahko prišli do nekega enotno sprejetega stališča tega zakona, seveda nemogoča in je zato ta dilema na ta način lahko odpravljena. Bi pa rekla, da je dejansko teh interesov bilo zelo veliko in poslušali smo vse, pa vzemite to, da so to lobisti ali karkoli pač, ampak želeli smo jih poslušati, če smo jih slišali, je drugo vprašanje, kajti to je vezano na tisto, kar sem že omenila, vseh interesov enostavno tukaj se ne da upoštevati, predvsem pa ne tistih interesov, ki so vseskozi želeli, da ta zakon ni sprejet. Kajti dejstvo je, da mnogokaterim kolektivnim organizacijam stanje, kakršno je danes, izredno odgovarja. Zato menim, da je sam zakon velik napredek, da ga je bilo nujno potrebno reševati posebej zunaj Zakona o avtorski in sorodnih pravicah, kajti vsi tisti, ki so v preteklih letih delovali na tem področju, so nam zagotavljali, da v kolikor tega ne storimo, tudi samega Zakona o avtorski in sorodnih pravicah ne moremo posodobiti. Zato je ta očitek, da je to nesistemsko, popolnoma neprimeren in menimo, da smo samo na ta način lahko prišli do dobrega, upam, tudi v praksi uresničljivega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave v katerem dobi besedo še predstavnik Vlade. Izvolite, gospod Cantarutti.
Hvala lepa. Hvala lepa še enkrat tudi za vse vaše razprave in tudi za dosedanje delo pri oblikovanju in sprejemanju omenjenega zakona. Še enkrat bi res rad poudaril, da smo imeli zelo obsežen in iskren, poglobljen dialog z vsemi deležniki, in res je, ker je zadeva kompleksna, ker je tudi precej neurejeno to področje, je vsem nemogoče ustreči. Ampak vendarle mislim, da smo prav zaradi tako poglobljenega in dolgega dialoga si vzeli tudi dovolj časa, prišli do enega minimalnega, lahko rečem, konsenza med večino, ki se jih ta zakon dotika. Mi imamo tudi opravljen pregled, kdo podpira ta predlog, kdo je proti, lahko na hitro ugotovimo, da večina ali pa skorajda vsi podpirajo s področja avdiovizualnega ustvarjanja, kamor sodijo producenti, tudi režiserji pa tudi dramski ustvarjalci in tako naprej, in da je največje nasprotovanje, kot smo tudi nekako pričakovali, ker menim, da je prav na tem področju največ nepravilnosti, na področju glasbe. Ampak, kot rečeno, ta predlog je vendarle dober in vendarle ureja in daje pravice tistim, ki jim te pravice tega avtorskega ustvarjanja tudi pripadajo. Omenil bi tudi očitek, da je bilo precej amandmajev oziroma morda kakšna nejasnost tudi. Res je, zavedamo se tega, ampak ravno zaradi tega, ker je to področje kompleksno, ker urejamo to in poskušamo različne interese – in pritiski so bili tudi na vas, spoštovani poslanci in poslanke –, smo poskušali tudi v tem zakonodajnem postopku, ki je v končni fazi tudi namenjen temu, da nek predlog poskušamo vendarle dopolniti, izboljšati, narediti ga sprejemljivega za najširši krog uporabnikov. Zato smo tudi dali toliko amandmajev, jih potrdili oziroma sprejeli, marsikaj tudi od različnih deležnikov. Na tem mestu bi se še enkrat tudi zahvalil Zakonodajno-pravni službi, ki je dobronamerno nam poskušala pomagati, zato da je zakon še bolj jasen in nekako gre v smeri uresničitve ciljev, ki smo si jih s tem predlogom tudi zastavili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. septembra. V razpravo dajem 14. člen in amandma poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. V razpravo dajem 35. člen in amandma poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 45. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 46. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 77. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 79. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 81. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne, zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 9. točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POTROŠNIŠKIH KREDITIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 20 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Alešu Cantaruttiju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Predsedujoči, spoštovani poslanci, poslanke, še enkrat pozdravljeni! Tokrat ob predlogu drugega drugačnega zakona, Zakona o potrošniških kreditih. Dovolite mi torej nekaj misli v tem uvodu v ta zakonodajni postopek. Pred vami je predlog zakona, ki nadgrajuje trenutno veljavni Zakon o potrošniških kreditih s pravili evropske direktive o potrošniških kreditih, pogodbah za stanovanjske nepremičnine. Predlog zakona ureja kreditne pogodbe, pri katerih kot jemalec kredita nastopa potrošnik. Vlada Republike Slovenije je 30. junija leta 2016, torej letos, določila besedilo zakona in ga posredovala Državnemu zboru v sprejem po rednem postopku. Predlaga se sprejem novega zakona, s katerim se na enem mestu urejajo potrošniške kreditne pogodbe za nepremičnino in ostale potrošniške kreditne pogodbe. Menimo, da smo pripravili zakon, ki bo zagotavljal visoko raven varstva potrošnikov, ne da bi gospodarstvu nalagali nepotrebna dodatna bremena. To se mi zdi zelo pomembno. Prvi osnutek zakona je bil predstavljen javnosti v okviru javne obravnave in je potekala jeseni lanskega leta. V nadaljevanju je ministrstvo opravilo dve medresorski usklajevanji. V zvezi z Zakonom o potrošniških kreditih je ministrstvo marca organiziralo tudi javni posvet, ki so se ga udeležili vsi pomembnejši deležniki, ki se jih dotika ta zakon. Ministrstvo je upoštevalo mnogo prejetih pripomb in predlogov, tako s strani gospodarstva kot tudi neodvisnih potrošniških organizacij. Ključni cilji, ki jih zasleduje predlog zakona v primerjavi z veljavnim zakonom, ostajajo isti in so naslednji. Odgovorno oddajanje in najemanje potrošniških kreditov s pomočjo pravočasnega informiranja potrošnika o značilnostih ter s pomočjo skrbne predhodne ocene kreditne sposobnosti potrošnika in zagotavljanje preglednih, stabilnih in učinkovitejših kreditnih trgov za nepremičnine z ustreznim nadzorom nad dajalci kreditov in kreditnimi posredniki. Na novo se opredeljuje kreditna pogodba za nepremičnino, ki širi obseg uporabe evropskih pravil in zagotavlja višje varstvo potrošnikov. Kaj so še poglavitne rešitve predlaganega zakona? Odobritev kredita potrošnikov bo mogoča le, če bo ocena kreditne sposobnosti pokazala, da bodo obveznosti iz kreditne pogodbe verjetno izpolnjene. Uvaja se nova kategorija tako imenovanih splošnih informacij potrošnikom ter prilagojen standardni obrazec za predhodne informacije o glavnih značilnostih kredita. Predlaga se pravica potrošnika do pretvorbe kredita iz tuje valute v domačo valuto. Uvaja se obvezna cenitev nepremičnine. Določa se obveznost pridobitve dovoljenja za kreditne posrednike, ki posredujejo potrošniške kredite za nepremičnino. Vzpostavlja se tako imenovani potni list za čezmejno opravljanje storitev kreditnih posrednikov, ki posredujejo potrošniške kredite za nepremičnine. In še, odpravljajo se nekatere pomanjkljivosti sedanje ureditve potrošniškega kreditiranja. Menimo, da bomo s predlogom zakona zagotovili učinkovit nadzor na trgu potrošniškega kreditiranja z novimi, strožjimi ukrepi v primeru ugotovljenih kršitev, ki se bodo lahko izrekli v okviru pravnega nadzora in višjimi globami v prekrškovnem postopku. V vladi pričakujemo, da bomo s predlagano zakonsko rešitvijo, torej predlagano zakonodajo, povečali zaupanje potrošnikov in jim omogočili lažje sprejemanje odločitev ter na ta način spodbudili delovanje potrošniškega kreditiranja. Vemo, da je prav javna zasebna potrošnja eden izmed pomembnih makroekonomskih dejavnikov, ki seveda vplivajo tudi na rast in stabilnost vsake ekonomije. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Danijel Krivec bo prestavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav predstavnikom ministrstva, kolegice in kolegi! V javno obravnavo je bil dan Predlog zakona o potrošniških kreditih, ki veljavni zakon dopolnjujejo s pravili evropske direktive za potrošniške kredite, ki so zavarovani s hipoteko ali drugo stvarno pravico ali pa so namenjeni nakupu stanovanjske nepremičnine. Ključni cilji, ki jih zasleduje predlog zakona se v primerjavi z veljavnim zakonom ne spreminjajo. Zakon tako še vedno ureja in določa postopke za odgovorno dajanje in najemanje kreditov na način, da se zagotavlja kakovostno informiranje potrošnikov in ustvarja visoka raven varovanja ekonomskih in pravnih interesov potrošnikov. Na novo se z zakonom med drugim ureja minimalna poklicna usposobljenost dajalcev kreditov in kreditnih posrednikov, cenitev nepremičnine, krediti v tuji valuti ter ukrepi ob zamudah pri plačilih in izvršbi. Za kreditne posrednike se na novo uvaja tudi obvezna pridobitev dovoljenja in zavarovanja poklicne odgovornosti, po novem pa se ureja tudi čezmejno opravljanje storitev posredovanja kreditov za stanovanjske nepremičnine. Nekatera področja, ki so že urejena v veljavnem zakonu, se samo nadgrajujejo, kot recimo strožja ureditev ocene kreditne sposobnosti za potrošnika. Za nadzor kreditnih institucij in subjektov, ki za kreditne institucije posredujejo pri dajanju potrošniških kreditov, je zadolžena Banka Slovenije, informacijski pooblaščenec nadzira skladno s pravili o zbiranju in obdelavi osebnih podatkov. Predlog zakona uvaja nove pogoje za dajanje in posredovanje potrošniških kreditov za nepremičnino. Da se izboljša varstvo potrošnikov, bodo lahko potrošniške kredite za nepremičnino dajale samo naslednje skupine subjektov: A – kreditne institucije z dovoljenjem, nebančne finančne institucije z dovoljenjem, v katerih izključna ali pretežna dejavnost je opravljanje storitev finančnega zakupa in v katerih ima banka najmanj 20-odstotni delež glasovalnih pravic ali najmanj 20-odstotni delež v kapitalu ali katerih bilančna vsota znaša najmanj 50 milijonov evrov, družbe za finančni zakup ter nekateri drugi subjekti, ki dovoljenja ne potrebujejo, na primer delodajalci, ki dodelijo kredit svojim zaposlenim brezobrestno ali po nižjih efektivnih obrestnih merah, kot jih uporabljajo kreditne institucije. Posredniki teh subjektov bodo morali za posredovanje potrošniških kreditov za nepremičnino prav tako pridobiti posebno dovoljenje. V tej zvezi bo Banka Slovenije poleg sedanjih nadzornih nalog postala odgovorna za izvajanje dovoljenj družbam za finančni zakup za dajanje potrošniških kreditov za nepremičnino, izdajanje dovoljenj posrednikom potrošniških kreditov za nepremičnino ter nadzor družb za finančni zakup in njihovih posrednikov v zvezi s potrošniškimi krediti za nepremičnine. Poleg tega pa bo Banka Slovenije imela pooblastila za nalaganje ukrepov nadzora in tudi sankcij nadzorovanim subjektom. Delovala bo kot pristojni organ v zvezi s čezmejnim posredovanjem potrošniških kreditov za nepremičnine. Po Zakonu o potrošniških kreditih velja splošno pravilo, da lahko dajalci potrošniških kreditov odstopijo od terjatve iz potrošniških kreditov samo subjektom, ki prav tako lahko delujejo kot dajalci potrošniških kreditov. To pravilo pa ne velja za kreditne institucije, ki lahko takšne terjatve iz potrošniških kreditov odstopijo katerikoli tretji osebi. Kar zadeva subjekte, ki ne smejo delovati kot dajalci potrošniških kreditov, predlog zakona omejuje obseg upravičenih tretjih oseb na subjekte s posebnim namenom pri listninjenju, Družbo za upravljanje terjatev bank, druge družbe za upravljanje slabih terjatev bank. Ti subjekti morajo tudi izpolnjevati vse zakonske pogoje. Evropska centralna banka poudarja, da je treba v povezavi s predlaganimi prenosi novih nalog na članico oceniti, ali je to v nasprotju s prepovedjo denarnega financiranja iz člena 123 pogodbe. Evropska centralna banka je pripravila usmeritve, ki so navedene v posameznih odstavkih. Evropska centralna banka meni, da se nove naloge Banke Slovenije, ki se nanašajo na izdajanje dovoljenj družbam za finančni zakup, ki potrošnikom ponujajo storitve finančnega zakupa nepremičnin, in posrednikom potrošniških kreditov za nepremičnine ter nadzor teh družb za finančni zakup in njihovih posrednikov in nekaterih prevzemnikov terjatev iz potrošniških kreditov, ki jim jih odstopijo subjekti z dovoljenjem za opravljanje bančnih ali finančnih storitev, lahko štejejo za naloge centralnega bančništva, in sicer na podlagi tega, da se lahko šteje, da dopolnjujejo obstoječe funkcije Banke Slovenije v zvezi z bančnim nadzorom tudi na področju potrošniških kreditov. Poleg tega se lahko šteje, da se to dopolnjevanje kaže tudi v tem, da bodo nadzorovani subjekti s plačilom takse za izdajo dovoljenja in nadomestila za nadzor prispevali h kritju stroškov, ki Banki Slovenije nastanejo pri opravljanju novih nadzornih nalog, kar bo prav tako pozitivno vplivalo na njeno finančno zmožnost, da prevzame navedene naloge. Vendar predlog zakona ne vsebuje določb, ki bi pojasnjevale instrumente in pooblastila, ki jih Banka Slovenije potrebuje, da bi uspešno nadzirala skladnost nekaterih prevzemnikov terjatev iz potrošniških kreditov. V Slovenski demokratski stranki bomo ta predlog zakona v prvem branju podprli, ker prinaša veliko dobrih rešitev za potrošniške kredite oziroma varstvo potrošnikov pri najemanju teh kreditov.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, predstavniki Vlade, dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus k Predlogu zakona o potrošniških kreditih. Predlog zakona bomo seveda podprli. Zakon v slovenski pravni red prenaša direktivo, katere ključni cilj je zagotoviti visoko raven varovanja ekonomskih in tudi pravnih interesov potrošnikov. Finančna, gospodarska ali vsesplošna, kot bi lahko temu rekli, kriza je pokazala, da neodgovorno ravnanje udeležencev, akterjev na trgu spodkopava temelje finančnega sistema, kar lahko in tudi je privedlo do hudih socialnih in gospodarskih posledic. Čeprav so se težave v zvezi s finančno krizo začele, kakopak, v Ameriki, konkretno na ameriškem hipotekarnem trgu, se je tudi v številnih državah Evropske unije povečala zadolženost potrošnikov za nepremičnine, posledično pa, žal, tudi število zaseženih nepremičnin. Predlog zakona si prizadeva za odgovorno dajanje kreditov s pomočjo pravočasnega informiranja vseh potrošnikov o značilnostih kredita, po drugi strani pa si prizadeva za odgovorno najemanje kreditov za nakup predvsem nepremičnin. Prav tako se odpravljajo pomanjkljivosti, ugotovljene s strani Tržnega inšpektorata Republike Slovenije in tudi Zveze potrošnikov Slovenije, ki so: zavajajoče oglaševanje kreditne obrestne mere, številne zlorabe, neprimerno obveščanje o raznih spremembah, predvsem pa grozljivi primeri oderuškega, si dovolim reči, kreditiranja. Pri tej agresivni poslovni praksi, žal, vse prepogosto naletimo na primere, ko dajalec kredita zaračunava odškodnine, skregane z vsako zdravo kmečko ali razumsko pametjo in logiko, ki vodi v hude osebne stiske in krize. Potrošnik bo poslej moral biti opozorjen na morebitna tveganja, ki jih prinašajo posamezne vrste kreditov za nepremičnine. Dajalec kredita pa bo moral pri kreditu za nepremičnino v tuji valuti potrošnika redno informirati o spremembah menjalnega tečaja, kadar spremembe povzročijo zvišanje skupnega zneska kredita za več kot deset odstotkov. Tudi ta stopnja bi lahko bila nižja, pa vendar. Hkrati ga bo moral tudi seznanjati s pravico do pretvorbe v domačo valuto in morebitnimi drugimi mehanizmi za omejitev valutnega rizika. Nova direktiva prinaša tudi obveznost kreditodajalca k vpogledu v zbirko osebnih podatkov za namene ocene kreditne sposobnosti potrošnika ter obveznost hrambe postopka dokumentacije v zvezi z oceno njegove kreditne sposobnosti. Predlog zakona na novo določa tudi obveznost zagotavljanja ustrezne ravni znanja in usposobljenosti dajalca kredita in kreditnih posrednikov ter za poslovodstvo kreditnega posrednika v primeru opravljanja poslov v zvezi s kreditno pogodbo za nepremičnino. Program usposabljanja oziroma izobraževanja bo določilo Združenje bank za izvajalce programov v soglasju z Banko Slovenije. Da zaključim. V Poslanski skupini Desusa se s cilji, ki jih predlog zakona zasleduje, še zlasti pa ker gre tukaj za zaščito ljudi, posameznika, kot radi rečemo malega človeka, pred oderuštvom in izžemanjem takšnih ali drugačnih dušebrižnikov – prav iz teh razlogov navedeni predlog predpisa podpiramo in mu dajemo seveda popolno podporo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Magistrica Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Glavni namen predloga zakona, ki danes začenja obravnavo v Državnem zboru, je evropsko usklajena ureditev zakonodaje s področja kreditiranja, konkretneje zavarovanja potrošnikov in obveznosti za kreditne institucije pri preverjanju kreditne sposobnosti prosilcev za kredit. Določila predloga pomenijo prenos evropskih direktiv s področja potrošniških kreditov in natančneje definirajo kreditne institucije kreditodajalce, jasno kategorizirajo, kdo in pod kakšnimi pogoji lahko kreditira prebivalstvo. Predlog vsebuje tudi pogoje usposobljenosti, ki jih mora izpolnjevati zaposleni pri kreditni ustanovi. Že v prvi seznanitvi z zakonom smo do predloga pristopili kritično, saj ugotavljamo, da se v evropski zakonodaji, ki smo jo dolžni vgraditi v nacionalno, pogosto pojavlja mentaliteta, ki izključno krivdo za nezmožnost vračila kredita nalaga na kreditojemalca. Seveda je kreditiranje posel kot vsak drug in seveda edino pravilno je, da se dani krediti tudi povrnejo. Toda odgovornost za dani kredit leži tudi na kreditodajalcu. Ta zakon tako prinaša tudi določila o obvezni oceni kreditne spodobnosti, ki pa pomeni strožje preverjanje finančnega poslovanja prosilca za kredit in tudi vpogled kreditodajalca v izdatke prosilca. Ker gre za pomemben poseg v zasebnost in dostojanstvo ljudi, bomo Socialni demokrati v nadaljnji obravnavi zelo pozorni na ta določila in jih poskušali dopolniti, tako da bodo posegi v zasebnost sorazmerni. Zato Socialni demokrati kot zelo pomemben del zakona ocenjujemo določila, ki varujejo potrošnika oziroma kreditojemalca. Nanašajo se na razumljivo in nezavajujoče oglaševanje kreditnih ponudb, na obvezen sedemdnevni rok za premislek o kreditni ponudbi, na prepoved vezave ponudb kreditov z ostalimi storitvami, na možnost pretvorbe kreditov v tuji valuti ter na prepoved kreditodajalcem, da svoje terjatve odstopajo katerikoli drugi pravni osebi, kot je bilo to dovoljeno do sedaj. S tem se pomembno širi krog zaščite potrošnika. Tretji, zelo pomemben sklop rešitev pa se nanaša na ureditev tako imenovanega črnega trga kreditov. Ta se je razvil zaradi omejene kreditne sposobnosti ljudi in tako nekateri izkoriščajo stisko tistih, ki so bili spoznani za kreditno nesposobne. Ponujanje kredita z oderuškimi obrestmi in praktično nemogočimi pogoji odplačila, pri katerih obresti in kazni pogosto presežejo vrednost glavnice, ta pa je lahko visoka le nekaj sto evrov. Verjetno se vsi tukaj strinjamo, da gre za zavržena dejanja, ki jih je potrebno bistveno strožje sankcionirati in takšne ponudnike pregnati s trga. Ta predlog zakona zato prinaša strožje pogoje za kreditodajalce in bistveno višje kazni. Med drugim tudi onemogočanje veriženja podjetij. Moramo pa pripomniti, da zaostritev pogojev kreditiranja ne bo rešila enega od temeljnih problemov, to pa je dejstvo, da je nekaterim kreditni trg popolnoma zaprt. To sicer ni predmet urejanja tega zakona, vendar Socialni demokrati opozarjamo, da bomo morali na tem področju storiti še veliko. Menimo, da je nujno, da se tudi pri nas razvije tako imenovano socialno bančništvo in kreditiranje. To štejemo za pomemben del izvajanja tistega dela koalicijskega sporazuma, ki govori o socialnem podjetništvu in zadružništvu. Pomemben del tovrstnega kreditiranja v Evropi namreč opravljajo zadružne banke, ki smo jih nekoč poznali tudi pri nas, s sprejemom zadnje verzije Zakona o bančništvu pa je Slovenija nekritično povzela ureditev, ki banke obvezuje k organiziranosti v obliki delniške družbe. To je področje, ki mu moramo v prihodnosti posvetiti več pozornosti, da bomo s tem olajšali dostop do kapitala tudi šibkejšim. Izkušnje s področja socialnega podjetništva in etičnega bančništva namreč kažejo, da ti ljudje kljub svoji majhni kapitalski moči v teh oblikah redno vračajo izposojeni denar. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o potrošniških kreditih v prvi obravnavi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Združena levica bo predstavil gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Predlog novega Zakona o potrošniških kreditih vsaj delno prinaša prepotrebno regulacijo na področje, kjer so potrošniki pogosto v zelo neenakovrednem položaju in kjer sta torej strožja regulacija in zaščita potrošnika toliko bolj pomembna. V Združeni levici ne bomo nasprotovali nadaljnji obravnavi Zakona o potrošniških kreditih, kljub temu da Vlada ni vključila vseh rešitev, ki bi jih lahko oziroma bi jih morala. Z drugimi besedami, popustila je bančnim in finančnim lobijem. Jedro predloga zakona je prenos evropske direktive, pri katerem se je Vlada oziroma ministrstvo odločilo za minimalno harmonizacijo, a je vseeno storilo premalo, da bi upoštevala specifičen kontekst, ki ga imamo v Sloveniji. Zadolženost gospodinjstev je v Sloveniji sicer primerjalno gledano glede na druge evropske države med najnižjimi, finančni dolg slovenskih gospodinjstev znaša približno polovico povprečnega dolga v Evropski uniji. Prav tako je relativno nizek delež slabih kreditov, čeprav se je, razumljivo, v zadnjih letih povečal. Problem na področju potrošniških kreditov je prej njihova nedostopnost kot pa pretirano zadolževanje in nakopičen dolg, ki ga gospodinjstva ne bi mogla odplačevati. S tega vidika določbe o zaostrovanju preverjanja kreditne sposobnosti niso najvažnejši del zakona, sploh, ker se je treba vprašati o širših socialno-ekonomskih vzrokih porasta osebnih stečajev, ki so navedeni v obrazložitvi zakona. Vendar pa še vedno cvetijo prakse oderuštva in zavajanja ter drugih nepoštenih pristopov, ki se jih poslužujejo banke in drugi kreditodajalci; tudi tistih, ki so v resnici v sivi coni in niti ne bi smeli imeti pravice do ponujanja kreditov, da ne omenjamo črnoborzijanskega posojilodajalstva. Zato je strožja regulacija glede tega, kdo je lahko kreditodajalec, smiselna, vendar se je Vlada odločila za preveč odprto rešitev kljub drugačnemu predlogu, ki ga je imela na mizi. Potrošniški kredite bi smele ponujati zgolj kreditne institucije, ki bi zadostile določenim kriterijem. Banke oziroma kreditodajalci še vedno potrošnike slabo informirajo o skupnih stroških kredita in jim še vedno raje ponujajo tvegane kredite, namesto da bi jim ponudile kredite s fiksno obrestno mero. Rečeno bolj točno, ne gre samo za slabo informiranje, ampak za zavajanje in celo prevare. Pogosto banke ponujajo oziroma zahtevajo nakup paketnih storitev, seveda povsem neupravičeno. Namen takšnih skrivalnic je, da banka potrošniku proda čim več dragih dodatnih produktov, ne da bi jo pri tem zanimalo, ali so ti za potrošnika sploh kakorkoli upravičeni. Že samo oglaševanje o raznih ugodnih kreditih pogosto meji na zavajanje. Ne nazadnje o tem priča ogromno primerov iz preteklih let, začenši s tveganimi krediti v švicarskih frankih. Na ta način se še bolj omaje zaupanje v ponudnike kreditov, predvsem pa veliko škodo utrpijo potrošniki, ki se znajdejo v zelo zapletenem odvisnem položaju. V povprečju je v Sloveniji okoli 8,5 % gospodinjstev, ki so imela razmerja med obrokom stanovanjskega posojila in razpoložljivim dohodkom večje od 40 %, največji pa je seveda pri tistih v najnižjih dohodkovnih skupinah, predvsem v gospodinjstvih z brezposelnimi in upokojenimi nosilci kreditov. Ključni del prenosa evropske direktive so sicer hipotekarni krediti, kjer so slovenska gospodinjstva zadolžena še v manjši meri kot drugače. Nakup strehe nad glavo s kreditom je zelo drag in tvegan, hkrati pa so hipotekarni krediti za mlade večinoma le še pobožna želja. Ob tako visoki stopnji prekarizacije predvsem med mladimi, kot jo imamo pri nas, je na stanovanjski problem na ta način praktično nemogoče odgovoriti. Hkrati pa so alternativni pristopi, stanovanjske zadruge, javni stanovanjski fondi in tako naprej, podrazviti in brez prave podpore države. In to so tisti pravi problemi, za katere je treba najti rešitve. Zakon poleg tega uvaja specifično ureditev informacij potrošnikom, ki so prilagojene stanovanjskim kreditom in morajo biti zagotovljene brezplačne, ter novo kategorijo tako imenovanih svetovalnih storitev, ki bodo na voljo proti plačilu. Takšna rešitev je močno sporna, saj bo še dodatno selekcionirala potrošnike glede na finančno zmožnost, predvsem pa bo bankam omogočila ustvarjanje profita iz nečesa, kar bi po zdravi pameti v vsakem primeru morale zagotavljati. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bo predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik! Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Gospod državni sekretar! Pred nami je v okviru splošne razprave v prvi obravnavi Predlog zakona o potrošniških kreditih. S tem zakonom Slovenija izpolnjuje dolžnosti prenosa evropske direktive v svoj notranji pravni red. Žal z obveznostmi prenosa določil evropske sekundarne zakonodaje v naš pravni red zopet zamujamo, saj bi v tem primeru direktiva morala biti prenesena že do 21. marca letošnjega leta. Zamujamo torej natančno pol leta. Pa v redu, gremo k vsebini. Predlog zakona o potrošniških kreditih je z vidika preglednosti dobrodošel, saj znotraj slovenskega pravnega reda na enem mestu ureja kreditne pogodbe tako za običajne potrošniške kreditne pogodbe kot tudi za kreditne pogodbe za nepremičnine. Krščanski demokrati v predlogu kot smiselne vidimo nekatere določbe, ki so v zakon vnesene z namenom večje obveščenosti potrošnika. Predlog na tem področju v našo ureditev vnaša standardni evropski obrazec, ki ga dajalec kredita izroči potrošniku, ko mu predloži zavezujočo ponudbo. Potrošnik mora biti seznanjen tudi z morebitnimi posledicami neizpolnjevanja obveznosti, s pravico do pretvorbe v domačo valuto in morebitnimi drugimi mehanizmi za omejitev valutnega tveganja. Potrošnik mora biti opozorjen tudi na morebitna druga tveganja, ki jih prinašajo posamezne vrste kreditov za nepremičnine. Krščanski demokrati ugotavljamo, da zakon pri urejanju kreditov za nepremičnino ne obravnava pomembnega vprašanja pridobivanja tovrstnih kreditov za večje družine, ki so na tem področju še posebej izpostavljene. Prav te so pogosto v veliki stiski, ko ob velikih izdatkih in pogosto manjših prihodkih v kratkem času potrebujejo bivališče primerne velikosti. Predlog zakona med drugim prinaša tudi razumno določilo, da plačilo zaposlenih pri dajalcu kreditov ne sme biti vezano na število ali razmerje odobrenih kreditov. V proces podeljevanja kreditov zakon prinaša nekaj strožjih zahtev pri oceni kreditne sposobnosti. Pri kreditih za nepremičnino v skladu s predlogom zakona za ceno kreditne sposobnosti ne zadostujejo več le informacije, ki jih pridobijo od potrošnika, ampak je poleg tega treba vpogledati tudi v zbirke osebnih podatkov. Ocena kreditne sposobnosti pri kreditih za nepremičnino pa mora v skladu s predlogom zakona temeljiti ne le na podatkih o potrošnikovih prejemkih, ampak tudi na podatkih o njegovih izdatkih. Gre sicer za razumljive ukrepe, ki stremijo k preudarnejšemu in zanesljivejšemu ravnanju pri podeljevanju kreditov za nepremičnine, vendar pa ob obravnavi tega področja krščanski demokrati znova poudarjamo, da je za odgovornejše ravnanje kreditnih institucij najboljša garancija prav njihovo zasebno lastništvo. Potrebujemo nove, dobre zasebne lastnike. Dokler bomo ohranjali državno lastništvo bank, tudi usklajevanje zakonodaje z evropskimi direktivami in vnašanje dobrih zakonskih rešitev ne bo prineslo ključnih in korenitih sprememb, ki jih v Sloveniji na tem področju nujno potrebujemo. Poslanska skupina Nove Slovenije Predlogu zakona o potrošniških kreditih ne bo nasprotovala.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala. Spoštovani sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Stališče Stranke modernega centra o Predlogu zakona o potrošniških kreditih. Predlog zakona, ki je pred nami, dopolnjuje veljavni Zakon o potrošniških kreditih s pravili evropske direktive za potrošniške kredite. Potrošniško pravo je bilo od sredine 70. let prejšnjega stoletja predmet intenzivne harmonizacije nacionalnih zakonodaj, s ciljem zagotoviti čim boljše delovanje enotnega trga Evropske unije. Slovensko potrošniško pravo je začelo nastajati leta 1998, zakonodajalec pa je potrošniško kreditno pravo obsežneje in sistematično uredil v letu 2000 s sprejetjem Zakona o potrošniških kreditih. Zakon je veljal do uveljavitve novega zakona iz leta 2010. Evropska komisija je ugotovila vrsto problemov v zvezi z neodgovornim dajanjem in najemanjem posojil tudi kreditnih posrednikov in ne le kreditnih institucij. Zaznane so bile težave v povezavi s krediti v tuji valuti. Potrošniki so izkoristili ponujeno obrestno mero, pri čemer pa niso bili ustrezno seznanjeni s tveganjem tovrstnih kreditov oziroma ga niso ustrezno razumeli. Problematika nam je dobro znana tudi v Sloveniji. Temeljni cilji Predloga zakona o potrošniških kreditih, s katero se implementira direktiva, ki naslavlja opisane probleme, so: odgovorno dajanje in najemanje kreditov za nakup stanovanjske nepremičnine s pomočjo pravočasnega informiranja potrošnika o značilnostih kredita in njegovih finančnih in pravnih posledicah ter s pomočjo skrbne, predhodne ocene kreditne sposobnosti potrošnika; ustvarjanje visoke in primerljive ravni varovanja ekonomskih in pravnih interesov potrošnikov na notranjem trgu z ukrepi za preprečevanje potrošnikove izpostavljenosti tveganja v vseh fazah trajanja kreditne pogodbe; zagotavljanje preglednih in stabilnih kreditnih trgov za stanovanje nepremičnine z ustreznim nadzorom nad dajalci kreditov in kreditnimi posredniki in posledično ustvarjanje razmer, ki preprečujejo izkrivljanje konkurence med dajalci kreditov ter posledično spodbujajo učinkovito delovanje notranjega trga; ureditev dovoljenj in zagotavljanje nadzora nad dajalci kreditov in kreditnimi posredniki z nepremičnino ter s tem zagotoviti preglednost in stabilnost kreditnih trgov. Finančna kriza je pokazala, da lahko neodgovorno ravnanje tržnih udeležencev spodkoplje temelje finančnega sistema. Veliko potrošnikov je izgubilo tudi zaupanje v finančni sektor. Ker v Poslanski skupini SMC menimo, da zakon pravilno naslavlja napake iz preteklosti, bomo Predlog zakona o potrošniških kreditih tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Kot prvi ima besedo gospod Jožef Horvat, sledita mag. Dušan Verbič in gospod Janko Veber. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala še enkrat za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Razprava o tem zakonu se mi zdi izjemno pomembna. Sam sem šel pogledat direktivo, ki jo tu omenja zakon in jo pravzaprav tudi implementira. Pravzaprav je bistveno več same vsebine v sami direktivi. Dobro je, kar v Novi Sloveniji pozdravljamo, da gre tu za zaščito predvsem potrošnika. Potrošnik je v tej direktivi omenjen verjetno okrog dvestokrat in to se nam zdi v redu. Gospe in gospodje, finančna kriza je, na žalost, pokazala, da lahko neodgovorno ravnanje tržnih udeležencev spodkoplje temelje finančnega sistema, kar lahko privede do pomanjkanja zaupanja pri vseh udeležencih, zlasti potrošnikih, ter do potencialno hudih socialnih in ekonomskih posledic. Veliko potrošnikov je izgubilo zaupanje v finančni sektor in posojilojemalci si posojila vedno težje privoščijo. Število primerov neizpolnjevanja plačilnih obveznosti in prisilnih prodaj pa se je posledično drastično povečalo. Zato je skupina G-20 Odboru za finančno stabilnost naročila, naj določi načela o zanesljivih standardih za najemanje posojil v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami. Čeprav so se nekatere največje težave v zvezi s finančno krizo pojavile izven Evropske unije, imajo potrošniki v Evropski uniji znatne ravni dolga, od katerega je mnogo zbranega v kreditih, povezanih s stanovanjskimi nepremičninami. Zato je ustrezno zagotoviti, da je regulativni okvir Unije na tem področju stabilen in skladen z mednarodnimi načeli ter da pravilno uporablja vrsto razpoložljivih instrumentov, kar lahko vključuje razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine, posojilom in dohodkom, dolgom in dohodkom ali podobna razmerja, minimalne ravni, pod katerimi noben kredit ne bi štel za sprejemljivega, ali druge nadomestne ukrepe za primere, v katerih bi bila zadevna tveganja za potrošnike večja ali po potrebi za preprečevanje prezadolženosti gospodinjstev. Ugotovljena je bila vrsta problemov na hipotekarnih trgih v Evropski uniji v zvezi z neodgovornim dajanjem in najemanjem posojil ter morebitnimi možnostmi za neodgovorno ravnanje tržnih udeležencev, tudi kreditnih posrednikov in nekreditnih institucij. Nekatere težave so se nanašale na kredite, denominirane v tuji valuti, ki so jih potrošniki najeli v zadevni valuti, da bi izkoristili ponujeno posojilno obrestno mero, pri čemer pa niso bili ustrezno obveščeni o tveganju, povezanim z menjalnim tečajem, in ga niso ustrezno razumeli. Ta problem je akuten in ga v Sloveniji tudi zelo dobro poznamo. Vzroki za te težave so nedelovanje trga in regulativna neučinkovitost ter drugi dejavniki, kot so splošne gospodarske razmere in nizka raven finančne pismenosti. Druge težave zajemajo sisteme za kreditne posrednike in nekreditne institucije, ki ponujajo kredite za stanovanjske nepremičnine, in sicer so ti sistemi neučinkoviti, neusklajeni ali sploh ne obstajajo. Ugotovljene težave lahko imajo znatne makroekonomske učinke prelivanja, povzročajo škodo potrošnikom, pomenijo gospodarske ali pravne ovire pri čezmejnih dejavnostih in ustvarjajo neenake konkurenčne pogoje med akterji. Samo nekaj problemov sem naštel, ki so nastajali pri dajanju oziroma jemanju potrošniških kreditov, pri dajanju oziroma jemanju kreditov za stanovanjske nepremičnine. Mi v Novi Sloveniji ocenjujemo, sedaj v prvem branju tega zakona o potrošniških kreditih, da je ta zakon, ki ustrezno implementira evropsko direktivo, ustrezen odgovor oziroma ustrezno orodje, da ne pride do ponovnih zlorab, napak in seveda da ne pride do nove finančne krize v Evropski uniji oziroma v globalnem svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Dušan Verbič, pripravita naj se gospod Janko Veber in mag. Matej Tonin.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, državni sekretar s svojo ekipo, lep pozdrav! ¸ Moram priznati, da mi je bilo prijetno poslušati vse te predstavitve s strani poslanskih skupin, predvsem iz razloga, kajti zelo jasna sporočila so bila, da se praktično ne nasprotuje temu zakonu. Mislim, da je v tem državnem zboru potrebno več tovrstne volje, ne glede na različne vsebine zakonov. Prav tako je bilo v uvodni predstavitvi že kar nekaj povedanega glede same vsebine tega zakona, sam se bom v nekem delu malce bolj podrobno spustil, ker menim, da je zelo pomembno. Moje osnovno vprašanje je, kaj ta zakon ureja. Dejstvo je, – to, kar je bilo že rečeno, in mislim, da je prav –, da se bomo dostikrat tudi danes in v nadaljevanju s temi instituti srečali, kar pomeni, da se s tem zakonom urejajo potrošniške kreditne pogodbe, pri katerih je jemalec kredita potrošnik, ki jemlje kredit. V samem zakonu sta dva pogoja, in sicer da se ta kredit jemlje pod, prvič, določenimi pogoji in, drugič, za jasen namen. To pomeni, kumulativno. In ta zakon ravno to opredeljuje. Pravna podlaga za ta zakon, kot je bilo tudi že navedeno s strani predstavitev, tudi državnega sekretarja, so prav gotovo tri direktive. Nimam se namena spuščati v vsebino teh direktiv. Zame osebno je predvsem pomembna in bom nekaj besed namenil zadnji direktivi, se pravi iz leta 2014 z oznako 17, katera govori oziroma ureja potrošniške kreditne pogodbe za stanovanjske nepremičnine. Če sem še vedno pri samem predlogu zakona, v splošnem delu tega zakona zelo pozdravljam tisti del ali tisti člen, ki zelo podrobno in tudi količinsko obsežno opredeljuje pomen izrazov, ki se uporabljajo v tem zakonu. To je za pozdraviti, kajti ta zakon je namenjen potrošnikom. In če nisem žaljiv in tudi nimam name biti žaljiv, je treba vedeti, da običajni potrošnik ni prava uka stranka. Zato je dobro, da se v zakonu te zadeve zelo podrobno in razumljivo navede, kar se tiče posameznih institutov. Sam bi se dotaknil zgolj 8. točke pri obrazložitvi teh pomenov izrazov, kjer je, kot rečeno, kreditna pogodba za nepremičnine. Zakaj? Predvsem zaradi tega, ker je treba pri tej zakonski opredelitvi, ureditvi dejansko posvetiti posebno pozornost predvsem zaradi boljše zaščite potrošnikov, ki so udeleženi v tovrstnih pravnih poslih. Izkušnje iz preteklih let, da ne bom govoril še malce bolj nazaj, mislim, da je marsikateri občan ali državljan imel grenko izkušnjo. To se praviloma ne sme več ponoviti. Če sem še vedno malce splošen, dejstvo je, vsem nam, tudi državljankam in državljanom, je nekaj popolnoma jasno. Vsako dobrino, vsak predmet, ki se izposoja ali je izposojeno, ga po določenem času vrnemo. To velja tudi za denar kot neko posebno obliko predmeta, ki ima specifično vrednost, dejstvo pa je, da je vezano na denar praviloma na sklepanje tako imenovanih pravnih poslov, ki jih poznamo kot kreditne ali posojilne pogodbe. Imamo tudi primere, kjer niso sklenjene nobene pravne oblike, vendar se ve, da med tistim, ki da denar, in tistim, ki ga vrne, obstaja tako velika stopnja zaupanja, da preprosto ni treba sklepati pravnih poslov ravno zaradi zaščite pravne varnosti tistega, ki da denar. Tukaj se moram dotakniti specifike v Republiki Sloveniji zadnjih 20 let, kajti nekateri posamezniki in skupine so dobesedno povzročili velik problem v naši državi, ko so si v preteklosti sposojali denar v bankah v državni lasti ali tistih bankah, ki so bile v privatni lasti, vendar jih je politična oblast ali izvršilna veja oblasti pred leti podržavila. Žal se je zgodilo in je še vedno prisotno, da posamezniki ali skupine preprosto niso vrnili določene zneske. Vemo, da ti zneski so ogromni, poznamo jih kot tako imenovano bančno luknjo, za katero lahko tudi zelo na glas rečemo, da so to skupine ali posamezniki, ki so izkoristili splet okoliščin, predvsem vezano na osebna in politična poznanstva, nedorečenost zakonodaje, neažurnost izvršilnih, v tem primeru organov pregona, kot nazadnje tudi sodišča. Nisem naključno to primerjavo dal, kajti danes se pogovarjamo o potrošniških kreditih in ne glede na to, da so to potrošniški krediti predmet predvsem splošne porabe ali pa ti tako imenovani krediti za nepremičnine, prav gotovo pa predstavljajo bistveno manjši zneski v primerjavi s temi zneski, ki so bili protipravno pridobljeni preko tako imenovane bančne luknje. Omenjam to predvsem zaradi tega, kajti s tem zakonom o potrošniških kreditih je zelo podrobno zapisano varstvo dajalcev kredita. To je tisto, kar vsaj osebno pogrešam, slabosti v preteklosti ravno na posameznih področjih v razmerju upnik : dolžnik denarja. Če se vrnem nazaj na sam zakon. Kreditna pogodba za nepremičnino po tem zakonu predstavlja praktično naslednje oziroma dve obliki. Predvsem je to terjatev zavarovana z zastavno pravico na nepremičnino v skladu s Stvarnopravnim zakonom. Mislim, da to je splošna zadeva, s čimer se je marsikateri od nas tudi že v praksi srečal, ter druga oblika, katere namen je pridobiti ali ohraniti lastninsko pravico na obstoječi ali načrtovani nepremičnini. Dejstvo je, da to ni nič novega. S to direktivo praviloma ne posegamo z nekimi ali se ne prinašajo neki novi produkti ali predmeti na trg, bistvo pa je, da s to direktivo, predvsem s 2014/17, se z implementacijo v naš pravni red resnično zagotovi bistveno višja stopnja varnosti potrošnikov, ki se bodo srečali s temi procesi. Tukaj bi omenil, da se preprosto moramo spominjati in apeliram na predlagatelja tega zakona, da tudi pri implementaciji tovrstnih direktiv upoštevajo ali imajo pred očmi slabe prakse izpred dobrih 10 let, za katere vemo, da te slabe prakse s temi potrošniškimi krediti z namenom za nepremičnine, kjer so bili najbolj na udaru na severovzhodu države Slovenije. Zelo bi apeliral, da se s tem zakonom dejansko, tudi izpred 10 let slabe prakse, zagotovijo višje stopnje varovala v zaščito potrošnikov, kajti ta direktiva, ki sem jo omenil, omogoča nacionalnim zakonodajam, da si v svoj pravni red vgradijo še dodatna varovala. Kar se tiče samih pogodb za nepremičnine, v bistvu vemo, da preprosto predstavljajo dve obliki: eno je, ko se nekdo odloči, da ta potrošniški kredit za nakup nepremičnine vzame kot neko obliko varnosti ali kapitala, druga oblika pa je tista skupina, in praviloma sem spada mlajša generacija, kjer si s tovrstnim pravnim poslom želijo zagotoviti svojo lastno eksistenco. Se pravi, nakup nepremičnine oziroma stanovanja. Ravno zaradi teh ali še posebno zaradi teh je prav, da pripravljavec zakona ima vse tiste dodatne možnosti preprečitve, da ne pride do zlorab v teh postopkih. Kajti, tudi če je zakon zelo dobro pripravljen, se vsi zavedamo, da marsikdaj se marsikaj pripeti hote ali nehote v procesu odobravanja teh postopkov. Tukaj bi se rad dotaknil še ene zadeve, zakaj to tudi razmišljam ali razpravljam. Predvsem zaradi tega, kajti v teh pravnih poslih se je do sedaj, smo navajeni, na drugi strani potrošnika, se pravi pogodbenega razmerja, institucija, ki jo poznamo pod imenom banka. Dejstvo je, da banka, kakorkoli že, ki deluje, če govorim o slovenskem prostoru, ima urejen pravni status; tako kar se tiče samega delovanja kot tudi pogojev, pod katerimi nastopa na trgu. Mislim, da tukaj načeloma tudi s tem zakonom ali s temi posli v tem razmerju odnosov načeloma ne sme biti problem. Bolj pa imam bojazen, ker se s tem zakonom pojavljajo novi subjekti, ki pridejo v teh procesih, ki jih v zadnjih letih nismo bili toliko navajeni, dejstvo pa je, da ti subjekti morajo pridobiti določen status; to, kar je bilo tudi v predstavitvi tudi že predstavljeno. To so subjekti, ki jih poznamo kot kreditne posrednike in dajalce kredita. Tukaj bi rad dal to posebno pozornost, ne mešajmo, da je to vedno samo banka. Tukaj so novi subjekti, ki bodo čez določeno proceduro morali iti, vendar se za določene zadeve že sedaj lahko vprašamo, zakaj posamezni subjekt bo imel lahko samo tri leta licenco in jo bo moral podaljševati v odnosu z banko, ki v neki smeri ima neko trajno licenco in je vseskozi pod drobnogledom. Zato bi pripravljavca oziroma spoštovanega državnega sekretarja zaprosil, da se v sami razpravi dotakne tudi nekaj besed v obrazložitvi, katere so tiste osebe, ki so opredeljene v 5. točki 2. odstavka 30. člena zakona. Zakaj to posebno omenjam? Predvsem zaradi tega, kajti ne smemo pozabljati, da s tem zakonom ne samo da želimo še bolj zaščititi potrošnika, ampak da se ne smejo ponoviti dogodki, ki so v neki smeri ostanki nekih pravnih poslov iz preteklosti, še vedno danes prisotne tako v Ljubljani kot širom po Sloveniji. Kaj imam v mislih? Nekateri se spominjamo, da so kreditni posredniki in dajalci kreditov tudi skozi potrošniške kredite na veliko nagovarjali, jasno, na prostem trgu, popolnoma legalno, občane, potrošnike, da so odobrene zneske iz teh pravnih poslov nakazovali na investicijska podjetja ali katerekoli druga registrirana podjetja, ki so na trgu gradila tako imenovane nepremičnine. Žal vemo, da je marsikateri občan ravno iz teh poslov zgubil svoj prihranek. Tudi moral je vračati posojilo, katerega namen je bil popolnoma drug. Dejstvo je, da je bil izigran in te iste družbe in podjetja so v teh procesih na trgu po pridobitvi določenih zneskov zapirale svoje družbe s stečaji in prisilnimi poravnavami. Zato menim, da moramo biti posebno pozorni na tovrstno slabo prakso. Za konec bi samo še predlagatelje zakona prosil, če omeni, zakaj se v pripravi tega zakona niso v večjem obsegu upoštevala priporočila, mnenja, stališča deležnikov, kot so Zveza potrošnikov Slovenije kot tudi Združenje bank Slovenije. Ne bi o konkretnih, ker najverjetneje bo to še možnost v nadaljevanju, bi pa zaključil s tem, da tudi sam podpiram, da se ta predlog zakona praktično sproži v nadaljnji zakonodajni postopek, ker ocenjujem, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber, za njim gospa Andreja Potočnik in gospod Danijel Krivec. Izvolite, gospod Veber.
Hvala za besedo. Mislim, da je ta zakon lep primer, kako površno, če vzamem ta izraz za izhodišče, predstavljamo finančno stanje v Republiki Sloveniji. Zelo velikokrat smo slišali, da je Slovenije izjemno zadolžena, da moramo zato varčevati, zmanjševati stroške in tako naprej. Vendar, če pogledamo podatke, ki so v obrazložitvi k temu zakonu priloženi, se mi postavlja vprašanje, ali ta zakon sploh potrebujemo. Namreč, prebivalstvo v Evropski uniji je zadolženo v višini 107 % letnega razpoložljivega dohodka. Torej, več kot zaslužijo čez celo leto, so zadolženi v Evropski uniji. Če pogledamo podatke za Slovenijo, je prebivalstvo v Sloveniji zadolženo vsega 54 % letnega razpoložljivega dohodka. Torej, noben razlog ne obstaja, da bi morali kar tako, zopet na slepo prenesti neko direktivo, neko odločitev, ki so si jo očitno morali oblikovati znotraj Evropske unije, ker so dovoljevali preveliko zadolževanje prebivalstva. Zato trdim, da je Slovenija finančno bistveno bolj stabilna, ves čas, kot se poskuša predstavljati in da to vedno znova ne predstavimo dovolj niti v pogajanjih z Evropsko komisijo, niti z Mednarodnim finančnim skladom, Evropsko centralno banko ali pa tudi na tujih finančnih trgih, kjer najemamo kredite in poskušamo zmanjševati javni dolg. Torej, bistvena razlika je, v Sloveniji je prebivalstvo pol manj zadolženo kot v drugih državah Evropske unije. Če k temu dodamo tudi dejstvo, da smo Slovenci en najbolj varčnih narodov, mislim, da lahko govorimo o znesku 18 milijard, ki jih imajo Slovenci v bankah; torej banke, ker Slovenci varčujejo, imajo zelo kvaliteten denar. Tukaj se mi ponovno postavlja vprašanje, vse to, kar se dogaja in ko dobivamo s strani Evropske komisije nalog, da če želimo sanirati svoj bančni sistem, svoje gospodarstvo, moramo vse razprodati. Ja jasno! Nekdo, ki ve, kakšno stanje ima v svoji državi, bistveno bolj zadolžene banke, bistveno bolj zadolžena gospodinjstva, želi priti do bank in do vlog gospodinjstev, ki so izjemno kvalitetne. To želim posebej opozoriti in predvsem resnično se mi postavlja vprašanje, ali ta zakon v Sloveniji sploh potrebujemo in ali ne bi bilo pametneje, da zavrnemo ta zakon in sporočimo Evropski komisiji, poglejte, pripravili ste sicer zakon, s katerim želite zavarovati gospodinjstva pred prevelikim zadolževanjem, ampak v Sloveniji, podatki Banke Slovenije kažejo, temu ni tako. Edini problem, ki se zazna je dejansko zadolževanje v tuji valuti. Tako bi po mojem mnenju ta zakon lahko bil zapisan, da omejujemo zadolževanje zgolj, ko gre za zadolževanje v tuji valuti. Gre za t. i. švicarske franke, ki so tudi Sloveniji naredili pri gospodinjstvih veliko škode. Tukaj vidim edini razlog za to, da bi, recimo, tak zakon v Sloveniji sprejemali. Samo v tem delu. Torej, ko se pogovarjamo o najemanju tujih kreditov, potem je smiselno, da banka, ki takšen kredit podeljuje, tudi preveri ne samo prihodkovno stran kreditojemalca, ampak tudi njegovo odhodkovno oziroma koliko mu pravzaprav sploh ostane, da lahko preživi in odplačuje, recimo, novo obveznost. Še posebej pomembno se mi zdi to zaradi tega, ker če izpostavljamo dejstvo, da gre za investicije in ko se ozremo v to četrtletje in ugotovimo, da je 2,7-odstotna rast bruto domačega proizvoda vezana na izvoz in na potrošnjo gospodinjstva in da beležimo občutno zmanjšane investicije v gradbene objekte, se bojim, da bi ta zakon lahko povzročil prehude omejitve pri dodeljevanju kreditov za nakup, recimo, nepremičnin, posledično padec gospodarske rasti in zopet bomo tam, kako bomo zapirali proračun, kako bomo obvladovali svoje razmere, ker smo slepo prenesli nek zakon iz Evrope v Slovenijo. Torej, vpliv na gospodarsko rast bo treba tukaj tudi proučiti. Hvala.
Hvala, gospod Veber. Besedo ima gospa Andreja Potočnik, za njo gospod Danijel Krivec in gospod Tomaž Gantar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Kolegice in kolegi! V vladnem gradivu lahko preberemo, da z novim Predlogom zakona o potrošniških kreditih zasledujemo predvsem tri cilje. Prvi cilj je odgovorno dajanje in najemanje kreditov, drugi cilj je ustvarjanje visoke in primerljive ravni ekonomskih in pravnih interesov, tretji cilj pa je zagotavljanje preglednih in stabilnih kreditnih trgov. S tem zakonom torej želimo predvsem zmanjšati potrošnikovo izpostavljenost tveganjem, se pravi bolj zaščititi potrošnika pri samem kreditiranju. Dovolite mi, da se sprehodimo skozi dejansko stanje na trgu, ki v Sloveniji trenutno pri kreditih obstaja. Nekaj nam je že povedal predhodni kolega gospod Veber. Po poročilu Banke Slovenije o finančni stabilnosti, ki zajema podatke od začetka leta maja 2015, je zadolženost slovenskih gospodinjstev za polovico nižja od povprečja drugih držav Evropske unije. Za polovico! Finančne obveznosti slovenskih gospodinjstev predstavlja 33 % BDP oziroma 54 % letnega razpoložljivega dohodka. Evropa – povprečje 107 %; se pravi še enkrat več. Gospodinjstva so tako imela v Sloveniji konec junija za 8,51 milijard evrov najetih kreditov po slovenskih bankah. Dejstvo je tudi, da je bila rast kreditov v obdobju ob nastanku krize močno upočasnjena, pri običajnih potrošniških kreditih pa celo negativna. Medletna stopnja rasti kreditov za nepremičnine je bila tako za 0,8 % ob koncu leta 2014 najnižja v zadnjem desetletju. Na drugi strani gospodinjstva evro območja kot celoto imajo v povprečju za okoli tretjino premoženja v vlogah, v Sloveniji več kot 40 %. Se pravi, v Sloveniji ugotavljamo, da je varčevanje sigurno vrednota. Te številke nam torej govorijo, da je treba spodbujati ,in imamo možnost spodbujati, potrošnjo gospodinjstev, hkrati jim moramo tudi omogočati dostopno kreditiranje. Zato menim absolutno, da je potrebno imeti boljšo zakonodajo, ki jo MGRT s tem predlogom omogoča, da je varno, ker se je treba zavedati, da imamo v Sloveniji tako bančni kot nebančni sektor ponudnikov in je treba zagotoviti varnost potrošnika na obeh segmentih. Vendar ob tem ne smemo pozabiti, da najemanje kredita ne sme postati bolj zakomplicirano ali celo dražje. Zato nas nekateri strokovnjaki opozarjajo, da bo najemanje kreditov za potrošnike dražje, saj bo, recimo, v primeru, da bo kredit zavarovan z nepremičnino, s hipoteko, zahtevana cenitev po mednarodnih standardih. Treba je razmisliti, da bi upoštevali posplošeno tržno vrednost, ne pa v bistvu dejansko dodatno obremenjevali potrošnika s cenilcem. Treba je tudi razmisliti o definiciji tuje valute ter o sorazmernosti določb, ki se dotikajo na primer limita na transakcijski račun.Mislim, da se vsi strinjamo, da višina stanovanjskega kredita ni primerljiva z višino limita na transakcijski račun in bi bilo nesorazmerno uporabljati popolnoma enake standarde. Verjamem, da bo zakon z manjšimi popravki omogočal, da bomo tudi v prihodnosti najemali kredite varno in bodo hkrati tudi dostopni za kreditojemalce, ki imajo ustrezno kreditno oceno. Hvala.
Hvala tudi vam. Imamo nekaj odpovedi razpravljavcev, zato bomo nadaljevali z gospodom Ivanom Škodnikom. Dajem vam besedo, vi ste na vrsti, izvolite, gospod Škodnik.
Hvala lepa za besedo. Pozdravljeni, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi poslanci! Predlog zakona o potrošniških kreditih bom danes podprl, v razpravi pa bom podal svoja razmišljanja k temu zakonu. Finančni sektor je bil v zadnjem času razlog za številne nevšečnosti, ki jih je občutil skoraj vsak izmed nas. Še vedno so vidne posledice pri vseh tistih, ki so izgubili službo ali podjetja, s katerimi so vzdrževali svoje družine. Nekaj smo že naredili na tem področju, vendar še ne dovolj, da bi sanirali vsa tista izgubljena leta mladih in delavcev ter delavk v propadlih slovenskih podjetjih. Nekatere vidike delovanja bančnega sektorja smo v Državnem zboru že odprli preko parlamentarne preiskave, kjer smo bili presenečeni nad ravnanjem v tem tako pomembnem sektorju za slehernega izmed nas. Pred nami je predlog zakona, ki z dodatno regulacijo posega v odnos potrošnika in banke z namenom, da ščiti šibkejše stranke, tako da kreditodajalcu nalaga nove zaveze. Predlog zakona se tega področja loteva, kot da je v pogodbenem razmerju moč vsako potankost regulirati tako, da ne ostane niti najmanjša možnost zlorab in drugih bolj etično kot pravno spornih aktov. Menim, da gre predlog zakona v pravo smer in da so cilji, ki so jih navajali že pred mano kolegi, dobro zastavljeni. Nekaj pa bo vendarle treba narediti tudi na področju izobraževanja o poslovni etiki v bančništvu. Bankir je v prvi vrsti vendar zavezan podjetju in dobičku, ki ga ta ustvarja. Po drugi strani pa ima pred sabo neukega potrošnika, ki ga lahko brez večjih spretnosti zmede in zavede. Bankir bo na takšen način dosegel svoj interes, pri čemer se giblje v mejah pravnega. Na drugi strani pa bi moral ta isti bankir paziti na potrošnika in mu pomagati, da izbere zanj najugodnejšo rešitev, ki po logiki ne more biti najdonosnejša za bankirja. V skrajnem primeru bi potrošnika lahko napotili na banko, kjer ponujajo najbolj ugodne potrošniške kredite. Na trgu, kot je slovenski, kjer imamo veliko konkurenco v ponudbi obravnavanih produktov, se to prav gotovo ne bo zgodilo. Zakon teži v pravo smer, vseeno pa ne vidim, kako rešiti zagato bančnika, ki je v razdvojeni vlogi. Morda z uvedbo načela dobre vere in poštenja ali dodatnim izobraževanjem. V Nemčiji so materijo direktive zajeli v njihovem temeljnem civilnem zakonu, ki ima med osrednjimi načeli tudi vestnost in poštenje. V preteklosti so bankirji svoje ravnanje opravičevali z izgovorom, saj so to vsi počeli, zato v tem niso videli nič spornega. Kje se začne in konča standard dobrega strokovnjaka, bo težko opredeliti, ker se ta spreminja v času in prostoru ter v odvisnosti od situacije. Naj navedem nekaj novosti predloga zakona za zaščito potrošnika: zagotavljanje predhodnih informacij potrošniku o kreditu in opozorila na tveganja pri tem; svetovalne storitve kot osebno priporočilo potrošniku; skrbna ocena kreditne sposobnosti potrošnika; cenitev nepremičnine po mednarodnih standardih; seznanitev s pravico potrošnika do pretvorbe kredita v domačo valuto; poklicna usposobljenost zaposlenih in vodstvenega kadra. Nekaj novosti je tudi na področju plačne politike in poslovne strategije dajalcev kreditov, ki zagotavljajo obvladovanje tveganj. Obvezna je pridobitev dovoljenja za kreditne posrednike in čezmejno poslovanje. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dobi gospa Vojka Šergan, za njo pa kot zadnji razpravljavec gospod Franc Breznik.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Namen in cilj predlaganega zakona je vsekakor dober. Vendar bi pa pri tem rada na nekatere stvari vendarle opozorila in se navezala na predhodnico gospo kolegico Potočnikovo, in sicer bi rada opozorila na to, da na nek način je ta zakon namenjen potrošniku in varstvu potrošnika. Vendar bi rada opozorila na to, da je pri tem treba vendarle paziti, da se pri informativnem izračunu in pa potem v nadaljevanju same svetovalne storitve ne bodo pojavili dodatni stroški, ki bodo potrošniki ne nazadnje dodatno bremenili. Kajti, potem nekako ta zakon ne bo dosegel tega namena, ker je potrebno vendarle pogledati ali se lahko kljub vsemu da nekako banke z, ne vem, omejimo glede stroškov. Nekaj se je treba zavedati. Ko banki da potrošnik vlogo za kredit in če banka da informativni izračun glede kredita, potem tega nekako ne zaračuna. V kolikor pa bo prišlo do tega, da bodo banke uporabljale instrument svetovalne storitve bo ta plačljiv. Zakaj bo plačljiv? Zaradi tega, ker bodo banke porabile veliko časa in strokovnjake za to, da bodo ugotavljale kreditno sposobnost potrošnika. Preverjale bodo kakšne obveznosti mesečne ima, na kakšen način bodo hipoteko že naprej preverjale, cenitev same hipoteke bo izdelana. Če bodo banke vse to počele, potem bodo te storitve tudi zaračunale. Poleg tega se bo od trenutka, ko bo stranka zaprosila za kredit do trenutka, ko bo dobila odobrenega, se bo ta čas neverjetno podaljšal. Na tem segmentu je treba posebno pozornost in najti inštrument, da se ne bi nekako te administrativne ovire povečale, še posebej zato, ker vendarle v preteklosti fizične osebe so bile za polovico manj zadolžene, kot je bilo že opozorjeno, kot v EU. Zato se mi zdi, da v Sloveniji ne bi smela direktiva bistveno vplivati na dajanje potrošniških kreditov v smislu, da bi bilo to dajanje kreditov oteženo. Poleg tega se bojim, da bo limit, ki ga imajo potrošniki v Sloveniji odobrenega na transakcijskem računu nekako že ob otvoritvi transakcijskega računa je tudi nevarnost, da bo to smatran kot kredit, ki bo vplival na njegovo kreditno sposobnost in na nek način mislim, da bo s to direktivo treba pogledati ali bomo čez noč spremenili na nek način tudi ta pogled na same limite, ki so v Sloveniji pogosta ponudba bank. Seveda je treba potrošnika na drugi strani zaščititi. Recimo gospod Kordiš je omenil, da je fiksna obrestna mera rešitev za zaščito potrošnika. Jaz bi tu še na eno drugo plat opozorila. Fiksna obrestna mera je tudi lahko dražji kredit, kajti ko je euribor začel padati, je fiksna obrestna mera bila dražja, kot če bi se potrošnik odročil za euribor plus realno obrestno mero. Tukaj je zelo težko postaviti, kaj je v bistvu v enem trenutku realno, ker se stvari spreminjajo. Cena denarja na trgu se spreminja. Jaz mislim, da preveč rigorozna zakonodaja in preveč administrativno je lahko tudi slabo za potrošnika. Tako da v tem drugem branju bi jaz posebno opozorila, da bi v nadaljevanju, tudi na ministrstvo bi dala apel, da še enkrat zadeve zelo dobro preuči in poskuša najti rešitve, ki bodo sprejemljive za potrošnike, ker ne nazadnje bomo na nek način tiste potrošnike, ki se bodo težje zadolževali, če jim bomo mi postavili preveč ovir, jih bomo avtomatično potisnili na črni trg. Tudi z ne vem kakšno kontrolo obstaja še vedno velika nevarnost. Ko so na črnem trgu, pa so veliko bolj izpostavljeni tveganjem, kot če jih obdržimo v bankah in v institucijah, ki jim bo Banka Slovenije izdala svoje dovoljenje. Jaz bi res na tem mestu še enkrat prosila, da do naslednje obravnave tega zakona to zadevo zelo dobro preučite in najdete ustrezne rešitve. Hvala.
Hvala, gospa Šergan. Kot zadnjemu razpravljavcu dajem besedo gospodu Francu Brezniku.
Najlepša hvala. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes bomo govorili o kreditih, torej o nečem, kar se tiče skoraj vseh državljanov in državljank. Credere, latinski glagol, za katerega pravijo, da vsebuje pojmovne zveze, kot so dati na kredit, tudi upati, ima tudi neko dolgo zgodovino v slovenski samostojni državi. Kot veste, je bil Zakon o potrošniških posojilih sprejet leta 2000. Pred tem naj omenim, ko sem nekako študiral ta zakon, da je že Zveza potrošnikov Slovenije leta 2003 ugotovila, da se je na slovenskem trgu takrat širilo posojanje denarja po tako zvanih oderuških obrestnih merah. Ob reševanju pritožb pritožnikov v zvezi s posojili so ugotovili, da so bili posojilodajalci po navadi družbe z omejeno odgovornostjo. Pri tem naj tudi spomnim, da so bile v teh posojilih takrat lažne klavzule o hipotekarnem jamstvu za terjatve upnika, ki so bile vključene v pogodbe, da se je prikrila prava narava posojil. Še posebej bi omenjal vse tisto, kar se je dogajalo v zadnjih letih in kar smo lahko slišali tudi ali pa videli v slovenskih medijih. Ko so se po dolgih letih nekih nenormalnih kreditov, kjer so bile nenormalne obrestne mere, odvzemale številne kmetije v Prekmurju, številna stanovanja, hiše v Sloveniji, predvsem v severovzhodnem delu Slovenije. Tukaj je šlo predvsem za tako imenovane sale and lease back pogodbe, ki jih takratni zakon o potrošniških kreditih ni obravnaval, pri tem pa je šlo za posojila, pri katerih je stranka kreditodajalca za neko določeno kupnino, tako imenovano kvaziposojilo prodala hišo ter jo na leasing vzela nazaj. Šele po odplačilu leasinga pa bi stranka spet postala lastnica svoje hiše, takrat pa si je kreditodajalec za to hišo pridržal lastninsko pravico. Tega je veliko, torej so ljudje, ki so šli v lease back pogodbo, izplačali kompletne obroke, po drugi strani pa se lastninska pravica ni prenesla nazaj na to stranko. Torej je šlo za velike prevare. Dostikrat tudi ni šlo za potrošnike ali pa tudi številne tudi pravnike, ki niso zaznali prave obrestne mere ali pa niso videli tiste obrestne mere, si niso znali izračunati obrestne mere. Šlo je marsikdaj lahko rečemo za prikrite goljufije. Zadnji primer, ki smo ga imeli, kjer lahko zaznavamo tudi nekatere pravne praznine, pa so bila tako imenovana potrošniška posojila, ki so bila vezana na švicarski frank, recimo v zadnjem obdobju, kjer je bilo tudi s strani kreditodajalca zelo slabo pojasnjeno številnim kreditojemalcem glede obrestnih mer, do česa lahko pride, v kolikor prihaja do tečajne razlike. Tukaj smo tudi zaznali, marsikdaj je bilo v javnosti, da še vedno velja pravilo, da nepoznavanje prava škoduje, torej kdor se ne spozna, kdor se ni seznanil, si je v bistvu sam kriv. Ampak marsikdaj je šlo tudi za zavajanje kreditodajalcev takrat v tistem obdobju, in to je treba priznati. Banke so storile marsikatero napako. Razni bančni komercialisti so preko svojih posrednikov marsikaj ponujali in zavajali številne ljudi. Ta meja, kjer gre za zavajanje ali pa kjer gre za nepoznavanje prava, kot sem prej rekel, je zelo tanka. Tako da je Zakon o potrošniških posojilih v sedanji obliki seveda potreben prenove. Zato bomo tudi ta zakon v prvem branju v Slovenski demokratski stranki podprli. Prepričani smo, da številni pogoji, torej tudi samega regulatorja, ki bo sedaj nadziral inštitucije, ki lahko dajejo potrošniške kredite, so potrebni. Mislim, da bo tudi preglednost, ko boš najel potrošniško posojilo, tako dosti večja. Varnost potrošnikov bo dosti večja in nekako v obliki Evropske unije bo zelo podobna regulativa in bo zelo podobna zakonodaja, kar je potrebno, če vemo, da marsikdaj se najame danes kredit v eni državi, podjetja ali pa fizična oseba pa se nahaja v drugi in tako naprej. Tukaj je tisto, kar je treba poudariti, da ljudje zvedo, da je zakon potreben, da stojimo na njihovi strani. Predvsem pa največkrat tiste ranljive skupine, ki imajo zelo omejene vire, ki največkrat najemajo kredite, imajo tudi slabše bonitete pri bankah in tako naprej, jih torej vidim predvsem v tej noveli, da bodo dobile nekaj več pravic, nekaj več preglednosti in nekaj več možnosti je, da ne bodo padle v verige različnih, tako kot sem prej rekel, deoojev, ki so bili različni kreditodajalci teh potrošniških posojil in so marsikdaj tudi zaradi svojih dobičkov zavajali nevedne ljudi, številne državljane. Moramo priznati, da ne govorimo samo o nevednežih. Imam tudi nekaj kolegov, ki so nasedli, ki imajo vsaj visoko izobrazbo, nekateri so celo pravniki in so marsikdaj spregledali. Torej pravnik, navadno je pravnik, nima pa znanja iz ekonomije, s financ ali bančništva, in marsikdaj tudi pravnik ne zna izračunati, kaj je to temeljna obrestna meja, kaj je efektivna in tako naprej. Vsaka novelacija tega zakona je potrebna. Torej instrumenti gredo naprej. Številna potrošniška posojila pod številnimi pogoji se stopnjujejo. Vedno se prenavljajo. Danes poznamo celo vrsto specializiranih potrošniških kreditov. Ta zakon je zato potreben. Naj navedem na koncu še samo tisto, kar se mi zdi pomembno, na kar je tudi opozorila Evropska centralna banka, in je pomembna sestavina tega zakona. V tej zvezi bo Banka Slovenije poleg sedanjih nadzornih nalog postala odgovorna oziroma gre predvsem za odgovornost regulatorja za izdajanje dovoljenj družbam za finančni zakup za dajanje potrošniških kreditov za nepremičnino, izdajanje dovoljenj posrednikom potrošniških kreditov za nepremičnino, nadzor družb za finančnih zakup in njihovih posrednikov v zvezi s potrošniškimi krediti za nepremičnino. Poleg tega bo Banka Slovenije imela pooblastila za nalaganje ukrepov nadzora in sankcij nadzorovanim subjektom. To je tisto, kar se mi zdi izredno pomembno. Delovala bo kot pristojni organ v zvezi s čezmejnim posredovanjem potrošniških kreditov, kar sem tudi prej nekako obrazložil in se mi zdi pomembno. Pomembno pa je tudi, da bo delovala kot enotna kontaktna točka za sodelovanje med pristojnimi organi različnih držav članic za namene direktive. Torej 2 14/17. Vzpostavila in vodila bo torej tudi javni register družb za finančni zakup, ki daje potrošniške kredite za nepremičnine in posrednike potrošniških kreditov za nepremičnino. Gre torej tudi za neko preglednost, kdo daje, kdo ima dovoljenje, zato da ne pride do zavajanja predvsem tistih ljudi iz ranljivih skupin, ki na neki osnovni banki ne dobijo kredita in se potem v tej zgodbi zatekajo k številnim institucijam, ki so sedaj dajale kredite. To se mi zdi pomembno, še posebej ker vemo, da v nekem vrednostnem sistemu Slovenk in Slovencev je nepremičnina, lahko rečemo, na vrhu nekega vrednostnega sistema in je to vseeno dom. Vidimo različne nesrečne zgodbe prek medijev, kjer ljudje izgubljajo nepremičnino, ker so bili zavedeni. Morda tudi zaradi njihove nevednosti. Marsikdaj mogoče tudi zaradi njihove malomarnosti, ker niso odplačevali. Te zgodbe so večplastne. Naj na koncu poudarim, da bomo v času sprejemanja tega zakona v parlamentu spremljali posebno opozorila Evropske centralne banke, gre za nove naloge Banke Slovenije, ki se našajo na izdajo dovoljenj družbam za finančni zakup za dajanje potrošniških kreditov za nepremičnino, izdajanje dovoljenj posrednikom potrošniških kreditov za nepremičnino ter nadzor teh družb za finančni zakup in njihovih posrednikov in nekaterih prevzemnikov terjatev iz potrošniških kreditov, ki jim odstopijo subjekte z dovoljenjem za opravljanje bančnih ali finančnih storitev, torej se lahko štejejo za naloge centralnega bančništva, in sicer na podlagi tega, da se lahko šteje, da dopolnjuje obstoječe funkcije Banke Slovenije v zvezi z bančnim nadzorom tudi na področju potrošniških kreditov. Evropska centralna banka pa na koncu opozarja, da predlog zakona ne vsebuje določb, ki bi pojasnjevale instrumente in pooblastila, ki jih Banka Slovenije potrebuje, da bi uspešno nadzirala skladnost nekaterih prevzemnikov terjatev iz potrošniškega kredita. Člani Vlade, državni sekretar, veste, da je Evropska centralna banka na to opozorila, da je to nedodelano v tem zakonu. Tukaj pa vidim neko našo odločno držo, da te zadeve, na katere je opozorila Evropska centralna banka, popravimo tekom obravnave zakona v Državnem zboru. Kot sem povedal na začetku, v Slovenski demokratski stranki tako v mojem imenu kot v okviru stranke bomo mi ta zakon v prvem branju podprli. Ne želimo vam metati polena pod noge, želimo, da so predvsem potrošniki zavarovani, da je zakon noveliran v tej smeri, da ne pride do širših ekscesnih dejanj, kot so se dogajala v zadnjih petnajstih in dvajsetih letih. Končni rezultat teh ekscesnih dejanj je bil odvzem številnih nepremičnin številnim prebivalcem Slovenije, kar je zelo tragična zgodba. Zaradi tega, še enkrat poudarjam, bomo ta predlog zakona v prvi obravnavi podprli. Najlepša hvala.
Hvala, gospod Breznik. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik Vlade. Besedo dajem gospodu Alešu Cantaruttiju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Zahvaljujemo se vam za podporo ali vsaj nenasprotovanje temu predlogu v prvem branju in vas hkrati vabim in pozivam, da skupaj pravzaprav sedaj v nadaljevanju postopka v naslednjih branjih pridemo do res pravega predloga dobrih rešitev v tem zakonu, ki je pomemben. Ne gre samo za prenos evropske direktive, ne sme iti samo za prenos evropske direktive, ampak mora iti in moramo biti bolj ambiciozni, mora biti ali pa iti mora tudi za to, da pravzaprav tudi s tem zakonom prispevamo tudi k dvigu kulture, če želite, na tem področju. Ja, delali smo napake, delale so napake tako banke kot tudi potrošniki. A po drugi strani smo slišali, da smo Slovenci relativno konservativni in da gre denar težko iz naših žepov. Mislim, da tudi zaradi tega ali pa tudi zaradi pomanjkanja neke prakse pri nas ni prišlo in nismo bili deležni še večjih, bom rekel, čisto osebnih tragedij ob pravzaprav zadnji finančni krizi, ki smo jo bili deležni. To pa ne pomeni, da napak ni bilo in da se na napakah ne smemo učiti. Nasprotno, tudi ta zakon predvideva točno to, da se bomo nekaj naučili na tem, kar je bilo narobe in da bomo pravzaprav ta sistem, to področje uredili tako, kot mora biti urejeno. Nekaj je bilo rečenega o tem, da morda nismo dovolj poslušali Združenja bank, Zveze potrošnikov. Z obema organizacijama pa še z ostalimi deležniki smo imeli kar poglobljeno debato, razpravo na to temo, tudi upoštevali, kolikor je bilo na tej točki možno, njihove predloge. In to je za enkrat uravnotežen predlog, ki je danes pred vami v prvem branju. Verjamem, da bo še kakšna dopolnitev prišla v nadaljevanju. Tudi kar se tiče samih stroškov in zaščite potrošnikov, da ne bi sedaj banke nalagale kakšne dodatne stroške, tudi skrite stroške potrošnikom. Jasno smo zapisali in povedali, da bomo poskušali zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov, ne da bi gospodarstvu nalagali nepotrebna dodatna bremena, torej tudi bankam, kar pomeni, da ni sprejemljivo in ne pristanemo na to, da bi prišlo do kakšnega zaračunavanja dodatnih stroškov na račun potrošnikov. Kajti bistvo tega predloga je točno to, kar ste pravzaprav vsi omenili, zaščita potrošnikov, tako včasih rečemo, tiste negativne, slabe, zlobne banke, pa nimam tega v mislih, ne verjamem v to. Ampak vendarle moramo postaviti mehanizme, kot pa tudi zaščita včasih potrošnikov samih pred seboj. Tudi tukaj ste sami ugotovili, da včasih potrošnikom manjka informacij, da ni vselej dovolj in tudi znotraj tega zakona bo določeno, da bo informacije potrošnikom na voljo, morale bodo biti, zato da se bodo lahko kredibilno, verodostojno odločali in da ne bo prihajalo do zlorab tako z ene kot z druge strani. Jaz mislim, da je ta predlog v osnovi zdaj dober, da pa nas čaka še v nadaljevanju zakonodajnega postopka trdo delo. Mi smo pripravljeni in bomo prisluhnili vsem vašim predlogom, kot sem že uvodoma dejal, da bo zakon kolikor se da v tej situaciji odličen, dober in da ne bo šlo samo za prenos direktive iz Evropske unije, ampak da bomo upoštevali tudi zakonitosti, kolikor jih seveda lahko, našega prostora, našega trga. Toliko morda za ta uvod. Kot rečeno, jaz sem prepričan, da bo v tem primeru manj amandmajev, kot jih je bilo pri prejšnji točki.
Hvala, gospod državni sekretar. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVENEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA priporočila v zvezi s tajnima trgovinsko-investicijskima sporazumoma TTIP in CETA. Predlog priporočila je v obravnavo zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev, s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga priporočila dajem besedo predstavniku predlagatelja predloga priporočila dr. Mateju T. Vatovcu. Izvolite, gospod Vatovec.
Hvala, podpredsednik! Lep pozdrav vsem! Posamezne točke našega priporočila v zvezi s tajnima trgovinskima sporazumoma TTIP in CETA smo vsebinsko pravzaprav začrtali zelo skromno. Želeli smo najti skupen konsenz, nek minimum, ki bi ga predlagali Vladi. To smo predlagali Vladi, da zaščiti interese Slovenije in predvsem njenih prebivalcev. Šlo je preprosto zato, da Vladi kot Državni zbor damo nekakšno potrdilo oziroma bolje rečeno spodbudo, da v tem dobrem mesecu dni aktivno pristopi k zagovarjanju stališč, ki jih je že sprejela, in s tem tudi aktivno pristopi k obrambi interesov države in njenih prebivalcev. Želeli smo predvsem več časa za odločanje, želeli smo bolj aktivno držo pri zastopanju stališč s strani predstavnikov Vlade v Bruslju in večjo transparentnost, vključno z razjasnitvijo pogajanj za nazaj, pravno razjasnitev glede mehanizma ICS in na koncu informiranje državljank in državljanov, ki morajo imeti pravico, da se o sporazumih izrečejo tudi na referendumu. Priporočilo je v trenutni obliki po koalicijskih amandmajih na odboru povsem razvodenelo. Z njim bi Državni zbor sprejel stališča, ki so manj ambiciozna od tistih, ki jih predstavniki Vlade že zastopajo v procesu sprejemanja sporazuma CETA. Ste pa koalicijski poslanci potrdili eno od točk priporočila, da naj Vlada na ravni Evropske unije zastopa stališče, da je za preučitev in odločitev o sporazumu CETA državam članicam treba zagotoviti več oziroma dovolj časa. Toda ravno v ponedeljek je minister Počivalšek povedal, da čistopisa sporazuma pravzaprav sploh še ni. Manj kot mesec dni pred uveljavitvijo sporazum obsega slabih tisoč 600 strani, poleg tega pa še ni usklajen. Kako naj poslanci sploh o takem sporazumu odločamo? V Združeni levici smo vložili amandmaje, s katerim to priporočilo vračamo v svojo prvotno obliko. Samo v takšni obliki namreč Vladi daje navodilo, ne nazadnje pa tudi kritje, če tako rečem, da do 18. oktobra stopi na zavoro. Pri tem pa ne bi bila osamljena, saj se nasprotovanje krepi v marsikateri evropski državi, in to ne le med državljani, ampak tudi v vladah in parlamentih. Pred dvema dnevoma je članstvo avstrijskih socialdemokratov odločalo o CETI. S prepričljivo večino okoli 90 % pa so zavrnili podporo trgovinsko-investicijskemu sporazumu s Kanado, saj prinaša prevelika tveganja in preveč negativnih posledic, koristi pa zgolj za multinacionalke korporacije. Začasna uveljavitev sporazuma je stalna grožnja demokraciji. Ni pretiravanje, če rečem, da gre za prevaro, saj bodo nacionalni parlamenti s tem odrezani od odločanja, ratifikacija sporazuma pa bo zgolj predstava za javnost, saj poslanci in poslanke ne bomo imeli dejanske besede pri samem odločanju. CETA se v praktično ničemer ne razlikuje od bolj razvpitega brata TTIP. Je na nek način generalka pred premiero, če se tako izrazim, precedenčni primer tako imenovanih sporazumov nove generacije, ki bodo spremenili svet, kot ga poznamo – od pokojninskih sistemov, socialnih sredstev, šolstva in zdravstva, naravnih virov, prehrane in demokracije oziroma demokratičnega odločanja kot takega. Zato moramo narediti vse, kar je v naši moči, preden bo prepozno. Prepozno pa bo približno v roku meseca dni, ko bo Svet EU sprejemal sklepe glede sporazuma CETA. Gre za vprašanja, ki so dolgoročno mnogo bolj pomembna kot karkoli, o čemer smo v Državnem zboru odločali v dveh letih tega mandata. Ne gre le za tokratno naše priporočilo. Gre za to, da se vsi poslanci in poslanke, ki se čutimo zavezani transparentnosti, demokratičnosti, socialni državi in seveda zdravemu okolju vprašamo, kdo bo sprejel odgovornost za posledice, ki jih ti sporazumi prinašajo.
Hvala lepa. Predlog priporočila je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora gospe Andreji Potočnik.
Spoštovani predsedujoči, kolegice, državna sekretarka lepo pozdravljeni! Odbor za gospodarstvo je na 20. seji 6. 9. 2016 kot matično delovno telo obravnaval omenjeni predlog priporočila. Odboru je bilo poleg Predloga priporočila posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe in mnenje Vlade. V poslovniško določenem roku je amandmaje k Predlogu priporočila vložila Poslanska skupina Združena levica, in sicer k preambuli k 3. in 5. točki Predloga priporočila. Članicam in članom odbora so bili na seji predloženi tudi predlogi za amandmaje odbora poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Predloge za amandmaje odbora je odbor v razpravi sprejel in so razvidni iz poročila odbora. Uvodno obrazložitev je v imenu predlagatelja podal poslanec Poslanske skupine Združene levice dr. Matej T. Vatovec, pri čemer je posebej opozoril na nenavadne informacije glede pomanjkanja politične volje Francije in Nemčije do nadaljnjih pogajanj v TTIP. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v nadaljevanju pojasnila, da vloženi amandmaji ter predlogi za amandmaje odbora sledijo pripombam službe iz pisnega mnenja ter da služba k njim nima pripomb. Državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo je predstavil pisno mnenje Vlade, pri čemer je poudaril potrebo po prizadevanju za čim boljši izkoristek slovenskega gospodarstva omenjenim sporazumom v primeru njihovega sprejetja. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Evropske komisije, in sicer član kabineta komisarke Cecilia Malmström gospod Christian Burgsmüller. Poudaril je možne gospodarske koristi omenjenih sporazumov za države članice ter opozoril na vlogo držav članic Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov pri odločanju o njihovi vsebini ter sprejetju. V razpravi so nekatere članice in člani odbora, predlagatelj, poslanec iz Republike Slovenije v Evropskem parlamentu ter predstavniki Umanotere, Zveze svobodnih sindikatov Slovenije in Zveza potrošnikov Slovenije opozorili na morebitne negativne posledice obravnavanih sporazumov. Ne le gospodarske, temveč tudi na področju okolja, prehrane, sociale, delavskih standardov ter tudi zdravja ljudi. Izraženo je bilo tudi nasprotovanje nadaljevanju pogajanj TTIP in podpisu CETA. Odbor je v skladu s 126. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o delih akta in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga akta, ki je sestavni del odbora. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, gospe Evi Štravs Podlogar, državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki ji obenem tudi čestitam ob imenovanju na novo funkcijo.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala lepa za besedo. Vlada podpira in pozdravlja prizadevanja za večjo transparentnost in odprtost pogajanja na področju trgovinske politike. Skladno s tem poskušamo biti v kar čim večji meri na voljo za vsakršno komuniciranje in razpravo glede sporazumov. Ravno TTIP nas je spodbudil, da so pogajanja potekala pred očmi javnosti, predvsem v drugem delu. Organizirali smo redne sestanke s predstavniki tako nevladnih organizacij, potrošnikov, splošne javnosti ter tudi zainteresiranimi podjetji. Prav tako smo k večji transparentnosti pozvali v Bruslju in še vedno pozivamo in lahko rečemo, da je sedaj na spletni strani Evropske komisije možno pridobiti veliko količino aktualnih informacij o pogajanjih z ZDA. V javnosti je veliko govora o tem, ali so pogajanja za TTIP mrtva ali ne. Za enkrat to ne drži, saj trenutno še nobena država ni uradno zahtevala zaustavitve pogajanj, bila pa je izražena celo pisna podpora pogajanjem s strani dvanajstih držav. Res pa je, da pogajanja ne potekajo tako, kot bi si obe strani želeli. ZDA so zelo zadržane pri svojih zavezah in pogosto niso pripravljene odstopati od svojih začetnih pozicij. Veliko oviro v pogajanjih pomeni tudi zastoj pri pogajanjih TPP, to so pogajanja za Trans-pacifiško partnerstvo med ZDA in dvanajstimi državami, ki skupaj predstavljajo skupaj 40 % svetovnega gospodarstva. EU želi namreč precej bolj ambiciozen sporazum, kot je TTP, vendar dokler le-ta ni potrjen, ZDA ne bodo pripravljene na višje zaveze, kot so v tem sporazumu. Glede na volitve v ZDA in naslednje leto še v Franciji in Nemčiji se pričakuje precejšnja upočasnitev v pogajanjih po koncu leta 2016, vprašljiva pa je tudi prihodnost samih pogajanj glede na izid volitev. Dejstvo je, da posamezna država ne more ustaviti pogajalskega procesa, večina držav pa je izrazila pripravljenost in dala podporo nadaljevanju pogajanj, zato Vlada meni, da je še naprej treba redno spremljati pogajalske procese in v okviru tega zagovarjanje slovenskih stališč. Odločitev o podpori ali zavrnitvi sporazuma pa se bo sprejemala ob zaključku pogajanj, ki pa ga v tem hipu ni možno napovedati. Precej drugače pa je stanje glede sporazuma CETA. Sedaj je že jasno, da smo države članice uspele doseči, da bo sporazum sklenjen kot sporazum mešane narave. V EU pa poteka živahna razprava o obsegu začasne uporabe. Predvideno je, da se do 18. oktobra sprejme odločitev o sprejetju tega sporazuma na ravni EU in da se sporazum podpiše na vrhu EU-Kanada 27. oktobra. Komisarka Malmströmova je že napovedala pripravo zavezujoče skupne izjave, ki jo bosta podpisali s kanadsko ministrico Freelandovo in bo vsebovala področja, glede katerih so se pojavili zadržki pri državah članicah. Izjava bo pokrivala tako ICS, javne storitve ter okoljska in delavska vprašanja. Kompromisni predlog sklepa o začasni uporabi sporazuma CETA je bil prvič predstavljen pretekli petek Odboru za trgovinsko politiko v Bruslju. To je tudi razlog, da Vlada še ni sprejela stališča glede sporazuma CETA. Na zahtevo nekaterih držav članic in med njimi je bila tudi Slovenija, obstaja soglasje, da se iz začasne uporabe izloči ICS, razprava pa še poteka glede ostalih področij, ki sodijo v mešano pristojnost, kot so na primer določbe trajnostnega razvoja, transporta in finančnih storitev. Toliko na kratko. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala tudi vam, gospa državna sekretarka. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavniki Vlade! Dovolite, da vam na kratko prestavim stališče Desusa k priporočiloma TTIP in CETA. Naj takoj na začetku poudarim, da v Poslanski skupini Desus podpiramo vse napore in vsa prizadevanja za prost pretok dela, storitev in kapitala, vse seveda v interesu in v dobrobit državljanov Republike Slovenije. Strinjamo se, da je za proučitev in odločitev o sporazumu CETA treba zagotoviti več oziroma dovolj časa. Ta sporazum je nastajal še v večji tajnosti kot tako imenovani TTIP, saj so bila pogajanja končana že v letu 2014, javnost pa s potekom pogajanj ni bila seznanjena. Zato je treba pred ratifikacijo sporazuma pridobiti informacije o potencialnih učinkih sporazuma oziroma pripraviti takšne študije, ki bodo vezane izključno ali pa predvsem na Slovenijo in na učinke. Besedilo sporazuma žal še vedno vsebuje določbe bilateralnega investicijskega sodišča, glede katerega je Državni zbor sprejel negativno mnenje. Na drugi strani se glede na javne razprave in izjave vidnih francoskih in nemških politikov zdi, da bo TTIP počasi končal na smetišču zgodovine. Morda je prav, da si na tem mestu postavimo vprašanje, ali so ti sporazumi res tisto, kar si mi želimo. V poslanski skupini Desus smo vedno bolj prepričani in smo vedno bolj tega mnenja, da ne. Lizbonska pogodba je namreč skupno trgovinsko politiko res prenesla v pristojnost komisije, a prostotrgovinski sporazumi postajajo daleč več od dogovarjanja o kvotah ali pa o carinah. Postajajo pošastni tako iz vsebinskega kot iz dimenzionalnega aspekta, neke pošasti, neki monstrumi. Kako si lahko razlagamo, da je mnenje javnosti, ki mu odločevalci sicer tako skrbno sledijo, doseglo le to, da se je mehanizem ISDS umaknil le toliko, da bi se vrnil v preobleki t. i. ICS. Nadalje, dokumenti, ki jih je pred nekaj meseci razkril Süddeutsche Zeitung so pokazali, da Amerika zopet oziroma Washington grozi z blokado uvoza avtomobilov na svoj trg, če Evropska unija ne bo privolila v uvoz večjega števila ameriških kmetijskih proizvodov. Kakšni kmetijski proizvodi so ali pa standardi, če hočete, v nasprotju z evropskimi, je znano. Nerazumni pa se nam zdijo tudi poskusi uveljavitve načela tveganja, po katerem bi lahko tržili gensko spremenjene organizme vse do takrat, dokler ne bo dokazano, da so škodljivi. Na najočitnejše težave v zvezi s sporazumom kaže tudi študija analize posledic tako imenovanega TTIP na slovensko gospodarstvo, ki predvideva, da bodo učinki liberalizacije trgovine ZDA sicer majhni, a pretežno negativni. Sporazum NAFTA na primer, podoben sporazum med Kanado, Mehiko in ZDA, ki je stopil pred časom v veljavo, je podpisnikom prav tako obetal veliko ugodnosti, je na področju zaposlovanja vodil v selitev delavcev in trajno izgubo delovnih mest. Analize so pokazale, da je zaradi sporazuma propadlo več kot osemsto tisoč delovnih mest. Sporazum pa je vodil tudi v obsežno uničevanje okolja. Naj počasi strnem svoje misli. Prevladujoče mnenje je, da če bi šlo pri preoblikovanju teh sporazumov le za dogovarjanje o kvotah in carinah, bi jih podprli, saj se zavedamo, da je prav izvoz motor naše gospodarske rasti in novih delovnih mest. A očitno gre tudi za poskus nižanja prehranskih, okoljevarstvenih, na koncu tudi delavskih standardov in pravic, za katere pa smo si tako v Evropi kot tudi v Sloveniji prizadevali in jih gradili dolgo časa, in na katere smo lahko upravičeno ponosni. V poslanski skupini Desus se zavzemamo za socialno državo, predvsem pa zaščito najranljivejših ciljnih skupin, ki bi jim s sprejetjem teh sporazumov, takšnih kot so, lahko odvzeli kakršnokoli možnost, da bi se njihov glas še kadarkoli in kdajkoli slišal. Podprli pa bomo takšna priporočila in takšne predloge, ki bodo dobri za vse naše državljane in državljanke, ali pa nas ne bo zraven. Hvala lepa.
Hvala, gospod Prikl. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Globalizacija in s tem povezani mednarodni trgovinski sporazumi so v zadnjih letih postali stalnica razprav, žal ne nujno zaradi tega, ker bi proces sprejemanja tekel optimalno demokratično in transparentno, pač pa zaradi tega, ker smo bili prisiljeni bolj kot o pozitivnih razpravljati o negativnih posledicah teh sporazumov, pri čemer je že v uvodu treba povedati, da je CETA, manjši ampak starejši brat bolj problematičnega TTIP, vendarle danes že preveden tudi v slovenščino in s tem v zvezi bistveno bolj sprejemljiv za obravnavo, čeprav še daleč od optimalnega. Žal pogajanja o obeh sporazumih bolj ali manj potekajo v zaprtih krogih. Priznati si moramo, da če se ti akti sprejemajo znotraj najbolj demokratičnih držav sveta, to kaže na tendenco k demokratičnemu deficitu, ki pa ga lahko presežemo samo na način, da tudi nacionalni parlamenti odigramo pomembno vlogo in do konca procesov sodelujemo pri sprejemu. Zato nas v Poslanski skupini Socialnih demokratov posebej veseli stališče Vlade Republike Slovenije, ki se je najbolj jasno pokazalo tudi v odgovorih na poslanska vprašanja na tej seji Državnega zbora, ko je na primer minister za gospodarski razvoj in tehnologijo poslanskemu kolegu iz opozicije jasno zagotovil, da Slovenija posebnih sodišč ne podpira in bo na posebna sodišča in podobne ukrepe oziroma določila, ki omejujejo ali zmanjšujejo suverenost naše države, uveljavljala pridržek. Kljub vsem pomislekom in predvsem negativnim informacijam, ki smo jim bili glede določil obeh sporazumov deležni v javnosti, to ne bi smelo botrovati pavšalnim ocenam, da so vsi sporazumi in vse, kar je povezano z njimi, nekaj slabega. Živimo pač v globalnem svetu in brez povezanosti tudi naše malo gospodarstvo bi ne moglo iti naprej in se razvijati, kot je to potrebno. Zato Socialni demokrati ne bomo pristali, da bi sporazume plačevali državljani skozi zmanjševanje standardov, ampak bomo tudi v nadaljevanju procesa vztrajali, da se suverenost naše države in naših ljudi določa v Državnem zboru in ob načinu, kot ga je Vlada zastavila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Združena levica bo predstavil gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Združeni levici smo priporočila pripravili, da bi iz Državnega zbora Vladi poslali jasno sporočilo glede sporazumov TTIP in CETA, vendar ste koalicijski poslanci vsebino priporočila popolnoma razvodeneli, da ne rečem izmaličili. Vsebina je bolj konservativna in neambiciozna, kot so stališča, ki jih Vlada že zastopa v Bruslju. Priporočil v takšni obliki nima smisla sprejemati. Čeprav smo jih predlagali, bomo zanje glasovali zgolj v primeru, da bodo sprejeti naši amandmaji, ki priporočila vračajo v razumno obliko. Sporazumi ne bodo nič manj tajni, ker ste koalicijski poslanci spremenili naslov priporočila in iz njega črtali pridevnik "tajni". Ravno včeraj je Greenpeace preko žvižgačev razkril nekaj poglavij vsebine še enega sporazuma s kratico TISA, o katerem do sedaj nismo vedeli praktično ničesar. TISA je sporazum o storitvah, prinaša pa liberalizacijo in privatizacijo na način, da je ne bo mogoče zaustaviti ali povrniti v prejšnje stanje. Greenpeace je bil jasen, TISA ogroža tudi cilje pariškega sporazuma, ključnega globalnega dogovora glede okoljskih sprememb. Pri CETI in TTIP ne gre za prostotrgovinska sporazuma, kot si marsikdo zmotno predstavlja. Ne odpravljata tarifnih ovir ampak deregulirata predpise, ki naj bi si jih same postavljale države. Še več. Posegata v samo nastajanje in vpeljevanje različnih regulacij in standardov, s tem pa odpravljata suverenost držav in ogrožata demokracijo ter dobrobit ljudi. V začetku septembra smo lahko v medijih prebrali, da v dveh ključnih članicah Evropske unije – Nemčiji in Franciji, v vladah ni več politične volje za nadaljevanje pogajanj glede TTIP. Nemški podkancler Sigmar Gabriel je pogajanja označil za de facto propadla. Francoski minister za trgovino pa je dejal, da bo francoska vlada pozvala k prekinitvi pogajanj glede sporazuma TTIP. Zakaj naj bi bil sporazum CETA kaj boljši od TTIP? CETA, ki bo začasno uveljavljena čez slab mesec, je v bistvu kanadski bratranec TTIP. CETA namreč vsebuje vse problematične določbe, ki so bile sporne že pri TTIP, začenši z arbitražnim mehanizmom ICS, pa regulatornim sodelovanjem, ki bo zmanjšalo suverenost držav glede sprejemanja zakonodaje, negativni seznam liberalizacije, ki pomeni, da gre na trg vse, razen navedenih izjem, na udaru bodo delavske ter potrošniške pravice in tako naprej. Hkrati je CETA tudi trojanski konj za TTIP, saj bodo ameriške korporacije preko podružnic v Kanadi, ki jih je več kot 42 tisoč, lahko tožile evropske države, vključno s Slovenijo. Če bi priporočilo oblikovali glede na stališče Združene levice, bi predlagali, da se pogajanja prekinejo, da se takšni trgovinsko-investicijski sporazumi sploh ne sklepajo, saj je dovolj dokazov, da so nepravični in da bodo škodili ljudem in okolju. Nobeno pretiravanje ni reči, da sta TTIP in CETA danes največja grožnja za okolje, socialno državo in demokracijo. Še enkrat ponavljam, do uveljavitve CETE nas loči manj kot mesec dni. Kot je povedal minister Počivalšek, sporazum še vedno nima končne oblike, kaj šele, da bi bil preveden v slovenščino. Njegovo sprejemanje je farsa za demokracijo. Namesto referenduma bomo dobili prevaro v obliki začasne rabe. Kdo pri zdravi pameti bi podprl kaj takšnega?
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije Krščanskih demokratov bo predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnici Vlade, drage kolegice in kolegi! Začel bom z zaključkom Junkerjevega govora, ki ga je imel 14. tega meseca v Strasbourgu, citiram: "Moj oče je verjel v Evropo, ker je verjel v stabilnost, delavske pravice in socialni napredek. Ker je še predobro vedel, da je mir v Evropi dragocen in krhek. Verjamem v Evropo, ker me je oče naučil teh istih vrednot. Kaj pa mi danes učimo svoje otroke? Kaj bodo podedovali po nas? Unijo, ki razpada zaradi neenotnosti? Unijo, ki pozablja na svojo preteklosti in nima nobene vizije za prihodnost? Naši otroci si zaslužijo več. Zaslužijo si Evropo, ki ohranja njihov način življenja. Zaslužijo si Evropo, ki jih opolnomoča in ščiti. Zaslužijo si Evropo, ki varuje. Čas je, da mi vsi, institucije, vlade in državljani prevzamemo odgovornost za gradnjo takšne Evrope skupaj." Najprej želim problematizirati sam naslov točke dnevnega reda. Predlog priporočila v zvezi s tajnima trgovinskima-investicijskima sporazumoma TTIP in CETA. Vodstvu Državnega zbora se ne bi smelo zgoditi, da pride napačna točka na dnevni red. Tisti, ki najbolj trobijo, da so sporazumi tajni, tisti vedo o njih največ. Če so sporazumi tajni, potem to sejo moramo zapreti in se ravnati po Zakonu o tajnih podatkih. Tako da tukaj je že neko zavajanje in zastrupljanje slovenske javnosti. In to ni kritika, da se razume, predlagateljev. Slovenija že nekaj let, to lahko potrdimo tisti, ki smo v tem parlamentu že malo dalj časa, spremlja, ta parlament spremlja pogajanja tako glede sporazuma CETA kot tudi TTIP. Dejansko smo vedno v parlamentu potrjevali stališča te ali kakšne druge vlade. Mi nismo player, mi ne moremo zaustaviti teh dveh sporazumov. Mi, Nova Slovenija pa trdimo, da sta ta dva sporazuma lahko dobra odgovora na spreminjajoči se svet. Mi živimo v globalni vasi trgovina tretjega tisočletja je in bo drugačna kot trgovina 19. Stoletja. To je dejstvo. In ta dva sporazuma sta priložnost. Mi imamo vsi pravico do priložnosti. Ta dva sporazuma sta pa tudi nevarnost. In tukaj moramo biti zelo pozorni, da te nevarnosti eliminiramo. Razprave, ki spremljajo pogajanja, prebujajo številna vprašanja tudi pri nas krščanskih demokratih v zvezi s socialno zaščito delavcev, skrbjo za ranljive skupine, zmanjševanjem družbene neenakosti in migracij, zavzemanjem za mir in odgovornostjo do prihodnjih generacij. Zato Nova Slovenija želi opozoriti na nekatere probleme in prispevati svoj delež k oblikovanju njegove vsebine. V času volilne kampanje 2014 sem vodil delegacijo Državnega zbora oziroma Odbora za zadeve Evropske unije kot takratni predsednik tega odbora na konferenco COSAC v Atene. Tam sem skupaj še s 15 kolegi iz 15 drugih parlamentov sopodpisal pismo, ki ga najdete pri meni in na spletni strani, takratnemu komisarju za trgovino, kjer nas je šestnajst predsednikov Odborov za zadeve Evropske unije zahtevalo od Evropske komisije da bi sporazum CETA in sporazum TTIP dobila status mixed agreement, mešanega sporazuma, podobno kot sporazum ACTA, saj se spomnite. Kar pomeni, da sporazuma morata priti v nacionalne parlamente po potrditev. Vesel in ponosen sem, da smo to naredili, da bomo takrat, ko bodo dokumenti, ko bo čistopis prišel v Državni zbor lahko kvalificirano razpravljali in se svobodno odločali za ali proti. Ne glede na to, ali bodo sporazumi imeli tisoč strani ali tri tisoč strani. Tudi če greste danes v bralno sobo na MGRT, ne boste pravzaprav mogli nič ugotoviti, ker je vsako novo pogajanje, vsak nov krog o pogajanju TTIP prinaša neke nove variante, neke nove različice teh sporazumov. Potrebno je, da smo budni pri pogajanjih, sam mislim in s tem zaključujem, da sta ta dva sporazuma CETA in TTIP lahko dober odgovor, ustrezen odgovor na spreminjajoči se svet. Tem stališčem, ki so tukaj predlagana, mi ne bomo nasprotovali, seveda bomo pa zavrnili vse amandmaje Združene levice. Hvala lepa.
Hvala gospod Horvat. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek. Izvolite.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Pred nami sta dva sporazuma, v bistvu pa lahko govorimo o treh sporazumih, kajti problematika je pri vseh treh enaka, skupni imenovalec je transparentnost sporazuma. Tako kot je pred menoj kolega Horvat dejal, tisti, ki so sporazume videli, jih v bistvu ne smejo komentirati. Tisti, ki pa kaj o tem rečemo, lahko rečemo o tem samo iz javno dostopnih podatkov. Transparentnost zahteva, da v parlamentu sprejemamo dokumente, ki smo jih videli in so transparentni. Se pravi, ko bo dokončno znano, kaj v tem dokumentu je, potem o tem dokumentu lahko razpravljamo in odločamo. Dokler pa je vse zavito v veletajnosti, o tem dokončno ne moremo odločati. Kaj lahko izpostavimo? Izpostavimo lahko, da je iz javno dostopnih podatkov vidno, da sporazumi ogrožajo kvaliteto človekovega življenja, zdravja, na več primerov so nas opozorili tudi kolegi iz Francije, ki krepko ščitijo svoje kmetijstvo. Država se je postavila za svoje kmete, saj v Franciji dobro vemo, kaj pomeni, če kmetje zavzamejo ulice in štrajkajo. Standardi varovanja okolja – voda, zrak, onesnaženje s CO2, z ozonom, gozdovi. Vse to je treba zaščititi. In tukaj ni jasnih odgovorov. Za Slovenijo pa je posebej pomembno, kot majhno gospodarstvo, kakšne so prednosti in slabosti, če sporazumi mogoče prinašajo prednosti samo velikim državam, kaj pa Sloveniji, ki je majhna država. Zakaj nastajajo ti problemi? Zato ker je pristop oblikovanja narejen od zgoraj navzdol, se pravi, ne vemo, kdo je sodeloval pri kreiranju in kdo so tiste entitete, ki so postavile prioriteta v teh dogovorih. Sam koncept demokracije in Evropske unije pa je postavljen od spodaj navzgor. Mi smo tisti, ki izvolimo evropske poslance. Se pravi, tukaj se križata ta dva koncepta, zato toliko nejasnosti. Evropska unija je v krizi. Zakaj je v krizi? Zato ker smo govorili samo o prvem stebru Evropske unije, prost pretok ljudi in kapitala. Zdaj ko se pojavljajo problemi na varnostni politiki, zunanji politiki, kar tvori drugi steber, in pa sodelovanju policije in sodstva, tretji steber, so se problemi v zvezi z migracijami v Evropi začeli. Zakaj je treba izpostaviti še posebej mehanizme za reševanje sporov, kajti tu tiči največja skrivnost. Gre za klasično odmiranje pravne države in privatizacijo sodstva. Imamo tri koncepte pravne države, angleški Rule of Law, celinski Rechtstaadt in ameriški konstitucionalizem. Se pravi, trije sistemi se medsebojno kregajo. Prav tako imamo v Evropi kontinentalni sistem gospodarstva, na katerega skušamo implementirati ameriški pravosodni sistem. In zaradi tega so se začeli uveljavljati mehanizmi za reševanje sporov. Mehanizem za reševanje sporov, prvi, kot je bil predlagan, je zdaj izboljšan z ICS. Ampak tukaj gre za umik regulatorne funkcije države in prepuščanje reševanja sporov do zdaj neznanim entitetam. Se pravi, gre za privatizacijo sojenja, s tem odmiranje pravne države, odmiranje demokracije in zaščite človekovih pravic. Zato sta ta dva mehanizma najbolj sporna. In vsaj ta vprašanja moramo razčistiti, preden potrdimo te sporazume. Hvala.
Hvala, dr. Dobovšek. Za predstavitev zadnjega stališča poslanskih skupin bomo dali besedo mag. Bojanu Krajncu, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! TTIP in CETA. Gre za pomembna prostotrgovinska sporazuma, njun namen pa je odprava trgovinskih ovir v različnih gospodarskih sektorjih, olajšati dostop evropskim in slovenskim podjetjem do ameriškega oziroma kanadskega trga ter olajšati nakup in prodajo blaga in storitev med EU in ZDA oziroma med EU in Kanado, kar pa lahko spodbudi gospodarsko rast in pripelje do novih delovnih mest v državah podpisnicah. Evropska unija, ZDA in Kanada druga drugi predstavljajo eno največjih gospodarskih partneric, sporazuma TTIP in CETA pa bi njihovo gospodarsko sodelovanje lahko samo še povečala. Zato so se pogajanja o obeh sporazumih na obeh straneh Atlantika začela z veliko podporo, saj so se vsi akterji zavedali, da bi sporazuma na njihovo gospodarstvo vplivala pozitivno. Sklenitev sporazuma TTIP pa bi pripeljala celo do uvedbe največjega prostotrgovinskega območja na svetu. Pri sporazumu CETA so pogajanja že zaključena, pri TTIP pa se je končal 14 krog pogajanj. V Stranki modernega centra podpiramo nadaljevanje pogajanj o sporazumu TTIP, vendar pa moramo opozoriti, da naša podpora ni brezpogojna. Pri obeh sporazumih se strinjamo z začasno uporabo sporazumov, vendar samo v tistem delu, ki je tradicionalno in neizpodbitno v izključni pristojnosti Evropske unije. Poleg tega se zavzemamo za čim večjo previdnost in transparentnost v pogajanjih. Zavzemamo se tudi za to, da na ravni EU Vlada Republike Slovenije zastopa v Državnem zboru sprejeta stališča Republike Slovenije do sporazuma TTIP in CETA in da se izboljša dostop zainteresirane javnosti do informacij glede omenjenih sporazumov ob upoštevanju pravil dostopa javnosti do dokumentov. Stališče Stranke modernega centra je, da je državam članicam treba zagotoviti zadostno obdobje časa za preučitev in odločitev o sporazumu CETA in o ostalih prostotrgovinskih sporazumih. Ob tem naj dodam, da vsebini sporazuma TTIP dajemo absolutno prednost pred hitrim zaključkom pogajanj. Visoki slovenski in evropski standardi morajo biti zavarovani zlasti na področju trajnostnega razvoja, varnosti hrane, zaščite zdravja ljudi in živali, varstva potrošnikov, delavskih in socialnih pravic ter varovanja vodnih virov in okolja. Poleg tega nasprotujemo spremembam zakonodajnega okvira na področju gensko spremenjenih organizmov v Evropski uniji, saj bi to vodilo v znižanje obstoječih standardov. Zato zahtevamo posebno obravnavo občutljivih kmetijskih pridelkov, sodelovanje med partnerji pa mora nedvoumno odražati uporabo previdnostnega načela v obeh sporazumih. Ne samo CETA, tudi TTIP bi moral biti sporazum mešane narave v deljeni pristojnosti Evropske unije in njenih držav članic, tako da je potrebna tudi ratifikacija v nacionalnih parlamentih, med drugim seveda tudi v Državnem zboru Republike Slovenije. Podpiramo pripravo študij, ki predstavljajo učinke sporazumov TTIP in CETA za Slovenijo ter ostale države članice Evropske unije. Zato se zavzemamo, da Vlada tudi pred morebitno ratifikacijo sporazuma pridobi informacije in po potrebni pripravi dodatne študije, ki bodo prikazovale konkretne vplive teh dveh sporazumov na Slovenijo oziroma slovensko gospodarstvo. Zaradi navedenih razlogov, bomo v Poslanski skupini modernega centra podprli dopolnjeni predlog priporočila v zvezi s trgovinsko-investicijskima sporazumoma TTIP in CETA, ki je bil sprejet na 20. seji Odbora za gospodarstvo 6. septembra 2016.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o točkah in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi predloga vloženih amandmajev z dne 20. september 2016. V razpravo dajem, kolegice in kolegi, prvo točko ter amandma poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Dr. Matej T. Vatovec, beseda je vaša, izvolite.
Kot je v običaju, bi na nek način predstavil, kaj pravzaprav predstavljajo amandmaji, ki smo jih vložili. Gre za to, da vračamo ta priporočila, ki jih je ta koalicija, čeprav deloma, nekateri so zaskrbljeni nad samim postopkom in pogajanj in vpliva teh sporazumov, so pa vseeno sprejeli amandmaje, ki so pravzaprav izničili učinek teh priporočil, ki smo jih mi predlagali. V prvi točki je zelo jasno zapisana dikcija, kar se tiče pogajanj. Državni zbor priporoča Vladi naj zastopa že sprejeta stališča, ki so vsaj minimum tega, da se previdno dostopa do teh sporazumov. In v primeru, da ta stališča, ki jih Republika Slovenija zastopa na pogajanjih, niso upoštevana, kot se je večkrat tudi že zgodilo, tudi v odgovorih ministra Počivalška je bilo to razvidno, da odstopimo od pogajanj glede teh sporazumov. Mislim, da je to neko zelo preprosto in razumljivo priporočilo. K drugi točki smo ravno v duhu transparentnosti, o kateri vsi radi govorimo, priporočili Vladi, in s tem amandmajem to sedaj ponavljamo, da vsaj na dva meseca poroča o poteku pogajanj, da tudi javnost izve, kaj se v postopku pogajanj v tem sporazumu tudi dogaja in kaj pravzaprav prinašajo, in da se ob tem tudi primerno oziroma na primeren način vključijo civilnodružbena in tudi strokovna ter sindikalna gibanja k razpravi o teh sporazumih. To seveda velja predvsem za sporazum TTIP. K četrti točki predlagamo Vladi, da na ravni EU zastopa stališče o neprimernosti določbe o začasni rabi. Mislim, da je to eno od ključnih priporočil, ki ga podajamo. Mi smo trdno na stališču, poleg tega da so takšni sporazumi popolnoma nesprejemljivi, da je začasna raba kot nek mehanizem ravno tako v celoti nesprejemljiv, ne glede na to, katere dele implementira ta začasna raba, kot je bilo tudi slišati iz predstavitve državne sekretarke. Začasna raba ne pomeni nič drugega, kot to, da to pomeni preprost obvod tega, da lahko parlamenti odločajo. Kolega Krajnc je govoril v svojem stališču do ratifikacije. Ratifikacija je pesek v oči oziroma zgolj neka formalnost, ki bo opravljena veliko za tem, ko bodo takšni sporazumi že začeli veljati ravno zaradi začasne rabe. Ravno zaradi tega, ker bo tisto, kar se bodo dogovorili na Evropski komisiji, in tisto, kar bo potrdil Svet in s tem predstavniki držav članic, pravzaprav začelo s podpisom takšne pogodbe v trenutku veljati. V 5. točki predlagamo nekaj, kar je tudi zelo pomembno in stališče Republike Slovenije v tem trenutku je jasno. To smo tudi danes slišali, da je arbitražni mehanizem ICS nesprejemljiv. Ravno zaradi tega ker je nesprejemljiv, predlagamo, da bi Republika Slovenija kot taka nemudoma sprožila postopek na Evropskem sodišču, da bi se preverilo, ali je mehanizem ICS potencialno v nasprotju s pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o delovanju Evropske unije. Podoben primer se je zgodil v Nemčiji, kjer so na sicer na njihovo Ustavno sodišče že podali pobudo za odločanje glede skladnosti mehanizma ICS s tamkajšnjim pravnim redom, torej nemškim pravnim redom. Ključno pa je, da je bila pobuda sprožena pred Sodiščem Evropske unije. Vlada torej, ne kot je sedaj spremenjeno priporočilo, torej da bi počakali na odločbo glede enega podobnega spora, ki je bil vložen glede sporazuma s Singapurjem, ampak da to nemudoma storimo, ker lahko pričakujemo razsodbo v tistem primeru šele nekje v marcu 2017, kar bo seveda bistveno prepozno. CETA bo takrat že davno podpisana in morda se bo tudi ratifikacija v tem času že zgodila. Takšen postopek bi bil zato takrat popolnoma nepotreben. Poleg tega bi rad poudaril, da je na svoji 281. seji 2. septembra Ekonomsko-socialni svet sprejel sklep, da naj Slovenija že pred zaključkom postopka o zadevi Mnenje 2/15, to je ta sporazum s Singapurjem, poda zahtevo za presojo skladnosti ICS mehanizma, ki je vsebovan v sporazumu CETA s pravnim redom. Takrat je predstavnik Vlade na Ekonomsko-socialnem svetu takšen sklep potrdil, tako da ne gre za neko deviacijo od tega, kar so že nekoč bila stališča ministrstva in pa tudi Vlade. K 7. točki dodajamo besedilo, da se Vlada zavzame za izvedbo posvetovalnih referendumov o sporazumih CETA in TTIP. Tu bi že v naprej rad na nek način zavrnil očitke, ki se bodo morda pojavili, da je posvetovalni referendum nekaj, kar je v pristojnosti Državnega zbora. Seveda vsi vemo, da je. Bi pa bila zaveza ali pa vsaj pozitiven signal Vlade, ki bi na nek način spodbujal to, da bi se odločale državljanke in državljani na posvetovalnem referendumu o tem vprašanju, torej o tem, ali bi ta država sploh naj sprejela takšne sporazume, verjetno zelo močna zaveza za to, da se v takih primerih ne samo nekateri predstavniki opozicije ali pa tisti, ki nasprotujemo takšnim sporazumom, ampak pravzaprav država kot celota odloča o tem, ali je smiselno takšne sporazume podpisovati. To so amandmaji na kratko. Bi pa morda že uvodoma postavil nekaj vprašanj državni sekretarki. Minister Počivalšek je v odgovoru na poslansko vprašaje povedal, da je Slovenija ponovila zadržke glede ICS, torej takrat na svetu ministrov, poudarila je tudi, da bo končno odločitev sprejel Državni zbor in opozorila na vprašanje vode, Evropska komisija pa bo posredovala glede tega vprašanja pisni odgovor. Zdaj mene zanima, na kaj natanko je Slovenija opozorila glede vode, kaj je pravzaprav vprašanje vode, kdaj bo opozorilo Slovenije predstavljeno Državnemu zboru, kdaj se pričakuje odgovor Evropske komisije glede tega in kdaj bo odgovor predstavljen in obravnavan v Državnem zboru. Poleg tega me zanima, kdaj se pričakuje čistopis CETE. Če pravilno razumem, bodo sklepi dokončno oblikovani oziroma uradno potrjeni nekje 12. oktobra, 18. oktobra pa naj bi jih že podpisali. Če na hitro preračunamo, imamo 6 dni časa, da Vlada pripravi predlog stališča, o tem predlogu glasuje Državni zbor in potem vso stvar speljemo. Torej manj kot teden dni. Zanima me tudi, kako bo brez končne oblike sklepov Državni zbor sploh lahko odločal o začasni rabi CETE oziroma o celotnem sporazumu kot takem. Zadnje vprašanje pa je, kaj se je zgodilo na seji Vlade 15. 9. Mislim pa na to, ali bo Vlada upoštevala ESS, ki sem ga že omenil, torej glede postopka pred Sodiščem Evropske unije. Če bo, kdaj bo tak postopek sprožen – ali po Mnenju 2/15, ki bi naj bil marca 2017, ali se bo to zgodilo prej? Hvala.
Hvala, dr. Vatovec. Zdelo se mi je smotrno, ker ste zastavili tako široko, da vas pustim, da razpravljamo o vseh točkah, ampak skozi celotno proceduro bomo vseeno morali iti. Gospa, državna sekretarka, ko boste začutili, če boste začutili potrebo, da odgovorite, samo povejte, pa vam bom dal besedo. Sprašujem kolegice in kolege, če želijo še razpravljati. Gospod Luka Mesec, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Jaz bom v podkrepitev amandmajev, ki jih je kolega Vatovec predstavil, povedal samo nekaj podatkov o teh tajnih sporazumih oziroma kaj si lahko od njih obetamo. Neko splošno prepričanje, ki smo ga slišali tudi v stališču NSi, je, da je pač bolj sproščena svetovna trgovina dobra, da živimo v globalni vasi in da rabimo nov ekonomski model za Evropo v 21. stoletju in da pač ti sporazumi, ki odpravljajo trgovinske ovire na obeh straneh Atlantika, peljejo točno k temu cilju. Se pravi k bolj sproščeni svetovni trgovini, k večji gospodarski rasti, k več delovnim mestom. Ampak na žalost nič od tega ne drži. Tako so pokazale v bistvu vse relevantne raziskave do zdaj, razlog za to pa je preprost. Razlog za to je, da v resnici tukaj sklepamo sporazume, to se pravi CETO v primeru Kanade, TTIP v primeru ZDA, z razvitimi trgi, ki so več ali manj polni na obeh straneh Atlantika, in kar bo nekdo v Evropi pridobil, bo nekdo v Ameriki izgubil. Se pravi, gre v bistvu za igro na črne vsote in za nič drugega. Se pravi, če si bo neka ameriška korporacija zagotovila večji tržni delež v avtomobilski industriji v Evropi, bodo pač evropski proizvajalci to izgubili. Če to konkretiziram s slovenskim primerom. V raziskavah, ki so bile opravljene, je bilo večkrat pokazano, da ravno ta konkreten primer slovenske avtomobilske industrije bo dobil neposredno konkurenco iz Amerike in bo zato najverjetneje utrpel gospodarsko škodo. Prvo, kar moramo vedeti o teh sporazumih, je, da ne bodo prinesli večje gospodarske rasti ali več delovnih mest, saj gre v bistvu za igro ničelne vsote in da je svetovno gospodarstvo že zdaj prej preveč liberalizirano kot premalo. Če sem še bolj natančen. Problem je v tem, da med Evropo, Ameriko in ZDA v resnici trgovinskih ovir že zdaj ni, in to, o čemer govorita ta sporazuma, niso trgovinske ovire, ampak odpravljanje regulacij. Se pravi več ali manj odpravljanje regulacij, kot so socialna, okoljska zaščita, manjši standardi za potrošnike in tako naprej. Torej tisto, kar velike korporacije vidijo kot ovire pri svojem trgovanju, v resnici pa gre za koristne zaščite, ki so v dobrobit nas vseh. Pa če se zdaj posvetim samo ekonomskim učinkom in navedem primere nekaj študij. V Centru za raziskave gospodarskih politik pri Evropski komisiji so izdelali zelo optimistično študijo, po kateri naj bi bili ekonomski učinki teh dveh sporazumov do leta 2027 taki, da bi se gospodarska rast okrepila za pol odstotka. Se pravi, za pol odstotka, pa še to so kasnejše študije postavile na laž, ker so ugotovili, da se je ta center fokusiral na preveč optimistične predpostavke. Jeronim Capaldo, ki se pogosto uporablja za referenčno raziskavo teh dveh sporazumov, kaže ravno obratno. Njegova raziskava je pokazala, da bosta sporazuma imela ne samo ničelne učinke, kot sem jaz v začetku opisal, ampak celo negativne učinke na ekonomsko rast tako v ZDA kot v Kanadi in Evropi. Konkretno bosta TTIP in CETA prinesla minus 0,29 % manjšo gospodarsko rast za Nemčijo, za vse vpletene države pa se ocenjuje izguba kar 600 tisoč delovnih mest. Hkrati se ocenjuje znižanje dohodkov delavcev in pa manjša kupna moč, ki bo posledica tega. Slovenijo te raziskave postavljajo na sam evropski rep. Slovenija naj bi bila država v Evropi, ki jo bo najslabše odnesla, razlog pa je ta, ki sem ga omenil že na začetku, da bo po eni strani naša farmacevtska industrija, Lek in Krka, po drugi strani pa naš avtomobilski grozd dobil konkurenco iz ZDA. Dostikrat se omenja tudi na ministrstvu in omenjali ste morebitne dobre učinke za Slovenijo, ki naj bi se zgodili zaradi tega, ker bodo naši izvozni trgi, predvsem Nemčija, zrasli po nekih predpostavkah in naj bi Slovenija več izvozila. Ampak študije so ravno pokazale, da se bo slovenski izvoz zaradi stvari, ki sem jih opisal, zmanjšal. Še več. Študije so pokazale, da se bo celo Nemčiji v negativnem smislu to poznalo na gospodarski rasti. Torej ti sporazumi, ki so pred nami, so na žalost slabi ne samo za gospodarsko rast, ampak tudi njihovi posredni učinki bodo slabi, torej manjša zaščita okolja, manjša zaščita delavcev, manjša zaščita potrošnikov. Hkrati pa prinašajo, in v CETI je to še vedno vsebovano, kljub temu da je stališče Slovenije, da tega ne sme biti, mehanizem ICS. Torej mehanizem, ki bo vzpostavil arbitražno sodišče, na katerem bodo lahko multinacionalke tožile države zaradi izpada profita. Recimo, če bi Slovenija spremenila neko zakonodajo in bi neka tuja zavarovalnica ali pa tuja tobačna industrija zaradi tega doživela poslovno izgubo, bo lahko zdaj ta multinacionalka državo zaradi spremenjene zakonodaje tožila in zahtevala odškodnine. To s seboj prinašata oba sporazuma. Zato smo tudi predlagali amandmaje, enega od njih, ki naši vladi veleva, da v primeru nespoštovanja slovenskih stališč, ki so jasna, če ponovim besede ministra Počivalška zadnjič, "mehanizem ICS je nesprejemljiv", trikrat je ponovil besedo nesprejemljiv, če se to ne spoštuje, da pač Slovenija, tako kot je storila Francija, zahteva prekinitev pogajanj. Jaz vsem kolegicam in kolegom tukaj polagam na srce, da naše amandmaje upoštevate, da izdelamo stališče, ki bo vsaj neškodljivo za Slovenijo, ker kaj dobrega se od teh sporazumov ne gre obetati in da si preberete raziskave in da si pogledate, kaj točno ta dva sporazuma s seboj prinašata. V Združeni levici nas na podlagi teh dejstev, ki jih navajamo, in raziskav, ki so bile opravljene, utemeljeno skrbi, da niso ne v ekonomskem ne v socialnem in ne v okoljskem smislu prav nič dobrega. Hvala.
Hvala lepa, gospod Mesec. Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati k 1. točki amandmaja poslanske skupine. Ugotavljam, da ja. Gospa Marinka Levičar, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem, ki ste tukaj! Tudi mene ta dva sporazuma zelo skrbita, zato sem poslušala tukaj v tej dvorani nek posvet, verjetno je tudi vas, kolegi, nekaj bilo med nami. Moram reči, da vsa tista civilna združenja, razne organizacije, Greenpeace, Zveza potrošnikov, veliko jih je bilo navzočih, veliko več kot nas poslancev. Moram reči, da so vsi izrazili pomisleke in skrb nad tema dvema sporazumoma, kaj bo to prineslo za Slovenijo in tudi za EU. Zato se jaz pridružujem tem stališčem in mnenjem, ki so jih izrazili poslanci iz Poslanske skupine Združene levice, ker mislim, da moremo biti res zelo previdni pri sprejemanju teh sporazumov. Gospod Horvat me je spomnil na to, kar je rekel gospod Juncker v svojem govori, naši otroci zaslužijo več. Ravno tudi zaradi tega mislim, da je smotrno, da upoštevamo vsa ta priporočila, kajti več je bolje kot manj, da damo manj zavezujoča priporočila. Navezala bi se tudi na to, kar je tudi gospod Horvat rekel, in me je spet spodbudilo k razpravi. Slovenija, da je neka globalna vas. In tudi če slovenski parlament ne bo ratificiral tega sporazuma, kaj to potem za nas pomeni. Me prav zanima odgovor. Mi smo vezani tudi na ostale trge v Evropski uniji. A bomo uvažali hrano iz Belgije, Francije? Tam bodo imeli sporazume, čezatlantski sporazum TTIP, in bodo uvažali hrano iz Amerike. Ta hrana ne bo zadovoljila naših standardov in mi bomo potem na ta način posredno dobili to hrano. Tukaj je res veliko dilem in vprašanj. Veliko dilem se mi poraja tudi v zvezi s tem sodiščem ICS, ki je menda samo preimenovano iz prej ISDS, vsebina pa je v bistvu ista. Na to opozarja tudi Evropsko združenje sodnikov, pa tudi naši sodniki sem slišala, da imajo pomisleke o tem. Tukaj je res veliko pomislekov o obeh sporazumih. Tudi glede začasne veljavnosti oziroma predhodne veljavnosti CETE. Zato jaz vsekakor mislim, da je pametno, da podpremo ta stališča oziroma dopolnila k tem stališčem in predlogom, ki jih je podala Združena levica. Jaz osebno jih bom, ker mi res gre za to, da nam naši otroci nekoč ne bodo očitali, kaj smo jim naredili slabega, če smo že naredili nekaj slabega za sebe. Hvala za besedo.
Hvala lepa, gospa Levičar. Besedo dajem državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar.
Hvala lepa. Hvala lepa najprej vsem za zelo konstruktivne in utemeljene pripombe. Res je, da je kar nekaj držav v preteklosti oziroma državnikov komentiralo nadaljnja pogajanja. Po drugi strani pa je tudi res, da do sedaj uradno še nobena država ni dala tistega rdečega kartona. Kot je bilo že rečeno, nobena država ne more ustaviti pogajalskega procesa. Po drugi strani pa je tudi res, da sam sporazum ne bo veljal, dokler ga ne bo ratificiral tudi slovenski parlament, v celoti za vse države. Doseženo je bilo eno od osnovnih izhodišč naših ciljev, da gre za mešani sporazum. Morda kratko pojasnilo glede vode. Oddali smo vprašanja Evropski komisiji za področje urejanja vode, da bi se izognili kakršnimkoli problemom oziroma napačnim tolmačenjem. Evropska komisija nam je včeraj podala uraden odziv, da določbe tega sporazuma v ničemer ne posegajo v pristojnosti EU oziroma držav članic, da urejajo področje vodnih virov v skladu z nacionalnimi zakonodajami. Seveda je res tako, kot poudarja minister Počivalšek, da sledimo svojim ciljem tudi naprej. Jutri se v Bratislavi začne neformalnosrečanje trgovinskih ministrov, kjer bomo zopet poudarili slovenska stališča. Moram pa povedati, da bomo prvič imeli priložnost ta stališča predstaviti tudi kanadski strani. Na pobudo Kanade se bomo dobili na krajšem sestanku in izmenjavi mnenj in predstavitev naših zadržkov in stališč, ki jih je sprejel že tudi Državni zbor. Glede samega prevoda. Prav v teh dneh je bil slovenski prevod narejen, mislim, da danes celo. Žal je kljub poudarjanju transparentnosti, da je vsebina pred časom res časovno kar problem, tako da je danes posredovana tudi Državnemu zboru slovenska verzija sporazuma CETA. Res pa je, da končne verzije sklepov pa še vedno ni. Govorimo o treh sklepih. To so sklep o podpisu, sklep o začasni uporabi in sklep o ratifikaciji. Le-te pa pričakujemo še po srečanju v Bratislavi. Nato so še sestanki v Bruslju do konca septembra in do 18. oktobra. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa državna sekretarka. Besedo dajem gospodu Jožefu Horvatu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Glede amandmaja, in tudi nekaj splošno, kot je običaj, torej amandmaja k 1. točki se želim opredeliti. Tukaj mi ne moremo podpreti amandmaja Združene levice in nas čudi, da se Združena levica oziroma ta amandma se odreka mandatu Državnega zbora. Če pogledamo dopolnjeni predlog priporočila, 1. točka pravi v zadnjem stavku: "stališče do sklepov Sveta EU za podpis za začasno uporabo in za sklenitev omenjenih sporazumov bo sprejel Državni zbor". To nas šele čaka. Tu nikakor ne moremo podpreti amandmaja Združene levice, ki nekako eliminira Državni zbor. Je pa res, ko mi sicer neka stališča sprejmemo, da bi matematično natančno prav ta stališča Slovenije bila tudi upoštevana na pogajanjih, pa moramo biti realisti, da to najbrž ne gre, če se pogaja EU 28 plus Kanada ali pa EU 28 plus Združene države. Saj veste, pri pogajanju je vedno potrebno neko zbliževanje, popuščanje. Ampak naši pogajalci, predstavniki naše slovenske vlade v tem in prejšnjih mandatih pa menda ja vedo, kako daleč lahko popuščajo, če je potrebno popuščanje. Toliko zdaj glede tega. Dejstvo pa je, kolegice in kolegi, da v Evropski uniji, kot je v ponedeljek rekla naša komisarka gospa Violeta Bulc, imamo okrog 120 trgovinskih sporazumov. Najbrž delujejo, ker drugače najbrž ne bi mogli mi trgovati. Večina teh sporazumov seveda tudi pozna mehanizme, kot so ISDS pa ICS in tako naprej. Gotovo so tudi slabe pravne prakse. Gotovo, da so. Najbrž so pa tudi dobre. Jaz se moram zahvaliti in čestitati spoštovanemu kolegi Luki Mescu, ki je preštudiral raziskave, ki nekako vizionarsko, da ne rečem futuristično ocenjujejo, kaj bosta prinesla ta dva tajna sporazuma, ki še nista zaključena in še nista sprejeta. Kolega Luka Mesec je na stotinko odstotka natančno določil, koliko se bo spremenil BDP v Nemčiji. Zelo natančna raziskava. Ne morem pa mu čestitati za to, da nas je označil za CETA navdušence. Mi nismo CETA navdušenci, mi nismo TTPI navdušenci, rekel sem v stališču, če bi me točno poslušal, gospod Mesec, in bil pošten v razpravi, bi razumel, da sem povedal, da imamo vsi pravico do priložnosti, da pa ti sporazumi prinašajo tudi nevarnosti. Vsaka priložnost prinaša tudi tveganja nevarnosti in da predvsem na te nevarnosti se moramo politiki fokusirati in narediti temeljite analize. Mi v Novi Sloveniji si želimo razprave o teh sporazumih, in sicer na etičnih in socialnih izhodiščih. Povsem normalno je, da vsaka politična stranka najbrž gleda ta dva sporazuma skozi svojo politično optiko. Mi, ne boste zamerili, skozi krščanske vrednote. Te iste, ki so dejansko pomenile in še vedno, upam, pomenijo steber Evropske unije. In ključno je, da se izvede temeljita analiza tukaj pri nas, strokovna in politična razprava naj se izvede o vseh pozitivnih in negativnih učinkih na družbo in na okolje. Nas v Novi Sloveniji ne zanima samo povečan obseg trgovanja. Pravzaprav nas sploh to ne zanima. Niti nas ne zanima, da bi samo ohranili evropske standarde, za katere vsi pravimo, da so visoki, kar se tiče varne hrane, ekologije in tako naprej. Mi moramo stremeti k temu, da bomo te standarde povišali, da jih bomo dvignili, ker smo odgovorni za naše zanamce, za otroke, ki prihajajo za nami in za otroke naših otrok. Takšna presoja bi poleg ekonomske teorije morala upoštevati tudi objektivno analizo dejanskih učinkov predlaganih sporazumov na naše državljane, na družbo in na naš planet. Globalna vas razumem cel planet, ne Slovenijo. Mi vsi smo globalna vas, zahvaljujoč tudi tehnologij. In še enkrat, trgovina tretjega tisočletja bo najbrž drugačna kot 19. stoletja. Torej analiza, o kateri govorim, mora upoštevati morebitne posledice čezatlantskega partnerstva na osnovne potrebe, elemente blaginje ter pravico do dostopa in pravico do priložnosti, o kateri zdaj že tretjič govorim. Čezatlantsko partnerstvo mora prispevati k blaginji vseh državljanov, vseh, zlasti revnih. Ker drugače bomo ta prepad samo še povečali med bogatimi in revnimi. Slovenija je zaenkrat zelo egalitarna družba, če pogledamo Ginijev koeficient. In ne bo nič narobe, če tukaj ostanemo. Problem pa je, da smo mi egalitarni v revščini To egalitarnost moramo dvigniti, da bomo vsi bogati, da bomo imeli visok standard vsi. Predvidene koristi je po naše treba pravično razdeliti, sicer se lahko neenakost le še poglobi, kot sem povedal. Čezatlantsko partnerstvo mora torej prispevati k varnejšemu in mirnejšemu svetu in ne h krepitvi gospodarskih in političnih napetosti. Dejstvo je, da politik za boljšo skupno prihodnost, ki bodo spoštovale pravice sedanjih in prihodnjih generacij, ne moremo oblikovati niti s prekomernim številom predpisov, niti z radikalno deregulacijo. Dogovori in sporazumi morajo ohraniti družbeno dinamiko, s tem da ustvarjalnim silam uma in srca dajo potrebno gotovost. Mislim, da bodo te razprave še potrebne, morda je ta prezgodnja, morda je na napačnih predpostavkah. Še enkrat, hudo me moti, da pride na dnevni red seje Državnega zbora neka točka, ki je napačna, ki govori o napačnih entitetah, tajni sporazumi. Kako je to lahko prišlo na dnevni red? To mi res ni jasno. Upam, da se te napake, jih oprostim, ampak upam, da se v prihodnje res ne bodo ponavljale. Kar se tiče referenduma, da se ne bom potem še enkrat oglašal, gospod podpredsednik, mi smo referendum imeli, in sicer 23. marca 2003. Dve številki sta pomembni, milijon in 90. Skoraj milijon volivcev je prišlo na volišča in skoraj 90 % se je odločilo za vstop Slovenije v EU. Lani smo tukaj sprejeli deklaracijo o zunanji politiki in smo rekli: članstvo Republike Slovenije v EU je naš osnovni politični in vrednostni okvir. A danes nismo več za to? Nisem slišal, da bi vlada pripravljala ali pa kdo drug kakšno drugo deklaracijo. Vsi si moramo prizadevati, če se najprej strinjamo, da nam je Evropa v tem času, kar je Slovenija članica, to je od 1. maja 2004, nekaj prinesla. Vsi se moramo strinjati a je res, da imamo v vsaki vasi spomenik Evropski uniji, ki se mu lahko reče nova šola, novi vrtec, kanalizacija, vodovod, pločnik in tako dalje. A je to res? Jaz mislim, da je. Če je le župan kolikor toliko priden. Ali pa so se takrat ljudje 23. marca 2003 zmotili. Jaz mislim, da se nismo. Nisem evrofanatik, sem evrorealist in trdno prepričan, da skupaj lahko nadaljujemo tudi EU 27 ali pa morda EU 25, da skupaj lahko nadaljujemo in naredimo dobro prihodnost za naše otroke in za otroke naših otrok. Imeli smo 70 let relativnega miru in če gledamo to, kar ustvarimo s svojim razumom, tudi s svojimi rokami v Evropski uniji, vidimo da nas 7 % svetovne populacije ustvari skoraj četrtino svetovnega BDP. Kako je ta porazdeljen, je seveda vprašanje in naloga tudi za slovensko politiko. Veliko domačih nalog še imamo. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod Jožef Horvat. Besedo pa dajem predstavniku predlagatelja predloga priporočila dr. Mateju T. Vatovcu.
Hvala. Kratek odziv. Kolega Horvat je rekel, da je na nek način Luka vizionarsko določil na podlagi raziskav in tega kar so študije pokazale, da bodo rasti takšne in takšne oziroma da jih ne bo in tako naprej. Jaz bi tukaj dal samo protiprimer. Prejšnji teden oziroma ko smo obravnavali na matičnem delovnem telesu ta priporočila, takrat še v prvotni obliki, je bil povabljen še ekskluzivno predstavnik Evropske komisije, pribočnik komisarke Malmströmove gospod Burgsmüller, ki je rekel, da naj začne sporazum začasno veljati, pa bomo videli v naslednjih letih, kaj bo prinesel. Kaj je bolj nespametno ali pa vizionarsko, ali se nanašati na vsaj približno natančne izračune ekonomistov, ki kažejo kakšne so posledice in kaj prinašajo ti sporazumi, in to ne govorimo samo o eni študiji, bilo jih je več, tudi takšnih, ki jih je naročila Evropska komisija, ki so vse bolj ali manj pokazale več negativnih učinkov, pozitivne pa na ravni stotinke odstotka. Jaz mislim, da je precej bolj nespametno podpisati takšen sporazum, pristati na začasno rabo in počakati, kaj se bo zgodilo. Takrat na odboru sem rekel, da je to približno podobno, kot če bi doma sedel na kavču, pogledal v svoje stanovanje naokoli in rekel, kaj pa če zrušim to nosilno steno, pa da vidim, kaj se bo zgodilo. Mislim, da je takšno stališče približno podobno. Kolega Horvat je tudi rekel, kaj bomo pustili zanamcem, planetu. Dejstvo je, da če bomo šli oziroma če se strinjamo s takšnimi sporazumi, če bomo pristali na to, da se nam tako rekoč vsilijo in da se jih tudi potem dejansko začne izvajati, mislim, da ne bomo pustili kaj dosti, sploh pa ne ravno našim zanamcem. V Evropi bomo morda pustili zanamcem tistih predstavnikov velikih multinacionalk in korporacij oziroma tistih, ki vodijo ta podjetja. Planetu pa vemo, kaj. Slišali smo recimo, da ti sporazumi neposredno tudi ogrožajo izvajanje pariškega podnebnega sporazuma in tako naprej. Torej še enkrat, nič dobrega. Kar se pa tiče tajnosti – govoriti o tem, da ti sporazumi niso tajni, na nek način kaže na vsaj delček nepoznavanja te situacije. Dejstvo je, da je CETA bila sprejeta oziroma se je o njej pogajalo v popolni tajnosti. Dokler se niso pogajanja zaključila, nismo vedeli o tem sporazumu ničesar. Pa še zdaj se je zelo težko prebiti skozi to, kar je v tem besedilu zapisano. Zelo podobna stvar je pravzaprav TTIP. Tisto, kar javnost ve oziroma kar je lahko videla, je bilo tisto, kar je prišlo v javnost prek žvižgačev, kar so Geenpeacovi aktivisti pravzaprav na nek način pridobili in jih potem javnosti tudi posredovali. Na podlagi teh likov, kot se jim reče, teh podatkom se lahko tudi predvideva, kaj prinašajo ti sporazumi. Tisti, ki nasprotujejo tem sporazumom, ne govorijo čisto na pamet oziroma ne govorijo o stvareh, o katerih ne vedo nič, ampak govorijo na podlagi tega, kar je bilo videno in tega, kar je dejansko zapisano v teh sporazumih. Tisti, ki prebere te dokumente, bo videl, da niso tako nedolžni. So mehanizmi, so elementi v teh sporazumih, ki jasno kažejo na to, da ne gre zgolj za neko preprosto širjenje miru in trgovine po tem svetu, ampak gre preprosto za širjenje interesov podjetij, ki seveda želijo širiti svoj trg in posledično tudi dobiček. Mislim, da je to predvsem tisto, kar je ključno pri vsem tem. In na nek način lahko ponovim ista vprašanja: kaj bomo pustili zanamcem, kaj bomo pustili planetu? Dajmo se to vprašati, razmisliti in seveda ne potrditi takih sporazumov.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Jaz nikakor ne želim biti eden izmed tistih, ki bi bil proti, ki bi na nek način razbijal neke poizkuse za sodelovanje, za boljši pretok dela, kapitala in storitev. Pa vendar, en pregovor pravi: Previdnost je mati modrosti. Sploh pri takih zadevah, o katerih se, pod navednicami, kar dosti prahu dviguje. Jaz sem v uvodnem stališču Poslanske skupine Desus povedal, da mi podpiramo, in tudi jaz osebno podpiram vsa tovrstna prizadevanja, ki imajo v končni fazi željo, ambicijo, da naredijo nek premik, neko dodano vrednost. Ampak pri tem pa rabimo kar nekaj časa, če je sedaj sporazum predviden, da se podpiše 28. naslednji mesec. V tem trenutku pa je odprtih ogromno vprašanj in vesel sem, da v Državnem zboru ni človeka, ni ga poslanca ali poslanke, pa ne glede na to, v kateri politični stranki je, ki bi rekel, da to pa je suho zlato, to podpiramo. Vsi izražajo neko skepso, nek dvom, nihče ne želi, da se standardi na področju prehrane, ekologije, delavskih pravic še posebej ne, znižujejo. In zato rabimo nekaj časa, pa ne zato, ker bi bilo omahljivci pa se ne bi želeli izjasniti, odločiti, ampak da vendarle proučimo nekatere zadeve, analiziramo stvari, pa naj ne bo zguljena ta fraza, in da se pokaže, kaj lahko potencialno ratificiran sporazum, CETA ali pa TTIP, ima za nas, in to v detajle. Ko enkrat skočimo v vodo, pa se prej ne prepričamo oziroma skočimo v bazen, pa se predhodno ne prepričamo, koliko je vode ali sploh je voda v tem bazenu, so lahko posledice katastrofalne. Kot rečeno, skrbi me, da je planiran podpis, ne pristajam na to, tudi tisto začasno, tako imenovana začasna raba se mi ne zdi okej, ker lahko potem zadeva hitro gre z vajeti. Resnično bi si želel tukaj, da nismo pod neko presijo časa. Ne nazadnje tudi nasprotni strani še nismo predstavili svojih zadržkov, pomislekov, svojih celovitih stališč. Je pa v končni fazi vedno tako, če se nek sporazum, nek dogovor, neka pogodba podpisuje, morata biti vsaj dve strani, in tukaj sta vsaj dve strani. Če govorimo o CETI, sta Kanada pa Evropska unija, ampak pri tej Evropski uniji pa še 28, pa mogoče 27 držav čez kakšno leto. Tako da jaz bi tukaj apeliral na previdnost, na hitenje počasi, da ne bomo prej skočili pa potem rekli hop, ko zna biti prepozno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Primož Hainz. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam sem tudi eden tistih, ki smo v skladu z leti zelo previdni pri teh zadevah. Zato seveda bi moral omeniti spremembo, ki se dogaja tudi v ekonomski teoriji. Spomnite se Josipa Štiglica, ki je zadnje čase napisal nek tekst, ki pravi, "svobodna trgovina je zavajajoč izraz". In tudi v tem primeru lahko doživimo to zadevo. Kapital je premočan, države, tudi Evropa, so prešibke asociacije, da bi se borile proti kapitalu, in se je treba o teh stvareh prej popolnoma drugače dogovoriti, ne pa čakati, ali nam bodo potem dovolili, ko bodo že sprejeli. Tudi tista reč okoli začasnosti, da začasno bomo sprejeli, potem bomo pa videli, kako se bo zadeva uveljavila. Vsi ste se selili kdaj v življenju, tudi sam. Celo stanovanje smo opremili, na hodnik sem dal nek lestenec, ki je bil začasen. 10 let sem ga imel. To je začasno. Zadeva "začasno" bo stala. In ni začasnosti. Nas lahko v tem času začasnosti pobere, če lahko rečem malce grdo, v tem ekonomskem smislu. Študije, ko nekateri govorite, da je treba preštudirati, videti in tako naprej zelo previdno, saj soglašam s kolegom, da nismo proti in tako naprej, da se pogovarjamo. Ampak študije ne rabimo. V primeru generikov je stvar popolnoma jasna. Če Amerika podaljša generikom te licence, potem generikov mi ne rabimo, imamo Dolenjsko na pol obrobljeno, če hočete ali pa ostriženo. Tudi v Ljubljani seveda, tudi Lek. Se pravi, da stvari niso tako nepredvidljive. Na kmetijskem področju se sploh nimamo kaj pogovarjati. Stališče Odbora za kmetijstvo Državnega zbora je bilo popolnoma jasno, na kmetijskem področju so ti sporazumi popolnoma škodljivi, sploh ni bilo dvoma, ker so ameriški standardi bistveno nižji, kot so evropski standardi glede varnosti prehrane, uporabe GSO in tako dalje. Da ne naštevam tistega, kar tu prisotni vsi dobro poznamo in samo opozarjam. Na argument, ki ga je navedel kolega Horvat, ki je šel sedaj ven, da smo vsi stopili v Evropsko unijo, res je. Ampak tu pa stopi to vprašanje, kaj pa mi oziroma kaj pa naši otroci. Danes poslušamo ogromno kritik, kaj se je zgodilo, ker smo šli nekoč v tisto Jugoslavijo. In ko se je začelo o Jugoslaviji govoriti, da bo močna ali pa je ne bo, je šla narazen. Tudi pri nas imamo teze, da Evropa bo močna ali pa je ne bo. Skratka, te asociacije, te analogije, če hočete, so lahko zelo zelo nevarne. Močna Evropa pomeni centralistična Evropa, kar lahko pomeni v prihodnosti veliko notranjih trenj in na koncu, ne bi rad rekel, tudi razbitja. Mi smo tu, na tem robu smo. Torej nekaj opozoril v tem smislu, da je dobro biti malo bolj moder, kot pristati na vse, kar nam ponujajo, ali na marsikaj, kar nam ponujajo, da ne bom pretiraval. Sem eden tistih, ki je zadržan do teh zadev. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod Haniz. Besedo pa dajem dr. Francu Trčku.
Hvala za besedo. V bistvu me veseli, da smo vsaj del Državnega zbora uspeli senzibilizirati s tematiko. Po drugi strani me malo žalosti, da s strani izvršilne oblasti nismo dobili nekih odgovorov, ki jih predlagatelj zahteval. Sam bi se rad dotaknil postopkovnosti. Poglejte, danes naj bi tisoč 600 strani sporazuma s Kanado prišlo v parlament. Tisti, ki so brali ta prevod, pravijo, da je malo neroden. Verjetno je tudi pravno ne dovolj preverjen, si upam trditi, ker gre vseeno za neko drugo anglosaksonsko pravno tradicijo. In sedaj se mudi. Zakaj se mudi? Zato ker bo mladi, lepi kanadski premier prišel v Evropo in naj bi se to takrat in takrat podpisalo. Podobno se mudi s TTIP, ker naj bi to podpisali, preden Obami preneha mandat. Ko pride nekdo, kar sem že večkrat norel na sejah odborov, iz Bruslja v ta hram demokracije, tako imenovani, se jim vedno mudi. Vedno zamujajo na letalo. Ob Junckerjevem govoru je tudi Ban Ki Moon imel nek zelo odmeven govor sedaj ob koncu mandata. Dva poudarka sta bila, nehajmo noreti, nehajmo krasti. Juncker je v tistem govoru sam sebe definiral kot 60-letnega mladeniča, katerega oče se je boril za socialne in še zlasti delavske pravice. Pa to zdaj ni cinizem, žal moram reči, da je ta 60-letni mladenič nekje pozabil na to, zlasti ko je bil v funkciji ministra iz državice, po obsegu BDP in drugih kazalcih in pranju denarja pa kar pomembne države v EU. Mesec dni pred podpisom sporazuma s Kanado je odkrito povedala državna sekretarka, se je gospodi blagovolilo, da bodo prvič naši predstavniki lahko nekaj povedali. Če ni to nek demokratični deficit, če ni problem, ko se vprašamo, čigava komisija je Evropska komisija. Veste, pricurljali so podatki, da so v bistvu Američani, če govorim o drugem sporazumu, dosti manj časa zahtevali neko klavzulo, da bi ta zadeva ostala tajna, evropski pogajalci pa so zahtevali, da bi to ostalo tajno nekaj desetletij. Tovrstni sporazumi, metoda, kako nastajajo, način oblikovanja, vse to je dejansko skregano z osnovno logiko demokratičnega soodločanja. Zaradi tega je treba biti proti takšnim sporazumom. Seveda so potrebni tovrstni sporazumi na neki transparentni ravni, kjer tako civilna družba, kot predstavniški modeli demokracije odigrajo svojo vlogo. Potrebni so, ker druga bližnjica so v bistvu vojne, trgovske vojne in neke dejanske vojne, ki so tudi oblika ekonomije. Žal. Zato v bistvu v tej celi zadevi neka relativno majhna država je tukaj lahko velika država. Mene žalosti, ko grem mimo knjigarn – in kaj prevajajo v slovenščino? Hitlerjev življenjepis, Mussolinijev življenjepis, Stalinov življenjepis, nisem pa videl, da bi prevedli življenjepis Olafa Palmeja, da bi nam mogoče to bilo izhodišče. Zato tudi pogosto težim, s kom se Slovenija tangencialno povezuje. Jaz sem šel brat sporazum ZDA s kolegom MTV-jem, mogoče imam zdaj napačne informacije, takrat v tistem času pred parlamentarnimi počitnicami sva bila edina parlamentarca, ki sva to brala. Pa nekaj ljudi iz izvršilne oblasti je to bralo. Seveda sem šel najprej gledat to, kar strokovno obvladam, iz mojega backgrounda. Bral sem zadevo in sem se vmes začel režati. Ker morate tiste člene malo križno brati naprej in nazaj, kjer sem videl eno zadevo, kjer si zelo jasno veliki igralci na trgu telekomunikacijVeč pa ne smem pripovedovati, ker me bo policija zdaj začela zasledovati. Gospa, ki me je "čuvala", mi je rekla, kaj se pa režite. Sem rekel, tako pa tako. Pa je rekla, pa so bili z direktorata, pa so rekli, da je vse v redu. Nočem zdaj reči, da ljudje v resornem direktoratu nič ne vedo, verjetno so tudi preveč obsedeni z delom, ki ga imajo, ki je verjetno tudi preveč birokratsko, mogoče tudi niso doktorirali s tega področja, s katerega sem jaz. Ampak ne da bi zdaj sebe nekaj ven metal, povem samo kot en tak droben primer, pa jih je cela vrsta. Ko smo mi v [[nerazumljivo]]vstopili, podobna zadeva. Neka dama je iz tega doktorirala, ker se je potem izkazalo, da smo podpisali bianko menico, ker nismo vedeli, za kaj gre. Gre tudi za zelo kompleksne dolge sporazume s številnimi členi, podčleni, z logičnimi prečenji. Tukaj ne gre za neka ljubezenska razmerja dveh najstnikov. Tukaj gre za igralce, kot bi rekel gospod iz Nove Slovenije, v globalni vasi in neko fizionomijo moči. In v globalni vasi se tudi ta vas, ki se imenuje Slovenija, mora znati zaščititi, se povezati s sorodnimi vasmi in biti bolj pametna. In za to dejansko gre. Zato tudi ti naši predlogi. Ko sem bil v Avstriji, pa nisem nek fetišist Avstrije, smo se tudi pogovarjali o vlogi državnih parlamentov in so rekli, da je njihov predhodni minister za kmetijstvo šel v Bruselj in rekel "do tukaj in tukaj se lahko jaz pogajam, naprej se pa ne morem, ker je moj parlament rekel to in to." Ne vem, če se gospod Židan in ostali naši ministri, ko gredo na tovrstne službene poti, tako vedejo. Hvala za besedo.
Hvala tudi vam. Sprašujem, ali želi še kdo pri tej točki in amandmaju poslanske skupine ZL razpravljati. Da. Gospa Andreja Potočnik, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Tudi meni dovolite, da sem malce bolj splošna. V Poslanski skupini SMC podpiramo stališča, ki so bila sprejeta na odboru. Zanikati pa moram navedbo, da so priporočila škodljiva. Zakaj? Ker tudi v poslanski skupini SMC že ves čas zavzemamo stališče oziroma se zavzemamo predvsem za transparentnost in preglednost pogajanj, za zavarovanje visokih evropskih in slovenskih standardov. Naše stališče je tudi, da se sporazum obravnava v deljeni pristojnosti Evropske unije, držav članic ter da ga mora posledično ratificirati tudi Državni zbor. Danes je bilo slišati precej negativnih informacij, negativnih predvidevanj glede samega sporazuma CETA, pa mi dovolite, da jaz predstavim pozitivne strani. To so predvsem odprava carin – sporazum odpravlja carine za več kot 99 % tarifnih postavk, omejitve izvoznih dajatev in ostalih omejitev – s sporazumom bodo izvozne dajatve in izvozne omejitve prepovedane, kar je pomembno predvsem z vidika izvoza surovih materialov in energentov, kjer je Kanada pomemben partner pri izvozu EU. Sporazum CETA zagotavlja znižanje stroškov, ki izhajajo iz necarinskih ovir, na primer, s tem bo omogočen mehanizem, kjer bodo evropske organizacije za certificiranje lahko pod kanadskimi pravili certificirale proizvode za kanadski trg in obratno. S tem se bodo potencialno znižali stroški testiranja proizvodov. Ne bo potrebno več dvojno testiranje. Zaščita intelektualne lastnine – izvajanje sporazuma bo odpravilo trenutno asimetrijo med nivojem varstva pravic in intelektualne lastnine v EU in Kanadi. Kanada bo dopolnila svojo zakonodajo tako, da bo izvedla po vzoru EU dodatnih varstvenih certifikatov sui generis zaščito za farmacevtske izdelke, ki omogočajo vsem strankam enako in učinkovito možnost do pritožbe. S temi določbami bodo evropski proizvajalci inovativnih zdravil pridobili v Kanadi podoben nivo varstva, kot za njih velja tudi na trgu EU. Vsekakor pa se strinjamo, da je treba pred samim hitrim zaključkom dati prednost vsebini. Pomembno se mi zdi, da Vlada pred morebitno ratifikacijo sporazuma pridobi informacije in po potrebi pripravi tudi študijo, ki bodo prikazovale konkretne vplive teh dveh sporazumov. Zadnjo besedo pa bo vsekakor imel Državni zbor. Hvala.
Replika, doktor Franc Trček.
Hvala. Glejte, bom imel zelo kratko repliko. Blagovna menjava Slovenije s Kanado je okoli 100 milijon. Naše gospodarstvo tri četrtine svojega biznisa dela z Evropsko unijo. Kako pa bi ti sporazumi vplivali na gospodarstvo Evropske unije, je pa že kolega Mesec povedal. Hvala za besedo.
Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati o amandmaju Združene levice. Gospod Miha Kordiš izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala za besedo. Ni nobena skrivnost, da v Združeni levici nasprotujemo tajnim sporazumom CETA, TTIP, TISA in še kar je ostalih ptičev tega gnezda. In tudi zato smo prišli v ta državni zbor s priporočili, oblikovanimi na način, kot so bila. Če slovenske zahteve po nekih visokih standardih, na katere se danes celotni državni zbor zaklinja, niso upoštevane, preprosto gremo v to, da pogajanja prekinemo. Pač na tak način se pogaja, da ti pokažeš neke mišice oziroma vsaj velik izraz nezadovoljstva. In če to komu še ne zadostuje, da je pač Slovenija majhna, je šibka, potem pa se nehajte pogajati in ukvarjati s tem kot odtujena politična elita, kot nek politični birokratski režim, ki je v odnosu odvisnosti do Evropske unije in multinacionalnih korporacij, pa se obrnite za moč in podporo na svoje lastne ljudi, ki so vas izvolili sem notri. In sem notri vas nihče ni izvolil zato, da podpirate tajne sporazume, niti v obvodu njihove začasne rabe. Tukaj praktično celoten politični razred prevprašuje omenjene tajne sporazume. Pač vsak najde neke zadržke. Vse lepo in prav. Ampak čez mesec pride CETA v začasno rabo, s katero vi nimate večjih težav. Kot rečeno, to je praktično tako, kot da bi se ta sporazum uveljavil samo preko nekega ovinka odvoda, ki negira nek minimum demokratičnosti, na katero se sicer tudi sami zaklinjate, češ, ta sporazum bo prišel v Državni zbor pa bomo takrat mi to zavrnili, če kaj ne bo v redu pa tako ta ta ta [[…]]Polni ste nekih lepih besed, a de facto pa držite štango multinacionalnim korporacijam, lepo vas prosim! Pa kdo vam verjame? Hvala bogu, nihče! Kar ta sporazum prinaša ni neka silna gospodarska rast, niso lepe pravljice o prostem trgu in tako naprej, za seboj potegne privatizacijo. Privatizacijo javnih storitev, privatizacijo vodnih virov, privatizacijo javnih podjetij. Da o socialnih in prehranskih standardih niti ne začnem izgubljati besed pa o varnosti zaposlitev in tako naprej. Kako, hudiča, se bodo v pogojih konkurence z ameriškimi ogromnimi industrijskimi kmetijami, ki so še subvencionirane, znašli slovenske kmetje? Kako si predstavljate, da bo slovenski kmet v takšnih pogojih delovanja preživel? Dajte mi to odgovoriti! Seveda da mi ne morete, razen floskule tukaj lahko prodajate. Mehanizem, če vsega tega groznega, kar sem ravnokar opisal, ne uveljavimo, ne naredimo, kako bo mehanizem izsiljevanja korporacij, je pa to, da dajemo omenjenim korporacijam pooblastila, da nas tožijo pred privatnimi tribunali mimo kakršne koli demokratične kontrole. Pač ne bomo želeli sprivatizirati vode. Ni panike, se bo že našla neka multinacionalka, ki nas bo iztožila do ta zadnjih gat. Pa je to samo vsebina sporazumov, če pustimo v tem trenutku ob strani, da se vsi ti sporazumi dogajajo v tajnosti. Tajno se pišejo, praktično se tajno sprejemajo in zato v Združeni levici zahtevamo da se vsaj javno zavrnejo – z referendumom. Tisti ki nima slabe vesti pred javnostjo, ne bo šel pisat in delat sporazumov v tajnosti. Zakaj, hudiča, bi to naredil?! In ne bo se branil z vsemi štirimi, ko bo zgrožena, ogorčena evropska javnost zahtevala, da se določbe sporazumov razgrnejo. In potem nam pa tukaj poslanci SMC razlagajo, kako so oni za preglednost, za transparentnost pogajanj in tako naprej. Ja, saj besede so poceni. Za zaključek še ena točka, kar se tiče referenduma. Zmagovalni argument, zakaj referenduma ne, smo lahko slišali z desne tribune. Zato ker smo ga imeli 13 let nazaj, takrat ko smo se pridruževali Evropski uniji. Ljuba duša, kdo je pa 13 let nazaj, marca 2003 govoril o mednarodnih tajnih sporazumih? To je res za lase privlečen argument. Ampak Nova Slovenija je v svoji izreki vsaj poštena. Pač za politični razred, slovenski politični razred je demokracija to, da smo demokracijo nekoč imeli. Rajnka Jugoslavija se je ponašala s titulo ljudske demokracije, aktualna Slovenija se očitno lahko s titulo brezljudske demokracije. In še nekaj o tej začasni rabi sporazumov. Ni bolj stalne rešitve kot je začasna. Ampak ta rešitev je rešitev za mednarodni kapital, za 1 %, za velike multinacionalke korporacije. Za slovenskega kmeta, potrošnika, delavca, porabnika javnih storitev je pa nočna mora. / aplavz/
Hvala lepa. Dr. Trček, hvala lepa. Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati k 1. točki ter amandmaju Združene levice. Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 2. točko ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 4. točko ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 5. točko ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 7. točko ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj, se pravi ob 18.30. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.30. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga kandidatke za ministrico za finance Odločali bomo o naslednjem predlogu sklepa: Za ministrico za finance se imenuje mag. Mateja Vraničar Erman. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot smo že povedali, te kandidature ne bomo podprli. Zakaj? Gospa kandidatka je, če rečem nekako metaforično, mati javnih financ vsaj zadnjih dveh vlad. Sočasno v Združeni levici nekako ne moremo podpreti kandidatke v vladi, v kateri premier izreka, da če bi delavci neke luke ne bili v delno državni lasti, da bi že videli svojega, tri pike. Ne moremo podpreti kandidatke, ki neko mini davčno reformo oziroma 60 milijonov dobropisa na neto postavki zgornji trinajstini zaposlenih v tej državi opredeljuje, da je to v bistvu nagrada tistim, ki največ prispevajo k višji dodani vrednosti. K višji dodani vrednosti prispevajo tudi tisti, ki imajo minimalne plače. Mimogrede, študentke, ki čistijo parlament, so na minimalcu. Toliko o tej družbi, državi in takšni politiki. Gospa kandidatka je rekla, da si bo prizadevala za nepretirano mešanje javnega in zasebnega za ustrezno rešitev financiranja nekega TEŠ-a številka 2, ki ga imamo za vrati drugega tira. Tukaj bomo budno spremljali njeno delo in politiko te vlade in v primerih, ko bo šlo za zastopanje interesa, kot jaz temu rad rečem, izvirnega absoluta po ustavi in suverena Republike Slovenije, bomo pa to, kar smo vedno – konstruktivna opozicija. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jožef Horvat.
Hvala gospod predsednik. Poslanska skupina Nove Slovenije kandidatke mag. Mateje Vraničar Erman ne bo podprla. Mi smo opozicijska stranka, ki pa zelo pogosto prihaja z zelo konstruktivnimi, premišljenimi rešitvami. Tudi z novo ekonomsko politiko, ki jo v tej državi krvavo potrebujemo. Na nek način lahko rečem, da smo razočarani, čeprav pravijo nekateri, da v politiki ne sme biti razočaranj, ker je prav mag. Mateja Vraničar strastno zavračala prav vse naše predloge. Ne bomo pozabili, odpustili morda že, da ko je bila proračunska razprava, niti eden amandma opozicije ni bil sprejet. Niti eden. Ko smo mi bili v vladi, smo sprejeli vsaj nekaj opozicijskih amandmajev. Ne smemo pozabiti, da je gospa Mateja Vraničar bila zagovornica, morda celo nosilka Zakona o davku na nepremičnine, ki je porazno padel na Ustavnem sodišču. Tukaj smo celo noč zasedali, jo prepričevali, ona je pač svoje zagovarjala in na Ustavnem sodišču izgubila, če smem simbolično reči. Kar nekaj resnice je v tem, da gori voda in zato prihaja ženska. Morda, kot pravijo znani makroekonomisti, na vrata trka nova kriza. Stanje duha na globalnih finančnih trgih je za novo finančno krizo idealno. Borze so postale odvisne od centralnih bank. Če centralne banke ne dajo več zdravila, sledi korekcija. V preteklosti so finančni svetovalci za ustrezno ocenili še čisto vsako bilanco slovenske banke, ki jo je bilo treba pozneje rešiti z davkoplačevalskim denarjem. Dejstvo je, da v državnem proračunu se v temelju ni spremenilo, torej strukturno se ni spremenilo čisto nič. Še več in še veliko je dejstev, ki nas skrbijo. Skrbi nas tudi to, da gospa Mateja Vraničar ne bo imela vedno absolutne politične podpore v vladi. Ker jo finančni minister mora imeti. In da gre za osebo, ki na zadeve gleda preveč računovodsko, preveč knjigovodsko, premalo pa kreativno v smislu ustvarjanja novega poslovnega modela. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke mag. Matejo Vraničar Erman kot ministrico za finance ne bomo podprli. Ne bomo je podprli iz več razlogov. Dejstvo je, da je Mateja Vraničar Erman bila desna roka treh ministrov: Franca Križaniča, Uroša Čufarja in pa dr. Mramorja. Značilnost vseh treh ministrov je, da so izvajali politiko zadolževanja in pa finančnih obremenitev državljanov in državljank Republike Slovenije in pa gospodarstva. Dejstvo je, da je mag. Mateja Vraničar Erman je po naši oceni imela slabo predstavitev. Ni podala nobenih konkretnih odgovorov na vrsto vprašanj. Dejstvo je tudi, da je Vlada Republike Slovenije prvič v zgodovini zaustavila proračun, plačevanje v mesecu avgustu. In ni znala pojasniti, kje so razlogi. Govorili smo o predčasnih volitvah. 2014 je bil proračun zaustavljen, prvič tako kmalu, sedaj pa avgusta. Upravljanje državnega premoženja – podala ni niti enega odgovora. Zelo pomemben segment – kdaj bo Slovenski državni holding dobil popolno vodstvo? Kaj se bo dogajalo s privatizacijo Nove Ljubljanske banke? Kdaj bo v Državni zbor prišla strategija upravljanja državnega premoženja? Kakšno politiko bo izvajala na Družbi za upravljanje terjatev, ki dejansko ne opravlja tistih funkcij, ki bi jih morala. Dejansko se tam krepijo samo zaposleni in pa stroški dela ter svetovalnih pogodb. Kaj je z evropskimi sredstvi? Slovenija je v mesecu avgustu iz evropskih sredstev prejela najnižji znesek, odkar je Slovenija članica Evropske unije. Ni želela odgovoriti, kdo bodo njeni najbližji sodelavci, ni želela povedati, kdo bodo njeni državni sekretarji. Mi res tukaj po vsem naštetem rečemo odločen ne proti imenovanju Mateje Vraničar Erman. Prepričani smo pa v Slovenski demokratski stranki, da ne današnjemu imenovanju ministrice pomeni tudi ne politiki zadolževanja in politiki dodatnih davčnih obremenitev.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo podprli kandidatko mag. Matejo Vraničar Erman za ministrico za finance. Zakaj? Iz zaupanja, zaupanja do presoje predsednika Vlade in zaupanja do tega, kar nam je povedala, da bo delala kot prioritetno v funkciji ministrice za finance, in zaupanja, ki ga je skozi delo, ki ga opravlja v času naše vlade, že pridobila. To delo je pomenilo ponovno vrnitev Slovenije v domačo in mednarodno javnofinančno stabilnost in zaupanje v prostoru, ki sega ven iz te države in je pomenilo novo upanje in nove priložnosti za prepotreben razvoj v prihodnosti ne samo na finančnem področju, ampak pravzaprav na vseh področjih. S tega vidika vsekakor naša podpora z razlogi, s številkami, z dejstvi. Brez potrebe po tem, da bi si jih interpretirali tako ali drugače. Številke govorijo same zase kot dejstvo, da je Mateja Vraničar Erman bila aktivna akterka pri teh številkah. Ker imam še malo časa, bom pa še nekaj rekla. Ne morem se izogniti tega, da je kandidatka deležna veliko pomislekov in dvomov samo in zgolj zaradi tega, ker je kandidatka. Krepko so minili časi, ko se je z razlogom prepeval refren ene znane narodnozabavne skladbe Žena naj bo doma in naj čaka na moža. Ko bo in ko vajeti prevzame v roke, ženska ne govori, ampak dela. Absolutno verjamem v to, da se bo to tudi nadaljevalo. Tako kot je Mateja Vraničar Erman že delala kot državna sekretarka, verjamem, da bo delala tudi kot ministrica. In prav zaradi tega je tudi zaupanja vredna in vredna naše podpore. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine, ker imam najavo tudi za v lastnem imenu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Gospo kandidatko ne bom podprl prvič iz razloga, ker sem upal, da ne bo prehitro postala tipična slovenska ministrica v tem slabšalnem smislu, čeprav še ni. Na tisti dobrih 8 ur trajajoči seji o mali davčni reformi ali prestrukturiranju nam ni odgovorila na celo vrsto vprašanj. Gospa Lipicer mi je dala dobro izhodišče glede številk. Danes sem slučajno obrnil malo časopise na hitro. Pa tudi če jih ne bi, te številke imam v glavi. Mi nikoli nismo imeli tako velike medregionalne razlike, če gledamo statistične regije, občine gor in dol, med Ljubljano in Koroško, 4,5 po indeksu razvojne ogroženosti. Druga zgodba, ki je že nek predvolilni listek na pol moli, ena najbolj izkušenih ministric iz SD, varstveni dodatek leta 2012 je imelo 40 tisoč starostnikov, zdaj ga ima ena desetina tega. In to so posledice te in takšnih vlad. Če se navežem na Ivico Šerfezija, ki je tako pel, si bi želel, da v kakšni bodoči vladi sedi tudi kakšna transeksualna oseba iz kakšnih netipičnih družin, ker družine so kulturna kategorija. Upam, da bo to osebo predlagala Združena levica, upam, da že v naslednji vladi, da ne bomo še eno desetletje izgubili. Mogoče celo bo to oseba, ki bo na finančnem ministrstvu, ki bo odgovarjala na vprašanja. Danes sem se pogovarjal, mi v tej državi v bistvu nimamo več nekega resnega makroekonomista. Zakaj ga nimamo? In to je nek resen problem. V Združeni levici resno delamo na tem. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Ne bom podprl predlagane ministrice. Ne bom jo podprl iz več razlogov. Ne nazadnje me pa preseneča, tudi do danes državna sekretarka, predsednik Vlade in zdaj še vodja poslanske skupine SMC govorijo, da številke ne lažejo. Govorite o ne vem kakšni gospodarski rasti, da se v Sloveniji cedita med in mleko. Potem se pa vprašam, zakaj ste kot vlada trajno povečali davek na dodatno vrednost. Zakaj ste, če so takšne številke in takšna je gospodarska rast, zamrznili rabo proračuna že v mesecu avgustu? Zakaj, če je takšna gospodarska rast in takšni blesteči rezultati, ne uskladite pokojnin za leto 2017 in povečate pokojnine? Če so takšni rezultati, bi jaz pričakoval, da se tega ne bi naredilo. Verjamem tukaj notri, da gre za ponovno neke prazne besede, zavajanje, dejansko stanje je pa drugačno. Tako da moje podpore mag. Vraničar ne bo dobila.
Še kakšna obrazložitev? Ne. Odločamo o naslednjem sklepu: Za ministrico za finance se imenuje mag. Mateja Vraničar Erman. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 21. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je mag. Mateja Vraničar Erman imenovana za ministrico za finance. Ministrici Vlade čestitam k imenovanju in ji želim uspešno opravljanje dolžnosti. Prosim novoimenovano ministrico, da v skladu s 113. členom Ustava Republike Slovenije priseže pred Državnim zborom.
Prisegam, da bom spoštovala ustavni red, da bom ravnala po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi delovala za blaginjo Slovenije.
Želi ministrica za finance spregovoriti pred Državnim zborom? Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod predsednik Vlade, kolegi ministri, spoštovane spoštovani gospe in gospodje poslanci. Najprej se vam želim zahvaliti za zaupanje, ki ste mi ga izkazali z imenovanjem za ministrico za finance. Zavedam se, da prevzemam naloge v zelo občutljivem času, ko so pričakovanja ogromna. Realne možnosti pa je treba presojati iz dneva v dan. Tako kot sem prisegla, se bom z vsem svojim delom in s celotno svojo ekipo trudila za blaginjo Slovenije, njenih prebivalcev in prebivalk. Hvala lepa še enkrat za zaupanje.
S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. 9. 2016. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC DeSUS in SD k 14. členu. Glasujemo. Navzočih 66 je poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti pa 2. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 35. členu. Glasujemo. Navzočih 69 je poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti pa 0. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS k 45. členu. Glasujemo. Navzočih 70 je poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 50. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 46. členu. Glasujemo. Navzočih 70 je poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti pa 0. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 77. členu. Navzočih 72 je poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti pa 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS k 79. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 50. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 81. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo končali z glasovanjem o amandmajih. Besedo dajem državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar za obrazložitev neusklajenosti predloga zakona.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ugotovili smo, da je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev k posameznim členom na seji matičnega delovnega telesa in v Državnem zboru v določeni meri neusklajen. Zato vas obveščam, da bo Vlada pripravila in Državnemu zboru predložila uskladitveni amandma. Najlepša hvala.
Državni zbor bo z obravnavo te točke nadaljeval jutri, v četrtek, 22. 9. 2016. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o potrošniških kreditih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o potrošniških kreditih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za gospodarstvo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga priporočila v zvezi s tajnima trgovinskima investicijskima sporazumoma TTIP in CETA. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. 9. 2016. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 1. točki. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 47. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 2. točki. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 42. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 4. točki. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 41. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 5. točki. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 40. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 7. točki. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 47. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogu priporočila v celoti. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 1. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 22. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.