Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 22. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Ksenija Korenjak Kramar, gospa Vesna Vervega, gospod Franc Breznik, mag. Matej Tonin, gospod Benedikt Kopmajer, gospod Ivan Škodnik in gospod Ivan Zorčič od 15. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlada, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, gospoda Aleša Primca, predstavnika 5 tisoč volivk in volivcev k 12. točki dnevnega reda, predsednika Državnega sveta k 14. točki dnevnega reda, ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča k 21. točki dnevnega reda, predsednika Vlade in kandidatko za ministrico za finance mag. Matejo Vraničar Erman k 22. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 24.a točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 22. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 9. septembra 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda seje. Poslanska skupina Združena levica Državnemu zboru predlaga, da z dnevnega reda 22. seje umakne 15. točko, to je Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma o enotnem sodišču za patente. Predlog ste prejeli 16. 9. 2016 in je objavljen na e-klopi. Želi besedo predstavnik Poslanske skupine Združena levica kot predlagatelj umika? Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma o enotnem sodišču za patente je bil na dnevnem redu že na junijski seji. Takrat smo opozarjali na to, da ta ratifikacija oziroma ta sporazum prinaša nekaj morda negativnih posledic za slovensko gospodarstvo, predvsem pa gre za to, da se bodo patentna sodišča premestila v tri evropske prestolnice oziroma v tri večja mesta: Pariz, London in München. Takrat je širša javnost, predvsem pa gospodarstveniki in tisti, ki inovacije tudi delajo, in tisti, ki zaščitijo patente, so opozarjali na to, da bo to podražilo stroške pri pravdanju v teh zadevah, da bo pravzaprav škodovalo manjšemu gospodarstvu in manjšim poslovnim subjektom, kot so slovenski, seveda na račun tujim in večjim korporacijam, ker bodo lažje takšne stroške tudi pokrivali. Takrat smo argumentirali umik te točke z dnevnega reda, ker ni bila opravljena javna razprava. Na to so opozarjali različni deležniki, strokovna javnost in tisti, ki jih ta zadeva najbolj zadeva. Takrat je na nek način bil ta sklep izglasovan, zato da se omogoči, da do te javne razprave pride. Mi smo se pozanimali pri Podjetniško-obrtni zbornici, pri Gospodarski zbornici, pri Združenju za zaščito intelektualne lastnine. V teh dveh mesecih, od kar smo to točko umaknili z dnevnega reda, te javne razprave ni bilo. Skratka, stvar se ni premaknila, Vlada pa je zakon o ratifikaciji zdaj ponovno poslala v Državni zbor, kljub temu da ni bil izpolnjen osnovni pogoj za to, da se o tej ratifikaciji dejansko tudi odloča. Zato še enkrat opozarjamo na to, da praktično ni mogoče sprejeti takšne ratifikacije ali pa, bi rekel, vsaj v prvi fazi o njej odločati, ker ne vemo, kaj to prinaša, predvsem pa se ni opravila razprave s tistimi, ki jih to najbolj zadeva. Zato ponovno predlagamo, da se ta točka umakne z dnevnega reda in da se ponovno vrne šele takrat, ko bodo izpolnjeni ti pogoji, in to je, da se opravi ta javna razprava, se dejansko tudi vidi, kakšne so posledice in kaj pravzaprav ta sporazum prinaša.
Besedo ima predstavnik Vlade kot predlagateljice predloga zakona minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, kolegice in kolegi! Stališče Vlade je, da predlagamo, da zakon o ratifikaciji kljub vsemu nadaljuje postopek v tem cenjenem Državnem zboru, da tudi tu soočimo argumente. Tri ključne točke so bile izpostavljene v predlogu Združene levice. Prva je, da bodo slovenska podjetja izpostavljena tožbam v tujini in ne bodo več mogla tožiti v Republiki Sloveniji. To ne drži. Sodelujoče države po tem patentu imajo možnost ustanoviti lastne lokalne oddelke in regionalne oddelke sodišča. Slovenija to predvideva in je za to zagotovila tudi proračunska sredstva že letos in za naslednje leto. Prav tako je treba poudariti, da slovenska sodišča že zdaj niso pristojna za odločanje o evropskem patentu z enotnim učinkom in so določena slovenska podjetja prisiljena tožiti v tujini z ustanovitvijo lokalnega sodišča. Tu bo ta zadeva rešena. Glede očitka o visokih stroških pravdanja ter neenakopravnega položaja manjših podjetij v primerjavi z multinacionalkami. Dejstvo je, da so patentni spori že danes izrazito dragi, in to tudi za slovenska podjetja. Če bi ratificirali ta sporazum in ustanovili lokalno enoto, bi se v bistvu ti znižali. Poleg tega pa je pomembno, da lahko velike multinacionalke zaradi velikih denarnih sredstev, ki jih imajo na razpolago, v različnih državah tožijo, recimo, slovenska podjetja, ki se morajo potem na različnih forumih v različnih državah boriti. Zdaj naj bi bilo to urejeno na enoten način. In še glede javne razprave. Rad bi poudaril, da se o tem patentnem sodišču razpravlja že od leta 2012 dalje. Res je, da v zadnjem letu ni bilo posredno opravljenih nekih velikih konferenc in seminarjev, bila pa so bilateralna pogajanja z različnimi deležniki, opravljena je bila natančna analiza, študija o vplivih evropskega patenta z enotnim učinkom na slovensko gospodarstvo s strani Ekonomske fakultete Univerze v Ljubljani. Mislim, da je primerno, da se še enkrat tu pogovorimo. Enotno patentno sodišče v Evropi je fakt, zdaj ko so ga ratificirale tudi druge države, in imamo samo eno možnost – ali poskušamo oblikovati, sooblikovati v interesu slovenskih predvsem manjših podjetij ta postopek ali pa bomo ostali zunaj tega, kar gotovo ni dobro za slovensko gospodarstvo. In zadnja stvar. Veliko sem se pogovarjal s kolegi ministri za pravosodje manjših držav, ki imajo podobne dileme, kaj je bolje. In tu so se strinjali tudi drugi, da je dobro na ta vlak stopiti in ga sooblikovati. Hvala.
Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Najlepša hvala, predsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade, predsednik Vlade! Poslanska skupina Stranke modernega centra bo glasovala proti temu predlogu za umik točke z dnevnega reda. Vsebinsko smo že slišali razloge, zakaj, ki jih je predstavil v imenu Vlade minister za pravosodje. Kljub vsemu pa bi zgolj in samo procesno želela opozoriti in tudi argumentirati, zakaj bomo proti. Ta točka se je že v okviru matičnega delovnega telesa obravnavala v Državnem zboru, prav tako smo na Kolegiju predsednika Državnega zbora, ko smo vodje potrjevali dnevni red naše septembrske plenarne seje, imeli možnost, da to točko z določenimi argumenti umaknemo z dnevnega reda, pa se to ni zgodilo. Kar se tiče pa neke kombinacije procesno-vsebinskega razloga, vezanega na nezmožnost slišati zainteresirano javnost, pa naj kljub vsemu spomnim, da zainteresirana javnost že nekaj let pravzaprav o tej vsebini intenzivno govori in razpravlja tudi v Sloveniji. Ni problem v tem, da ne bi bila slišana, ampak je ključni problem zainteresirane javnosti v tem, da različno vidi časovnico, kdaj naj bi se ta sporazum ratificiral. Iz vseh omenjenih razlogov Poslanska skupina Stranke modernega centra tega predloga žal ne more potrditi. Hvala.
Potem pa dajem besedo še zgolj predstavniku Poslanske skupine Združena levica za dodatno obrazložitev predloga.
Hvala še enkrat. Kar se tiče javne razprave. Slišali smo, minister je rekel, da ni bilo že nekaj časa konferenc in seminarjev. Jaz bi rad tu poudaril, da je bilo zgolj to, konference in seminarji. To so neki omejeni forumi, kjer seveda lahko ljudje izražajo svoja stališča ali pa svoje različne vidike. Dejstvo pa je, da bi bilo verjetno za sprejetje takšnega sporazuma treba nekaj več kot forum, kakršen je konferenca ali pa seminar. Torej nek neposreden dialog med deležniki, kot se radi izrazite, in tistim, ki sprejema takšen sporazum. Analize so bile seveda pripravljene in so tudi nekatere druge analize bile pripravljene, ki so pokazale na določene negativne učinke. Poleg tega bi rad poudaril, da vse države ne pristopajo k temu sporazumu in imajo zadržke. Ko sem slišal ministra reči, da dajmo stopiti na ta vlak, pa bomo potem videli, kaj prinaša, me na nek način spominja na stališče, ki ga imamo do podpisa tajnih sporazumov. Torej dajmo jih začasno uveljaviti, pa bomo potem videli kakšne bodo posledice. Jaz mislim, da takšen korak na ta vlak, ne glede s kakšno hitrostjo vozi, ni upravičen. Morda ni najbolj presoden, tako da mi vztrajamo pri tem, da ni pravzaprav nobene nuje, da se to tako na hitro naredi. Seveda matično delovno telo je to obravnavalo, tako da razprava v nadaljevanju bo omejena, mislimo pa, da je predvsem pomembno, da imajo možnost te razprave tisti, katerih se ta stvar tiče, in to so ljudje, ki patente ustvarjajo oziroma z njimi tudi delajo. Ne nazadnje ne gre samo za vprašanje podjetja ali pa gospodarstva, ampak tudi zaposlenih v določenih firmah, ki kot posledica tega sporazuma lahko utrpijo škodo in nadaljnja škoda je tudi potem izguba delovnih mest. Mi stojimo trdno na stališču, da ni potrebe po tem, da se ta sporazum ratificira že na tej seji ampak da se preudarno opravi kljub vsemu ta javna razprava, da se posluša, kaj imajo ljudje za povedati in da potem tudi na nek način odločimo o tem. Seveda pa stojimo na stališču, da če druge države recimo še niso pripravljene podpisati tega sporazuma, verjetno lahko tudi mi malce počakamo.
S tem zaključujem razpravo o predlogu za umik in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za umik 15. točke z dnevnega reda. Glasujemo. Prekinjam. Zdaj deluje? Še enkrat. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 54. [[Za je glasovalo 12. (Proti 54.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti 2. [[Za je glasovalo 74. (Proti 2.]] Ugotavljam, da je dnevni red 22. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 41 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje največ v petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se danes opravičila: gospod Karel Erjavec, minister za zunanje zadeve, in gospod Boris Koprivnikar, minister za javno upravo. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Gospod Tomaž Lisec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovani ministrski zbor, predsednik Vlade, kolegice, kolegi, lep pozdrav! V Sloveniji vse skozi govorimo kako smo ponosni, da imamo več kot 60 % naše lepe države posejano z gozdom, kako imamo vse danosti, da razvijemo gozdno-lesno predelovalno industrijo. To so dejstva. Ko pa pridemo v prakso, pa vidimo, da imamo ogromno problemov. Še bolj pa so ti problemi na področju gozdno-lesne predelovalne industrije eskalirali po žledolomu na začetku leta 2014. V Poslanski skupini SDS smo že takrat takoj sklicali nujno sejo pristojnega odbora, predlagali zakone, ampak ves čas od leta 2014 do danes poslušamo, da Vlada ima vse pod nadzorom, stvari delujejo, vsi deležniki vedo, kaj in kako jim je treba storiti itn. Pa smo takrat sedanjega in tudi tedanjega ministra za kmetijstvo opozarjali, da ko bo prišlo lepo vreme, bodo imeli sicer Slovenci veliko veselja, še več veselja pa bodo imeli lubadarji, ki bodo tiho, a zelo vidno uničevali slovenski gozd. Pa na srečo v letu 2014 je bila slaba pomlad, slabo poletje in slaba jesen. Ampak lansko leto so že bili vidni prvi učinki lepega toplega spomladanskega in poletnega vremena, pa smo v opoziciji sklicevali seje odborov, pa smo debatirali o problematiki lubadarjev, pa smo debatirali o problematiki slovenskih gozdov in tudi novega državnega podjetja. Pa je bilo rečeno, vse je super fino. Kakšno pa je stanje danes? Več kot tri milijone kubikov lesa je že posekanega zaradi lubadarjev v slovenskih gozdovih. Ogromno je še evidentiranega, posebej v zadnjih mesecih je to povišanje na tem področju rapidno. Sečnja ne sledi odkazilu. Škoda je že preko sto milijonov evrov in tako naprej. Na drugi strani pa imamo še nesrečo, ker imamo državno gozdno podjetje, kjer se vsi za enkrat še ukvarjajo z obliko, ni pa še vsebine. Ker tukaj še ni delujočih lesno-predelovalnih centov, me spoštovani predsednik Vlade, zanima: Kaj boste storili? Kdo, kaj, kje, kako in za kakšen denar ne bomo pustili lubadarju, da uniči slovenski gozd? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Tomaž Lisec. Najprej naj zelo jasno povem državljankam in državljanom in tudi spoštovanemu zboru, da slovenski gozdovi ne propadajo in da so kljub nekaterim težavam v relativno dobrem stanju. Je pa res, da se soočamo z velikimi spremembami podnebja in okolja. Gozd danes tako pri nas kot v drugih državah ogrožajo naravne ujme, bolezni, škodljivci pa tudi klimatske spremembe in določene oblike trgovanja z lesom, ki se globalizira. Leta 2014 smo dejansko doživeli najbolj uničujoč pojav žledu v zgodovini Slovenije. Podrto je bilo več kot 9 milijonov kubičnih metrov lesne mase, od tega je tretjina iglavcev, in to je bil skoraj dvoletni možni posek v Sloveniji. Pri tako veliki količini je nerealno pričakovati, da bi jo lahko iz gozdov odstranili kar zelo hitro in s tem preprečili napovedano namnožitev podlubnikov, torej tudi lubadar in tako naprej. Tudi v Evropi takšne sanacije trajajo dlje, tudi pet ali več let. Pa vendar kljub temu, da je stanje resno, kot pravilno ugotavljate, lahko rečem, da je sanacija posledic žledoloma v polnem teku in da lanski obseg sanitarne sečnje je bil kar največji do sedaj. Lahko rečem tudi na podlagi podatkov, da trenutni letošnji obseg je 1,6 milijona kubičnih metrov, lani je bilo skupaj 2,1 milijona kubikov. Tudi letos kaže, da bo to prineslo novo najvišjo letno vrednost, tako da ta sečnja poteka, da bi preprečili te negativne posledice. Država tu zelo aktivno pomaga, kajti vemo, da so lastniki gozdov ekonomsko in sicer prizadeti. Kako pomagamo? Naj navedem šest sklopov ukrepov. Lastnikom pomaga z odpisom ustreznih davčnih obremenitev, z zagotovitvijo sofinanciranja zatiralnih del, brezplačno se zagotavljajo sredstva za izvedbo teh zatiralnih del, nudi se brezplačna strokovna pomoč, zagotavljajo se potrebne sadike za obnovo gozdov in ne nazadnje se sofinancira večina gojitvenih in varstvenih del. Tako da država je zelo aktivna. Zavedamo pa se pomena gozda, zelo se ga zavedamo. Kot veste, se trudimo vzpostaviti v Sloveniji to, kar smo leta pogrešali, ker je nekako zamrlo, gozdno-lesno verigo, da bodo tudi od lesa, ki ga pridobimo iz gozdov, imeli sami več in tudi naši proizvajalci. Tu izvajamo tudi vse ukrepe v interventnem zakonu, določene za odpravo teh posledic žledoloma. Naj rečem še to, da pripravljamo tudi spremembe Zakona o gozdovih, ki bo v kratkem obravnavan na Vladi. Naj podam še dva podatka. Glede prirastka in tudi sicer glede gozda naj rečem, da je letna zaloga v slovenskih gozdovih kar velika, pravzaprav je enaka kot v Nemčiji ali v Avstriji, le nekoliko manjša od švicarske, ki je največja v evropskem merilu, namreč znaša približno 300 kubikov na hektar, prirastek v slovenskih gozdovih pa znaša trenutno 7,3 kubičnega metra hektarja na leto in je zato kljub visoki lesni zalogi prav tako med najvišjimi v Evropi. Tako da mislim, da stanje je resno, tu se strinjamo, ampak Vlada je tu zelo aktivna z oblikami pomočmi. Tu naj posebej poudarim, da se še posebej moram zahvaliti vsem tistim vestnim lastnikom gozdov, ki skladno z navodili javne gozdarske službe izvajajo pravočasne sanacije napada podlubnikov v svojih gozdovih. Pozivam pa vse tiste, ki morda tu niso pravočasni, ki odlašajo, da sledijo navodilom Vlade, navodilom stroke, kajti dejansko je ta sanacija odvisna predvsem od tega pravočasnega poseka in izvedbo zatiralnih del. Dela se, skrb imamo, jo delimo z vami in gozdovi ne bodo propadli. Poskrbeli bomo, da jih bomo še naprej obnavljali. Je pa seveda hvalevredno, da smo na to usmerjeni vsi, da delujemo skupaj. Hvala lepa.
Gospod Tomaž Lisec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani predsednik Vlade. Me veseli, da imate skrb, ampak poročilo, ki je zaenkrat pred nami, ki pa je do konca julija letošnjega leta – Informacija o sanaciji škode zaradi napada podlubnikov, pa kaže v teoriji katastrofalno sliko v slovenskih gozdovih. Če pa vprašamo vse tiste, ne samo lastnike, ki hodijo po slovenskih gozdovih, pa pravijo, da imamo naravno nesrečo. Še več. Mnogi ugotavljajo, da če bo šlo tako naprej, če bo ta kmetu najbolj nenaklonjena vlada v zgodovini Republike Slovenije preživela do leta 2018, po letu 2018 ne bomo več govorili o slovenskih gozdovih. In to izhaja tudi iz poročil, ki jih pripravlja zelo korektno pristojno ministrstvo. Ampak da pa vi ob tem rečete, da gozdovi ne propadajo, pa se morata z ministrom za kmetijstvo zmeniti ali delita iste občutke. Člani odbora, verjamem, da vsi skupaj, lahko z gotovostjo rečemo, da slovenski gozdovi trpijo tudi na račun tega, ker se vladajoče stranke bolj kot z lubadarjem ukvarjajo s tem, kakšno naj bo to novoustanovljeno državno podjetje Slovenski državni gozdovi. Še več. Ogromno je sadik, ki pa niso porabljene. Sečnja ne sledi odkazilu in tako naprej. To so vse primeri iz prakse, spoštovani predsednik Vlade. In še več. V tem času, ko koncesionarji sedijo doma, ker so izgubili delo, ko se vlada ukvarja s tem državnim podjetjem, slovenski les propada. In sam delim skrb, ko bo pred člane odbora na nujni seji prišlo poročilo o stanju glede podlubnikov do konca avgusta letošnjega leta. Spoštovani predsednik Vlade, situacija je resna. Še bolj je resna, ker lubadar napada tudi tiste gozdove, ki jih imamo za posvečene, Pohorje in tako naprej. Sam sem prepričan, da če bo leto 2017 še eno takšno leto, v letu 2018 ne bomo več imeli lepih slovenskih gozdov in ne bomo imeli več gozdne-lesne verige. Kaj boste storili proti temu?
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Ker sem v glavnem že vse povedal, naj samo še na kratko dopolnim svoj odgovor. Zavedamo se, zavedam se tudi sam, da je ta naravna nesreča v naših gozdovih – žled res naredila veliko škodo. Ampak kot sem poudaril, mi nadpovprečno ta hip in v lanskem letu in letos odpravljamo te posledice. Se pravi, imamo daleč nadpovprečni obseg te sanitarne sečnje, tako lansko leto kot letos. Se pravi, tu se izjemno dela, veliko delajo vsi tisti, ki se tukaj trudijo. Trditev, da smo, kot ste rekli, kmetom najbolj nenaklonjena vlada, seveda še zdaleč ne vzdrži. Jaz zdaj ne morem v eni minuti to pojasniti, ampak prepričan sem, da bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano to utemeljeno pojasnil ob prvi možni priliki. Kot veste, smo tudi letos poleti izvedli izredne ukrepe pomoči za tiste, ki so bili prizadeti ob letošnjih naravnih pojavih, in to mislim, da je nekorektno. Res se trudimo tudi za kmete in tukaj, ko gre za ta gozd, nam je še kako jasno, da ga moramo ohraniti. In ravno s tem, ko vzpostavljamo novo ureditev tega gozdnega gospodarstva, ki bo končno po vseh teh letih spet poskrbela za to, da bomo lahko tudi doma iz lesa pridelovali stvari, zaposlovali naše ljudi, ne pa da bodo tujci od tega profitirali, kot je bilo vsa ta leta do sedaj, na naš račun. To mislim, da je dokaz, še kako skrbimo za naše kmete, za naše obrtnike, proizvajalce. Kar se tiče pa okoljevarstvene dimenzije, je pa naša usmerjenost v zeleno zelo vidna in verjemite mi, da bo vlada še naprej skrbela za pomoč kmetom, za našo zeleno Slovenijo, tudi za gozdove, ki so ta hip tema. Hvala lepa.
Gospod Tomaž Lisec, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala, predsednik. V skladu s poslovnikom predlagam, da se na naslednji seji opravi tema o stanju v slovenskih gozdovih, kajti očitno je dejstvo, da nekaj je lep piar in teorija, drugo pa je praksa. Predsednik danes ni zatrdil, da se bo karkoli pomembnega naredilo. On je samo rekel, da se dela. Spoštovani predsednik Vlade, vemo, da se na terenu dela, ampak če bom povedal po domače, je očitno lubadar hitrejši, kot je delo te vlade. Skratka, vaša intenzivnost bi morala biti še boljša. Ob tem pa odklanjate tujo pomoč, se ukvarjate z državnimi gozdovi, ne veste, kako pristopiti k lastnikom zasebnih gozdov itd. Ogromno je vprašanj na tem segmentu, in mislim, da je prav, če želimo tisto, kar sem govoril v uvodu, da imamo še vedno lepo zeleno z gozdom poraščeno Slovenijo, da želimo oblikovati gozdno-lesno predelovalno industrijo, je prav, da na naslednji seji v skladu s poslovnikom opravimo razpravo. Še bolj pa bo ta razprava učinkovita, kajti v začetku oktobra pričakujemo naslednje poročilo s strani pristojnega ministrstva o stanju na področju reševanja problematike s podlubniki in spoštovani predsednik Vlade, jaz upam, da boste tisto poročilo prebrali. Vsi ti kazalci, ki so bili do konca julija katastrofalni, bodo po prepričanju tistih, ki delajo na terenu, še veliko bolj katastrofalni. Jaz upam, da bo tista točka namenjena ne samo piarju, ampak da bomo vsi skupaj sposobni sprejeti konkretne ukrepe, kako pomagati tako slovenskim deležnikom na tem področju, morda pa tudi tisto, kar je za marsikoga v Sloveniji bogokletno, pripeljati vse tiste tujce, ampak ne tako kot do sedaj, ko so s pomočjo slovenskih koncesionarjev izvažali les v Avstrijo, ampak da bomo storili vse, da ne bosta lubadar s pomočjo slovenskih trgovcev z lesom, da bomo ta les obdržali doma, da pa bomo ob tem tudi poskrbeli, da s pomočjo sadik in s pomočjo pasti ter ostalih ukrepov naredimo vse, da v letu 2017 ne bomo imeli kakšne rebalanse proračunov izključno zaradi tega, ker bo ta stomilijonska škoda kar na enkrat dvestomilijonska škoda. Mislim pa, da to ni v interesu ne vam, predsednik Vlade, posebej ne Ministrstvu za finance, posebej pa še ne slovenskim kmetom in gozdarjem, ki delajo vse napore, da slovenski gozd ostane takšen, kot je, in je prav, da jim damo tudi poslanci s pomočjo ministrstev spodbudo, da se splača vlagati v slovenske gozdove in slovenski les. Če pa tega ne želite, bo le dokaz, da vam je veliko več za piar kot pa za probleme v praksi. Hvala.
Gospod Tomaž Lisec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani vsi! Spoštovani gospod Cerar, predsednik Vlade Republike Slovenije! Postavil vam bom dve vprašanji. Izhajal bom iz uradnih, javno dostopnih podatkov, zato tudi ni neke potrebe, da berete s plonkceglca in upam, da boste ne le meni, ampak vsem nam razumljivo in enoznačno odgovorili. Seveda gre za temo, ki jo bomo po nujnem postopku obravnavali na tej seji, po nujnem postopu s trimesečnim zamikom izvajanja tako imenovana mini davčna reforma, ki jo sedaj nekoliko bolj previdno imenujete prestrukturiranje. V tej mini davčni reformi, ki sicer prinaša neke tehnične rešitve, ki so nujne, je najbolj sporen predlog spreminjanja dohodninske lestvice. Po tej dohodninski lestvici ne boste, kot ste zapisali v prilogi, povišali plače oziroma preračunano na podatke iz leta 2014 dali desetini oseb z najvišjimi dohodki v Sloveniji 56 milijonov dobropisa, če se tako izrazim, ampak boste to storili zgolj 7,4 % državljankam in državljanom, skratka eni trinajstini. Ta ukrep bo v bistvu, če odkrito povemo, začel delovati pri ljudeh, ki imajo dohodke kot vi in jaz. Pred samimi parlamentarnimi počitnicami je Statistični urad izdal sporočilo o raziskavi o stanju revščine in socialne izključenosti v Sloveniji, ki je alarmantna. Vsaka sedma oseba živi pod pragom revščine, kljub temu da je ta prag metodološko zelo nizko določen. Vsaka peta oseba je socialno izključena. Celo več! V točno polovici statističnih regij so ti deleži višji. V Zasavju je vsaka četrta oseba socialno izključena, sočasno kandidatka za finančno ministrico pravi, da moramo varčevati, da bomo lahko dostojno živeli nekje v prihodnosti. Zato vas sprašujem, gospod Cerar: Z dohodninsko lestvico boste okrog 70 tisoč najbolje plačanim v Sloveniji povečali dohodke za 56 milijonov. Koliko boste namenili za prejemnike socialne pomoči? Koliko boste namenili za 300 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine? Zakaj se boste odrekli proračunskemu prihodku v višini približno 50 milijonov v času, ko je treba varčevati, ko ni za zdravstvo, ko ni za projekte, ko bomo naslednje leto imeli v proračunu nižja sredstva tako za socialo kot tudi za okoljsko in kmetijsko problematiko, v kateri je prej tekla beseda?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec dr. Franc Trček. Dve vprašanji, najprej k prvemu. Tako imenovano prestrukturiranje davkov, davčnega sistema ima namen stopiti korak naproti gospodarstvu. To je prvi korak, ki pa hkrati s tem, ko pomaga vsaj nekoliko gospodarstvu, ki ima seveda veliko večje zahteve, tudi razbremenjuje na drugi strani po dohodninski lestvici nekatere ljudi, ki so zdaj bolj na dnu v tem socialnem statusu. Tako da zasledujemo dva cilja. Prvi, na katerega se bom osredotočil, je pomagati gospodarstvu. Kaj drži? Slovenija ima dokazano po vseh kriterijih, mednarodnih in naših, nadpovprečno obremenitev dela in potrošnje ter podpovprečno obremenitev kapitala ter premoženja. In to seveda zmanjšuje našo konkurenčnost, povečuje tveganje za rast in razvoj sive ekonomije in ne nazadnje tudi določene mlade ljudi potiska, kot veste, da iščejo zaslužek oziroma službo v tujini. Zato smo, da bi izboljšali konkurenčnost in da bi zagotovili še naprej stabilne in predvidljive javnofinančne prihodke, storili ta prvi korak, ki ga boste sedaj obravnavali v Državnem zboru, v okviru davčne reforme. Seveda bomo s temi koraki nadaljevali prihodnje leto. To pomeni, da pravzaprav razbremenjujemo tiste visoko strokovne in praviloma najproduktivnejše zavezance, ki pomembno prispevajo k dodani vrednosti podjetju oziroma družbenemu proizvodu. In to je zelo pomembno. Tu gremo naproti gospodarstvu. Na drugi strani pa bomo s temi ukrepi, ki jih zdaj ne morem podrobneje pojasnjevati, razbremenili tudi približno skoraj 20 tisoč davčnih zavezancev, ki so na nižjih stopnjah dohodninske lestvice. Absolutno ni res, da ta vlada ne skrbi za socialo. Kot veste, je bilo pod to vlado sprejetih že kar nekaj socialnih ukrepov v korist tistih najrevnejših, tistih, ki najtežje živijo. Kot veste, usklajujemo pokojnine, mislimo tudi na upokojence. Res je, tudi meni osebno je zelo težko, ker vem, da se stopnja revščine še vedno giblje na kritični točki oziroma da jo sploh imamo, revščino. To je tudi za mene osebno zelo boleče. Ampak poglejte, zadnja stopnja tveganja revščine je pokazala znižanje tega za 0,2 odstotni točki. Malo, pa vendar se premikamo. Se premikamo. In tudi sama ocena prebivalstva po zadnjih statističnih podatkih kaže, da se je ta samoocena nekoliko izboljšala. To je neka prva lastovka, ki napoveduje pomlad. Poglejte, kaj je najbolj pomembno. Ta vlada se proti revščini ne bori samo s tem, da na socialnem področju pomaga, da spodbuja, ampak povečuje zaposlenost. Mi smo tudi zmanjšali nezaposlenost. Prvič po šestih letih je nezaposlenost padla pod 100 tisoč. Samo v zadnjih dveh letih smo okoli 50 tisoč mladih na novo zaposlili. To je naš boj tudi proti revščini. Če damo ljudem delo, jim s tem omogočimo možnost dostojnega življenja. S tem se bomo še naprej ukvarjali, da to povečujemo. Seveda pa absolutno tudi s tem, ko to davčno reformo zastavljamo in jo bomo izvedli, bomo podjetja naredili še bolj produktivna, kar bo prinašalo nove zaposlitve, tudi tiste visoko kvalificiranih mladih ljudi, ki bi sicer lahko šli v tujino. Tudi tukaj bomo več teh zadržali doma. Poudarjam pa, to je prvi korak, majhen korak, gospodarstveniki bi želeli veliko več, veliko bolj radikalne ukrepe, kjer bi pa po drugi strani lahko prizadeli nekatere sloje delavcev pa tudi državljane. Zato iščemo to ustrezno ravnovesje. Ko bomo sprejeli ta prvi korak z vašo pomočjo tukaj v Državnem zboru, koalicija bo za tem čvrsto stala, bomo drugo leto s tem nadaljevali, za uspešnejše gospodarstvo, za več zaposlenosti. S tem bomo tudi omogočili z dodatnimi dohodki več možnosti za pomoč tistim, ki jo pa res rabijo. To revščino v Sloveniji moramo, in to je zagotovo cilj te vlade, v nadaljevanju mandata zelo močna prioriteta, to revščino moramo še bistveno zmanjšati, da je na koncu ne bo. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Odgovor gospoda predsednika Vlade je bil žal pričakovan. Ali smo v vojnem stanju? Nismo. Ali so makroekonomski kazalci grozni, slabi? Niso. Sami ste rekli, da ne morete podrobneje tega pojasnjevati. Zakaj to potem sprejemamo po nujnem postopku? Zakaj ne sprejemamo tako pomembno zakonodajo po rednem postopku v neki resni razpravi? Po nujnem postopku bi bilo treba sprejemati ukrepe, ki bi se ukvarjali s problematiko revščine. V samo prilogi k temu zakonu ste napisali, citiram, "da bo imel zakon manjše pozitivne učinke za gospodarstvo". Sami vemo, da jih skoraj ne bo imel, saj bo bruto plača dejansko ostala ista. Kandidatka za ministrico, ko sem jo spraševal, naj mi da podatke o strukturi plač po sektorjih, se je dobesedno lagala, da mi ne more dati zaradi varovanja osebnih podatkov. Navsezadnje vam bi jih lahko dali na Ekonomsko-socialnem svetu in bi videli, da te plače ne zajemajo mladih inženirjev, strokovnjakov, znanstvenikov itn. Vi napovedujete pomlad, vmes pride zima. Za prejšnjo točko dnevnega reda je to v redu, za ljudi, ki živijo v stanju energetske revščine, pa ni. Res je, da bo ta zakonodaja, če bo sprejeta, nekoliko zvišala dohodke 20 tisoč ljudem, ki živijo tik nad pragom minimalne plače, ampak to je v razmerju 1 proti 12. Ta zakonski predlog smo v Združeni levici poimenovali »lex Superhik«. Vi ste igrali v ansamblu Alan Ford, veste, kaj to pomeni. Žal je temu tako. Rad bi, da mi dejansko obrazložite, kako se boste lotili revščine. Navsezadnje lahko z amandmaji tega zakona, ki smo jih tudi v Združeni levici predlagali, začnemo reševati urgentno problematiko.
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Pravzaprav sem že vse povedal. Dodam samo še nekaj, na kar se je nanašal ta vaš drugi del razprave, zakaj gre zakon po nujnem postopku v Državni zbor. Zato, ker se mudi, ker želimo čim prej pomagati podjetnikom vseh vrst, da bodo lahko obdržali, zaposlovali tiste naše kadre, ki so visoko kvalificirani, visoko usposobljeni in, kot sem rekel, dajo največ zraven k dodani vrednosti, kar povečuje potem posledično tudi blagostanje v Sloveniji, in jasno, zaposlenost tudi med mladimi, še posebej med njimi, ne samo med njimi. Drugič, pravite, bodo le manjši pozitivni učinki. Veseli me, da priznate, da bodo pozitivni učinki, ker je to res. Bodo pa res za začetek manjši. Ampak so pa, bodo vidni, bodo občutni. in če upoštevamo vse ostale okoliščine, ki jih Vlada skuša z gospodarstvom skupaj ustvarjati, bo to samo še dodatek k zelo ugodnim trendom v gospodarstvu. Naše gospodarstvo je v dobri kondiciji, se razvija. Vse, kar ga spodbuja naprej, in to delamo, je treba podpreti, prepričan sem. Še posebej pa, če gre za to, kar sem poudaril, da bo več dela. To bo tisti še vedno ključni dejavnik. Povečati moramo obseg dela, možnost, da bodo državljani lahko zaslužili zase, za svoje družine. Poglejte, jaz mislim, da v tej dvorani ni nikogar, prepričan sem, da smo vsi takšni, da si želimo, da revščine ne bi bilo. Verjemite, da se bo vlada s tem še bolj spopadala. Najprej smo se morali izrazito spopasti z vsemi preteklimi grehi, kot so bili javnofinančni primanjkljaj in vse ostalo, sedaj, in tudi smo že v prvih dveh letih na tem delali, gledamo na to, kako bomo obseg revščine še zmanjšali. Ne morem pristati na to, da obtožujete ministrico ali kogarkoli iz vlade, da se lažemo ali kaj podobnega. To enostavno ne drži. Mislim, da smo zelo jasno in transparentno vodili razpravo o tej reformi, tudi zato je dolgo trajala, z gospodarstveniki, z vsemi zbornicami, s socialnimi partnerji itd. Sedaj je zadeva dobro pripravljena in gre v to finalizacijo. Predlagam, res, da jo Državni zbor podpre in da s tem pomaga tudi tistim, ki so ta hip v slabi situaciji. Sem pa prepričan, da bomo uspeli s temi in drugimi ukrepi bistveno zmanjšati v naslednjem letu, dveh obseg revščine v Sloveniji. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Izkoristil bom to možnost. Eden od ministrov vaše vlade je prej rekel, "cenjeni državni zbor", glede na to kako nam onemogočate resno razpravo o tej tako pomembni tematiki, dejansko tudi izkazujete, koliko cenite ta državni zbor. Ampak to bomo že preživeli. Vaša gospa kandidatka za ministrico se je lagala, malo pa obvladam varstvo osebnih podatkov, ker je moje strokovno področje. Med drugim je tudi rekla, da gre v tem, kar je tema mojega današnjega ključnega vprašanja, nagrada tistim, ki največ prispevajo k dvigu dodane vrednosti. To je tudi zelo žaljivo do vseh, ki polnijo ta državni proračun. Ali nekdo, ki živi nad pragom revščine, nekdo, ki gara za minimalno plačo, ne prispeva k dvigu dodane vrednosti meni ali pa kolega Kordiša se tukaj običajno kot nekega nespodobneža po navadi nekako percipira? Že to, kaj nekako ubeseduje vaša vlada. Ta mini reforma ne bo pomagala gospodarstvu, to je vsakemu jasno. Za pomoč gospodarstvu bi bilo treba kaj drugega. Beremo v časopisih, da se resorna agencija že pet let ni prijavljala na evropski razpise za kroženje mladih znanstvenikov. Midva sva oba bila mlada znanstvenika. Takrat namesto 500 evrov večje plače bi rad nekam šel, kako knjigo, bi rad nova znanja dobil. Pravijo, da se niso prijavili na razpis, ker se ne najde v proračunu dveh milijonov. Imamo zgodbo o subvencioniranju šolskih kosil, ko je 8 milijonov rezerviranih v proračunu, pa se razen Združene levice in redkega dela opozicije nekako izmikate temu in potem novinarjem to pojasnjujete skozi take nebule, da gre človeku dobesedno na bruhanje. To ni smešno, kolegi. Da bi s tem uvajali, izenačili tri najbolj revne razrede in da se ta zakon prevečkrat spreminja in da bi šole s tem imele preveč težav. Sočasno pa govorite o debirokratizaciji. Zadeve so preresne, da bi se počez pogovarjali o njih. Seveda izkoriščam možnost neke razprave in upam, da boste koalicijske poslanke in poslanci toliko neodvisni od izvršilne oblasti in nam omogočili skozi to poslovniško možnost razpravo, ki nam jo izvršilna oblast skozi način, na katerega vlaga ta »lex Superhik« davčno reformo, onemogoča. Hvala za besedo.
Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Druga obletnica vaše vlade je hkrati tudi odmor med prvim in drugim polčasom in tudi priložnost za resno analizo oziroma, kar je še bolj pomembno, za resen načrt, kako bo igra potekala v drugem polčasu. Po prvem polčasu lahko žal ugotovimo, da vaša vlada ni usmerjena k pripravi reformnih ukrepov oziroma ključne zakonodaje, ki bi jo država potrebovala za dolgoročno stabilnost. Zdravstvo. V prvem polčasu ni bilo izpeljanih, niti ne predstavljenih ukrepov, ki bi zagotovili vzdržnost zdravstvenega sistema. Še celo več! Čakalne vrste in dobe se podaljšujejo. Podaljšale so se za več kot polovico. V zadnjih dveh letih so se torej čakalne dobe podvojile, zato so državljani primorani storitve iskati drugje, v privatnem sektorju, pri privatnikih, kar jih še dodatno več stane. Prav tako ni ukrepov za razbremenitev gospodarstva. Ukrepov, ki bi pomenili dodano vrednost in več kisika našemu gospodarstvu. Predlagana mini davčna reforma predvsem pomeni dodatno breme v obliki 60 milijonov evrov za naše gospodarstvo, namesto da bi Slovenija postala ugodno okolje za razcvet malega in srednjega velikega gospodarstva. In spoštovani predsednik Vlade, kar je še najbolj ta trenutek pereč problem, pa so mladi, Prej ste jih omenili. Ampak ravno danes sem zasledil podatek. Mladi odhajajo v tujino. V obdobju vaše vlade je v tujino odšlo 16 tisoč mladih po končani in izpolnjeni ustrezni izobrazbi. 16 tisoč mladih, ki zapustijo Slovenijo in iščejo priložnost drugje. Prej ste dejali, imamo novih 50 tisoč mladih, ki so zaposleni. Mene pa ta trenutek zanima, kakšni so tisti ključni ukrepi, ki jih je vlada sprejela, ki so pomenili in ki pomenijo, da imamo 50 tisoč mladih, ki imajo zaposlitev. Katera je ta ključna zakonodaja? Seveda se boste tudi pri meni pohvalili, da imamo rast BDP, nižjo brezposelnost, ampak vse kaže na to, da so predvsem zunanji dejavniki tisti, ki narekujejo, da imamo več mladih zaposlenih in rast bruto domačega proizvoda, strukturnih ukrepov ob tem pa ni. Spoštovani predsednik Vlade, navedeni podatki so močno zaskrbljujoči, zato me zanima: Kako, kdaj in s kakšnimi ukrepi boste pristopili k reševanju navedenih perečih težav v zdravstvu in gospodarstvu? Namreč čas, ko smo priča gospodarski rasti, kot je danes, je najbolj primeren čas za pripravo strukturnih reform, da se država pripravi na čas preizkušenj. V preteklosti smo ta čas enkrat že zamudili. Naj ne bo tako tudi v bodoče.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Jernej Vrtovec. Najprej odgovor na prvo vprašanje, zdravstvo. Razumem vas, razumem stisko mnogih naših državljanov in tudi sam bi si želel, da bi bile spremembe hitrejše. Želim si, da bi zdravje bilo tista vrednota, ki bo ustrezno varovana. Pa vendar ob zatečenem stanju, kakršnega je ta vlada dobila, smo enostavno morali najprej narediti mnogo urgentnega na organizacijskem, pa tudi finančnem področju, pa tudi analizirati stanje, da bomo v prihodnjih mesecih lahko izvedli nekatere ključne korake v smeri bistvenih sprememb v zdravstvu. Pa kljub temu smo že veliko naredili, in to se premalokrat sliši. Mi smo pravzaprav zagotovili hitrejšo pomoč ljudem preko e-recepta. Letos bomo e-napotnico navedli do konca letošnjega leta. Širimo mrežo referenčnih ambulant, odprli smo kar 10 urgentnih centrov in zdaj se gradi ljubljanska urgenca, ki naj bi bila končana celo prihodnje leto. To, kar se več let prej ni dogajalo. Zagotovili smo finančna sredstva za gradnjo urgentnega centra Ptuj, kar prej ni bilo predvideno. Mnogi so organizacijski ukrepi. Spomnite se onkološkega inštituta in tako naprej. Tu povsod vlada z operativnimi ukrepi popravlja slabo stanje iz preteklosti. Seveda pa se zavedamo ta hip problema predvsem čakalnih dob pa tudi potrebe po sistemskih rešitvah. Kot sem rekel, že letos oktobra, novembra bodo v Državni zbor prišli, in to je tudi zaveza naše ministrice za zdravje, nekateri ključni zakoni, ki bodo pripeljali do teh sistemskih sprememb. Smo pa letos že namenili skupaj 16 milijonov za projekte, ki bodo pomagali skrajševati čakalne dobe. In s tem bomo nadaljevali tudi v prihodnje. Ta vlada mora uspeti in bo uspela v tem, da bo skrajšala čakalne dobe, da bo uredila to zdravstvo, da bo dala možnosti zdravnikom in zdravstvenim delavcem, da bodo lažje delali in da bodo pacienti imeli dostopnejšo pomoč. Vendar pa v stanju, kot smo ga zatekli, poudarjam, ni bilo možno storiti do zdaj bistveno več, ker je bilo treba odpraviti številne pomanjkljivosti, da zadevo zdaj peljemo naprej. Reforma se dogaja že sproti in bo šla naprej. Kar zadeva gospodarstvo. Kaj je vlada storila? Veliko stvari. Seveda so veliko storili gospodarstveniki in smo jim lahko si hvaležni. Ampak s tem ko smo uredili naše javne finance, s tem ko smo uredili poslovanje z državnimi podjetji, z državnimi zavarovalnicami, bankami, ko smo marsikje ustavili ta porast korupcije in smo uvedli neko normalno gospodarjenje z državnim premoženjem, s tem ko smo z velikimi javnofinančnimi napori izboljšali bonitetne ocene za Slovenijo, zmanjšali bistveno, skoraj prepolovili obresti na naš dolg, s tem smo Slovenijo spet naredili zanimivo tudi za tuje investitorje, privlačno kot državo, državo z ugledom in nismo s politiko posegali v gospodarstvo na ta način, da bi povzročali motnjo, ampak smo z deregulacijo poklicev, kjer smo začeli izvajati nekatere ukrepe, smo z nekaterim odpravami administrativnih ovir, z veliko angažmaja po terenu, tudi z nekaterimi direktnimi pomočmi, naj spomnim, recimo kot primer, žičnica na Kaninu se zdaj ponovno vzpostavlja, že dela in tudi tu je imela vlada nekaj. Turizem – tu smo vložili kar veliko milijonov, da smo pomagali pri promociji turizma. Letos imamo rekordnih 2,2 milijard prihodkov od tujih turistov, zadeva gre naprej. Imamo stabilno gospodarsko rast, omenil sem bistveno zmanjšanje brezposelnosti, povečanje zaposlenosti, še posebej tudi med mladimi. Smo pa tudi izboljšali na lestvicah našo konkurenčnost. To je vse tisto, kar tudi našim podjetnikom omogoča, da lažje posluje s tujino, da še lažje izvažajo in da hkrati prihajajo k nam tudi tuji investitorji, da se dogaja tu neka zgodba, ki si jo vsi želimo, ker to prinaša ljudem delo, to prinaša državi uspeh. Gremo naprej. Se pa strinjam z vami, na področju zdravstva smo pred velikimi izzivi, ampak tudi verjamem, da jih bomo zmogli premagati. Zato bo tudi pomembno, da boste podprli zakone, ki bodo v kratkem prišli v parlament in da ministrstvo nadaljuje s temi ukrepi. In tu ga vlada podpira. Da bomo zagotovili javno zdravstvo, kajti sami ste rekli, da ljudje se zdaj zatekajo v zasebno, kar je za njih breme. In vidite, vlada ima v perspektivi, v viziji to, da okrepi to javno zdravstvo, da bo ljudem dostopno, seveda pa bo še vedno možno [[izklop mikrofona]]
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Hvala tudi vam, spoštovani predsednik Vlade za prvi odgovor, s katerim nisem najbolj zadovoljen, sploh kar se zdravstva tiče, kajti ključno je to, da se je v obdobju zadnjih dveh let stanje poslabšalo, sploh čakalne dobe in čakalne vrste. Število čakajočih v zadnjih dveh letih se je podvojilo. Midva, spoštovani predsednik Vlade, imava verjetno dovolj prihodkov, da si privoščiva plačilo pri zasebniku. Tisti z minimalno plačo pa je obsojen na to, da čaka po mesece in leta za najnujnejše preglede pod napotnico nujno, takoj. In to je ta problem. Kar se tiče urgentnih centrov. S postopki v zvezi z urgentnimi centri, če se ne motim, je začela vlada v obdobju 2004–2008. Ampak vsaj v enem primeru je hitenje z urgentnim centrom terjalo tudi smrtni davek tako rekoč v Šempetru. Tako da ne gre vedno hiteti z določenimi postopki, ampak je treba včasih tudi premišljeno delati. Se pa z vami strinjam, da je v zdravstvu bilo zatečeno stanje, tudi, roko na srce, tudi na naš račun 2004–2008. Je bilo zatečeno stanje vseh preteklih vlad. Kar se tiče, ne vaše samohvale, ampak kaj vse je Slovenija naredila – zakaj Nova Slovenija kliče po reformah? Zaradi tega da bomo pripravljeni na čas preizkušnje. Kot je bila na primer Nemčija pripravljena leta 2009 na podlagi Schröderjevih ukrepov iz leta 2002. Ko ste dejali, kako je bila prej huda kriza pa upravljanje s premoženjem, da je to sedaj urejeno. Poglejte, upravljanje s premoženjem v Sloveniji je še daleč od tega, da bi bilo urejeno. Je v bistvu urejeno tako, da s premoženjem upravljajo ta pravi, ne pa, da bi bilo upravljanje boljše. Javne finance. Poglejte, ne bo ravno to vse držalo, kar ste dejali, kajti štiri zaporedne rasti BDP so bile v obdobju že pred vašo vlado. Kot dopolnilno vprašanje, predvsem [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj še enkrat zelo jasno povem, da tudi sam obžalujem dejstvo, da, kot pravite, se morajo številni ljudje napotiti k zasebnemu zdravniku ali pa sploh nimajo te možnosti, ker nimajo dovolj sredstev, ko čakajo v čakalnih vrstah. Ampak poglejte, to je snežna kepa, ki se vali že leta in leta. Mi smo jo dobili že z zelo veliko hitrostjo in sedaj jo počasi moramo ustaviti. To ni tako enostavno. Jo pa ustavljamo in jo bomo ustavili s skupnimi močmi. In zato je tako pomembno, da ta koalicija uspe v tem konceptu, da omogočimo ljudem še naprej kakovostno javno zdravstvo. Sami ste rekli, v kakšno stisko pride človek, če si ne more izven javnega zdravstva plačati storitve. In na tem bomo delali in zagotavljam vam, da bomo to našo vizijo uresničili in da bodo te spremembe narejene, da se bo že drugo leto občutno videla tudi na čakalnih vrstah sprememba in tudi v drugih pogledih. Kar zadeva gospodarstvo, poglejte, omenili ste besedo samohvala. Ne gre za samohvalo. Jaz sem lahko sam zahvalim številnim, torej tudi ministrom in tudi državnim uradnikom in tistim, ki so s posluhom in z voljo delali, da bi gospodarstvo razbremenjevali, predvsem tudi samim gospodarstvenikom, zato da peljemo naprej boljšo zgodbo, kot je bila v preteklosti. Ta zgodba je sedaj dobra. Imamo pozitiven trend. Kar se tiče pa upravljanja z državnim premoženjem, pa ne morete reči, da ni bistvene razlike. Mi smo sprejeli posebno zapisano strategijo, kjer je zelo jasno določeno, po katerih kriterijih se gospodari s katerimi podjetji, kakšna donosnost se pričakuje, kdo bo odgovarjal za kaj, če te donosnosti ne bo, po kakšnih zelo jasnih kriterijih se upravljajo državna podjetja. In to jih ne upravlja več neka nevidna politika. Sedaj imamo tukaj Slovenski državni holding s transparentnim delovanjem, govorimo o korporativnem upravljanju, kjer se depolitizira ta sfera, kjer se enostavno v večji meri stroki, pooblaščenim, tistim, ki se spoznajo na te standarde, to prepušča v roke. Hkrati se pa zelo jasno zahtevajo ustrezni donosi, izpolnjevanje ustreznih meril. In v tem je ta napredek, ki sem ga omenil. Naj končam. Jaz mislim, da pot je že prava, tudi rezultati to kažejo, ampak sedaj moramo še okrepiti naše korake, še posebej na področju zdravstva. To pa vsi soglašamo. Mislim, da smo tik pred tem, da naredimo tiste ključne korake v prihodnjih mesecih. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Ja, najlepša hvala. Jaz sem prepričan, da bi bila razprava o strukturnih reformah v tem državnem zboru zelo na mestu, da bi se pogovorili poslanci državnega zbora skupaj z vami ministrice in ministri o tem, kaj ta država potrebuje, da bo še boljša. Kakšna bo tista dolgoročna vizija te države. Ker ste ravno omenili, spoštovani predsednik Vlade, upravljanje z državnim premoženjem Slovenski državni holding, poglejte, teh strategij je bilo v preteklosti, vsaj jaz se jih spomnim, res že veliko. Vsaka vlada je prišla z neko novo strategijo. Ampak dokler bomo imeli v lasti in se na takšen način pogovarjali o prodaji premoženja, kot se pogovarjamo o Novi Ljubljanski banki oziroma o iskanju odgovornih lastnikov za te deleže države v teh podjetjih, potem ne moremo govoriti o dobrem upravljanju. Dokler smo priča zdraham, kakršne so bile v Luki Koper, zaradi katerih je odstopil šef Slovenskega državnega holdinga, potem ne moremo govoriti, da SDH upravlja z državnim premoženjem. Upravlja nekdo drugi z državnim premoženjem, če neka Luka Koper odnese predsednika Slovenskega državnega holdinga. Kar se tiče Nove Ljubljanske banke, je tukaj ogromno megle. Kar naenkrat smo priča temu, da se ne držimo nekih dogovorov, ki smo jih dali in bomo še naprej nosili to breme, ki se imenuje Nova Ljubljanska banka. Ne vem, zakaj to počnemo. Tukaj bi potrebovali eno obširno razpravo, kar se te strategije tiče. Jaz poslanke in poslance v bistvu prosim, v korist te države je, da se opravi razprava o tem, kam in kako naj gre naša država, kateri so tisti ključni ukrepi, ki bodo pomenili za državo stabilnost in da mladi ne bodo odhajali in iskali priložnosti v tujini. 27 tisoč je danes Slovenk in Slovencev, ki so zaposleni v Nemčiji, ob tem pa še enkrat toliko ali pa še več v Avstriji. Zelo težko je govoriti o priložnosti, ki jo dajemo v Sloveniji našim mladim.
Gospod Jernej Vrtovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Gospod Matjaž Nemec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani premier, dober dan. Kot je moj predhodnik kolega Jernej Vrtovec razvijal tezo o tem, kaj lahko naredimo, da bo v naši državi še boljše, v tem stilu vam bomo tudi Socialni demokrati postavili naslednje vprašanje, za razliko od nekaterih kolegov, ko so s kritično distanco predvsem spraševali na kritičen način o izvršenih dejstvih. Ko govorimo o neki progresivnosti, skušamo Socialni demokrati ponujati določene rešitve znotraj in v okviru parlamenta, še bolj pa v okviru vlade. V svetu že več kot desetletja spremljamo razvoj ekonomskega pojava, naslovljenega kot sharing economy, delitvena ekonomija, ekonomija delitve ali pa nekateri pravijo ekonomija sodelovanja, ki jo lahko pojmujemo kot gospodarsko platformo z značilnostjo skupnega oziroma množičnega financiranja. To so prijemi, ki so v koraku s sodobnim časom in na nek način omogočajo, in to je pomembno, da se redefinirajo odnosi med delom in kapitalom ali pa med zasebnim in javnim. Ta platforma odpira nov gospodarski in družbeni potencial in eden od bolj izpostavljenih in za Slovenijo zanimivih poslovnih modelov tega koncepta je občasno oddajanje stanovanj v najem z uporabo spletne platforme za posredovanje. Poznana, lahko ji rečemo klasična, ponudba turističnih prenočitev je tako svoje mesto poiskala tudi v delitveni ekonomiji. In glede na to, da Slovenija zelo slikovito in bliskovito sledi trendom, predvsem kar se tiče razvoja turizma, je kot ena od turistično usmerjenih držav izpostavljena povpraševanju po teh storitvah. Žal pa temu ne sledi zakonski okvir, za katerega smo mi odgovorni, ter posledično učinkovito administrativno urejanje za lažje in prijaznejše uveljavljanje teh storitev. Socialni demokrati že vseskozi opozarjamo, da se mora sedaj kaotično stanje na tem področju urediti, saj je postopek oddaje nepremičnin pri nas administrativno in pravno tako zapleten, da ga kljub najboljšim namenom ni mogoče izvajati legalno. Pozdravljamo sicer, gospod predsednik Vlade, vse napore te vlade, ki je preko ustanovitve medresorske delovne skupine želela poiskati primerno rešitev. Žal pa rezultat tega dela ni prinesel želenih učinkov. Sprašujem pa vas: Kako se bo vlada lotila urejanja tega področja, občasnega dajanja turistom v najem nepremičnine? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Matjaž Nemec. Imate prav, vlada se tudi sama zelo močno zaveda velikega pomena te tako imenovane ekonomije sodelovanja. Kot veste, ima ta največji razmak v turizmu, pri oddajanju denimo stanovanj, ponudbi prevozov v kulinariki, pa tudi na drugih področjih. In tudi res imate prav, ko pravite, da se je vlada že lansko leto lotila te problematike, vendar medresorska delovna skupina enostavno zaradi morja predpisov, kompleksnosti ureditve, ki je za Slovenijo znano kar prevelika, ni uspela priti do rešitve. Zato smo nemudoma zadolžili Ministrstvo za gospodarstvo, da se sooči s tem vprašanjem in da poišče rešitve za omilitev in poenostavitev predpisov na področju kratkoročnega oddajanja nepremičnin turistom in na sorodnih področjih. Tukaj sledimo tudi usmeritvam Evropske komisije, ki jih je ta podala šele junija letos, tako da vidimo, kako pozno se tudi Evropa na to odziva, ko gre za nek nov pojav, ki je izredno dinamičen. Vlada se ga zaveda. Sedaj bomo skušali v skladu s temi smernicami in z našimi posebnostmi čim prej najti rešitve, pri čemer pa morajo biti ti pogoji za to ekonomijo sodelovanja zelo jasni, še posebej turistom, torej vsem udeležencem morajo biti objektivni in pa sorazmerni glede na obseg dejavnosti. Tu moram tudi izpostaviti priporočilo komisije, ki ga moram upoštevati, da je treba razlikovati med občasno ponudbo storitev, kamor sodijo te oblike sodelovalnega gospodarstva, in pa med poklicnim opravljanjem dejavnosti, ki ga že opravljajo različni gospodarski subjekti in posamezniki. Vlada tukaj išče možne rešitve, pri tem pa zasleduje naslednje cilje, in to so cilji, ki jih bomo skušali uresničiti. Skozi neko širšo razpravo se bodo ti cilji še bolj izostrili. Omogočiti želimo enostavnejše sprejemanje turistov na domu za sobodajalce, ki oddajajo nepremičnine do 60 dni letno. Omiliti želimo prestroge in nepotrebne zahteve za sobodajalce, ki so fizične osebe in oddajajo nepremičnine do pet mesecev letno. Preprečiti bo treba oddajanje na črno in nelojalno konkurenco gospodarstvu ter ohraniti neke smiselne zadeve, kot so plačilo turistične takse, plačilo davka na oddajanje premoženja, prijavljanje gostov na policijo in podobno. Tukaj je samo en majhen sklop ukrepov, kajti sodelovalna ekonomija je širša, zajema tudi prevoze potnikov itd. To bo v kratkem na Vladi že temeljito obravnavano in potem bo prišlo tudi zagotovo do tega cenjenega zbora, kjer bo treba sprejeti zakonodajne spremembe. Predlogi konkretnih ukrepov bodo pa oblikovani do konca tega leta. Zelo hitimo, kajti zavedamo se, da že prihodnje leto bi bilo zelo dobro, da z novimi pravnimi podlagami omogočimo našim ljudem pa tudi vsem ostalim, da lahko skozi to sodelovalno ekonomijo razširijo našo turistično ponudbo, naše zmožnosti prevoza potnikov in da predvsem s tem spet prispevamo k še dodatnemu razponu, razmahu našega gospodarstva in k novim zaposlitvam. To je tako zelo pomembno. Je pa zelo tudi pomembno poudariti, da je ta ureditev izziv v smislu pravičnosti, sorazmernosti, kako urediti te vidike ekonomije, da ne bomo povzročili motnjo ali nesorazmerno ali kakšno drugo nepravično poseganje v tiste, ki že na trgu delujejo, ki imajo vso pravico, da jim ne poslabšamo situacije. Zato bomo tako, kot so trendi v Evropi in v svetu, skušali doseči oba cilja, torej razmah te ekonomije sodelovanja in hkrati zavarovanje tistih normalnih gospodarskih standardov delovanja ekonomije, ki pa morajo biti zagotovljeni, da smo dovolj pravični do vseh. Vlada je na to pozorna, dela in bo prišla s konkretnimi rešitvami že letos in potem upam na razvoj tega v Sloveniji tudi v prihodnje leto. Hvala.
Gospod Matjaž Nemec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod predsednik Vlade. Vaše besede bodo zagotovo spodbudile vse sisteme, da iščemo še bolj intenzivno in progresivno določene rešitve. Ampak oddajanje nepremičnin turistom ni edini izziv pred nami. Različne oblike sodelovanja oziroma delitvene ekonomije moramo vzpostaviti na sistemski ravni. Mislim, da se tukaj vsi strinjamo, da bomo ob pojavnosti novih oblik, tovrstne oblike gospodarstva, in te so že pred vrati, mi tukaj ne ustvarjamo novih trendov, ampak novim trendom samo sledimo, da bomo ob pojavnosti novih oblik tovrstne gospodarske platforme pripravljeni tako, da bo celostno zakonski okvir sledil novim priložnostim. Zato Socialni demokrati menimo, da mora Vlada Republike Slovenije v prid uresničevanju potenciala teh novih ekonomskih oblik se vzpostaviti z večjim angažmajem. Navsezadnje gre tudi za korist države, tako kot ste tudi vi ugotavljali v odgovoru. Tu govorim predvsem o priporočilu medresorske delovne skupine, ki je Vladi priporočila pripravo celovitega in sistemskega zakona za področje sodelovanja celotne ekonomije, ki obsega tudi druge storitve. Naj jih samo naštejem. To so množično financiranje, prevozi, delitve stvari, opreme, premoženja, opravljanje občasnih del in podobno. Zato vas sprašujem, gospod predsednik Vlade: Ali ima Vlada v načrtu pripravo zakona, ki bi na sistemski ravni uredil možnost uresničevanja različnih modelov delitvene ekonomije oziroma sodelovanja gospodarstva, če upoštevamo dejstvo, da oddajanje stanovanj ni edina oblika sodelovanja gospodarstva, ter kakšna je časovnica le-te? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, za to dopolnilno vprašanje. Pozabil sem omeniti to, da gremo tudi v tej smeri. Tako kot Socialni demokrati tudi iz vrst Stranke modernega centra, na sploh v koaliciji, pa tudi verjamem, da iz drugih okolij prihajajo te želje, te potrebe po tem, da se sprejme nek krovni zakon, neka sistemska rešitev za vse te različne oblike sodelovalne ekonomije. V tej smeri Vlada ne samo razmišlja, ampak že dela prve korake. Nameravamo sprejeti nek poseben zakon, krovni zakon ali pa rešitve na sistemski ravni, kakorkoli, ki bi omogočile ustrezen razmah te sodelovalne ekonomije ob upoštevanju načela sorazmernosti in pravičnosti do drugih gospodarskih subjektov, ki že delujejo na trgu. Lahko zagotovim, da že medresorska komisija, ki ste jo omenili, je na tem vprašanju delala, je iskala rešitve in s tem sedaj ministrstvo nadaljuje. Želim si, da bi Slovenija tukaj bila, to je zelo pomembno, moderna v duhu časa, da ne bi zaostali za drugimi državami in zato tudi ta hip sedaj, ko govorim to, nekateri ministri, nekateri so tu, ne morejo ta hip, ampak nekateri so tudi sedaj na poti v tujino in delajo, se ukvarjajo s temi vprašanji. V Sloveniji želimo vzpostaviti tiste oblike sodelovalne ekonomije, ki so danes prisotne že v nekaterih državah ali pa bodo kmalu tudi tam, da bodo v Sloveniji, da bomo tudi v Sloveniji šli v korak z razvojem, da ne bomo tu zaostajali. Naša vlada, kot veste, si prizadeva, da bi bila stalno v duhu časa, da gremo naprej v prihodnost. Mislim, da je to eden od ključnih momentov za tak razvoj. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslansko vprašanje, postavljeno na 21. seji Državnega zbora. Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič bo dogovoril na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z oceno stanja na področju integritete, odgovornosti ter vladavine prava, ki se nanašajo na integriteto sedanje Vlade ter njenih ministrov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanec dr. Gorenak, opravičujem se, ker sem zadnjič zamudil in nisem prišel, da bi vam lahko odgovoril. No, odgovor bo sedaj tudi zelo kratek. Kot minister za pravosodje nimam nobene zakonske ali ustavne pravice komentirati integriteto Vlade. Kar se pa tiče izjav gospoda Štefaneca, predsednika Komisije za preprečevanje korupcije na tisti znani seji MVK, pa sem tudi večkrat javno povedal, da ne bom komentiral dela svojega naslednika na tej funkciji. Njegove izjave so njegova izkaznica, njegova letna poročila so njegova izkaznica in o tem si lahko vsakdo ustvari lastno mnenje. O samem poročilu in o stanju zadeve na tem področju pa je pristojen odločati in razpravljati pristojni odbor Državnega zbora. To pa je MVK. Mislim, da je bila ta razprava opravljena. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ja, predsednik, zdaj ne vem, ali je to dopolnitev odgovora. Minister je rekel, da ne bo odgovoril. Se strinjam s tem, da je naslov tega vprašanja postavljen nekoliko širše in da ni v pristojnosti ministra. Ampak glejte, zadnjič minister zamudi, ga sploh ni oziroma, kot veste, predsednik, mislim, da je šlo za to, da ni bila niti najavljena odsotnost ministra, ampak ministra preprosto ni bilo, kar sem jaz po letu 2000 prvič videl. Moje vprašanje pa se je nanašalo oziroma konkretno vprašanje pa je bilo naslednje: kako ocenjujete izjave predsednika Komisije za preprečevanje korupcije, ki se nanašajo na delo ministra za pravosodje, prej ko je bil na funkciji predsednika KPK. Konkretneje, gospod Štefanec je rekel tako, namreč njemu so očitali da je obul prevelike čevlje, običajno takšne kritike sliši iz vrst koalicije, je pa rekel tako: "Želel in tudi nikoli ne bom želel stopiti v takšne čevlje." In veste zakaj? Zdaj bom uporabil tudi sam prispodobo za to, "ker so okuženi z glivicami nezakonitega delovanja". To je torej ocena gospoda Štefaneca. To je ocena človeka, ki je neodvisen v tej državi, ki deluje neodvisno v skladu z zakonom. In ta gospod je rekel, da je minister deloval nezakonito v času, ko je opravljal te naloge. Jaz ne vem, predsednik, ali boste kaj posegli ali ne boste posegli, ampak situacija je jasna, ministra enkrat ni v Državni zbor –saj bi službe lahko preverile, če se je že kdaj to zgodilo ali se ni, ampak po letu 2000 se jaz ne spomnim. Kako pa je bilo prej, pa ne vem. Naslednjič pa odgovoriti noče. Minister verjetno ne bo odgovoril, jaz pričakujem, da boste vi kaj rekli. Hvala lepa.
Mag. Klemenčič, minister za pravosodje, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz sem se vam takoj opravičil zaradi zamude. Šlo je za zamudo, obtičal sem v prometu, in to je bilo tudi sporočeno. Se zgodi, s pepelom se posipam, prišel sem odgovarjat na vsa ostala vprašanja, bil sem tudi vmes, bil sem tudi na začetku, ko je odgovarjal predsednik Vlade, potem sem imel eno službo obveznost in zaradi zastojev sem bil pač prepozen. Kaj drugega kot to, vam ne morem reči, šlo je pa za življenjsko situacijo, lahko jo pač poskušate še desetkrat zlorabljati in uporabljati, ampak gre za nekaj res čisto normalnega in opravičil sem se vam. Kar pa se tiče tega, sem pa vam povedal. Njegovih izjav kot takšnih ne bom komentiral. Ne gre za mnenje komisije, ampak za izjavo človeka, ki je bil v neki stiski, predpostavljam, takrat na MVK. S svojo izjavo je pač predvsem sebe izkazal. Jaz ne morem komentirati, edino to, da priznam, da je bila zanimiva besedna bravura o glivicah in čevljih. Toliko o tem.
Želite besedo? Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Zanimivo, gospod predsednik. Niste hoteli, to vedno želite, nič reči na to temo. Jaz se sicer strinjam, da so življenjske situacije, ki se lahko dogodijo. Iz tega ne delam kakšnega posebnega problema, ampak večji problem je to, da minister noče odgovarjati. To je večji problem. Izkoriščam pa to priložnost, da podam predlog za razpravo na Državnem zboru. Namreč v dokumentu, o katerem sem prej govoril, to je Ocena stanja, integriteta, odgovornost in vladavina prava, je, in to bi moral predsednik Vlade slišati, pa ga žal ni več tukaj, gospod Štefanec zapisal tako, širše je govoril, ne samo o delu pravosodnega ministra. Pravi pa tako: "Prav tako smo bili leta 2015 priča primerom, kjer bi pričakovali uresničitev vladne zaveze k učinkovitemu boju proti korupciji tudi v praksi. Primeri avtorskih honorarjev ter dodatkov za stalno pripravljenost so na primer vlado in njene člane zadevali neposredno, saj so se domnevne nepravilnosti in tudi kršitve integritete ugotovile ravno v povezavi z njenimi člani. Tik pred tem sprejeti vladni etični kodeks je še okrepil pričakovanja komisije in tudi javnosti, da bo vlada ustrezno ukrepala in s tem tudi utrdila svojo protikorupcijsko zavezo ter posledično ugled, a smo bili priča mestoma celo absurdnim izgovorom vpletenih ministrov ter vlade o tem, zakaj zaradi pomembnosti posameznikov ni treba ukrepati. Vlada je torej padla na lastnem preizkusu integritete." Se pravi, padli ste, vi ki tu sedite, s predsednikom vlade na preizkusu integritete. Jaz predlagam, da izkoristimo neodgovor ministra, da na splošno govorimo v Državnem zboru v točki dnevnega reda tudi na to temo. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Dr. Vinko Gorenak imate besedo, da zastavitev vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Hvala lepa. Tokrat upajmo na več uspeha. Koalicijska pogodba oziroma koalicijski sporazum v točki 4.16 ima naslov Pravosodje in pravna država. Teksta vsega skupaj je za eno stran in pol približno. Jaz sem skušal iz tega teksta potegniti bistvo, kaj ste se sploh zavezali v sporazumu. Zavezali ste se k devetim točkam. Teh devet točk naj bi minister uresničil v mandatu vlade. Glede na to da je pol mandata mimo, v teh devetih točkah pa jaz še ne vidim, da bi se bilo karkoli zgodilo. Devet točk je pa naslednjih. Dosledno spoštovanje načel pravne države. Trajen sodniški mandat z daljšo poskusno dobo. Zanimivo, vsi po vrsti v slovenski javnosti, zlasti pa sodniki so prepričani, da mi hočemo ukiniti trajni mandat. Mi pa že, vsaj kar se jaz spomnim in kar jaz sodelujem v SDS, govorimo o trajnem mandatu, vendar z daljšo preizkusno dobo. Jaz sem vesel, da ste to vnesli, ampak naredili še niste nič. Ničelna stopnja tolerance do korupcije znotraj pravosodja, ste zapisali. Vzpostavitev preglednih kriterijev za imenovanje sodnikov, ste zapisali. Odprt dialog s civilno družbo in konstruktivna vključitev vseh deležnikov v pripravo zakonodaje. Samo čestitam vam lahko. Rad bi sedaj slišal ministra, da se bo to zgodilo. Na zadnjem odboru, kjer smo obravnavali tako imenovani Primčev zakon, se je zgodilo – kaj? Po šestih urah razprave je vodeči odbora govoril toliko, kot se pač spodobi za tistega, ki odbor vodi. V vsem ostalem času sva govorila jaz in gospod Primc, koalicija je bila pa tiho. Na koncu so pa rekli njet z glasovanjem. Torej ne, proti. Zanimivo, kako minister tu vidi to zadevo s tega vidika koalicijske zaveze. Dalje. Poostren nadzor nad izvajanjem lobistične zakonodaje. Tega tako ali tako ne morete narediti, ker niste za to pristojni, ampak to ste si zapisali v koalicijsko pogodbo. Ustanovitev specializiranega sodišča Republike Slovenije. Tudi jaz čakam nanj, pa ga še ni. Ukinitev oddelka za preiskovanje in pregon uradnih oseb s posebnimi pooblastili. Zelo podpiram, pa še tudi nič ni. Ureditev zemljiškoknjižnih evidenc. To je torej devet sklopov. Minister, glede na to, da je vaš polčas potekel, prehajate v drug polčas, za katerega ne vemo, koliko časa bo trajal, politika je pač politika. Zanima me: Kako je z uresničevanjem koalicijske pogodbe? Minister je vendarle prvi odgovoren za njeno uresničevanje na svojem področju. Hvala lepa.
Mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Hvala, ker ste me spomnili na točke iz koalicijske pogodbe. Jaz sicer nisem bil njen soavtor, jo pa uresničujemo. Uresničujemo pa še marsikaj več od tega. Pa gremo od konca. Zemljiška knjiga, ZVEtL, ki to ureja, to je zakompliciran tehničen zakon, je v zadnji fazi priprave in mislim, da bo šel na Vlado in potem v parlament še letos. Pripravlja ga skupaj z Ministrstvom za pravosodje ena široka delovna skupina, predvsem tudi v Službi Vlade za zakonodajo. Kar se tiče trajnega mandata oziroma preizkusne dobe, tudi jaz sem temu izjemno naklonjen. Ni res, da se nič ne zgodi, ker ni tako, da se nič ne zgodi, dokler tega vi ne vidite ali dokler vas nekdo ne pokliče, pa vam to pokaže. Ampak veste, da je treba to pripraviti. Pripravljajo se spremembe ustave. Dejstvo pa je, da je zadnjih, mislim da, pet ministrov poslušalo na tem področju zadeve spraviti v parlament, pa celotnega konsenza še ni bilo. Jaz mislim, da čas še imamo in da bomo do tega konsenza prišli. Kar se tiče korupcije, prebrali niste ničesar, kar vi sicer imenujete "sajenje rožic". V koalicijski pogodbi je tudi popolna implementacija priporočil GRECO, kar smo storili že na začetku mandata. Tudi drugačno imenovanje, objektivnejši in bolj transparenten postopek kandidiranja na sodniško funkcijo, kar je bilo tudi storjeno, in danes so sodniki drugače pred Sodnim svetom izbrani, imenovani in testirani. Bistveno smo povečali v smislu odpravljanja korupcijskih tveganj tudi transparentnost delovanja različnih pravosodnih gradnikov, tako glede delovanja etičnih komisij v samem sodstvu, glede javnih objav, seznama izbrisov iz imenika odvetnikov. Prvič smo zahtevali tudi javno objavo disciplinskih in etičnih kršitev na področju odvetništva. Spomnil bi vas tudi, da smo povečali kazni za korupcijska dejanja, odpravili zastaralne roke v času, ko je obsojenec na begu, vzpostavili poseben oddelek za postopke v zvezi z odvzemom premoženja nezakonitega izvora na Specializiranem državnem tožilstvu. Pred mano je zapriseglo 30 novih tožilcev, spremenili smo Zakon o prekrških. Za večjo pravno in socialno varnost, kar je pomemben del krepitve pravne države, smo izključili kaznivost pri izdaji tajnih podatkov v javnem interesu, določili novo kaznivo dejanje zalezovanja, na novo kriminalizirali uporabnike storitve žrtve trgovine z ljudmi in uvedli nove varnostne ukrepe, kot je prepoved približevanja ali komuniciranja z žrtvijo. Kar je bilo mogoče smo storili tudi na področju izvršbe in zavarovanja, kar je tudi v koalicijski pogodbi, pa tega niste našteli. Zamejili smo izvršbo na znesek minimalne neto plačo, omejili izvršbo na veteranski dodatek in iz izvršbe izvzeli določene socialnopravne prejemke. Prav tako se boste mogoče spomnili, da smo pomembno omejili možnosti zlorabe osebnih stečajev. V tem trenutku, ko govorite o tem, kaj še nič ni bilo storjenega, veste, ker je v javni obravnavi, prerašča v medresorsko obravnavo, prinašamo ene najbolj obsežnih sprememb Zakona o kazenskem postopku in pa Zakona o pravdnem postopku. Delamo na reformi sodne mreže, javno pa je objavljen že prvi zakon v Republiki Sloveniji na tem področju, to je Zakon o Sodnem svetu, ki bo tudi v celoti redefiniral disciplinske postopke sodnikov. Vi pogosto rečete, da je to sajenje rožic ali pa okopavanje gredic. Z vsem dolžnim spoštovanjem, če so te spremembe, ki so ene največjih v zadnjih dvajsetih letih na tem področju, sajenje rožic in okopavanje grede, potem upam, da nikoli ne pridete na moj vrt. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Minister je pač nesramen, kaj hočeš. Nesramnost je v njem in zaradi tega tako govori. Ampak jaz bom vseeno korekten do vas. Tako kot ste vi pred časom rekli, "bom te klical kar Vinko" tukaj, jaz pa vas še vedno "gospod minister", čeprav ste deset let mlajši. Pojdimo po vrsti. Niste uspeli odgovoriti na tri vprašanja, in sicer poostren nadzor nad izvajanjem lobistične zakonodaje, tega po mojem niti ne morete izvajati, lahko zakon spremenite. Ustanovitev Specializiranega sodišča in ukinitev Oddelka za preiskovanje in pregon uradnih oseb. Ta del niste uspeli odgovoriti. Jaz se strinjam s tem, da je Zakon o Sodnem svetu velik napredek, ampak mora biti zdaj najprej sprejet, ker ga za enkrat sploh nimamo v tej državi. Jaz se strinjam s tem, da lahko tudi KZ kaj dobrega prenese, predvsem če boste vzeli iz predala tistega, ki ga je gospod Šturm pustil leta 2008 in ga nadgradili, ampak tega še nič ni. Tisto, kar sem pa jaz poimenoval "rožice", so pa tisti kodeksi etike pa integritete in tako dalje. Kodeks etike pa integritete in tako dalje je, gospe in gospodje, tralala. To je trla baba lan, oprostite. Tisti sodnik, tisti poslanec, tisti posameznik, tisti podjetnik, če želite, tisti direktor, ko vidim ravno gospoda Počivalška, ki ravna etično, ki ravna odgovorno, ki ravna korektno, ne rabi nobenega kodeksa. Kodeks je vendarle nek skupek pravil, ki nimajo kazenskih sankcij, zato sem jaz tisto označil kot sajenje rožic. Sicer pa poglejte. Vi govorite o tem, kako je ničelna stopnja tolerance v pravosodju. Nekaj dni nazaj je KPK ponovno izdala poročilo, v katerem pravi, da sta Zvonko Fišer, generalni državni tožilec in bivši minister Zalar ravnala koruptivno. To je zdaj na novo. To ni zdaj tisto, kar je sodišče razveljavilo, ampak je to na novo. In še bi lahko našteval, časa mi zmanjka. Mislim, da bi moral dati v četrto, če boste hoteli uresničiti koalicijsko pogodbo.
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Niti enkrat vas danes nisem označil z Vinkotom, čeprav je to vaše ime, ampak sem vam rekel dr. Gorenak. Hvala, ker ste mi, nisem pač vsega mogel prej povedati, pa bom zdaj. Kar se tiče lobistične zakonodaje, delamo na tem. V tem državnem zboru je bila pred sodnimi počitnicami pristojnost za zakon o integriteti in preprečevanju korupcije z Ministrstva za javno upravo prenesena na Ministrstvo za pravosodje. Pričakujemo, da bomo v roku enega meseca dali v široko javno razpravo novelo zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ki bo v največji meri sledil priporočilom tako OECD, ki je na tem področju najbolj aktiven, in je bil v največji meri tudi usklajen s priporočili, ki jih daje slovenska civilna družba na tem področju. Izpostavil bom Transparency international. Na tem področju verjamem, da bo napredek narejen, dejstvo pa je, da to ni preprosto, in tudi v končni fazi to pristojnost smo dobili šele pred kratkim. Govorim o mesecu ali dveh. Kar se tiče Specializiranega oddelka za pregon kaznivih dejanj, ki jih storijo policisti, to je ena redki stvari, kjer se v načelu strinjava. Rešitev, ki je v zakonu, ni najboljša. Jaz sem jo večkrat kritiziral tudi prej kot strokovnjak. Če prav razumem, ste jo tudi vi kritizirali, dejstvo pa je, da je bila sprejeta za časa prve Janševe vlade. In ni res, da ni bilo strojenega nič. V zakonu o kazenskem postopku, ki je dostopen, ki je napisan in je trenutno v medresorski obravnavi, v javni razpravi pa že dva meseca in pol, in ga lahko najdete na spletni strani, je prvi korak na tem področju narejen predvsem v tej smeri, da bo ta organ odslej pristojen, tak je predlog, zgolj za kazniva dejanja policistov, ki jih storijo v zvezi z opravljanjem svoje službe. Mislim, da se tukaj strinjava. To je prvi korak. In drugi korak, pomembno je, da se v bistvu tudi drugi organi, ki so oboroženi organi, v bistvu spravijo pod enako obravnavo, da ne bodo policisti neenako obravnavani. Govorim o pravosodnih policistih, carinikih in tako naprej. In še zadnja stvar, specializirano sodišče. Zelo blizu smo, da je ta odločitev sprejeta, tekst je pripravljen, ni pa to tako zelo preprosto narediti. Jaz se pa za to zavzemam, da bomo po NPU, specializiranem državnem tožilstvu dobili tudi specializirano sodišče. Verjamem, da se bo v tem mandatu to tudi zgodilo. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Ja, hvala lepa. No, tisto, kar sem prej govoril, sem govoril o tem, da ste enkrat na eni od sej tako ravnali, ne danes, okoli tikanja. Glejte, jaz se strinjam s tem, če bo le ta zakon prišel, kar se tiče tega pregona policistov, to je potrebno in podpiram, če gre zadeva v tej smeri. Tudi vse ostalo lahko podprem, kar ste sedaj na koncu govorili, tako specializirano sodišče kot še kaj drugega. In tudi poslanska skupina, jaz verjamem, jim bom predlagal, da bo podprla take rešitve. Sploh če boste prišel s KZ in če bo ta KZ kolikor toliko podoben tistemu iz časa gospoda Šturma, bo to v redu. Sicer je pa treba reči nekaj. Janša je za vse kriv, saj Janša je itak navajen. Ko ste rekli, da je to bilo sprejeto v času prve Janševe vlade. Prvi zakon je res bil v času prve Janševe vlade. Govorim o tem pregonu policistov. Najnovejši, torej tisti, ki pa v tem trenutku velja, pa za časa vlade Boruta Pahorja. To pa tudi morava vedeti, tako da ne bi bil vsega Janša kriv, naj bo še kdo drug kriv. Predlagam, da kljub temu opravimo razpravo o tem vprašanju, vprašanju uresničevanja koalicijske pogodbe za področje pravosodja. Drugega ne morem predlagati, mislim pa, da bi pa enkrat tudi v Državnem zboru tako ali tako morali razpravljati o uresničevanju celotne koalicijske pogodbe, kar ne morem predlagati, vem, ampak verjetno bo kakšna priložnost tudi za to. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Luka Mesec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi z moje strani. Moje vprašanje bo glede sporazuma CETA, to je trgovinski sporazum s Kanado. Zelo podoben tistemu, ki ga Evropska unija sklepa z Združenimi državami Amerike, torej TTIP. CETA je v finalni fazi, saj naj bi 18. oktobra zunanji ministri držav članic Evropske unije v Bruslju že podpisali ta sporazum. Glede tega me zanima nekaj stvari. Najprej me gospod minister zanima: Glede na to, da je ta deadline, se pravi 18. oktober vse bližje, ali je Vlada Republike Slovenije že sprejela končno stališče glede CETA? Obljubljeno je bilo oziroma rok, ki si ga je Vlada sama postavila za oblikovanje tega stališča, je bil 15. september. Ampak kolikor smo pregledovali, do sedaj na sejah vlade to vprašanje ni bilo obravnavano. Zanima me: Ali ste oziroma če ne, kdaj boste sprejeli stališče in državljane in državljanke seznanili z njim, predvsem pa z vsebino sporazuma, torej s tem, kar ta sporazum prinaša? Države ki so že sprejele stališča, se od tega sporazuma vse bolj distancirajo. Recimo Nemčija je po naših informacijah zahtevala širšo uradno razpravo o njem, Avstrija naj mu bi bila vse manj naklonjena. V tem smislu me zanima, če se Slovenija na kakršenkoli način koordinira s temi državami, saj tudi slovenska stališča niso bila v celoti upoštevana. Recimo ena od glavnih točk slovenskega stališča je bila, da v sporazumu ne sme biti tako imenovanega mehanizma ICS, torej ustanovitve arbitražnega sodišča, na katerem bi lahko multinacionalke tožile države, ampak sedaj ta mehanizem v končni različici sporazuma je. Zato je moje drugo vprašanje: Ali se Slovenija koordinira s temi državami, ki zahtevajo širšo uradno razpravo oziroma razjasnitev glede tega sporazuma in kako to poteka? Potem dalje. Sporazum naj bi bil mešane narave, torej deloma v pristojnosti držav članic deloma EU. Zato ga bomo tudi potrjevali v nacionalnih parlamentih. Ampak na evropski ravni bo sprejeta začasna raba nemudoma s podpisom, ki pa bo to razpravo v veliki meri suspendirala, saj glavni kanadski pogajalec pravi, da bo z začasno rabo v veljavo stopilo kar 95 % sporazuma. Tudi glede tega me zanima vaše stališče. In pa zadnje vprašanje je: Koliko časa potrebujete za pripravo, za sprožitev postopkov pred sodiščem EU za ugotavljanje skladnosti sistema ITS z evropskim pravnim sistemom na podlagi 11. točke 218. člena [[izklop mikrofona]]
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanke, poslanci, spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Zadnje stanje v zvezi s sporazumom CETA je naslednje. V Bruslju se je 16. 9. 2016 na zasedanju Odbora za trgovinsko politiko nadaljevala razprava o predlogu sklepa za podpis za začasno uporabo in za sklenitev sporazuma CETA. Soglasje še ni doseženo in tudi nimamo čistopisa zadnjega predloga sporazuma. Vlada je prejšnji teden izhodišča obravnavala, vendar točke ni zaključila, nadaljevala bo z obravnavo, ko dobimo čistopis zadnjega predloga CETE. Slovenija je ponovila zadržke glede ICS, poudarila je, da bo končno odločitev sprejel Državni zbor in opozorila na vprašanje vode. Evropska komisija bo posredovala glede tega vprašanja pisni odgovor. Predsedstvo je predstavilo nov kompromisni predlog sklepa o začasni uporabi in ICS je izključen iz začasne uporabe. Časovnica. Predvidena časovnica za sprejemanje CETA ostaja nespremenjena, predsedstvo želi nadaljevati politično razpravo na zasedanju Sveta za zunanje zadeve v sestavi ministra za trgovino 22. in 23. septembra, se pravi ta teden v Bratislavi. Tega zasedanja se bo udeležila tudi kanadska ministrica za gospodarstvo. Do konca meseca naj bi bila obravnava predlogov sklepov zaključena. Sklepe bo predvidoma obravnaval 12. oktobra Coreper. Potrdili pa naj bi jih 18.10.2016 na zasedanju Sveta za splošne zadeve. Drugo podvprašanje. Da, povezujemo se z ostalimi državami, povezovanje je nujno, poteka na strokovni in politični ravni in gre za izmenjavo stališč glede odprtih vprašanj in za iskanje rešitev. Tretje podvprašanje. V Luksemburgu je na sodišču Evropske unije 12. in 13. septembra 2016 potekala ustna obravnava o zadevi Mnenje 2015. Gre za začasno uporabo. Sodišče je zasedalo na občni seji, sodnik poročevalec je sodnik profesor dr. Ilešič, generalna pravobranilka pa gospa Sharpston. Po ustnih predstavitvah agentov Komisije Evropskega parlamenta in Sveta EU in držav članic je sodišče zastavilo vprašanja. Ustna obravnava se je zaključila s sklepnimi besedami agentov, v celotnem postopku je pisne oziroma ustne vloge podalo 25 držav članic. Naslednja faza je priprava mnenja generalne pravobranilke. Datum, kdaj bo izdelano mnenje, še ni znan. Mnenja sodišča Evropske unije o zadevi Mnenje 2015 ni mogoče pričakovati po našem mnenju pred marcem 2017. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo bo pripravilo tudi podrobnejšo pisno informacijo za Vlado in Državni zbor. In zadnje podvprašanje, koliko časa rabimo. V tem trenutku težko rečem, koliko časa bi dejansko potrebovali. Slovenija še ni samostojno predlagala postopka na podlagi omenjenega člena. Glede na zadevo Mnenje 2015, s katero bi se lahko primerjal problem ICS, lahko ocenim, da je to dela za več kot en mesec. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovore, gospod minister. Imam pa dve podvprašanji. Prvo je glede priprave sprožitev postopkov pred sodiščem EU. To vas sprašujem, ker na seji Ekonomsko-socialnega sveta 2. septembra je bil sprejet sklep, ki se glasi, da naj Slovenija še pred zaključkom postopka o zadevi Mnenje 2/15, o čemer sva govorila, poda zahtevo za presojo skladnosti ICS mehanizma, ki je vsebovan v sporazumu CETA, naj preveri skladnost s pravnim redom EU. Se pravi, Slovenija naj bi sprožila postopek, in to še pred zaključkom postopka. Glede tega ponavljam vprašanje: Ali boste to storili, ali bo sklep Ekonomsko-socialnega sveta upoštevan? Glede začasne rabe pa bolj načelno vprašanje: Se vam ne zdi, da je začasna raba določb sporazuma povozila mešano naravo sporazuma, za katero se je odločno zavzela tudi Vlada, torej da bo ratifikacija v Državnem zboru bolj kot ne formalnost, predstava za javnost, medtem ko bo sporazum praktično stopil v uporabo že 18. oktobra s podpisom zunanjih ministrov? Hvala.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani, gospod poslanec, ključna zadeva in menim, da jo moramo vsi skupaj počakati, je, da pridemo do čistopisa tega, o čemer sedaj diskutiramo. To je ključni razlog, da tudi Vlada ni dokončala te točke in da nismo sprejeli končnega stališča, ker ne moremo sprejemati hipotetičnih zaključkov, ampak moramo skozi končni tekst priti do možnosti, da vemo, zakaj eksaktno pri CETI gre, da se na to lahko potem tudi v celoti nanaša naše končno mnenje. Začasna raba sporazuma ali pa, drugače moram povedati, v tem sporazumu jaz osebno in naše ministrstvo vidi tudi veliko pozitivnih zadev, ne samo negativnih. Gre pa za to, da poskušamo tiste stvari, ki pa niso v pristojnosti Evropske komisije, obravnavati mešano in morajo biti izključene. Koliko je notri mešanosti, koliko je v začasni uporabi, je spet hipotetično vprašanje, in na nek način se sedaj operira s podatkom, ki ste ga navedli. Jaz tega sedaj v tem trenutku ne morem komentirati, ker, kot sem rekel, nimamo tega končnega stališča. In tudi odgovor na vprašanje, da mislimo ta postopek za ICS sprožiti. ICS je za nas nesprejemljiv. Je nesprejemljiv in si ne predstavljam, da bi na kakršenkoli način lahko prišel v ta sporazum iz več razlogov. Ne glede na to, pa imamo glede samega ICS ali v primeru na to že dobre slabe zglede v obstoječih zadevah. In tudi, še enkrat ponavljam, mi ocenjujemo, da med državami, ki imajo razvit pravosodni sistem, in to je na eni strani EU, na drugi strani Kanada, tak mehanizem ni potreben. EU in tudi mi v primeru naših evropskih sporazumov z drugimi državami pa ga zagovarjamo, ko gre za države, ki tega na takem nivoju nimajo, in se na nas, odkrito rečeno, vrši tudi pritisk v tem smislu, da enkrat zagovarjamo eno, drugič zagovarjamo drugo. Gre zares, vendar na različnih osnovah. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo, še zadnjič, in hvala ministru za odgovor. Jaz bi vseeno predlagam, da poslanke in poslanci opravimo razpravo o CETI čim prej, še preden bo ta dokončno sprejeta. Kot sem omenil v svojih uvodnih besedah, gre za sporazum, ki je zelo podoben bolj zloglasnemu TTIP, le da se CETO podpisuje s Kanado, in nam lahko, ne glede na to, kako na ministrstvu ocenjujete, prinese mnogo slabih stvari. Med drugim še vedno ni jasna usoda ICS mehanizmov, o katerem se z ministrom strinjava, da je škodljiv in za Slovenijo nesprejemljiv. Mislim, da so slovenske državljanke in državljani bistveno premalo seznanjeni z vsebino tega sporazuma, tako kot tudi poslanke in poslanci, in da je zato razprava o vsebini tega sporazuma, o tem, kaj prinaša, in kako proti negativnim platem, ki so v njem še vedno vsebovane, ukrepati, v tem državnem zboru nujna. Hvala.
Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra 2016, v okviru glasovanj. Dr. Dragan Matić imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kulturo, gospodu Antonu Peršaku.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, zlasti gospodom ministrom in še posebej ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. V zadnjem času se v evropskem prostoru veliko govori o tem, kako spodbuditi državljane, da bi se čim bolj udeleževali kulturnih prireditev. Temu bo posvečen tudi del zasedanja predstavnikov parlamentarnih odborov za kulturo naslednji mesec v Bruslju. Ob tem zlasti v oči bode primer pozitivne prakse, ki se izvaja v sosednji Italiji. Spletni portal MMC RTV Slovenije je prejšnji mesec med drugim poročal naslednje, citiram: "Septembra bodo v Italiji zagnali program 18app, s katerim želijo spodbuditi kulturno udejstvovanje mladih. Zainteresirani mladi, ki so ali bodo letos dopolnili 18 let, se bodo lahko registrirali na spletni platformi in pridobili bonus 500 evrov, tega pa bodo lahko do konca prihodnjega leta porabili v muzejih, gledališčih, za knjige, koncerte, obiskovanje arheoloških prizorišč in za druge dejavnosti, ki jih je odobrilo ministrstvo za kulturo. Aplikacijo 18app.it si bodo preprosto naložili na svoje pametne telefone, tablice ali računalnike, tu pa se bo "kulturni bonus" odšteval z vsakim obiskom umetniškega dogodka. Shema bo dostopna tudi drugim evropskim državljanom, ki živijo v Italiji. Za program 18app je italijanska vlada namenila 290 milijonov evrov. Bonus bo tako lahko pridobilo približno 575.000 mladih." Konec citata. Zanima me: Ali na Ministrstvu za kulturo razmišljate o podobnih ciljnih ukrepih za spodbujanje večje udeležbe na kulturnih prireditvah oziroma za boljše konzumiranje t. i. kulturne produkcije s strani posameznih skupin prebivalstva? Menim, da bi veljalo pripravljati projekte, ki ne bi imeli nujno neposrednih finančnih posledic za proračun, kot je to v Italiji, in bi lahko temeljili na primer na tem, da se zagotovi določeno število brezplačnih vstopnic javnih zavodov oziroma inštitucij, ki se financirajo iz državnega proračuna in bi se te vstopnice ponudile zlasti mladim in socialno šibkejšim državljanom. Na ta način bi se lahko izboljšala dostopnost do kulturne ponudbe, ki jo financira ali sofinancira država, hkrati pa bi se izboljšala struktura participacije državljanov na kulturnih vsebinah, ki jih državni proračun že financira. Upam, da je ta pobuda nekaj o čemer, če že ni, razmišljalo Ministrstvo za kulturo v prihodnje. Hvala.
Minister za kulturo gospod Anton Peršak, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanec gospod Matić! Najprej hvala za vprašanje, ki nam omogoča opozoriti tudi na prizadevanja ministrstva in vsega javnega sektorja na področju kulture, kako najti stik in pritegniti s kulturnimi vsebinami zlasti generacije, ki so s tega vidika v zadnjem času manj dosegljive. Za začetek pa še nekaj o italijanskem ukrepu, ki priča o enakih zadregah in pomeni zanimiv poskus spodbude mladim. Pridobili smo nekaj več informacij o tej spodbudi ter o načrtu vlade predsednika Renzia, ki v celoti predvideva dodatno milijardo evrov za kulturo in turizem. Se pravi, ne gre za sredstva iz siceršnjega proračuna ministrstva za kulturo v Italiji, temveč za posebni kohezijski sklad in načrt potrjen maja letos, ki namenja dodatno milijardo za področje kulture in turizma. Gre za t. i. bonus kultura Renzi, ki daje v okviru tega celotnega načrta 18-letnikom na razpolago vavčerje, kot je bilo rečeno, za nakup knjig, vstopnic za kulturne prireditve, muzeje, kino, razstave, gledališče. Pobuda naj bi pomagala družinam z nizkim dohodkom, predpogoj za ta bonus pa je, kot je bilo rečeno, način registracije v digitalnem okolju, v okviru katerega se lahko vstopa v sistem uslug javne uprave. Vzpostavljena je spletna strank in tako naprej. Kaj sta ključni posebnosti tega ukrepa? Prvič, vrednostni vavčer kot spodbuda, se pravi kot neke vrste namensko darilo. In drugič, digitalno okolje, v katerem se vse bolj izključno giblje ta generacije, ki vse manj komunicira s tradicionalno kulturo in umetnostmi, kar opažamo tudi pri nas. Naj poudarim, da ima tudi Slovenija že vrsto mehanizmov v okviru kulturne vzgoje, ki se začnejo že v predšolskem obdobju in nato nagovarjajo državljane skozi vsa življenjska obdobja. Eden pomembnejših instrumentov je recimo visoka stopnja sofinanciranja ustanov in producentov ter potem v skladu s tem tudi možnosti, ki jih producenti, muzeji, gledališča in tako naprej ponujajo občinstvu, da jim olajšajo dostop do kulture. Če bi pa razmišljali o podobnem ukrepu v Sloveniji, bi nas to stalo približno devet milijonov evrov. To je slabih šest odstotkov proračuna Ministrstva za kulturo. Glede na to, da se izjemno velik del proračuna razdeli z natanko določenimi zakonskimi obveznostmi, bi sredstva lahko jemale le nekaterim programom, ki bi se jim zato morali odpovedati. Naj pa omenim, kot sem že prej povedal, da zlasti javni zavodi s področja kulturne dediščine, gledališča, podobni javni zavodi že poznajo vrsto ukrepov. Od nizke cene vstopnic, preostalih vstopnic, ki jih je mogoče kupiti tik pred začetkom prireditve, potem tako imenovanih dnevov odprtih vrat – enkrat na mesec praktično vse večje galerije in muzeji v Sloveniji nudijo brezplačen vstop tudi za družine ali posameznike in tako naprej. Drama v Ljubljani recimo pozna en poseben projekt Za mlade odstiramo nove svetove, ki ga financira s sredstvi, ki jih pridobi iz donacij. Cilj pa je s temi sredstvi otrokom in mladostnikom zlasti iz socialno ogroženih družin omogočiti redno obiskovanje gledališča. Ta ukrep zajame približno sedemdeset abonmajev vsako leto za mlade. Rad bi na koncu samo še izpostavil pozitivno posebnost te italijanske pobude. To je, da je ta usmerjena k populaciji, ki je s tega vidika posebej pomembna, ker vzpostavlja distanco do vsega, kar je tradicionalno, ker upošteva in išče stik z uporabniki v digitalnem okolju, ki je za to populacijo najbolj domače, za mnoge celo edino medijsko okolje, v katerem živijo, in ker jim omogoča prosto izbiro, kar je najbolj pomembno, da jim ne ponujamo v naprej neke storitve, ampak jim pravzaprav omogočimo izbiro in s tem omogočimo občutek aktivnosti oziroma lastne iniciative. [[izklop mikrofona]]
Hvala gospod minister. Dr. Dragan Matić, imate besedo. Zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za to pojasnilo, gospod minister. Morda sem bil premalo ekspliciten pri svojem vprašanju. Gre za to, da nikakor nisem meril na to, da bi zagotavljali dodatna sredstva v proračunu. Menili ste, da bi to veljalo celih devet milijonov. Kot ste sami povedali, tudi italijanska država neposredno iz svojega proračuna tega ne zagotavlja, ampak gre za kohezijska sredstva. V tem smislu vam dajem pobudo, da se tudi poskušate uskladiti s pristojnimi inštitucijami doma in v Evropi. Vsekakor vse te projekte, ki ste jih že predstavili in jih poznamo glede tega, kako je Ministrstvo za kulturo aktivno pri tem, da se zagotavljajo določene vsebine in ponudba za mlade in socialno šibkejše sloje prebivalstva, to je nekaj, kar je hvale vredno. Vendar tisto, kar sem želel poudariti, je to, da po mojem občutku že v obstoječi ponudbi, ki jo izvajamo, obstaja še nek dodaten prostor, vsi vemo, da vse vstopnice za vse predstave niso razgrabljene, da vsi muzeji in vse galerije niso vedno prepolne obiskovalcev, in ravno ta možnost, o kateri ste tudi sami govorili, da bi mladim približali vso to ponudbo na ta način, da oni sami odločajo o tem, bi bilo nekaj, kar bi bilo potrebno spodbujati. Mladi dandanes poslušajo in v šoli in s strani staršev, kaj morajo delati, potem dobijo tudi neko sugestijo na ta način, kje vse bi se morali udejstvovati. Mislim, da bi bila pa perspektiva oziroma uspeh takega ukrepa toliko večji, ko bi se zavedali, da sami lahko razpolagajo z določeno vrednostjo in jo potem lahko sami plasirajo po svojem lastnem preudarku, določene kulturne vsebine, da bi ta pristop pomenil nek priklop tudi k njihovemu dojemanju kulturne ponudbe. S tem bi postali aktivni, ne pa več samo pasivni konzumenti kulturne produkcije. In tukaj velja verjetno razmišljati tudi v okviru že obstoječe ponudbe, brez nekih dodatnih sredstev. Če pa bo možno po zgledu Italije pridobiti kakšna dodatna sredstva iz kohezijskih skladov, pa je to seveda stvar, o kateri velja zelo resno razmišljati.
Hvala, dr. Matić. Minister Peršak, izvolite, beseda je vaša za dopolnitev odgovora.
Hvala. Prav to sem želel, ampak zaradi pomanjkanja časa nisem zadosti poudaril. Dva momenta sta bistvena, in o tem razmišljamo. En moment je ta, da mladim pravzaprav omogočimo aktivno izbiro, ne da jim že ponujamo, pa jim mi dopovedujemo, kaj je vredno in kaj morajo na vsak način videti, ampak da jim skozi te mehanizme, kot ste jih sami omenili, pravzaprav omogočimo, da se sami odločajo in da sami izbirajo. Na ta način pravzaprav sodelujejo v tem aktivno, kar je zelo pomembno. Drug moment je pa komunikacija z njimi. Moram reči, da sem se pred dvema dnevoma pogovarjal z enim direktorjem gledališča, kjer so že začeli to in že doživljajo pozitiven odziv. Začeli so skozi te najnovejše digitalne platforme, kot je na primer snapchat, iskati stik in mlade vabiti in jih informirati o tem, kaj se v njihovem gledališču dogaja. Dobili so dejansko neposreden odziv celo na področjih, kjer bi človek pričakoval, da bo večinski del te populacije manj zainteresiran, recimo na področju baleta, pa baletnih produkcij in tako naprej. Se pravi, da sta pri tem res bistvena ta dva momenta. In o tem sedaj razmišljamo tudi mi in se v okviru ministrstva intenzivno pogovarjamo, kako to doseči in kaj je potrebno, da jim omogočimo aktivno izbiro in da vzpostavimo komunikacijo z njimi na tak način in v tistem okolju, v katerem oni komunicirajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana gospoda ministra, moje vprašanje se bo nanašalo na izgradnjo cestne infrastrukture, ki bi razbremenila najbolj obremenjena turistična naselja. Fokusiral se bom v tem primeru na blejsko obvoznico oziroma obvoznici, tako severno in južno. Vem, da je mogoče malo nerodno, da je ravno danes to vprašanje. Jutri imamo interpelacijo zoper ministra. Verjetno bo minister danes vse obljubil tako, kot je že v preteklem mesecu marsikaj, praktično za nobeno stvar ni rekel, da je ne bo izpeljal. Pa vendarle. Ob ponedeljkih imamo poslanci dan za teren, tako da sem pretekli teden na povabilo svetniške skupine SDS iz Občine Bled obiskal to občino, se sestal tudi z občinsko upravo in si to zadevo ogledal. Tudi na gorenjski regijski koordinaciji SDS smo rekli, da je trenutno na Gorenjskem ena od absolutnih infrastrukturnih prioritet izgradnja blejskih obvoznic. Zato me zanima naslednje. Vemo, da trenutno najbolje kaže predvsem tej severni razbremenilni cesti, za katero naj bi se porabilo tam nekje med 8 in 10 milijonov evrov. Projekt spada tako pod ministrstvo za gospodarstvo kot ministrstvo za infrastrukturo, vsaj tako ga je občina Bled prijavila lansko leto, ko je Ministrstvo za gospodarstvo pozvalo občine, da preko BSC prijavijo raznorazne projekte. Kolikor sem slišal, je Ministrstvo za gospodarstvo izbralo tri z gorenjske regije, ne vem pa točno, če je ta projekt tudi med temi, ki bo šel potem v drugo fazo. Druga faza pa je, ko boste s strani različnih ministrstev iskali finančna sredstva. Kar se tiče severne razbremenilne ceste, sta v tem trenutku možni samo občinsko in pa državno sofinanciranje. Poteka že rekonstrukcija. Za enkrat je bilo narejeno vse s strani občine, rekonstrukcija dveh obstoječih cest, Seliške in pa Rečiške, v skupni dolžini približno 1,3 kilometra, je izvedena ali v teku, zemljišča so odkupljena. Kar se tiče te severne obvoznice me predvsem zanima: Kako poteka odkup že pridobljenih zemljišč glede na zagotovljena sredstva v letošnjem proračunu, to se pravi odkup zemljišč države od občine, kajti občina je ta zemljišča že odkupila? Glede na sporazum, ki je in načrt me zanima predvsem: Ali je možno, da bo tako, kot je začrtano, otvoritev pred visoko turistično sezono v letu 2018, to se pravi, 1. julija? Kar se tiče južne obvoznice oziroma južne razbremenilne ceste, tukaj smo malo dlje od načrtov oziroma od same uresničitve, pa vendarle me zanima glede na to, da bi zadeva stala tam nekje 25 do 30 milijonov: Koliko odkupov zemljišč je ministrstvo že zagotovilo glede na to, da je zagotovljenih 1,2 milijona evrov letos?
Hvala lepa. Spoštovana ministra, gospod minister Zdravko Počivalšek. Izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, poslanke, poslanci, spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje! Na začetku bi rad poudaril, da smo na ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo seznanjeni s problematiko, vezano na obremenitev turističnih naselij, kot je Bled. Se pa seveda zavedamo, da Bled ni edino naselje, ki se sooča s tem problemom v Sloveniji. Načrtovanje in izgradnja novih prometnih poti sta sicer v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo, lahko pa vam glede projektov, ki so usmerjeni v hitrejši razvoj turizma in imajo obenem pozitivni vpliv na kakovost življenja prebivalcev v tem okolju, povem, da jih na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo podpiramo. Razvoj turizma praviloma pomeni razvoj kraja, ohranitev kulturne dediščine, pomeni razvoj infrastrukture, zagotovitev novih delovnih mest. Turizem prinaša več pozitivnih kot pa negativnih zadev, se pravi, da ima multiplikativen vpliv na celotno okolico v gospodarskem in ostalih smislih. Ob ustreznih rešitvah namreč negativnih posledic ni in najboljši učinki so doseženi ob uspešnem sodelovanju med lokalno skupnostjo, subjekti turističnega gospodarstva in celotnim lokalnim prebivalstvom. Predlagam pa, da na konkretne infrastrukturne zadeve odgovori kolega minister Gašperšič. Hvala.
Hvala, minister Počivalšek. Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec gospod Žan Mahnič! Nedvomno je ustrezna cestna infrastruktura eden od ključnih predpogojev za uspešen razvoj turizma. Tega se zavedamo tudi na Ministrstvu za infrastrukturo, zato načrti, ki so zbrani v predlogu nacionalnega programa razvoja infrastrukture, vsebujejo ravno te najpomembnejše prometne povezave. Predlog tega nacionalnega programa vsebuje tako novogradnje razvojnih osi kot tudi novogradnje obvoznic mimo naselij, kjer obstoječa infrastruktura ne zagotavlja več ustreznega nivoja uslug prometnim udeležencem. Naj omenim le nekaj najpomembnejših tovrstnih odsekov. Tukaj sta nedvomno južna in severna obvoznica Bleda, zahodna obvoznica Novega mesta, obvoznica Celja, Krškega, Brežic in še bi lahko našteval. Ta načrt vsebuje preko 40 projektov obvoznic, gradnjo razvojne osi na Koroško, v Belo krajino, ustrezne prometne povezave tudi med Ljubljano in Kočevjem ter nato naprej proti mejnemu prehodu s Hrvaško. Nabor teh projektov je bil skrbno izbran na podlagi prometnega modela, upoštevaje prometne potrebe in ekonomiko projektov. Program ima izdelano tudi okvirno časovnico realizacije, to je, kdaj bo na vrsti projektiranje, kdaj gradnja. Ključni izziv v naslednjih letih pa je zagotoviti ustrezna in potrebna finančna sredstva tako za Dars kot Direkcijo za infrastrukturo, da bosta te projekte sposobna realizirati. Glede na to, da v svojem vprašanju omenjate tudi obvoznici mimo Bleda, pa vam na kratko podam še nekaj osnovnih informacij glede teh dveh projektov. Severna obvoznica, v tem trenutku je v gradnji zadnja, četrta faza, zaključena pa je tudi revizija projektne dokumentacije za drugo in tretjo fazo, prav tako pa se vršijo odkupi za drugo in tretjo fazo. Direkcija za infrastrukturo tudi načrtuje, da bo v letu 2017 objavljen razpis za gradnjo te druge in tretje faze, ki bosta v celoti dokončani spomladi 2018, tako da je predvideno, da bi bil zaključek na tem severnemu delu pred visoko poletno sezono v letu 2018. Glede južne obvoznice pa bodo v letošnjem letu in naslednjem letu potekali odkupi potrebnih zemljišč. Tukaj ne razpolagam prav s točnim podatkom, koliko od teh je že realiziranih, lahko še v nadaljevanju s tem potem postrežem. Po teh izvedenih odkupih pa bo direkcija v letu 2018 pridobila še gradbeno dovoljenje in izvedla razpis za gradnjo predvsem na tem prvemu odseku od rondoja do vhodnega portala pokritega vkopa. Hvala lepa.
Žan Mahnič želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Z ministrom za gospodarstvo se definitivno strinjam, da Bled ni edino naselje s takšnim problemom. Verjetno pa se vi z menoj strinjate, da je Bled verjetno edino naselje v Sloveniji, ki je na vsakem turističnem prospektu, če ne ravno doma, pa zagotovo v tujini. In ravno za to gre pri Bledu. Celotna država se trka po prsih, kakšen otok imamo, kakšno turistično ponudbo imamo, ko pa pride dejansko do razbremenitve ne samo turistov, ampak predvsem tudi lokalnega prebivalstva, pa nastane problem. Minister za gospodarstvo verjetno si ne more predstavljati, kako bi bilo, če bi državna cesta potekala pol metra stran od hotela Sotelia ali pa Aparthotela Rosa, da bi tam mimo vozili tovornjaki. To sta namreč hotela v termah Olimia, ker je bil gospod dolga leta direktor. Prosil bi ministra za infrastrukturo, če mi lahko po možnosti v pisni obliki pošljete, kakšna je količina odkupljenih zemljišč, govoriva za južno obvoznico. Prav tako mi niste odgovorili, kako je z odkupom v tem znesku, kot je bilo dogovorjeno, ali so že odkupljena zemljišča, ko se je država v sporazumu zavezala, da bo odkupila ta zemljišča, ki jih je občina že sama kupila s strani lokalnih prebivalcev. Severna obvoznica bo zagotovo razbremenila ozke zamaške, ki tam nastajajo predvsem zaradi obiska gradu, v poletnih mesecih letos približno 350 tisoč. Potem cesta v industrijsko cono Lip Bled, prevoz hlodovine tam poteka s Pokljuke in tako naprej. Za južno bo potrebnega še nekaj časa, mislim pa da so plani, da bi bila otvoritev tam nekje 2021. In samo še v povezavi s tem: Gospod minister, ali drži, da vam trenutno na Ministrstvu za infrastrukturo do konca leta ostaja še približno 100 milijonov evrov sredstev, za katera ne veste, kako se bodo porabila? Hvala za odgovor.
Tudi vam. Dr. Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, še za ta dodatna vprašanja. Kar se severne obvoznice tiče, definitivno obe obvoznici Bleda sta izjemno pereči. Vemo, v kakšni situaciji se Bled pravzaprav vsakodnevno nahaja. Ti projekti so izredno nujni, zato smo tudi na ministrstvu zagotovili v tem prvem obsegu povečanja sredstev, ki ga namenjamo investicijam v cestno infrastrukturo, tako v obnove kot tudi v novogradnje, sta najprej prišli na vrsto pravzaprav ti dve obvoznici. Kot rečeno, za severno obvoznico se bodo vsi ti odkupi razrešili in dogovorili tudi v sporazumu, ki je predviden za podpis z občino še v tem mesecu predvidoma. Za južno obvoznico pa je tako, kot ste že sami omenili, ključno, da se ta potrebna sredstva poleg tega, kar bomo zagotovili v proračunih do leta 2018, zagotovijo tudi v nadaljevanju, torej v proračunih 2019, 2020 in 2021. Kajti vemo, da je ta obvoznica prav tako ključnega pomena za sam Bled. Kar se pa tiče torej sredstev, ki naj bi ostajala na Ministrstvu za infrastrukturo, je pa tako. Mi imamo v letošnjem proračunu približno 100 milijonov evrov na voljo za investicije v cestno infrastrukturo. Tako da ta sredstva se intenzivno koristijo. V teku so številni razpisi, ki bodo aktivirani. Te investicije bodo aktivirane še v letošnjem letu, tako da je predvideno, da bo poraba teh sredstev v večji meri še v letošnjem letu zagotovljena. Če pa katere od teh investicij ne bodo dovolj hitro aktivirane zaradi bodisi nekih zapletov pri oddaji del in tako naprej, pa se ta sredstva, ki jih v letošnjem letu ne porabimo, prenašajo v naslednje leto. Tukaj gre za porabo namenskih sredstev, ki se namenjajo za investicije v cestna in železniška omrežja. To so sredstva, ki se zbirajo namensko iz letne dajatve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo postavila poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri in minister za kmetijstvo mag. Dejan Židan! Letos je začelo delovati podjetje Slovenski državni gozdovi, d. o. o., predvsem z namenom in s ciljem zagona lesnopredelovalne industrije v Sloveniji, višanje dodane vrednosti prodanemu lesu, se pravi hlodovini, prvenstveno pa za stabilno zagotavljanje hlodovine slovenski predelovalni industriji, se pravi lesnim podjetjem. Zato me, minister, zanima: Koliko lesa je bilo posekanega od začetka delovanja do 31.8. in koliko ga je bilo prodanega? Potem me tudi zanima: Zakaj nekateri domači kupci ne dobijo pogodb in ne morejo kupovati lesa iz slovenskih gozdov, čeprav je bil eden izmed ciljev ravno pri ustanavljanju podjetja zagotavljanje slovenskih podjetij? Zanima me tudi: Kako to, da se les prodaja brez zavarovanja plačil? Zanima me tudi: Kdo bo odgovarjal za posledice, če pride do neplačil v primeru, da ta podjetja, ki niso zavarovana z neko bančno garancijo, vendarle ne bodo plačevala v roku? Za izvajanje del sečnje in spravila lesa v slovenskih gozdovih je bilo treba podati bančno garancijo, pri pogodbah o nakupu oziroma pri prodaji pa temu ni bilo tako. Hvala za odgovor.
Minister Dejan Židan, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci in zlasti spoštovana gospa Iva Dimic, hvala za aktualno vprašanje! Dovolite, da odgovorim v dveh delih. V prvem delu moram prebrati nekaj, za kar verjamem, da v to tudi oba verjameva, in sicer da družba Slovenski državni gozdovi že v 1. členu določa, da sama družba deluje po kodeksu kooperativnega upravljanja družb s kapitalsko naložbo, ki ga sprejema Slovenski državni holding, to pomeni v skladu s standardi OECD in smernicami, kar v bistvu varuje to družbo na nek način pred politiko in omogoča, da deluje strogo profesionalno. V skladu z navedenim je za vodenje družbe in za sklepanje komercialnih poslov odgovorno poslovodstvo družbe, nadzor nad njegovim delom pa izvaja nadzorni svet. Družba Slovenski državni gozdovi, d. o. o., ima v celoti delujočo poslovodstvo in nadzorni svet, ki ga sestavljajo eminentni gospodarstveniki, v skladu s tem sem kot minister zaprosil družbo za odgovore in dovolite, da vam podam tudi skrajšan povzetek njihovih odgovorov. Prvo vprašanje je, koliko lesa je bilo posekanega in prodanega. V družbi javljajo, da je bilo posekanega 84.746,77 kubičnih metrov lesa, od tega pa je bila tudi fakturirana vrednost skupaj z davkom na dodano vrednost 5,065 milijona evrov. Drugo vprašanje, zakaj nekateri domači kupci ne dobijo pogodb in ne morejo kupovati lesa iz slovenskih gozdov. Tukaj je odgovor naslednji. Družba pri oblikovanju prodajne politike nima povsem prostih rok, najprej je omejena s strukturo gozdno-lesnih asortimentov, predvidenih za sečnjo, dodatno pa je omejena z velikim obsegom tako imenovanih C odločb za sanitarno sečnjo, s katerimi želi tudi družba omejiti širjenje podlubnika. Pa še nekaj moramo vedeti, da družba upravlja in gospodari z državnim gozdom, ki pomeni samo 20 % vsega slovenskega gozda. Tudi iz tega razloga je razumljivo, da ne more vsem zadostiti, je pa po začasnem poslovnem načrtu predvideno, da bo družba letos posekala in prodala 550 tisoč kubičnih metrov gozdno-lesnih asortimentov, od tega okoli 340 tisoč kubičnih metrov iglavcev in 210 tisoč listavcev in do sedaj je družba sklenila 90 pogodb z različnimi kupci in je tako prodala že 80 % predvidene količine za leto 2016. In tretje vprašanje, kako se prodaja les, kdo odgovarja za finančne posledice. Osnova je okvir, to so pogoji, merila in kriteriji prodaje, ki so objavljeni na spletni strani, kjer je določen tudi maksimalni plačilni rok 45 dni. Družba kot vsak skrben gospodar tudi preveri pred sklenitvijo pogodbe bonitetno oceno posameznega kupca in na podlagi tega določi tudi plačilne pogoje. Tako imajo kupci, ki imajo slabo bonitetno plačilo, možnost plačila po predračunu oziroma avansu. Večina kupcev pa je razvrščena v plačilni rok 15 do 30 dni. Samo izjemoma imajo kupci 45-dnevni plačilni rok. SIDG je seveda gospodarska družba, ki posluje na trgu in prevzema s tem tudi rizike. Zaradi tega ima družba politiko obvladovanja tveganj. Normalno je, da se tveganjem ni moč izogniti, vendar je ključno, da jih pozna in da sprejema ukrepe, da so tveganja čim manjša in predvsem obvladljiva. Kot zadnje vprašanje, zelo jasno, da za posledice neplačil, ki bi presegale neko sprejemljivo višino, v vsakem primeru odgovarja poslovodstvo, obvladovanje tveganj pa nadzira in preverja nadzorni svet. Najlepša hvala.
Hvala, minister Židan. Gospa Iva Dimic imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Se strinjam, kar ste povedali. Delno se strinjam, vendar vseeno. Slovenski kupci so pričakovali od novoustanovljenega podjetja, ki je imelo jasne cilje zapisane, da bodo lahko dostopali do slovenskega lesa, ne da sedaj pravijo, da je oskrba z lesom še slabša, da morajo v Avstriji kupovati – in najbolj žalostno je to – slovenski les in ga voziti nazaj. To so slovenski proizvajalci, ki predelujejo hlodovino tudi do končnega izdelka. Hočem samo vaš odgovor: Kdaj lahko pričakujejo ti proizvajalci – jaz sem prepričana, da vi veste, kateri so, če se ne ve, bomo v prihodnih tednih sklicali tudi sejo državnega zbora na to temo – da bodo lahko podpisali pogodbe o prodaji slovenskega lesa njim, da ne bo treba še logistično zadeve izpeljati prek Avstrije? Hvala lepa.
Minister Židan, izvolite.
Tukaj jaz imam neko blago željo, verjamem pa, da je čisto usklajena z gospodarskim programom Nove Slovenije. Upam, da nikoli, ampak res nikoli, ne poslanci in poslanke, ne ministri ne bomo določali, s kom naj gospodarska družba, ki je v lasti države, posluje in s kom naj ne posluje. Še enkrat naj povem. Gospodarska družba Slovenski državni gozdovi upravlja in gospodari z 20 % slovenskih gozdov. To je bistveno manj, kot je povpraševanje. Razpis za to, kdo bo kupil, je bil javen. Prek tega razpisa je družba po nekih svojih kriterijih, za katere verjamem, da so dobri, izbrala. Do mene prihajajo seveda različne informacije. Tisto, ki očitno so dobili les, ki imajo sedaj večjo dostopnost do lesa, se zahvaljujejo in govorijo, da je zelo dobro, da imamo to gospodarsko družbo. Kupci, ki niso dobili, seveda sprašujejo podobno kot vi, gospa poslanka. Ampak še enkrat bi rad povedal, upam, da nikoli, ampak res nikoli, poslanke in poslanci in minister ali Vlada ne bomo odločali, s kom naj družba posluje, s kom pa ne. Hvala.
Hvala ministru Dejanu Židanu. Gospa Iva Dimic ima besedo za postopkovni predlog.
Za predlog, da se opravi širša razprava na temo zasledovanja ciljev, zaradi katerega je bilo ustanovljeno podjetje Slovenski državni gozdovi. Mi imamo zastavljene cilje, ki naj bi jih to podjetje zasledovalo. Cilji so preverljivi, in mislim, da bi bilo na podlagi tega smiselno tudi narediti neko analizo po prvih treh mesecih. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Kot ugotavlja že Komisija za preprečevanje korupcije, so postopki imenovanj in razrešitve članov nadzornih svetov in uprav družb pod prevladujočim vplivom države velikokrat povsem nesprejemljivi z vidika transparentnosti in etičnih standardov. Vodilo imenovanj članov v organe javnih zavodov bi moralo biti v prvi vrsti strokovnost in seveda tudi zakonitost. V praksi se žal srečujemo s primeri, ko javni razpisi za člane svetov zavodov niti niso objavljeni, ministrstva pa sama posredujejo predloge v obravnavo Vladi Republike Slovenije. Naj ponazorim na primeru. Člane zavoda doma upokojencev je vaše ministrstvo brez javnega razpisa posredovalo na Vlado, ta pa je nato s sklepom te člane tudi imenovala. Na podlagi navedenega vas, spoštovana ministrica, sprašujem naslednje: Po katerih predpisih in po katerih kriterijih ministrstvo odloča, za katere javne zavode mora biti javni razpis objavljen in za katere javne zavode javnega poziva ni treba objaviti? Sprašujem vas torej: Po katerih kriterijih ministrstvo odloča, kateri kandidati se morajo prijaviti na javni razpis in katerim se ni treba javiti na javni razpis – ker jih ministrstvo predlaga Vladi Republike Slovenije za predstavnike ustanovitelja v svet zavoda, in to brez javnega poziva in brez prijave na javni poziv? Hvala za odgovor.
Ministrica Anja Kopač Mrak, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Drage poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod Jurša! Na začetku naj pojasnim, da iz krovnega Zakona o zavodih izhaja, da se sestava, način imenovanja oziroma izvolitve članov sveta zavoda, trajanje mandata in pristojnosti sveta določijo z zakonom ali aktom o ustanovitvi oziroma s statutom ali pravili zavoda. Predpis, v katerem pa je urejena sestava svetov zavoda, ki sodijo v okvir delovanja našega ministrstva, je Zakon o socialnem varstvu. Zakon določa, da socialnovarstveni zavod upravlja svet zavoda ter da podrobnejšo sestavo in številčno razmerje predstavnikov v svet zavoda določi ustanovitelj z aktom o ustanovitvi. Nikjer v zakonu, statutu ali pravilniku ni določeno, da mora ministrstvo za imenovanje članov svetov zavoda objaviti javni poziv. Iz statutov javnih socialnovarstvenih zavodov izhaja, da predstavniki ustanovitelja imenuje Vlada Republike Slovenije. Leta 2009 je izbira in imenovanje članov sveta v javnih zavodih potekalo preko javnih pozivov, ki jih je vodil Kadrovsko-akreditacijski svet. Zaradi prekinitve delovanja Kasa v letu 2010 so tako ministrstva samostojno vodila postopke izbire imenovanja članov svetov zavoda. Ministrstvo za delo je svoje člane zbiralo preko javnih pozivov, ki so bili objavljeni na spletni strani ministrstva in dosegljivi širši zainteresirani javnosti. Od junija 2012 ministrstvo ni več objavljalo javnih pozivov za vsak zavod posebej, temveč se je odločilo in na spletni strani objavilo stalen poziv ter v zavode imenovalo kandidate, ki so oddali vlogo na MDDSZ. V letu 2012 je bilo tako imenovanih največje število svetov zavoda. V maju 2013, ko sem prevzela mandat na ministrstvu, je ministrstvo ponovno vzpostavilo javne pozive za vsak zavod posebej in postavilo zahtevnejše kriterije, saj se je v nekaterih zavodih izkazalo, da imenovani člani niso kompetentni in usposobljeni za opravljanje take funkcije. Kandidati morajo izkazati tudi izpolnjevanje naslednjih pogojev: najmanj višja izobrazba – prej je bila srednješolska, in smo mi to spremenili maja 2013 –, da ni funkcionar v izvršni veji oblasti, članstvo v največ dveh organih zavoda, da ni v poslovnem razmerju z javnim zavodom. Pri izbiri kandidatov so poleg zgoraj navedenih pogojev upoštevajo tudi naslednji kriteriji: zaželena strokovna znanja in izkušnje s področja socialnega varstva, financ in prava, zaželena znanja s področja vodenja in upravljanja, poznavanje in izkušnje s področja delovanja javnih zavodov, najmanj 5 let delovnih izkušenj, poznavanje socialne problematike v lokalnem okolju, ugled in aktivnost v lokalnem okolju. Od kandidata se še pričakuje splošna razgledanost in druga uporabna znanja, komunikacijske sposobnosti, sposobnost timskega dela. Mandat članov traja 4 leta, lahko pa preneha, če je član sveta odpoklican, na lastno zahtevo ali iz drugih razlogov. Zavodi imajo v svojih statutih natančno določene naloge in pristojnosti sveta zavoda. V izjemnih primerih se mandat nekaterim predstavnikom zaključi predčasno, in sicer z razlogom odstopa člana sveta ali morebitnih drugih razlogov, ki so nastali na strani člana sveta. V nekaterih primerih pa je zaradi zagotavljanja zakonitega in učinkovitega upravljanja zavoda in na pobudo ali drugih imenovanih članov sveta zavoda ali s strani poslovodstva prišlo do zamenjave nekaterih članov sveta zavoda tudi predčasno oziroma pred iztekom mandata. MDDSZ je predlog in postopke spremembe članov sveta lahko izvedlo samo pri predstavnikih ustanovitelja, medtem ko so druge člane lahko odpoklicali, zamenjali seveda tisti, ki so jih imenovali. V primerih, ko je zamenjavo člana ali več članov glede na postopke upravljanja zavodov bilo dovolj časa, je ministrstvo vedno objavilo standardni javni poziv. V primerih, ko pa je zaradi postopkov, ki so potekali v zavodu, na primer sprejemanje finančnega, kadrovskega načrta, imenovanje direktorja, strokovne vodje, sprejem nujnih drugih aktov zavoda in drugo, je bilo potrebno hitro ukrepanje, imenovanje, je ministrstvo zaradi zagotavljanja kontinuitete zagotovilo hitro izbiro in imenovanje predstavnikov ustanovitelja. V takih primerih se ministrstvo za pomoč pri imenovanju obrne na strokovno javnost, zbornico oziroma lokalno skupnost, je pa to prej izjema kot pravilo. Kot je razvidno, je ministrstvo v praksi, ki jo je vpeljalo, dvignilo standarde in pač poskušamo, kjer je le mogoče. Dejstvo pa je, da v skladu s predlogom Ministrstva za delo imenuje ustanovitelja Vlade Republike Slovenije.
Hvala ministrici dr. Anji Kopač Mrak. Gospod Franc Jurša, želite besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za obrazloženo. Postopek ste mi kar v redu obrazložila, tudi razumem ga, bi pa vseeno dodatno še vprašal. V praksi se dejansko zgodi, da se imenuje brez javnega poziva določeno število članov javnega zavoda, sveta javnega zavoda. V nekaterih primerih pač se zadeve izpeljejo drugače in tega javnega poziva ni. Zdaj me samo zanima : Ali se boste v prihodnosti zavzemali za to, da se v večini primerov oziroma da stoodstotno gre v to, da se naredi javni poziv in se na osnovi tega izbora potem tudi imenuje v svet zavoda s strani Vlade?
Hvala lepa. Ministrica, želite besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Vsekakor. Kot sem povedala, gre za to, da absolutno vedno, tudi podobno kot Ministrstvo za zdravje, Ministrstvo za delo – vedno. Druge prakse na drugih ministrstvih so drugačne, ampak mislim, da je v dvesto zavodih prišlo samo v nekaj primerih do tega, da je šlo za direktno. Hvala.
Gospod Jan Škoberne bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo družino in socialne zadeve ter enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Na zadnji seji zbora pred poletnimi počitnicami, se je v okviru razprave o spremembah Zakona o dedovanju odprla pomembna razprava, ki naslavlja vprašanje ureditve vračanja socialnih denarnih pomoči in varstvenega dodatka v primeru, da je upravičenec po smrti imel premoženje, iz katerega je bilo mogoče poplačati, da tako rečemo, ta vložek države, skupnosti v zagotavljanje dostojnega življenja državljana. To se je dogodilo na način oziroma se po veljavni zakonodaji ureja tako, da imamo plombo na nepremičnino v primeru seveda, da upravičenec nepremičnino ima. Logika te ureditve je na nek način preprosta in jasna; dokler nekdo ima premoženje, s katerim lahko razpolaga, seveda je logično, da se v primeru, da potem hkratno koristi državne intervencije, država po njegovi smrti iz tega "poplača". Vendar smo z ukrepom, ki je lahko v nekaterih primerih logičen, povzročili tudi na nek način stanje odvračalnega ukrepa, ko pa se ljudje, ki bi v resnici potrebovali te dodatke, za njih niso odločali, saj so lahko imeli v lasti nepremičnino, v kateri pa je živelo več generacij neke družine in je nastal nek eksistenčen strah, da bodo po smrti upravičenca za denarno socialno pomoč ali varstveni dodatek tudi njegovi ali njeni zanamci ostali brez nepremičnine, v kateri živijo, da bi se država iz tega poplačala. Ker gre za resen problem, je bilo v zadnjih dneh v medijih razbrati, da ste se odločili, da boste šli v spremembo tega sistema na način, da se seveda zavaruje nepremičnina, v kateri upravičenec do teh prejemkov živi. S tem v zvezi me torej zanima: Kakšna rešitev je s strani Vlade predvidena in kakšne učinke pričakujete predvsem v luči povečanja koristnikov teh ukrepov? Kakšne učinke pričakujete v smislu zagotavljanja dostojnega življenja za vse? Hvala lepa.
Hvala, gospod Škoberne. Besedo ima ministrica, dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Poslanke in poslanci, dragi poslanec, hvala za vprašanje. O področju socialnih transferov, namenjenih najbolj ogroženim, se je veliko o govorilo. Stopnja tveganja revščine se sicer zmanjšuje, vendar med nami še vedno živijo ljudje, ki težko ali zelo zelo težko pridejo čez mesec. Na nek način so pa najbolj pred nami podatki, ko ljudje, ki bi izpolnili pogoje o svojem dohodku in bi bili upravičeni do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, tega zaradi tega, ker so lastniki nepremičnine, ne storijo. V Sloveniji je specifična slika, mi imamo več kot 85 % nepremičnine v lasti ljudi – to je unikum v Evropi, drugje so ti odstotki bistveno nižji - in za nas je značilna večja navezanost na te nepremičnine in hkrati tudi medgeneracijska povezanost. Torej ta želja, da se prenese nepremičnina iz generacije, ki je trenutno ustvarjala, na mlajše, na potomce, je zelo prisotna. Nikoli ni bilo seveda, da bi se kaj takšnega zgodilo, kot se je. Tudi podatki o povečanem deležu varstvenih dodatkov kažejo sicer, da se je del ljudi tega strahu znebilo, vendar ne v dovoljšnji meri, ker podatki kažejo, da struktura, ko pogledamo, prejemnikov varstvenega dodatka, jih je že več kot 50 % mladih, nesposobnih za delo, torej, predvsem invalidov, medtem ko delež starejših upada. To pa, če primerjamo s stopnjo revščine in pogledamo, da je med samskimi starejšimi ženskami ta najvišja, torej to ni nek razlog za veselje, ampak je razlog za ukrepanje. Na podlagi vseh teh podatkov in zaradi tega, ker nam gre v državi tudi bolje, smo se odločili, da damo predlog zakonskih sprememb – danes ali jutri bo tudi v javni razpravi. Ključna rešitev je, da so upravičeni do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka tisti, ki živijo v pomanjkanju, torej nimajo dohodkov, ki bi bili dovolj za preživljanje, in so lastniki in živijo, torej imajo stalno prebivališče v nepremičnini, vredni do 120 tisoč evrov. Takšni posamezniki bodo lahko prejeli varstveni dodatek ali denarno socialno pomoč brez kakršnegakoli vračila. Mi spreminjamo premoženjski pogoj, ker je do danes veljalo, da samo tisti, ki imajo nadprimerno površino, se je ocenjevalo – in dejstvo je, da so danes bili lahko, sicer redki, prejemniki denarne socialne pomoči tudi takšni, ki imajo v lasti nepremičnino do 500 tisoč evrov, kar se nam pa ne zdi pravično, zato smo na podlagi ocen, kakšna je povprečna vrednost nepremičnin v Sloveniji, postavili to mejo. Verjamem, da je ta rešitev dobra, da večina upravičencev bo zaprosila za denarno socialno pomoč. Predvsem je še ena druga pomembna sprememba, ukinjamo institut zaznambe in tudi zaznambe za nazaj bomo po uradni dolžnosti – dogovarjamo se še z Ministrstvom za pravosodje, na kakšen način bodo umaknjene. Zakaj? Država je v teh letih malo dobila nazaj, medtem pa ljudem onemogočila, da prosto razpolagajo s to nepremičnino, kar pa seveda se ni izkazalo kot takšno, da bi bilo primerno, zaradi tega ker od ljudi pričakujemo, da lahko aktivirajo svoje premoženje, da rešujejo svojo situacijo. Država tu ni bila dovolj hitra v teh postopkih in je to onemogočila in seveda zato je predlog, da se vse te zaznambe umaknejo. Tako upam, da bo zakon začel veljati s 1. 1. 2017, da bodo te stvari urejene. Hvala.
Hvala, ministrica. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo Borisu Koprivnikarju, ki je danes odsoten. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Uvodoma bi rad sam rekel, očitno so volitve pred vrati. To, kar smo zdaj poslušali, ni nič drugega kot delitev bombončkov socialdemokratov, ki so tisti, ki so krivi, ki so takšno neumno odločitev sprejeli. Torej, zdaj pa grem na poslansko vprašanje. Zelo problematično in zelo neodgovorno je, da sedanja vlada in koalicija podpirata politiko, ki Slovenijo nesporno pelje v napačno smer. Zato sprašujem ministra Koprivnikarja: Kako je mogoče, da si ta vlada, v danih okoliščinah, ko država plačuje več kot milijardo evrov samo za obresti, ob tem da bo letošnji primanjkljaj v proračunu Republike Slovenije ponovno presegel milijardo evrov, privošči neverjetno bohotenje državnega in javnega sektorja, ki se je v letu dni povečal za več kot 4 tisoč novih zaposlitev? Vlada Republike Slovenije očitno živi v drugem svetu in pričakuje, da lahko jemlje in deli iz proračuna Republike Slovenije tudi, če si denar sposoja po visoki obrestni meri in še naprej brezglavo troši tisto, česar država ni pridelala. To pomeni, da vnaprej siromaši rodove, ki prihajajo za nami, in jih zadolžuje brez vsakršne vesti. Prepričan sem, da volivke in volivci koalicijskih strank niso volili, da bi siromašili premoženje njihovih otrok in vnukov, zato je jasno, da Cerarjeva vlada in stranke SD, Desus in SMC zlorabljajo prejete glasove. Ob vsem tem pa se Vlada še hvali s padanjem števila brezposelnih. Padec števila brezposelnih na račun zaposlovanja v javni upravi in množičnem zaposlovanju izven države je norčevanje in v posmeh vseh Slovenk in Slovencev, ki z minimalno plačo vzdržujejo razbohoten državni aparat. Namesto da bi izvajali predvolilne obljube o novih etičnih standardih, poštenosti, pravičnosti, spodbujanju vitke javne in države uprave, pomoči realnemu sektorju pri zaposlovanju, o odgovornem upravljanju z državnim premoženjem, vladavini prava, kjer bodo vsi pred zakonom enaki, še naprej peljejo v skrajno pokvarjeno politiko, ki ji pravimo politika razslojevanja privilegirancev in skorumpirane mafije, ki lahko brez vesti krade, manipulira, prireja in uničuje vse generacije, ki prihajajo za nami. Zato sprašujem: Kako opravičuje takšno nerazumno povečanje novih zaposlitev v državni in javni upravi? Drugič: Kdaj bosta Vlada in ministrstvo pričela resno reformo na tem področju, kjer bo dosežena večja učinkovitost državne in javne uprave? Kdaj bo pristopila k obljubam, da bo naredila javno in državno upravo vitko in učinkovito? In tretje vprašanje: Kje so nastale te zaposlitve, natančno v katerih sektorjih ter koliko in ali so bile resnično nadvse nujne in potrebne? Pričakujem pisni odgovor ministra Koprivnikarja.
Hvala, gospod Pojbič. Mag. Branislav Rajić bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu, ki je danes odsoten. Izvolite, gospod Rajić.
Hvala, gospod podpredsednik. Maja letos je v soorganizaciji Ministrstva za zunanje zadeve v Ljubljani potekala že 5. mednarodna konferenca dnevi Afrike. To je bila vnovična priložnost, da se spomnimo, za kako politično, kulturno in ekonomsko raznoliko celino gre. Osebno menim, da se Afriko tudi zaradi aktualnega vprašanja migracij in z njimi povezanih izzivov, še vedno v veliki meri zmotno povezuje s stereotipom kontinenta konflikta ter nerazvitosti. Želel bi si, da bi bila Republika Slovenija v skupini tistih držav, ki znajo prepoznati Afriko kot celino priložnosti ter afriške države kot partnerke pri naslavljanju sodobnih izzivov v mednarodni skupnosti. Ob tem, da je sodelovanje tudi na gospodarski ravni z afriškimi državami še vedno zelo šibko, velja izkoristiti izkušnje in vezi iz preteklosti ter jih okrepiti v sedanjosti. Med pestrim naborom možnosti za uresničevanje priložnosti, ki jih ponuja Afrika, je ključna prisotnost na terenu z ustrezno gosto mrežo diplomatsko-konzularnih predstavništev. Slovenska diplomatska mreža ima z afriškim kontinentom ta trenutek le eno samo stično točko, in to je veleposlaništvo Republike Slovenije v Kairu. Glede na orisano situacijo, raznolikost Afrike, odprte neizkoriščene priložnosti ter preteklost, ki jo lahko izkoristimo v sedanjosti tudi v obliki nasledstvenega premoženja po nekdanji Jugoslaviji, na Ministrstvo za zunanje zadeve in seveda na ministra naslavljam sledeče vprašanje: Ali Ministrstvo za zunanje zadeve pripravlja načrt reorganizacije mreže diplomatsko-konzularnih predstavništev in kakšne načrte ima pri tem za Afriko? Kakšno vlogo bo pri tem igralo nasledstvo po nekdanji Jugoslaviji v obliki nepremičnin, ki so bile Sloveniji dodeljene, konkretno na primer v Maroku, v Tanzaniji in Maliju? Menim namreč, da je posebej zanimiva možnost odprtja veleposlaništva v Tanzaniji ali z zamenjavo nepremičnine v Zambiji, ker ta del Afrike doživlja gospodarski razvoj, ni pa ustrezno diplomatsko pokrit s strani nobene od držav naslednic naše nekdanje skupne države.
Hvala, gospod Rajić. Tako kot je v navadi ob takih priložnostih, vas sprašujem, ali želite v pisni obliki v 30 dneh odgovor ali vztrajate pri ustnem odgovoru in ga umestimo na naslednjo sejo.
Prosil bi za ustni odgovor, hvala.
Gospod Jože Tanko bo postavil poslansko vprašanje, in sicer ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Dejstvo je, da je Škofljica eno izmed tistih prometnih ozkih grl, ki se vsakodnevno pojavljajo pri prometnih informacijah. Leta 2003 je bila umeščena oziroma vnesena v Nacionalni program izgradnje avtoceste obvoznica Škofljice po Barju in dejstvo je tudi, da je bilo kmalu po tistem tudi razglašena Natura 2000, ki je deloma prikrila takrat predvideno traso ceste. Ta Natura se je potem še nekoliko širila. Vendar je to pač en del problema. Drugi del problema je v tem, da se v tem času, v teh desetih ali petnajstih letih ni na področju okoljskega problema, okoljskega umeščanja problema v prostor te obvoznice storilo praktično nič. V tej vladi sedijo trije ministri, dva nekdanja ministra za okolje in sedanja ministrica za okolje in na tem področju se v tem času ni storilo nič. V okviru obiska Vlade 11. maja letos v osrednji Sloveniji je bil predviden podpis protokola med dvema resorjema, to se pravi ministrstvom za promet in okolje ter 13 župani. Zdaj ta podpis je bi prejet na Škofljici in dejstvo je, da so podpisali to vsi, razen Ministrstvo za okolje se tega podpisa protokola ni udeležilo. Pravijo, da brez pojasnil. Da je problem še večji, ste 12. septembra, se pravi pred nekaj dnevi, sklicali sestanek z župani na Ministrstvu za okolje in prostor, da bi se pogovorili glede srečanja oziroma umeščanja te obvoznice v prostor. Sklicali ste ga v vaši sejni sobi in vas, ministrica, na ta sestanek ni bilo, niti kogarkoli iz ministrstva, da bi karkoli na tem sestanku pojasnil. Sprašujem vas: Na kakšen način se lotevate urejanja problemov 70, 80 tisoč ljudi, ki jih vsakodnevno duši to ozko grlo? Katere so kardinalne prepreke, ki preprečujejo, da bi se karkoli na področju umeščanja v prostor storilo? Zakaj se v teh 10 letih pravzaprav ni premaknilo nič? Vsakič, na vsakem sestanku se pojavljajo nove prepreke, nove ovire in očitno je, da tega resorja ne vodi politika, ne vodi minister, ampak ga vodijo pač uradniki, ki se na nek način z umestitvijo obvoznice Škofljica v prostorske akte Republike Slovenije ne strinjajo. Sprašujem vas: Kdaj boste te zadeve razčistili, odpravili in kakšen je terminski načrt ukrepov?
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Jože Tanko, hvala za vprašanje. Pri navajanju, da se podpisa protokola, sporazuma, ki bi naj bil podpisan oziroma je bil podpisan s strani Ministra za infrastrukturo in županov, nisem udeležila brez pojasnila, je bolj povzemanje nekih člankov, kajti Ministrstvu za infrastrukturo je bilo posredovano, kakšni so zadržki, moji zadržki za podpis protokola, oziroma predlagali smo spremembo enega od členov, ki bi opredeljeval drugačen potek postopkov umeščanja in ne že navajal, da je treba iti v prevlado javnega interesa pri umeščanju v prostor. O tem je bil seznanjen tako minister kot vsaj dva župana, s katerima sem se osebno srečala na večer pred samim podpisom in sem tudi osebno razloge navedla. Župani so želeli opraviti ta razgovor, kjer bi bila ta moja obrazložitev širša oziroma bi bili prisotni vsi župani in smo usklajevali sestanek v mesecu juliju. Mesec julij je zame manj naporen, ni toliko drugih obveznosti, v juliju sem sama še vseskozi prisotna na ministrstvu, ampak so župani imeli težave, ker je res, mesec julij in avgust sta namenjena dopustom, in so bili odsotni. Po skupnem usklajevanju smo dogovorili ta sestanek v mesecu septembru, ker pa je bil zame pred tem sestanek na Ministrstvu za javno upravo, moji sodelavci so župane obvestili, da zamujam, da bom prišla, ampak da zamujam, no in po mojem prihodu ob 14.35 je bila pisarna že prazna, župani pa so že odšli. Res pa je, da županom kaj drugega, kot bom vam povedala, tudi ne bi mogla povedati. Torej, načrtuje in umešča se v prostor ta obvoznica že zelo dolgo, sami ste navedli, od kdaj. Da je to umeščanje težavno, pa je predvsem dejstvo, da ima Ljubljansko barje status krajinskega parka, je pomemben del omrežja Natura 2000 in tisti del, kjer so kolišča, je na seznamu Unesco, torej svetovne dediščine, je zavarovano zaradi številnih naravnih vrednot in bogate biotske raznovrstnosti; od travišč do rastlinskih in živalskih vrst ter habitatov ogroženih vrst ptic. Prav Ministrstvo za okolje in prostor pa je tisto, ki mora to biotsko raznovrstnost varovati. In v pripravi okoljskega priporočila je treba vse to upoštevati. Res je, da je priprava državnega prostorskega načrta za obvoznico Škofljica obmirovala in s tem se je 27. 12. seznanila tudi Vlada Republike Slovenije, 26. 6. 2014, torej pred mojim nastopom, torej prevzemom funkcije ministrice, pa je bila o tem obveščena tudi Evropska komisija. Evropska komisija je o nadeni zadevi sprožila preventivni postopek, vsi poznamo te zadeve, EU Pilot številka 3931/12/ENVI. V tem postopku je preverjala ustreznost in skladnost postopkov v Republiki Sloveniji v povezavi s členoma 6 in 7 habitatne direktive. Evropska komisije je v preventivnem postopku ocenila, da predlagani omejitveni ukrepi zaradi vpliva na Naturo 2000, Ljubljansko barje in Krajinski park Ljubljansko barje ne morejo biti omilitveni ukrepi, ampak da mora Slovenija v tem primeru za rešitev prometen problematike proučiti vse druge možnosti in alternative. Ugotovitev Komisije je bila tudi, da je umeščanje obvoznice z vključitvijo postopka prevlade javne koristi na območju tega parka Natura 2000 mogoča le v primeru, da drugih možnosti za urejanje prometa ni.
Hvala, ministrica. Gospod Jože Tanko, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Kako deluje Vlada, smo na tem primeru videli, ko se pripravi en skupen dokument za podpis protokola, en minister pride, drugi ne. Vlada naj bi to obravnavala in zagotovila to udeležbo. Druga stvar je problem, da v Sloveniji očitno pišejo zadeve za Evropsko komisijo tisti, ki so proti projektom. V tem primeru se težko znebim občutka, da so naravarji, ministrstvo za okolje pisali pravne in vsebinske podlage za to, da se Evropska komisija na osnovi tega odloči. To se iz tega vašega odgovora lahko izlušči in v takih primerih je verjetno težko pričakovati, da bo katerikoli organ na evropski ravni odločil kako drugače, kot je z vsemi temi dokumenti napisano. Vi ste meni 1. septembra v odgovoru na poslansko vprašanje napisali, da so v tem celotnem obdobju od leta 2005 nedorečene vzpostavitve nadomestnih habitatov za nekatere vrste, ki so tam, naj bi bili endemiti. Deset let to traja, enajst let to traja – tega ni narejenega! Prav tako ni narejena po tem vašem dopisu metodologija za ocenjevanje sprejemljivosti posegov na kmetijskih zemljiščih. Torej sprašujem: Kaj dela vaš resor, če dva dokumenta, ki sta podlaga, nista dorečena, ju nimamo narejena? Naravarji – vi ste pa verjetno podpisali ta predlog – pa napišejo pobudo oziroma predlog na Evropsko komisijo in potem nam razlagate, da se nečesa ne da. Sprašujem vas: Kakšni so konkretni koraki pri umeščanju te obvoznice v prostor na območju Barja?
Ministrica, izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani poslanec! Prepričana sem, da vi prav gotovo veste, da prijave na Evropsko komisijo ne pišemo na ministrstvu. Ne nazadnje se vsi še spomnimo, ko so šle prijave na Evropsko komisijo v primeru vzdrževanja vodotokov po poplavah, in sem prepričana, da večina državljanov ve, da to ne piše na ministrstvu. Res pa je, da se na Evropsko komisijo lahko obrne kdorkoli. Določila, kakršna veljajo za raznorazne postopke – in habitatna direktiva je ena od najstarejših direktiv, ki skrbi za okolje, je tista direktiva, ki jo moramo spoštovati v vseh državah članicah. Je pa Slovenija – lahko je to bogastvo, lahko je pa tako kot v primeru obvoznice Škofljica tudi ovira – je bogata z Natura 2000, približujemo se 40 %. To pomeni, da je naloga države, je obveznost države, da to narodno bogastvo, to naravno bogastvo varuje. Ko pa govorimo o prevladi javnega interesa, pa govorimo o tem, da je potrebno za sam promet urediti in preizkusiti tudi druge možnosti. Vemo, da gre v primeru uvedbe boljšega prometnega prepusta za Kočevsko izvesti ukrepe, priključek na avtocesto Šmarje-Sap. Za ta priključek je že od leta 2011 sprejet državni prostorski načrt, ga je treba samo izvesti. Kot smo že tudi seznanjeni, gre za ureditev železnice proti Kočevju, torej druge možnosti prevoznega sredstva, gre za izvedbo parkirišč park and ride, izvedbo krožišč, ureditev prometa na Dolenjski cesti, gre za večjo ureditev javnega prometa; torej več ukrepov je, ki bi naj to težavo reševali. V primeru, da pa to vse ni mogoče, potem pa lahko gremo v postopek prevlade javnega interesa. Če govorim v imenu tistih vrst, ki so zaščitene, in na Barju je to okarček. Okarček, če bi imel možnosti kjerkoli drugje živeti, bi prav gotovo bila njegova poseljenost po Sloveniji dovolj velika in ne bi bilo nobenih potreb, da bi bila zaščitena vrsta na Ljubljanskem barju. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Jože Tanko, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Z odgovorom ministrice nisem zadovoljen. V bistvu je odgovor takšen, kot so ga najbrž deležni vsi tisti, ki jih ureditev tega prometnega čepa, ozkega grla zanima; se pravi, storiti vse, da se ne bo storilo nič. Nisem spraševal po nobenem ukrepu, ki jih izvaja ministrstvo za promet, tudi tisto, kar ste našteli je že vse urejeno, je park and ride, je javni mestni potniški promet urejen in podaljšan, vozi vlak, to je vse urejeno že, pa so še vedno kolone, še vedno takšne kot pred desetimi leti. Torej, vsi ti nadometni ukrepi nimajo zadostne teže glede na frekvenco, ki se tam dogaja, da bi odtehtali ta problem. Zanimivo je, da se prav vsi župani tega območja, tudi lokalni, škofljiški, strinjajo s tem, da se naredi obvoznica ob obrtni coni in priključek na avtocesto pri Barju. Čisto vsi, brez izjeme. Ključen problem je, da je del kmetijske ali pa naravovarstvene stroke takšen, ki te zadeve zavira, noče določiti nadomestnih habitatov, noče določiti faktor, za koliko je treba zagotoviti dodatnih površin za nekaj živalic, ki so tam – če so. Ali so samo tam, je drugo vprašanje, najbrž niso, ker nekatere živalce letijo, nekateri tečejo in se premikajo tako kot vsepovsod. Če habitat razširiš, se razširijo, če ga premakneš, se premaknejo in v temu primeru gre zgolj za to, da se je nekaj uradnikov, očitno na ministrstvu, v določenem delu ministrstva odločilo, da tega projekta za nobeno ceno ne spustijo. Zanimivo, da so tudi v nekaterih drugih, celo avtocestnih odsekih bili podobni naravovarstveni problemi. Kar spomnil se je nekdo, da je to nekaj problem, in je bil problem. In je bil problem 10 let. Sprašujem vas – in zato sem pričakoval odgovor: Kaj boste storili, da bomo končno prišli do neke čiste, vsebinske rešitve, kjer bodo izpolnjeni tudi pogoji, da bomo vedeli, koliko nadomestnega habitata je treba zagotoviti za izumrle ali pa skorajda izumrle živali? Zdaj ste menda eno odkrili, ki je že do zdaj veljala za izumrlo. In: Kakšna metodologija bo nastala oziroma je potrebna za to, da se bo sprejemljivost posega ocenjevala? Tega ni in vi tukaj zavirate vse postopke. Gospa ministrica, od vas sem pričakoval konkretne korake s terminskim planom, tega ni bilo in tudi na to sem vas opozoril in posebej vprašal in, žal, z vašim odgovorom ne morem biti zadovoljen.
Gospod Tanko, verjetno predlagate [[…]]O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Matjaž Hanžek, in sicer ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospod Hanžek.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica Irena Majcen, 12. decembra 2015 je v Parizu 195 držav in Evropska skupnost doseglo podnebni sporazum, ki je prvič v zgodovini združil tako razvite države kot tiste v razvoju. Na dan Zemlje, 22. aprila letošnjega leta, je v New Yorku na sedežu Združenih narodov pariški podnebni sporazum podpisalo 175 držav, vključno z Evropsko unijo, podpise v imenu Slovenije je prispeval predsednik Vlade gospod dr. Miro Cerar. V začetku septembra sta pariški podnebni sporazum ratificirali Kitajska in Združene države Amerike, ki skupaj prispevata 40 % svetovnih emisij. Kot je znano, bo sporazum stopil v veljavo, ko ga bo ratificiralo ali kako drugače doma potrdilo 55 držav, ki predstavljajo 55 % vseh izpustov toplogrednih plinov. Ministri za okolje Evropske unije ste se junija zavzeli za čimprejšnjo ratifikacijo sporazuma. Takrat ste povedali medijem, da bi Slovenija lahko ratifikacijski postopek začela takoj, ko bo sporazum potrjen v Evropskem parlamentu, kar je po vaših besedah pričakovati do konca leta. Zato vas sprašujem: Zakaj mora Slovenija pričeti postopek ratifikacije podnebnega sporazuma šele po potrditvi v Evropskem parlamentu, saj smo ga samostojno podpisali in naše obveznosti, ki jih bomo določili na podlagi sporazuma, bomo morali sami izvajati? Drugič: Kako daleč smo s pripravljanjem obvezujočih podnebnih ciljev za Slovenijo, kar je obveznost, ki smo jo prevzeli s podpisom sporazuma? Tretjič. Nacionalni energetski koncept bo nedvomno pomenil eno od ključnih orodij za izpolnjevanje nacionalnih podnebnih ciljev. Kako nameravate zagotoviti usklajenost vsebine in časovnega zaporedje sprejemanja tako podnebnih ciljev kot nacionalnega energetskega koncepta, saj oba dokumenta v končni obliki potrjuje Državni zbor? Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec Matjaž Hanžek, hvala za vprašanje. Res je, da so se vse države, vse članice Evropske unije posamezno zavezale k potrebam za podpis podnebnega sporazuma, res pa tudi je, da ta napoved, ki je bila zajeta, je še stvar dogovarjanja med posameznimi članicami Evropske unije. Glede na časovnico ratifikacije pa je sprejetje osnutka zakonodaje za podnebni energetski okvir v okviru Evropske unije do leta 2030 in države članice bodo izvajale zaveze pariškega sporazuma za obdobje od leta 2020 do 2030. Evropska komisija je osnutek navedenega zakonodajnega okvirja za sektorja, ki nista vključena v shemo trgovanja s toplogrednimi plini, torej ne ETS, in za sektorje rabe tal LULUCF sprejela julija letos. Pogajanja o teh predlogih se bodo pričela v kratkem. Kaže pa, da bi bil lahko prag za uveljavitev pariškega sporazuma dosežen prej, kot so nekateri pričakovali, verjetno že do konca letošnjega leta, morda pa celo do podnebne konference v Marakešu, ki bo v mesecu novembru. Bil je tudi že sestanek prejšnji teden v Bratislavi, zato je dogovorjeno, da tudi Evropska unija in države članice maksimalno pospešijo postopek ratifikacije. Za ta namen je sklicano izredno zasedanje Sveta ministrov za okolje, in sicer konec meseca v Bruslju, kjer bi ministri obravnavali in sprejemali sklep Sveta o ratifikaciji sporazuma v imenu Evropske unije in predstavili časovnico zaključka ratifikacije državah članicah. To pomeni, da smo začeli že ta sporazum ne samo pripravljati, gre tudi za to, da se ga ustrezno prevede in si želimo, da bi ga takoj po tej septembrski seji, 30. 9. je, potem oddali tudi v samo proceduro. Glede drugega vprašanja lahko povem, da ima Slovenija sprejet operativni program zmanjševanja izpustov toplogrednih plinov do leta 2020. V tem sporazumu, v programu so vključeni ali pa določeni sektorski cilji tudi do leta 2030. Ti cilji sovpadajo s ciljem 15 odstotkov zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v sektorjih izven sheme trgovanja z emisijami, ki je nacionalni cilj in ga je julija letos predlagala Evropska komisija za Slovenijo v okvirju delitve skupnega cilja Evropske unije med države članice. Ti cilji so del podnebno-energetskega zakonodajnega svežnja Evropske unije do leta 2030, ki je sedaj v celoti v obravnavi, pogajanja pa se bodo predvidoma zaključila do konca naslednjega leta. Po končanih pogajanjih bomo pristopili k reviziji operativnega programa in pripravi nadaljnjih ukrepov. Pariški sporazum sicer tudi predvideva pripravo dolgoročnih strategij prehoda v nizkoogljično družbo, ki naj bi bile pripravljene do leta 2020. Ta naloga pa nas še čaka. Med ostalim pariški sporazum obsega zaveze na področju prilagajanja podnebnim spremembam, kar pa je zaveza, ki jo bomo začeli izpolnjevati že konec letošnjega leta, ko bo sprejet strateški okvir za prilagajanje podnebnim spremembam. Ta je že dalj časa v pripravi in bo najkasneje oktobra posredovan v javno obravnavo. Če greva na tretje vprašanje, pa je usklajenost strateških dokumentov konstanten izziv, zlasti na področju politike podnebnih sprememb. Ta politika podnebnih sprememb obsega številne sektorske politike. Menimo, da je treba strateški pogled na podnebno politiko primerno umestiti v krovno Strategijo razvoja Slovenije, podnebni cilji pa se morajo odražati v sektorskih strategijah, poleg energetskega koncepta tudi prometne in kmetijske politike, prostorske strategije in vseh drugih dokumentov. Ocenjujemo, da če bo primeren okvir podan v Strategiji razvoja Slovenije, bo usklajevanje sektorskih strategij bolj učinkovito. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Besedo ima gospa Eva Irgl, in sicer postavila bo poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, spoštovani gospod minister! Pred kratkim smo imeli na občini Ajdovščina ponovno sestanek glede izgradnje protivetrne zaščite na hitri cesti Razdrto–Vipava. Kot veste, projekt traja že več kot sedem let, 13. avgusta 2009 je bil odprt ta odsek hitre ceste. Še pred tem sem sama opozarjala, da gre pri nekaterih momentih za preplačano gradnjo, za namensko zavlačevanje pri razpisih, predvsem pa, da je treba še pred odprtjem zagotoviti predpisane pogoje, zlasti na področju varnosti. Takrat sem – jasno, kot poslanka – opozorila, da je treba zagotoviti protivetrno zaščito. Ker sedaj, gospod minister, veste, da je večkrat v letu treba cesto zapreti za različne vrste avtomobilov, posebej za tovornjake, ki tam vozijo. Seveda je tukaj problem tudi potem na ekonomski strani. Gospod minister, imam preprosto vprašanje za vas. Glede na to, da smo na tem sestanku v Ajdovščini pred tednom dni bili seznanjeni, da je projekt sedaj zaključen, da dokumentacija je pripravljena, me zanima: Ali se bo dejansko ta projekt protivetrne zaščite s testnimi polji začel graditi v letu 2016, se pravi v teh mesecih, ki so pred nami? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala za postavljeno vprašanje, ki ima pravzaprav podobno vsebino, kot je pisno vprašanje na isto temo, ki mi ga je postavil poslanec gospod Matjaž Nemec pred kratkim. Tako vam bom postregel z enakimi informacijami kot tudi v tem odgovoru. Projekt te aktivnosti s to protivetrno zaščito na tem odseku, kot je vsem že dobro znano, vodi družba Dars. Na tem odseku je predvidenih približno malo manj kot 18 kilometrov te protivetrne zaščite. Projektant je v preteklosti predlagal, da se zaradi specifičnih razmer izvedejo najprej testna polja, na podlagi katerih bo mogoče preveriti, ali je učinkovitost teh ukrepov ustrezna ali ne, kljub temu da so bili že določene simulacije na samih modelih izvedene. Tako so predvidena tri testna polja, in sicer na območju viadukta Lozice, kjer so predvidoma izmere največje hitrosti vetra, in bo tam izvedeno tesno polje v dolžni 700 metrov. Drugo testno polje je predvideno na prehodu hitre ceste od strelišča Mlake proti predoru Podnanos. Tam cesta poteka v krivini, kar je za to ščitenje pred vplivi vetra še posebej zahtevno. Tam je skupna dolžina ograj predvidena v dolžini 750 metrov. Testno polje tri pa se nahaja na lokaciji na področju med Logom in Zemonom. Tam pa je predvideno polje v dolžini 300 metrov. Kot ste že sami povedali, je projektna dokumentacija tako PGD kot KZI izvedena, izdelana tudi predinvesticijska zasnova, ki bo v kratkem tudi pregledana in potrjena, sredstva za izvedbo teh testnih polj pa bo Dars zagotovil iz lastnih sredstev. Gre za približno 2 milijona evrov, in sicer v letu 2017. Tako se bodo testna polja izvajala v letu 2017, nadaljevanje pa potem v 2017 in naslednjih letih, ki pa je pogojeno, to nadaljevanje te investicije, tudi z ureditvijo ustreznih možnosti financiranja družbe Dars s poroštvenim zakonom. Ta poroštveni zakon pa je tudi že v medresorski proceduri. Tako v letu 2017 se bodo izvedla testna polja in bo to financiral [[…]]Kdaj? Točno vam pa zdaj ne morem povedati, ampak vsekakor takoj, ko bo to mogoče, kajti sredstva bodo zagotovljena v letnem načrtu družbe Dars za leto 2017.
Hvala lepa, minister Gašperšič. Gospa Eva Irgl, izvolite, besedo imate za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo. Saj bom zelo kratka. Gospod minister, poglejte, vse to, kar ste o samem projektu povedali, sem izvedela že tudi na tem sestanku v Ajdovščini, ampak bistveno je, da ne boste v letu 2016, kolikor razumem, začeli niti s testnimi polji, ampak šele v letu 2017. Tudi za leto 2017 ne morete dati natančnih izračunov, kdaj se bo s postavitvijo testnih polj začelo. Tako bi vas vseeno prosila, če mi lahko odgovorite: Ali bo to v prvi polovici leta 2017 ali v drugi polovici leta 2017? Rečeno je bilo najprej, da bo to res že v letu 2016; skratka, stalno spreminjamo te časovnice. Mislim, da ljudje, ki živimo na tistem koncu in se vsakodnevno vozijo ali pa vozimo v Ljubljano, mislim, da potrebujemo takšne odgovore čim prej in bolj jasne. Mi smo sicer zastavili več poslanskih vprašanj, zagotovo tudi moji kolegi poslanci, ki prihajajo iz tega konca. Ampak poglejte, mislim, da 7 let je pa res že predolga doba, da se hecamo na takšen način. Prosim, da mi odgovorite: Ali bo to vsaj v prvi polovici leta 2017 ali bo šele v drugi? Hvala.
Minister, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa. Res se strinjam, da to traja že zelo dolgo, da smo imeli tudi zagotovilo, da bo Dars to izvedel v letu 2016, vendar žal niso bili izpolnjeni pogoji, tako da v letnem načrtu 2017 bo to zagotovljeno, kot rečeno, iz lastnih sredstev Darsa, tako da v zvezi s poroštvom in vsemi temi vprašanji tega ne bo treba pogojevati. Jaz se bom zavzel, lahko pa tudi potem še natančno dobim podatke, kdaj točno bo Dars to investicijo začel, ampak se bom zavzel, da to naredimo že v prvem polletju, se pravi leta 2017. Ne vidim razloga, zakaj to ne bi bilo mogoče. Ne vem, morda da se bo kaj zapletlo še pri kakšnem razpisu, ampak drugih problemov ne vidim. Treba pa je zadeve testirati dve zimi in eno poletno sezono. Tako bi bilo sicer smiselno, da bi imeli že eno poletje že v naslednjem letu, ampak dveh zim pa zaenkrat verjetno ne bomo mogli še, tako da bo treba še do konca leta 2018 te teste izvajati. Tako trdijo sedaj ti strokovnjaki. Ampak kakorkoli, kot rečeno, nekih posebnih razlogov, da ne bi bilo to izvedeno že takoj, bom rekel v prvem polletju leta 2017, ne vidim, bom pa o tem še natančneje vas obvestil. Hvala.
Hvala lepa. Če sem pravilno razumel, boste pisno obveščeni o časovnici. Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje, in sicer ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministrom in ministricama. Spoštovano ministrico gospo Ireno Majcen pa bom vprašal nekatere stvari v zvezi z izvajanjem Zakona o Triglavskem narodnem parku. Kot vsi vemo, je nekje konec maja oziroma v sredini maja bil sprejet upravljavski načrt, ki je s tem postal aktiven, ker ga je Vlada tudi potrdila. Načrt upravljanja, kot vemo, je programski akt, v katerem se določijo tudi razvojne usmeritve ter načini izvajanja tako varstva, rabe in upravljanja zavarovanega območja, in je s tem postal ključni dokument tega zavarovanega območja. Vsi vemo, da je bil Triglavski narodni park oziroma Zakon o Triglavskem narodnem parku sprejet v Državnem zboru z veliko večino in je zato še toliko bolj pomembno, da ima tudi nadaljevanje izvajanja tega zakona neko uresničitev v pravi smeri. Zato sprašujem ministrico v zvezi z izvajanjem tega upravljavskega načrta, prvič: Kako so zagotovljene obveze iz Zakona o TNP glede razvojnih ukrepov v tem načrtu upravljanja? Drugič: Kako gledate oziroma ali je za vas sprejemljivo, da vodenje Triglavskega narodnega parka kot edinega parka v Sloveniji že več let izvaja vršilec dolžnosti direktorja? Mislim, da je bilo imenovanje 5-krat v teh zadnjih 3, 4 letih, kjer se je imenovalo vršilca dolžnosti ne pa direktorja. Predvsem me zanima: Kako boste zagotovili pravilno razumevanje in izvajanje Usmeritev za sanacijo razvrednotenih območij v tej uredbi? Kajti, v tej dikciji je kar nekaj zelo spolzkih navedb in glede na to, da vemo, kako se posamezne stvari kasneje v praksi izvajajo, bi rad z vaše strani slišal, kako bodo izvajane te usmeritve, ker v tem poglavju je zapisano tudi, da se izvajajo sanacije z naslednjimi ukrepi: odprava virov, obremenitev ali negativnih vplivov, ki so posledica človekovih posegov. To velja največkrat za določene infrastrukturne zadeve, za turistične objekte, ne nazadnje kampe in podobno in če bo nek naravovarstvenik preveč striktno bral te dikcije, se bojim, da bomo imeli v praksi precej težav. Zato me zanima: Kakšni so vaši odgovori glede teh treh konkretnih vprašanj?
Hvala lepa. Gospa ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, hvala za vprašanje. Za izvajanje načrta upravljanja je zadolžen Javni zavod Triglavski narodni park v sodelovanju z ministrstvi in institucijami, ki so v načrtu upravljanja podrobno določeni. Vsebine iz načrta upravljanja se vključujejo v letne programe dela javnega zavoda. Po uveljavitvi načrta upravljanja je Ministrstvo za okolje in prostor takoj pristopilo h koordinaciji ministrstev za zagotavljanje v načrtu upravljanja dogovorjenih nalog. Poleg tega je poskrbljeno, da se vsebine vključujejo v različne dokumente države, kot so na primer: Program razvoja podeželja 2016–2020, kjer so lokalne akcijske skupine na območju parka dobile 15 % več denarja za izvajanje operacij na območju Triglavskega narodnega parka v povezavi z načrtom upravljanja. Tudi v operativnem programu za izvajanje evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020 je bilo v merilih za izbor operacij upoštevan posebej položaj Triglavskega narodnega parka. Na podlagi načrta upravljanja je bila podprta tudi možnost celostnega pristopa pri razvojnih projektih izven celostnih teritorialnih naložb za urbana območja. Območje parkovnih občin je bilo s strani službe Vlade Republike Slovenije za kohezijo prepoznano kot smiselno območje za izvajanje celostnih pristopov, in ta utemeljitev je prav v načrtu upravljanja. Res pa je, da vodenje Triglavskega narodnega parka je že dalj časa v rokah vršilca dolžnosti. Res je tudi, da se v Triglavskem narodnem parku izvaja sanacijski program in prav to izvajanje sanacijskega programa je temelj, da poslovanje v naslednjem obdobju Triglavski narodni park lažje izvaja. Zato vsi, tudi ne samo naše ministrstvo, tudi na drugih ministrstvih, bdimo nad uresničevanjem tega sanacijskega programa in si po obnovljenem razpisu, ki bo do konca letošnjega leta izveden, želimo, da bi v poslovanju prinesli več stabilnosti in ne bi imenovali več vršilca dolžnosti. Zakon o Triglavskem narodnem parku je tisti, ki določa, da načrt upravljanja opredeli izhodišča, usmeritve in ukrepe za okoljsko in naravovarstveno sanacijo razvrednotenih območij. Opredelitev razvrednotenih območij izhaja iz analize obstoječega stanja, kjer so bili posamezni deli narodnega parka prepoznani kot razvrednotena območja. V Triglavskem narodnem parku je ta problematika prisotna že daljše obdobje in govorimo o razvrednotenih, ki nastajajo zaradi naravnih pojavov ali procesov in pomenijo grožnjo za poselitev infrastruktur ali varnost. Vemo vsi za plazove, snegolome, poškodovanja zaradi potresov – ta postopek sanacije pravzaprav še poteka. Vemo tudi za invazivne vrste. Po drugi strani gre pa za razvrednotenja, ki jih povzročajo človekovi posegi ali dejavnosti, kot recimo nelegalni peskokopi, divja odlagališča odpadkov, rekreacija, neustrezno širjenje naselij, neustrezna kmetijska ali gozdarska raba. Ta problematika je predvidena, da se rešuje predvsem skozi postopke smernic in mnenj na prostorske načrte in načrte rabe ter mnenj na posege v prostor. To je že uveljavljena praksa, z načrtom upravljanja pa smo natančneje prepoznali območja, kjer je pozornost še posebej pomembna in potrebna. Problematiko, ki se nanaša na neustrezno širjenje poselitve, umeščanja dejavnosti in podobno, bomo reševali tudi s krepitvijo kakovostnega prostorskega načrtovanja. Namen je v prvi vrsti preprečevati nastajanje novih problemov v prostoru in sanacija obstoječih razvrednotenih območij v prostoru, za posamezna obstoječa razvrednotena območja pa predlagamo, da se sanirajo tudi v postopkih nadzora v prostoru z ustreznimi odločbami za sanacijo stanja. Več mogoče v nadaljevanju.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, še enkrat, za besedo. Hvala spoštovani ministrica za prvi del odgovora. Mislim, da je bila do neke mere kar korektna, ko je povedala, da se tudi ona ne strinja z imenovanjem vedeja, treba je vedeti, da zadnjega vedeja svet Zavoda Triglavski narodni park ni podprl niti z enim glasom, pa je vseeno vede, kar je zaskrbljujoče, če govorimo o tem, da je to nek ključni organ oziroma oseba, ki naj bi usmerjala delovanje parka kot direktor. Iz tega naslova, jasno, se tudi vse ostale dejavnosti v parku težko odvijejo, ni neke vizije. Vse te stvari, ki ste jih vi navajali glede umeščanja v prostor, mnenj, prostorskih planov in podobnega, to vse razumem. Zelo konkretno sem vas spraševal glede te dikcije, ki je v načrtu upravljanja in ki govori, "usmeritve za sanacijo razvrednotenih območij". Na nek način ima neke splošne usmeritve, kasneje pa govori tudi o konkretnih stvareh glede kampov v Trenti, pa tudi na bohinjskem koncu. Mene predvsem zanima ta trentarski del, kjer so prostorski plani že sprejeti in bo verjetno v praksi prihajalo do neke kontradikcije, če bo nekdo izvajal ukrepe, ki so predvideni v tem upravljavskem načrtu, ker govori o neustrezni umeščenosti, neustrezni urejenosti, prekomerni zasedenosti. To so zelo raztegljivi pojmi. Teh nek uradnik lahko zelo hitro postavi pod neko težavo za nekega uporabnika. Zato me res zanima: Ali bodo te dikcije izvajane tako, kot so navedene v uredbi, ali boste v tem primeru naročili neki konkretni osebi – kar je verjetno direktor oziroma kdorkoli se ukvarja s tem izvajanjem samega načrta upravljanja –, da v določenih primerih odreagira po neki zdravi kmečki pameti, ne pa po tem, kar je zapisano in se uradniško zelo čudno [[izklop mikrofona]]
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Hvala. Res je, da je obseg Triglavskega narodnega parka tolikšen, da posega na območje nekaj občin, torej več občin, in da je praksa v občinah različna. Nekateri župani se s samim poslovanjem občine znotraj Triglavskega parka – bi rekla, vidijo to kot prednost ne kot neko oviro. Imamo pa župane, ki te prednosti ne vidijo. Seveda načrt upravljanja pa se dela za celotno območje in je zato tako splošen. Je pa res, da se bo na podlagi dosedanjih izkušenj pripravile nove, bi rekla, bolj podrobne usmeritve, ki se bodo uveljavljale pri pripravi strokovnih podlag postopkih izdajanja naravovarstvenih in kulturnovarstvenih smernic pri pripravi prostorskih aktih ali načrtov rabe naravnih virov. To pomeni, da tiste občine, ki že imajo prostorske akte sprejete, seveda tega postopka ne bodo ponovno izvajale. Gre za tiste občine, ki še nimajo sprejetih prostorskih aktov in teh občin je vedno manj. Strokovnih mnenj upravljavca skozi presojo sprejemljivosti ob postopkih izdajanja naravovarstvenih in kulturnovarstvenih pogojev in soglasij k posegom v prostor. Gre tudi pri pripravi strokovnih mnenj upravljavca in skozi presojo sprejemljivosti v postopkih izdaje dovoljenja za poseg v naravo in z določitvijo omilitvenih ukrepov v presojah vplivov na okolje. Med drugim smo na ministrstvu tudi v tem letu pripravili odzivno poročilo za investicijo na Pokljuki, kjer bo treba sam Zakon o Triglavskem narodnem parku spremeniti v delu, da bo akumulacija zajetja, vodni zadrževalnik, mogoče tudi legalizirati. To pomeni, da prav k tej vsebini Triglavskega narodnega parka na ministrstvu posvečamo pozornost v smeri, da omogočimo nadaljnjo krepitev oziroma nadaljnji razvoj teh pridobitev v Triglavskem narodnem parku. Res pa je, da moramo ob tem posvečati vso skrb, pozornost in pa izvajati naloge, ki bodo skrbele za to, da bo tako narava kot tudi naravno življenje, torej živali, rastline v tem parku, nemoteno bivale in sobivale v tem okolju z nami, torej s človekom. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Danijel Krivec, imate besedo za strokovni predlog.
Hvala, še enkrat, za besedo. Kot sem rekel, je bil Zakon o Triglavski narodnem parku sprejet v tem državnem zboru z neko veliko večino in soglasjem predvsem zato, ker je bilo v ta novi zakon vgrajeno veliko razvojnih nastavkov v samem zakonu. Glede na to, da se pa v tem načrtu upravljanja tega ne vidi, ne vidi se niti v samem proračunu tega javnega zavoda, izvajajo se predvsem omejitvene in varstvene naloge, predlagam, da se vseeno o tej tematiki in o odgovoru ministrice opravi razprava. Bojim se, da gospa ministrica tega načrta upravljanja ni prav podrobno prebrala. Glede na to, da izhajam iz tega območja in da sem bil opozorjen na nekatere stvari, želim na to opozoriti, preden pride do težav pri samem izvajanju in nekih, bi rekel, negodovanj v samem prostoru zaradi napačnih postavitev nekih zahtev. Kajti to se je v preteklosti že dogajalo zaradi napačnega tolmačenja ali pa zaradi trme nekoga, ki je vztrajal pri svojem prav, je prišlo večkrat do civilnih iniciativ, ki so na koncu tudi zahtevale izločitev iz parka in podobne stvari. V izogib takim težavam je prav, da se o določenih stvareh predhodno organ, ki je ta zakon sprejel, tudi seznani. Zato tudi predlagam, da se o odgovoru ministrice opravi razprava.
O vašemu predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Magistrica Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje, in sicer gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, poslanke, poslanci in drugi prisotni! Po podatkih Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije se je v zadnjih treh letih število čakajočih na pregled ali operacijo povečalo za 31 odstotkov. To še ne bi bilo tako hudo, če ne bi skoraj 40 tisoč bolnikov čakalo nedopustno dolgo na operacijo ali pregled, saj se s tem ogroža njihova življenja in zdravje, bolnikom pa se povzroča dodatno trpljenje. Takšno ravnanje države z bolniki je nehumano. Po izolski tragediji je bilo v javnosti še posebej izpostavljeno trpljenje uroloških bolnikov. Nevzdržne razmere na področju čakalnih vrst in urologije se razlaga s pomanjkanjem urologov in s pomanjkanjem finančnih sredstev, kar ponekod botruje tudi nevzdržnim bivalnim razmeram v bolnišnici. Prepričana sem, da bi morala država prioritetno poskrbeti za svoje najbolj bolne in ranljive prebivalce. Zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kako in kdaj nameravate rešiti nevzdržno kadrovsko in finančno stanje vsaj na področju urologije? In drugo vprašanje; pomanjkanje denarja v zdravstvu skuša Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije reševati z varčevanjem v zdravstvu na najbolj ranljivih skupinah prebivalcev, tokrat pri kontracepciji v škodo zdravstvenega varstva in reproduktivnega zdravja žensk. Seveda gre tukaj tudi za soglasje z ministrstvom. Zaradi protestov je upravni odbor Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije odložil sprejem spornega sklepa o določitvi terapevtske skupine zdravil hormonskih kontraceptivov, ki bi pomenil uvedbo doplačil na kontracepcijo. Hkrati pa je sprejel tovrstne sheme za rasne hormone, ki jih večinoma prejemajo otroci. Žal se zavod ni odpovedal ponovnemu poskusu sprejemanja sklepa za hormonske kontraceptive, pa čeprav bi s tem ukrepom prizadel socialno najbolj ogroženo skupino prebivalstva in bi onemogočil uresničevanje ustavne pravice žensk do svobodnega odločanja o rojstvu. Ob temu dogodku sem vas pozvala, da pri pripravi napovedane zdravstvene zakonodaje poskrbite, da se bo o pravicah prebivalcev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja odločalo le v okviru demokratičnih postopkov v Državnem zboru Republike Slovenije. Zanima me torej: Ali boste področje odločanja o pravicah iz obveznega zavarovanja v bodoče uredili v skladu z demokratičnimi standardi sprejemanja zakonskih sprememb v Državnem zboru Republike Slovenije? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, hvala za vprašanje gospe poslanki Bizjakovi. Najprej odgovor za področje urologije; glede na podatke Zdravniške zbornice Slovenije je v Sloveniji 48 specialistov urologije, kar je 0,032 specialista na 100 tisoč prebivalcev. Na specializaciji na področju urologije pa je še 28 specializantov, ki bodo to specializacijo zaključili v letih 2016 do 2025. Naj spomnim, da število specializacij v Sloveniji razpisuje Zdravniška zbornica Slovenije ob seveda soglasju Ministrstva za zdravje. Povprečno je v državah Evropske unije glede na podatke Eurostata za leto 2013 0,061 specialistov urologije na 100 tisoč prebivalcev. Če bi torej želeli doseči evropsko povprečje do leta 2035, bi morali v naslednjih 14 letih vsako leto razpisati vsaj šest ali sedem specializacij – ob predpostavki, da bi trend upokojevanja ostal enak, kot je sedaj, predvideno do leta 2021. V letu 2015 je bil prav z namenom povečanja števila specialistov urologije razpisanih deset specializacij. V letošnjem letu so bile v prvem javnem razpisu specializacij zdravnikov za posamezna specialistična področja za potrebe javne zdravstvene nege razpisane 4 dodatne specializacije s področja urologije, in sicer za regijo Koper, Kranj, Ljubljana in Ravne na Koroškem. Ob tem poudarjam, da je število specializantov urologije glede na podatke Zdravniške zbornice Slovenije v lanskem in letošnjem letu preseglo število javljenih potreb o novih specializacijah urologije s strani izvajalcev zdravstvene dejavnosti, kar pa seveda ni bil primer v preteklih letih. Tako so, recimo, v letu 2009 bile razpisane samo tri specializacije, v letu 2011 samo tri specializacije, 2013 celo samo ena in, recimo, 2014 pred mojim prihodom tudi samo tri. Specializacije iz urologije bomo torej glede na potrebe razpisali tudi še v letošnjem letu, ki bo predvidoma objavljen v novembru letošnjega leta, poleg teh, ki so že bile. Prav tako bo izdana tudi Odredba o zgornji meji števila ponudb za delo v Republiki Sloveniji ali, če hočete, po domače, to je ukrep, s katerim bo omogočen uvoz zdravnikov specialistov iz tretjih držav po posebnem postopku. Zanjo se bomo odločili, da zagotovimo nemoteno zdravljenje ljudem in skrajšanje čakalnih dob. Takšen ukrep je, kot veste, sprejel že tudi minister Marušič za časa svojega mandata. Prav tako naj povem, da smo v resoluciji o nacionalnem planu zdravstvenega varstva do leta 2025 zapisali, da bomo zagotovili ustrezen način načrtovanja kadrovskih virov v zdravstvu, ki bo poleg vseh ukrepov upošteval tudi demografske trende naše populacije. Zato pripravljamo ustrezne pravne podlage, da bomo lahko vzpostavili sistem spremljanja kadrovskih potreb in nacionalni register zdravstvenih delavcev. Prav tako bomo kadrovsko načrtovanje omogočili tudi s sprejemom nacionalnega načrta razvoja in upravljanja kadrovskih virov v zdravstvu. Menim, da bomo s predvidenimi ukrepi in načrtovanjem omogočili enakopraven dostop pacientov do zdravnikov specialistov posameznih strok, med katere sodi tudi urologija. Prav zaradi navedenih ukrepov pa bomo novo imenovali tudi RSK za urologijo, ki ga do sedaj ni bilo. To je tudi predlog Združenja urologov ob strinjanju vseh relevantnih strokovnih in drugih izobraževalnih institucij. Drugi del odgovora na drugo vprašanje pa v nadaljevanju. Hvala.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar želi besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora. Vendar je treba ugotoviti, da brez denarja in brez kadrov pač ne bo šlo. Tudi na tak predviden izjemno počasen način reševanja nedopustno dolgih čakalnih dob ti ljudje pač ne morejo čakati, ker vendar gre za njihova življenja, gre končno tudi za človekove pravice. Tukaj pričakujem, da boste s predsednikom Vlade čim prej poskrbeli vsaj za odpravo nedopustno dolgih čakalnih dob, ker trenutno v proračunu tako države kot tudi Zavoda za zdravstveno zavarovanje ni videti rešitev za ta problem. Menim, da tudi Zdravniški zbornici tako hudega problema očitno ni prepuščati, ker končno gre za odgovornost, za ljudi. In tukaj mora država tudi svoje povedati. Po drugi strani pa sem vas želela tudi spomniti, da nekateri uveljavljeni pravniki opozarjajo, da je ustavno sporno, da je najpomembnejši del ureditve posameznika v javnem sistemu zdravstvenega varstva določen v avtonomnih aktih, ki jih sprejemajo organi nosilca obveznega zdravstvenega zavarovanja, to je Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. To utemeljujejo s tem, da sta pravici do socialne varnosti in do zdravstvenega varstva ustavni človekovi pravici in obsegata tudi pravico do zdravstvenih storitev. Po 15. členu Ustave Republike Slovenije pa se lahko način uresničevanja ustavnih človekovih pravic določi samo z zakonom. Ker gre za uresničevanje človekovih pravic, zavod ne bi smel sam določati teh pravic. Zato upam, spoštovana gospa ministrica, da boste uredili trenutno neustrezne postopke spreminjanja zdravstvenih pravic, s katerimi se nedopustno posega tudi na področju človekovih pravic. Hvala lepa tudi za ta del odgovora.
Ministrica, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Naj dodam samo še na prvi del. Kot veste, je Vlada v bistvu že letos namenila 16 milijonov za skrajševanje čakalnih dob; 8 in 8 za dodatne te specialistične preglede za tiste predolgo čakajoče. Ob zadnjem obisku v UKC mi je predstojnik urologije zagotovil, da bodo do konca leta definitivno odpravljene vse dobe, je pa povedal tudi, da je kar nekaj ljudi na teh čakalnih seznamih, ko jih je primerjal, da so že opravili posege v drugih bolnišnicah, pa žal niso sporočili, da posega ne potrebujejo več. To je tudi slika tega našega sistema vodenja čakalnih seznamov. Tako bo dejansko ta problem rešen najkasneje do novega leta, se pa seveda tudi s sistemskega vidika in dodatnih finančnih virov tudi za naslednje leto dogovarjamo, da bi vključili skrajševanje čakalnih dob. In še odgovor na drugi del vprašanja. Ja, zelo se strinjam, da pravice ljudi ne morejo določene biti v nekem podzakonskem aktu zdravstvene blagajne. Kot veste, je že dolga leta obstaja v tej Sloveniji tudi odločba Ustavnega sodišča, ki o tem govori in nalaga ministrstvu. Žal je, bi rekla, moji predhodniki niso uresničili, bo pa seveda definitivno našla ustrezen odgovor v novem predlogu Zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, ker morajo biti dejansko pravice iz zdravstvenega varstva za ljudi določena v zakonu in bomo temu tudi sledili, kar smo to zapisali in v resoluciji in v nacionalnem razvojnem programu. Pa mogoče še samo eno besedo glede teh pravice žensk do brezplačne kontracepcije in ohranitev visokih standardov na področju reproduktivnega zdravstvenega varstva žensk, ki ga v Sloveniji imamo. Mi in jaz osebno ga v celoti podpiram. Ta visok standard zagotavlja neoviran dostop do kontraceptivov, ki pa seveda morajo biti ustrezni in primerni glede na zdravstveno stanje vsake posamezne ženske in morajo biti strokovno utemeljeni in ne toliko, da razne reklame in aktivnosti kapitala, ki proizvajajo, bi rekla, ta razna nova zdravila, ki pa mogoče določeni populaciji niso s strokovnega vidika primerna. Ja, seveda se zavzemam za to in v mojem mandatu definitivno se te pravice ne bodo zmanjšale, pa mislim, da so zelo pomembne za narod kot celoto.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica, moje vprašanje se v bistvu nanaša na izjavo vodje Poslanske skupine SMC Simone Kustec Lipicer v oddaji Tarča, ki je na vprašanje novinarke glede izseljevanja mladih v tujino odgovorila, da novinarji premalo poudarjajo, koliko mladih je prišlo v Slovenijo in našlo tukaj zaposlitev in našlo življenjsko priložnost. To je dobesedni citat in na vprašanje novinarke, od kod prihajajo ti mladi, je dejala: "Iz različnih krajev. Največ prihajajo iz Avstrije, Nemčije, Hrvaške. To so statistike, ki jih dobite na Statističnem uradu. Podoben odstotek, ki je odšel iz Slovenije, je tudi prišel v Slovenijo." Glede na to izjavo in potem tudi na različne odzive sem sama šla pogledat na Statistični urad Republike Slovenije, pa mislim, da te podatke vi še najbolje poznate in bi vas prosila za naslednji odgovor na vprašanje: Koliko mladih se je iz Slovenije izselilo v zadnjih letih? Koliko mladih je našlo priložnost v Sloveniji, se je tukaj zaposlilo za določen ali nedoločen čas iz Avstrije, Nemčije, Hrvaške? Iz katerih tujih držav se največ mladih zaposluje v Republiki Sloveniji, iz katerih držav so tukaj našli svojo priložnost, torej zaposlitev? In to razmerje med izselitvijo mladih in priseljevanjem mladih v Slovenijo.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Drage poslanke in poslanci, ministra! Hvala, gospa Jelka Godec, za vprašanje. Sicer se opravičujem, ker ne bom dovolj natančna, pa vam lahko kasneje damo, ker ste napisali v orisu, da želite, koliko tujih državljanov se je zaposlilo v Sloveniji za določen in nedoločen čas v letih 2014–2016 in iz katerih držav. Nisem vedela, da vas točno zanimajo mladi, ker tukaj znotraj so pomembne verjetno razlike. Tako vam lahko povem za celoto, ne za mlade. Če pogledamo izdajo delovnih dovoljenj, v letu 2014 se je po podatkih Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje na novo zaposlilo 7 tisoč 539 državljanov iz tretjih držav, v letu 2015 8 tisoč 72 in v prvih osmih mesecih letošnjega leta 5 tisoč 983. Iz podatkov ugotovimo, da se v Republiki Sloveniji v največji meri zaposlujejo državljani Bosne in Hercegovine, Republike Srbije, Republike Makedonije in Kosova. Med drugimi državami izstopajo še Ljudska republika Kitajska, Rusija in Ukrajina, hkrati pa tudi državljani Republike Hrvaške. V zvezi z zaposlovanjem državljanov EU pa po podatkih Zavoda za zdravstveno zavarovanje, to so obrazci M1, lahko ugotovimo, da se je v letu 2014 v Republiki Sloveniji zaposlilo 6 tisoč 729 državljanov Evropske unije, v letu 2015 7 tisoč 289 državljanov in v letu 2016 5 tisoč 374. Iz podatkov lahko ugotovimo, da se v Republiki Sloveniji v največji meri zaposlujejo državljani Bolgarije, Italije, Madžarske in Romunije. V zadnjem letu v tem segmentu beležimo upad zaposlovanja s strani Slovaške. Vsi so večinoma, kar je bilo vprašanje za določen, nedoločen čas – praviloma delodajalci v Republiki Sloveniji zaposlujejo za določen čas, praviloma za obdobje enega leta. Sem pa dobila medtem del odgovora, ker smo odgovarjali na vprašanje Ljuba Žnidarja v zvezi s številom brezposelnih in izselitvijo, tukaj je morda podatek, ki je zanimiv. Zavod za zaposlovanje samo spremlja odjave iz evidenc brezposelnih oseb zaradi preselitve v tujino, torej te podatke vam lahko dam. Torej, so naslednji: 2013 se je iz evidence odjavile z razlogom zaposlitev v tujini 628 oseb, leta 2014 751 oseb, leta 2015 655 oseb in v letu 2016 januar–maj 259 oseb. Drugače pa za bolj podrobne podatke glede izselitev pa je pristojno Ministrstvo za notranje zadeve glede centralnega matičnega registra, kjer se pač te stvari najbolj vidimo. Mi vidimo samo tisto, kar je z vidika teh uradnih evidenc Zavoda za zaposlovanje. To je z moje strani odgovor. Hvala.
Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Mogoče ne bo ravno dopolnitev, ampak jaz bi ministrici predlagala, da svoje kolege oziroma – ne kolege, ampak poslance SMC, predvsem pa seveda vodjo Poslanske skupine SMC – seznani s temi podatki in da vladajoča koalicija ne zavaja ljudi s takšnimi odgovori, kot so, da se največ ljudi oziroma mladih priseljuje iz Nemčije, Avstrije in tako naprej. Tako kot ste zdaj povedali, je torej največ priseljevanja – seveda ne govorimo samo o mladih, ampak ¸o vseh državljanih iz Bosne in Hercegovine – in kar 32 % je teh priseljenih, če gledamo na ravni evropske statistike. Le 0,6 % iz Nemčije, 0,3 % iz Avstrije, pa še to celo pada priseljevanje. Torej, tudi sami ste povedali, po teh številkah, če jih pogledamo od 2014 do prve polovice letošnjega leta, se priseljevanje v Slovenijo in zaposlovanje v Sloveniji iz tujih držav zmanjšuje. Res bi predlagala, da se s tem seznanite na Vladi ali na vrhu koalicije in da se s strani SMC neha zavajanje, da se v Slovenijo priseljujejo mladi, da tu najdejo svojo priložnost, ko pa nam statistike, Statistični urad in sama ministrica lepo povedo, da to ni res in da v bistvu prihaja do 3-kratnega večjega izseljevanja naših državljanov v tujino kot pa priseljevanja. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, beseda je vaša.
Ne želim zdaj, ker nisem slišala točno izjave [[…]]Tako bi vseeno morda poudarila, da tukaj se kaže številka tam okoli 7 tisoč, da imamo priliva. Ali so to mladi ali niso, v tem trenutku ne vemo. So državljani tretjih držav, kjer imamo konstanten priliv in imamo potem tudi državljane Evropske unije. Glede same odselitve pa sem navedla samo podatke, ki so z odjavo evidenc, in v tem trenutku ne razpolagam glede celotnih odselitev, zato bi težko komentirala, koliko se jih odseli in koliko preseli. Tako ne bi izgledalo. Samo razpravo pa težko komentiram, kaj je bilo, to so pač ti zadnji podatki, ki so bili pripravljeni s strani Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu. Minister je odsoten, kot veste, in vas prosim, da se opredelite do načina odgovora. In seveda ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem. Gospod minister! Kot kratek uvod naj pričnem s tem, da je del okupacije, ki jo je Izrael izvedel po letu 1967 nad območjem v Palestini, torej Golanske planote, Gaze, Zahodnega brega ter vzhodnega Jeruzalema, povezan tudi z ekonomskim izkoriščanjem teh območij. Izrael ta območja izkorišča predvsem v kmetijske, ampak tudi gospodarske namene in ob tem seveda še dodatno zavira razvoj palestinske države. Evropska unija v skladu z mednarodnim pravom ne priznava izraelske suverenosti nad temi ozemlji in prav tako je Evropska komisija 11. novembra 2015 izdala nove smernice za označevanje izdelkov iz teh nezakonitih izraelskih naselbin na Zahodnem bregu. Ker tudi v Sloveniji pod oznako izraelskega prekla prodajajo oziroma se prodajajo produkti, ki prihajajo iz teh nezakonitih naselbin, tukaj ne gre predvsem za avokado, agrume znamke Jaffa ter produkte za gazirane pijače SodaStream, ampak tudi za kozmetiko in ribe pa druge izdelke, me zanima glede na to, da je Evropska komisija te smernice izdala: Kako namerava slovenska vlada to označevanje produktov implementirati? Bolj konkretno pa: Ali je pripravljen kakršenkoli časovni rok, od kdaj naj bi to označevanje začelo veljati? Ali je jasno, kateri urad bo odgovoren za preverjanje porekla in kako se bo to preverjalo? Dalje: Kakšne bodo posledice, če podjetje označevanja ne bo upoštevalo? In nazadnje: Kako se bo o pomenu oznak ozaveščalo javnost?
Gospod minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo smo seznanjeni s problematiko označevanja izdelkov, ki jih Izrael trži kot izraelske, čeprav izvirajo iz zasedenih palestinskih ozemelj. Po naših informacijah gre v veliki večini za sadje in zelenjavo ter za nekaj kozmetike. Uvoz poteka v glavnem po vodnih poteh, ključna je Luka Koper. Pri takšnem označevanju gre za zavajanje potrošnikov, ki ga Zakon o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami prepoveduje. Navedeni zakon sicer določa splošna merila zavajajočih osnovnih praks, povezanih z zagotavljanje informacij potrošnikom o izdelkih in storitvah na trgu, vendar pa tematiko označevanja kmetijskih izdelkov ureja Zakon o kmetijstvu. Ta zakon je tako imenovani lex specialis glede na Zakon o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami. Zakon o kmetijstvu poleg prekrškovnega predvideva tudi upravno ukrepanje. Za izvajanje nadzora nad označevanjem kmetijskih izdelkov je pristojna Uprava Republike Slovenije za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, če gre pa za kozmetične izdelke, pa je za izvajanje nadzora pristojen Zdravstveni inšpektorat Republike Slovenije. To je ta del, ki se je nanašal na naše ministrstvo, na del, ki se nanaša na ministra za zunanje zadeve, pa ne morem odgovoriti. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Predvsem, kar se tiče tega. Minister, našteli ste mi, kateri zakon to ureja, katere službe so pravzaprav odgovorne za to, kdo preverja izvor in takšne stvari, mene pa zanima, kdaj bodo dejansko implementirali, torej kdaj bodo, recimo, na policah v trgovinah jasno označeni ti izdelki skladno s temi smernicami, ki jih je novembra lani Evropska komisija podala. Mislim, da je Slovenija na nek način zavezana, da te smernice implementira, tako da na nek način ponavljam vsa ta vprašanja, ki se tičejo tudi vašega ministrstva. Torej: Kdaj se bo začelo upoštevati smernice Evropske komisije? Kdo je odgovoren za to, ste mi v bistvu posredno odgovorili in ostaja odprto tudi: Kako se bo informiralo javnost o tem, kaj pomenijo oznake glede izdelkov, ki izvirajo iz nezakonitih naselbin?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Poglejte, spoštovani gospod poslanec, odgovoril sem vam, kdo je za to vprašanje pristojen v primeru hrane in kozmetike. To ni tržna inšpekcija Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in vam več od tega ne morem povedati, kdaj koga, koliko in zakaj. Za inšpekcijski nadzor nad izvajanjem Zakona o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami so pristojni Tržni inšpektorat Republike Slovenije in drugi inšpekcijski organi v skladu s svojimi pristojnostmi; ne da bežimo od tega, ampak enostavno mi te pristojnosti za zadeve na področju hrane in kozmetičnih zadev nimamo. Če tržni inšpektorat ali drugi pristojni inšpekcijski organi ugotovijo, da podjetje uporablja nepošteno poslovno prakso ali je tik pred tem, da jo uporabi, podjetju z odločbo prepovejo uporabo take prakse, če razsodijo, da bi lahko povzročala oškodovanje potrošnikov, ne glede na obliko krivde podjetja. Kot že povedano, inšpekcijskega nadzora nad označevanje kmetijskih proizvodov ne izvaja Tržni inšpektorat Republike Slovenije, ki je naš inšpekcijski organ ali pa organ v sestavi MGRT, ampak Uprava za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, ki je organ v sestavi Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa. Dr. Vatovec, izvolite, imate proceduralni predlog.
Na nek način govorim o dveh stvareh; eno je to, kdo je pristojen za neko splošno izvajanje nadzora nad tem, kar se pojavlja na trgu v Sloveniji, bodisi ali gre za hrano ali pa za kozmetiko, po drugi strani pa gre za neko politiko, ki jo mora Vlada sprejeti glede nekega točno določenega vprašanja. Mislim, da smo sedaj v nekakšnem razkolu. Razumem, da so različne uprave in inšpektorati pristojni za določene inšpekcije, ampak mene tukaj predvsem zanima, kako se bo na ravni Vlade dogovorilo glede implementacije teh smernic Evropske komisije, in mislim, da je to neko relativno pomembno vprašanje, na katerega so potrebni odgovori. Tega danes nismo dobili, zato predlagam, da se opravi splošna razprava o tem na naslednji seji. Bi pa prav tako za naslednjo sejo prosil za ustni odgovor ministra za zunanje zadeve. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, vsi prisotni v dvorani lepo pozdravljeni! Slovenija je zelo neenakomerno razvita in zelo podobno bi lahko rekli tudi za področje kmetijstva. Kot poslanka sem precej na terenu in žal moram reči, da še zmeraj prepogosto slišim, da je za kmetijstvo na manj razvitih območjih bilo narejeno premalo. Zato me, spoštovani minister zanima: Kdaj in katere ukrepe za razvoj kmetijstva na manj razvitih območjih nameravate pripraviti? Drugi del vprašanja pa se navezuje na eno od takšnih problemskih območjih, to je območje Haloz, ki ga dobro poznate. Ne nazadnje smo na to temo že dvakrat razpravljali v Državnem zboru, pa tudi kakšno ustno vprašanje je že bilo na to temo dano. Sedaj naj spomnim, da smo se v aprilu 2015 vse parlamentarne stranke na nek način zavezale oziroma zavezale vas, Vlado, da boste pripravili celovite ukrepe za celostni razvoj območja Haloz. Seveda potem sledi ustanovitev vladne delovne skupine, pripravi se en dokument, nek nabor ukrepov, ki bi naj si tudi potem izpeljali. Ampak, seveda so Haloze v večji meri kmetijske in bom rekla, da kar tisti večji delež tega dela odpade na vas, spoštovani minister. Mene zanima konkretno; dostikrat je s strani koalicijskih poslancev pa tudi z vaše strani, minister, rečeno, da je bilo narejeno za Haloze ogromno in da so že vidni dobri rezultati. Mene zanima: Kateri so ti rezultati konkretno? Ne nazadnje se sama dosti gibam po območju Haloz, pa žal teh pozitivnih učinkov s strani hribovskih, zlasti teh manjših kmetij ni slišati. Ne nazadnje še zmeraj opozarjajo, da se razpisi, ki se ali so se pripravili, narejeni na način, da enostavno k njim ne morejo pristopiti. Zato me zanima konkretno: Koliko se je izboljšala situacija na področju kmetijstva v Halozah in kaj še v prihodnje nameravate na tem področju narediti? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Dejan Židan, izvolite.
Spoštovana poslanka, poslanci, poslanke in gospod predsedujoči, še enkrat lep pozdrav. Hvala vam, gospa poslanka, tudi za aktualno vprašanje. Kakor ste povedali pravilno, je bila posebna delovna skupina. V tej delovni skupini so bili predvsem predstavniki različnih nevladnih organizacij z območja Haloz, potem pa tudi iz državnega uradništva, vodila pa je to skupino naša državna sekretarka gospa Tanja Strniša. In vprašali ste me v pravem času, zato ker dejansko so vidni že nekateri rezultati, nekatere aktivnosti, za katere ste vprašali, bodo pa še izpeljane, ker so vezane na nekatere strukturne spremembe, kjer je pa čas nekoliko daljši. Če dovolite, da vam kar naštejem spoštovana poslanka. Zelo dosti je bilo vprašanj ali je mogoče okoljske ukrepe, ki se izvajajo, spremeniti tako, da bodo ljudje lažje vstopili v to, zlasti na področju Haloz. Čeprav bi rad poudaril, ko se je delal program za Haloze, je bil to program za vsa demografsko ogrožena območja in velja za bistveno večje območje, kot so samo Haloze. Ampak o rezultatih za Haloze bom govoril, ker imamo zbrane. Tako se je v letu 2016 v okoljske ukrepe vključilo za 34,5 % več kmetij, v praksi pa pomeni, da je prišlo dodatnih 74 % več denarja, kar v praksi pomeni četrt milijona evrov na leto. Tudi vrednost ukrepov na posamezno kmetijo se je povečala. Če je bilo v letu 2014 na povprečno kmetijo izplačano tisoč 831 – govorim izključno v tem trenutku o okoljskih ukrepih –, je bil ta znesek v letu 2015 2 tisoč 876 in izplačilo, ki bo, jaz si želim, da bi večino uspeli izplačati še v tem letu, bo pa ponovno višja letos, torej leta 2016, za približno tisoč evrov in bo 3 tisoč 722 evrov. Drugo zelo pomembno za Haloze je vinogradništvo in v tem trenutku tudi vidite, imamo novo zadrugo, in tisto, kar je pomembno v tem trenutku, je vključenih v vinogradniški ukrep 43 kmetij na skupaj 331 ha. Mogoče to, kar je pa najbolj pomembno, če je bilo povprečno okoljsko plačilo v letu 2014 za povprečno kmetijo 2 tisoč 700, je v letu 2015 2 tisoč 528, in predvideno v letu 2016 6 tisoč 635. Potem je bilo dosti govora, ali bi našli kakšen ukrep, ki bi omogočil, da bi se več habitatnih ukrepov izvajalo na področju Haloz. Ta ukrep je imel samo enega predstavnika v letu 2014. V letu 2016 pa že imamo 20 kmetijskih gospodarstev vključenih. To pomeni dodatnih 15 tisoč evrov za Haloze letno. Tudi novi ukrep, ki se izvaja od letošnjega leta naprej, izplačan bo naslednje leto, je ukrep dobrobiti živali. V ta ukrep je vključenih pa 141 kmetijskih gospodarstev na območju Haloz in pomeni dodatnih 75 tisoč evrov za Haloze letno. Kar se tiče pa programa razvoja podeželja in investicijskih ukrepov. Tudi tu je prišlo do spremembe. Prva sprememba je, da se je za spremembo točkovanja in upoštevanja tako nagiba kakor tudi zmanjševanja števila ljudi v posameznem kraju uspelo vključiti tudi zadnjo občino iz Haloz v ta ukrep. Območja, ki so omejena podobno kot Haloze, so dobila dodatne točke pri investicijskih ukrepih in dodatno 10 % sofinanciranja, če so izbrana. Ob tem bi pa še rad povedal: ukrep, ki ga bomo začeli izvajati v letu 2017 in tudi zahteva spremembo programa razvoja podeželja, je dodatno plačilo na nagibe. Ukrep je kakor pisan na roko Halozam. To v praksi pomeni, da kmetija, ki ima nagib 35 % ali več odstotkov, dobi ob vseh ostalih plačilih dodatno 50 evrov na hektar, kmetija, ki ima 50 odstotkov ali več nagiba, 100 evrov na hektar. Tisto, kar je pa tudi pomembno: v letu 2017 pripravljamo in verjamem, da bomo lahko začeli tudi izvajati, poseben investicijski ukrep, pa mogoče, gospa poslanka, ker predvidevam, da me boste še nekaj vprašali, ga razložim v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko, izvolite dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. V prvi vrsti naj rečem, da takrat, ko smo v Državnem zboru sprejemali ta sklep, je bil namen tega, da pripravimo ukrepe, ki bodo veljali izključno za območje Haloz. Zdaj na področju kmetijstva, tako kot ste rekli, ste pripravili ukrepe za celotno Slovenijo. Ne vem, vseeno bi si želela in na nek način pričakovala, da bi imeli ukrepe, ki bi bili namenjeni izključno Halozam. Strinjam se z vami, da na primer ob upoštevanju strmine, verjetno so Haloze eno izmed tistih redkih območij, ki padajo po tem pri teh merilih ali pa kakorkoli. Prav bi bilo, da bi morda namenili še kaj več zgolj Halozam. Kaj je tisto, kar se mi zdi morda sporno in na kar tudi opozarjajo sami ti mali kmetje na tem območju? Zdaj pripravljate vloge za investicije do petnajst tisoč evrov in tukaj je tudi govora o posameznem, bom rekla, merilu – višina letnega prihodka. Zdaj je žal pač tako, da kmetje z delom na teh majhnih kmetijah ne morejo preživeti. Večina od teh ljudi je še vedno zaposlena in bolj kot to, da bi lahko s tem, ko bi obdelovali to zemljo na teh haloških strminah, jih bolj veže ljubezen do samega območja, kot pa to, da bi enostavno to omogočalo preživetje. Morda, dajte razmisliti in pripraviti resnično takšne ukrepe, ki bodo ljudem potem pisani na kožo in da bodo to lahko izkoristili, morda v prihodnosti lahko tudi preživeli zgolj od tega, da bi obdelovali to zemljo. Ne nazadnje, drugo je tudi sama velikost teh kmetij. Vemo, da so kmetije tu bistveno manjše kot pa kjerkoli drugje. Ampak, če želimo, da ostane tudi krajina lepa, obdelana, da se kmetijstvo ohranja, da vseeno vemo, da so to edinstvene površine za vinogradništvo, je seveda prav, da bi jim mogoče šli nekoliko bližje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister magister Dejan Židan, izvolite.
Hvala za možnost, da še nekaj povem. Sam izjemno cenim Haloze, vendar moram kljub vsemu povedati, da je še nekaj drugih podobno ogroženih območij v Sloveniji in samemu kmetijskemu ministrstvu, ker mi pomagamo preko razvoja programa podeželja, saj je prek drugih ukrepov bistveno težje oziroma skoraj ne moremo. Mi imamo enoten program za državo. Zdaj velike države, kot je, recimo, Nemčija, imajo več programov, ker imajo po deželah, vendar v Sloveniji, če bi imeli še to razbito, recimo na program za Haloze, za Maribor, za Pomurje, ne bi znali niti izpeljati, ker je že dva milijona relativno majhno populacija za en program razvoja podeželja. Sedaj bi rad še nekaj povedal. Osnova kmetijske politike, to moramo vsi razumeti, največ denarja se razdeli preko plačil na hektar. Plačilo na hektar ni odvisno, ali je kmetija majhna, srednja ali velika, ampak je pač plačilo na hektar. Mogoče bo nekoč v bodočnosti drugače, sedaj pa je dovoljeno mimo tega peljati zgolj 15 odstotkov plačil preko plave ovojnice. To mi potem počnemo po posebej dodatno, recimo, govedorejo ali pa druge panoge podpremo, ampak 85 odstotkov je enostavno plačilo na hektar in povsod je tako. In še to se bo spremenilo v letu 2021, ko se bodo plačila na hektar polja, travinja, vinograda, sadovnjaka povsem izenačila. Mi smo v tem trenutku samo ena izmed dveh držav, kjer je drugače. Morda še nekaj, kar bo zanimalo tudi vas, poslanke in poslanci, pa tudi mogoče gledalke in gledalce. Čeprav imamo v tem trenutku 58 tisoč kmetijskih gospodarstev v Sloveniji, pa le moramo razumeti, da znotraj tega imamo na nek način dve različni skupini proizvajalcev, ki tudi različno delujejo. Prva skupina so kmetije, ki živijo samo iz kmetijstva. To so tiste kmetije, ki dejansko živijo [[…]]Njih najbolj enostavno definiramo v Sloveniji na ta način, da to so kmetije, kjer je vsaj ena kmetica ali kmet pokojninsko zavarovan iz kmetijstva. In potem imamo pa kmetije, ki jih je pa bistveno več, kjer je v bistvu kmetijstvo zgolj neke vrste dodatna dejavnost na kmetiji. Ljudje so zaposleni, ampak tudi iz ljubezni do svoje zemlje pa tudi do svoje zgodovine oziroma svojih staršev še naprej obdelujejo. Mi generalno med temi kmetijami ne ločimo, plačila na hektar so za vse enaka. Smo pa tudi sami opazili, ti, ki imajo kmetijo kot neko dodatno dejavnost, da pač težje pridejo do razvojnega denarja, ker niso toliko specializirani. Zato smo se odločili, da v naslednjem letu, verjamem, da bomo sedaj dobili to potrditev, gremo v poseben razpis za investicije, kjer bo izključno bo lahko taka kmetija kandidirala. Denar bo omejen, mislim, da bo približno 20 milijonov. Tega, mislim, da v zgodovini Slovenije še ni bilo. Torej, en paket, na katerega ostale kmetije ne bodo mogle, bo samo tem kmetijam namenjen. Verjamem, da bo tudi uspešen. Bi pa še naslednje [[…]]Mi je ponovno časa zmanjkalo. Še enkrat, hvala za vprašanje.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko [[…]]Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Spoštovane ministrice, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Spoštovana ministrica dr. Anja Kopač Mrak, ob pripravi proračuna za leti 2016 in 2017 je bilo za varstveno delovne centre namenjenih slabih 23 milijonov evrov in približno en milijon več za leto 2017. Proračun za leto 2016 je tako predvidel širitve pri javnih zavodih, varstveno delovnih centrih oziroma povečanje za sto uporabnikov, kar je predstavljalo približno 22 % glede na čakalno listo pred enim letom. V povezavi z naštetim želim izpostaviti dve vprašanji. Zanima me: Koliko je trenutno aktualnih vlog na čakalni listi za vključitev v varstveno delovne centre, vključno z oceno števila tistih, ki so vključeni v šole s prilagojenim programom v starosti nad 26 let, ter tistih, ki so doma? Drugo vprašanje: V katerih varstveno delovnih centrih že potekajo širitve oziroma jih lahko pričakujemo do konca leta ter za koliko mest? V povezavi s tem bi izpostavila tudi regijo, iz katere prihajam – prihajam iz Zasavja. Zanima me v zvezi z Varstveno delovnim centrom Zagorje ob Savi, ki sprejema tudi uporabnike iz Litije. Ta dostopnost bi se vsaj začasno rešila tudi z odprtjem enote Varstveno delovnega centra Zagorje ob Savi v Litiji. Ta enota bi svoje prostore lahko imela na primer v Socialno varstvenem centru Litija, ki ima izpraznjen prostor prav za namen varstveno delovnega centra. S tem bi uporabnikom iz Litije bolj približali storitve, obenem pa rešili prostorsko stisko Varstveno delovnega centra v Zagorju. Zato me zanima tudi: Kaj menite o takšni alternativni rešitvi? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Drage poslanke in poslanci, ministrice in minister! Draga Vojka Šergan, hvala za vprašanje. Storitve vodenja varstva in zaposlitve pod posebnimi pogoji se izvajajo v 34 varstveno delovnih centrih, od je tega 23 javnih in 11 koncesionarjev. Trenutno je v storitev vključeno 3 tisoč 426 odraslih oseb z motnjo v telesnem in duševnem razvoju, od tega 2 tisoč 891 v javne zavode in 535 uporabnikov pri koncesionarjih. Ministrstvo se zaveda potreb, predvsem v času krize, lahko rečemo, je bilo obdobje od 2008 do leta 2014, ko dejansko zaradi vseh omejitev ni bilo širitev. Tako je bil eden izmed prvih pogojev, da smo v koalicijsko pogodbo zapisali širitve v varstveno delovnih centrih. Vesela sem, da smo v letu 2015 glede na proračunske zmožnosti realizirali 70 novih vključitev, v letošnjem letu pa še dodatnih 257 vključitev, kar pomeni, da je bilo v zadnjih dveh letih zagotovljenih 327 novih mest za uporabnike in s tem omogočenih tudi sto novih zaposlitev. Storitev je v celoti financirana iz proračuna Republike Slovenije, zato smo z vidika racionalne porabe proračunskih sredstev želeli najprej zapolniti vse razpoložljive prostorske kapacitete, s katerimi so razpolagali javni zavodi. Širitve so bile v skladu s prostorskimi možnostmi izvedene v skoraj vseh javnih zavodih. Glede na podatke o številu vlog na čakalni listi, ki smo jih od vseh izvajalcev dobili konec lanskega leta, se je s temi širitvami čakalna lista najmanj prepolovila; od 600 evidentiranih vlog na približno 300 vlog, pri čemer je treba povedati, da so bile nove vključitve v letu 2015 in v letu 2016 sproti usklajevane z zavodi, tako da smo vključitev povečini uspeli omogočiti vsem, ki so to nujno potrebovali. Izkušnje namreč kažejo, da se v velikih primerih osebe, ki so sicer izrazile interes za vključitev, po ponujeni možnosti iz različnih razlogov za to ne odločijo. Kot že omenjeno smo z realiziranimi širitvami večinoma uspeli zapolniti proste prostorske kapacitete v javnih zavodih. Vse nadaljnje širitve mest bodo obravnavane v okviru ponovne analize potreb in celostnega načrtovanja razvoja mreže varstveno delovnih centrov na nivoju celotne Slovenije v obdobju do leta 2020. V VDC Zagorje ob Savi, ki ste ga izpostavili, je bilo tudi dne 13. 9. 2016 ponovno izveden tehnični pogled prostorov in presoja skladnosti z zahtevami Pravilnika o minimalnih tehničnih zahtevah za izvajalce socialnovarstvenih storitev. Komisija za ugotavljanje izpolnjevanja minimalnih tehničnih zahtev za izvajalce socialnovarstvenih storitev je ugotovila, da zavod še razpolaga s prostimi prostorskimi kapacitetami za najmanj 30 dodatnih mest, saj so bile v lanskem letu v mansardi objekta na novo urejeni ustrezni prostori. V širšem območju Litije so sicer izkazane potrebe uporabnikov po novih vključitev storitev vodenja varstva in zaposlitve pod posebnimi pogoji, vendar trenutno odprtje enote po mnenju strokovnih služb ministrstva ni ekonomsko upravičena. Ob tem bi pa izpostavila tudi, ker je tam, tako kot ste omenili, v teh prostorih, ki je v lasti občinskega podjetja, je tam že dom upokojencev, je pa problem s stečajem tega podjetja. Morate se zavedati, da kadar so v takih prostorih uporabniki varstveno delovnega centra, je treba biti še posebno pozoren, da se uredijo vsa druga razmerja. Tako če poenostavim, vsekakor smo s širitvami zadovoljni, smo najhujše probleme rešili. Je pa treba sedaj celovito analizirati mrežo in iti čim bližje uporabnikom, vendar na način, da še vedno lahko te izdatke ekonomsko tudi opravičimo. Torej, vsekakor se bomo poskušali usklajevati. Tudi za to mrežo je v skladu z nacionalnim programom socialnega varstva do 2020 predvidena širitev, vendar bo potrebna pred tem analiza, kar se tiče Litije pa še posebna pozornost glede tega. Torej, to je strokovna ocena služb znotraj Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo zahtevala dopolnitev odgovora. Izvolite.
Pri tem bi samo rada nekako opozorila, da 23 centrov, ki so javni zavodi, bi vendarle v prihodnje, ko se bo delala ta analiza, bilo resnično treba razmisliti zaradi tega, ker na primer tem uporabnikom je lokalno bližji center; to se pravi, ti VDC-ji, ki so [[…]]Mislim, vsi uporabniki si želijo čim bližje tak center. Recimo, iz Zasavja voziti v Slovenj Gradec takšnega uporabnika, je to tudi težavno zaradi tega, ker če je blizu doma, potem lahko vsak dan tudi prebiva doma in se dnevno vozi v ta center. Če pa se samo javni zavodi izpostavljajo po Sloveniji, ti, ki imajo tudi tradicijo, je pa to problem za te uporabnike. Zato bi bilo treba te storitve bolj približati uporabnikom – na tem mestu bi na to opozorila. Želela bi, da pri tej analizi v prihodnje [[…]]In pa, da razmislite tudi o alternativnih rešitvah, ki bi bile ustreznejše za regijo in uporabnike. Skratka, na to bi opozorila. Vzamem pa na znanje problematiko Litije in se potem resnično rešuje tudi takrat, ko bodo v Litiji primerni prostori in se takrat naprej pogovarjamo.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Spoštovana poslanka, vsekakor se z vami strinjam. Vedno je treba načrtovati javno mrežo na način, da smo čim bližje uporabnikom. Vendar ob tem se moramo zavedati tudi žal določenih omejitev, ki so, in je potrebno z denarjem zagotoviti čim večjemu številu uporabnikom, da se lahko vključijo v storitve, ki so jim nujno potrebne. Širitev mreže mora biti v smislu, da se dislocirane enote obstoječih javnih zavodov ustanavljajo, da pokrijemo še tiste sive lise, ki morebiti so na območju Republike Slovenije, našega ozemlja, po drugi strani pa je v tej smeri tudi projekt z evropskimi sredstvi deinstitucionalizacije, kjer so vključeni tudi varstveno delovni centri in uporabniki na tem področju, s skupnostno obravnavo, širitvijo skupnostih programov in tukaj znotraj tudi evropska sredstva, kjer so pripravljeni razpisi, tako da tudi to bo treba – in s tem se seveda širijo novi koncepti dela in pa predvsem pomoč na domu bližje uporabnikom. Tako da se strinjam z vašimi predlogi. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem v dvorani, ministrica! V Zgornji Savinjski dolini smo lansko leto februarja ustanovili civilno iniciativo, ki skupaj z župani vseh zgornjesavinjskih občin želi nekako ministrstvo opozoriti na probleme poplavne ogroženosti predvsem zgornjega toka reke Savinje. V mesecu oktobru lanskega leta smo se tudi s predstavniki civilne iniciative zglasili pri vas na ministrstvu v Ljubljani in vam tudi predstavili oceno škode, ki jo je reka Savinja povzročila od leta 2007 dalje, seveda na stavbah, javni infrastrukturi in tudi kmetijskih zemljiščih. Ta škoda je zelo visoka, ocenjujemo, da je okrog 25 milijonov evrov. V mesecu decembru 2015 je bil na temo Načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti za obdobje 2015–2021 tudi posvet na Ljubnem ob Savinji na to temo in prisotnim je bilo tudi obljubljeno sodelovanje pri pripravi tega načrta. V tem vmesnem času do danes pa je potekala korespondenca med predsednikom civilne iniciative in ministrstvom, ampak moram reči, da s strani ministrstva mogoče slabša korespondenca. Glede na navedeno me zanima: V kateri fazi je sedaj izdelava hidrološko-hidravlične študije? Zanima me: Kdaj bodo torej znani rezultati te študije? Kdaj lahko pričakujemo, da bo tudi zaključen načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti? In tudi: Ali lahko računamo na to, da bomo s to študijo seznanjeni tudi v Zgornji Savinjski dolini – se pravi, naša civilna iniciativa? Ali bo mogoče podati pripombe na to študijo? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka gospa Nada Brinovšek, hvala za vprašanje. Res je, da smo na to temo že kar nekajkrat kontaktirali in prav je tako. Res pa je, da so v tem času bile tudi z moje strani dane obljube, zaveze, da bo hidrološko-hidravlična študija pravzaprav zaključena že do tega časa, ko danes govorimo. Je pa res, da je zaradi težav pri izdelavi te študije prišla od pripravljavca, to je od fakultete, vloga za podaljšanje roka za izdelavo te študije in na ministrstvu smo se odločili, da jim rok podaljšamo; do konca letošnjega leta oziroma januarja naslednjega leta, ker če iščemo novega pripravljavca študije, če nekako ugotovimo, da ta pripravljavec ni ustrezen, pa tudi do tega datuma ne moremo najti ustreznega izvajalca. Zato smo ocenili, da je bolje, da mu damo soglasje za podaljšanje roka za izdelavo te študije in potem gremo s postopki naprej. Sam načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti se dela za celotno Slovenijo. Verjamem, da niste najbolj zadovoljni z odzivom naših sodelavcev, zagotavljam pa, da so veliko naredili v tem času priprave tega načrta, da jih veliko dela še čaka, bo načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti tudi pred obravnavo oziroma pred sprejemom na Vladi objavljen, tako da je sam postopek v teku. Namreč, trenutno na ministrstvu zaključujemo postopek načrta upravljanja z vodami, ki je po obsegu še celovitejši, zajema seveda številne pomembne stvari, ki jih je treba v načrtu upravljanja obdelati. Trenutno je tudi okoljsko poročilo sprejeto, tako da prehajamo v zaključno fazo. Ob tem pa imamo še tudi načrt ravnanja z morskim okoljem, ki je za Slovenijo tudi pomemben. Tako konec leta, nekje v mesecu decembru, bi ta načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti bil objavljen oziroma bo šel že v fazo sprejema na Vlado. Res je, da je ta celovita hidrološko-hidravlična analiza pogoj za pripravo investicij znotraj operativnega programa kohezijske politike 2014–2020, da so za nekatere te lokacije tudi že izdelani projekti, vendar prav ta analiza je pogoj, da pristopimo k pripravi projektov oziroma vlog za črpanje sredstev. Zato je ta poplavna varnost Savinje, lokalni ukrepi, ki je bila izvedena znotraj operativnega programa 2007–2013, gre pa za območja Luč, Celja in Laškega, seveda toliko pomembnejša. Je pa res, da je treba tudi nadaljevati s sprejemom prostorskih aktov, tu gre za državne prostorske načrte, ker sicer te investicije ali pa nekatere investicije ne bo moč izvesti. Direkcija za vode nadaljuje z aktivnostmi, gre za urejanje Ljubnice, gre za Savinjo, gre tudi za čiščenje zadrževalnikov, kjer je delo v času, ko so padavine in voda z višjih delov prinese veliko proda oziroma kamenja. To pomeni, da smo pozorni na ministrstvu, da se ti ukrepi izvajajo ustrezno povsod po Sloveniji, je pa res, da podnebne spremembe vplivajo na količino padavin, na intenzivnost padavin in da popolne protipoplavne varnosti seveda ne bo moč v prihodnosti zagotavljati. Nujno pa je, da izboljšamo protipoplavno varnost, kar je znotraj izvajanja tako kohezije kot tudi investicij, sofinanciranih oziroma financiranih iz sklada za vode, prioriteta ministrstva v naslednjih dveh letih. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Samo to bi še vprašala, spoštovana ministrica. Pravite, da je načrt zmanjševanja poplavne varnosti za celo Slovenijo v zaključnem delu in da bo predvidoma decembra prišel na Vlado v sprejem. Zanima me: Ali bo pred samim sprejemom ta načrt predstavljen na primer nam v Zgornji Savinjski dolini? Ali bo mogoče podati kakršnekoli pripombe ali pobude na ta načrt pred sprejemom? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Rada bi povedala, da verjetno po sami pripravi tega načrta ne bo mogoče delati predstavitev po celotni Sloveniji. Potem bi morali seveda takšnih lokacij imeti ne samo v Zgornji Savinjski dolini, ampak bi jih morali ponoviti po celotnih Sloveniji. Bo pa ta načrt objavljen na spletni strani oziroma na E-demokraciji, kjer bo mogoče kakršnekoli pripombe še dajati. Res pa je tudi, da je ta strokovna ekipa, ki je pripravljala ta načrt, z župani vzpostavila zelo dobre odnose in na marsikaterih območjih se po aktivnosti – sem prepričana, da tudi v Zgornji Savinjski dolini – pripravljajo rešitve, ki so potem zajete v tem načrtu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Minister je odsoten, tako prosim, če se opredelite do načina odgovora.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, najlepša hvala za dano besedo. Cenjeni ministrski zbor, kolegice in kolegi! Svoje vprašanje naslavljam ministru za javno upravo, ki je danes odsoten, pa bi prijazno prosil, če mi lahko na naslednji seji ustno odgovori. Moje vprašanje se nanaša na Zakon o javnem naročanju, ki je bil nedavno sprejet. Seveda večkrat govorimo o razvoju Republike Slovenije, naše države. Tu so prav gotovo v preteklosti – in verjamem, da bodo tudi v prihodnosti – pomembno vlogo igrale lokalne skupnosti. To so naše občine po vsej državi, seveda, posledično v teh lokalnih skupnostih krajevne skupnosti. Nedavno je bil sprejet Zakon o javnem naročanju in ta zakon precej nelagodja daje v te lokalne skupnosti. Z veliko župani teh občin sem se pogovarjal, ki pozivajo ministrstvo za neka tolmačenja, seveda je to tolmačenje zelo nejasno, nepregledno, največkrat pa ga ne dobijo. Ene občine so se tega novega zakona že lotile, imajo veliko težav, ene pa še malo čakajo zaradi nepreglednosti. Sam naj tudi omenim, da ko govorimo o lokalni skupnosti, razvoju naše države, velikokrat naletimo na povprečnino, ki jo Vlada zmanjšuje oziroma ne zadovolji potrebe teh lokalnih skupnosti. V tem segmentu pa izjemno pomembno vlogo vseh teh 25 let pa še dlje igrajo krajevne skupnosti v teh lokalnih skupnostih in sam trdim, da te krajevne skupnosti iz enega evra napravijo v tistem kraju 1,5 ali pa 2 evra. Tu imam v mislih prostovoljno delo in prispevke, ki jih ljudje dajejo za razvoj predvsem teh oddaljenih krajev. To, o čemer govorim, je veliko težje v nekih večjih mestih. Zato ministra za javno upravo sprašujem: Ali pripravlja kakšne spremembe Zakona o javnem naročanju, predvsem 66. člena, ki govori o javnem naročanju za potrebe ožjih delov, to pomeni krajevnih skupnosti? Ta zakon je v tem segmentu nejasen, nedorečen, predvsem pa zavira razvoj lokalne skupnosti, posledično krajevne skupnosti, na katere se to nanaša. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdrav ministricam in ministroma, ostalim prisotnim! Glede na moje vprašanje bi rad izvedel način razmišljanja tudi Ministrstva za šolstvo, gre pa za ohranjanje podružnične šole v Breginju. Se pravi, to je podružnična šola Osnovne šole Simona Gregorčiča iz Kobarida. Vemo, da imamo neskončno število predpisov in standardov in vsega skupaj glede zasedenosti in tega. Vemo tudi, kakšna je specifika podružničnih šol in šol, ki so v nekem ruralnem naselju in s katerimi se ubada tudi kar velika večina občin pri nas. Ker pa imam v Posočju poslansko pisarno, so se name obrnili tako župan kot tudi ravnateljica podružnične šole in nekako smo prišli do tega, da so ti standardi precej v neravnovesju s šolami, ki so v nekem urbanem okolju. Konkretno me zanima pri tem: Kako se bi dalo, poskušalo najti možnosti za ohranitev te in ne samo podružnične šole? Verjetno bi se to lahko apliciralo na ostale, s tem da bi vas rad opomnil in spomnil – verjetno to tudi sami veste –, da je to ena izmed redkih podružničnih šol, ki nikoli ni zaprla svoja vrata, niti v času fašizma, niti v času vojne, niti v času potresa, niti do sedaj. Zna se pa v tej situaciji, kakor je to, spremeniti. Imam zavezo s strani župana občine Kobarid, da se bo zavzel in tudi, če bo treba finančno pomagal pri tem, da ta šola živi. Sami pa vemo, da je šola, sploh v Breginju, ki je taka specifična vas, ena od osrednjih točk, na katero se vežejo ljudje. Z veseljem vam moram povedati, ker sem se na lastne oči prepričal, da je tam zaživela zelo mlada skupnost; se pravi, da so mladi ostali, se ne razseljujejo več in šola in ta vrtec, ki tam obstajata, sta ena od teh temeljev, na katerih gradijo svojo prihodnost. Mislim, da je na vseh nas, da gradimo na tem in da najdemo neko resolucijo, ki bi bila mogoča. Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani kolegi in kolegice! V skladu z 12. členom Pravilnika o pogojih za ustanavljanje javnih osnovnih šol, javnih osnovnih šol in zavodov za vzgojo in izobraževanje otrok in mladostnikov s posebnimi potrebami ter javnih glasbenih šol – temu rečemo kar pravilnik o pogojih za ustanavljanje – ustanovitelj šole spremlja demografske podatke o številu šoloobveznih otrok v šolskem okolišu za najmanj petletno obdobje in te podatke tudi seveda ministrstvo skrbno spremlja. Če ustanovitelj ugotovi, da bi bilo na podružnici, ki se nahaja na območju s specifično poselitvijo – in tukaj gre za ta primer – in seveda tudi z razvojnimi posebnostmi v prihodnjem petletnem obdobju vključenih manj kot pet učencev, bi morali na podlagi 13. člena tega pravilnika o pogojih za ustanavljanje začeti postopek za spremembo statusa šole. Sam postopek za spremembo statusa šole začne samo ustanovitelj, torej ne ministrstvo kot takšno, ampak sam ustanovitelj, in sicer najmanj 2 leti pred začetkom šolskega leta, v katerem šola ne izpolni navedene pogoje; torej ko je, če poenostavljeno povemo, premalo otrok oziroma v temu petletnem obdobju zaznamo padec. Iz demografskih podstavkov, kolikor nam je v tem trenutku znano in sporočeno o sami vključenosti učencev na podružnici Breginj, je razvidno, da zaradi samega števila vključenih učencev obstoj podružnice zaenkrat ni ogrožen. Tudi sami ste že navedli, da imamo demografski prirast, da se oživlja to območje, kar seveda je lepo sporočilo za vse vzgojne in izobraževalne zavode, ne glede na obliko, kako se izvajajo bodisi v osnovnih ali podružničnih oziroma enotah posameznih šol. Mi smo tudi prejeli vlogo s strani Osnovne šole Simona Gregorčiča, in sicer že v začetku maja, tudi v maju smo že odgovorili. In sicer je sama šola zaprosila za obravnavano specifiko v skladu s tem, kar sem prej navedla, in sicer gre za oblikovanje dveh kombiniranih oddelkov na podružnici v Breginju, obiskalo jo bo deset učencev v aktualnem šolskem letu, torej 2016/2017. S strani ministrstva smo šoli konec maja že sporočili, da lahko sicer oblikujejo en oddelek iz štirih razredov, kar je tudi v skladu z obstoječimi pravilniki, in sicer s 27. členom, to je Pravilnik o normativih in standardih za izvajanje programa osnovne šole, vendar pa se lahko glede na vzgojnoizobraževalno delo in pogoje tega dela vključi tudi drugi strokovni delavec v obsegu 10 ur. Na ta način se tudi lažje potem izvaja program tudi v skladu s predvidenimi standardi in normativi. Seveda, ker se sama podružnica v resnici nahaja na tem demografsko ogroženem območju in glede na že omenjeno gibanje števila učencev v prihodnje je tudi zaradi posebnih delovnih razmer, ki jih ta šola ima, za letošnje leto ministrstvo odobrilo še dodatnih tako imenovanih 5 pedagoških ur za ločeno poučevanje. Na ta načni skušamo pripomoči k temu, da se ne le ohranja kakovost izobraževalnega procesa, ampak tudi spodbuja vključenost šole v samo lokalno okolje in obratno prav z namenom, da postane ta šola še vedno in ostane povezovalni element središča. Namenili ste še eno drugo vprašanje, in sicer glede prevozov, ki so v resnici tudi lahko velik del, bi rekla, organiziranja in izzivov organiziranja poteka pouka, torej prihoda in odhoda učencev. Kar se tiče samih stroškov prevoza voznikov in spremljevalcev, to neposredno ni področje v pristojnosti Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Gre seveda za domeno občinske skupnosti, vendar hkrati tudi v določenih pogojih sofinanciranja s strani ministrstva, ko gre bodisi za posebne potrebe oziroma ko gre za ogrožene poti – recimo, primer ogrožene poti zaradi zveri. V tistih primerih pa ministrstvo sodeluje pri reševanju in je tudi dolžno sodelovati. V tem neposrednemu primeru pa ne, kar se tiče same organizacije in izvedbe prevoza in s tem seveda je to del lokalne skupnosti in izvajanja teh procesov lokalne skupnosti. Se pa zavedamo, da je vrsta izzivov zaradi samega demografskega okolja in seveda tudi regionalne razpršenosti, ki je domena tega območja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! O projektu Divača–Koper, o tako imenovanem drugem tiru, je bilo izrečeno res veliko besed, prelitega veliko črnila. Na nek način je to razumljivo, kajti gre za največji državni projekt izjemnega pomena pri obnovi železniške infrastrukture, kakor tudi za ostale segmente, Luko Koper in sploh za tovorni promet v Republiki Sloveniji. Prijava na odprti razpis je bila neuspešna. Na nek način se je to vedelo že prej, kajti projekt ni bil pripravljen v taki fazi, da bi izpolnjeval vse zahtevane razpisne pogoje. V lanskem letu, v februarju je bil razpis za tako imenovano revizijo in ponovno oceno preveritve vrednosti samega projekta. Pa me sedaj zanima dejansko, v kakšnem stanju so ti rezultati, kdaj bodo, kajti vemo, da iz finančne ovojnice, kjer je dejansko praktično za infrastrukturo izjemno malo denarja, da bo treba kandidirati na bodoče odprte razpise in seveda tam bo treba zadostiti vsem razpisnim pogojem. Zato sprašujem: V kakšni fazi dejansko ta projekt je oziroma kdaj bodo ti izsledki iz te revizije poznani?
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar! Res je, o drugem tiru je bilo že veliko povedanega, veliko napisanega, jutri, sem prepričan, da bomo tudi večino časa porabili za pogovor prav o tem strateškem projektu. Sprašujete o tem, v kakšni fazi se nahaja ta projekt oziroma ta naloga revizije vrednosti. Sam razpis je bil objavljen letos januarja, se pravi, v začetku tega leta, potem so sledile ponudbe. Ko smo izbrali ponudnika, so sledile tudi še pritožbe, vendar je potem Državna revizijska komisija te pritožbe zavrnila, tako da je Direkcija lahko konec meseca junija, točno 30. junija, z izbranim izvajalcem, to je Geodata, italijansko podjetje, sklenilo pogodbo za izvedbo tega javnega naročila, s ponujeno vrednostjo oziroma ceno, pogodbeno ceno potem, 176 tisoč 900 evrov z vključenim davkom na dodano vrednost. Namen te revizije je, da se preveri vsa struktura, se pravi ocenjene vrednosti, tako kot je sedaj v projektih ocenjena, in vse možnosti za racionalizacijo in optimizacijo tega projekta, zlasti z vidika tega vprašanja, ali se je o tej progi mogoče pogovarjati, da bi jo namenili samo tovornemu prometu, ali so s tem povezano potem mogoče opustitve določenih tistih evakuacijskih oziroma tako imenovanih servisnih tunelov in tudi še določena vprašanja v zvezi z nadaljnjimi vidiki vzdrževanja. Tudi kar se tiče obstoječega tira, smo želeli v tej nalogi nekako nasloviti. Rok za izdelavo te naloge je bil s strani izvajalca ponujen tri mesece. Tako konec septembra pričakujemo končni rezultat, to je osnutek končnega poročila. Ta predlog končnega poročila bomo potem s strani naročnika, s strani Direkcije oziroma v ta namen je tudi ustanovljena posebna strokovna komisija, ki bo ta izdelek proučila, pogledala, podala še določene pripombe in izvajalec je dolžan potem te morebitne korekcije še opraviti. Tako pričakujemo, da bomo same rezultate te preveritve ocenjene vrednosti lahko predstavili javnosti – in torej tudi to dokončno poročilo – nekje v prvi polovici meseca oktobra. Tak je zdaj ta plan, na podlagi tega pa potem stečejo potem vse aktivnosti, takoj potem kompletirati to finančno konstrukcijo, to so pa že potem nadaljnja vprašanja, o katerih sem prepričan, bomo jutri podrobno govorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister, za podane informacije. To se pravi, da konec septembra oziroma v začetku oktobra se lahko nadejamo teh rezultatov. Sprašujem pa še dodatno sledeče. Predvideni novi razpis za CEF, to se pravi, govorim o odprtem razpisu za kohezijske države, naj bi bil že oktobra. Seveda, pač z določenim časom, ne vem, ali bo to 8 mesecev ali eno leto; skratka do porabe. Predvidena dodatna sredstva za ta namen je okrogla milijarda. Zanima me: Kaj še manjka pri tem projektu, da dejansko izpolnimo te razpisne pogoje? Kajti ta rok objave razpisa, ki ga je napovedala evropska komisarka Violeta Bulc, naj bi bil že oktobra. To se pravi, ta časovnica nam je izjemno blizu in verjamem, da osnova je tudi investicijski načrt, ker dejansko mora biti investicija zaprta. To vemo, da je težek zalogaj in korak, ki se ne da narediti od danes do jutri, ampak vendar, razpis je pred vrati. Je pa tudi komisarka podala informacijo, da dejansko te kohezijske države nimajo veliko pripravljenih projektov, to se pravi, da je naša možnost s tem precej večja. Ampak bi rekel, da zdaj smo pa tudi mi v težavah, ker tudi naša stopnja pripravljenosti tega projekta še ni tako daleč, da bi že vsaj v tem začetnem delu tega razpisa, recimo, zadostili vsem kriterijem.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa tudi za to dodatno vprašanje. V tem jesenskem času, oktobra, novembra, se pričakuje kar nekaj razpisov s strani Evropske komisije za različne namene, z različnimi zneski. Zelo podrobno bomo proučili pogoje vrednosti teh razpisov in potem bo treba presoditi, na kateri razpis bo najprimerneje se s tem projektom prijaviti, morda celo na več razpisov. Skratka, vse te zadeve bomo morali proučiti. Kot zaenkrat kaže, bo najbolj primeren razpis – vendar, kot rečeno, te informacije niso še v tem trenutku zelo natančno znane, ampak po prvih informacijah, ki prihajajo s Komisije, se pripravlja tudi poseben razpis za projekte, ki bodo kandidirali na tako imenovanih teh nepovratnih sredstvih iz CEF mehanizma in na teh sredstvih tako imenovanega Junkerjevega oziroma EFSI sklada. Skratka, projekti, ki so predvideni za tako imenovano, na Komisiji pravijo temu blending, se pravi mešanje, kombiniranje evropskih nepovratnih sredstev in teh sredstev, ki so na voljo v obliki povratnih posojil preko tega EFSI mehanizma. Ta razpis se pričakuje, da bo pravzaprav tisti pravi, najprimernejši za naš drugi tir. Kot rečeno, pričakuje se, da bo objavljen proti koncu jeseni tega letošnjega leta. Predvideno pa je, da bo odprt kar nekaj časa, morda celo večino časa naslednjega leta. Če se bomo pripravljali na ta razpis, bo seveda še ves ta čas mogoče to našo vlogo kompletirati in njeno zrelost dopolnjevati, seveda pa moramo biti pripravljeni tudi na morebitno prijavo na katerekoli druge razpise, če se bo izkazalo, da bodo primerni. Naš cilj je, da to zrelost v kar največji mogoči meri izkažemo. Mislim, da smo od lanskega leta naredili velik napredek. Namreč, mi imamo sedaj pridobljeno pravnomočno gradbeno dovoljenje, imamo ustanovljeno projektno podjetje, v okviru katerega se bo kompletirala ta finančna konstrukcija. Ravno sedaj potekajo tudi aktivnosti, da se bo zagotovil kapitalski vložek s strani Republike Slovenije, potem sledi še delež nepovratnih sredstev s strani Evropske unije, deleži zasebnih vlagateljev – kot rečeno, si tukaj želimo, da bi pritegnili k sodelovanju slovenske logistične družbe, ki imajo od tega projekta največje koristi –, kar pa bo še manjkalo, se pravi, do končne investicijske vrednosti, pa preko tega tako imenovanega EFSI mehanizma. Torej, finančna konstrukcija se zdaj že lepo kristalizira in računam, da bomo v naslednjem letu to lahko zagotovili in potem prestopili tudi k objavi razpisa za gradnjo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomič bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo gozdarstvo in prehrano magistru Dejanu Židan. Izvolite.
Hvala za besedo. Najraje bi vas, spoštovani minister, vprašala, kako boste mirno gledali, ko vam bo kolega Gašperšič po svojih načrtih uničil 114 hektarjev najboljše kmetijske zemlje, vodne vire, kmetijske objekte – kar 120 jih je. Ampak, to je tema za jutri in verjetno še za kakšen drug dan, zato se vrniva k mučenju živali. Pred dobrim mesecem dni je na mariborski policijski postaji psica ugriznila policista. Gre za psico, ki je pred tem že trikrat napadla in ugriznila ljudi, enkrat pa drugega psa. Njena lastnica je v preteklosti kar odkrito priznala, da šola pse za pasje boje. V trenutku zadnjega napada na policista psica ni bila na povodcu niti ni imela nagobčnika. Po dogodku njena lastnica kljub zahtevam policistov, naj psici nadene nagobčnik, tega ni storila niti ni hotela izročiti svojih osebnih dokumentov na vpogled in je kar zapustila prizorišče. Ker policija pozna lastnico, so ji potem izročili plačilni nalog, izdali odločbo o prekršku zaradi kršitev določb dveh členov Zakona o zaščiti živali, ki skrbniku živali nalagata, da mora z ustrezno vzgojo in šolanjem oziroma z drugimi ukrepi zagotoviti, da žival ni nevarna okolici, skrbniki nevarnih psov pa morajo s povodcem in nagobčnikom zagotoviti fizično varstvo. Policisti so tudi o sedaj že petem ugrizu tega psa obvestili Upravo za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin. Po Zakonu o zaščiti živali so nevarne živali tiste, ki ogrožajo okolico zaradi svoje neobvladljivosti oziroma kažejo napadalno vedenje do človeka. Nevarni psi pa so poleg tistih psov, ki izpolnjujejo pogoje za nevarne živali, tudi tisti, ki so že ugriznili človeka. Omenjeni pes je vse te kriterije izpolnjeval. Če nevaren pes z ugrizom povzroči poškodbo in ta ni huda, mora najpozneje do drugega leta starosti ta pes skupaj z lastnikom na šolanje. Če pes povzroči hudo poškodbo, je zanj predvidena namestitev v izolatoriju do izključitve suma na steklino in potem seveda usmrtitev. Kljub vsem tem določbam pa očitno lastniki nevarnih psov slednje še vedno prosto sprehajajo, brez povodcev in nagobčnikov in ti prosto napadajo in grizejo ljudi in živali. Ampak ta ženska je šolala te pse za pasje boje, skratka za ubijanje. Zato me zanima: Ali je v konkretnem primeru pes opravil obvezno šolanje? Koliko takšnih primerov letno obravnava UVHVRR? Ali v takšnih primerih psi opravijo šolanje po vsakem zaporednem ugrizu? Koliko je bilo šolanj v tem konkretnem primeru? Ali menite, da ne bi bilo bolje nekomu, ki dokazano uri pse za ubijanje, psa vzeti in mu lastništvo psov v prihodnje prepovedati? Hvala za vaše odgovore.
Hvala lepa. Magister Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa poslanka še posebej, lepo pozdravljeni! Če ne bom uspel podati vseh informacij v prvem delu, vas prosim, da mi omogočite še nadaljevanje. Ker pa ste vprašali tudi nekaj, kar ni bilo predvideno, pa dovolite, da tudi odgovorim na tisto, kar ni bilo predvideno. Ali gre za predsednika Vlade, ali gre za ministrico ali ministra, ali za poslanke ali poslance, vsi skupaj ves čas prisegate, kako boste varovali slovensko kmetijsko zemljo, ki je podobno kot pitna voda ali gozd faktor naravnega bogastva, ki ga imamo premalo. Ampak besede ne povedo nič. Povedo samo konkretna ravnanja tako v Državnem zboru kakor na Vladi, vsaki občini posebej in tudi upam, da takrat, ko bo šlo za konkretne posamezne primere, boste čisto vsi, ki sem vas sedaj naštel, pri svojem načelnem vprašanju ga bili sposobni preleviti tudi v praktično odločitev. Kar se pa tiče konkretnega primera, dovolite, da začnem s tremi poudarki in potem z obrazložitvijo primera. Kot prvo, Zakon o zaščiti živali jasno določa postopek v zvezi z nevarnimi psi, pristojne organe za nadzor in njihovo ukrepanje. Drugič, postopek obravnave mariborskega primera ugriza policista s strani nevarne psice je potekal v skladu z zakonodajo. Tretjič, v Republiki Sloveniji je vzpostavljen sistem obravnave nevarnih psov in njihovega prešolanja na državnem nivoju, kar je nadstandard v Evropski uniji, kjer je to večinoma urejeno na lokalnem nivoju. Imetnica, po kateri, spoštovana poslanka, sprašujete, je bila v času od 2007 do 2016 lastnica štirih psov. Trenutno nima nobenega več. Bilo je več prijav in zato tudi več nadzorov zaradi suma, da je vpletena v pasje borbe. Pri tem nadzoru jo je nadzorovala Uprava za varno hrano skupaj z drugimi pristojnimi organi za zbiranje obvestil in podatkov, vendar nikoli ni bilo ugotovljeno njeno sodelovanje v pasjih bojih na ozemlju Republike Slovenije. Psica, ki je 9. 8. 2016 na policijski postaji ugriznila policista, je bila že pred tem dogodkom obravnavana s strani Uprave za varno hrano in je zaradi ugriza z dne 31. 8., kar mislim, da ste, spoštovana poslanka, tudi povedali, že imela status nevarnega psa. Odločba o statusu nevarnega psa je postala izvršljiva 9. 12. 2015; 25. 12. pa je ista psica ponovno ugriznila oziroma poškodovala človeka. Ta dogodek je bil obravnavan kot ponoven ugriz že nevarnega psa. V vseh primerih se je psica na javnem kraju gibala prosto, brez nagobčnika in brez nadzora. V konkretnem primeru bi morala lastnica najkasneje do junija 2016 poskrbeti za šolanje nevarne psice oziroma s šolanjem vsaj pričeti. Običajno poteka tovrstno šolanje 3 mesece. Ker lastnica v zakonsko predvidenem roku ni pričela s predpisanim prešolanjem nevarnega psa, je Uprava za varno hrano 30. 5. vročila odločbo, s katero je bilo odrejeno šolanje psa oziroma njega usmrtitev, če lastnica ne bo izvršila odločbe. 9. 8. se je zgodil ponovni ugriz te psice, ko je na policijski postaji ugriznila policista. 12. 8. je v sodelovanju s policijo in zavetiščem uprava lastnici psico odvzela. Psica je bila 19. 8. tudi neboleče usmrčena. Zakonodaja pooblašča uradnega veterinarja, da odredi usmrtitev na stroške skrbnika, če gre za nevarno žival ali če gre za nevarnega psa, s katerim ni bilo opravljeno predpisano šolanje ali če to šolanje ni bilo uspešno opravljeno. Na dan 16. 9. 2016, kakor ste vprašali, spoštovana poslanka, je po podatkih iz Centralnega registra psov 2 tisoč 118 psov s statusom nevarnega psa. Skrbniki nevarnih psov morajo zagotoviti fizično varstvo psov tako, da so psi na povodcu in opremljeni z nagobčnikom ali da so zaprti v pesjaku ali objektu oziroma da so v ograjenem prostoru z ograjo, visoko najmanj 1,8 metra, ki je na vhodu označen z opozorilnim znakom. Nevarnega psa ni dovoljeno zaupati vodenju osebam, ki so mlajše od 16 let. Prijave sumov ugrizov ljudi ali poškodovanih živali je na letni ravni okoli tisoč 500. Leta 2015 jih je bilo tisoč 512. Približno v 50 % je možno ugotoviti imetnika živali, v letu 2015 je bil imetnik živali, ki so ugriznile človeka ali živali, ugotovljen v 758 primerih. Več pa kasneje, če lahko.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor in za možnost, da dopolnim. V primeru, ki se je zgodil v Mariboru, gre za psico pasme staffordshirski terier, ki v nekaterih državah sodi med nevarne in celo prepovedane pasme. Maja je pes te pasme v Franciji do smrti pogrizel 18-mesečnega otroka. Oseba, ki ima v lasti to psico, pa se je do danes že hvalila – pravite, da ni dosjeja – ampak ona se je v medijih hvalila, da so pasji boji njeno življenje. In na Facebooku je tudi znana kot Mariborska pasjeborka. Ti psi so, pravite, v skladu z zakonodajo, vendar to je bil peti ugriz. Verjetno bi po vsakem ugrizu morala ženska odgovarjati oziroma psa peljati na to šolanje. Ona javno priznava, da ima pse za ubijanje. To je grozljivo. To je mučenje živali, proti katerem smo se že dvignili pred meseci, kajti hkrati spravlja v nevarnost druge živali in tudi ljudi. Uprava za varno hrano je lansko leto odvzela 127 psov. Zanima me: Koliko takšnih psov je bilo vrnjenih lastnikom, ki so že v preteklosti bili obravnavani zaradi neprimernega ravnanja z živaljo? Koliko od teh je bilo nevarnih psov? Koliko je Uprava za varno hrano obravnavala nevarnih psov, kot na primer omenjenega psa, ki je sedaj napadel že petič; pa psi niso bili odvzeti, niti morda niso bili poslani na šolanje? Skratka, ali mora tudi pri nas pes najprej do smrti pogristi otroka, da se kdo v državi zgane, ali bi lahko ukrepali že prej?! Ko smo v Združeni levici predlagali spremembo Kazenskega zakonika, je bilo rečeno, da morajo biti pravice ljudi pred pravico živali. Tukaj dobro vidimo primer, ki se je zgodil kmalu po zavrnitvi našega zakona, da tukaj gre za pravico in zaščito ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka, bom odgovoril na stvari, ki jih imam sedaj napisane. Verjetno se strinjate z mano, da vseh operativnih podatkov s področja Uprave za varno hrano ne vem. Dovolite, če na kaj ne bom odgovoril, da vam potem pisno dostavim dodatne podatke. Ampak tole dovolite. Po trenutnih podatkih iz Centralnega registra psov ima 354 psov zabeleženih dva ali več ugrizov. Zakonodaja določa, da je šolanje psov obvezno oziroma kar ste že sami povedali, šolanje psov je treba izvesti najpozneje do dopolnjenega drugega leta starosti; če pa je pes že star dve leti, pa v roku šestih mesecev od ugriza. Po podatkih iz Centralnega registra psov je napotenih na šolanje 56 psov. Uspešno je bilo prešolanih 18 psov. Imetniki nevarnih psov, ki so ponovno ugriznili človeka, se pa v veliki meri sami odločajo za humano usmrtitev nevarne živali. Sankcije za opustitev fizičnega varstva psov in sankcije za opustitev dolžnosti imetnikov nevarnih psov v večini primerov izreče policija. Pa še nekaj želim poudariti, vedno znova pa je treba opozoriti, da so za dobrobit živali odgovorni imetniki živali. Ti so tudi odgovorni za posledice dejanj svojih živali. Sam se zavedam, da je to področje, kjer je ves čas treba iskati neke vrste pravilno razmerje, sorazmerje. Sorazmerje med tem, da pes je živo bitje in da je določen odnos med psom in njegovim lastnikom; po drugi strani pa med tem, kako pes ogroža oziroma ne ogroža okolice. Mi se trudimo iskati to ravnovesje. V tem trenutku smo mi deležni kritik z različnih strani. Nekatere kritike so, zakaj se je uprava, ki je pristojna, sploh odločila za nebolečo usmrtitev živali; po drugi strani pa tudi kritike, zakaj se ni odločila prej. Seveda bomo o tem in o drugih primerih verjetno še razpravljali ter iskali tudi neko pravilno sredino. Bojim pa se, da je to področje, kjer ne bomo nikoli v celoti zadovoljni. Hvala.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Usmrtitev živali je zadnja postaja mučene živali in poudarjam – pes nikoli ni kriv. Pes bo storil vse, da zadovolji želje svojega lastnika. Novelo Kazenskega zakonika, ki smo jo v Združeni levici vložili, je vladna stran tako zelo oklestila, da od nje praktično nič ni ostalo. In tukaj je bilo tudi društvo Ustavimo pasje boje izjemno razočarano, kajti oni pa rešujejo te pse in jih prevzgajajo, da ne bi bila potrebna potem usmrtitev. Ena od stvari, ki se je zakonu očitala, je bila tudi neprimernost določbe, pri kateri bi lastnikom, ki neprimerno ravnajo z živalmi, te živali odvzeli. In če bi bila novela sprejeta, potem verjetno ta policist ne bi bil ugriznjen. Gre za temo, ki se tiče mučenja živali ter tudi zaščite zdravja in življenj ljudi. Obstoječa ureditev je očitno neustrezna in bi jo bilo definitivno treba izboljšati. Zato v skladu s poslovnikom zahtevam splošno razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra. Gospod Peter Vilfan bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica in tudi ostali prisotni! Moje vprašanje je danes s področja, o katerem vsi tako ali tako že veliko govorimo in verjetno bomo še kar nekaj časa o njem govorili. To so čakalne dobe v zdravstvu. Ampak tokrat gre za zelo specifičen del, za specifične bolnike in specifičen del našega zdravstva. Govorim o zobozdravstvu in otrocih s posebnimi potrebami. Peljati otroka ali pa celo nekatere odrasle ljudi na pregled k zobozdravniku je velikokrat izrazito stresno dejanje. Za otroke z motnjami, na primer avtističnega spektra, pa so ti obiski še toliko bolj travmatični. Pred kratkim sem bil seznanjen s primerom matere otroka s posebnimi potrebami, ki je imel hud zobobol, ki je potem po besednih peripetijah na koncu le dobila tisto napotnico pod hitro za Stomatološko kliniko. Ampak kaj to pomeni, ko enkrat dobiš tako napotnico? To pomeni, da bo otrok prišel na kliniko na pregled v roku dveh do treh mesecev. Ampak pozor, zgolj na pregled, šele po pregledu stanja zob, ki poteka v stanju sedacije, torej nekakšne umiritve, pristojni odločijo, kdaj bo dejansko prišlo do posega. Verjetno mi ni treba posebej poudarjati, da gre za zelo občutljivo skupino otrok, da ne omenjam, da je otrok s posebnimi potrebami tako pod stresom kar trikrat. Prvič, ko njihov pedontolog ali zobozdravnik poskuša opraviti pregled zobovja, ker to ni enostavno pri takih otrocih, na podlagi katerega potem otrok sploh dobi napotnico. Drugič, ko ga sedirajo v neznanem okolju za pregled; in tretjič, ko mu dajo končno anestezijo in ta poseg tudi opravijo. Tako je otrok s posebnimi potrebami trikrat deprivilegiran glede na zdravega otroka. Spoštovana ministrica, na podlagi primera, ki sem ga navedel, vas sprašujem: Kako je urejena zobozdravstvena oskrba za otroke s posebnimi potrebami v Republiki Sloveniji; zlasti za otroke, pri katerih poseg ni mogoč brez ustrezne anestezije? Koliko otrok s posebnimi potrebami potrebuje zobozdravstveno oskrbo v splošni anesteziji? Koliko ambulant to tudi izvaja ter kakšne so čakalne dobe za tovrstne posege? Slišati je namreč, da otroci čakajo na poseg kar dve leti. Še več, slišati je, da je Stomatološka klinika, ki naj bi edina takšne posege tudi opravljala, pripravljena opraviti več posegov, a jim zavarovalnica tega ne krije. Zavedam se, da so čakalne dobe v zdravstvu velik problem celotne zdravstvene sfere. Sprašujem pa vas: Ali se vam ne zdi nujno otroke s posebnimi potrebami obravnavati prednostno? Tako kot vsak starš, želijo tudi starši otrok s posebnimi potrebami zagotoviti vse pogoje za normalno življenje svojega otroka. In v to je treba vključiti tudi nego ter skrb za zdravo zobovje otroka. Če zaključim, kar je nujno za zdrave otroke, je toliko bolj nujno ali pa vsaj toliko nujno za otroke s posebnimi potrebami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Vilfan! Organizacija zobozdravstvenega varstva otrok in mladine v Republiki Sloveniji zagotavlja tudi varstvo osebam s posebnimi potrebami, in sicer izbranega osebnega zdravnika, ki te osebe obravnava. Večina oskrbe pri takih otrocih lahko opravi izbrani osebni zdravnik sam; kadar pa ugotovi, da otrok potrebuje poseg v anesteziji, ga napotijo v eno od dveh ambulant v Sloveniji, kjer opravljajo tovrstne posege. In sicer je to Stomatološka klinika v Ljubljani, ki ima poseben oddelek oziroma tako imenovani Center za otroško in preventivno zobozdravstvo; ter Zdravstveni dom Maribor. Po podatkih na Centru za otroško in preventivno zobozdravstvo Stomatološke klinike v Ljubljani imajo sodobno opremljene ordinacije, ki so tudi posebej pripravljene za to, da so otrokom bolj prijazne; imajo opremo, da lahko otrok med posegom recimo gleda tudi risanke ali posluša glasbo. Zelo pomembno je, da se tem otrokom pomaga premagati strah, ki je pogosto zelo hud; še zlasti, ker gre za otroke, ki so bodisi kronično bolni bodisi imajo tudi zmanjšane gibalne sposobnosti. Nikakor ne potrebujejo oskrbe v splošni narkozi vsi otroci s posebnimi potrebami, nekaterim lahko uspešno opravijo poseg že samo zato, ker imajo ustrezno opremljeno ambulanto. Zato je dejansko število izvedenih posegov v narkozi manjše, kot pa je število bolnikov, napotenih na ta poseg. In če sedaj postrežem še z zadnjimi podatki, v Ljubljani je bilo na Centru za otroško in preventivno zobozdravstvo Stomatološke klinike opravljeno letno med 100 in 150 posegov v splošni anesteziji pri otrocih do 18. leta starosti. Ločeno podatkov za otroke s posebnimi potrebami ne zbirajo. Govorimo za posege otrok do 18. leta na letnem nivoju med 100 in 150. Paciente, ki so napoteni z napotnico pod nujno, obravnavajo znotraj 24 ur. Ni tako, kot je mogoče lahko prišla dezinformacija, da je čakalna doba. Zahtevala sem tudi podatke o čakalnih dobah in številu čakajočih na posege v splošni narkozi, za otroke do 18. leta po stopnosti hitro in redno. Za nujno ni čakalne dobe znotraj 24 ur, po napotnici hitro je bilo na dan 30. 6. število čakajočih 87. Poleg Stomatološke klinike v Ljubljani opravlja tovrstne posege tudi Zdravstveni dom dr. Franca Derganca v Mariboru, kjer je bila po njihovih podatkih v letu 2015 čakalna doba 12 mesecev za redne posege in je bilo obravnavanih 58 pacientov. Enako poročajo za podatek v letu 2016, da je bila čakalna doba 12 mesecev in je bilo obravnavanih 36 pacientov, kjer si pomagajo tudi z tistimi zdravniki, ki vodijo anesteziologijo iz UKC Maribor. Oskrbo otrok s posebnimi potrebami, ki zahteva delo v splošni anesteziji, kot sem rekla, opravlja za Zdravstveni dom Maribor anesteziolog iz UKC Maribor. Z ozirom na zahteven poseg v ustih pa poseg opravi zobozdravnik, ki je po predhodnem pregledu zanj tudi najbolj strokovno usposobljen. Sedaj pa še glede plačila. UKC Ljubljana, Stomatološka klinika dobiva priznano plačilo o pavšalu, to je način plačevanja zdravstvene blagajne, in sicer 1,03 tima, kar znese 437 tisoč evrov, medtem ko Zdravstveni dom dr. Franca Derganca 0,28 tima v vrednosti 118 tisoč evrov. Ker je ravno v fazi splošni dogovor, bomo pri tem preverili, če so potrebe večje, da eventualno prilagodimo način plačila. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peter Vilfan, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ministrica, jaz se vam zahvaljujem za te podatke, ki ste jih sedaj povedali. Da ne bo izpadlo, da jaz vas sprašujem nekaj, kar sem prejšnji teden izvedel, pa vam sedaj tu zastavljam poslansko vprašanje, vam želim povedati, da jaz in moja družina s problematiko otrok s posebnimi potrebami se ukvarjamo, pravzaprav ne ukvarjamo, živimo že 10 let, vsak dan, vsak teden, vsak mesec, celo leto, ves čas. Sedaj bom povedal še en primer, da bomo mogoče lažje razumeli. Zamislite si fantka, starega 10 let, avtista, ki ne govori, ki je v enem od centrov oziroma institucij na območju Ljubljane. Tam imajo urejeno tudi osnovno zdravstveno in zobozdravstveno oskrbo. Zobozdravnica, ki je tega fantka pogledala, je ugotovila, da je pri njem nujno narediti nekatere posege na zobeh, ker bodo drugače lahko trajne posledice. Pri otroku s posebnimi potrebami, še posebej pri avtistih, je to lahko sila neugodno, ne samo za njega, ampak za celotno okolico, za vse tiste, ki z njim živijo, ki z njim delajo. In vsako odlaganje prinaša težjo situacijo. Zdravnica je tudi jasno povedala, da se lahko ta poseg opravi samo pod narkozo. To je povedala tudi mami tega otroka, vendar je istočasno povedala, da ne glede na to, kaj bo napisala na napotnico, ali je to nujno, zelo nujno, hitro ali zelo hitro, je čakalna doba od enega leta in pol do dveh. Jaz bom z velikim veseljem vse te vaše podatke preveril, tudi o tej instituciji, se pozanimal, kaj drži in kaj ne drži. Vendar vam moram povedati, da nisem povsem prepričan, da vse to, kar ste povedala, drži. Bi si pa zelo želel, da bi bilo tako. In jaz upam, ali drži ali ne drži, da boste kljub temu preverili celo situacijo in da boste čim prej, v najkrajšem možnem času naredili to, kar si ti otroci zaslužijo. To je, ko bo nek zobozdravnik z vso svojo strokovno avtoriteto in odgovornostjo ocenil, da potrebuje tak poseg, da bo otrok tega posega tudi takoj deležen in da se bo čakalna doba štela v dnevih, ne pa v mesecih ali v letih.
Hvala lepa. Gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala tudi za te informacije. Če mi boste dali podatke, se bom osebno pozanimala, kaj je na stvari, ali je temu tako. Meni so po večkratnem zaprosilu, da vse, kar je na napotnici nujno in je tudi ustrezna obrazložitev oziroma diagnoza, zakaj je nujno – saj podobno velja recimo tudi za urološke ambulante in za katere druge –, je poklican na pregled in ugotovitev stanja v roku 24 ur. Jaz sem to zagotovilo dobila in se bom z velikim veseljem ter mojim angažmajem, če temu ni tako, če ste prijazni in dobim vpogled, osebno pozanimala in uredila te stvari. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anžeta Logarja ni. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica, tudi jaz se bom nekoliko zadržala pri naših otrocih, mladostnikih. Sicer za starše otroci vedno ostajajo otroci, pa vendar bi spregovorila o tako imenovanem iskanju pogrešanih oseb. Zanima me, ali ste bili seznanjeni s peticijo za ureditev oziroma izboljšanje stanja na področju iskanja pogrešanih oseb s strani civilne iniciative. Vem, da jo je podpisalo okoli 500 oseb. Peticija je pa nastala tudi na podlagi javnosti znanih dogodkov, ko se je iskalo mladega Domna Simoniča in konkretnih izkušenj, s katerimi se je soočila družina. Naj povem, da je Domnova mati o tej izkušnji zelo pogumno spregovorila od eni od večernih oddaj in tam tudi konkretno navedla probleme, s katerimi so se ob iskanju njenega sina soočili. Podpisniki so v peticiji med drugim tudi poudarili, da je še kako pomembno, kdaj se začne intenzivna iskalna akcija, tudi v luči morebitnega zavarovanja sledi, če bi šlo za kaznivo dejanje. Vemo, da dlje kot se stvar odmika, težje je tudi do teh podatkov; oziroma morda neke nepopravljive škode, ki ob tem nastane. V tej peticiji so podpisniki zahtevali neke konkretne spremembe. Seveda se lahko z nekaterimi od njih strinjate v celoti, z nekaterimi ne; vendar pa me vseeno zanima, ker je bil odgovor precej formalen. Zanima me: Ali ste bili s tem odgovorom ministrstva seznanjeni, predvsem v luči tega, ker je bilo vprašanje tudi o tem, kdaj se začne ta intenzivna akcija? V nekih dokumentih, ki sem jih sama zasledila, pa piše, da policija sama oceni, ali je treba iskalno akcijo izvesti takoj in v kolikšni meri, v kolikšnem obsegu. Se pravi, da obstaja nekdo, ki odloči. Mene zanima: Ali gre tukaj za posameznika ali gre za skupino, ki odloči, v kolikšni meri in kdaj se začne intenzivnost akcije? Ali ste bili z omenjeno peticijo in odgovorom seznanjeni? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana poslanka, zahvaljujem se vam za vaše vprašanje! Menim, da je vaše vprašanje zelo pomembno in tudi zelo aktualno, ker gre za zelo zahtevno področje policijskega dela na eni strani, ga absolutno pozdravljam. Na drugi strani pa dejansko sovpada na nek način tudi z našimi prizadevanji za spremembo zakonodaje na tozadevnem področju; v smeri bolj učinkovitega dela policije, ker tukaj gre za tisto pravo pojavnost humanitarnega dela policije. Tukaj gre za ljudi, ki potrebujejo policijsko pomoč, ki so na nek način lahko tudi ogroženi z vidika njihovega življenja in zdravja. Vsaka peticija oziroma vsaka pobuda, ki pride na ministrstvo, je dobrodošla, če meri na izboljšanje stanja na tem področju. Seveda se zavedamo vseh problemov, s katerimi se soočajo naši policisti pri izvajanju te naloge ter tudi svojci, starši, prijatelji oseb, ki zapadejo v situacijo, da so pogrešane. Vemo, kakšna nepopravljiva škoda lahko iz tega nastane. Tu se absolutno pridružujem temu, kar ste povedali. Vendar danes lahko govorim le generalno. Ne bom se spuščala v konkreten primer. Področje iskanja oseb je urejeno v zakonskih predpisih, torej v Zakonu o nalogah in pooblastilih policije ter tudi v Zakonu o kazenskem postopku. Ker pa gre za situacijo, kjer gre že za sum kaznivega dejanja, kot ste tudi sami ugotovili, dejansko izhaja ta naloga iz naloge varovanja življenj in osebne varnostni ljudi. To je temeljna naloga policije. Policija na podlagi tega določila takoj ob prijavi, torej ko dobi prijavo, da je določena oseba pogrešana, prične izvajati vsa opravila za izsleditev omenjene osebe. Seveda pa policija vse svoje ukrepe prilagaja celotnemu kontekstu situacije; če dobi prijavo, da je pogrešan otrok, nemudoma pristopi k vsem operativnim ukrepom. Seveda tudi v drugih primerih pristopa. Vendar pa je njeno ukrepanje prilagojeno glede na zbrana obvestila oziroma podatke, ki jih policija v tem procesu pridobiva. Vse dokler je določena oseba pogrešana, policija dejansko prilagaja ukrepe, resurse in tudi materialna sredstva z namenom učinkovite izsleditve oziroma najdbe pogrešanega. Vendar pa moram tukaj opozoriti, da se tudi mi srečujemo s situacijami, ko v določenih primerih policija ne more izpolniti pričakovanj svojcev pogrešanih oseb zaradi zakonskih omejitev. Zaradi zakonskih omejitev, zlasti kar se tiče hitre, takojšne pridobitve lokacije po baznih postajah, če okoliščine še ne nakazujejo, da bi bilo neposredno ogroženo življenje oziroma zdravje pogrešane osebe. Hitro ukrepanje je bistveno. V tem kontekstu so zelo pomembna tudi naša prizadevanja po spremembi Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Verjamem, da ste zelo dobro seznanjeni, v katero smer gre celoten diskurz. Prizadevamo si, da bi bila še večja učinkovitost iskanja policije, zato je to tudi naš temeljni cilj pri vseh teh predlogih, ki jih predlagamo. Zato so nam nerazumljivi vsi tisti očitki, predvsem s strani informacijske pooblaščenke, ker menim, da cilj nas, vas in vseh mora biti še bolj učinkovita policija, ker to je v dobrobit naših ljudi. Kot rečeno, določene omejitve so. Pravna podlaga za iskanje pogrešanih oseb na podlagi zadnje lokacije opreme za mobilno komuniciranje je Zakon o elektronskih komunikacijah; vendar pa to velja samo za tiste pogrešane osebe, za katere velja utemeljena verjetnost, da so neposredno ogroženi. To ne velja za osebe, ki so žrtve kaznivih dejanj, tukaj gre za Zakon o kazenskih postopkih in v kazenskem postopku je tukaj druga materija. Vendar pa si mi zelo prizadevamo, da bi se ta materija uredila na način, da bi policija bila še bolj učinkovita, da bi se te lokacijske informacije dopolnile še z določenimi drugimi podatki, na podlagi katerih bi bila lahko policija še bolj uspešna pri iskanju oseb. Določene omejitve so izhajale iz zakonodaje, ki je omejevala uporabo brezpilotnih letal in dronov. Vemo, da je pregled naselij veliko lažji, če ima policija na voljo ta tehnična sredstva. Sprememba zakonodaje bo tudi policiji, če bo pač sprejeta, omogočila, da bo lahko še bolj izpolnjevala to humanitarno nalogo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, ministrica, za odgovor. Mene veseli vaš odgovor, tudi zato, ker so imeli podpisniki peticije občutek, da niso bili slišani niti v enem delu. Nekatere od teh delov ste vi sedaj sami omenili kot problematične, tudi Zakon o elektronskih komunikacijah in tako naprej. Iz tistega odgovora, ki so ga prejeli, poglejte si ga, je res odgovor zelo suhoparen glede na to, za kakšno problematiko gre. Ker je velikokrat nek dvom o časovnem začetku iskanja, nekateri pravijo, ko prijavijo, rečejo, da ni še čas. Zanima me: Ali je sprejet interni akt glede na Zakon o nalogah in pooblastilih policije, ki tudi določa, da bi moral generalni direktor policije sprejeti nek interni akt glede načina iskanja oseb? Se pravi, ne govorim o teh osebah, ki se jih išče preko Interpola v širšem smislu; ampak v tem konkretnem. Zdi se mi, da tudi sama policija včasih težko določa, ali gre res že za hitro intenzivnost ali ne; tukaj je potem še kriminalistična policija. In še nekaj, dejansko se mi zdi tukaj pomembno, vi ste lepo povedali, da nekatere stvari nameravate spremeniti skupaj v tem zakonu, vendar pa govorimo tudi o Zakonu o elektronskih komunikacijah. V tem primeru je policija rabila štiri dni, da je prišla do podatkov, kje se je zadnjič elektronska naprava fanta pojavila. To se meni zdi zelo dolgo glede na to, da bi verjetno v takšnih primerih policija potrebovala večja pooblastila. Zato me zanima: Ali ta interni akt obstaja? Ali je v njem tudi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala lepa. Kot sem že uvodoma nakazala, to področje je urejeno na zakonskem nivoju ter tudi na nivoju podzakonskih predpisov in v usmeritvah, ki policiji zagotavljajo učinkovito delo na omenjenem področju: Navodilo o razpisovanju tiralic iskanih oseb in predmetov ter drugih ukrepov, opomnik za izvajanje ciljnega iskanja oseb, zbirka navodil in usmeritev za delo policije na področju splošnih policijskih nalog. Če pogledamo tudi predlog spremembe 43. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije, poleg vseh teh ukrepov, ki jih predlagamo, da so nujni zato, da bo policija še bolj učinkovito opravljala svoje delo, je tudi določeno, da način iskanja oseb z internim aktom določi generalni direktor policije. Se pa strinjam, da to je področje izjemno občutljivo. Tudi dosedanja praksa je pokazala, da obstaja določena zakonska vrzel na tem področju, pri iskanju pogrešanih oseb, za katere se glede na okoliščine domneva, da potrebujejo pomoč. V vseh teh primerih policisti poskušajo z zbiranjem obvestil in vsemi aktivnostmi, ki jih na podlagi obstoječe zakonodaje lahko izvajajo, ter s pregledom določenih območij izslediti osebo. V pomoč so jim tudi podatki, ki jih pridobijo po Zakonu o elektronskih komunikacijah, vendar pa ocenjujem, da bi bili zelo koristni tudi drugi podatki. Zato smo zelo zainteresirani, da pride do spremembe Zakona o nalogah in pooblastilih policije. In vsekakor ne pristajam na te očitke nezaupanja v delo policije, ker vsi ti ukrepi gredo v smer, da je policija še bolj učinkovita, ker se sicer račun za takšno nezaupanje lahko izstavi le ljudem; to pa ni nikomur v interesu. Kot rečeno, v praksi se ugotavlja, da so zelo kompleksne situacije, osebe odidejo od doma, morda niti svojci ne prepoznavajo prvotnih znakov, morda pustijo za seboj določena sporočila. Policiji je treba omogočiti, da lahko ima dostop do podatkov o komunikacijah, torej ne samo teh lokacijskih podatkov; potem morda do videoposnetkov nadzornih kamer, da se vidi, kje se te osebe gibajo, v katero smer, morda ob soglasju bližnjega pregledati osebne predmete, prostore; potem vpogled v podatke, shranjene na računalniku ali na drugih nosilcih, seveda ob odredbi preiskovalnega sodnika. V to smer gredo naši predlogi. Da se pridobijo morda tudi podatki o plačilnem prometu, ker se tudi to lahko pomembni podatki. Vendar pa je treba vedeti, da smo tudi v ta namen v predloge sprememb dali varovalke, da policisti lahko uporabljajo te podatke le za namene iskanja pogrešanih oseb; torej na način in v obsegu, ki omogoča iskanje pogrešane osebe. Če bodo ti predlogi sprejeti, verjamem, da bomo lahko skupaj prišli do rešitev, ki bodo v korist naših ljudi. Upam, da sem vam odgovorila na vse, kar vas je zanimalo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Ker se pripravljajo spremembe, jaz ocenjujem, da bi pa morda bilo dobro, da bi v Državnem zboru opravili tudi širšo razpravo na to temo. Tukaj zdaj ne govorim o vašem delu, ker vidim, da stvari pripravljate in razmišljate; mislim pa, da se moram ustaviti na nalogah generalnega direktorja. Jaz sem vas zadnjič, ko smo obravnavali poročilo za leto 2015, opozorila na to, da je bil njegov uvodni tekst kar nekoliko političen. Se mi zdi, da je zelo pomembno, da raje bolj usmeri v primarne naloge. In dejstvo je, da tega internega akta ni. Tukaj ne gre za vaše delo, tukaj gre za delo generalnega direktorja; internega akta ni sprejetega. In morda potem tudi tukaj svojci pričakujejo lahko preveč ali pa na drugi strani vedo premalo. Ker je tukaj veliko odprtih vprašanj. To, kar ste že izpostavili in se z vami strinjam, je tudi tisto, ko najdejo pogrešano osebo, da starši niti do nje ne morejo, niti ne pustijo videti, da morajo dobesedno z drugimi občani in prijatelji delati obroče okrog vozil samo zato, da bi videli svojega otroka in da bi vedeli, kam ga peljejo. Morda v tej luči, in ker pripravljate spremembe tudi v to smer, takšna razprava ne bi bila slaba in bi bila v dobro celotnega prebivalstva v Sloveniji. Upam, da bomo o njej glasovali in tudi sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra. Mag. Branko Grims bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar Izvolite.
Hvala. Vsem prav lep pozdrav! Tri dni je minilo od izjave dr. Cerarja, ki je resnično zgodovinska v smislu vzpostavljanja pravne države za Republiko Slovenijo. Kaj je dejal predsednik Vlade dr. Cerar, ko je govoril o novem valu migrantov? Citiram: "Ne bomo dovolili, da bi nezakonito čez našo schengensko mejo v Evropsko unijo prehajali migranti. To bomo preprečili na vsak način." Še enkrat ponavljam, najbrž gre za zgodovino. "To bomo preprečili na vsak način." Pravno to pomeni z vsemi sredstvi. A si predstavljate, če bi jaz lani rekel kaj takega. Ne samo, da ste me itak že nekateri zmerjali z nacistom pa ne vem kaj še vse, bi bila najbrž poleg moje družine za naciste razglašena še sosedova mucka, ki jo moji otroci radi pobožajo. Časi se pa res spreminjajo, kako je to zanimivo. Pa kako se vračajo stare neumnosti in kršitve zakonov, kajti vse, kar se je dogajalo z migranti, vse, kar je delala slovenska vlada, je bilo nezakonito – in to vsi dobro veste – tako z vidika prava Evropske unije kot slovenskega prava. In mimogrede – tudi to razvažanje po kvotah, ki ga počne Evropska unija, je tudi v nasprotju z nekaterimi pravnimi akti, po katerih bi moral vsak azilant zaprositi za azil v prvi varni državi. Če bi bila ta država v Evropski uniji, znotraj schengna, bi potem to veljalo za celo schengensko območje. Tako samo mimogrede za morebitne poslušalce danes. Tisto, kar želim vprašati ob tem, ko se stvari spreminjajo; in seveda se bodo še mnogo bolj, kajti 2. oktobra bo Madžarska imela referendum o migrantih, ki bo zanesljivo odmeval po celotni Evropski uniji, pa če se še tako sprenevedajo tisti, ki so odgovorni za nezakonito početje z azilanti v Evropski uniji, da temu ne bo tako. In potem bo v Avstriji, ki je naša soseda, končno drugi krog predsedniških volitev, na katerih, če se ne zgodi kaj zelo nenavadnega, bo ponovno zmagal Norbert Hofer. Sledile bodo predčasne parlamentarne volitve v Avstriji, na katerih bo potem Avstrijska svobodnjaška stranka najmočnejša stranka; in gospod Hofer s svojimi sodelavci bo naš sogovornik, kar bo izjemno zanimivo. In zato, gospa ministrica, vas sprašujem danes, ko je še čas: Kako boste v resnici izvajali te zgodovinske besede dr. Cerarja; tudi v luči tega, da so nam sosedje nekaj migrantov, mislim, da jih je bilo osem, očitno nelegalno že poslali nazaj enkrat? Pa slišim, da to ni bil edini tak primer. Moje vprašanje ni, da bi komentirali besede dr. Cerarja ali pa jih spreminjali; ampak kako boste izvajali to odločitev, ki jo pozdravljam, ker pomeni eno – da se bo končno v Sloveniji začel spoštovati pravni red. Polovico mandata je vlada, ki je prisegala na pravno državo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, meni se te beseda premierja Cerarja ne zdijo ravno zgodovinske, ker mislim, da bistveno ne odstopajo od izjav, ki jih dajemo predstavniki Ministrstva za notranje zadeve pa morda tudi nekateri drugi člani vlade. Seveda je prav, da ne komentiram, tudi nisem poklicana, da komentiram njegove izjave. Verjamem, da je sam vsebinsko do določene mere zapolnil te izjave. Ve se, na kakšen način poteka izvajanje schengenske ureditve, na kakšen način se varuje državna meja. Vam bom pa na kratko predstavila, na kakšen način se mi pripravljamo, na kakšen način se vlada pripravlja na morebitno ponovitev vala in katere okoliščine so tiste, ki botrujejo spremenjeni situaciji. Vemo, da razlika glede na prejšnjo situacijo je, da države na severu meje zapirajo. To je tista okoliščina, ki jo moramo primerno udejanjiti pri vseh naših ukrepih pri pripravah na morebiten nov val. Razmere na področju migracij so se spremenile. Vemo, da se vzpostavlja nadzor na notranjih mejah severno od nas, zato tudi Slovenija pripravlja več ukrepov za zagotovitev varnosti zunanje meje; kot že v preteklosti. Zavedamo se svoje dolžnosti kot schengenska država, izvaja se poostrena kontrola na zunanji meji in na mejnih prehodih s Hrvaško ter ob izravnalnih ukrepih v notranjosti, ker to je del celovitega in učinkovitega varovanja državne meje. Na ministrstvu tudi pripravljamo določene zakonodajne rešitve in ukrepe, ki bi ob spremenjenih migracijskih razmerah, če bi bil ogrožen javni red in notranja varnost, omogočili učinkovito delovanje policije v postopkih s tujci v smislu bolj učinkovite in hitrejše obravnave, v smislu vračanja tujcev, ki nezakonito prestopijo državno mejo. V fazi posodabljanja so tudi načrti za aktivnosti policije, izpostavljajo se tudi določene lokacije za obravnavo teh oseb na meji, ki bodo omogočile še hitrejše vračanje v sosednje varne države. Tudi razpis za zaposlitev novih nadzornikov državne meje je bil zunaj, prav tako potekajo aktivnosti na področju začasnih tehničnih ovir, pomaga nam Slovenska vojska, pomaga nam Furs. Oktobra bo tudi stopila v veljavo nova uredba o mejni in obalni straži, ki nadomešča obstoječo uredbo Frontexa. Teoretično bi lahko Slovenija ob določenih pogojih tudi zaprosila za Frontexove sile, vendar pa menim, da je primerneje, da v prvi fazi gredo te sile na zunanje meje Evropske unije, ki pa je Slovenija ne varuje. Prav tako so načrtovana številna srečanja na ministrskih ravneh. V naslednjih dneh se bom sestala najprej z ministrom za notranje zadeve Nemčije, zatem se bom takoj sestala s poljskim notranjim ministrom. Prav tako v tem trenutku potekajo zelo intenzivne aktivnosti za moje srečanje še z ostalimi ministri Višegrajske skupine, s katerimi imamo zelo dobre odnose in so takrat tudi na moj poziv prvi priskočili na pomoč. Prav tako se sestajajo generalni direktorji policij po nižjih operativnih ravneh, da se poenoti pogled na možne rešitve in da se vzpostavljajo že vzorci za prihodnje sodelovanje oziroma dogovori, ki bodo v pomoč pri varovanju zunanje in tudi schengenske meje. Me pa veseli, da ste izpostavili tudi ravnanje Avstrije. Mi smo takoj ugovarjali že ob vzpostavitvi ponovnega začasnega nadzora na meji med Slovenijo in Avstrijo, ker menim, da ni popolnoma nobenega objektivnega razloga za te notranje meje, saj situacija v Sloveniji ne predstavlja nobene grožnje niti Avstriji niti kateremukoli drugemu delu schengenskega območja. To zadnje ravnanje Avstrije kaže, da ti ukrepi ne izhajajo niti iz varnostne slike niti iz situacije prehajanja meje, ampak da se schengen že spreminja v zunanjepolitično vprašanje. Mi smo ob tem nepravilnem ravnanju avstrijskih varnostnih organov tako urgirali. Tudi smo jih pozvali k doslednemu izvajanju sporazuma o vračanju. Dosedanji podatki, ki jih imamo do sedaj, kažejo na to, da je vsaj za zdaj zadeva na operativnem nivoju razčiščena in da v prihodnje do takšnih situacij več ne bo prihajalo. Če pa se to ponovi, bomo pa zadevo dvignili na višji nivo, torej na ministrski nivo. V fazi priprave pa je tudi trilateralna iniciativa med Slovenijo, Avstrijo in Hrvaško, ki bo tudi državam Zahodnega Balkana pomagala pri vzpostavitvi kontingentnega načrta za pomoč državam, zlasti Makedoniji in Srbiji, kar je izjemnega pomena. Prav tako bo delovala mreža kontaktnih točk, preko katerih se bodo izmenjevali podatki o trendih, aktivnostih in tudi zakonodajnih ukrepih, da bomo v regiji lažje obvladovali situacijo. In na ta način bo tudi situacija v Sloveniji obvladljiva. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ravno danes slovenski mediji poročajo o bistveno povečanem dotoku migrantov v Grčijo. Seveda to ni ravno tako, kot se prikazuje v slovenskih medijih, kajti ta tok se že nekaj časa zelo hitro povečuje. Dnevno sicer niha, ampak se bistveno povečuje; poleg tega se je bistveno povečal tudi dotok migrantov spet preko Sredozemlja na območje Republike Italije. Dejstvo je, če upoštevamo vse nelegalne prehode preko zunanje meje Evropske unije, tok niti ni tako bistveno nižji, kot je bil na svojem vrhuncu lansko jesen; kar je zelo resno opozorilo. Jasno je, da ta pogodba, ki se jo grejo tisti, ki so odgovorni za nezakonitosti in s tem tudi za vsa teroristična dogajanja v Evropi, za vse zločine, zdaj poskušajo to prevaliti in reči, da se pogovarjajo z Erdoganom. Ampak iz teh kupčij seveda na koncu ne bo nič. To je vsem, ki malo vedo o mednarodni politiki, jasno, ker gre pač za medsebojno izsiljevanje in držanje v kleščah. To se ne bo dobro končalo. V teh razmerah je vprašanje, kaj naredijo sosedi in kaj naredimo mi. Pri sosedih je stvar jasna. Res je to, kar ste rekli, da oni ravnajo tako, kot ravnajo. Samo zakaj? Zaradi tega, ker ste vi lani nelegalno spustili čez mejo pol milijona migrantov. In mi branimo zunanjo schengensko mejo, čeprav nismo več zunanja država Evropske unije. Kar seveda pomeni, da smo toliko bolj odgovorni. In zdaj se to vrača kot bumerang. In zato še enkrat vprašam: Kako v resnici, če ste lahko konkretni, boste izvajali besede dr. Cerarja, da boste vsak nelegalen prehod meje preprečili, citiram dr. Cerarja, "na vsak način"?
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala lepa. Ponovno, ne vem kolikokrat že, nobenih kršitev ni bilo; niti z vidika evropske zakonodaje niti z vidika nacionalne zakonodaje. Schengenski pravni red se je ob upoštevanju vseh specifik ves čas izvajal. Vlada je ravnala po vseh usmeritvah, tudi tega državnega zbora. Če ste morda pozabili, vam lahko preberem. Izrecno je bilo naloženo, da Republika Slovenija naj trenutno migrantsko krizo obravnava kot humanitarno krizo in v vseh postopkih ravna skladno z evropskimi načeli solidarnosti. To je sklep Državnega zbora. Absolutno ne pristajam na te očitke, da je bilo karkoli narobe, ker dejansko ni bilo. Tudi kvote so bile dogovorjene na nivoju voditeljev držav, ki so se zavezali, da bodo preselili oziroma premestili določeno število oseb, ki očitno potrebujejo mednarodno zaščito; in to se tudi izvaja. Slovenija se v celoti zaveda svoje odgovornosti kot države na zunanji schengenski meji in izvaja schengenski pravni red. Slovenija nikoli ni odprla meje in je tudi nikoli ne bo odprla po vzoru teh držav na severu, ki so dejansko odprle meje. Mislim, da ta schengenska demagogija ne bo pomagala v dani situaciji. Ti nedodelani očitki, da Slovenija ni spoštovala schengenskega acquisa, niso v skladu s tem, kar sem ravnokar povedala; tudi v skladu s tem sklepom Državnega zbora. In vi nikoli ne dokončate vaših izvajanj, nikoli ne poveste, kaj pa bi naj Slovenija naredila na meji, ko pride 15 tisoč ljudi – otroci, ženske, nosečnice. Kako bi naj Slovenija po vaše ravnala?! In se sprašujem, zakaj je potem Državni zbor takratni vladi naložil, naj policija na meji uporabi policijsko silo. Dajmo se o tem pogovoriti, če vztrajno trdite, da je Slovenija nekaj narobe naredila. Alternativa situaciji, kot je sedaj, je 500 tisoč prosilcev za mednarodno zaščito v Sloveniji ali pa ogromen begunski kamp na naši meji, ker vemo, da ti ljudje niso hoteli v Sloveniji ostati, so želeli naprej, ker so bili na nek način tudi povabljeni. In Slovenija je ravnala povsem trezno, sorazmerno, zagotovili smo humano obravnavo skoraj 500 tisoč migrantov, pri čemer smo varovali tudi naše nacionalne interese. Ne morem razumeti, zakaj je Slovenija tukaj problem. Organizirali smo se, humano smo obravnavali te ljudi, prvi smo zaustavljali migrantski tok ter tudi vzpostavili pogoje, da se je ta rešitev v Makedoniji prijela, da se je situacija spravila v normalne okvirje. Seveda pa prihodnosti ne more napovedovati nihče. Za nas so ključni vidiki varnost, za nas je ključni vidik, kako zaščititi nacionalne interese glede na to, da so evropske rešitve zelo krhke; kako preprečiti zlom azilnega sistema glede na naše absorpcijske sposobnosti in poskrbeti za tiste, ki se bodo eventualno znašli na našem ozemlju, ker nekaj se jih zagotovo bo. To je dejstvo. Vse ostalo pa je politikanstvo in demagogija. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, imate zahtevo za razpravo.
Glede na izjemno zanimive besede gospe ministrice moram predlagati, da o tem spregovori Državni zbor. Če govorimo o demagogiji, spoštovana gospa ministrica. Navodila vlade so bila, da se je meje odprlo, da se je igralo tisto, čemur smo popularno rekli ilegalni migrant express, da se je ljudi brez zadostnega preverjanja, skladno s standardi schengena, spuščalo čez mejo. Takrat sem vas opozarjal, da se bo zanesljivo zgodilo, da se bodo med njimi skrivali teroristi; vi ste se pa norca delali iz tega. Še potem, ko so se že zgodile teroristične akcije, ste rekli, citiram: "Nimamo podatkov o tem, da bi šel kdo čez Slovenijo." In kaj je zdaj? Zdaj se je neizprosno izkazalo, o tem je poročal že tudi CNN, da je najmanj osem ljudi, ki so bili neposredni podporniki ali so načrtovali teroristična dejanja, šlo čez Slovenijo v okviru tega migrantskega toka. Ocena nemške tajne službe, objavljena na njihovi spletni strani, jo gotovo poznate, pa je, da je skupno število teroristov, ki so prišli z migrantskim tokom v Nemčijo, približno milijon in pol jih je bilo v celoti, nekaj čez 500 in da gre za sorazmerja, kar pomeni, da je šlo vsaj 150 teroristov čez Slovenijo. Omogočili pa ste jim to vi, ker ste dali navodilo policiji, da ne izvaja vseh stvari po zakonu. Da je temu res tako, je potrdil sam dr. Cerar. Takrat, ko pa ste res začeli spet izvajati schengen v veliki meri, ko je rekel, da bomo danes ob polnoči pa izvajali schengen – in nekaj podobnega ste tudi vi rekli. Enako je potrdil tudi zadnjič na seji direktor policije, ko sem ga isto vprašal kot vas – to sem tudi povedal na tiskovni konferenci potem –, ko je rekel: "Mi smo pripravljeni, da kadarkoli v celoti začnemo izvajati zakonodajo." Pa sem mu rekel, ali ne bi morali vedno v celoti izvajati zakonodajo. Še enkrat povem, jaz ne trdim, da je policija kriva ali službe; krivi ste vi v vladi in vaša koalicija, ker ste dali navodilo, da se lahko pravni red Evropske unije krši. In zdaj se to vrača kot bumerang. Za sosede nismo dovolj, kot bi se temu reklo, verodostojni, ker pač gledajo državo po njeni vladi, po vladajočih; in zaradi tega nas tako obravnavajo in potem poskušajo z vsemi triki; tudi tako, da nam kakšnega nelegalno nazaj pošljejo. To dogovarjanje med šefi držav, ki ste ga omenili, stvari so prepozne in na napačen način. Če vas lahko spomnim samo na eno od izjav šefov držav, je francoski predsednik Hollande izjavil, da se moramo navaditi živeti s terorizmom. Oprostite, ne bom se! In nikoli ne pristajam na to, da kdorkoli, ki je na funkciji, ima pravico reči kaj takšnega. In zato mora o tem spregovoriti Državni zbor.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra. Opravičujem se v imenu strokovne službe, vam bodo zamenjali mikrofon, ker je nekaj z njim narobe. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Tokrat moje vprašanje ne bo direktno mariborsko, seveda bo posredno tudi mariborsko, ampak zato nič manj pomembno. Minister za infrastrukturo, sprašujem vas glede ustreznosti izvedbe postopka tako imenovanega ECS oziroma postopka izbire izvajalca za vzpostavitev elektronskega sistema cestninjenja za tovorna vozila v Republiki Sloveniji. Zanima me: Ali ocenjujete, da je bil postopek izbire izvajalca izveden dovolj transparentno in strokovno? Postopkovno nedvomno je bil, to je potrdila Državna revizijska komisija. Predvsem pa me zanima: Ali je bil ekonomsko upravičljiv, še posebej glede na vse očitke, ki jih lahko v zadnjem času preberemo iz medijev? Kot je mogoče iz teh medijev razbrati, bo morala vlada dati poroštvo za izvedbo projekta, ki po nekaterih projekcijah zagotavlja zgolj 15 milijonov evrov dodatnega prihodka iz naslova cestninjenja, po drugih pa celo manj. Slišati je, da bi lahko potencialni, torej neizbrani izvajalci lahko dodatno zagotovili 80 milijonov dodatnih prihodkov iz tega naslova elektronskega cestninjenja tovornjakov v Sloveniji. Res je, da je izbira izvajalca za elektronsko cestninjenje v rokah Darsa, pa vendar bo vlada morala dati poroštvo za ta projekt. Ker je kot opcijska rešitev v tovrstnih projektih možno tudi javno-zasebno partnerstvo, me zanima: Zakaj Dars ni preizkusil te možnosti? Vem, to mi je jasno, da ima Dars določeno mero o avtonomnosti; pa vendar mora država kot dober gospodar izkoristiti, uveljaviti to možnost in priložnost, da zavrne projekte, ki na državo prenašajo nova finančna bremena – oziroma potencialna v konkretnem primeru –, če ima na voljo finančno bolj ugodne rešitve kot obstoječe. Gospod minister, ob zaključku me še zanima: Ali bo možno elektronski sistem cestninjenja razširiti tudi na 3. razvojno os, ki bo slej ko prej, prepričan sem, zaživela? Ali razmišljate o tem, da bi cestninjenje tovornjakov prenesli oziroma prestavili tudi na državne ceste? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, pristojnosti v zvezi z izvedbo cestninjenja so v celoti na družbi Dars; mislim, da je pomembno, da se to uvodoma razjasni. Skladno s tem je Dars tudi julija lani objavil javno naročilo za vzpostavitev in delovanje elektronskega cestninskega sistema v prostem prometnem toku. Gre za elektronsko cestninjenje po prevoženih kilometrih za tovorna vozila oziroma za vsa vozila z maso, večjo od 3 tisoč 500 kilogramov. Decembra lanskega leta pa je Dars izvedel tudi odpiranje ponudb. Prejeli so štiri ponudbe, ki jih je potem naročnikova strokovna komisija tudi natančno pregledala in ovrednotila po teh objavljenih merilih. Za ocenjevanje ponudb in skladno z Zakonom o javnem naročanju je pripravila tudi predlog izbire najugodnejšega ponudnika, ki ga je potem Dars kot naročnik tudi potrdil in za izvajalca izbral slovensko-norveški konzorcij, to je konzorcij družb Telekom Slovenije in družbe Q-Free. Ponudbena cena je bila malenkost nižja od 100 milijonov evrov. Na naročnikov izbor tega najugodnejšega ponudnika pa so se potem pritožili vsi trije neizbrani ponudniki. O vloženih revizijskih zahtevkih pa je potem odločala Državna revizijska komisija, ki je svojo odločitev s pravnomočno odločbo oziroma sklepom potem tudi sprejela 29. julija letošnjega leta in vse te zahtevke v celoti zavrnila. S tem je potem postal pravnomočen tudi Darsov sklep o izboru izvajalca. Skladno s tem je bila potem sklenjena pogodba s tem izbranim izvajalcem, in sicer 6. septembra letošnjega leta, torej slabih 14 dni nazaj. Mislim, da je glede pravilnosti in zakonitosti izvedbe tega postopka vse povedala Državna revizijska komisija, kar je tudi obsežno obrazloženo v obrazložitvi Državne revizijske komisije, ki obsega preko 70 strani besedila. Vzpostavitev elektronskega cestninskega sistema bo v celoti financiral Dars in predvidoma za to investicijo tudi ne bo potreboval poroštva države. To je pomembno. Dars za to investicijo predvidoma ne bo rabil poroštva s strani države. Glede ocen o višini dodatnih prilivov iz naslova pobrane cestnine pa te projekcije, ki jih je naredil Dars, nakazujejo, da bo nekje okoli 8,5 % več pobrane cestnine zaradi tega, ker bo sistem popoln. Ne bo več odsekov, kjer tovorna vozila niso bila cestninjena. Iz tega naslova se pričakuje približno 15 milijonov evrov dodatnih prilivov letno. Izbira tehnologije ali sistema cestninjenja na te prilive ne vpliva; ne glede na to, na kakšen sistem. Če cestninimo avtocestni sistem po prevoženih kilometrih, bomo izbrali približno enako oziroma enako prilivov ne glede na to, kateri sistem je. Oziroma nekateri so lahko malo dražji, malo cenejši – v tem je potem možna razlika. Priliv iz pobranih cestnin je enak ne glede na to tehnologijo. Višji prilivi pa bi bili sicer možni z večanjem prometa ali z dvigom tarif za pobrane cestnine. Glede javno-zasebnega partnerstva naj povem še to, da je za uvedbo elektronskega cestninskega sistema Dars pripravil tudi izhodiščni, konceptualni dokument, v katerem je obdelal tudi možnost javno-zasebnega partnerstva, ki pa se ni izkazala za najugodnejša, ker je investitor v tem konkretnem primeru sposoben investicijo financirati sam, torej samostojno. Povem še to, da je elektronski cestninski sistem možno razširiti tudi na nove cestninske odseke, torej tudi na 3. razvojno os. Cestninjenje tovornih vozil na ostalih državnih cestah pa zaenkrat ni predvideno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, izvolite, zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Saj to sem že uvodoma povedal, da mi je povsem jasno, da je tu velika mera avtonomnosti podjetja Dars in da je postopek ocenila Državna revizijska komisija kot ustreznega. Ampak jaz sem spraševal to, kar ste mi na nek način odgovorili, ali je to upravičeno z ekonomskega vidika. Pravite, da so se vsi pritožili, razen seveda izbranega izvajalca. Potemtakem bi človek sklepal, da je zadeva okej. Če so vsi nezadovoljni, razen tistega enega, potem ste očitno pravega izbrali. Skozi vaše odgovore se mi je nehote to vprašanje postavilo. Vedno je dilema – ali iti na novo zadevo ali obstoječi sistem modificirati. Ali so bile morda tudi te možnosti pri obstoječem sistemu, takšen, kot je, da bi ga bilo mogoče na nek način nadgraditi? Seveda še enkrat vprašanje: Zakaj pa ne na ostale ceste? Nočem jaz biti ta, ki bi zdaj tu hotel zadnji evro od avtoprevoznikov, od kamionarjev ali kakorkoli naj temu rečem. Vendarle opažam, da je mnogo tovornega prometa tudi na cestah, ki niso ta avtocestni križ v Sloveniji. Morda bi veljalo razmisliti o teh zadevah ravno zaradi tega trenutka, ko država špara ter skuša čim bolje napolniti pokojninsko in tudi zdravstveno blagajno, tudi proračun. Sicer pa hvala lepa še za dodatno pojasnilo k odgovoru.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa. Glede tega, kateri sistem oziroma zakaj ni predvideno še dodatno cestninjenje na drugih državnih cestah – ta odločitev je bila sprejeta že kar nekaj let nazaj, ko je bil Darsu dan okvir, da zagotovi cestninjenje v prostem prometnem toku za tovorna vozila; in izključno na omrežju, ki ga upravlja Dars; se pravi avtocestno omrežje in tovorna vozila. Za osebna vozila torej ostajamo na vinjetah, ne cestninimo, tudi po prevoženih kilometrih osebnih vozil; in ne cestninimo tovornih vozil kjerkoli izven omrežja, s katerim upravlja Dars. S tem v veliki meri že determiniramo tudi tehnologijo, ki je smotrna za nek okvir cestninjenja. Če bi želeli cestniniti tudi osebna vozila pa če bi to želeli širiti tudi izven omrežja, ki ga upravlja Dars, bi verjetno kakšne druge ponudbe, kot je sedaj ta, ki je bila izbrana za to ceno, postale smiselne in smotrne. Kot sem obveščen, je izbrana ponudba, ki ponuja mikrovalovno tehnologijo. To je podobna tehnologija, kot jo poznajo v Avstriji. Vemo pa, da nekatere države v Evropski uniji, med njimi tudi Slovaška, prehajajo oziroma že uporabljajo satelitsko tehnologijo, ki pa je mnogo bolj fleksibilna, če bi želeli cestninjenje uvesti na ostalem omrežju, na državnih cestah ali eventualno tudi za druge vrste vozil. S tem ko se je v preteklosti, že kar nekaj let nazaj Darsu naročilo, da zagotovi cestninjenje tovornih vozil na svojem omrežju, je bila s tem na nek način pogojena tudi smotrnost te tehnologije. V okvirih teh možnosti so tudi bile ponujene tehnologije, v okviru teh prejetih ponudb na voljo. Razpravljati, kaj bi bilo, če bi bilo, je pa potem verjetno stvar druge debate. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, v funkciji ministra za finance ter ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospe Alenki Smerkolj.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica gospa Smerkolj, želel bi vam zastaviti vprašanje v zvezi s črpanjem evropskih sredstev v letošnjem letu. Vsi se zavedamo tukaj, da so evropska sredstva zelo pomembna postavka tudi za slovenski proračun. Glede na javno dostopnost podatkov lahko vidimo, da je gibanje odhodkov in prihodkov slovenskega proračuna za leto 2016 približno v skladu s tistim, kar je bilo tudi napovedano. Najbolj pa odstopajo napovedani prihodki s strani evropskih sredstev. Ali lahko pojasnite parlamentu in širši javnosti, kje je vzrok za takšno odstopanje? Kakšna je do zdaj poznana realizacija, vsaj za prvih sedem mesecev? Če jaz razpolagam s pravilnimi podatki, smo za leto 2016 planirali skoraj eno milijardo teh sredstev oziroma 927 milijonov evrov. Kakšna je realizacija na zadnji razpoložljivi dan in kakšen je okvir do konca leta? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Alenka Smerkolj, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, za katerega se zahvaljujem, ker verjamem, ne samo da poročamo odboru za evropske zadeve; prav je, da o stanju koriščenja evropskih sredstev slišite tudi vi, poslanci, ter tudi širša javnost. Da bomo to zgodbo malo bolje razumeli, moram začeti z zadnjima dvema letoma. V zadnjih dveh letih so bili zneski, ki jih je Slovenija uspela počrpati, res enormno visoki. Zavedati pa se moramo enega dejstva, da je v prejšnji perspektivi v okviru devetih let, ko je možno črpanje sredstev, bilo samo v zadnjih dveh letih, ko se je perspektiva že uradno končala, počrpanih skoraj polovica sredstev. Zato smo imeli kar veliko anomalijo. Zakaj? Ker smo 4 milijarde dvesto sredstev, ki smo jih imeli na razpolago, počrpali v zadnjih dveh letih. To pomeni, da so bile takrat investicije izjemno visoke; in to je tista ključna anomalija. Kljub temu da so bili vsi resorji, ker tukaj lahko govorim o vseh resorjih, res obremenjeni v teh dveh letih s črpanjem, smo kljub temu uspeli vzpostaviti vse dokumente, ki so potrebni za novo perspektivo. V lanskem letu smo tudi vzpostavili normativni okvir. Če se zdaj vrnem na to, kaj v tem trenutku že imamo, je sledeče. Omejila se bom samo na tisti del, za katerega odgovarjam v okviru moje službe, ker polega tega imamo še en velik del na MKGP, se pravi na kmetijstvu, na ribištvu, na migrantih. In le en del te milijarde, ki ste jo omenili, v resnici pripada meni; tukaj pa lahko govorimo o približno 400 milijonih evrov sredstev. Dejstvo je, da črpanje poteka počasneje, kot smo predvidevali, ampak v tem trenutku lahko postrežem s podatkom, da imamo do današnjega dneva izdanih odločitev o podpori, se pravi ko resor dobi zeleno luč, da lahko začne z nekim projektom, če gre za neposredno potrditev ali da gre v nek javni razpis, če govorimo o javnih razpisih; smo v okviru organa upravljanja izdali 109 odločb za 672 milijonov evrov. To pomeni, da je to tisti del, ki praktično zdaj omogoča črpanje. Lahko z veseljem napovem, da bo eden od projektov, ki bo prvi takšen investicijski projekt, ki bo dokončan, čistilna naprava v Kamniku, odprt že v naslednjem mesecu. Dejstvo je, da črpanje poteka, dejstvo je, da v naslednjem letu predvidevamo, da bomo izdali za približno milijardo in pol evrov vseh odločitev o podpori, kar pa pomeni tudi polovico celotnega zneska, ki je Sloveniji do leta 2023 na razpolago. Če se primerjamo z ostalimi državami Evropske unije, lahko ugotovimo, da Slovenija ne zaostaja. Približno polovica je takšnih, ki so svoje organe že prijavile ali pa nominirale Evropski komisiji. Vendar pa je približno 25 % takšnih, ki pa so tudi v nekaterih operativnih programih že prišle do povračil. In to je tudi tisti del, ki nas v tem letu še čaka. Mi imamo zdaj dve prioriteti do konca letošnjega leta. Po eni strani, da še akreditiramo sistem, da lahko začnemo zahtevati povračila iz Bruslja; in po drugi strani, da zagotovimo vse, da v fazi zaključevanja prejšnjega obdobja iz Bruslja uspešno prepeljemo še zadnjih 5 % sredstev, ki so trenutno za vse države še zadržana na Evropski komisiji. Toliko zaenkrat.
Mag. Marko Pogačnik, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala še enkrat za dano besedo. Spoštovana ministrica, jaz z vašim odgovorom nisem zadovoljen. Nisem zadovoljen iz več razlogov, niste mi odgovorili konkretno na tista vprašanja, ki sem vam jih postavil. Postavil sem vam tudi vprašanje kot ministrici za finance. Zaradi tega pričakujem, da mi boste v nadaljevanju dali to pojasnilo, za katerega sem vam zastavil vprašanje. Izgovarjali ste se, da tako kvalitetnega črpanja evropskih sredstev glede na uspešnost prejšnjih dveh let ne moremo pričakovati v tem letu. Zakaj je potem v proračunu postavka 927 milijonov evrov iz naslova evropskih sredstev? Vprašanje je bilo: Koliko je počrpanih teh sredstev na zadnji razpoložljivi znani dan in koliko se pričakuje do konca leta? In vsaj iz javno dostopnih podatkov, lahko vam povem, da je v juliju Slovenija počrpala 642 tisoč evrov sredstev, ker je najmanj, odkar je Slovenija članica Evropske unije. V mesecu juniju pa 6,4 milijona evrov, kar je pa drugi najnižji znesek, odkar je Slovenija članica Evropske unije. V letošnjem letu razlika med bruto in neto vplačili znaša zgolj 54 milijonov evrov. Koliko bo do konca leta? Konec lanskega leta je bilo približno 450 milijonov. Kateri so razlogi, zakaj Slovenija še vedno nima podpisanega dokumenta o evropski perspektivi za obdobje 2014–2020?
Hvala lepa. Ministrica gospa Alenka Smerkolj, izvolite.
Si bom zamenjala kapo in bom šla na širšo zgodbo, ki jo želite. Dejansko smo v državnem proračunu 2016 iz naslova prejetih sredstev načrtovali milijardo evrov, od tega 312 milijonov za izvajanje skupne kmetijske in ribiške politike, 300 milijonov iz naslova strukturnega sklada, 200 milijonov iz kohezijskega sklada, 135 milijonov evrov iz naslova drugih programov; od slednjega 73 milijonov evrov prihodkov iz naslova obvladovanja migrantskega toka. Po dveh tretjinah leta ugotavljamo, da bodo cilji pretežno doseženi. Dejansko smo prihodke iz naslova kohezijske ovojnice realizirali v pričakovani višini približno 100 milijonov evrov, nižje črpanje pa beležimo pri sredstvih, povezanih z množičnimi migracijami, ker niso nastali tako visoki stroški; in tako tudi prihodka, na katerega smo računali, v višini 65 milijonov evrov ne bo. Na drugi strani pa sredstva, povezana z večletnim finančnim okvirom kohezijske politike – na računu organa za potrjevanje, na Ministrstvu za finance, je 143 milijonov evrov predplačili iz tega naslova, ki bodo postala prihodek državnega proračuna, ko bo verificirana ustrezna dokumentacija. Vsekakor pa lahko potrdim, da je izvajanje kohezijske politike programskega obdobja v teku. Odhodki državnega proračuna za projekte Evropske unije iz naslova kohezijske ovojnice trenutno znašajo 38 milijonov evrov. Kot rečeno, se ta vrednost trenutno še ne odraža na prihodkovni strani proračuna, vsekakor pa bo evidentirana kot prihodek državnega proračuna do konca proračunskega leta. Naj pojasnim, da z vidika proračuna odhodki iz naslova sredstev Evropske unije ne vplivajo na primanjkljaj državnega proračuna. Primanjkljaj se odrazi v obdobju, ko se sredstva za plačilo založijo iz državnega proračuna in do izvedenega povračila le-teh v državni proračun. Dejstvo je, da je prišlo do zamika pri črpanju sredstev Evropske unije, kar sem obrazložila, zakaj. Ljudje še vedno opravljajo dvojno delo in poleg tega, da akreditirajo sistem, ker akreditacija sistema ni vezana z dokumenti, dokumente smo v celoti izpolnili konec leta 2014. Dejstvo je, certifikat, da sistem deluje, ga mora certificirati organ Urad za nadzor proračuna, ki je naš revizijski organ. Tukaj smo v zadnjih korakih. Ampak še enkrat poudarjam, Slovenija v primerjavi z ostalimi članicami pri črpanju ne zaostaja. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik ima proceduralni predlog. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Bom uporabil to možnost, ki jo ponuja Poslovnik, da zahtevam javno razpravo na temo črpanja evropskih sredstev. Spoštovana ministrica, redkokdaj uporabljam ta instrument, ki mi ga ponuja Poslovnik, javno razpravo. Spoštovana ministrica, vi danes meni niste odgovorili niti na eno vprašanje. Niti ne na konkretno vprašanje s številko na razpoložljivi dan, koliko teh sredstev je počrpanih od 927; in niste mi odgovorili tudi na bistveno vprašanje, zakaj ni podpisan dokument za perspektivo 2014–2020. Prepričan sem, da so evropska sredstva ne glede na to, ali bodo vplivala na primanjkljaj proračuna ali ne bodo, pomemben segment pri razvoju Slovenije in naložbene politike. In vaša vlada je vedno poudarjala, kako je proračun razvojno in ciljno naravnan. Eden izmed pomembnih dejavnikov razvoja Slovenije, razvoja proračuna so evropska sredstva. Po vseh razpoložljivih podatkih, ki jih mi imamo, lahko ugotavljamo, da je črpanje evropskih sredstev v letu 2016 v primerjavi s prejšnjimi leti slabo oziroma z drugo besedo – katastrofalno. Imamo razlike med neto in bruto vplačili; do meseca julija zgolj 54 milijonov evrov presežkov. Samo za primerjavo, ob koncu leta 2015 je bila ta številka več kot 400 milijonov. In tudi niste odgovorili, kaj se pričakuje do konca leta. In te prihodke iz naslova evropskih sredstev v višini 927 milijonov evrov je sestavila vaša vlada; vaši ministri so dali to napoved. Treba je pa sedaj ugotoviti, kje je vzrok, da je teh sredstev v danem trenutku manj. Niste pa tudi odgovorili, koliko se bomo tej številki 927 do konca tega leta približali. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič ter ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, v funkciji ministra za finance gospe Alenki Smrkolj. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem tistim, ki še vztrajate! Dobivamo nov zakon o visokem šolstvu. Ta zakon predvideva formulo za financiranje, ki v 43. členu modificira iztočnico iz 27. člena, in sicer o tarčni vrednosti 1 % bruto družbenega proizvoda; toliko naj bi šlo sredstev za visoko šolstvo. Ta sredstva naj bi se povečevala postopoma, dokler ne dosežejo začrtane višine, in sicer najkasneje v obdobju 15 let, kar je, mimogrede, občutno predolgo obdobje. To obdobje se lahko podaljša za eno leto, za vsako leto v teh petnajstih, ko je gospodarska rast negativna. Na ta način je višina financiranja visokega šolstva in s tem njegov razvoj neposredno odvisen od uspešnosti gospodarstva. Ampak pazite, to ni neko abstraktno gospodarstvo, tukaj gre za logiko, da je visoko šolstvo samo privesek oziroma popolnoma podrejeno logiki kapitalistične akumulacije. In vsem visokošolskim deležnikom je jasno, da za ohranjanje kvalitete in napredka visokega šolstva to ni dovolj. Potrebujemo več sredstev, edino Ministrstvo za izobraževanje si tukaj zatiska oči. Isti člen določa, da se v obdobju do leta, ko bo dosežena srednjeročna uravnoteženost proračunov s fiskalnim pravilom, zagotavlja nominalna rast, ki je skladna najmanj z rastjo bruto družbenega proizvoda. Iz te formule je izločena inflacija, kar v aktualnih ekonomskih razmerah to ne prinaša težav; potencialno pa to pomeni zelo velike težave, predvsem zaradi rasti plač zaposlenih. V odgovoru na pisno poslansko vprašanje Ministrstvu za finance in Ministrstvu za izobraževanje nismo dobili nekih prepričljivih odgovorov, zakaj takšna rešitev oziroma kompromis, kot ga sami imenujejo; razen sklicevanja na fiskalno pravilo. Zato me zanimajo naslednje stvari: Ali lahko zahteva oziroma navodila Ministrstva za finance, ki bodo prinesla nižje in manj stabilno financiranje, pustijo posledice na dolgoročni kakovosti in dostopnosti visokega šolstva? Zakaj Ministrstvo za finance vztraja pri takšni formuli, kljub temu da usklajevanju z realno, namesto z nominalno rastjo bruto družbenega proizvoda, nasprotujejo delovna skupina pri Ministrstvu za izobraževanje za pripravo novele, Svet Vlade Republike Slovenije za visoko šolstvo, rektorji univerz in ostali deležniki? Kakšni argumenti so prepričali Ministrstvo za izobraževanje, da je to navodilo Ministrstva za finance sprejelo? Ali je Ministrstvo za finance izdelalo simulacijo razlik o finančnih učinkih v primeru usklajevanja obsega financiranja z realno rastjo oziroma nominalno rastjo BDP v prvem delu prehodnega obdobja? Na katerih podatkih je Ministrstvo za finance osnovalo svoja navodila Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Vsi poslanci in poslanke, ki še vztrajate; spoštovani kolegi iz ministrskega zbora! Področje visokega šolstva je bilo v času krize, poleg področja znanosti ter tudi dela visokošolskega prostora, deležno enega največjih padcev v sredstvih integralnega proračuna; zato smo tudi na ministrstvu skušali in se tudi skladno z delovno skupino močno angažirali za to, da lahko najdemo pravi pristop in način reševanja finančne stabilnosti tega dela sistema. Sistem izobraževanja kot tak potrebuje svoje varovalo rasti in hkrati zagotavljanja kakovosti, zato je bilo najbolj pomembno in ključno vodilo, da sledimo na eni strani možnostim hitrejše rasti; na drugi strani pa vpnemo to rešitev v tako imenovane makroekonomske in ravnotežnostne zahteve, kar se tiče proračuna in tudi fiskalnega pravila. Fiskalno pravilo je sprejel parlament in zato se ga moramo kot država in vsi v resorjih držati. Najprej je bila intenca delovne skupine mnogo bolj ambiciozna, zato tudi upravičeno vaše vprašanje; vendar pa prvič do sedaj sploh urejamo stabilnost financiranja visokošolskega prostora. S tem tudi preprečujemo prekinjanje kakršnihkoli ne le financiranj aktivnosti zaradi padca sredstev, ampak tudi možnost, da si zagotovimo, ko bruto domači proizvod oziroma ko je gospodarska rast višja od predvidene, lahko tudi resor pridobi več, kot izhaja iz makroekonomskih kazalcev; oziroma kot je to možno glede na celotno stabilnost financiranja resorja in predvideno formulo. Zakaj to poudarjam? Poudarek v rešitvi formule je "najmanj", torej zgornje meje financiranja ne opredeljuje. Opredeljuje pa najnižjo stopnjo, kar je tudi ključno glede na to, kar smo izkusili v času ZUJF-a in celotnega kriznega obdobja. Hkrati ponovno poudarjam, da je to res prvič predlagani sistemski okvir financiranja, da je bilo od leta 2011 pripravljenih več predlogov, vendar nobeden ni imel ustreznega soglasja za nadaljnjo proceduro. Delovna skupina je na koncu tudi ob konstruktivnem sodelovanju Ministrstva za finance soglašala s predlaganim predlogom; hkrati pa smo se tudi vsi skupaj osredotočili na to, da želimo vzdržno rast v makroekonomskih okvirjih in zavezah, ki so finančnega značaja celotne države. Poudarjam ponovno minimalno stopnjo rasti, torej ne zgodnje omejitve; in hkrati, da ob ugodnih makroekonomskih okoliščinah to pomeni lahko večjo rast, kot jo določa zakon. Naj tudi poudarim, da imamo že letos z vidika načrtovanja financiranj tega področja sprejeto novo uredbo, ki je bila nujna zato, ker raste financiranje tega področja hitreje, kot je zrastel BDP; kar je že prvi znak oživljanja tega področja in s tem res verjetje v stabilnost financiranja in razvoja področja. Glede enega odstotka bruto družbenega proizvoda – ta del je bil usklajen znotraj delovne skupine. Pogledi so se razlikovali glede obdobnosti, vendar pa menim, da smo glede na zaveze, ki jih je ta država sprejela, našli najboljšo možno pot in rešitev ter zato tudi hkrati v zakon zapisali kot predlog – upam, da bo tudi potrjen in sprejet –, da je možno znotraj te formule financiranja tudi financirati variabilni del, kar je še posebej ključno z vidika doseganja ciljev. Torej ne gre samo za financiranje kot tako, samo po sebi; ampak tudi doseganje ciljev iz namena tega financiranja. Zato predlagamo štiriletne pogodbe v sodelovanjih z visokošolskimi zavodi oziroma institucijami znanja, kjer jasno določimo cilje, na podlagi katerih potem tudi preverjamo uresničevanje zavez, porabo ter namenskost porabe teh sredstev. Pomemben del je torej tudi ta variabilni del razmišljanja temeljnega stebra, kajti s tem se spodbuja akademskost in tudi kakovost tega akademskega okolja z nameni uravnoteženega razvoja visokošolskih institucij. Takšen način bo omogočil tudi usmeritve instituciji, vendar ob predpogoju tovrstnih ciljev ne bo moč definirati, če vnaprej ne bo znano stabilno videnje financiranja. In to je bil tudi predpogoj, s katerim se je delovna skupina strinjala. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Ja, res zahtevam dopolnitev odgovora. Kar se tiče argumentov, ki naj bi prepričali Ministrstvo za izobraževanje, da sprejme to slabo formulo za podhranjeno financiranje visokega šolstva, smo slišali dvoje. Prvič, bil je vsebinski argument stabilnosti; in drugič, bil je formalni argument fiskalnega pravila. Ampak, prvič, ravno ta vlada oziroma njena koalicija sta bili tisti, ki sta šli sprejemati fiskalno pravilo. Ne morete se izgovarjati na isto fiskalno pravilo, ki ste ga sami podprli. Drugič, kar se tiče stabilnosti, to je stabilnost v bedi, stabilnost od podfinanciranja. To je neka stabilnost, ki je pač nihče noče, kar se tiče variabilnih delov. Je pa pač dana na milost vlade in nismo naredili nič kaj prida dosti drugače, kot je to situacija sedaj. Lahko smo slišali, da je bila izbrana neka najbolj optimalna rešitev. Na podlagi česa se pa odločate in kako sodite, da je bila ta rešitev optimalna, če odgovora na to, ali so bile narejene kakšne simulacije, sploh niste podali?! Namreč zato, ker teh simulacij zadaj ni. Zdi se mi pač silno neodgovorno, da se en tako razvojno pomemben resor, kot je visoko šolstvo, spreminja, financira, tudi šikanira brez kakšnih resnih izračunov. In tukaj seveda ne moremo govoriti o nikakršnih najboljših rešitvah. Vnaprej sem postavil prej tudi vprašanje: Zakaj Ministrstvo za finance pri tej formuli sploh vztraja, če je pač izrazito slaba za visoko šolstvo, če ji nasprotujejo bolj ali manj vsi deležniki? To so pač vprašanja, na katera bi želel dopolnitve. In vprašanje spet za Ministrstvo za finance: Kako pač vi gledate na to, ker ste tudi v funkciji ministrice za razvoj, da se visoko šolstvo popolnoma podreja logiki kapitalistične akumulacije? Vendarle je visokošolski resor razvojno ključen, pa ne glede na to, ali smo v socializmu, kapitalizmu [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, gospa Alenka Smerkolj.
Mogoče najprej začnem, kaj je primarni cilj v funkciji ministra za finance. Jaz mislim, da bo vsak minister za finance odgovoril enako. To je, da ima država zdrave, uravnotežene in vzdržne javne finance. In temu je tudi namenjeno fiskalno pravilo, ki ga je sprejel ta državni zbor. Skupaj smo se dogovorili, da ne bomo pustili dolgov, kot so nam jih morda naši predhodniki; da bomo pač poskrbeli za usodo naših otrok na drugačen način, ker to je tisti smisel fiskalnega pravila. Druga zgodba, tukaj je treba vedno sklepati kompromise. In dejstvo je, da Ministrstvo za finance je izdelalo različne simulacije, in ugotovili smo, da bi bila ob hkratnem upoštevanju določb Zakona o fiskalnem pravilu kakršnakoli druga možnost praktično neizvedljiva, ker bi bil pritisk prevelik. Zato je bil sprejet kompromis, ki še vedno omogoča ne nominalno zgodbo, ampak v primerih, ko imamo dejansko boljše makroekonomsko okolje, lahko Ministrstvo za izobraževanje dejansko nameni več sredstev v okviru svojega proračuna. Glede na to, kako se tudi Ministrstvo za izobraževanje pogaja v okviru proračuna, verjamem, da bo začelo z zahtevami, še preden se bomo sploh začeli pogovarjati o proračunu, ker na tem delu dejansko res dobro delajo. Kar se pa tiče razvoja, ne morem se bolj strinjati, da je izobraževanje – temu jaz zadnje čase rečem učenje za življenje –, izobraževalni sistem eden ključnih, ki doprinašajo k temu, da gremo naprej. Lahko rečem samo, da bom to absolutno podpirala, ampak še vedno, žal za vse nas, pa lahko samo v okviru tega, kar si lahko privoščimo. Ta okvir nam pa določa to, kar je Državni zbor s fiskalnim pravilom sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, imate proceduralno zahtevo? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Visoko šolstvo ne bi smelo biti gnil kompromis, ampak točno to se nam obeta z novim zakonom o visokem šolstvu in načinom financiranja, ki ga ta predvideva. Od vseh argumentov in zagovorov je nazadnje vse skupaj obstalo pri dejstvu, ki se mu reče fiskalno pravilo. Ampak fiskalnega pravila ne more za svoj argument uporabljati koalicija oziroma njena vlada, ki je taisto pravilo sploh priklicala v življenje. Pri tem vemo, da gre za protisocialno pravilo, pravilo, ki na veliko blokira razvoj; kakršnokoli napredno reševanje kapitalističnih kriz. Edino racionalno reševanje kapitalističnih kriz s povečevanje javnih izdatkov se ustavi v kolesnicah zaradi instance, ki se ji reče fiskalno pravilo. In žrtev tega postaja sedaj tudi visoko šolstvo. V tem kontekstu ne moremo govoriti o nikakršnih najboljših rešitvah, kot smo lahko slišali s strani predstavnikov Vlade. Seveda v takšnem kontekstu tudi ne moremo resno govoriti o stabilnosti. Veste, kaj je še stabilno v naši državi? Rast dolgotrajne revščine. Pa bomo res kriterij stabilnosti v tem kontekstu upoštevali kot nekaj pozitivnega? Seveda ne. Podobna zgodba je tudi tukaj. Način financiranja, kot ga prinaša obetajoči zakon o visokem šolstvu, je stabilnost ob podfinanciranju, je stabilnost ob bedi. Zato v Združeni levici o tem vprašanju terjamo javno razpravo. Preprosto ne pristajamo na neke rešitve, ki jih tukaj vladna stran ponuja; na neke rešitve, ki jim nasprotuje praktično vsak, ki mu je visoko šolstvo kakršnakoli briga. Seveda je jasno, zakaj. Te rešitve so slabe. Pardon, te rešitve so izjemno dobre za državo kot servis kapitala; so pa izjemno slabe za državo kot servis ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 22. septembra, v okviru glasovanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju, ki je odsoten, ter ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, v funkciji ministra za finance gospe Alenki Smerkolj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana v. d. ministrica, lep pozdrav tudi vam. Spet je september tekočega leta in kot vedno država pripravlja proračun ali rebalans proračuna, se isto dogaja tudi s proračuni oziroma rebalansi proračunov lokalnih skupnosti. In zelo pomembno vlogo pri tem igra vprašanje povprečnine. Vsi vemo, kaj piše v zakonu, da mora priti do dogovora med pristojnimi skupnostmi oziroma združenji občin ter med vlado. Ampak v zadnjih letih se dogaja, da vlada večkrat posluša občine, potem pa sama določi neko, vsaj zase, sprejemljivo povprečnino. Vsi vemo, da je povprečnina leta 2013 še znašala 536 evrov. V teh zadnjih mesecih, v zadnjih tednih, dnevih, ko poslušamo o tem, kako je super napredovala ta naša država v zadnjih dveh letih, pa govorimo o nižji povprečnini. In človek nehote dobi občutek, da so nekateri dobili nekaj od tega navideznega boljšega stanja. Javni sektor je kar nekaj milijonov dobil na račun boljših pogojev življenja, ki jih vlada predstavlja. Na drugi strani pa so lokalne skupnosti, ki kljub temu, da nova evropska perspektiva ni tako naklonjena lokalnim skupnostim, občine želijo neko pomoč, da preživijo in da investirajo. Kajti ravno občani najbolj občutijo, ali občina deluje ali ne deluje. Ko kot občinski svetniki gledamo proračun, gledamo, ali bomo plačevali vrtce kot občina ali kot starši; ali bomo plačevali storitve po posameznih sektorjih kot občani ali bo to nase prevzela občina, kar spet pomeni v neki smeri občanke in občani. Spoštovana v. d. ministrica, ker sem od petka pa do danes zelo pozorno zasledoval sicer skope informacije o tem, kje smo s povprečnino danes, sem danes dobil odgovor, da za leto 2017 vladna stran ponuja 530 evrov; medtem ko Skupnost občin in Združenje občin zahtevata 542 evrov – 536 po njihovih izračunih, dodano s povišanjem zaradi gospodarske rasti in zaradi usklajevanja z javnim sektorjem. Spoštovana v. d. ministrica, zanima me: Ali ste danes bili prisotni na tem sestanku? Ali nam lahko poveste malo več, kakšni so današnji dogovori glede povprečnine; in kaj lahko pričakujemo, ko bomo sprejemali rebalans proračuna države; kakšna bo končna številka? Kajti od tega bo zelo odvisno tudi sprejemanje občinskih proračunov. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica gospa Alenka Smerkolj, izvolite.
Hvala za to vprašanje. Najprej odgovor – ne, danes nisem bila prisotna na teh sestankih. Vodila jih je že bodoča ministrica, upam, Mateja Vraničar Erman. Seveda pa sem seznanjena, kaj je tisti maksimum, ki ga država lahko občinam ponudi. Naj mogoče tukaj začnem s tem, kaj je bilo, ko smo začeli pogovore z občinami. Že na začetku je bilo praktično dogovorjeno, da je znesek povprečnine za leto 2018, ker seveda govorimo zdaj o 2017 in 2018, v višini 536 evrov za občine sprejemljiv. To pomeni, da smo na tem področju dosegli dogovor. Od tam naprej so se razgovori gibali o višini povprečnine v letu 2017. Glede povprečnine 2017 je Vlada prisluhnila argumentom občin, da bodo njihove obveznosti v prihodnjem letu višje, tukaj govorim predvsem o strošku višanja plač v višini 2,5 %. In dejansko smo iz tega razloga svoj izhodiščni predlog povprečnine za leto 2017, ki je bil v višini 524 evrov – naj spomnim, da je v letošnjem letu 522 –, smo zato prišli najprej na 529 in zdaj kot zadnjo možnost, ki jo vlada še ima, na 530 evrov. Vendar pa je dejansko pogoj za to višino povprečnine, da v veljavi še vedno ostane določilo, ki velja že dve leti, da so vse občine financirane le do višine primerne porabe in da jim ne pripadajo presežki nad primerno porabo do tako imenovanega primernega obsega sredstev. V nasprotnem primeru, če bi priznali te presežke, bi morala biti povprečnina nižja. Občine še vedno vztrajajo pri predlogu najmanj 536 evrov, vendar vladna stran na to ne more pristati, ker so javnofinančne zmožnosti države ne glede na ponovno oživitev gospodarske rasti še vedno omejene. In tukaj je vseeno pomembno – in mislim, da se občine tudi zavedajo –, da ob višji gospodarski aktivnosti se namreč povečuje tudi zahtevan strukturni napor. Večjo gospodarsko rast kot imamo, večji strukturni napor moramo doseči v skladu s fiskalnimi pravili. In to je znesek, za katerega moramo zniževati še vedno prisoten primanjkljaj sektorja država, dokler ne pridemo do uravnoteženja. Primerno porabo občin bi lahko povečali le na način dodatne obremenitve državnega proračuna oziroma z znižanjem drugih odhodkov. Tukaj pa se moramo zavedati, da vsak evro povprečnine pomeni 2 milijona evrov odhodka. Tukaj je pač treba najti nek kompromis. Dogovori z občinami še potekajo, verjamemo da bodo zaključeni v tem tednu. Poleg dogovarjanja o višini povprečnine in investicijskega transfera je na mizi tudi predlog spremembe načina dodelitve primerne porabe znotraj občin na način, ki bi ustrezneje obtežil dve skupini ljudi, ki za občinske proračune v povprečju predstavljajo višje stroške. Pogovori potekajo tudi na temo spremembe pravilnika, ki določa stroške oziroma programe, ki so podlaga za tako imenovane zakonske obveznosti občin. To bo aktualno predvsem pri morebitnih nadaljnjih dogovorih za leto 2018. Spomniti pa vseeno želim, da so občine preteklo leto pri povprečnini 522 evrov zaključile s skoraj 30 milijoni evrov presežka prihodkov nad odhodki, in to kljub temu, da so v tem letu res izjemno veliko investirale. In prav tako sporočam, da občinski proračuni v prvih sedmih mesecih letošnjega leta ob povprečnini 522 evrov že spet izkazujejo kar 71 milijonov evrov presežkov. Prepričani smo, da povprečnina, ki bo vendarle občutno višja od letošnje in tiste v preteklem letu, vsem občinam absolutno omogočala izvedbo nalog, ki so jih dolžne izvajati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala za informacijo z današnjih pogajanj. Najprej glede presežka. Če načrtuješ neko investicijo, je zelo fino, da ne štartaš iz minusa. In jaz sam kot občinski svetnik že tretji mandat v eni sorazmerno veliki občini prepričujem župana oziroma se strinjam z županom, ko reče, da dajmo za nekaj, kar bo pa morda padlo s strani države ali s strani Evrope, temu pa se reče razpisi. Ampak problem je, ker niti teh razpisov ni oziroma so takšni, da se občine na njih ne prijavljajo, kajti ne dobijo nazaj niti poplačanega DDV. Če je uspeh za državo to, da so neki državni razpisi, kjer da država 20 %, potem pa se država hvali, kako je veliko naredila, se je malo zmotila ali pa ne pozna nekaterih drugih sistemov v bolj razvitih občinah, predvsem pa lokalnim samoupravam bolj prijaznih. Razumem, da je na čelu te vlade Stranka modernega centra, ki nima praktičnih izkušen z županovanji. Tudi občinskih svetnikov, hočeš nočeš, ni toliko, kot bi si jih oni želeli, ampak dejstvo je pa eno, če so različna izhodišča, se nikakor ne morete dogovoriti. Sedaj bo vlada prodajala zgodbo o uspehu, kako se je približala občinam; občine pa pravijo, da so že njihova začetna izhodišča prenizka. Spomnim se izračuna, ki je znan v zakonu, ne govori o številki 536 evrov, ampak 636 evrov. Ja, vsak evro pomeni 2 milijona evrov za državni proračun, ampak, spoštovani poslanke in poslanci, 20 milijonov za državno podjetje Slovenski državni gozdovi – z lahkoto; 100 milijonov za plače javnih sektorjev – z lahkoto. Očitno bodo vse to plačali občani, torej lokalne skupnosti, obrt in gospodarstvo. In me še enkrat zanima: Ali je še možnost priti skupaj?
Hvala lepa. Gospa Alenka Smerkolj, izvolite.
Jaz sem kar precej gledala, do kam je možno priti. Ko delaš proračun – in proračun bo Vlada obravnavala ta četrtek na seji Vlade, preden ga posredujemo vam, poslancem, v Državni zbor –, je treba ugotoviti, kje imaš največje minuse. In dejstvo je, da imamo v okviru proračuna na resorjih res velike bitke. Letošnjo jesen nas čaka pestra jesen s sindikati, ki so nezadovoljni s tem, ker so dobili v javnem sektorju. Tukaj ima lahko vsak od nas svoje mnenje, ampak z vsako od teh skupin se je treba pogajati in na koncu proračun zapreti. V okviru tega je bilo ugotovljeno, da praktično občinam ne moremo ponuditi več kot 524 evrov. Razlog, zakaj smo lahko naredili ta korak do 530 evrov, je izključno samo v tem, da smo zadnji dan avgusta izvedli izdajo in zamenjavo obveznic. To je transakcija, kjer smo odkupili dolarske obveznice in se zadolžili v evrih; tako smo nominalno v naslednjem proračunu na nek način prihranili ravno ta znesek. Tukaj prostora naprej žal ni več. Mislim, da občine s tem predlogom ne bodo nikoli zadovoljne. Verjamem, da morda ne bodo želele skleniti dogovora; po drugi strani pa verjamem, da bomo na koncu vsi z malo sklonjeno glavo ugotovili, da druge možnosti ni. Odgovor je, da prostora za dodatno ponudbo je žal zelo malo oziroma ga ni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Dober večer, spoštovana ministrica. Na vas se obračam zaradi nečesa, kar je v preteklosti in tudi v sedanjosti – upam pa, da v prihodnosti pa več ne – razvajalo naš narod. Govorim o dostojnem pokopu, govorim o polpretekli zgodovini, pa ne z namenom, da bi odpiral vprašanja, ampak – kot sem vselej želel delovati v politiki – da zapiramo določena poglavja in gremo čez njih, da si oprostimo, se opravičimo in gremo novim izzivom naproti; saj je politika večkrat izkoriščala predvsem zaradi lastne nesposobnosti, da je obujala nekatere bolečine. Ravno te aktivnosti se odvijajo v teh dneh. En korak, eden od mnogih – upam, da bo obeležen s postavitvijo spomenika –, ampak vemo, kaj se dogaja na področju dostojnega pokopa na področju Hude jame. Sam sem že bil notri, polagal sem vence, spoštujem našo zgodovino, ne glede na bolečine ter na dobre in lepe spomine. Jaz vas naprošam za določeno pojasnilo, ker so se v javnosti pojavile zmedene interpretacije, kar se tiče zakonskih podlag. Mogoče ni dovolj znano, da to področje zadeva dva zakona, in sicer starejši Zakon o vojnih grobiščih in nedavno sprejeti zakon v Državnem zboru, Zakon o prikritih vojnih grobiščih. Dovolite mi, da vam postavim vprašanja: Na podlagi katerega zakona potekajo aktivnosti v zvezi z ureditvijo vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami? Na kakšen način se izvaja iznos in pokop žrtev? Vem, da ste se v preteklosti veliko ukvarjali s tem vprašanjem in da je na nek način tudi vaša zasluga ali pa del vaše zasluge, da smo danes priča vsaj v upanju naše mlajše generacije k neki nacionalni državni spravi. Vem, da bo za marsikaterega to boleče, ampak upam, da se bo v naslednjih letih začelo novo obdobje. Ker namreč mlajša generacija politikov, intimno ali pa tudi javno, kot jaz danes to počnem, si želimo normalizacije naše družbe, vsaj v odnosu do polpretekle zgodovine. Ministrica, prosim vas za odgovor na vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Dober večer vsem prisotnim v dvorani; spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci! Tudi mene osebno veseli, da verjetno prihajamo h koncu tovrstnega vprašanja. Dolgo zgodb je, drugo leto nas čaka, upajmo, postavitev temeljnega kamna oziroma izgradnja spomenika s samim zakonom, kjer smo tudi uskladili v Državnem zboru, kaj naj bo zapisano na spomeniku. Po drugi strani pa Huda jama kot ena izmed bolečin, ki se je odprla leta 2008. Od tistega trenutka dalje se je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki je pristojno ves čas za to področje, bolj ali manj intenzivno ukvarjalo z vprašanjem Hude jame. Izkop iz Hude jame se je začel 26. 7. 2008, dela so trajala do marca 2009, ko je prišlo na dan in je bilo najdenih 462 človeških posmrtnih ostankov. Potem so se okoli tega zvrstila nekatera obeležja, venci so se postavili; hkrati pa se je v tem obdobju tudi iskalo najprimernejšo rešitev. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je v skladu z določbami 18. in 19. člena Zakona o vojnih grobiščih in tudi z odločbo št. 131-40/2012/5, ki je bila izdana 21. 11. 2012, vojno grobišče Barbara rov v Hudi jami vpisalo v Register vojnih grobišč Republike Slovenije. Register je v pristojnosti našega ministrstva. Ker je Huda jama vpisana v register vojnih grobišč, ostaja ne glede na sprejem Zakona o prikritih vojnih grobiščih in prekopu žrtev, ki je bil sprejet v lanskem letu, še vedno v pristojnosti Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. To, kar se v javnosti v zadnjem času zelo pogosto izpostavlja, da so vse aktivnosti, ki se v zadnjem času dogajajo zaradi tega, ker je bil sprejet Zakon o prikritih vojnih grobiščih in prekopu žrtev, in področje prenesene z Ministrstva za delo na Ministrstvo za gospodarstvo, nikakor ne drži in ne bi bilo prav do vseh zaposlenih na Ministrstvu za delo, ki se s tem vprašanjem ukvarjajo. V letu 2014 in 2015 so potekale sanacije v smeri rudniškega jaška na podlagi odločbe rudarske inšpekcije. V septembru 2015 je potekal sestanek s Komisijo Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč na temo nadaljnjih aktivnosti pri ureditvi vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami. Na sestanku je bilo dogovorjeno, da je treba čim prej pristopiti k pokopu ter k ureditvi pokopnega polja zunaj rudnika. Na podlagi strokovnih mnenj je prevladalo stališče, da je najprimernejša lokacija za pokop posmrtnih ostankov v pokopnem polju na območju spominskega parka Dobrova pri Mariboru, v neposredni bližini kostnice in spomenika, postavljenega žrtvam povojnih pobojev. Ministrstvo je informacijo v zvezi z ureditvijo vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami predstavilo tudi na seji Vlade Republike Slovenije 24. 3. 2016; nato pa smo 29. 3. 2016 objavili javni razpis za izbor najugodnejšega izvajalca za izvedbo del izkopa posmrtnih ostankov iz jaška 1. Izvedba del izkopa posmrtnih ostankov iz jaška 1 na območju vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami in njihov pokop v spominskem parku Dobrova pri Mariboru so se začela v avgustu 2016; dokončanje del je predvideno v sedemnajstih mesecih od začetka del. Z ureditvijo vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami ter s primernim pokopom žrtev so potekala številna usklajevanja strokovnjakov različnih strok, prav tako je potekalo aktivno usklajevanje in delo državnih organov, Komisije Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč, organov lokalne samouprave ter drugih organizacij, da se pripravijo vsi potrebni dokumenti. Veliko je bilo storjenega. Z začetkom iznosa ostankov trupel naj bi se začelo verjetno v začetku oktobra; skupen pokop pa je predviden 27. oktobra, kar bo pomembno dejanje na področju pietete; upajmo pa, da tudi sprave, ki je ključna. Verjetno se bomo o zgodovini težko strinjali; zgodovino in prihodnost pa imamo skupno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. To vprašanje se mi zdi zelo pomembno za pomiritev duha našega naroda. Ne samo v družbi, ampak tudi politični zemljevid se bo po mojem razumevanju zelo spremenil. Lahko samo spomnim, kaj se je zgodilo, ko smo našli način reševanja problemov s sosednjo Hrvaško. Od vseh parlamentarnih strank, ki so bile takrat navzoče v parlamentu, sta dve izpadli in sta preteklost v slovenskem parlamentarizmu. Na kaj napeljujem? K moči argumentov o prihodnosti. Ne bo se več moč sklicevati na preteklo bolečino, bolečino za mobilizacijo volilnega telesa; ampak se bo morala slovenska politika osredotočiti na prihodnost. In marsikatera, ena ter druga politična veja se s tem ne bo sprijaznila. Smo v zelo pomembnem obdobju, kot ste dejali tudi vi, mislim, da ste omenili časovnico proti koncu leta. Ali mi lahko odgovorite bolj podrobno: Kaj nas čaka v naslednjih mesecih in na kakšen način bomo obeležili te dogodke? Pomembno bo za nas, politike, kako pristopiti k temu. Če smo se v preteklosti pri tem vprašanju razdvajali; upam, da bomo se v prihodnje trepljali po ramenih, kdo je tisti, ki je ključno pripomogel k reševanju največjega družbenega vprašanja, to je pomiritve čustvene podoživete polpretekle zgodovine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za nadaljnje vprašanje. Želela bi jasno povedati, da vidim ta dogodek predvsem v duhu pietete. Sprava pa verjetno prihaja iz vsakega posameznika. Politika lahko h temu absolutno prispeva, verjamem pa, da na koncu tista sprava lahko pride samo od posameznikov in da se sami spravimo z zgodovino, sprejmemo dejanja. Nikakor pa ne moremo teh dogodkov gledati tudi v luči spreminjanja zgodovinskih dejstev. Pieteta in zgodovinska dejstva nimajo s tem prav veliko veze. Pomembno pa je, da kot država pristopimo k temu, da z vidika dostojnosti omogočimo dostojni pokop vsem. Vesela sem, da bomo lahko v naslednjih mesecih končali tisto, kar je bilo začeto leto 2008. In tudi sama sem marca 2009 kot državna sekretarka – nikoli drugič v podobni situaciji in upam, da nikoli več ne bom –, ob odprtju Barbara rova z gospo Jadranko Kosor stala in postavljala venec ter videla v notranjost Hude jame. Sedaj bom vesela, ko se začne s prenosom iz Barbara rova na mariborsko območje, kjer bo pokop. Začne se 3. oktobra. Slavnostni pokop, obeležitev tega dogodka pa se predvideva za 27. oktober, to se usklajuje z vsemi najvišjimi predstavniki države. Veliko aktivnosti je in tudi zaradi tega je prav, da se ne daje nejasnih interpretacij v javnost, ker kar nekaj uslužbencev Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pri tem projektu zelo intenzivno in aktivno sodeluje od samega začetka. Jasno pa je, da so rešitve možne samo skupaj. Ključna je bila tudi odločitev komisije, ker je bilo več možnosti, ali se v rudniku Barbara rov naredi posmrtni muzej in se tam zagotovi kostnica, ali se prenesejo posmrtni ostanki. Glede tega je bilo veliko debate. Na koncu je komisija zavzela stališče, da je najboljši prenos, ker se bodo tam odvijale nadaljnje aktivnosti. To je en del zgodbe. Drug pomemben del, ki traja in je vzporeden, je pa spomenik, kjer upamo, da bo na Kongresnem trgu spomenik sprave, kjer tudi predsednik države pomembno sodeluje. In brez njegovih aktivnosti tudi na tem področju ne bi bili tako uspešni. Za konec pa – sprava je verjetno odvisna od nas; nima pa z zgodovinskimi dejstvi veliko opraviti. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrici, poslanci in drugi prisotni! V pogovorih s predstavniki slovenske manjšine v Italiji, Avstriji in na Madžarskem so le-ti pogosto izražali zaskrbljenost glede prihodnosti slovenskega jezika v zamejstvu. Zato me zanima: Kako ocenjujete stanje varovanja, promocije in ohranjanja slovenskega jezika pri slovenski manjšini v Italiji, kako v Avstriji in kako na Madžarskem? Kolikšna finančna sredstva je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport v času sedanje vlade izplačalo za varovanje, promocijo in ohranjanje slovenskega jezika pri slovenski manjšini v Italiji, koliko za ta namen pri slovenski manjšini v Avstriji in koliko na Madžarskem? Kakšne so bile vsebine financiranih projektov za slovensko manjšino v Italiji, kakšne za slovensko manjšino v Avstriji in kakšne na Madžarskem? Kolikšno število in kolikšen delež otrok zamejskih Slovencev je bilo vključenih v pouk slovenskega jezika v Italiji, v Avstriji in kolikšno število ter kolikšen delež na Madžarskem? Koliko teh otrok je bilo vključeno v pouk slovenščine v vrtcih, koliko v osnovnih šolah, koliko v srednjih šolah in koliko drugod? Kako Ministrstvo ocenjuje doseženo kakovost znanja slovenščine med otroci zamejskih Slovencev v Italiji, kako v Avstriji in kako na Madžarskem? Naj navedem le nekaj zaskrbljujočih dejstev. Mreža dvojezičnih šol je bila na avstrijskem Koroškem zaradi reorganizacije in racionalizacije šolske mreže deležna krčenja. Naj omenim Libuče in Obirsko. V letu 2015 so se zaprle ljudske šole Radiše, Medgorje, Šentjur na Zilji, Srednja vas in Srednje Trušnje. S šolskim letom 2016–2017 je predvideno zaprtje šol Žvabek, Vogrče in Rute pri Vratih. Prebivalci Žvabeka vztrajno nasprotujejo zaprtju dvojezične ljudske šole v tej vasi. Tudi želja slovenske manjšine v zvezni deželi Štajerski je pouk slovenščine v ljudskih in srednjih šolah ter zagotovitev ustrezne ravni varstva na zakonodajni in upravni ravni. Kljub zadovoljstvu, da je Slovenski glasbeni šoli na Koroškem deželna vlada za leto 2015 zagotovila denar za plače in druge stroške in je le-ta šola pričela delovati v okviru deželnega šolskega sistema, pa ne moremo biti zadovoljni, da se je moralo število učencev slovenske šole zmanjšati s 700 na le 350. Zato je morala Slovenska šola na Koroškem opustiti poučevanje nekaterih instrumentov, nekateri učenci pa so se morali zateči v zasebne šole in tudi v nemške glasbene šole. Prosila bi vas za odgovore in se vam zanje zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke, poslanci, kolegica ministrica. Zamejsko šolstvo je integralni del šolskega sistema sosednjih držav; mi ga izpolnjujemo v skladu z bilateralnimi zavezami in mednarodnimi standardi ter ostalimi pravnimi podlagami, tudi z vidika strokovne podpore. K temu se je država in tudi ministrstvo aktivno zavezalo, že vrsto let skušamo ohranjati čim več, ne le tega, kar se tiče slovenskega jezika, ampak tudi drugih aktivnosti, ki jih bom v nadaljevanju odgovora nanizala. Naj poudarimo, da imamo mi za manjšinsko šolstvo pozitivno naravnana merila, tudi finančna, da se namenja čim večja pozornost manjšinskemu poučevanju in tudi razvoju nekaterih drugih aktivnosti. Zakaj to poudarjam? Slovenija financira manjšinsko šolstvo glede na število oddelkov, ne na število učencev; kar je tudi razlika od siceršnjega sistema v Sloveniji. Kar se tiče sredstev ter tudi razmejevanja in razdeljevanja teh sredstev, smo zavezani, kot sem že povedala, tudi določenim standardom; še posebej tam, kjer velja dvojezičnost. Dejstvo pa tudi je, da smo tukaj v bilateralnem odnosu, da se pogosto tudi dogodi, da se kakšne od dogovorjenih zavez ne le samo zaradi nas, ampak tudi na drugi strani ne uresniči. Zdaj pa čisto konkretno, kako gre podpora. Od leta 2013 MIZŠ zamejsko šolstvo v Italiji in na Madžarskem povezuje tudi z ESS projekti; torej ne samo z integralnimi viri, ampak odpira tudi možnosti in priložnosti sodelovanja na kohezijskih virih. Približno 700 tisoč evrov se namenja za slovensko oziroma dvojezično šolstvo v zamejstvu, od tega 300 tisoč evrov za slovensko šolstvo v Italiji, 200 tisoč evrov za dvojezično šolstvo na avstrijskem Koroškem, 150 tisoč evrov za dvojezično šolstvo porabijo na Madžarskem in 50 tisoč za izvajanje pouka za slovenskega jezika kot jezika manjšine na Hrvaškem. V skladu z bilateralnimi dogovori in tudi področno zakonodajo so dela in naloge, ki se izvajajo v okviru ministrstva, večinoma izraz tradicionalnega programa dela. Ta poteka celo leto, ni vezan samo na šolsko leto, ampak tudi druge aktivnosti, povezane tudi z ESS projekti. Tukaj se vključuje tudi naše institucije, kot so recimo Zavod za šolstvo, Center za poklicno izobraževanje in tako naprej. Tisto, kar poteka kot aktualno in tudi običajno, kontinuirano delovanje, je izobraževanje pedagoških delavcev. To je zelo pomembno, gre za specifične tradicionalne seminarje na podlagi meddržavnih bilateralnih sporazumov, potem izvajamo strokovno poučne ekskurzije, recimo šolo slovenskega jezika za učence, dijake, pedagoške delavce, vključujemo zamejsko šolstvo tudi v šolska tekmovanja, v druge aktivnosti, namenjene tudi šolski populaciji v Sloveniji. Dajemo tudi dodatno logistično podporo, štipendiramo na nivoju osnovnega, srednjega in višjega šolstva. Gre na primer za gostujoče študente. In kot že omenjeno, skušamo tudi dvigniti kakovost narodnega šolstva z določenimi projekti, kot je recimo projekt z narodno skupnostjo v Italiji, z Madžarsko, ter z različnimi projekti, ki se vežejo tudi na izvajanje kompetenc učiteljev in podobno. Vse to ima namen, da se s tem lažje in tudi kompetentno opolnomoči pedagoge, učitelje, strokovne sodelavce, ki so v to vključeni. Vprašanje je bilo tudi glede števila otrok, vključenih v izobraževalne institucije v zadnjih letih. To je približno konstantno, praktično ni bistvenih odstopanj v zadnjih letih. V zamejsko šolstvo v Italiji je bilo v lanskem šolskem letu vključenih 4 tisoč 500 otrok; od tega 3 tisoč 600 v vrtce in osnovne šole, 900 v srednješolskem delu. V dvojezično šolstvo v Avstriji je bilo v lanskem šolskem letu vključenih 4 tisoč otrok, od tega 2 tisoč 500 v vrtce in osnovne šole, tisoč 500 pa v srednje šole. V zamejstvu v Porabju na Madžarskem je bilo v lanskem šolskem letu vključenih 260 otrok; od tega 230 v vrtcih in osnovnih šolah ter 30 v srednješolski sistem. Seveda lahko podajamo še bolj podrobna pojasnila glede dejanskih aktivnosti, ki se izvajajo predvsem v že naštetih kategorijah sodelovanja. Bi pa želela še poudariti, kar se tiče ovrednotenja znanja slovenskega jezika v zamejskih šolah, neposredno mi kot ministrstvo niti nimamo pristojnosti. Seveda pa spodbujamo, da je prenos kakovostnega znanja tudi s pomočjo vseh naših institucij, ki sem jih že prej naštela, karseda aktualen in sistematičen. [[izklop mikrofona]]
Hvala gospe ministrici. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo za zahtevano dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Vprašanja so sicer obsežna. Morda je tudi to razlog, da je odgovor precej površen. Ampak kljub temu pa že iz tega, kar ste povedali, pomeni, če že samo pogledamo finančna sredstva, da vse skupaj ni nič, kot bi temu lahko rekli. Zaradi tega nekako ne preseneča, da slovenski jezik med mladimi v Porabju izginja. Opozorila o tem prihajajo tudi na vaše ministrstvo s strani Zavoda Republike Slovenije za šolstvo; na primer če si preberete poročilo svetovalke mag. Valerije Perger o katastrofalni kakovosti slovenskega pouka na Gimnaziji Monošter. Imajo učiteljico, ki praktično zelo slabo obvlada slovenski jezik. Učenci, ki tam štiri leta hodijo k pouku slovenskega jezika, praktično ne znajo niti osnov slovenskega jezika, da bi znali vsaj kakšen stavek povedati. Situacija je katastrofalna in lahko rečemo, da smo lahko zaskrbljeni nad stanjem slovenščine v Porabju. Zaskrbljenost sta mi izrazila pristojni madžarski minister ter tudi madžarska veleposlanica, kar seveda pomeni, da bi morali biti mi kot prvi zaskrbljeni nad tem, kar počnejo. Poleg tega bi morali posvetiti bistveno več pozornosti tudi ohranjanju slovenščine med manjšino v Italiji. Gospa ministrica, gre za vašo zakonsko opredeljeno obveznost, ki se nanaša na varovanje, razvoj in ohranjanje slovenščine doma in tudi v zamejstvu. Preberite si na primer resolucijo o jezikovni politiki. Kaj boste, gospa ministrica, storili, da se izboljša stanje varovanja, ohranjanja in razvoja slovenskega jezika v zamejstvu? Pa če ne boste uspeli odgovoriti, bom prosila za pisni odgovor na vprašanja. Hvala lepa.
Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite, beseda je vaša.
Mi se močno zavedamo skrbi za uporabo in razvoj slovenskega jezika, zato smo tudi ob integralnih virih namenili do sedaj kar nekaj tako imenovanih ESS sredstev, kar sem že omenjala prej. Konkretno prav za dvig jezikovnih kompetenc pedagoških delavcev v jezikih manjšin, ker menimo, da je to zelo pomemben pristop k temu, da se ohranja in tudi razvija raba slovenskega jezika. Teh projektov je bilo nekaj, na različne načine so se izvajali na različnih manjšinskih delih. Res pa je, da je celotna skrb za slovenski jezik nekaj, kar skrbno spremljamo že nekaj časa. Dejstvo tudi je, da smo v navezavi ne le z veleposlanico, ampak tudi širše s prej omenjeno porabsko skupnostjo prav z namenom, da bi lahko spodbudili skozi druge aktivnosti tudi otroke k učenju in tudi rabi slovenskega jezika. Prej sem omenila vrsto aktivnosti, kot so poletne šole, šole za rabo slovenskega jezika, usposabljanje učiteljev in tako naprej. Treba je vzbuditi zanimanje, interes, treba je tudi znati predstaviti jezik na zanimiv, otrokom prijazen način in hkrati tudi opolnomočiti učitelje. Prav v teh dveh smereh so bili ti projekti tudi začrtani. Znotraj nove kohezije pa tudi skušamo pripomoči k temu, da bi se tiste aktivnosti, ki so tudi pustile najbolj kakovostno sled, tudi nadaljevale. Kar se tiče zavez – ostajajo enake; kar se tiče standardov izpolnjevanja in tudi vseh bilateralnih ter ostalih mednarodnih standardov, ki jih moramo tukaj izpolnjevati. Z veseljem pa bolj podrobno odgovorimo tudi pisno, ker gre v resnici tudi za vrsto posamičnih aktivnosti, ki potekajo; odvisne glede izvedbe pa so od ljudi in vseh, ki moramo in tudi skušamo pomagati, da se raba slovenskega jezika ne le zaradi resolucij, ampak zaradi življenja tega jezika ohranja tako, kot je najbolje možno.
Hvala lepa, gospa ministrica. Pred nami je še zadnje poslansko vprašanje. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Prišli smo do konca poslanskih vprašanj, mogoče pridemo tudi do konca odprave vračljivosti socialnih prejemkov. To smo v tem državnemu zboru obravnavali že trikrat. Nazadnje smo že julija predlagali, da se vračljivost odpravi v Zakonu o dedovanju, ki je krovni zakon s to določbo. Na ta način bi odpravil vračljivost vseh prejemkov, ne samo varstvenega dodatka; ampak tudi socialne pomoči, stroškov pogreba, doplačil za domsko oskrbo in družinskega pomočnika. Anja Kopač Mrak je našemu predlogu s strani Združene levice nasprotovala. Prejšnji teden pa je gospa ministrica napovedala oziroma predlagala nekakšno delno odpravo vračanja. Naj mimogrede povem, da je to vračanje v Zakon o socialno varstvenih prejemkih vnesla prav Pahorjeva vlada, v kateri je bila aktualna ministrica za socialo državna sekretarka. Kar je na tej točki zanimivo, je, da ta predlog ni bil objavljen na straneh ministrstva, ampak na spletni strani Socialnih demokratov. Zato me zanimajo naslednje stvari: Ali gre tukaj za uradni predlog ministrstva; ali nemara uradni predlog Socialnih demokratov; ali je to še ena v seriji praznih piarovskih potez Socialnih demokratov? Ker Zakon o dedovanju spada pod pravosodni resor, me zanima: Ali ste kakorkoli nasprotovali vladni noveli Zakona o dedovanju, ki prvič določa obveznost vračanja stroškov pogreba? Ali se vam zdi pravično, da bi prejemnik socialne pomoči, ki ima stanovanje v Ljubljani, moral vračati socialno pomoč; nekdo, ki živi v večjem stanovanju v kakšnem manjšem mestu, pa ne? To pa zato, ker se v tem vašem predlogu kot kriterij znajde vrednost stanovanja, pri tem da se cene podobnih stanovanj razlikujejo glede na to, kje se nahajajo. Ali se vam zdi pravično, da se odpravi vračljivost varstvenega dodatka, občani pa bodo morali še vedno vračati doplačila domske oskrbe, stroškov pogreba in podobno? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani cenjeni poslanec gospod Miha Kordiš! Če bi natančno poslušali tiskovno konferenco, bi večino teh informacij dobili. Danes je zakon v javni razpravi in tudi verjetno dosegljiv že na spletni strani Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Verjamem, da ga boste natančno proučili in potem boste glede stanovanj, vrednosti in drugega imeli drugačna vprašanja. Pomembno pa je za širšo javnost odgovoriti na nekatera vprašanja, da ne bo prihajalo do različnih interpretacij, ki nastanejo na podlagi bežnega branja ali poslušanja posameznih poročil; s ciljem omadeževanja in poskušanja prikazovanja pomembnih odločitev, ki bodo predmet koalicijskega usklajevanja in tudi širše Vlade Republike Slovenije, kot tekmovanje in napad na vašo stran. Gre za predlog Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki je usklajen s koalicijsko pogodbo te vlade, zapisan zavestno v koalicijsko pogodbo te vlade. Na podlagi analiz in dejstev, ki so botrovale temu, iščemo najboljšo možno rešitev. Spremembe, ki so ključne, so, da pri denarni socialni pomoči in varstvenemu dodatku se spreminja način, na kakšen se upošteva premoženje kot pogoj za odobritev denarne socialne pomoči ter varstvenega dodatka. To je prva zelo pomembna sprememba, ker pred tem je bilo na način, da se upošteva primerna velikost stanovanja in potem nad to primerno velikostjo se izračunava, kolikšna je lahko ta vrednost. In dejstvo je, da so nekateri, sicer redki, v sistemu imeli tudi pravico do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka z nepremičnino – ne boste verjeli – na štajerskem koncu v vrednosti pol milijona evrov. To se nam ne zdi pravično in zato smo iskali ob logiki tega, saj večina Slovencev, 85 % ima v lasti nepremičnino oziroma 85 % nepremičnin je v lasti, torej ni najemniških, da najdemo neko rešitev za starejše ljudi, ki so večinoma lastniki. Pogledali smo, kakšne so te vrednosti. Povprečna vrednost nepremičnin – in podatek 120 tisoč ni kar tako, ampak je to na povprečno tržno vrednost v Ljubljani; drugje je bistveno nižja. Izpostavljanje in govorjenje, da bodo v Ljubljani vsi čez, je seveda čisto zavajanje in govorjenje na pamet. Iskali smo vrednost, kjer bi zajeli večino, povprečno vrednost nepremičnine in upoštevali ta dejstva. Dohodki kot pogoj za upravičenost se ne spreminjajo; spreminja se pa to, da si lahko lastnik nepremičnine, v kateri bivaš in imaš stalno bivališče, to je zelo pomembno, do vrednosti 120 tisoč evrov. Seveda smo odprti v javni razpravi, če najdemo boljši pogoj, kakorkoli glede te vrednosti, je seveda stvar dogovora. Mi smo na podlagi Gursovih podatkov in tudi glede statistike v sistemu prejemnikov varstvenega dodatka in denarne socialne pomoč prišli do te rešitve. Je pa seveda stvar odprta. In druga pomembna stvar je institut zaznambe. Pogledali smo, koliko zaznamb je bilo, koliko je država od tega nazaj dobila. Zaradi tega, ker ne moremo aktivno in v roku enega meseca dati možnosti, ljudem, ki izpostavijo željo, da bi razpolagali prosto s to nepremičnino, jim z vidika prodaje to tudi zagotovili, smo se odločili, da je z vidika spodbujanja aktivnosti, da prejemniki aktivirajo svoje premoženje in s tem rešujejo svojo situacijo, bolje, da zaznambe kot institut umaknemo; zato smo to naredili. Po drugi strani smo se pa odločili, ker je z vidika socialne politike zelo pomemben občutek, ker večina ljudi namreč tako ali tako nikoli ne vrne denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, za občutek pravičnosti socialne države pa je to pomembno, smo se odločili, da umaknemo to, da te ljudi, ki imajo nizke dohodke in nepremičnino do vrednosti 120 tisoč evrov, vračajo denarno socialno pomoč in varstveni dodatek. Kar pa govorite nad 120 tisoč, pa smo dali samo kot diskrecijo, da lahko socialni delavci v zelo omejenih pogojih v tistem primeru še dajo nekomu pravico do denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka, ki sta namenjena najbolj ogroženim. Ne pozabimo, logika je, tisti, ki nima premoženja in dohodkov, dobi to socialno pomoč. Mi smo postavili te kriterije, bodo stvar razprave v koaliciji in v Državnem zboru.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Bom zahteval dopolnitev odgovora, pa grem kar po vrsti. Očitno gre tukaj za moje prvo vprašanje, namreč za kombinacijo obojega. Na eni strani gre očitno za uradni predlog ministrstva, na drugi strani pa za piarovsko potezo SD, saj drugače si tu ne moremo razlagati, da se pač stvari najdejo na strani ministrstva. Jaz pa takim objavam ne verjamem, dokler jih kot poslanec ne dobim v roke. In jasno, te mi zaenkrat še v roke niso prišle, če je šele pred kratkim stekla zahtevana procedura. Zastavil sem neko vprašanje, ki je sicer seveda retorično – če ste kakorkoli nasprotovali vladni noveli Zakona o dedovanju, ki prvič določa obveznosti vračanja stroška pogreba. Zakaj je to pomembno? Zato, ker se v Združeni levici zavzemamo za ukinitev vračljivosti v celoti, za katerekoli transferje, ne pa samo za denimo varstveni dodatek ali pa delno za denarno socialno pomoč in tako naprej. Okej, kar se tiče tistih stanovanj, ste podali nek odgovor. Potem pa tukaj še ostaja vračilo doplačila domske oskrbe, stroškov pogreba in podobnega. Na odpravo vsega tega bomo pa očitno morali še nekaj časa počakati; ali kako?! Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Na spletni strani ministrstva sem preverila, ali je objavljen Predlog zakona o socialno varstvenih prejemkih. Celotno ga imate, tako da boste lahko pogledali in se detajlno prepričali. Glede Zakona o dedovanju je treba poudariti, da je bila ta ureditev glede vračila zapisana v Zakonu o dedovanju leta 1976. Večkrat je bila že presojana s strani Ustavnega sodišča, kjer je Ustavno sodišče povedalo, da ima država pravico zahtevati povračilo, če imajo prejemniki sredstva, s katerimi lahko povrnejo; ker je socialna pomoč tisti instrument države, ki da najbolj ogroženim, ker so res najbolj ogroženi in drugih virov nimajo. Če pogledamo ureditve v drugih Evropskih državah, sedaj smo naredili celovito analizo, se v večini premoženje upošteva; tudi vrednost nepremičnin je določena, tudi vračila so opredeljena. To je v večini evropskih držav. Kar se tiče letošnjih sprememb Zakona o dedovanju, so bila usklajevana tudi z nami, so šla pa predvsem v smeri, da področni zakoni lahko uredijo drugače; in točno to je. Zakon o socialno varstvenih prejemkih urejamo na drugačen način, kar se tiče prejemkov materialno ogroženih. Je pa tudi pomembna sprememba v Zakonu o dedovanju, je točno napisano, da se glede manjših vrednosti nepremičnin – je tudi že v tem zakonu bilo predvideno – določi, katere to so, in da se te izvzamejo iz povračil, kar je bilo tudi skladno z dogovorom. Mi s tem zakonom samo še bolj preciziramo stvari. Je pa Zakon o dedovanju podvržen referendumskemu odločanju, zato tudi razprave v Državnem zboru ni. Bo treba tudi s tem zakonom počakati, da se odločitve sprejmejo, ker so stvari medsebojno povezane. In tudi nekaj drugih predlogov je že, kjer se zaradi zakonodajnih oziroma referendumskih postopkov čaka z odločitvami. Je pa javna razprava, gospod poslanec Miha Kordiš, vsekakor ste dobrodošli glede pripomb glede višine ali drugačne ureditve na tem področju. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 22. septembra 2016, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Kolegice in kolegi, prekinjam tudi 22. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem skupaj želim lep večer! Nasvidenje.