Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 5. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bil sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Ob smrti njegove svetosti papeža Janeza Pavla II. bomo njegov spomin počastili z minuto molka. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: gospod Roberto Battelli, gospod Feri Horvat in gospa Majda Potrata do 15.30 ure. Na sejo sem vabil predsednika vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državne revizijske komisije k 2. točki, predstavnika fundacija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Slovenije ter predstavnika sodnega sveta k 18. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Prehajamo na določitev dnevnega reda 5. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje dne 11. aprila 2005. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predloga za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga, da se dnevni red razširi z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških - nujni postopek. Želi predstavnik odbora besedo? Želi besedo predstavnik vlade? Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti 3. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 16.a točko dnevnega reda. Tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s predlagano dopolnitvijo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 5. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 36 poslank in poslancev. Vrstni red predstavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena ter 247. člena poslovnika državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. Zatem bo minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Jure Zupan v skladu z 247. členom poslovnika odgovoril na poslansko vprašanje, postavljeno na prejšnji seji zbora, na katerega zaradi odsotnosti ni odgovoril. Poslanci, ki so postavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik vlade in minister odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja; prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah. Dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi z najavo poslanskih vprašanj vas obveščam, da je poslanka Barbara Žgajner Tavš postavila vprašanje, katerega vsebina ni bila jasno razvidna, zato je svoje vprašanje popravila. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik vlade, gospod Janez Janša. Po seznamu naj bi poslansko vprašanje predsedniku vlade prvi postavil gospod Anton Rop. Njegovo vprašanje se glasi: Kateri bodo ukrepi vlade na področju zagotavljanja pospešenega razvoja in reševanja problemov posameznih skupin prebivalstva v Sloveniji? Iz vprašanja pa ni razvidno, kakšne probleme in katere skupine prebivalstva ima v mislih poslanec, ki predsednika vlade sprašuje o ukrepih. Ker je vprašanje oblikovano v nasprotju s tretjim odstavkom 240. člena poslovnika in ker nam je bilo vprašanje s strani poslanske skupine LDS posredovano prepozno, da bi poslance lahko zaprosili za dopolnitev vprašanja, vas gospod predsednik sprašujem, ali ste kljub temu pripravljeni odgovarjati na to vprašanje.
Hvala za besedo. Na to vprašanje je nemogoče odgovoriti. Pričakujem pa, da bo gospod poslanec to vprašanje konkretiziral, tako da predlagam, da odgovarjamo tako, kot se odgovarja v evropskih parlamentih, čeprav to ni čisto v skladu s poslovnikom, ki je bi sprejet v prejšnjem mandatu.
Hvala gospodu Janši. Prvi bo torej poslansko vprašanje postavil gospod mag. Anton Rop. Izvolite.
Najlepša hvala. Jaz moram reči, da sem presenečen nad to vašo razlago. Morda bi si bilo dobro ogledati kakšna vprašanja sem sam prejemal kot predsednik vlade s strani tedanjega vodje opozicije. Mislim, da so bila bistveno manj natančna, točna, pa smo vedno lahko odgovorili. Torej se vam zahvaljujem za to možnost, da lahko postavim vprašanje. Najlepša hvala. Gospod predsednik, spoštovani zbor, prvo vprašanje je namenjeno razvojnim temam in sem prepričan, da bo na to lahko odgovoril gospod predsednik vlade. Tako domače kot tuje analize v zadnjem času kažejo, da je gospodarska, socialna in javnofinančna situacija v Sloveniji dobra. Pravzaprav je dosti boljša, kot smo pred leti še pričakovali, in kar je seveda pomembno, podobna situacija je boljša tudi v državah članicah Evropske unije, ki so naš najpomembnejši zunanjetrgovinski partner. Torej imamo v letošnjem letu nedvomno veliko pogojev, veliko možnosti in priložnosti za pospešen gospodarski razvoj, za pospešeno reševanje problemov prenizke konkurenčnosti pa tudi za reševanje drugih problemov konkretnih skupin prebivalcev. Kljub temu pa do sedaj nismo zasledili ali pa smo zasledili zelo malo takšnih ukrepov vlade, ki bi šli točno v to smer. Nasprotno, ukrepi, ki jih sprejemate, so praviloma usmerjeni ali nazaj ali pa predvsem ne vodijo naprej. Samo nekaj naj jih naštejem. Prvič. Vlada kljub svoji napovedi močno zamuja s pripravo predloga rebalansa. Nedavno, mislim, da prejšnji teden ste sprejeli svoj predlog in kar je presenetljivo, v tem predlogu ne najdemo tistega znanega povečanja deficita za 70 milijard, ki ste ga napovedali tri mesece, najdemo prihranek za okrog 20 milijard. Razlika med tistim, kar ste napovedovali, in tistim, kar je sedaj v teh dokumentih, ki so nam dostopni, je približno 90 milijard. Za 90 milijard ste torej svojo napoved v tem tako kratkem času v roku parih dni spremenili. Seveda me zanim kako se je zgodil ta čudež. Pri predlogu rebalansa tudi ne najdemo varčevanja na tistih področjih, kjer bi bilo to potrebno. Krčite predvsem razvojne projekte. Vlada je pripravila zakon, s katerim politizira javno RTV Slovenijo in s katerim ukinjate javno televizijo, ki si jo hočete popolnoma podrediti. Po besedah generalnega sekretarja mednarodne novinarske organizacije ste nas spravili med države, kot so Turčija, Alžirija, Tunizija in Izrael. Vlada je pripravila paket zakonov, s katerim ponovno odpirate vprašanja položaja in vloge udeležencev NOB in vlada praviloma na podpira nobenih konkretnih [[...]]
Gospod Rop, prosim, da zaključite misel.
[[...]]predlogov opozicije in zakonskih predlogov, ki jih predlagamo. Zanima me: Zakaj se vlada ne ukvarja s temi ukrepi, s katerimi bi se morala, torej z razvojnimi ukrepi? Zanima me: Kdaj bo vlada [[...]]
Gospod Rop, prosim zaključite misel.
[[..]]kakšnega od takšnih predlogov pripravila in predlagala? Zakaj avtomatično [[...]]
Gospod Rop, odvzel vam bom besedo.
[[..]]zavračate vse predloge. [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]
Hvala za ta vprašanja. To so vprašanja, na katera se da odgovarjati. Da pa ne bo kakšnih dilem, glede na uvod, ki je bil narejen tukaj pri postavljanju teh vprašanj, bom še enkrat prebral najavljeno vprašanje, ki ga je poslala poslanska skupina Liberalne demokracije zadnji hip. To vprašanje se je glasilo: "Kateri bodo ukrepi vlade na področju zagotavljanja pospešenega razvoja in reševanja problemov posameznih skupin prebivalstva v Sloveniji?" Posamezna skupina prebivalstva v Sloveniji je lahko kdorkoli. Lahko je to pet poslancev, lahko so to izbrisani, lahko so to, ne vem, tisti, ki prejemajo socialne pomoči, tisti, ki ne prejemajo socialne pomoči. Kdorkoli je lahko posamezna skupina. Zato jaz nimam nič proti, da odgovarjamo na vprašanja, ki niso najavljena, ker sem se za to zavzemal tudi v prejšnjem mandatu. Sem pa proti temu, da se sprenevedamo. Drugič, naj se ne najavi in jaz sem pripravljen odgovarjati vseeno. Kar se tiče razvojnih skupin v vprašanju gospoda poslanca, "začinjenih" z ugotovitvijo, kako je ekonomska situacija dobra, idealna itd., je potrebno pred odgovorom vendarle pogledati, kakšna podlaga se je ustvarila v tem zadnjem obdobju in kaj je na tej podlagi možno narediti v naslednjem obdobju. V tej dvorani oziroma v tej hiši je bilo pred slabimi 5-imi leti obljubljeno, da bo mandat 2000-2004 zaznamovala 5% gospodarska rast v povprečju, zdaj je vsako leto najmanj 5%, in da bodo izvedene vse reforme in da bo na tej podlagi možno velik del sredstev nameniti v vsakoletnih proračunih tudi za razvojni zagon. Nič od tega ni bilo narejeno v tem obsegu. Nobeno leto gospodarska rast ni bila 5%, najvišja je bila v lanskem letu, pa tudi ni bila 5%, prevedeno v konkretne številke lahko rečemo, da je, ta situacija ta izboljšana gospodarska situacija v tem trenutku, glede na prognoze v letu 2003, težka približno 45 milijard tolarjev. Toliko bodo po ocenah, po zadnji napovedi urada za makroekonomske analize in razvoj v letu 2005 večji proračunski prihodki, kot pa so bili planirani leta 2003. Se pravi, vse to, kar smo tukaj opevali, je možno dati v številke, uradne številke, ker je to sedaj že potrjeno, 45 milijard SIT, s tem, da je obveznosti, ki niso bile planirane v letošnjem proračunu, ki jih je potrebno pokriti, ki so nekatere izšle iz tega, da se je sprejela zakonodaja že potem, ko je bil proračun sprejet, nekatere pa so bile enostavno spregledane v dosedanjem planiranju. In ko se vse to sešteje in ko postavimo pred vse nas tudi te ključne cilje, ki jih ima država za prevzem evra, za vstop v evropsko monetarno unijo, potem je manevrskega prostora zelo malo. Na eni strani je treba javni dolg, in to je vlada v teh okvirih, ki jih je sprejela za pripravo rebalansa, naredila, predlagala. Po drugi strani je treba pokriti obveznosti, ki so nastale in niso bile planirane, niso bile predvidene v sprejetem proračunu za leto 2005. Tukaj gre za plače v šolstvu, za katere se je vedelo, da jih bo treba izplačati, pa niso bile načrtovane. Gre za državna poroštva, obe bilanci za okoli 10 milijard, ki jih bo treba plačati, ki niso bila predvidena. Gre za dolgove železnic in gre za številna druga področja, kjer, ko to seštejete, se pač naberejo milijarde. Tako, da žal [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] kljub temu, da je gospodarska rast bila lani večja, kot je bilo pa planirano ob sprejemanju proračuna, kakšnega bistvenega manevrskega prostora za ta razvojni zagon, o katerem se je vedno doslej tako rado govorilo ob sprejemanju proračuna, [[...]]
Gospod predsednik, čas se izteka.
[[...]]enostavno ni.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Rop, izvolite.
Mogoče bi bilo dejansko dobro, da bi si pogledali svoja lastna vprašanja, mogoče 20 zadnjih, ki ste jih postavili kot poslanec in bi potem videl, kako nenavadna so ta vaša razmišljanja in citiranja. Kar se tiče gospodarske rasti, mi smo v lanskem letu dosegli 4,6% gospodarsko rast vsi skupaj v Sloveniji. To je več kot dvakrat večja gospodarska rast, kot je v EU in tudi za cilj smo si zadali, da bo ta gospodarska rast več kot dvakrat večja. In vse skozi je bila dvakrat večja. Vi tudi tega ne planirate, ampak planirate 3,8% gospodarsko rast, torej precej nižjo in tudi zato verjetno, ker se bojite, da bi se v te lastne svoje zanke ujeli ne dajete nobene napovedi, niti nobene obljube, saj to je vendarle najbolje. Kar pa se tiče mojega vprašanja, jaz sem vas vprašal za en sam ukrep, ki bo razvojen, en sam ukrep, ki bo peljal do večje konkurenčnosti gospodarstva. Tudi enega niste našteli. Povedali ste, kaj je tisto, kar je v rebalansu proračuna. Vendar če bi pogledali svoje lastne magnetograme na Radio Slovenija, na TV Slovenija potem bi videli, da ste še pred tednom, 14 dnevi, dvema mesecema govorili popolnoma drugače. In sploh niste govorili o tem, da bodo kakšni prilivi večji, sploh niste govorili o tem kakšen bo deficit, ampak ste eksplicitno omenjali samo in zgolj ene številke, ki jih tudi tukaj ponavljate. Drugače pa sem vas hotel vprašati še za en zakon, ki smo ga poslanci LDS vložili - in se nanaša na bolnike z motnjami presnove beljakovin - v parlamentarno proceduro, ki ga je pozicija zavrnila in vemo, da zato mesece in mesece probleme teh bolnikov ne bomo mogli rešiti. Gre za probleme, ki so nastopili konec lanskega leta, tako da se je težko izgovarjati za zadnjih 12 let. Društvo se je obrnilo na nas in mi smo vložili zakon. Argument nekaterih poslancev je bil, da zato, ker smo ga mi predlagali, zato ga ne boste podprli, zato boste šli s celovitim zakonom, ki bo verjetno čez leto dni ali pa kaj podobnega sprejet v državnem zboru. Zato bodo sedaj konkretne skupine [[...]]
Gospod Rop, čas se je iztekel.
[[...]]prebivalcev morale čakati na reševanje teh problemov. In to sem vas želel tudi vprašati. Ni potrebno odgovoriti, če ne želite.
Hvala, gospodu poslancu. Izvolite, gospod predsednik.
Jaz mislim, da je lepo, da nekdo vlada zakone, s katerim popravlja situacijo, ki jo je sam ustvaril. To je zelo pohvalno. Vendar pa morajo biti rešitve prave. Ne sme iti za karkoli in vlada mora ravnati seveda odgovorno. Preden prizna komu kakšne pravice, je treba zagotoviti tudi sredstva in vire sredstev. Tudi se ne bi strinjal s tem, da menjam stališča. Ravno v primeru, ki ste ga tudi sami omenjali in je bil vroča tema tudi v prejšnjem mandatu, recimo, ko je šlo za pravico opozicije do besede, za pravico volivk in volivcev, da spremljajo delo parlamenta, smo se v prejšnjem mandatu zavzemali za neposredne prenose zasedanj državnega zbora in najpomembnejših delovnih teles. To isto sedaj predlagamo v zakonu in pričakujemo, da boste to podprli. V vsakem normalnem sistemu je to osnovna zahteva opozicije. Tako tudi v tem primeru mislim, da delamo tisto, kar smo tudi prej govorili. Kar se tiče visoke gospodarske rasti v lanskem letu. V lanskem letu je bila gospodarska rast dobra, ni dosegla 5%. Tukaj ni osnovni problem v tem, da ni bilo doseženih 5% gospodarske rasti, osnovni problem je v tem, da se je predpostavljalo na podlagi vaših obljub, da bo gospodarska rast takšna, in da se je sprejemala zakonodaja, ki je širila pravice. Na tej podlagi je proračun v naprej porabljen, tako da je zelo malo manevrskega prostora. Od teh 45 milijard več prihodkov, kot je bilo predvideno v proračunu v letu 2003 za leto 2005, bo pač potrebno polovico nameniti za to, da se proračunski primanjkljaj zniža na varno mejo zaradi evra, drugič pa zato, da se pokrijejo obveznosti, ki so nastale, pa niso bile planirane. Za plače v javni upravi je bilo načrtovanih premalo 7,4 milijarde tolarjev, ker je prejšnja vlada planirala, da bo znižala zaposlenost v državni upravi, v resnici jo je pa povečala. Celo v ministrstvih, kjer gre za relativno majhen obseg zaposlenih. Ministrstvo za zdravje za 27 v štirih letih, pa ministrstvo za kulturo - 57 oziroma ravno obratno, na kulturi nekoliko manj, na zdravju nekoliko več. Vse to terja, to so pravice, ki so sedaj zapisane in jih je treba plačati. Drugače bo pa vlada varčevala in že sprejela ukrepe v zvezi s tem. So splošno znani, ni treba, da bi jih ponavljal. Začenjamo popravljati zapleten sistem za črpanje evropskih sredstev, zaradi česar [[...]]
Gospod predsednik, prosim!
[[...]]je možno črpati več sredstev itn. Hvala lepa. Mislim, da nisem šel več čez čas kot tisti, ki je spraševal.
Hvala, gospodu predsedniku. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Miran Potrč v imenu socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik! Na 2. seji državnega zbora 24. januarja letos sem primeroma navedel nekatere odločitve vlade, sprejete brez sodelovanja s prizadetimi. Vprašal sem vas, ali bo vlada upoštevala uveljavljeno politiko socialnega dialoga in ali bo v svoje odločitve vključevala zainteresirane. Odgovorili ste mi, da se vlada zaveda pomena dialoga s socialnimi partnerji in potrebe, da se tudi pri drugih reformah, ki bodo še potrebne, mora dogovarjati s prizadetimi. Po treh nadaljnjih mesecih ugotavljam, da vlada kljub vaši obljubi ravna drugače. Najprej sama, brez vsakih posvetovanj s prizadetimi, predlaga odločitve in zahteva, da jih kot nujne sprejme državni zbor. In šele, ko se prizadeti uprejo, ko dokažejo vsebinsko nesprejemljivost predlaganih rešitev, morda pa celo zagrozijo z javno organizirano aktivnostjo, se vlada umakne in začne z njimi razgovore. Očitni novi primeri takega ravnanja so pripravljene spremembe in dopolnitve pokojninske zakonodaje, pri kateri so na nesprejemljivo vsebino in postopke opozorili tako upokojenci kot sindikati, pa celo vaš vladni partner. Še huje je ravnala vlada pri pripravljanju nove zakonodaje o RTV, kjer so se javno uprle vse prizadete organizacije, protestirala pa je tudi mednarodna novinarska zveza. Brez vsakega sodelovanja s prizadetimi so pripravljeni tudi vojni zakoni. Zaradi tega, gospod predsednik vlade, sprašujem: Ali je vlada s socialnimi partnerji in civilno družbo res pripravljena sodelovati le, če in ko se ti uprejo njenemu enostranskemu ravnanju? Kako dolgo bo, kljub drugačnim zagotovilom, uveljavljala takšno prakso? Ali vlada res misli, da je samozadostna? Ali res verjame, da so pomembne reforme mogoče brez širšega družbenega konsenza? Ali ne misli, da je treba za pomembne reforme iskati zaveznike? Ali še ni spoznala, da je sodelovanje s prizadetimi in zainteresirano javnostjo krajša pot, da je vse drugo navidezno krajše, dejansko pa povzroča mnogo več problemov in manjšo učinkovitost? Prosil bi, da se ta praksa ne samo na besedah, ampak tudi na dejanjih spremeni. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Izvolite, gospod predsednik.
Hvala za vprašanje. Če bi šli delat neko statistiko o tem, s koliko različnimi skupinami ali pa predstavniki civilne družbe smo se, tako jaz kot predsednik vlade kot tudi moje kolegice in kolegi ministri, sestali v teh štirih mesecih, in to primerjali z enakim številom v kateremkoli mandatu prejšnjih vlad, mislim, da bi bila ta statistika zelo ugodna za to vlado, vsaj ko gre za predsednika vlade. Ker smo malo te stvari primerjali, mislim, da se nikoli ni zgodilo, da bi bilo toliko neposrednih razgovorov in sestankov z različnimi predstavniki civilne družbe, ko je šlo za konceptualno vprašanje ali ko je šlo za reševanje kakšnih perečih problemov. Tako se je treba zavedati, ko o teh stvareh govorimo, da v Sloveniji nimamo samo pet ali šest skupin ali pa oblik organizirane civilne družbe, samo tiste, ki so najbolj glasni. Običajno je tako, da ni vedno tako, ne bom rekel, da je običajno, ampak ni vedno tako, da tisti, ki je najbolj glasen, ki najbolj glasno protestira proti nekemu predlogu, da je tudi najbolj upravičen ali pa dejansko, da se mu godi krivica. Mnogokrat so najbolj glasni tisti, ki branijo privilegije, ker imajo tudi sredstva, da se ustrezno organizirajo in zlobirajo in imajo običajno tudi veliko podporo. Bistveno številčnejše kategorije ljudi, ki so pa lahko tudi prizadeti ob takšnih ali drugačnih ukrepih, ki se sprejmejo in se posledice v naprej ne predvidijo vedno dovolj temeljito, pa ne slišite glasu protestov, ker je neorganizirano ali pa zato, ker so nekateri desetletja navajeni trpeti in še vedno trpijo in mislijo, da se itak nič ne splača. Tako bi opozoril pred tem posploševanjem. Ni vedno tisti, ki je najbolj glasen, tudi najbolj prizadet. Kar se tiče omenjenega konkretnega primera zakona o radioteleviziji, ste rekli, da so protestirali vsi, celo mednarodne zveze. Jaz moram reči, da predstavniki teh mednarodnih zvez ne gledajo naše televizije in ne poslušajo našega radia. Oni so poslušali sporočila, ki so prihajala od zainteresiranih v Sloveniji. Ampak glej čudo! Tisti, ki pa plačujejo to televizijo, ki naj bi bila javna, čeprav je država z zakonom določila, da moramo plačevati prispevek hkrati oziroma vsi, ki imamo električne priključke, z zakonom je bilo to odrejeno, tisti pa niso nič protestirali. Nobenih silnih protestov gledalcev nismo zasledili ob tem, ko je vlada predlagala ta zakon. Če bi šlo res za to, kar se je vladi očitalo, potem bi prvi protestirali ravno tisti, ki plačujejo in gledajo to televizijo in poslušajo radio. Ampak tisti najbrž, tako kot vsi v tej sobi vemo, če smo iskreni, da položaj ni dober, da je stvari treba urediti, da je treba določene stvari popraviti, narediti transparentne in postaviti tudi slovenski nacionalni radio in televizijo na neke zdrave solidne osnove, kot je to v razvitih evropskih državah, ki jih želimo posnemati ali pa vsaj govorimo o tem. Kar se tiče iskanja zavezništev pri pomembnih reformah. Da, iskali bomo ta zavezništva pri pomembnih reformah, vendar pa doslej nismo še predlagali temu državnemu zboru v teh nekaj mesecih nobenih pomembnih reform. To, o čemer zdaj govorimo, so ali popravki zakonov ali pa popravki nekega stanja, o katerem se je diskutiralo leta in leta in je potreba po teh popravkih zelo očitna. Bo pa v naslednjih letih na te klopi prišlo veliko predlogov pomembnih strateških reform. Veseli bomo čim širšega soglasja okrog tega, vzeli si bomo dovolj časa za to razpravo in usklajevanje in iskali bomo vsa zavezništva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kdor ne bo izrecno nasprotoval, bo z nami. Želeli bomo dobiti čim širšo podporo. Se pa zavedamo, da bo vedno kdo, ki bo nasprotoval tem predlogom že zato, ker jih daje ta vlada.
Hvala, gospodu predsedniku. Želite dodatno obrazložitev? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, jaz sem vam postavil konkretna vprašanja glede konkretne zakonodaje. Vi mi niti v enem primeru na konkretno vprašanje niste odgovorili, kar imate pravico. Povedal ste mi, da imate vrsto razgovorov, čemur jaz ne morem oporekati, samo niso povezani s pripravo zakonodaje, ki je v parlamentu. Poskušali ste postaviti v čudno luč predsednika mednarodne novinarske organizacije, kar je vaš problem, ne moj. Jaz sem pač prebral pismo. Verjamem, da je prebral zakon in opazil med prejšnjim in sedanjim zakonom pomembno razliko. Vi ste posploševali nekatere naše ugotovitve. Mislim, da v odgovoru niste povedali tistega, kar ste bil vprašani. Rad bi povedal, da mislim, da ste dolžni in da bi bilo koristno za vse, za vlado, za državni zbor, za Slovenijo, da takrat ko se pomembnejša ali manj pomembna, to je stvar obeh partnerjev, ne samo vlade, tudi prizadetih, zakonodaja pripravlja, da je čim več sodelovanja, da poskušate najti skupne rešitve, da ste dolžni predhodno sodelovanje opraviti, če želite imeti partnersko družbo, ne pa samovoljo in samozadostnost v vladi in da ste nam dolžni povedati, da ste te razgovore opravili, pa pač marsikdaj niso bili uspešni, kar razumemo, ker je vaš koncept in položaj prizadetih lahko različen. Dokler tega ne delate, in v nobenem od navedenih primerov tega niste storili, vas prosim, da vsaj ne obljubljate več, da gojite partnersko družbo, da gojite sodelovanje s prizadetimi. Dejstva govorijo namreč popolnoma drugače. Hvala.
Hvala, gospodu Potrču. Gospod predsednik, izvolite.
Da ne bo nesporazumov, bom prebral še enkrat vprašanja, vsakega posebej, in bom še enkrat odgovoril. Ali je vlada s socialnimi partnerji in civilno družbo res pripravljena sodelovati le, če ni, ko se ti javno uprejo njenemu enostranskemu ravnanju? Ne. Vedno. Naslednje vprašanje: Kako dolgo bo kljub drugačnim zagotovilom uveljavljala takšno prakso? Je ne uveljavlja, zato je tudi v prihodnje ne bo. Ali vlada res misli, da je samozadostna? Ne misli. Ali res verjame, da so pomembne reforme mogoče brez širšega družbenega konsenza? Ne verjame. Ali ne misli, da je treba iskati zaveznike? Mislimo, da je treba iskati zaveznike, celo Združeno listo smo vabili v koalicijo, pa je odklonila. Ali še ni spoznala [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Takrat je bila to Združena lista, sedaj so Socialni demokrati, se opravičujem. Ali še ni spoznala, da je sodelovanje s prizadetimi in zainteresirano javnostjo le navidezno daljša pot? To vemo že od nekdaj, v resnici pa mnogo bolj učinkovita in dolgoročno uspešna. To so bila vprašanja in jaz sem odgovoril.
Hvala, gospodu predsedniku. Naslednji bo, prosim [[...]]Prosim, da ne motite seje. Naslednji bo gospodu predsedniku postavil vprašanje oziroma postavila vprašanje gospa Barbara Žgajner Tavš v imenu Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Pred dnevi je vaš minister, gospod Drobnič, ob predstavitvi nam nepojemljivih, bom rekla, tako imenovanih vojnih zakonov, temelječ na kvazi mednarodnih standardih o odpravljanju diskriminacije med ljudmi dejal, da se s temi predlogi odmikamo od ideološkega pojmovanja zgodovine. Lepo vas prosim! Sprašujem vas: Mar ni ideološko spreminjanje zgodovinskih dejstev ravno enačenje agresorjev z borci za svobodo oziroma njihovo poveličevanje in opravičevanje pri zločinih nad slovenskim narodom? Evropa je dala jasen signal. 60. obletnica zmage nad nacifašizmom in opomin, da se druga svetovna vojna ne sme nikdar ponoviti. Nič čudnega, da vlada pri pripravi zakona, ki poveličuje domače izdajalce, ni našla primerljive ureditve v katerikoli drugi evropski državi. Naj vas spomnim, da so domači izdajalci dali javno zaprisego vojaški formaciji nemške vojske in s tem postali agresorji na strani nacistov, ki jih danes obsoja ves svet. Delovali so zoper slovenski narod, in to v času, ko je bil ta obsojen na iztrebljenje. Z vsem spoštovanjem vseeno izrekam bojazen, da je nova politika na področju polpretekle zgodovine nedopustna. Dejstvo je, da ste z očitno ignoranco pospremili tudi spominske slovesnosti ob 60. obletnici zmage nad nacifašizmom. Takšna drža nam pač ne more biti v ponos. Še več. Slovenska vlada s popravki vojne zakonodaje, ki naj bi bili nujni, celo bolj kot socialna in gospodarska vprašanja, želi razvrednotiti vse vrednote osamosvajanja v obdobju NOB in po skrajšanem postopku pljuniti na ponos lastne preteklosti. Zakaj vlada ne pokaže odgovornosti do lastnega naroda pri zločinih, storjenih na slovenskih tleh, s strani italijanskega okupatorja? Kazenske ovadbe so spisane in Slovenska nacionalna stranka je edina, žal, ki se bori za to, da vojni agresorji plačajo za zločine nad človeštvom. Naj vas spomnim na določbe kazenskega zakonika Republike Slovenije in ostalih mednarodnih aktov. Zločini nad človeštvom ne zastarajo. Kaj bo storila vlada pri tolikih spisanih kazenskih ovadbah, cel kup imamo teh ovadb, spisanih še za časa Jugoslavije. Tukaj pokažite odnos do lastnega naroda in lastne zgodovine. In naj zaključim, ker me čas preganja. Žrtvam v spomin, živim v opomin. Že nič kolikokrat slišan stavek, ki očitno nekaterim ne gre v zavest. In temu morajo biti podvrženi vsi zakoni, česar se za omenjene vojne tri zakone ne more trditi. Zakaj, vas sprašujem.
Hvala, gospe Žgajner. Gospod predsednik, imate besedo. Prosim.
Hvala za vprašanje. Najprej naj rečem, da ne drži trditev, da želi kdo spreminjati zgodovinska dejstva. Zgodovinskih dejstev se ne da spreminjati. Tisto, kar se je zgodilo, se je pač zgodilo. To je dejstvo. Zaenkrat se po nobeni teoriji ali formuli dejstev za nazaj ne da spreminjati. Lahko se pač drugače govori o teh dejstvih ali se jih drugače osvetli, tu so dopuščene različne možnosti in interpretacije. Še vedno potekajo tudi razprave med zgodovinarji o stvareh, ki so se zgodile pred tisoč leti ali pa pred dvesto leti, pred petdesetimi leti, ampak to ne spreminja tistih dejstev, ki so se pač zgodila. Ker se to ne da, pa tudi če bi se dalo, ta vlada nima nobenih namenov, da bi spreminjala dejstva in se tudi ne želi ukvarjati z ničemer v tej smeri. Kar se tiče obeležitve konca druge svetovne vojne in zmage nad nacifašizmom, sem o tem govoril že na prejšnji seji, ko sem odgovarjal na poslansko vprašanje spoštovanega poslanca Mirana Potrča. V tem času je odbor za državne proslave predlagal, vlada pa sprejela program državnih proslav za letošnje leto. Vsaj dve državni proslavi bosta neposredno povezani s to obletnico. Ena državna proslava bo 9. maja v Cankarjevem domu, druga državna proslava bo septembra na Primorskem. V zvezi s tem je stvar najbrž ravno obratna od tega, kar je bilo očitano. Verjetno se še ni zgodilo doslej, tudi ob 50. obletnici ne, da bi se ta dogodek zaznamoval z dvema državnima proslavama v istem letu. Glede zakonov, ki ste jih omenjali, bo razprava v tej dvorani še potekala. Nikakor ni bil namen, da se vlada ukvarja s spreminjanjem kakšnih ideoloških podlag. Namen teh zakonov, ki jih je možno seveda v tej proceduri po postopku, ki je znan, dopolniti, spremeniti, kakorkoli, namen teh zakonov je enostavno izhajati iz ustave Republike Slovenije, ki pravi, da imamo vsi enake pravice in da ni dopustno delati razlike znotraj istih kategorij na podlagi nekih političnih ali kakšnih drugih izhodišč. To je vsa resnica v zvezi s tem. Če je kaj drugega tukaj, je, kot že rečeno, zadeve možno spremeniti in dopolniti. Končno je za to parlamentarna procedura. In tudi ne gre pri vseh zakonih za isto stvar, ne vem, zakaj se je zdaj prijelo, kot da gre za nek trojček, ki govori o isti zadevi. Zakoni govorijo o različnih zadevah, vsaj v enem popravljamo napako iz prejšnjega mandata. O tem, da je šlo za napako, ko se je izglasovalo sporen napis na grobiščih, se strinja zelo velik del laične in strokovne javnosti. To je bil predlog pristojne komisije pri vladi že v prejšnjem mandatu, ki ga zdaj enostavno realiziramo. Zato je bilo to tudi storjeno v tem času. Še enkrat ponavljam, ta vlada nima nobenega namena spreminjati zgodovinskih dejstev, ker je to tudi totalno nemogoče.
Hvala, gospodu predsedniku. Želi poslanka dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Jaz moram v začetku reči, da sem prepričana in da verjamem v to, da ste ne nazadnje dobili mandat za to, da boste Slovenke in Slovence popeljali v prihodnost in ne boste spreminjali preteklosti. Ob tem pa tudi obžalujem, da pravzaprav niste razumeli mojega vprašanja. Prva zadeva, ki me je zmotila, govorili ste o ustanovitvi prve slovenske vlade. To je bilo vprašanje, ki je bilo izpostavljeno na prejšnji seji. Kar se pa tiče mojega izpostavljenega vprašanja, je bila 60. obletnica zmage nad nacifašizmom, ki se mimogrede dogaja tudi danes, v ponedeljek. Pa bom rekla, da si pravzaprav drugače ne morem razložiti ignorance pri obeleževanju spomina na, še enkrat bom rekla, 60. obletnico zmage nad nacifašizmom. Sramotno za slovenski narod je, da se na številne depeše, povabila in apele ni odzval nihče. Predstavnikov slovenske uradne delegacije ni bilo niti na eni od slovesnosti v počastitev spomina na osvoboditev koncentracijskih taborišč. Bili so le nekdanji slovenski interniranci. Sprašujem vas gospod predsednik: Ali smo lahko ponosni na takšno vlado? Še enkrat želim ob tem poudariti, zgodovine dejansko ne gre spreminjati, zgodovina je jasna, kot ste ugotovili tudi sami. Zato pravzaprav ni razlogov, to ugotavljam in poudarjam jaz, za ponovno odpiranje polemik, ki so deplasirana in zrežirana s strani politike, ki s podobnimi predlogi kaže na jasno nesposobnost preseganja svojega ideološkega vrednotenja zgodovine.
Hvala gospe Žgajner Tavš. Gospod predsednik, izvolite.
Ko govorimo o prvi slovenski vladi, bo veliko možnosti in tudi pozornosti ustanovitvi prve slovenske narodne vlade, možno nameniti jeseni letos, ko bo prvič državna proslava tudi ob priključitvi Štajerske in Prekmurja k Sloveniji, v počastitev Majstrovega podviga. V tistem času je bila ustanovljena prva slovenska narodna vlada in takrat bomo o tem razpravljali. Kar se tiče očitka, da predstavniki države niso sodelovali na teh prireditvah, ki so bile ali pa še bodo organizirane ob osvoboditvi iz koncentracijskih taborišč. To seveda ne drži. Sodelovali so na vseh večjih prireditvah, ki so bile doslej, s predsednikom države na čelu, minister za šolstvo gre na podobno slovesnost v Krakov v kratkem. Slovenija se je na te stvari odzvala tako, kot se to spodobi. Strinjam se tudi z vašo ugotovitvijo, da je ta vlada prisegla na prihodnost, bolj kot na kaj drugega. Tega se skušamo držati in se bomo skušali držati tudi v prihodnje. Žal pa moram ugotoviti, da takšni nestrpni ideološki diskurzi, kot so se pojavili danes tudi v tem parlamentu, ne prispevajo k temu. To samo po nepotrebnem zaostruje ozračje, vrača razpravo v neke čase, za katere mislim, da je v Sloveniji popolno soglasje, da se ne smejo več ponoviti in za katere smo že vsi mislili, da so mimo. Zato bi apeliral na vse, da se izogibamo tega nestrpnega ideološkega diskurza, ker to ne prispeva k ničemur.
Hvala, gospodu predsedniku. Magister Franc Žnidaršič. Gospa Žgajner, želite proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz moram reči, da sem ocenila, da je šlo v odgovoru predsednika vlade, in sicer v prvem in v drugem delu, za ogromno blefiranja. Verjetno zato, da bo v očeh javnosti dobil še kakšno pozitivno točko. Rekla pa bom, da so dejstva drugačna. In ne nazadnje, spoštovani gospod predsednik, vi odpirate ponovno te teme, ki so bile [[...]]
Gospa [[...]]
[[...]]vsaj v državnem zboru zaključene.
Gospa poslanka, ni več razprave. Ali imate proceduralni predlog?
Takoj bom prešla na 246. člen poslovnika, ki omogoča, da zahtevam, da se o tej temi oziroma o odgovoru predsednika vlade opravi širša razprava v okviru državnega zbora.
Hvala. O predlogu bomo glasovali jutri v času glasovanja. Magister Franc Žnidaršič bo postavil predsedniku vlade poslansko vprašanje v imenu DeSUS-a. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik državnega zbora. Spoštovani predsednik vlade! Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je na pretekli seji, v četrtek, potrdila izhodišča za rebalans proračuna za leto 2005. Predsednika vlade sprašujem: Kako komentirate ta izhodišča za pripravo rebalansa? Ali nam lahko pojasnite glavne črte? Hvala lepa.
Hvala gospodu Žnidaršiču. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Deloma smo se te teme dotaknili že v odgovoru na prvo vprašanje. Vlada je dejansko prejšnji teden določila izhodišča za pripravo rebalansa proračuna. Pri tem je izhajala iz napovedi, ki so nekoliko bolj optimistične, kot pa so bile takrat, ko se je pripravljal proračun za leti 2004 in 2005. Kot je bilo tukaj že rečeno, naj bi bilo prihodkov za okoli 43 milijard več, vendar pa se je vlada, kot je znano, soočila tudi z obveznostmi, ki jih je potrebno izpolniti zaradi spremembe zakonodaje ali enostavno zaradi golih dejstev, in pokritje katerih ni bilo načrtovano v sprejetem proračunu za leto 2005. Poleg tega pa skuša vlada s temi okviri za pripravo rebalansa proračuna za leto 2005 znižati javni dolg toliko, da bomo na varni strani, ko gre za izpolnitev tega kriterija za prevzem evra. Tako je v teh izhodiščih predvideno, da se proračunski primanjkljaj iz prvotno predvidenih 112 milijard zmanjša na 92 milijard tolarjev, kar pomeni na koncu 1,4 odstotni proračunski primanjkljaj in kar za nas predstavlja glede na kriterije varno številko. Seveda je v tistem delu, kjer pač moramo pokriti obveznosti od prej, velik del takšnih, katerim se enostavno ni možno izogniti. Ob tem, da je manevrskega prostora zaradi zakonodaje, kakršna pač je, ki daje pravice, ki se v tem času niso znižale, proračunskim uporabnikom manevrskega prostora zelo malo. Veliko se je govorilo o tem, da ta del nepokritih obveznosti, izračunan na višino 70 milijard, ni tolikšen in da gre to za neko imaginarno številko. Že večkrat sem dejal, da bi bila ta vlada zelo vesela, če bi kdo dejansko pokazal še na kakšne viške sredstev ali virov in bi naredil to številko bolj imaginarno. Ampak žal so to gola dejstva. Iz česa je sestavljena? V teh izhodiščih za predlog rebalansa proračuna smo morali dodatno zagotoviti sredstva za plače v javni upravi, kar sem omenjal že prej, v višini 7,4 milijarde, ker se je število zaposlenih povečalo. Povečalo se je v tem času bistveno, ne pa zmanjšalo, tako kot je bilo obljubljeno, zaradi transferov v javne zavode. Gre predvsem za plače v šolstvu, 20 milijard, za ministrstvo za šolstvo in šport, več kot 2 milijardi za visoko šolstvo in znanost, potem je tukaj obveznost na podlagi odločbe ustavnega sodišča. Gre za obresti v zvezi s prometnim davkom v višini 5 milijard in ostanek, kolikor je še prostih sredstev, za pokrivanje primanjkljaja v železnice. To je tisto, kar je v tem času bilo odkritega. Upam, da ni bistveno večjih presenečenj še kje drugje. Kot že omenjeno, bomo morali v obe bilanci, to je račun finančnih terjatev in naložb dodatno, zagotoviti 8 milijard SIT za poplačilo državnih poroštev, ki so se dajala brez ustreznega kritja. Tako je manevrskega prostora relativno malo. Je pa vlada pri pripravi izhodišč za rebalans proračuna zasledovala še en cilj, to pa je, da naredi ta prostor bolj transparenten. V tem smislu je v rebalans proračuna vštela tudi dolgove pokojninske [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in zdravstvene blagajne in skušala je zagotoviti pri nekaterih postavkah, ki so bile doslej precej nepregledne, bistveno večjo transparentnost.
Hvala, gospodu predsedniku. Želi poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Iz teh komentarjev razumem, da je finančni položaj države, kakor ga je videti ob pripravi rebalansa, vendarle nekaj ugodnejši od pričakovanega, zato sem trdno prepričan, da ne bodo trpeli v koaliciji zapisani dogovori glede tistih sprememb, ki zadevajo zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Hvala lepa.
Hvala, gospodu poslancu. Želi besedo gospod predsednik? [[Ne.]] Hvala. S tem zaključujemo prvo skupino vprašanj, postavljenih predsedniku vlade. Gospod minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Jure Zupan nam dolguje še odgovor na vprašanje, ki je bilo zastavljeno na prejšnji seji državnega zbora. Ker gospoda Zupana ni, se ta dolg prenaša na naslednjo sejo. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Prvi bo vprašanje ministru za promet, gospodu mag. Janezu Božiču, postavil gospod Jožef Školč. Ga ni. Oprostite. Naslednji je na seznamu za postavitev vprašanja gospod Aurelio Juri, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za obrambo, gospodu Karlu Erjavcu. Ga tudi ni. Vprašanje lahko postavite, odgovor bo pa sledil na naslednji seji, če boste tako želeli, sicer pa v pisni obliki. Izvolite, gospod Juri.
Seveda sem želel, da bi bil minister tukaj, ampak ga boste seznanili s tem vprašanjem in pričakujem odgovor. Mislil sem vprašati ministra in ga sprašujem: Ali je seznanjen s posebno vlogo aerokluba Obalni letalski center Portorož v okviru sistema zaščite in reševanja in s težavami, zlasti materialnimi, ki ga tarejo zavoljo dodatnih nalog in neustreznega odzivanja pristojne uprave? Za kaj gre? Za tiste, ki tega ne vedo, je edini aeroklub v Sloveniji, ki opravlja opazovalne prelete za potrebe ne le požarne varnosti, ampak tudi alarmiranja pred možnostmi onesnaževanju morja. No, če sta ministrstvo in minister seznanjena s problematiko, računam na ustrezno posredovanje; če že ne takoj, pa vsaj ob napovedanem rebalansu proračuna. Sicer je vprašanje: Do kdaj in kako bo sistemski nadzor slovenskega morja iz zraka zdržal oziroma bo Slovenija kos obveznostim, ki sledijo sklepu Komisije Evropske unije za okolje z dne 14. novembra 2003, ki pravi, da morajo vse pomorske države EU, pomorske članice EU, svoje morje vsaj podnevi nadzorovati z letali? Sami veste, da je severni Jadran kot polzaprto morje ekološko zelo zelo ranljiv. Tukaj plujejo tudi pomembne transportne linije z naftnimi derivati, katerih izliv bi bil za morje in obalo ob nepravočasnem alarmiranju in ukrepanju katastrofalen. Pa še izpusti balastnih voda, kot vemo, so posebna zgodba. In v zvezi z zračnim protipožarnim ukrepanjem bi še pobaral ministra o tem: Ali so na ministrstvu, ko načrtujejo povečanje transportnih kapacitet vojske z nakupom novega transportnega letala, pomislili, da bi raje ali ob tem nabavili letalo, kakršna sta CANADAIR ali Airtractor [[?]] , ki bi bilo lažje kos vse številnejšim in vse težje ukrotljivim požarom, ki razdejajo naše gozdove. Helikopterji, tudi COUGAR, transportirajo namreč premalo vode, da bi bilo gašenje učinkovitejše in lažje ob zahtevnejših požarih. Kolikor vem, je nakup omenjenih letal možen z izjemnimi ugodnostmi iz skladov EU, baje z nepovratnimi sredstvi v višini do 60% vrednosti letala, a se je treba seveda na te razpise prijaviti. Pričakujem, da bo minister vzel to moje vprašanje tudi kot pobudo. Hvala.
Hvala gospodu Juriju. Naslednji bo poslansko vprašanje gospod Dimitrij Kovačič ministru za finance, ki ga pa tudi ni in se je opravičil. Lahko postavite vprašanje, če želite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Od nakupa Slovenske investicijske banke s strani ljubljanskega podjetja Energetika je menilo že tri leta in pol. V ta nakup je bilo vloženo skoraj 4 milijarde javnega denarja. Ne le, da je javno podjetje plasiralo svoja finančna sredstva za namen, za katerega ni pristojno in ni predmet njegove javne dejavnosti, pa so vložena javna sredstva praktično v celoti propadla, saj je bila banka SIB spomladi leta 2004 skupaj s posli, ki sta jih javno podjetje Energetika in ljubljanski Holding v obliki vezane trgovine odprodala Novi Ljubljanski banki. Skupna prodajna vrednost banke SIB in prenesenih poslov je znašala cca 400 milijonov slovenskih tolarjev. To pomeni, da je bila sama banka SIB prodana brez kakršnegakoli nadomestila oziroma celo z negativno vrednostjo, saj vrednost prenesenih poslov prav gotovo presega 400 milijonov slovenskih tolarjev. Kaj se je kasneje dogajalo s SIB banko, katere lastnik je postala Nova Ljubljanska banka, mi ni znano. Bil pa sem obveščen, ne da bi o tem prejel kakršnekoli dokumentirane podatke, da je Nova Ljubljanska banka prodala Factor banki terjatve, ki jih je imela banka SIB. Factor banka pa je potem te terjatve prodala naprej. Katere terjatve banke SIB so bile predmet omenjenih transakcij, mi ni znano. Prodajna vrednost teh terjatev pa naj bi bistveno presegla vrednost, po kateri je javno podjetje Energetika prodala banko SIB, skupaj s še drugimi posli, ki sem jih že omenil. Če navedbe, o katerih sem govoril, držijo, potem obstaja velika verjetnost, da je bila tudi prodaja banke SIB s strani javnega podjetja Energetika škodljivo ravnanje, saj je bila banka brezplačno oziroma celo z negativno ceno poklonjena kupcu, to je Novi Ljubljanski banki. Zato prosim, da mi posredujete natančne podatke o terjatvah banke SIB, ki jih je Nova Ljubljanska banka odprodala: za katere terjatve gre, kolikšna je njihova nominalna in prodajna vrednost, in če je to mogoče, tudi, kakšna je bila potem nadaljnja usoda teh terjatev. Za čimprejšnji odgovor se vam zahvaljujem. Hvala.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospodu Jožefu Školču, ki je bil v trenutku, ko sem ga pozval k postavitvi poslanskega vprašanja, med vrati in je šlo resnično za zelo kratek čas nesporazuma, bom dal sedaj besedo. Vendar pri tem opozarjam, da v bodoče v primeru odsotnosti ne bomo ponovno dajali možnosti za postavitev vprašanj; v tem trenutku je bilo, poudarjam še enkrat, zelo nejasno - je bil, ni bil v dvorani in zaradi tega mu dovoljujemo postaviti vprašanje. Postavil ga bo ministru za promet mag. Janezu Božiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za to gesto dobre volje. Ministru, gospodu Božiču, bom zastavil preprosto vprašanje v povezavi z izgradnjo oziroma investiranjem v ceste na severnem Primorskem. Poslanci in poslanke državnega zbora se boste spomnili, da je Posočje v relativno kratkem času prizadelo veliko število nesreč, med drugim tudi trije potresi. Iz tega naslova je bil sprejet poseben zakon in dopolnitve tega zakona iz julija lanskega leta predvidevajo, da bi v petih letih država v to mrežo cest od Vršiča do Želinj z odcepom od Bovca do Predila investirala vsako leto 2 milijardi 200 milijonov tolarjev. Ministra Božiča sprašujem: Ali rebalans, ker je bil ta zakon sprejet pravočasno, to za letos predvideva in kateri odseki se bodo iz tega naslova delali? Hvala lepa.
Hvala gospodu Školču. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Torej, na ministrstvu za promet se močno zavedamo, da Posočje za pospešen razvoj seveda potrebuje normalne in čim boljše cestne povezave, predvsem pa ceste, ki so prevozne tudi v zimskem času. Vendar pa moramo žal ob tem tudi upoštevati realne možnosti, saj bo moralo ministrstvo v pripravi rebalansa proračuna za letošnje leto prednostno reševati nepokrite obveznosti v skupni višini okoli 29 milijard tolarjev in seveda na področju direkcije za ceste moramo zagotoviti dodatno 3,66 milijarde tolarjev za dodatne obveznosti, ki niso bile upoštevane v proračunu 2005. In če jih na kratko naštejem: gre za 1,8 milijard tolarjev za koncesije v avtobusnem linijskem prometu, potem moramo zagotoviti 500 milijonov tolarjev za ukrepe omilitve posledic povečanega tovornega prometa na glavni cesti G3, to je na odseku Počehova-Lendava, potem okoli 788 milijonov tolarjev za povečanje aktivnosti zimske službe v letošnji zimi, 200 milijonov tolarjev gre za nujne ukrepe po zakonu o varnosti v cestnem prometu, 185 milijonov tolarjev za uvedbo digitalnih tahografov in pa še za 188 milijonov tolarjev za sofinanciranje projektov na mejnih prehodih z Republiko Hrvaško. Torej, iz navedenega izhaja, da glede na nastale nepokrite obveznosti na področju dela našega ministrstva za promet, ki so nastale v prejšnjem obdobju, žal ne bo mogoče zagotoviti v celoti 2,2 milijardi tolarjev za izvajanje investicijskega vzdrževanja in pa gradnjo državnih cest v Posočju, temveč le del v letošnjem letu. Seveda se zavedamo, da bo možno v letošnjem letu na cestah iz zakona po potresni obnovi objektov in pa spodbujanju razvoja v Posočju za izdelavo dokumentacije zagotoviti le okoli 100 milijonov tolarjev in pa za dejansko izvajanje investicijskih del okoli nekaj manj kot 200 milijonov tolarjev. Glede zagotavljanja sredstev za izvajanje investicijskega vzdrževanja in pa gradnje državnih cest v Posočju v prihodnjih letih sicer lahko povem, da je na ministrstvu za promet že v pripravi celovit nacionalni program posodobitve državnega cestnega omrežja, v katerem bodo zajeti tudi vsi potrebni ukrepi posodobitve državnih cest v Posočju. Za ta nacionalni program že proučujemo poleg proračuna tudi druge možne vire financiranja, in sicer tako sredstva iz kohezijskih skladov, posojila Evropske investicijske banke, izdajo obveznic in pa tudi seveda možnost vključitve zasebnih virov v različnih oblikah. Torej, sprejem nacionalnega programa posodobitve državnega cestnega omrežja bo eden najpomembnejših ciljev prometnega ministrstva v prihodnjem letu. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želi poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Torej, na osnovi odgovorjenega lahko sklepam, da bo v Posočje, ne glede na velike besede, ki smo jih bili deležni ob obeh zakonih ob potresu, vloženih, kar se tiče cest, dobrih 10% predvidenih sredstev, če jih sploh bo. Iz tega sledi, da bo ta občutljiva regija še bolj nazadovala, ko gledamo, bom rekel, problem v vsej Sloveniji. Tisto, kar mene čudi, je, da stranke, ki sedaj sestavljajo vlado - pa tudi ministri, ki sledijo v tej vladi in prvi minister, ki so zagotavljali nesebično pomoč tem krajem, očitali neučinkovitost pri obnovah v preteklih letih, ne zmorejo v rebalansu teh velikih sredstev, ki pa so minimalna za to, da sploh pridemo do tega, da so ti kraji od Cerknega preko Tolmina, Kobarida in Bovca sploh dostopni Sloveniji. Zato pozivam, da pred rebalansom le o teh stvareh premislite, ker to pomeni veliko razočaranje ljudi v Posočju in pa vseh, ki so pri drugih vrstah oblik pomoči sodelovali.
Hvala gospodu Školču. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za dodatno besedo. Gospodu poslancu bi odgovoril, da se bom v okviru priprave proračuna oziroma rebalansa proračuna boril še naprej za to, da se zagotovijo večja sredstva, kot sem jih navajal, vendar moram odprto povedati, da manjkajoča sredstva, ki izhajajo iz naštetih že sprejetih obveznosti, ki pa niso bile pokrite 3,66 milijarde, je pač to dejstvo. Vendar pa moram povedati, da bomo za prihodnje lete in tudi za naprej poskušali spoštovati zakon, ki v tistem času, ko je bil sprejeman, ni imel svojega pokritja v planiranih proračunih oziroma finančnih načrtih za leta, ki smo jih prevzeli. Torej, zagotovo v okviru nacionalnega programa posodobitev državnega cestnega omrežja bomo v čim večji možni meri zagotavljali spoštovanje tega zakona. Hvala.
Hvala gospodu ministru Božiču. Naslednji bo poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor Janezu Podobniku postavil mag. Borut Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Kolegice, kolegi, ministrski zbor. Gospod minister Janez Podobnik, moje vprašanje se nanaša na aktualno vprašanje ravnanja s smetmi v Sloveniji. Vprašanje je v številnih slovenskih regijah še kako aktualno in prav je in potrebno, da se v tem času tega problema korenito lotimo. Predvsem pa se mi zdi izredno pomembno, da če opuščamo tisti stari način ravnanja z odpadki, kjer je bila vsaka od posameznih občin dolžna za to poskrbeti sami, in gremo na nek širši kontekst, to se pravi regijsko ravnanje z odpadki, se mi zdi v tej zadevi izredno pomembno, da bi naredili to shemo enotno za celo Slovenijo. To se pravi: Ali imamo sedaj že stališče, koliko regijskih centrov bo v Sloveniji in približno, kje naj bi stali? Predvsem pa se mi zdi nekako čudno, da pa tisto slovensko regijo, to je ljubljansko, kjer nastaja največ odpadkov na enem mestu in kjer je problematika te deponije na Barju, ki je z vidika okolja izredno problematično, ne rešujemo najprej. Zanima me: Kje bodo te točke, ker transport in stroški transporta predstavljajo eno od pomembnih postavk. Nekje mi ne gre v glavo, kako bi bilo ekonomično, da odpadke, recimo, iz Moravč, ki so v bližini Ljubljane, vozimo v regijski center na Gorenjsko, zakaj ne v Ljubljano, ki je dvakrat bližja. In pa predvsem me zanima: Kje v tej zgodbi ustanavljanja regijskega centra bomo vprašali za mnenje lokalno skupnost? To se pravi, mogoče se dogovarjamo o nekem problemu v Ljubljani, vendar prava pot bi bila, ko bo ta problem dovolj obdelan, da gremo v določeno krajevno skupnost, v določen kraj in tam o tem vprašamo tiste, ki jih bo to regijsko odlagališče, če do njega pride, najbolj prizadelo. In vprašal bi še: Kje so zapisana ta evropska merila, kakšen je ta prag ekonomičnosti ravnanja z odpadki? Te teorije, da bi morali imeti ti sodobni centri najmanj prek 200.000 prebivalcev, se mi ne zdijo vedno najbolj smiselne. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovicu. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec mag. Sajovic! Poskušal bom v tem kratkem času odgovoriti na vprašanja, ki ste mi jih posredovali; ne vem, če bom uspel na vsa. Najprej glede ekonomske zakonitosti. Tudi za ravnanje z odpadki sedaj velja, da se mora podrejati osnovnim ekonomskim zakonitostim, kar tudi sami v svojem vprašanju ugotavljate. Izkušnje, predvsem evropske izkušnje, kažejo, da je lahko ravnanje s komunalnimi odpadki učinkovito in racionalno žal samo pri razmeroma veliki količini odpadkov. Zelo pomemben element samega stroška pa je tudi transport do teh naprav. V preteklih letih se je tudi v sodelovanju s stroko z obsežnimi analizami in strokovnimi podlagami, ki so poleg teh omenjenih ekonomskih danosti upoštevale prometno infrastrukturo, prišlo do zaključka, da je smiselno problematiko komunalnih odpadkov reševati v okviru tako imenovanih regijskih centrov za ravnanje z odpadki. Za posamezne predele Slovenije pa je bilo ugotovljeno, da je v okviru regijskih centrov lahko primerna rešitev tudi z objekti in napravami v tako imenovanih podcentrih na različnih lokacijah. Zato je treba oblikovati zaokrožena funkcionalna območja s pripadajočimi centri za ravnanje z odpadki na medobčinskem oziroma regionalnem nivoju. Katere so bile usmeritve pri tej prostorski odločitvi: količina odpadkov, število prebivalcev, transportne poti, stanje organiziranosti na terenu, upoštevanje že obstoječih medobčinskih povezav, ne nazadnje pa tudi dopuščanje možnosti za različne ravni povezovanja lokalnih skupnosti. Torej, kot rečeno, na podlagi prostorskih, naravnih, poselitvenih, tehnično-tehnoloških ekonomičnosti in logistike se je Slovenija odločila za koncept regijskega oziroma medobčinskega pristopa. In po našem mnenju je ta pristop upravičen in izvedljiv. Vprašali ste, kako se uresničuje regijska zasnova ravnanje z komunalnimi odpadki. Po Sloveniji zelo različno, zelo, zelo različno. Imam podatke, da dobro kaže na Dolenjskem, pohvala Pomurju, dokaj dobro kaže ali dobro kaže Celje, to je Bukovžlak. Slabše kaže na južnem Primorskem. Gorenjska je v krizi na tem področju. Sedaj sem govoril o centrih prvega reda. V okviru tega projekta in pristopa potem obstajajo tudi centri drugega reda, ti pokrivajo območje s številom prebivalcev med 55 in 90 tisoč. Centri prvega reda ali regijski centri za ravnanje z odpadki, ki so najvišja oblika, pa vključujejo 90 tisoč ali več. Torej meja je 90 tisoč, ne 200 tisoč, da ne bo nesporazuma. Rad bi tudi povedal, da sem na podlagi nekaterih iniciativ kot minister prevzel pobudo in sklical delovno srečanje z naslovom Ravnanje z odpadki na Gorenjskem - v tem tednu se dobimo ponovno, ožja delovna skupina, pohvalil bi župane, poslance in ostale, ki so aktivno pristopili k temu vprašanju - in pokazalo se je, da so se lahko na Gorenjskem v tej veliki celoti potencialno pokazale tri možne lokacije. Tri možne lokacije in sedaj pa je tukaj na nas, na politiki, na stroki, na ekonomiji, na tehnologiji in seveda tudi v sodelovanju z lokalnim prebivalstvom in občinami, da najdemo optimalno rešitev. V vašem vprašanju sem tudi zasledil vprašanje rente. Kako se bo obračunavala renta? Do sedaj so se rente obračunavale predvsem na podlagi tako imenovanih pogajanj med investitorji in lokalno skupnostjo. Glede na to, da je v Republiki Sloveniji načrtovanih najverjetneje približno 12 regionalnih centrov za ravnanje z odpadki, morda jih bo nekoliko več, bomo način obračuna rente predvideli v podzakonskem aktu. Podobno kot na primer so sedaj definirane tako imenovane okoljske dajatve oziroma prihodki iz naziva koncesij - znana delitev: 40% od koncesnine gre države, 60 pa lokalni skupnosti. Če pa konkretno govorimo o nekem regionalnem centru z odpadki, pa bo to adekvatno količini pripeljanih odpadkov v center, in ta količina bi bila potem tudi boniteta zaradi centra za ravnanje z odpadki, ki bi pripadala lokalni skupnosti. Veljavni zakon o varstvu okolja nam nalaga, da vprašanje rente uredimo s podzakonskim aktom, in to bomo tudi storili. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Želi gospod poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Z vprašanjem splošne narave sem v grobem zadovoljen, vendar rad bi pa še pojasnilo predvsem v dveh smereh, spregledali smo tisto: Kdaj bo začela teči debata v prizadetih lokalnih skupnostih? Mislim, da so e ena od osnovnih ali pa prva stopnica, kjer bi se o tem morali pogovoriti tako v občinah, na občinskih svetih kot tudi v prizadetih krajevnih skupnostih. Zdi se mi tudi neodgovorno, da že v tej fazi, ko merila za rento niso znana, določeni, ki bi jim bila renta v korist pri reševanju zavoženih občinskih problemov, kot osnovni kriterij mahajo s kriterijem pridobljenega denarja za lokalno skupnosti. Mislim, da je eden osnovnih ciljev v Sloveniji, da za odpadke poskrbimo na okoljsko sprejemljiv način, vendar je pa našim državljanom in občanom največja vrednota čisto in pa zdravo okolje, ne pa nek Judežev denar, ki se dobi na račun ravnanja s smetmi. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovicu. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Kratek dodaten komentar na dopolnilno vprašanje gospoda poslanca. Debate v občinskih svetih bi morale že nekaj let aktivno potekati. In v tistih občinskih svetih, v tistih regijah, ki sem jih prej omenil kot pozitiven primer, so se te debate zgodile, zgodil se je tudi političen konsenz, ki je dobil tudi podporo stroke, in tam je problem načeloma rešljiv; tam so že gradbena dovoljenja, tam se centri gradijo, ob pomoči evropskih sredstev in slovenskih, domačih sredstev. V nekaterih predelih pa je veliko zgodovinskih in drugih antagonizmov, nezaupanja, tudi vprašanj, kdo bo prvi, kdo bo nosilec, na primer podjetje ali tako naprej. Torej, moje vabilo in povabilo je, v tistih predelih, kjer tega dogovora še ni, odprite se v te razprave, ministrstvo pa bo tu igralo pomembno vlogo koordinatorja, ne nazadnje tudi tistega, ki bo pomagalo pri pripravi kvalitetnih dokumentov, da bomo lahko te projekte prijavili za evropske sklade. Moje trdno prepričanje je tudi, da obračunana renta ni Judežev denar, čeprav ste to nekoliko v prispodobi povedali, temveč da je to ponovno evropska praksa. Vendar pred tem mora priti do dogovora z lokalnim prebivalstvom in lokalno skupnostjo, kjer je tak center potem tudi lociran. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Prav tako bo gospodu ministru za okolje in prostor Janezu Podobniku vprašanje postavil gospod Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni! 7. februarja letošnjega leta je gospod Peter Rezman iz Šoštanja ministru, gospodu Janezu Podobniku, zastavil tri vprašanja, povezana s sežiganjem odpadkov v termoelektrarni Šoštanj. Prejel je odgovor, ki pa je dokaj nepopoln. Kot je že avtor teh vprašanj zapisal, ni mogoče trditi, da se pristojni v Šaleški dolini in na ravni države že vsaj 20 let ne trudijo iskreno popraviti posledice rudarjenja in proizvajanja električne energije v dolini, vendar je degradacija okolja tako velika, da sanacija v celoti nikoli ne bo mogoča. Pridobivanje premoga in proizvodnja električne energije sta bila in sta še vedno pomembna tako za lokalno skupnost kot tudi državo, tako da smo v dolini večinsko nasprotovali vsem radikalnim posegom, ki bi ogrozili obe dejavnosti, pridobivanje premoga in proizvodnjo električne energije. To pa hkrati seveda ne pomeni, da pristajamo na dodatne ekološke obremenitve, ki niso pomembne za usodo energetskega giganta, kar zanesljivo termoelektrarna Šoštanj je. Prebivalci krajevne skupnosti Pesje, ki znotraj mestne občine Velenje meji na občino Šoštanj, so me opozorili, da so konec marca in v začetku aprila zaznali močan smrad. Sumijo, da je posledica sežiganja odpadkov v termoelektrarni Šoštanj. Gospod minister, sprašujem vas, prvič: Ali so v preteklih mesecih sežigali v termoelektrarni Šoštanj poleg premoga in kostne moke še kakšne druge odpadke oziroma ali je namen to početi v prihodnje? In drugič: Ali se z nadomestilom za sežiganje kostne moke izplačuje škoda, ki nastaja pri sežiganju kostne moke, ali pa gre za odškodnino zaradi potencialne nevarnosti pri sežiganju nevarnih odpadkov? Za odgovor se zahvaljujem.
Hvala gospodu Kontiču. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec gospod Kontič, res je, da sem kot minister nekoliko več časa potreboval, da sem vašem soobčanu odgovoril na tri vprašanja o sežiganju odpadkov v termoelektrarni Šoštanj. Jaz sem se tudi neformalno srečal z vodstvom termoelektrarne Šoštanj ob priliki enega od mojih delovnih obiskov v vaših krajih. Absolutno tudi podpiram to osnovno intenco v tem pismu, da se številni v vaših krajih trudite, da se popravijo posledice rudarjenja in proizvajanja električne energije v dolini. In res je, da je degradacija okolja velika in da najverjetnejše sanacija popolnoma v celoti ne bo mogoča, popolnoma v celoti. Na vaše konkretno vprašanje vam lahko odgovorim zelo na kratko. Jaz sem se seveda pozanimal pri pristojnih službah, ki jim moram že načeloma v celoti verjeti. Ni znano, meni kot ministru in našim službam, da bi v preteklih mesecih sežigali v termoelektrarni Šoštanj poleg premoga in kostne moke še kakšne druge odpadke! To nam ni znano. Treba je povedati, da se kostna moka ne šteje za nevarne odpadke, saj tudi iz vprašanja ni razvidno, da bi tako trdili. Omenjate zaznavo močnega smradu, ki so ga zaznali prebivalci krajevne skupnosti Pesje. Če bi bilo karkoli z tega vidika, bi bil zanesljivo obveščen s strani pristojnih inšpekcij, pa nisem bil. Ampak, vendarle bi rad povedal še dodatno. V okviru dovoljenj, ki jih je dobila termoelektrarna Šoštanj za predelavo in sosežig odpadkov, o katerem je danes govora, tudi piše, da mora termoelektrarna Šoštanj preverjati rezultate ocene nevarnih odpadkov ter skladno s predpisi o ravnanju z odpadki voditi številne evidence, ki so tudi podatki javnega značaja; kar pomeni, da njihovo dostopnost regulira zakon o dostopu do informacij javnega značaja. Če bi se kdorkoli od teh prebivalcev obrnil na vodstvo termoelektrarne Šoštanj, sem prepričan, da bi vodstvo tudi upoštevalo to določbo zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Kar se pa tiče vprašanja sežiganja kostne moke oziroma škode, pa lahko zopet na kratko odgovorim, izplačila so namenjena občini kot renti, ker je pristala, dala soglasje, občinski svet je dal to v Šoštanju, za izvajanje te dejavnosti. Kot je meni znano, se je občina v preteklih letih po premisleku odločila in je večji del ali pa vsa ta sredstva namenila, iz te rente, za izgradnjo nove osnovne šole. Tako na tem segmentu ne vidim nobenih odprtih vprašanj, seveda pa ne gre za rento, ki bi bila odškodnina zaradi potencialne nevarnosti, ampak gre preprosto za rento za privolitev kraja, občine, da se izvaja ta dejavnost. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Izvolite, gospod poslanec.
Nimam razloga, da vam ne bi verjel, gospod minister. Me pa vseeno zanima, v odgovoru ste dajali, da "niste zaznali oziroma da ni znano". Zanima me, ali lahko zatrdite, da je temu tako, da se v termoelektrarni Šoštanj poleg premoga in kostne moke ne sežiga nič drugega. Kako bo v prihodnje, nisem iz vašega odgovora zaznal, ampak iz novega seznama sežigalcev pa je mogoče razbrati, da je pod eno od klasifikacijskih številk zapisano tudi to, da gre za nevarne odpadke pod H9, in sicer so to odpadki, ki nastanejo pri raziskavah, diagnostiki, zdravljenju in preventivi pri veterinarski dejavnosti, in sicer takšni, ki z vidika preventive pred infekcijo zahtevajo posebno ravnanje pri zbiranju in odstranjevanju in so bili do marca 2001 označeni kot kužni. To je tudi zapisal avtor pisma, ko se je na vas obrnil za odgovor. Zanima me: Ali je mogoče zagotoviti, da se javnost obvešča ne samo na poziv javnosti, ampak da je javnost obveščena s strani vodstva termoelektrarne Šoštanj v vsakem primeru, ko se vrši sežiganje, ki ni sežiganje premoga in kostne moke? In še to. Glede na to, da ste govorili o renti - in naj ne bom narobe razumljen, prav je, da občina Šoštanj dobiva to rento, ker se pač tam sežigajo odpadki, kot je kostna moka in so se občani s tem dejansko tudi strinjali. Zanima me pa: Kje se po vašem mišljenju konča vpliv tega sežiga: ali je to meja občine Šoštanj in na drugi strani meja mestne občine Velenje? Hvala lepa.
Hvala gospodu Kontiču. Gospod minister, izvolite.
Najprej glede zadnjega dela vprašanja. Ker veva, da je ta meja med občino Šoštanj in občino Velenje zelo blizu lokacije tega velikega energetskega sistema, je razumljivo, da je ta meja taka, da delno vpliva tudi na življenje v sosednji občini Velenje. Gre tudi za dogovor za naprej znotraj obeh občin, ampak formalno, jaz nisem podrobneje seznanjen, pa je postopek potekal samo v občini Šoštanj. Občinski svet se je takrat odločil tako, kot se je odločil. Glede vašega prvega vprašanja, ki ste ga ponovili, pa vam moram samo tukaj zagotoviti, da sem s strani najbolj odgovornih v okviru ekipe, ki jo vodim na ministrstvu za okolje in prostor, dobil zagotovilo, da nam na ministrstvu ni znano, da bi sežigali kakšne druge odpadke. Postavljate tudi vprašanje nadzora. Nadzor nad izvajanje sosežiga kostne moke in ravnanjem s temi odpadki znotraj termoelektrarne Šoštanj opravlja okoljska inšpekcija. Tudi vidik preventive pred infekcijo delavcev je, za to pa je pristojna inšpekcija za varstvo pri delu. In še ena od pomembnih določb, ki je zapisana v dovoljenju agencije za okolje: "Termoelektrarna Šoštanj mora zagotoviti izvajanje obratovalnega monitoringa emisije snovi v zrak iz naprave v času sosežiga odpadkov v skladu s programom." In še nekaj. "Termoelektrarna" Šoštanj mora pred sosežigom odpadkov zagotoviti njihovo preverjanje, kar vključuje pregled pisane spremljajoče dokumentacije o odpadkih in ugotavljanje istovetnosti odpadkov s tehtanjem in vizualnim pregledom glede na vrsto, količino in njihove lastnosti. Nimam nobenih podatkov, da termoelektrarna Šoštanj tega ne izvaja. Če ima kdorkoli kakršnekoli drugačne podatke, potem imamo formalni postopek, da preko inšpekcijskih in drugih nadzorov lahko to tudi preverimo. Če bom dobil kakršenkoli indic, bom kot minister sam tak postopek tudi sprožil. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Gospa Maria Pozsonec bo prav tako postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Janezu Podobnik. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Tudi jaz imam vprašanje v zvezi z odpadki, in sicer z radioaktivnimi odpadki. Zanima me: Ali se vam zdi Velika Polana primerna kot ena od lokacij za izgradnjo skladišča radioaktivnih odpadkov? Pri tem mislim predvsem na to, da se Velika Polana nahaja na območju, ki je neprimerno tako s stališča sestave tal kot tudi svoje geografske lege in tudi geografske majhnosti. Na tem območju pa je tudi že danes obolelost prebivalcev z rakom močno povečana - mislim na Prekmurje. Se vam ne zdi, da bi bilo potrebno za mnenje vprašati tudi sosednjo občino, ki bo z Veliko Polano delila vse posledice te nepremišljene odločitev. Hvala.
Hvala gospe Pozsonec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje spoštovani poslanki Marii Pozsonec. Jaz bi lahko na tem mestu najprej dal priznanje agenciji za radioaktivne odpadke, ki ji je po vrsti let uspelo, da je zaključila prvo fazo prijav lokalnih skupnosti za sodelovanje pri prostorskem umeščanju odlagališča nizko - in srednjeradioaktivnih odpadkov. Vsem nam je tukaj znano, da je agencija prijela osem prijav, med njimi tudi prijavo občine Velike Polana, o kateri sprašuje gospa Maria Pozsonec. Te prijave bodo po točno določenem časovnem rokovniku do konca maja 2005, torej še mesec in pol, preučene, bodo tudi ovrednotene z zelo strokovno jasnimi izhodišči glede zahtevnosti izgradnje odlagališča in seveda tudi verjetnosti, da bo družbena sprejemljivost lokalnega okolja za ta objekt, družbena sprejemljivost, torej soglasje lokalnega okolja, omogočila, da se aktivnosti za izgradnjo in obratovanje takega objekta lahko nadaljujejo. Upam, da me razumete, da danes na tem mestu vam ne morem dati bolj jasnega odgovora na vaše vprašanje. S tem bi pravzaprav vstopil v sam ta proces in bi tudi na nek način prejudiciral odločitve. Sem pa prepričan, da se bo agencija za radioaktivne odpadke med temi možnimi alternativami - in zato je dobro, da se je prijavilo kar osem, potencialno torej, osem občin, da bo agencija za radioaktivne odpadke med temi možnimi alternativami predlagala v sam postopek za nadaljevanje tiste, ki bodo okoljsko najbolj sprejemljive. Meni je poznana geografska lega Velike Polane, poznano mi je tudi, da so v sosedstvu te občine nekatere občine, ki pa imajo nekoliko drugačno mnenje. Glede same obolevnosti za rakom tukaj je izziv za epidemiološko in drugo stroko, da se resno sooči s tem vprašanjem, kaj je razlog tej povečani obolevnosti. Ampak, vse to so lahko samo dodatni strokovni argumenti v samem postopku agencije za radioaktivne odpadke. Še to. Odlagališče nizko in srednjeradioaktivnih odpadkov mora med svojim obratovanjem in po njem zagotavljati popolno izolacijo v njem odloženih radioaktivnih odpadkov od biosfere in človeškega okolja, in to za ves čas, ko je radioaktivnost teh odpadkov taka, da strokovno rečeno, da ni nezanemarljiva. Zato je cilj dolgoročne izolacije v skladišču vsebovanih radioaktivnih snovi ta, da ga dosežemo s kombinacijo tehničnih barier v zasnovi odlagališča in tudi naravnih geoloških barier v njegovi podlagi in okolici. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Moram pa povedati, da ne morem deliti z vami tole navdušenje glede samostojnega prijavljanja, bolj bi bila vesela, če bi in država in agencija dosegli to, da bi Hrvaška tudi sprejela svoj del odgovornosti in bi izpolnila svoj del odgovornosti; torej, da ne bi pri iskali ponovno skladišče.
Hvala gospe Pozsonec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospa poslanska je sedaj odprla nov vidik te problematike. Ampak ravno to, da se bomo kot država resno in odgovorno lotili doma, na domačem pragu, da sami poiščemo potencialno lokacijo in izpeljemo vse postopke, bo za nas najmočnejši argument, da povsem enak postopek terjamo tudi od sosednje Republike Hrvaške. In če bomo to storili, bom bistveno bolj verodostojni v tej zahtevi, ki je tudi zapisana v meddržavnem sporazumu med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško o pravnih razmerjih glede jedrske elektrarne Krško.
Hvala gospodu ministru. Gospod Rudolf Moge bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Milanu Zveru. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister. V javnosti se pojavljajo dvomi o utemeljenosti rešitev, ki jih zadnje čase predlagate. Kako odgovarjate tem dvomljivcem? To je moje vprašanje. Navedel bom pa nekaj primerov. Prvič. Kmalu po nastopu funkcije ministra ste se proslavili z nekompetentnim poseganjem v pripravo maturitetnih vprašanj s področja zgodovine. Profesor Repe, vam je dokazal, da bi bilo bolje, da v svojih komentarjih ostanete znotraj področij svoje stroke in, kar je še pomembneje, v okviru pristojnosti ministrstva za šolstvo. Drugič. Zadnje čase pa v javnosti odmevajo opozorila strokovnjakov o nedomišljenosti, strokovne neutemeljenosti in celo nezakonitosti vaših posegov v slovensko šolstvo. V povezavi z razvpitim primerom osnovne šole Bršljin se je tako na vas obrnilo 23 doktorjev znanosti, ki vas opozarjajo na neprimernost vašega tako imenovanega "Zverovega modela" reševanja problematike vzgoje in izobraževanja Romov, kot tudi to, da je vaša rešitev v nasprotju z zakoni te države. Tretjič. Strokovni svet Republike Slovenije za splošno izobraževanje in združenje ravnateljev Slovenije vas opozarjata na strokovno neustreznost in nedomišljenost pri poseganju v zunanje preverjanje znanja na devetletni osnovni šoli. Tako eni kot drugi ne podpirajo vašega predloga spremembe zakona. Tudi če sedaj pustim ob strani vaše nepremišljeno napovedovanje omejevanja vpisa v gimnazije, postaja očitno, da gresta strokovnost in domišljenost in vaš način dela na ministrstvo vsaka svojo pot. Sprašujem vas: Kaj boste storili, gospod minister, da se bodo te poti vsaj občasno srečale? Ali nameravate še naprej tiščati glavo v pesek pred strokovnimi argumenti ali pa bo argument prevladal nad vašimi strankarskimi predsodki? Za odgovor že vnaprej hvala lepa.
Hvala gospodu Mogetu. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa gospodu poslancu za vprašanje. Gospod predsednik, poslanke in poslanci. Zdaj mi je postalo malo bolj jasno dokaj nedefinirano vprašanje poslanca Mogeta, ki je prvotno vprašal, kaj si mislim o nekaterih dvomih v nekatere moje ukrepe. Najprej nisem razumel vprašanj, zdaj jih je malo konkretiziral. Bil bi zelo vesel, če bi naslednjič storil korektno in vprašal vnaprej to, kar misli vprašati. Ampak bom kljub temu poskušal odgovoriti na njegova vprašanja, ki jih je več. Od prvega dne do danes sem poskušal ravnati, ne samo v skladu s svojo vestjo ali pa tudi s koalicijskim načrtom na tem področju, ki ga je sprejela vlada, nova vlada Republike Slovenije, ampak tudi vestno in konsistentno. To, da je prišlo že do nekaterih ukrepov ali pa predlogov sprememb zakona - zlasti mislite zakon o ekstercih, zakon o šoli, v delu, ki govori o zunanjih oblikah preverjanja znanja - pa sem bil praktično prisiljen zaradi rokov, ki so pred nami, in tudi zaradi neizvršljivosti modela, ki ga vsebuje pozitivna zakonodaja. O tem sem enkrat na tem mestu že govoril, gre zlasti za dejstvo, da obstoječi model zunanjih oblik preverjanja znanja ni uresničljiv. Naslednje leto bi namreč morala biti skoraj celotna populacija vključena vanj in ni uresničljiv ne samo zaradi slabih kadrovskih, finančnih in drugih potencialov, ki jih ima šolski sistem, ampak tudi enostavno glede tega, ker rokovno ne gre skupaj, ni usklajen z vpisom v nadaljnje šolanje. Že zaradi tega bi bila nujna sprememba zakona, to vam je verjetno poznano in to že ne vem katerič ponavljam. Model zunanjih oblik preverjanja znanja je pač takšen, kot je. Po prvi triadi smo predlagali ukinitev. Ne samo zaradi strokovnih argumentov - to pomeni, da čeprav so neobvezne, se je skoraj celotna populacija učencev vključila v opravljanje teh zunanjih oblik preverjanja znanja. Rezultati so bili izjemno visoki praktično pri vseh sodelujočih, tako da nekaj rezultatov za analizo sam po sebi šolski sistem s tega vidika neke dodatne informacije ni dobil. Drugi razlog, da smo razbremenili malčke te obveznosti, pa je ta, da praktično v Evropi ni tega modela oz. velika večina evropskih držav tega modela, zunanje preverjanje znanja 9-letnikov ali 8-letnikov ne izvaja. Skratka, mi menimo, da je že to dobršen razlog za argument, da smo razbremenili najmlajše po prvi triadi opravljanja teh preizkusov znanja. Glejte, ko govorite, da je stroka proti, doslej sem v medijih zasledil zlasti nekaj imen, vendar ta imena še niso stroka. Ta imena so nekateri ožji sodelavci bivšega ministra, ki so res pridobili nekaj podpisov v podporo lastnim izhodiščem in stališčem. Vendar tu niti v šolstvu niti na drugih področjih ne moremo govoriti o eni stroki. Strokovnih pogledov tudi o isti stvari je zelo veliko, so zelo dobro utemeljeni in konsistentni. Zelo neprijetno je poslušati, da minister za šolstvo vleče ukrepe ali pa poteze mimo stroke ali celo v nasprotju s stališči stroke. Enako se je zgodilo pri problemu osnovne šole Bršljin, kjer ne gre za noben "Zverov model". Kakšen pa je bil potem "Gabrov model"? Ali je bil model mojega predhodnika tisti z ločenimi oddelki, ki smo jih imeli v njegovem času? Tako da ni mogoče personalizirati teh modelov, temveč gre za model, ki ga predlaga vlada Republike Slovenije, in so možni ugovori strokovne ali kakršnekoli javnosti, seveda, saj smo odprta družba. Sam sem našel optimalen model, ki je razrešil konflikt, ki je nastal v tej osnovni šoli, in mislim, da bo sproti evalviran, ocenjevan in če ne bo prinesel boljših rezultatov, kot jih je prinesla dosedanja praksa, dosedanji model, ga bomo seveda opustili, ker je itak začasen, in bomo poiskali neko boljšo rešitev. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Želi gospod poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Predsednik, najlepša hvala. Gospod minister, midva govoriva drug mimo drugega. Jaz se nisem vtikal v te strokovne odločitve in ni moja stvar, da bi jih komentiral, pač pa sem vas vprašal, kako vi komunicirate v javnosti. Predvsem to me je zanimalo v mojem vprašanju, kajti uskladitev zakonodaje in ukrepov za zainteresirano javnost je Sizifov posel vsakega ministra. Mislim, da pa imate še dovolj časa, saj v tej državi ni velike razlike med upokojenci in poslanci, kajti oboji skupaj skoraj nič ne delamo in kljub temu dobivamo plačilne kuverte. Torej meni glede na izplen vlade pri zakonih, ki jih daje v državni zbor, se zdi, da bi bilo koristno, da bi se ministri, če že česa drugega ne delajo, vsaj malo bolj odzivali na to javnost. Seveda pa je pri rešitvah posameznih primerov mogoče dvoje: prvo je, vi imate kader, ogromno kadra, ogromno tudi strokovnega kadra in verjetno vam oni svetujejo določene reči in vi temu pač sledite, ker doslej pač niste bili poznani v šolskih krogih kot tudi ne poznan specialist s področja didaktike ali pedagogike. Ta del me ni zanimal, pač pa sem vas vprašal, ker se v javnosti pojavljajo dvomi v utemeljenost rešitev. Torej, mislil sem na zainteresirano javnost, zato vas, gospod minister, dodatno sprašujem: Ali mislite ta odnos do javnosti kakorkoli popraviti ali ne? To je vse.
Hvala gospodu Mogetu. Gospod minister, izvolite.
Hvala za možnost dodatnega odgovora. Glejte, komuniciramo z javnostjo. Od prvega tedna naprej, recimo, imamo nenehen partnerski odnos tudi s sindikatom vzgoje in izobraževanja, kjer neposredno rešujemo vsa morebitna nesoglasja ali vprašanja in dileme, ki so na dnevnem redu, ki so bile že prej in ki so tudi danes. Nenehno svoje odločitve, ki jih zagotovo sprejemajo, tako kot ste sami ugotovili, tudi naše strokovne službe na ministrstvu, tudi na terenu, v praksi, verjetno sem minister, ki je obiskal doslej največ občin in zavodov po Republiki Sloveniji. S temi rednimi kontakti, živim stikom med ministrstvom in terenom, bom nadaljeval tudi v prihodnje. Na ta način tudi preverjam posamezne ukrepe. In čeprav govorite, da so nekateri deli strokovne javnosti imeli drugačna stališča od predlogov vlade, menim, da so večino ukrepov, ki smo jih sprejeli, pa teh ni bilo veliko doslej, ker tudi jih ni moglo biti veliko zaradi kratkega časa, so bili zelo dobro sprejeti na terenu, v osnovnih šolah, kamorkoli sem pač prišel. Ta komunikacija z javnostjo se bo tudi poslej dobro nadaljevala. Lahko pa pride do kratkega stika z nekaterimi javnostmi, ampak dejstvo je, da ker smo pač pluralna in odprta družba, nikoli vseh javnosti ne moreš zadovoljiti s svojo politiko.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Srečko Prijatelj bo postavil poslanska vprašanja ministru za okolje in prostor, gospodu Podobniku.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice, kolegi! Gospoda ministra za okolje in prostor bi želel vprašati, kakšno je mnenje resornega ministrstva glede postavitve vetrnih elektrarn na Primorskem. Vemo namreč, da ni ustreznega lokalnega soglasja oziroma da lokalna skupnost v popolnosti ne soglaša s tako imenovanim grobim posegom v zaščiteno območje. Vremščica namreč spada v tako imenovano zaščiteno območje, tako z Naturo 2000, kakor tudi poprej. Dejstvo je, da so projekti s strani investitorja, Elektro Primorske izpeljali napol. Rad bi opozoril na to, da je Elektro Primorska kot javni zavod pokupil večino tega zemljišča. Sprašujem vas, gospod minister: Kako se lahko dovoli, da javni zavod v lasti države pokupi zaščiteno območje, na katerem misli graditi vetrne elektrarne? Če pogledamo študije, kažejo na to, da bil možen izkoristek, ki ga lahko pričakujemo na Primorskem, le 32%. V Franciji, kjer smo se opirali na strokovne študije, ekspertize in mnenja, je tovrstni izkoristek elektrarn 65%. Efekt burje na Primorskem pač ni takšen kot konstanten veter nekje drugje. Še danes zjutraj sem govoril z gospod dr. Rajkom Vojkovszkym, županom občine Divača, ki mi zatrjuje, da so dileme in tudi konflikti zaradi tega, ker se misli tu, na tem področju graditi vetrne elektrarne, znotraj tega območja v tej občini, zelo veliki. Zato, kljub temu da ste danes bili kar dostikrat povprašani za različna mnenja, vas sprašujem: Ali bomo kljub temu da nimamo ustrezno izkoriščenih vodnih virov v Sloveniji, na katerih bi lahko delali tovrstne hidroelektrarne in gradili tudi turistično strategijo, dali prednost neki sicer alternativni energiji oziroma alternativnem viru izkoriščanja energije, ki bi bila v prvi vrsti tudi dokaj neizkoriščena. Hvala za odgovor.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje gospodu poslancu Prijatelju. Vsekakor bi bil delni naslovnik tega vprašanja tudi kolega minister mag. Vizjak, ki pokriva področje energetike. V zaključku ste v svojem vprašanju omenili še neizkoriščene potenciale, ki jih imajo slovenske reke na področju hidroenergetskih potencialov, in tukaj lahko samo skupaj ugotovimo, da je eden večjih slovenskih gradbenih projektov, ki aktivno teče, prav projekt izgradnje na spodnji Savi. In Boštanj, Blanca in ostali se nadaljuje v dobrem tempu. Tukaj imate kolega poslanca Janca, ki vam bo zagotovil, da se je ob tem projektu tudi zelo dobro našlo neko soglasje z lokalno skupnostjo. Kot minister za okolje in prostor pač pokrivam ta okoljski, prostorski del te velike investicije in ta uspešno poteka. Moram priznati, da ste me delno z vašim vprašanjem presenetili. Tudi z vašo ugotovitvijo, da lokalne skupnosti na Primorskem nasprotujejo umestitvi vetrnih elektrarn na njihova območja. Imate morda kakšen konkreten podatek, ki bi bil tudi napisan oziroma sprejet s kakšnim sklepom občinskega sveta? Nimam vseh podatkov. Znano mi je, da je eden od občinskih svetov, to je Ilirska Bistrica, skupaj z županom na drugačnih stališčih. Seveda pa ta stališča niso dokončno oziroma postopek je tak, da organi, v tem primeru Agencija Republike Slovenije za okolje, izda mnenje za okoljevarstveno soglasje investitorju. Torej, na podlagi veljavnega zakona o varstvu narave in še nekaterih drugih zakonov je kar zelo kompliciran postopek, preden lahko v Sloveniji kjerkoli prične s proizvodnjo katerakoli od vetrnih elektrarn. Moram pa vam povedati načelno stališče, ki je pravzaprav stališče vseh dosedanjih vlad v Sloveniji. Namreč, od osamosvojitve naprej Slovenija spodbuja proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov energije in med temi vetrna energija zavzema pomembno mesto. Uporabo obnovljivih virov energije, pa tudi vetrno energijo v tem smislu, za proizvodnjo električne energije pa spodbujajo oziroma jo podpirajo tudi številne eminentne okoljevarstvene organizacije tudi po Evropi. Je pa razumljivo, da v pogojih odprtega trga z električno energijo država ni več investitor in prav je tako, ne v vetrne elektrarne ne druge. Država ne razpisuje lokacij kot takih, ampak je zelo pomembno, da se v okviru veljavne procedure zagotovijo vsi standardi s stališča okolja, prostora, ne nazadnje pa seveda tudi z vidika same stroke. Gre za vprašanje vetrnega potenciala, ki ste ga tukaj odprli. To je seveda vprašanje investitorja. To ni vprašanje ministra. Morda ste seznanjeni s tem, pa tudi za ostale poslanke in poslance velja, da je bila pred kratkim narejena študija Vetrovne in sončne razmere v Sloveniji. Zelo zanimiva študija, ki pove kje so potencialne, ugodne lokacije za izgradnjo vetrnih elektrarn v Sloveniji. Tukaj pa na vašo žalost, če smem temu tako reči, se bo lahko pokazalo, da med takšne potencialne lokacije sodijo predvsem lokacije na južnem Primorskem, na tem mejniku med mediteranskim in celinskim podnebjem, kjer zaradi fizikalnih in drugih razlogov prihaja do največ stalnega vetra. Ampak to je strokovno vprašanje. Pomembno pa je tudi to, da je ta študija ponovno prinesla kvalitetne podatke glede sončnih razmer v Sloveniji, torej tudi fotovoltaika je lahko novi izziv za obnovljive vire energije v Sloveniji. Postopek je jasen. Na odločbo Agencije Republike Slovenije za okolje sta se tako investitor kot občina Ilirska Bistrica pritožila. Ministrstvo za okolje in prostor je s svojo odločbo odločilo, da se prva odločba agencije odpravi in da se zadeva vrne upravnemu organu prve stopnje v ponoven postopek. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Gospod poslanec želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, nisva se razumela. Jaz vas nisem spraševal za Volovjo reber, ilirsko-bistriško področje, spraševal sem vas za Divačo, zakaj graditi vetrne elektrarne na območju, ki je zaščiteno z Naturo 2000. Spraševal sem vas, zakaj se odločati in dati možnost zakonskega odkupa javnemu podjetju, ki je v lasti države, to je Elektro Primorska. Kako ste to dovolili, če tukaj ni ne gradbenih dovoljenj oziroma je to zaščiteno območje? In ne nazadnje želim vas vprašati: Zakaj se ne upošteva ne samo ta študija, ki ste jo vi pokazali, ampak neka druga študija, kjer je zajeta procentualna možnost koriščenja teh vetrnih tokov? V primerjavi s Francijo je to 32%, v Franciji imamo 65% izkoristke. To sem vas spraševal gospod minister. Se oproščam.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister.
Jaz se oproščam, potem vam bom poskušal sedaj v drugem delu konkretno odgovoriti na vaše vprašanje. Sam kot minister nisem izdal nobenega soglasja za kakršenkoli nakup kateregakoli od investitorjev v občini Divača, nisem seznanjen tudi z investicijami na tem področju v občini Divača. Jaz nisem te vloge dobil, zato tudi ker niste vi samo občine Divača v vprašanju omenili, razen tam, da ste omenjali spoštovanega gospoda župana, sem menil, da je vaše vprašanje ciljalo na aktualno lokacijo na Volovjem rebru, zato se vam opravičujem. Kar se pa tiče vprašanja izkoristka, to pa so strokovne teme. Predvsem naj o tem razmišlja investitor, kajti ta bo moral, če bo uspel, da se bo postopek za izgradnjo vetrne elektrarne uspešno zaključil, potem svojo investicijo tudi ekonomsko opravičiti. In če bo naredil napako pri lokaciji, potem bo nosil tudi posledice. Hvala.
Hvala gospodu ministru Podobniku. Gospod Anton Kokalj bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje, dr. Lovru Šturmu. Izvolite.
Hvala lepa. Splošno znano dejstvo je, da so največji zaostanki na sodiščih pri postopkih vpisov v zemljiško knjigo. Stranke čakajo na vpis v zemljiško knjigo zelo dolgo, pri tem ne gre le za nerazumno dolgo čakanje izvedbe enega od osnovnih postopkov za urejeno poslovanje na nepremičninskem področju, ampak očitno je v preteklosti šlo tudi za arbitrarno odločanje, kdo ima lahko pri vpisu prednost. Ta hitrost vpisa pa je v nekaterih primerih povezana z nekaterimi dejavniki, od katerih bi navedel en primer. In sicer, župan neke občine je uspel izpeljati vpis v zemljiško knjigo v enem dnevu, in to za kmetijsko zemljišče, ki ga je kupil od kmeta, ki mu je nekaj let prej dala kredit agencija, katere direktor je bil ta župan. Poleg tega mu je uspelo za to zemljišče pridobiti soglasje prejšnje vlade in ga spraviti v zazidljivo zemljišče. To je, recimo, samo en primer, na podlagi katerega lahko sklepamo, da so določene okoliščine tiste, ki predvsem na okrajnem sodišču v Ljubljani, na oddelku za zemljiško knjigo, pripomorejo k zelo hitremu vpisu. Še preden sem vam oddal to vprašanje oziroma po tem, ko ste vprašanje dobili, sem v časniku Finance zaznal, da je ministrstvo sprejelo odločitev, da se opravi neke vrste nadzor na okrajnem sodišču v Ljubljani. Zanima me: Kako ocenjujete trenutno situacijo na okrajnem sodišču in če lahko ta nadzor, poleg tega, da preverja postopke oziroma hitrost postopkov, lahko preveri tudi tiste okoliščine, s katerimi so povezani zelo hitri vpisi? Mislim, da bi te okoliščine lahko pomagale razkriti nekatere probleme iz preteklosti, mogoče celo določeno okoriščanje in izkoriščanje javnih položajev. Drugo vprašanje: Ali menite, da je informatizacija zemljiške knjige, ki je, kolikor vem, potekala zelo dolgo, kaj pripomogla v zadnjem času k hitrejšemu razreševanju problema vpisovanja v zemljiško knjigo ali ne? Hvala lepa.
Hvala gospodu Kokalju. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Kokalj. Res je, da ste svoje vprašanje konkretizirali šele danes, vendar kljub temu lahko nanj odgovorim. Najprej glede vrstnega reda vpisov. Glede tega lahko potrdim, da je ministrstvo glede na konkretizirano pritožbo, ki jo je prejelo, zahtevalo, naj za to pristojno sodišče tudi opravi tovrsten pregled poslovanja. In to se opravlja. Vendar pa vas naprošam, da ponovno pismeno čim prej naslovite na ministrstvo konkretno vlogo, s konkretnimi imeni, o katerih danes tu ne bomo govorili, in potem bom vlogo, ki sem jo naslovil na višje sodišče v Ljubljani, ki opravlja tovrsten nadzor, dopolnil z vašim konkretnim primerom. Lahko ste prepričani, da bo nadzor, ki ga opravlja sodišče, dal odgovor na vaše zastavljeno vprašanje. Sem pa, kot rečeno, bil o tovrstnih problemih že informiran. Zdaj pa še glede tega, kako je informatizacija zemljiške knjige pripomogla k razrešitvi precejšnjih zaostankov. To je drugi del vašega vprašanja, ki ste ga postavili. Na to vprašanje naj na kratko odgovorim, da se je informatizacija izkazala kot koristna in da prvi podatki študij iz letošnjega leta kažejo, da se je število rešenih zadev v prvih treh mesecih bistveno povečalo, kajti sodišče je v teh treh mesecih rešilo precej več zadev, kot jih je pa sodišče prejelo. Seveda moramo na te podatke gledati z določeno mero previdnosti, kajti prepričati se bo treba, ali morebiti referenti rešujejo enostavnejše zadeve, bolj zapletenih pa ne. Vsekakor se je normativ za delo zemljiškoknjižnih referentov zvišal na 160 zadev mesečno. Zaposleni so vključeni v program Herkules, opravljajo tudi nadurno delo. Izkoriščena je tudi pomoč študentov, kar se je vse vendarle pokazalo tudi v hitrejšem in boljšem izdajanju zemljiškoknjižnih izpiskov. Pričakujemo lahko, da se bo odstotek informatizacije, ki dandanes znaša 94%, v tem koledarskem letu tudi povečal. Moram pa opozoriti na to, da so pa še vedno nerešene nekatere tako imenovane plombe, to so zaznambe v zemljiških knjigah, ki pa povzročajo tudi to, da zemljiška knjiga ni vedno v vseh pogledih primerljiva z realnim stanjem. To bo treba še opraviti. Na kratko naj povem še to, da je konec lanskega leta prenehal veljati tudi zakon o poenostavljeni obliki vpisa etažne lastnine. To je povzročilo veliki naval tovrstnih vlog. Te vloge večinoma niso popolne in postopek dopolnjevanja teh vlog, kar mora seveda opraviti tudi sodišče, terja svoj čas. Glede tega bo pa prihajalo še nekaj časa, bom rekel, do nekega pripada, ki bo povečeval zadevo. Na koncu naj povem pa še to, da pa je storilnost na okrajnem sodišču v Ljubljani v primerjavi s primerljivim okrajnim sodiščem v Mariboru nižja. Vendar bo s tem vprašanjem ministrstvo posebej spopadalo, ko bo pristopilo k izdelavi kriterijev o racionalnosti, učinkovitosti in produktivnosti posameznih sodišč in skušalo te kriterije vgraditi tudi v celotni sistem financiranja sodišč v prihodnjih letih.
Hvala gospodu ministru. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod dr. Marko Pavliha, in sicer ministru za pravosodje. Se opravičujem, ker je zamenjava z gospodom Guličem. Gospod Marko Pavliha bo po postavitvi vprašanja prevzel vodenje državnega zbora. Gospod Marko Pavliha, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Hvala tudi vsem skupaj za razumevanje. Ena od modernih bolezni številnih pravosodnih sistemov je seveda sodni zaostanek, sodni zaostanki. In tudi eden od možnih delnih receptov so specializirana sodišča ali specializirani oddelki ali specializirani sodniki. Sprašujem ministra, najprej na splošno: Kakšno je vaše stališče v zvezi z ustanavljanjem specializiranih sodišč, oddelkov ali sploh usposabljanja specializiranih sodnikov? In konkretno: Ali ste razmišljali, da bi na primer specializirano sodišče ustanovili na področju družinskih zadev, družinskega prava? Kot vemo, gre za eno najbolj pomembnih in najbolj občutljivih področij, kjer tako rekoč vsaka odločitev vpliva na usodo najmlajših in najbolj ranljivih članov družine: otrok. Tako ni presenetljivo, da so se v nekaterih državah, na primer v Nemčiji, pojavila takšna specializirana sodišča, ki rešujejo združeno problematiko, na eni strani mladoletniške, družinske in spolne kriminalitete, na drugi strani pa tudi civilne pravdne zadeve in hkrati združujejo številne strokovnjake: pedagoge, socialne delavce, pravnike, psihologe in še bi lahko naštevali. Če verjamemo argumentom, da so takšna sodišča predraga za Slovenijo, potem seveda je moje alternativno vprašanje, kaj pa posebni oddelki. Eden od teh že uspešno deluje v Ljubljani. Zanima me: Ali razmišljate o ustanavljanju podobnih oddelkov tudi drugje po Sloveniji? Prav tako me zanima: Ali bi bilo mogoče organizirati posebne oddelke za izvršbo neplačanih preživnin na podlagi rešenih družinskih sporov? Ali se politika ministrstva za pravosodje nagiba v tej smeri? In končno, ker sem omenil tudi specializirane sodnike, me zanima: Ali namerava ministrstvo narediti karkoli za boljše izobraževanje in usposabljanje takšnih sodnikov? Lahko vam dam kar konkreten primer. Okrožno sodišče v Kopru je izključno krajevno in stvarno pristojno za reševanje pomorskih sporov v naši državi, pa nima niti enega specialista na področju pomorskega prava. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Pavlihi. Gospod minister, doktor Šturm, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za vprašanje spoštovanemu poslancu, doktor Marku Pavlihi. Najprej naj povem eno osnovno dilemo, in sicer: Ali sodne zaostanke odpravljamo s tem, da organiziramo veliko specializacijo znotraj sodišč ali ne? Odgovor ni enostaven. To je seveda priporočljivo takrat, kadar gre za velika sodišča, ki imajo velik pripad, v velikih državah, takih, ki so recimo 15-krat ali 20-krat večje od Slovenije. V teh primerih prav gotovo. To je primer v Nemčiji. V Sloveniji, ki je majhna, pa odgovor ni tako zelo enostaven. Velika specializacija, zlasti celo ustanavljanje specializiranih sodišč pomeni po drugi strani tudi večjo birokratizacijo in s tem tudi lahko manjšo učinkovitost delovanja sodnega sistema v celoti. Zato je odgovor na zastavljeno vprašanje, če ga najprej poenostavim, tak, da je treba zadevo reševati "cum grano salis". Vsekakor pa ministrstvo za pravosodje specializacijo obravnavanja družinskih zadev s civilnega področja načeloma podpira. V zvezi s specializacijo na civilnem delu družinskega področja je potrebno omeniti zakon, ki omogoča, da se pri okrožnih sodiščih že sedaj oblikujejo družinski oddelki, kot specializirani oddelki za odločanje o vseh zakonskih sporih ter sporih iz razmerja med starši in otroki. Če takoj povem, ministrstvo ni za specializirana sodišča, vendar pa je naklonjeno oblikovanju specializiranih oddelkov, vendar v tistih sodiščih, ki so dovolj velika, da tako specializacijo pač prenesejo. Menimo, da je primeren način izvedbe navedene specializacije oblikovanje specializiranih oddelkov v okviru obstoječih sodišč, kar veljavna zakonodaja že omogoča. Ustanovitev posebnih družinskih sodišč bi bila namreč neustrezna, tako iz organizacijskega vidika, pomenila pa bi tudi veliko večjo obremenitev proračunskih sredstev, kot oblikovanje posebnih oddelkov. Zato menimo, da je oblikovanje oddelkov veliko racionalnejša rešitev, ki bo dosegla enak namen, kot bi ga oblikovanje posebnih družinskih sodišč. Glede morebitne priključitve civilnih oddelkov mladinskim kazenskih oddelkom pa pojasnjujemo, da z vidika veljavne zakonodaje za to ni ovir. Bi pa bilo potrebno proučiti smiselnost take združitve, saj se civilne in kazenske zadeve rešujejo na podlagi dveh popolnoma različnih postopkovnih pravil: zakona o pravdnem postopku, in zakona o kazenskem postopku.
Hvala gospodu ministru. Želi gospod poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, samo na kratko. Zanima me, ker sem pač zadovoljen z odgovorom, ne nazadnje se tudi sam bolj nagibam k oddelkom kot sodiščem: Ali namerava ministrstvo v kratkem preveriti, kaj je bil tisti poglavitni razlog, da ni prišlo do ustanovitve drugih oddelkov, razen ljubljanskega, na področju družinskih zadev? Kaj namerava narediti na področju izobraževanja? Logično je, da taki oddelki, ker pomenijo specializacijo, zahtevajo tudi bolj specializirana znanja. Trenutni sistem pa je pomanjkljiv. Šepa.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Najprej se moram opravičiti, ker prej nisem odgovoril na vprašanje glede izobraževanja. Ministrstvo seveda podpira izobraževanje in bo do tega tudi prišlo, tako kot je tudi prihajalo doslej v okviru centra za izobraževanje v pravosodju. Tako je odgovor na to vprašanje zagotovo pozitiven. Res pa je še vedno nekoliko negotov glede izobraževanja specialistov s področja pomorskega prava. Tu je pa Slovenija nekoliko bom rekel nekoliko v specifičnem položaju in bo treba iskati posebne oblike izobraževanja morebiti tudi v tujini. Glede ustanovitve specializiranih oddelkov odločitev zato na sodišču v Ljubljani ni bila težka, ker gre za zelo veliko sodišče, eno največjih sodišč v državi. Druga sodišča bodo prišla na vrsto, potem ko se bo proučila tudi ustanovitev teh oddelkov z gledišča gospodarnosti in ekonomičnosti.
Hvala lepa, gospod minister. Se opravičujem, da sem med vašim odgovorom takole prišel izza vašega hrbta, ampak že od 17. ure naprej naj bi vodil sejo. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Besedo ima gospod poslanec Dušan Kumer, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pravkar v vladi sprejeti zakon o RTV pomeni konec civilnega upravljanja javne RTV in prehod na državno oziroma politično upravljanje in vodenje te hiše. Osnovna konceptualna sprememba je v načinu in predlaganju izvolitve civilne družbe oziroma predstavnikov civilne družbe v Svet zavoda RTV. Predlagatelj, torej vlada meni, da bo javnost imela več možnosti za prisotnost svojih predstavnikov v svetu RTV, če bomo te izvolili mi poslanci v tem zboru, kot pa je bilo to do sedaj, ko so si jih izbrali in izvolili sami. To je prej pravljica kot resen argument. Dosedanja nekajmesečna praksa te koalicije je pokazala in dokazala, da je vladna večina v tem zboru, ki bi naj izvolila te predstavnike javnosti najprej, in predvsem najprej, lepo vzgojen in discipliniran šolski razred, razrednik katerega je vlada oziroma njen predsednik, dežurni in reditelji, torej tisti, ki skrbijo za red in disciplino v tem razredu, pa so ministri in državni sekretarji. Minister za javno upravo pa bi temu dodal, da zaradi učinkovitosti dela vlade ne more priti skozi to sito nihče, ki ni politično in programsko kompatibilen s koalicijsko pogodbo, bo pa seveda lahko na spisku predlaganih kandidatov. Tu pa se seveda stvar še ne konča. Kar nekaj cvetk je v zakonu, ki kažejo na površnost in nepoznavanje področja. Recimo, tista, kjer ima predlagatelj težave s poznavanje veljavne terminologije. Od kar imamo namreč zakon o medijih, ne govorimo več o javnih glasilih, tako kot se ponavlja ta terminologija v tem predlogu zakona. Zanimivo je tudi določilo o prepovedi verske propagande, saj jo definira kot plačan oglas, za razliko od politične, ki jo zakon prepoveduje, razen v času volilne kampanje, kar pomeni, da je verska propaganda dovoljena le ne sme biti plačana. Zanimivo je tudi, da imata dva predstavnika verskih skupnosti zagotovljeno mesto v svetu RTV in ju predlaga predsednik države, medtem ko vse ostale predstavnike civilne družbe seveda imenuje in izvoli ta državni zbor. Še to. Doslej je bila praksa, da so vladna gradiva v formalnem uvodnem delu navajala z viri podkrepljena dejstva in ocene primerjav z Evropsko unijo in predvidene posledice. Tokrat pa je uvod katarzična osebna izpoved pisca, v katerem je kar nekaj notoričnih neresnic, podtikanj in "bedastoč", predvsem tisto o sedanjemu predsedniku sveta RTV. Minister, zato sprašujem: Kdo pripravlja primerjalno pravne analize in analize ureditve v drugih evropskih državah, na podlagi katerih je pripravljen ta predlog zakona?
Hvala za vprašanje. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Bilo je navrženo kar nekaj pavšalnih, grobih obtožb, na katere ne bom odgovarjal. Rad bi pa povedal glede primerjalnih analiz. Primerjalno-pravne analize evropskih ureditev na področju radio-televizije, javne, so bile pripravljene v okviru priprave samega zakona, ki se je pripravljal na ministrstvu za kulturo, ki temeljijo oziroma so povzete na podlagi študij raziskovalnega sektorja državnega zbora, ki so bile narejene leta 2001. Gre za primerjalne preglede z naslovom Zagotavljanje svobode in politična pluralnost medijev, predvsem ta, ter Pregled lastninskih odnosov v medijskih zahodnoevropskih in tranzicijskih državah. Pri našem predlogu gre za povzemanje iz teh študij, ki so seveda vsakemu v državnem zboru in tudi drugače na voljo. Če je predlog zakona kot javnem zavodu usklajen s krovnim zakonom, torej v procesu podrobnega in zelo natančnega medresorskega usklajevanja, pred potrditvijo tega zakonskega predloga na vladi, je bil predlog zakona v celoti usklajen z vsemi ministrstvi, ki jih zakon na kakršenkoli način zadeva. O kaki neusklajenosti torej ne more biti govora, tudi glede zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture, ki v svojem 29. členu omogoča, da posebni zakon na področju kulture lahko posamična vprašanja z ureditvijo javnih zavodov na področju kulture uredi drugače, kar je bilo pri pripravi tega zakona o radio-televiziji tudi upoštevano. Hvala lepa.
Hvala, dr. Simoniti. Želi poslanec dodatno obrazložitev?
Hvala za besedo. Bom poskušal še z dvema primeroma argumentirati. Da ne gre za nek posrečen strokovni pristop pri pripravi tega zakona, ampak gre prej za politični, je dokaz številka ena. Ukinjen je nadzorni odbor oddajnikov in zvez, uporabnik katerih ni samo RTV, ampak so seveda tudi drugi uporabniki in so do sedaj imeli možnost sodelovati v tem nadzornem odboru oddajnikov in zvez tudi drugi uporabniki poleg vlade in RTV. Sedaj to prehaja na generalni nadzorni odbor javnega zavoda, kot pravite RTV, v katerem je v 90% zastopana vlada oziroma predstavniki, ki jih bo izvolila ta vladna večina. To je v posmeh vsakodnevnemu leporečju o umiku politike iz gospodarstva, državnih podjetij itd. In drug primer je mogoče tretji program, ker gre za nek unikum v svetu in v Evropi, zakon namreč natančno določa, kaj bo predvajala javna TV na svojem tretjem programu: seje državnega zbora, državnega sveta in njunih delovnih teles v neposrednem prenosu oziroma posnetki, vmes pa tv prodajo. Torej gre za eno bistrejših določil in rešitve tega predloga zakona, ki končno nonšalantno izenačuje prodajo pralnih praškov in prodajo politike in politikov, razen seveda ministrskega zbora, ki bo naprej deloval še tajno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Glede nadzornega sveta, ki bo sedaj sestavljen tako, kot je predvideno v predlogu zakona, bi samo to rekel, da bo vedno prisoten tudi član iz opozicije. Znan je predlog, kako bi rekel, predsednika vlade, da v vse nadzorne odbore so povabljeni tudi predstavniki iz opozicije. Tako bo moč transparentno in dejansko na licu mesta biti seznanjen z vsemi stvarmi in tudi vplivati na te odločitve. V samem nadzornem odboru se zahteva pravzaprav visoka kvalifikacija tistih, ki naj bi sodelovali v takem nadzornem svetu, tako da mislim, da glede tega ne bi poslovali transparentno, jasno in vsem na očeh, mislim, da ta bojazen lahko mirno odpade. Glede tretjega programa, da gre za unikum. Ne vem, vse države v Evropi imajo ali pa večina, ne bom rekel vse, ker res ne vem, če čisto vse, ampak vsaj za 15 jih vem, imajo možnost videti prenose iz njihovih parlamentov. To, da bo tudi državni svet, se mi zdi, da je tudi pravilno, tudi v teh polemikah ali v teh pripombah, ki so bile izrečene v zadnjih tednih, je bilo rečeno, da je državni svet pogostokrat bil zanemarjen, kjer pa so se odvijale kar dobre debate in okrogle mize ali forumi, kjer je državni svet ponudil ta prostor. Mislim, da je to, da bodo prenosi iz državnega zbora oziroma parlamenta, če najbolj na široko rečem, se mi zdi, da je to kvaliteta, da to ne gre za nobeno promocijo, to gre za promocijo, bi človek rekel, politike, ki se tukaj dogaja. Ljudje imajo pravico, da z najvišjega državnega telesa lahko neposredno vidijo, kaj se dogaja.
Hvala gospodu ministru. Naslednje vprašanje je namenjeno ministru za finance, ki je, kot rečeno, opravičeno odsoten. Zato me zanima, ali želi gospod poslanec Grill vseeno postaviti vprašanje in ali vztraja pri ustnem odgovoru na naslednji seji.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Kljub temu, da danes finančni minister ni med nami, pričakujem, da nam bo na naslednji seji ali v pisni obliki posredoval odgovor na vprašanje, ki se sicer nanaša na delovanje davčnih uradov v času, ko je vlado vodila Liberalna demokracija in predsednik gospod Rop. Konkretno se vprašanje nanaša na številne podjetnike, ki so bili deležni inšpekcijskih pregledov davčnih inšpektorjev, ki so imeli cilj za vsako ceno poiskati neke, v narekovajih, "nepravilnosti", na podlagi katerih so potem zaračunavali visoke kazni z zamudnimi obrestmi za nazaj. Številni davčni zavezanci, podjetniki so zaradi tega, ko so plačali te obveznosti, bili prisiljeni svojo dejavnost celo zapreti. Vendar, kot vemo, je ustavno sodišče razveljavilo določbe zakona o davčnem postopku, ker je ugotovilo, da so bila ta zaračunavanja neupravičena. Kot vemo, do danes še ni nihče izmed teh oškodovancev prejel neupravičeno plačana sredstva nazaj. Verjetno ni naključje, da so bili vsi tisti, ki so se na mene obrnili v Novem mestu, verjamem, da je bilo takih v Sloveniji še veliko, na nek način tudi povezani s Slovensko demokratsko stranko, in sicer v smislu, da so svoje gostinske usluge ponujali seveda proti plačilu tudi Slovenski demokratski stranki. Eden izmed teh oškodovancev pa je nekaj tednov po tistem, ko je dal podpis v podporo Barbari Brezigar, ko je kandidirala, bil deležen take inšpekcije in je tako kot drugi tudi on dobil visoko kazen. Moje konkretno vprašanje je naslednje: Kdaj lahko vsi ti oškodovanci pričakujejo, da jim bo država vrnila sredstva? Prej je bilo slišati s strani predsednika vlade, da je teh sredstev prek 5 milijard. Kakšne bodo aktivnosti finančnega ministrstva, da davčni inšpektorji ne bodo več samovoljno počeli takih nepravilnosti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Kljub vsemu moram ponovno vprašati, ali vztrajate pri ustnem odgovoru ali ste zadovoljni s pisnim odgovorom, ker ste pravzaprav omenili obe možnosti? [[Oglašanje iz ozadja.]] Najlepša hvala. Naslednji je gospod poslanec Aleš Gulič, ki se mu zahvaljujem za dobrohotno zamenjavo. Postavil bo vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi, gospodje ministri! Spoštovani gospod Drobnič, moje vprašanje je vezano na predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih grobiščih. Tam namreč nadomeščate termin vojaške osebe s terminom, ki je najbrž po vašem mnenju bolj ustrezen, in sicer s terminom "pripadniki slovenskih oboroženih sil"; to verjetno zajema dosti širše področje. Žrtve povojnih usmrtitev pa naj bi bile po novem žrtve revolucionarnega nasilja, kar prav gotovo ni isto na oblikovni ravni in preimenovanje najbrž ne prinaša kakšne nove vsebine. Sprašujem pa vas naslednje: Ali s temi novimi poimenovanji poskušate na novo ovrednotiti vlogo vojaških formacij, ki so med drugo svetovno vojno na Slovenskem delovale tako, kot so, oziroma če na kratko rečem, ali želite rehabilitirati domobrance? In drugi del vprašanja: Ali imate za slovenske oborožene sile tudi tiste, ki so kolaborirale z okupatorjem in prisegle ter se poklonile Adolfu Hitlerju? Hvala.
Hvala, gospod Gulič. Mag. Drobnič, beseda je vaša.
Spoštovanemu poslancu, gospodu Guliču, se zahvaljujem za postavljeno vprašanje. Z zakonom ne želimo spremeniti nobene vloge vojaških formacij niti dejstev, ki so se zgodila, tako kot je povedal že predsednik vlade Republike Slovenije. Naj takoj na začetku povem, da so pravico do vojaškega groba v skladu z zakonom, ki ga je sprejela prejšnja koalicija ali prejšnja vlada, pridobili tudi umrli oziroma padli vojaki nemške, italijanske in madžarske vojske. To je tudi v skladu z mednarodnimi standardi. V predlogu zakona o vojnih grobiščih je določeno, da se kot vojaška grobišča opredelijo grobišča vseh vojaških oseb, padlih v vojni ali umrlih med vojno zaradi vojnih dogodkov ali zaradi vojnega ali revolucionarnega nasilja med drugo svetovno vojno in po njej na ozemlju Republike Slovenije. Vojaška grobišča so tudi grobišča pripadnikov tujih armad, padlih v vojni ali umrlih med vojno zaradi vojnih dogodkov ali zaradi vojnega ali revolucionarnega nasilja med drugo svetovno vojno in po njej na ozemlju Republike Slovenije. Navedena določba je tudi v skladu z vojnim pravom in običaji bojevanja, kot je kodificirano v haaških in ženevskih konvencijah. Po teh konvencijah, ki jih je nasledila tudi Slovenija, se zakoni pravice in obveznosti vojnega prava ne uporabljajo samo za armade, temveč tudi za milice in prostovoljne oddelke, ki izpolnjujejo naslednje zahteve: da so pod poveljstvom odgovorne osebe, ki so ji podrejene, da odkrito nosijo znak razpoznavanja, da odkrito nosijo orožje in da vodijo vojne operacije skladno s pravili in običaji vojskovanja. Ker smo ne nazadnje tudi člani te Evropske unije je seveda modro in pravilno, da še toliko bolj se držimo teh mednarodnih standardov. Med drugo svetovno vojno je na slovenskem ozemlju izpolnjevalo navedene zahteve več oboroženih skupin poleg pripadnikov nemške vojske še italijanska vojska, potem madžarska vojska, sile NOB in POS in vojaške sile, ki so branile prebivalstvo pred revolucionarnim nasiljem. Po haaških konvencijah imajo padli pripovedniki vseh navedenih sil pravico do vojaškega groba. Kot vidite, ne želimo nobenega rehabilitirati. Usklajujemo naše predpise z mednarodnimi standardi in ne nameravamo preurejati zgodovine. To prepuščamo zgodovinarjem. Pravico, kot sem že povedal, do vojaškega groba so v skladu s prejšnjo voljo vladajoče koalicije in vlade dobile tudi vojaške sile, nemške in italijanske ter madžarske. Zato se sprašujem, na kaj pravzaprav namigujte. Nič se ne spremeni. Z zakonom smo tudi zagotovili enoten spomenik neznanemu junaku, ki bi povezoval vse tiste, ki so se borili za domovino. To ni nič nekaj nenavadnega, takšna je praksa tudi v evropskih državah. Zakaj to? Zato, da bi se preseglo ločevanje med narodom in bi se poudarilo tisto kar nas povezuje. Tako da bodo katerikoli državniki, ki bodo hoteli izraziti pozornost naši domovini, naši samostojnosti, položili venec in se simbolno zahvalili vsem oziroma posvetili se vsem, ki so padli v domovino. Sedaj, kot že rečeno, smo v EU in dobro je, da spoštujemo evropske standarde.
Hvala, gospod minister. Želi gospod poslanec dopolnitev odgovora? Prosim.
Gospod minister, rekli ste, da dejstev ne želite spreminjati. S tem ste seveda ponovili pravzaprav tisto, kar je povedal prej gospod premier. Tega tudi nisem rekel. Gre za reinterpretacijo, se pravi, gre za nekaj novega. Gre tudi za to, da se izenačujejo vsi tisti, ki so kolaborirali s tistimi, ki so seveda pripomogli k temu, da lahko letos praznujemo 60 letnico zmage nad nacizmom in pa fašizmom. V tem je osnovna razlika. Pravite, da ničesar ne spreminjate, zato me je zanimalo, zakaj spreminjate te termine. Res, da sem dejal, da je možnost seveda tudi ta, da bi lahko rehabilitirali status domobrancev. Vendar v redu, sprejmemo, da tega ne želite. Potem me pa seveda zanima: Zakaj nadomeščate termin vojaške osebe s terminom pripadnik slovenskih oboroženih sil, kar ni isto, in pa žrtve povojnih usmrtitev s terminom žrtve revolucionarnega nasilja? Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Če bi dosledno sledil vaši podmeni, potem bi seveda lahko rekel, da je prejšnja vlada in prejšnja vladajoča koalicija priznala pravico do vojaškega groba nemškim, italijanskim vojakom, kakor tudi borcem NOB in partizanom, da je šlo za izenačevanje, saj v sedanjem zakonu tako piše. V čem je torej ta napaka? Nikakršne ni. Vse te vojaške sile, ki so bile žal na našem ozemlju in so povzročile gorje, kakorkoli že, so bile vojaške sile. Tiste, ki izpolnjujejo pogoje po tej haaški konvenciji ter ženevski, so upravičene do vojaškega groba, ostale pa ne. Ničesar ne vidimo v tem spornega. Glede napisov pa govorimo o žrtvah. In žrtve kot takšne so bile žrtve in gledamo v tem kontekstu samo za žrtve. Glede teh slovenskih vojaških sil ali pa vojaških sil, ki so javno nosili orožje, to pa ni nobenega posebnega cilja. Lahko tudi v besedilu spremenimo, ni nobene posebne intencije. Mislim, da je čas, da urejamo te stvari tudi z evropskimi standardi brez kakršnihkoli zlonamernih ciljev. To je tudi pobuda ministrstva in tudi vlade, da se na tak način urejajo. Še enkrat poudarjam tudi, ta predlog o tem spomeniku neznanemu junaku, kar ni kakšna posebnost, kar je praksa v Evropi, da s tem presežemo razlike in naredimo Slovenijo bolj povezano zaradi naših bodočih rodov in da se bomo lahko srečevali samo o tistih vprašanjih, ki so za naše mlade in za ostale zanimive in da presežemo to zgodovinsko delitev. To pa mislim, da je velika dodana vrednost pri tem besedilu zakona. Hvala.
Hvala. Naslednji je gospod poslanec Bogdan Barovič, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Žal mi je, da ste sami, da ni še kolega, ker je vprašanje vezano tudi na ministrstvo za gospodarstvo, ampak to kdaj drugič. Bili ste pri nas, veste, kaj nas boli. Po podatkih, ki jih imam, se bo Slovenija utopila v lastnih odpadkih čez 6 let. Slovenija nima nobene strategije, kako in kam z odpadki. Uničujemo dobra, če ne celo najboljša zemljišča. Ko ravnamo po zakonih, odpiramo regionalna odlagališča odpadkov, želimo zapreti obstoječa, nam ta država na osnovi vseh zakonskih dopolnil, na osnovi vseh urejenih papirjev, na osnovi odobritev sredstev iz kohezijskih, strukturnih, evropskih popularnih izrazih, skladov tega denarja ne da. Kličem vlado, pravi vlada, vprašajte ministrstvo za gospodarstvo. Kličem ministrstvo za gospodarstvo, pravijo vprašajte ministrstvo za finance. Kličem ministrstvo za finance, pravijo, vprašajte ARR, Agencijo za regionalni razvoj. Agencija za regionalni razvoj, pravi pokličite ministrstvo za finance. Ministrstvo za finance pravi, pokličite ministrstvo za gospodarstvo, ministrstvo za gospodarstvo pravi, pokličite vlado. Z menoj je tudi kolega iz občine Hrastnik, govorim regionalno. Ne moremo zapreti, kar imamo. Odprli smo, komaj smo odprli, pa bomo čez pet let že zaprli odlagališče, ampak to ni problem oziroma je velik problem. Država nima te strategije, kaj bo država z odpadki, je bistveno vprašanje. Imela je usmeritev že prejšnja oblast, da jih bo sežigala. In v občini Trbovlje na lokalnem nivoju smo imeli spore na politični in gospodarski ravni, skregani smo vsi med seboj, ker je ta država predlagala, da bi bilo dobro, če bi odpadke začeli sežigati, pač nekje. In da bi bilo dobro, če bi jih mogoče poskusno sežigali v Termoelektrarni Trbovlje tudi zaradi obstoja Termoelektrarne Trbovlje. Ampak na termoenergetskem področju pa spet vlada popolni kaos. Na energetskem področju vlada popolni kaos. Premalo energije, včeraj smo slišali, kako želijo odpreti nove termoelektrarne, mi jo pa imamo, pa jo želimo obdržati, pa nič od tega. Neskladje med dvema ministrstvoma, popolno neskladje v tej državi. Spoštovani gospod minister, odgovorite nam: Kam z odpadki? Bomo plačevali ogromne milijone evrov, da jih bomo izvažali ali bomo uničevali najboljšo zemljo, zato da jih bomo nekam kopičili in ali jih bomo sežigali? Če jih bomo sežigali, prosim povejte nam: Ali je načrt, kje jih bomo sežigali, kdaj jih bomo sežigali in na kakšen način, ob vsem spoštovanju evropske okoljevarstvene zakonodaje, da bodo ljudje enkrat vedeli, kje smo?
Hvala za vprašanje. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec Barovič. Ko ste prej tako energično naštevali različne vladne službe in resorje, kam kdo koga pošlje pri kakšnem vprašanju, ste pa zanimivo izpustili MOP, ministrstvo za okolje in prostor. Očitno, ne vem, ali vam je ušlo, ali pa nihče ne reče, pokličite še na MOP. Tukaj je vendarle pomembno mesto, kjer se kreirajo te odločitve. Jaz sem bil na delovnem obisku v vaših krajih in dokaj dobro poznam situacijo. Ampak dovolite mi najprej formalni del odgovora. Kot minister za okolje in prostor zagovarjam stališče, da bomo reševali problem odpadkov v Zasavju v skladu z operativnim programom in strategijo ravnanja z odpadki v Republiki Sloveniji. To sta dva dokumenta, ki obstajata. Sprejela ju je vlada v prejšnji sestavi. Na vsaki seji državnega zbora imam vsaj eno poslansko vprašanje, ki je vezano na en ali drugi dokument. Je pravzaprav netočna ocena, da Slovenija nima nobene strategije, kako in kam z odpadki. Imamo jo, časovno opredeljeno, zelo detajlno. Slovenski župani in občine jo dobro poznajo. Kaj velja za Zasavje? Skupaj z vami, z župani, občinskimi sveti in ostalimi iščemo rešitev v obliki regijske deponije in njej podrejenim lokacijam za ločeno zbiranje, sortiranje in predelavo odpadkov. Sedaj odgovor na vaše vprašanje, kjer ste kot župan zelo jasen in pogumen. Zaradi specifičnih geografskih lastnosti tega prostora in obstoječih obremenitev, predvsem s SO2 za enkrat ni predvidena termična obdelava odpadkov v Zasavju. Za vsa strokovna mnenja in mnenja civilne družbe pri reševanju tega problema pa smo na ministrstvu popolnoma odprti in pripravljeni na sodelovanje. Tudi v prihodnje bo ravnanje resorja, ki ga vodim, usmerjeno k takim rešitvam, ki upoštevajo najboljše tehnike in prakse v Evropski uniji, tudi v nam najbližjim državam. Ne nazadnje pred dobrim mesecem smo organizirali na našo pobudo, ampak posredovani tudi z drugimi, zelo odmevni mednarodni simpozij, kjer so bili predstavljeni primeri dobrih praks, predvsem avstrijske, na to tematiko. Spoštovani gospod poslanec! Tukaj je potrebno povedati, da velja uredba o načinu opravljanja obvezne državne gospodarske javne službe sežiganja komunalnih odpadkov. Ta velja. Sprejeta je bila lansko jesen, lansko zimo. Po našem mnenju je poleg komunalnih odpadkov smiselno in ekonomično termično obdelati in izrabiti njihov energetski potencial tudi za del odpadne embalaže, ki ni komunalni odpadek, za blato iz čistilnih naprav, bolnišnične odpadke in druge organske odpadke iz industrije, za katere je termična obdelava iz različnih razlogov že predpisana s posebnimi podzakonskimi predpisi. Podrobneje sem vam pripravljen svoje vprašanje predstaviti tudi pismeno, v katerem bi opredelil vse formalne opredelitve v veljavnih dokumentih, ki urejajo to področje. Hvala.
Hvala lepa, gospod Podobnik. Gospod Barovič želi dopolnitev odgovora.
Hvala. Pošteno, enkrat smo prvič slišali, da predvidena je termična obdelava odpadkov, ne glede kje. Zastonj prepiri, ki so bili, konkretno v neki lokalni skupnosti. Drugič, spoštovani gospod minister, veste, da sem vprašal za celo Slovenijo, kot primer sem navedel Zasavje. Cela Slovenija se bo enkrat utopila ali pa potonila v odpadkih. Ne nazadnje, rekli ste, to sem si dobro zapolnil, za enkrat ni predvidena termična obdelava odpadkov v okviru termoelektrarne Trbovlje. To si bom zapomnil. Žal mi je še enkrat, da ni ministra zraven. Hvala za konkreten odgovor. Še enkrat, gospod minister, lepo vas prosim, celi Sloveniji in vsem tistim, ki iščejo politične in druge zdrahe na račun strategije, ki pravite, da je, drugi pravijo, da je ni: Katera in kateri način in katera pot in na kateri način se bomo v Sloveniji lotili reševanja prevelikih količin odpadkov, ki uničujejo tudi med drugim, kar se z vami strinjam v tej politiki, vode - sedaj bom pa jaz ekolog, čeprav sem znan kot borec, kot nekdo, ki želim vsem najslabše - da ne bomo uničevali zemlje, kvalitetne zemlje, kmetijske zemlje in voda? Samo to prosim, če nam lahko jasno opredelite. Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Samo na kratko bom odgovoril na vaše vprašanje. Kot rečeno, sem pripravljen tudi v pisni obliki dopolniti svoj odgovor. Zavedam se občutljivosti tega vprašanja in ne nazadnje tudi pomembnih strokovnih sestavin vsakega takega vprašanja. Ponovil pa bom stališče, ki sem ga zagovarjal tudi na predstavitvi, ko sem bil kandidat za ministra. Po sedaj znanih strokovnih ocenah bi za Slovenijo glede na njeno velikost, količino in specifiko odpadkov bili realno izvedljivi največ dve sežigalnici. Tudi časovni roki so v tem programu že določeni. Zelo pomembna dimenzija le-teh je tudi finančna konstrukcija. Dovolite mi, da navedem naslednji podatek, ki sem ga pridobil, ko sem se pripravljal za odgovor na vaše vprašanje. Skupni investicijski stroški v objekt za termično obdelavo mešanih komunalnih odpadkov - če vzamemo zmogljivost okrog 300.000 ton na leto, to je pač visoka številka -, v odlagališče žlindre in stabiliziranega pepela ter v omrežje pretovornih postaj za komunalne odpadke, torej ti stroški so za celotno Slovenijo ocenjeni na okrog 26 milijard tolarjev oziroma okrog 125 milijonov evrov. Stroški samega objekta za termično obdelavo pa so ocenjeni na okrog 23 milijard oziroma 110 milijonov evrov. Odlagališče 900 milijonov, pretovorne postaje okoli 2,1 milijarde slovenskih tolarjev. Tudi ta dimenzija, ta element bo pri dokončni odločitvi zelo pomemben. Hvala.
Hvala, gospod minister. Naslednji ima besedo gospod poslanec Mihael Prevc, ki bo zastavil vprašanje ministru za kulturo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, cenjene kolegice in kolegi! Moje poslansko vprašanje, ki ga postavljam ministru za kulturo, se nanaša na problematiko lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih programov, predvsem v zvezi s financiranjem le-teh. Aprila leta 2001 je namreč vlada v 82. členu zakona o medijih uveljavila določilo, da javna Radiotelevizija Slovenija 3% prispevka nameni delovanju lokalnih, regionalnih in študentskih radijskih in televizijskih programov s statusom posebnega pomena. Ustavno sodišče pa je na pobudo javnega zavoda Radiotelevizije Slovenija septembra 2004 razveljavilo del 82. člena zakona o medijih. S tem pa so lokalni, regionalni in študentski radijski in televizijski programi s statusom posebnega pomena izgubili pomemben vir stabilnega javnega sofinanciranja. Ustavno sodišče je sicer napotilo zakonodajalca, da ta problem razreši do septembra 2004, vendar se to ni zgodilo. Zgolj z oglaševalskimi prihodki ti programi ne morejo preživeti, zato obstaja resna nevarnost, da bo večina od 17 radijskih in 7 televizijskih lokalnih, regionalnih in študentskih radijskih in televizijskih programov prisiljena spremeniti programsko strukturo in tudi dejstvo, da imajo vsi radiotelevizijski programi posebnega pomena sedež zunaj glavnega mesta in so pomemben del medijske podobe Slovenije ter ne nazadnje v konceptu strategije denacionalizacije, ki bi bila z njihovih programskih preoblikovanjem bistveno osiromašena. Zato v imenu gospodarsko interesnega združenja lokalnih in regionalnih radijskih postaj Slovenije ter v imenu strokovnega združenja radijskih in televizijskih postaj posebnega pomena pri gospodarski zborni sprašujem: Kdaj in kako namerava vlada rešiti ta problem?
Hvala za vprašanje. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Ti 3% so pa kar velik problem. Zanimivo je, da pred letom 2004 so vsi prizadeti lahko živeli od svojega dela, zanimivo pa je, da je v letu 2004, vemo, kakšno leto je to bilo, je bilo odobreno na podlagi razpisa decembra 2003 in potem na podlagi razpisa maja 2004, torej veljalo je za oba razpisa, je bilo odobrenih kar 773 milijonov, kar je zelo zanimivo. Res je, vse do tega, kar je gospod poslanec povedal, je prišlo. Ustavno sodišče je ugodilo pritožbeniku in je od konca septembra naprej prenehalo izločanje tega 3% deleža od prispevka. Ministrstvo za kulturo se tega jasno zaveda in sistemsko rešitev za sofinanciranje programskih vsebin, torej lokalnih in regionalnih ter študentskih radijskih in televizijskih programov, ki so bili do odločbe ustavnega sodišča o razveljavitvi drugega odstavka 82. člena zakona o medijih upravičeni do 3% sredstev iz RTV prispevka. Ta sistemska rešitev je sedaj v premisleku v zvezi s spremembami in dopolnitvami zakona o medijih. Z omenjenimi spremembami o medijih bo namreč verjetno uveden tako imenovani sklad za medije, ki bo zagotavljal možnosti za pluralnost in demokratičnost medijev v Republiki Sloveniji. Sklad je zaenkrat predviden kot institucija, ki bo poleg zagotavljanja pluralnosti in demokratičnosti splošno informativnih tiskanih dnevnikov in tednikov, programskih vsebin radijskih in televizijskih programov, elektronskih publikacij zagotavljal tudi razvoj radijskih in televizijskih programov s statusom lokalnega, regionalnega študentskega oziroma nepridobitnega radijskega ali televizijskega programa. Sklad bo zagotavljal uresničevanje javnega interesa na področju medijev. Verjamem ali pa upam, da bo s tem tudi ta sistemska rešitev podana in da bo možno nadaljevati s temi programi. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Želi gospod poslanec dopolnitev odgovora? Hvala lepa. Morda je tukaj na mestu pregovor, da je potrpljenje božja mast, kajti verjeli ali ne, smo šele na sredini poslanskih vprašanj, polovica jih je za nami. K besedi vabim gospoda poslanca mag. Milana Cvikla, da v odsotnosti zastavi vprašanje ministru za finance, če seveda to želi storiti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Kljub temu da ministra za finance ni, bom vendarle postavil vprašanje, povezano s tem, kar danes ni bilo tukaj odgovorjeno. To pa je: Kaj so prioritete vlade, ko je le-ta v sredo 13. aprila sprejela proračun oziroma rebalans proračuna za leto 2005? Prve analize javno dostopnih dokumentov s spletne strani ministrstva za finance kažejo, da je bil 13. april nesrečni dan za slovenske javne finance in slovenske proračunske uporabnike. Naj pojasnim zakaj. Prvič zato, ker je namernemu zavajanju javnosti sledil mali čudež. Iz 70 milijardne luknje je na enkrat nastalo 20 milijard presežka. To se je zgodilo samo zato, ker sta minister in predsednik vlade ugotovila, da pravzaprav ni 70 milijardne luknje, ampak da je v slovenskih javnih financah za 45 milijard več prihodkov, kot sta to še nekaj tednov, nekaj dni pred sejo sama trdila. Drugič pa zato, ker pri sami sredini rebalansa, ki ste ga sprejeli na vladi, kot to izhaja iz javno dostopnih dokumentov, ni nobenega dejanskega varčevanja, temveč gre predvsem za krčenje razvojnih projektov. Ministru gospodu Božiču so za 12 milijard zarezali v program avtocest in zato bomo jutri sicer sprejeli program gradnje avtocest v letošnjem letu, vendar ga bo potrebno, kot piše v dokumentih, ponovno obravnavati in ga zmanjšati vsaj za 6 milijard. Ministru za šolstvo se je za 2 in pol milijarde zmanjšal obseg investicij v šolstvo in to v času, ko se cela Evropa zavzema za investiranje v znanje, izobraževanje kot način uresničitev lizbonske strategije. Ministru za zdravje se je za 2 milijarde zmanjšal program investicij na področju zdravstva in to v času, ko se je z oblikovanjem proračunskega sklada končno začelo financirati novo opremo, onkološki inštitut, pediatrična klinika. Je v ozadju kakšen nov pristop k reševanju problemov zdravstva? In nenazadnje, vsi ministri morate na podlagi uporabe splošnega pravila zmanjšati investicije v infrastrukturo, znanje, raziskave, opremo. To je slab pristop in verjamem, da bo ministrom te vlade v teh dneh, ko morate do konca tedna pripraviti in uskladiti omejeni proračunski denar z zahtevnimi cilji, zelo vroče. Sprašujem torej ministra za finance, predsednika vlade in vlado v celoti: Katerega od 203 ciljev, navedenih v koalicijski pogodbi, boste v rebalansu proračuna Republike Slovenije za leto 2005 postavili kot prioritetnega? Kar beremo in slišimo, kar vidimo na spletnih straneh, je jasno, da nobenega od teh ciljev ne boste mogli uresničiti kot prioritetnega. Hvala lepa. Pričakujem pisni odgovor ministra za finance.
Hvala, gospod poslanec. Naslednja je gospa poslanka Breda Pečan, ki bo zastavila vprašanje odsotni ministrici, upravičeno odsotni ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, v kolikor seveda gospa Pečanova to želi storiti.
Poslansko vprašanje bom zastavila na 6. seji, tako da bomo lahko dobila tudi takoj odgovor. Hvala.
Hvala lepa tudi za prihranek časa. Naslednji je gospod poslanec Marjan Pojbič, ki bo zastavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi. Občina Šentilj in iniciativni odbor se že dalj časa ukvarjata s problematiko razvoja kraja Trat, ki leži v severovzhodni Sloveniji tik ob slovensko-avstrijski meji. V samem kraju najdemo kar nekaj objektov kulturne dediščine, med drugim tudi grad Trate. Iz naših virov je razvidno, da je grad v lasti vašega ministrstva in je bil do nedavnega v upravljanju zavoda Hrastovec-Trate. Zavod, ki je skrbel za duševno in živčno bolne, je grad skupaj z oskrbovanci zapustil meseca oktobra lani in od tedaj naprej grad sameva. Trate so v preteklosti predstavljale gospodarsko gonilno silo okoliških krajev, kot dokaz dejavne preteklosti Trat danes krasijo zapuščeni, razpadajoči in zanemarjeni objekti. Nekoč lepo vzorno urejeni, predvsem pa gospodarsko in kulturno pomembni objekti so danes zgolj propadajoča dediščina, ki bi lahko ob ustrezni pomoči pristojnih institucij postali razvojna možnost Trat kot tudi širše okolice. Pri tem je potrebno posebej poudariti, da je stopnja brezposelnosti v občinah Šentilj, Pesnica, Kungota, Sveta Ana oziroma Slovenske gorice, torej v štajerski regiji, zelo visoka v primerjavi z drugimi občinam, ter da vsak nadaljnji razvoj pripomore ne samo k razvoju kraja in okolice temveč širši štajerski regiji. Sedanja vladna koalicija si je zadala zelo težko in hkrati seveda pomembno nalogo, kako zmanjšati nerazumne razlike med statističnimi regijami, ki jih je povzročila vlada koalicije LDS in Združene liste zaradi prevelike koncentracije politične moči, kapitala, klientalizma v osrednjih slovenskih regijah, zato se mi zdi zelo pomembno, da regije, kot je Štajerska, v katero zapade tudi ta problem oziroma občina Šentilj s krajem Trate, pristopi k reševanju tega problema hitro in seveda na takšen način pokaže, da bo v prihodnje dala poseben poudarek in pozornost tem obubožanim regijam, kjer je vsako delovno mesto še kako pomembno. Prepričan sem, da bo sedanja vlada v tej strategiji tudi uspešna. Ne more nam biti vseeno za nadaljnjo usodo gradu in kraja, v katerem stoji, zato ministra, gospoda Drobniča, sprašujem: Kakšne rešitve ima kot pristojno ministrstvo pripravljene za rešitev te problematike? Ali obstajajo že kakšni projekti za uporabo in oživitev teh projektov in v kolikšni meri bodo k sodelovanju povabili tudi lokalno skupnost, ki ima velik interes za nadaljnjo usodo teh objektov? Hvala.
Hvala za vprašanje. Mag. Drobnič, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Že prejšnja vlada se je leta 2001 odločila, da bo zaprla, torej Trate kot institucionalno varstvo za duševno prizadete oziroma osebe s posebnimi potrebami. To se je izvršilo lansko leto meseca septembra oziroma meseca oktobra. Izhaja iz ugotovitve, da takšni prostori, kot so Trate, niso najbolj ustrezen način in prostor, kjer bi se izvajalo institucionalno varstvo za takšne osebe. Ob tej priliki, ko so zapirali, so izdelali brošuro, kaj pa vendarle s tem narediti. Tako so bile dane idejne zasnove za rešitev gradu Smurek, v katerih so predstavniki skupne civilne pobude z obeh strani meje predlagali, da se v gradu zagotovijo možnosti izvajanja kulturno-umetniške, muzejske, turistično-gostinske dejavnosti, z vsebino te pobude pa so bili seznanjeni tudi predstavniki v lokalni skupnosti. Sklenjeno je bilo takrat, da bo upravljanje tega zavoda oziroma tega objekta v upravljanju zavoda Hrastovec. V gradu je trenutno zaposlen vzdrževalec, kurjač, ki skrbi za preprečevanje morebitne škode in tudi zagotavlja minimalno ogrevanje in vzdrževanje prostorov, hkrati pa zavod Hrastovec, kakor smo seznanjeni, koristi del teh prostorov za namen skladiščenja opreme, s katero sicer opremlja svoje dislociranje bivalne enote. Nekako imamo tudi zagotovilo, da bo v primeru primopredaje ta objekt predan v skladu z vsemi tehničnimi predpisi. Ta objekt, kot sem že povedal, ni primeren za institucionalno varstvo, zato ker bi bila za to potrebna previsoka vlaganja in je slabše primeren, kar se tiče funkcionalnosti. Zagotovo pa bi bili ti prostori, ta grad primeren za tiste dejavnosti, ki so verjetno tudi iz tržnega, kulturnega in ekološkega vidika primernejši. Pri tem bi pa radi vključili tudi lokalno skupnost, seveda ob državi, pa tudi tiste interese ali pobude, ki nastajajo za mejo. Kajti zavedamo se, da bi lahko koristili te kapacitete tudi prebivalci onstran meje. To je pač lahko tudi spomenik, ki ima več namenov. Zato se bomo povezali tudi s kulturnim ministrstvom, načrtujemo sestanek, skupni sestanek, kjer bi se seveda srečali vsi ti subjekti. O tem vas bomo tudi obvestili in povabili. Torej, kot že rečeno, prepričani pa smo, da bi bilo treba pri iskanju ustreznih rešitev glede nadaljnje usode gradu Trate zagotoviti tudi tesno sodelovanje s sosednjo Republiko Avstrijo. Razumeti moramo in tako bomo tudi ravnali, da je tak objekt lahko priložnost za lokalno skupnost in za državo ob primernem načrtovanem ravnanju, v nasprotnem primeru pa lahko postane to breme za državo ali lokalno skupnost in neugleden spomenik ravnanja oblasti. Vsekakor pa zagotovimo, da bomo z grajskim poslopjem ravnali kot dober gospodar in ga bomo bodočemu upravljavcu predali v primernem stanju.
Hvala za odgovor. Želite dopolnitev? Hvala lepa. Naslednji je na vrsti dr. Mitja Slavinec, ki bo postavil vprašanje dr. Zveru, ministru za šolstvo in šport.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! V upanju, da bi v čim krajšem času zagotovili čim boljše izobraževalne pogoje učencev in dijakov, je bil lansko leto sprejet sklep, da se določene investicije na področju šolstva financirajo prek lizinškega sistema. Nekatere so se že začele izvajati, za druge je financiranje na ta način bilo odobreno, vendar so v sklepu vaše vlade prav te sedaj zaustavljene. Pa me zanima: Kakšno je vaše stališče do odločitve in kakšno rešitev boste predlagali v zameno za tovrstno ukinjeno lizinško financiranje, da se gradnja teh objektov prične v čim krajšem času in s predvideno dinamiko? To je še toliko bolj pomembno, saj praviloma gre za objekte, ker je prostorska problematika najbolj pereča ponekod, kot na primer v primeru srednje ekonomske šole v Murski Soboti, pa so dijaki tudi izpostavljeni neposredni nevarnosti, saj ob utesnjenih in funkcionalno neprimernih prostorskih pogojih, šola stoji na dveh straneh najbolj prometne ulice skozi mesto, morajo dijaki vsakodnevno to cesto med šolanjem prečkati.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje. Zagotovo lahko verjamete, da tudi jaz kot resorni minister na področju šolstva in športa želim, da bi se delež slovenske države v investicijo, v izboljšanje materialnih pogojev vzgoje in izobraževanja in tudi športa tudi naprej dvigal, ohranjal ali celo dvigal, vendar z zagotovostjo kaj takega ne morem zagotoviti. Znano je, da smo zadnje tri leta beležili izpad investicijskih sredstev tudi zaradi tega, ker se je del teh sredstev prenašalo za vrzel, ki je nastala na področju plač, ta vrzel pa je nastajala zaradi slabega načrtovanja rasti plač. Tudi zaradi tega v Sloveniji ne bomo mogli v popolnosti svojega investicijskega načrta do leta 2008 izpolniti in bomo morali tekom leta, ko bomo ponovno sprejemali proračun za naslednje leto in še eno leto kasneje, odpreti in na novo določiti tudi nekatere parametre. Res je, da se slovenska vlada ne strinja z načinom financiranja, kot ga je sprejela prejšnja vlada. Predvsem zaradi tega ne, ker je po tem načinu financiranja za dolga leta naprej rezervirano določen delež investicijskih sredstev, in to v proračunih, ki sploh še niso bili sprejeti. Res je tudi, da se nekatere investicije, kot je športna dvorana v Novi Gorici, gimnazija v Slovenskih Konjicah, kot tudi dvojezična šola v Lendavi že izvajajo in da ni mogoče odstopiti od podpisanih pogodb brez večje škode za državni proračun. Pri ostalih odprtih vprašanjih oziroma investicijah, ki temeljijo na takšnem načinu financiranja, pa bomo poskušali tekom leta najti ugodno rešitev. Res je, Murska Sobota je bila prav tako vključena ali pa je bil zanjo prav tako predviden ta model financiranja, vendar je problem tam ne samo v načinu financiranju, pač pa tudi v pridobivanju lokacijskega dovoljenja. Ni namreč zagotovljeno zemljišče za izgradnjo šole, in to je bil tudi glavni razlog, da nekateri postopki poleg načina financiranja, še niso bili sproženi. Vendar bomo tudi to investicijo reševali v sklopu vseh ostalih, ki so bile v prejšnjem mandatu vključene v tako imenovani paralelni investicijski načrt, ki je veljal in je predpostavljal odložno odplačilo od leta 2006 do 2016. Je pa res, da bodo te prioritete odvisne tudi od finančne zmožnosti slovenske države v prihodnjih letih. V preteklosti se je namreč marsikaj planiralo, načrtovalo dokaj volontersko, na podlagi tega, kaj bi bilo dobro, da bi imeli, ne pa na podlagi tega, ali smo sposobni, zmožni nekaj narediti. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa za ponovno besedo. Torej, interes mestne občine in pa širše okolice, iz katere prihajajo dijaki v to šolo, vsekakor je, da se gradnja prične čim prej. In v ta namen je mestna občina tudi zagotovila zemljišče z ustreznimi sklepi na mestnem svetu že prejšnje leto, tako da na tej izbrani lokaciji gradnja je možna že v letošnjem letu. Zato me konkretno zanima: Ali se bo v skladu s prej napovedano dinamiko gradnja v letošnjem letu pričela ali ne? Ob tem pa dodajam, da je zagotovo možna dilema o različnih lokacijah za samo šolo, vendar ko smo imeli v mislih te različne možnosti, smo prednost vsekakor dali čim hitrejši gradnji, pa tudi obveznosti mestne občine do države, to je, zagotoviti zemljišče, zato smo poiskali ta kompromis, za katerega pravim, da je optimalna rešitev, nobena ni najboljša, ampak v tem danem trenutku prav gotovo optimalna, da se z gradnjo lahko čim prej prične in se ne zavlačuje zaradi drugih teh birokratskih stvari. Torej, konkretno me pa zanima: Ali ministrstvo vidi kakršnokoli možnost, da se tovrstne gradnje pričnejo že v tem letu, kakor je po predvideni dinamiki bilo napovedano in kakor so si ne nazadnje naši dijaki tudi zaslužili? Kot sem že rekel, ne samo, da imajo zelo neprimerne učne pogoje, so tudi izpostavljeni nevarnosti. Hvala.
Dr. Zver.
Zagotovo je potreba po novi ekonomski gimnaziji v Murski Soboti velika. Jaz tudi razumem še dodaten razloga, da so otroci izpostavljeni nevarnosti zaradi sedanje lokacije, vendar ne drži, da je zemljišče zagotovljeno, pravzaprav je bilo lani tik pred zdajci tudi nekaj postopkovnih napak pri določanju lokacije. Ampak vendarle, glede na razmere, kakšne so, ta hip lahko rečemo, da letos ne bo mogoče začeti del na tej investiciji, da pa bomo v letošnjem letu odprli investicijski načrt in poskušali zagotoviti, da se bo gradnja te šole kar se da hitro začela tudi v Prekmurju.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod poslanec Boštjan Zagorac, ki bo postavil vprašanje ministru za promet mag. Božiču.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni. Uveljavljen cestninski sistem, se pravi plačevanje in pobiranje cestnin v Republiki Sloveniji je po našem prepričanju zaradi kombinacije tako imenovanih zaprtih in odprtih cestninskih postaj nepravičen in diskriminatoren že od same uveljavitve takšnega cestninskega sistema. Nekako bolj pravičen, pravilen ali pa manj diskriminatoren bi bil po našem prepričanju tako imenovani zaprti sistem, ker vsakdo, ki se pelje po cesti, za katero je predvidena cestnina, plača toliko, kolikor je bila dejansko prevožena razdalja. Kot sem rekel; sistem, kot ga imamo danes, je nepravičen, kajti uporabniki cestninske ceste na vstopno-izstopni postaji plačajo obračunano celotno razdaljo za predvidene prevožene kilometre, ne glede na to, ali so to razdaljo dejansko prevozili ali pa ne. Primerov takšnih diskriminatornih, bom rekel, obračunavanj cestnine v Republiki Sloveniji je veliko. Iz kraja oziroma konca, iz katerega jaz prihajam, sigurno izhaja en takšen problem; govorim namreč o avtocesti Šentilj-Pesnica-Maribor, kjer prebivalci občin Šentilj, Kungota, Pesnica plačujejo 150 tolarjev za prevoženih približno 6,5 kilometra avtoceste. Gospod minister, kot verjetno sami veste, nisem prvi, ki opozarja na ta problem, in pri tem problemu je bila tudi podana ustavna pobuda na ustavno sodišče. Ustavno sodišče je med drugim odločilo tudi, da je člen 11. zakona o javnih cestah v neskladju z ustavo. Državni zbor mora neskladnost odpraviti v roku enega leta. Drugič. 2. člen uredbe o cestnini za uporabo določenih cest se razveljavi. Razveljavitev začne učinkovati 30 dni po izteku roka iz prejšnje točke, ki sem jo omenil. Prejšnja vlada je bila na ta problem opozorjena večkrat. Tudi sam sem oziroma preko svojih takratnih poslanskih kolegov opozarjal na to težavo, pa neke prave rešitve ali pa neke prave perspektive ni bilo. Zanima me: Ali ima ta vlada kakršenkoli namen takšno diskriminacijo in diskriminatorno pobiranje cestnin odpraviti oziroma omogočiti ljudem - pa bom zopet konkreten - s tega področja, ki sem ga omenil, na kakršenkoli način morda omogočiti brezplačen prevoz na teh 6,5 kilometrskem odseku avtoceste? Hvala.
Hvala za vprašanje. Gospod minister.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik dr. Pavliha, in seveda hvala lepa za vprašanje poslanca. Torej, že od vsega začetka izgradnje prvega avtocestnega odseka v Republiki Sloveniji, torej od leta 1972, gradimo v Sloveniji cestninske avtoceste. To so avtoceste, za uporabo katerih je potrebno plačati cestnino. Avtocesta je javna dobrina v lasti države, kar pomeni, da mora država omogočiti vsem dostop tudi do te javne dobrine pod enakimi pogojim, brez kakršnekoli diskriminacije. Glede na veljavno slovensko zakonodajo, ustavno načelo enakopravnosti ter glede na evropsko zakonodajo mora država tudi na področju plačevanja cestnine dosledno uveljaviti načelo nediskriminatornosti in enakopravnosti vseh uporabnikov, ne glede na njihova prebivališča ali katerokoli drugo različnost. Povedano drugače, kar velja za lokalne prebivalce enega kraja, mora veljati za vse državljane Slovenije in za vse državljane katerekoli članice Evropske unije. Naj ob tem spomnim še na posebno ugodno možnost plačevanja cestnine, ki je na voljo že od vsega odprtja prve cestninske ceste v Sloveniji, torej od odprtja avtoceste Vrhnika - Ljubljana v letu 1972. To je mesečna cestninska kartica. Ta uporabnikom osebnih vozil omogoča neomejeno število voženj na določenem cestninskem odseku znotraj meseca, za katerega je vplačana. Ta kartica je sicer namenjena rednim ali zelo pogostim uporabnikom nekega avtocestnega odseka, vendar pa jo lahko kupi katerikoli državljan Evropske unije. Zato ni v nobenem pogledu diskriminatorna. Cena te mesečne karte se določa podobno kot cena mesečne karte za avtobusni ali železniški promet. Uporabniki jo lahko kupijo na katerikoli cestninski postaji ob izvozu z avtoceste. Nenazadnje bi želel opozoriti tudi na dejstvo, da imajo lokalni prebivalci ob avtocesti Šentilj - Maribor na voljo tudi relativno dobro vzporedno cestno povezavo, regionalno cesto Šentilj - Maribor, zato na ministrstvu trenutno tudi ne vidimo nobenega razloga za odpravo plačevanja cestnine na avtocesti Šentilj - Maribor. Kot pa sem že večkrat tudi poudaril, je namen te vlade na področju cestninjenja identičen ciljem evropske prometne politike, to pa je najkasneje do konca leta 2008 na celotnem avtocestnem omrežju uvesti elektronski cestninski sistem v prostem prometnem toku. S tem bomo tudi dokončno odpravili različnost v sedanjem cestninskem sistemu, v okviru katerega imamo zgolj na enem avtocestnem kraku, torej primorskem, plačevanje po prevoženih kilometrih, na ostalih avtocestnih krakih pa tako imenovani odprti cestninski sistem, ki je odprt za obvoze čelnih cestninskih postaj. Poudaril bi še to, da je cestnina pomemben vir za realizacijo nacionalnega programa izgradnje avtocest, je pa tudi edini vir za opravljanje in vzdrževanje slovenskih avtocest ter tudi edini vir za poplačilo obveznosti iz kreditov, ki jih izvajalec nacionalnega programa Dars najel s soglasjem in prošnjo Republike Slovenije. Samo stabilen cestninski vir pa nam tudi zagotavlja, da bomo in da bodo obveznosti iz najetih kreditov za izgradnjo avtocest plačali le dejanski uporabniki avtocest in da ne bo breme odplačila obveznosti iz najetih kreditov padlo v breme javnih financ in posledično torej na vse davkoplačevalce, ne glede na to ali in koliko uporabljajo avtoceste. Upam, da sem zadel odgovor. Hvala lepa.
Hvala, ministru. Gospod poslanec.
Hvala za besedo še enkrat. Zahvaljujem se tudi za dokaj natančen odgovor. Ne nazadnje imamo tudi krasno vzporedno cesto iz Maribora do Ljubljane mimo avtoceste, ne samo od Šentilja do Maribora. Rad bi vas pa vprašal tudi, ko ste omenili, res je, cestninske postaje so, bom rekel, zelo velik ali pa edini vir finančnih sredstev za izgradnjo avtocest v Republiki Sloveniji, ampak ne nazadnje morajo tudi uporabnikom avtocest nuditi to, kar bi naj avtocesta nudila. Verjamem, da vsi, ki so se danes pripeljali, pa vam konkretno govorim, s štajerskega konca, smo lahko ugodnost avtoceste koristili nekje v višini 55 do 60%, 30% pa enako, kot bi se peljali po tej lepi regionalni stranski cesti. Ko smo prišli do cestninske postaje, pa so nam tam vzeli polno cestnino, ne glede na to, da nismo bili deležni ugodja ceste, ki naj bi nam jo avtocesta nudila. Zanima: Ali mislite tudi v takih primerih [[če misli ta vlada ali pa vi konkretno kot resorni minister]] ukrepati? Sedaj je seveda več kot pol avtoceste bilo neuporabne, v bistvu smo se peljali po regionalni cesti. Hvala.
Hvala.
Hvala lepa na vprašanju. Res je to, da v takih primerih, ko gre za določene zastoje na avtocesti, še posebej pa ob vzdrževanju avtocest, nastopajo taki primeri, ko pride do prometnih zastojev oziroma tako imenovanih čepov. O tem je bilo veliko govora v preteklosti in zagotovo bomo ob spremembi sistema morali tudi razmisliti ne samo o tem problemu, ko nastopa vzdrževanje avtocest, ampak tudi o problemu, ko pride do prometnih zastojev zaradi prometnih nesreč in podobnih situacij, ampak tudi preko prometne politike, ki mora regulirati prometno propustnost na avtocestah na postavki sistem tako imenovanega "road pricinga", ki pomeni diferencirane cestnine ob različnem času. Tudi o teh zadevah razmišljamo in ko bo prišlo do sprememb cestninskega sistema, bomo tudi te različnosti upoštevali. Hvala lepa.
Hvala ministru Božiču. Naslednje vprašanje bo zastavil gospod poslanec Ivan Jelen, in sicer ministru za okolje in prostor.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, spoštovani ministri. Podajam poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, gospodu Janezu Podobniku. V Republiki Sloveniji smo priča zelo pogostim poplavam. Zadnji dve večji poplavi sta tako povzročili zelo, zelo veliko škodo. Dne 25.11.1999 je takratni minister za okolje in prostor ugotovil, da bi bilo potrebno za ureditev poplavne varnosti nameniti vsaj 73 milijard tolarjev. Žal je bilo v letu 2000 v proračunu za sanacijo škod zagotovljenih le 2,58 milijarde tolarjev. Od takrat naprej pa je za naložbe v vodno gospodarstvo namenjeno vse manj sredstev. Leta 2003 je vodni sklad zbral skupaj 4,5 milijarde tolarjev, v naložbe, v gradnjo pa je bilo namenjenih le 956 milijonov tolarjev. Leta 2004 je bilo še slabše. V Celju, Žalcu in Polzeli so bile poplave prisotne v letih 1901, 1927, 1933, 1954, 1964, 1975, 1990 in leta 1996. Zaradi tega občane Celja, Žalca in Polzele še bolj skrbi, ker se tako malo vlaga v sanacije in preventivne ukrepe. Nekateri objekti, ki so bili načrtovani leta 2000, še do danes niso realizirani. Zaradi vsega navedenega vas, gospod minister, sprašujem naslednje. Ali je mogoče pričakovati, da boste pobrani denar od vodnih prispevkov in koncesij vrnili v naložbe za večjo in bolj učinkovito poplavno varnost? In drugič: Kaj je možno narediti, da ne bi načrtovanje dolgoročnih ukrepov trajalo 10 in več let? In tretjič: Ali lahko vsaj sedaj, v novi vladi in v vašem imenu pričakujemo boljše sodelovanje območnih izpostav z občinami na terenu? Za odgovore se vam zahvaljujem v svojem imenu in v imenu prizadetih občin.
Hvala za vprašanje. Gospod minister.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, gospod Jelen. Jaz se vam zahvaljujem za to vprašanje. Vprašanje vodarstva je eno od tistih, katerim se želim kot minister posebej posvetiti, tudi zato, ker se strinjamo z vami, da je bilo to področje v zadnjih letih zapostavljeno, tako finančno kot tudi organizacijsko. Za slovenske razmere velja, da nas pogojuje zelo gosta rečna mreža, razmeroma v kratkih in ozkih dolinah tekočih rek in potokov, katerih karakter je v večini primerov hudourniški. In nato se je zgodila poselitev in dejavnost tekom zadnjih desetletij in s to poselitvijo smo se polastili poplavnih ravnic, osušili smo doline za kmetijstvo, vse v prepričanju, da človek s tehničnimi ukrepi lahko premaga naravo. Na drugi strani pa se je poslabšalo urejanje povirnih delov potokov, pa tudi na območju gozdov. Zakon o vodah je usmeritev evropskih držav povzel, to je usmeritev, ki gre v preventivo. Je dal podlago za prepoved gradnje na priobalnih zemljiščih, na omejitve na ogroženih območjih. Istočasno pa je tudi zagotovil, da je varstvo pred škodljiv delovanjem voda ena od prednostnih nalog upravljanja z vodami, takoj za vodno oskrbo in skrbjo za varstvo voda. Zakon pa je tudi zagotovil sredstva, ki se iz naslova vodnih pravic stekajo v sklad za vode. Kot pa sami ugotavljate, gospod poslanec, sam zakon po sebi še ni zagotovil izvedbe napisanih določil. Potrebna pa je za to ustrezna organiziranost, ki pa se ni zgodila. Zgodil se je pravzaprav organizacijski in vsebinski paradoks. Na podlagi novega zakona se ni zagotovila nova sodobnejša organiziranost, stara organizacijska struktura, ki pa je bila že presežena, pa se je prekinila. Zato smo tukaj res v težki situaciji. Na vaše konkretno vprašanje pa naslednje. Ali je mogoče pričakovati, da se bo pobrani denar od vodnih prispevkov in koncesij vrnil v naložbe za večjo in bolj učinkovito poplavno varnost - da. To je mogoče pričakovati. Pričakovati je tudi, da bo še posebej ob dejstvu, to pa je potrebno povedati, da ker se je v zadnjih dveh letih povečal zagon načrtovanja in gradenj, še posebej v sistem obnove obstoječ vodne infrastrukture, in so bili sprejeti državni lokacijski načrti, ki so potem podlaga za velike investicije, ki nas čakajo na tem področju, če omenim samo nekatere: sanacija visokovodnih nasipov ob Muri, ureditev Drave na območju Murglje-Duplek, v končni fazi priprave pa je tudi državni lokacijski načrt Dogoše - jez v Melju, v postopku rešitve pa tudi ureditev Savinje pod Laškim in ureditev Savinje nad Celjem, pa tudi ureditev za izboljšanje poplav nevarnosti jugozahodnega dela Ljubljane. To se pravi, na vaš odgovor: da. Denar, pobran iz koncesij, se mora učinkovito vračati v bolj učinkovito urejanje vodnega režima. Drugo vprašanje je vezano na to, kaj je možno narediti, da ne bi načrtovanje dolgoročnih ukrepov trajalo 10 in več let. Najprej veliko je potrebno vložiti v stalen proces priprave in gradnje vodne infrastrukture. Moram povedati, da sem tudi, ko sem se pripravljal na vaše vprašanje, na odgovor, ugotovil, da imamo številne dolgotrajne postopke izdelave državnih lokacijskih načrtov in zelo dolgotrajne postopke pridobivanja zemljišč in gradbenega dovoljenja. Zato se je terminski začetek gradnje zavlekel celo za dve leti. Prav tako so zelo številne pritožbe ponudnikov v postopkih javnih naročil. Torej, mnogo več stroke in principa dobrega gospodarja bo potrebno vgraditi v samo pripravo dokumentacijo, da ne bo preprosta praksa, da se skoraj na vsak javni razpis pritožijo pač upravičeni tisti, ki se lahko pritožijo. Tretje vprašanje, ali lahko pričakujemo boljše sodelovanje območnih izpostav z občinami na terenu. Tukaj vas bom delno razočaral. Veljavni zakon pravi, da je potrebno v smislu sodelovanja z lokalnimi skupnostmi prek svetov za vode, katerih so člani tudi lokalne skupnosti, ustanoviti na podlagi sklicanih konferenc za vode na porečjih Save, Drave, Mure, Soče in jadranskih rek. Čas je že potekel, zaenkrat še noben od teh svetov ni zaživel. Storil bom vse, da čim prej pričnejo s svojim delom. Prek teh svetov bodo lahko aktivno v dialogu sodelovale tudi občine in izpostave vodne uprave. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, ste zadovoljni z odgovorom?
Zahvaljujem se za odgovor.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospa poslanka Cveta Zalokar Oražem, ki bo postavila vprašanje dr. Žagarju, ministru brez listnice, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalno politiko.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister dr. Ivan Žagar! Pogajanja v zvezi s črpanjem sredstev evropskih strukturnih in kohezijskih skladov v letih 2007-2013 so za Slovenijo ena ključnih prioritet in najpomembnejših nalog v Bruslju. Glede na pomembnost menim, da temu nova vlada v celoti ne daje dovolj velike pozornosti in tega ni uvrstila med prioritete najvišjega pomena. To kaže tudi na to, kako slabo je, da nima ustreznega ministra za evropske zadeve. Za Slovenijo je namreč izrednega pomena na eni strani število regij ali programskih območij, na katero bo razdeljena, po drugi strani pa čas sprejema dogovora o finančni perspektivi za obdobje med leti 2007 in 2013. Po spremenjeni uredbi o statističnih razvojnih regijah, ki jo je Evropska komisija predložila parlamentu, Slovenija ostaja enotna programska regija. To se pokaže kot zelo pozitivno, če bodo dogovori o finančni perspektivi končani pod luksemburškim predsedstvom do konca junija letos, saj v tem primeru Slovenija statistično še ne presega 75% povprečja bruto domačega proizvoda Evropske unije. V tem primeru bomo še prejemniki pomoči najbogatejših delov strukturnih skladov. Stvari pa se lahko zelo zapletejo, saj je Slovenija tik pod mejo s 74% povprečja EU. Če se bodo pogajanja sklenila z zamudo, po juniju 2005, bo Slovenija izpadla iz kroga prejemnic sredstev, postala bo celo neto plačnica v evropski proračun, kar bi bila v nekem smislu finančna katastrofa. Ker ni zaznati ustrezne strategije vlade, vas, minister, sprašujem: Slovenija je z zagotovili oziroma deklaracijo komisije v marcu dobila možnost nadaljnjih pogajanj o delitvi na več regij. Ali bomo pogajanja o delitvi Slovenije na več regij začeli že pred junijem ali bomo čakali na rezultat pogajanj do konca luksemburškega predsedovanja? Kako bomo taktično ravnali ob tem zelo občutljivem vprašanju v naslednjih mesecih, da bo rezultat za Slovenijo ugoden in bo tudi v obdobju med leti 2007 in 2013, pa tudi kasneje, prejemala ugodna strukturna sredstva iz Evrope?
Hvala za vprašanje. Gospod minister.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Hvala za vprašanje, spoštovana gospa poslanka. No, nekaj tega, kar ste navedli v svojem izvajanju, drži. Treba pa je poudariti tudi še nekatera druga dejstva. Dejstvo je, da v tem trenutku je Slovenija deklarirana kot ena regija, tako imenovana kohezijska regija, v povezavi z upravičenostjo do sredstev. Ne nazadnje je to pravzaprav rezultat pristopnih pogajanj. In s to uredbo, ki je bila seveda sprejeta zdaj na teh zasedanjih koreperja, so se pravzaprav samo udejanili rezultati pristopnih pogajanj in nič več. In šele na tem zasedanju, v bistvu na tem zasedanju koreperja smo pravzaprav dosegli, da je na nek način komisija s to sprejeto deklaracijo nakazala možnost nadaljnjih razgovorov za delitev Slovenije na več kohezijskih regij v naslednjem obdobju. Moram seveda dodatno povedati, da če pa govorimo o finančnem izplenu iz teh pogajanj, potem so še številna druga dejstva, ne samo ti dve, ki ste jih vi omenili, tudi če se pogajanja končajo že pod Luxemburgom, kar je odvisno od tega, koliko držav pa bo takrat upoštevanih. V tem trenutku se postavlja tudi vprašanje Bolgarije, recimo, in Romunije. In takrat se tudi te stvari spremenijo. Moram vam seveda povedati, da kar zadeva pogajanja oziroma razgovore oziroma aktivnosti v zvezi z regionalizacijo na nivoju kohezijskih regij, tečejo vse te aktivnosti vzporedno s pogajanji o naslednji finančni perspektivi. In ti procesi ves čas v tem trenutku tudi potekajo. Kot sem že omenil, je rezultat pogajanj odvisen od številnih faktorjev, ne samo od teh, in v tem trenutku nikakor ne moremo govoriti o finančnem izplenu, te stvari bodo znane takrat, ko bodo pogajanja končana: ali pod Luxemburgom ali pa tudi kasneje. Seveda je teh elementov še kar nekaj več, tudi od tega tako imenovanega statističnega efekta, o katerem ste govorili, pod katerim pa nismo seveda samo mi, ampak so tudi številne regije iz starih članic, tako da tudi vsi ti elementi vplivajo na sam postopek pogajanj. No, kar pa zadeva razmišljanje okrog teh pogajanj, se je pa seveda potrebno posebej ozreti na našo regionalno razvitost, verjetno je to tisto bistveno dejstvo, o čemer govorimo. V samem postopku pogajanja je to eden od naših temeljnih elementov - te bistvene razlike v regionalni razvitosti Slovenije. Moram pa seveda reči, kar zadeva teh pogajanj, da se stališča sproti usklajujejo in si Slovenija prizadeva in zelo pazljivo spremlja dogajanja, da bo storila maksimalno, kar je možno v korist vseh naših regij. Hvala lepa.
Hvala ministru. Dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za odgovor. Še vedno moram reči, da sem rahlo zaskrbljena, ker pravzaprav iz odgovora nisem slišala, kakšna je strategija in taktika Slovenije. Morda, da so to tudi skrivnosti, lahko jih tudi tako poveste. Vendar, skrbi me predvsem to, da je premier Janez Janša v Bruslju marca rekel, da bomo s pogajanji čakali. Tak je bil odgovor na novinarjevo vprašanje in to se mi zdi zelo veliko tveganje. In deklaracija, ki govori o tem, da bodo in so odprte možnosti za spremembo regij, mislim, da šele pomeni, da so se vrata samo priprla. Da pa so bila ta pogajanja že v preteklosti več ali manj zelo naporna in dolgotrajna, je jasno. In ravno v tem smislu se mi zdi, da je velika težava, kajti to ne bo preprosto dejstvo, in v tem smislu se mi zdi, da bi bilo vendarle dobro slovenski javnosti povedati, kakšna je vsaj okvirna taktika, ker s tem odgovorom premiera, da bomo s pogajanji čakali, se mi je pa zdelo na nek način veliko tveganje, za katerega upam, da se pa vlada tudi zaveda, da ga je prevzela na svoja ramena. Upam, da ima v resnici dodelano taktiko in strategijo, kako bo prišla do ugodnejših izplenov. To bomo, seveda, videli lahko šele kasneje. Ne gre samo za finančno obdobje 2007 -2013, ampak gre tudi za kasnejše finančno obdobje, kjer pa definitivno izgubimo z enotno regijo vsake možnosti. Tukaj nekaj možnosti v prvem obdobju v primeru enotne regije še je. Tako mislim, da ni dobro čakati, ne glede na to, kdaj bodo zaključena pogajanja, se pravi, ali luksemburško obdobje ali ne.
Hvala. Gospod minister.
Hvala še enkrat za besedo. Jaz vam lahko zatrdim to, da vse potrebne aktivnosti sproti potekajo. Kar zadeva taktiko, kot ste rekli, ali strategijo - jo seveda sproti na nek način usklajujemo tudi skozi delovno skupino, ki je za to imenovana. Lahko ste sigurni, da zelo pazljivo spremljamo vsa dogajanja, ki se v tem trenutku tudi dogajajo v zvezi s pogajanji, in lahko še enkrat zatrdim, da se bomo potrudili in da bomo storili vse, kar je največ mogoče, da bo Slovenija maksimalno uspešno izšla tudi iz teh pogajanj. Seveda bomo pa rezultat videli takrat, ko se bodo pogajanja o naslednji finančni perspektivi tudi končala. Opozoril bi še enkrat, da v tem primeru govorimo tudi o regionalni razvitosti in verjetno si vsi želimo, da bi Slovenija bila ustrezno razvita in to je tudi cilj vseh teh aktivnosti, ki so povezane za naslednjo finančno perspektivo. Hvala lepa.
Hvala. Vabim gospo poslanko mag. Majdo Potrato, da postavi vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Iz izjav ministra za šolstvo in šport in njegovih sodelavcev, objavljenih v javnih občilih, je bilo mogoče posneti, da je razkorak med napovedanimi vpisnimi preferencami ministrstva in željami mladih precejšen. Če sodimo po objavljenih podatkih, je na eni strani kar precej prostih vpisnih mest, na drugi strani pa je pokazana potreba po omejitvah vpisa. Težko pa je verjeti, da se bodo tisti, ki se ne bodo mogli vpisati v izbrano gimnazijo, preusmerili v program, ki bi jim prinesel nižjo izobrazbo in zožene možnosti za nadaljevanje študija. Zaradi prestrukturiranja gospodarstva pa tudi o zanesljivih zaposlitvenih možnostih v vseh okoljih ni mogoče govoriti. Sami ste, gospod minister, govorili o asimetrični razvitosti našega srednjega šolstva in stanje poimenovali "kriza gimnazije", njeno odpravljanje pa označili kot eno temeljnih reform svojega mandata. Prav gotovo bodo potrebni posebni ukrepi za spodbujanje vpisa v strokovne programe, hkrati pa iz okolij, kjer nimajo gimnazijskih programov, prihajajo jasno izražene želje po novih oddelkih bližje domu. Tam namreč vidijo svojo razvojno priložnost v novih gimnazijskih oddelkih, saj je odstotek vključenih v gimnazijske programe pod državnim povprečjem. Seveda pa ne kaže prezreti tudi želja po novih strokovnih programih, recimo, vem za srednjo prometno šolo v Mariboru kot tak primer, pa tudi verjetno kod drugod bi se jih še dalo najti. Novi programi so marsikdaj povezani z novimi ali že načrtovanimi investicijami, za katere pa kaže, da ne bodo začete v predvidenem času, nekatere so se ustavile, za nekatere pa so načrti kot je razbrati iz javnih občil, malo drugačni. Zato vas, gospod minister, sprašujem: "Kako bodo usmeritve predstavljene vpisne politike vplivale na oblikovanje srednješolske mreže v državi in kakšne so s tem zvezane možnosti za odpiranje novih strokovnih programov in tudi novih gimnazijskih oddelkov? Kako si ministrstvo zamišlja ureditev prostorske problematike mariborskih srednjih šol in morebitnega odprtja gimnazijskih oddelkov v Šentjurju? Hvala za odgovor.
Hvala za vprašanje. Gospod minister, dr. Zver.
Hvala lepa tudi vam za vprašanje. Dejstvo je, da letos vpis vse do 30. marca, ko je bil zaključen rok za prenos prijav, da se je na srednje šole skoraj prijavilo skoraj 23 tisoč učencev, da je prostora bilo skoraj 27 tisoč prostih mest, da se je na žalost letos vpisalo več kot 600 otrok manj v srednje šole, kar prav tako nazorno kaže na demografske probleme, ki jih ima slovenska družba. Torej, še nekaj 1000 prostih mest, vendar ne bodo vsa koriščena, kot ste sami ugotovili, ravno zaradi tega, ker so želje po vpisu na gimnazijske programe, zlasti v nekaterih območjih Slovenije, prevelike, večje, kot so možnosti za odpiranje novih oddelkov in razmeščanje novih programov. Mi smo na podlagi teh želja prejšnji teden odprli še dodatnih 261 mest za splošne gimnazijske programe, 280 mest za srednje strokovne programe, tako da smo to asimetrijo med željami in med možnostmi nekoliko odpravili, to ni sorazmerje. Dejstvo pa je, da se bodo v nadaljevanju učenci, tako je bilo vedno, poiskali pač svojo ustrezno mesto in se vpisali tudi v srednješolske programe. Kljub temu da sem želel, da bi letos bil naval na gimnazijske splošne programe nekoliko manjši kot pretekla leta, ravno zaradi tega, ker je že v nekaterih regijah že prekoračil neko normalno mejo, čeprav se seveda utemeljeno postavlja vprašanje, kje pa je danes normalna meja za vpis v splošne programe. V nekaterih regijah že čez 60%, v Ljubljani se prav tako bliža 45%, kar je izjemno veliko. Dobro je to, da smo letos zabeležili povečan vpis tudi na strokovnih, ampak sicer za manjši procent, ampak tudi to je v redu. O neki splošni vpisni politiki novega ministrstva bi težko govorili, zato ker ni neka strategija razdelana. Lahko sicer rečemo, da smo jasno izrazili svojo željo, da bi se učenci bolj vpisovali v naravoslovno-tehnične usmeritve na različnih nivojih. Vendar očitno ta apel ministrstva ni zalegel, zaradi tega so starši sledili nekim trendom iz prejšnjih let in vpisovali otroke, pa recimo tudi otroci, v glavnem na splošne usmeritve. Polejte, kako bo zdaj to vplivalo na nove programe. Preden smo odpirali te nove oddelke, razmeščali nove oddelke, tako na vseh področjih, tudi poklicnem izobraževanju, smo ugotavljali ne samo potrebe in želje staršev po čim večji bližini - kajti to ni in ne more biti odločilen kriterij pri razmestitvi novih oddelkov - ampak tudi vpis in tudi potrebe lokalnega okolja in tudi podporo okolja. Enako velja tudi za nove programe. Program mora biti verificiran in sprejet tudi v okolju, v gospodarstvu, kazati neko perspektivnost, ne samo strokovno utemeljenost, in šele takrat lahko uvajamo nove učne programe v srednješolski prostor. Jaz sem prepričan, da bo ta ponudba novih programov v prihodnje še boljša, ko bomo uvedli nov način upravljanja in financiranja srednjega šolstva. To se mi zdi pomembno, ker bomo kasneje takrat lažje kombinirali različne programe tudi z manjšim številom vpisanih dijakov. To je zelo pomembno, nekaj pa je potrebno vendarle vedeti, da odpiranje kar tako novih oddelkov v bližini hiš in manjših krajev ali kakšnih mest - seveda pride v poštev, če so za to možnosti, vendar ne na račun mreže šol [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Odpiranje šole v nekem kraju lahko resno ogrozi šolski sistem v nekem drugem kraju, primer je ravno Šentjur, ki ste ga omenili. V kolikor bi odprli tam gimnazijski oddelek, bi resno ogrozili izvedbo programov na Celjskem in v okolici. Hvala.
Hvala. Gospa poslanka.
Hvala za to, kar ste mi povedali, saj jedro vprašanja je bilo na mreži šol. Pregledala sem podatke, obe celjski gimnaziji imata presežek vpisanih. Govorimo tudi o policentričnem razvoju Slovenije in mislim, da je Kozjansko območje, ki je dobro, če vidi svojo perspektivo v dvigu izobrazbene ravni svojega prebivalstva. Ampak tisto, po čemer sem spraševala, je ravno mreža šol. Rada bi videla, da bi se ob teh napovedih, ki ste jih v javnosti izrekali, dalo razbrati, kako se bo mreža šol v Sloveniji razpredala, zato sem spraševala po mreži v državi, ne samo v posamičnem lokalnem okolju. Kajti tisto, kar se pa iz posamičnih lokalnih okolij da razbrati, pa ni vedno tako, da bi upoštevalo uveljavljeno tradicijo. V mislih imam vse tisto, kar se plete okoli srednje kmetijske šole. Znano je, da ostajajo denacionalizacijskih zahtevki o vračanju zemlje in objekta v naravi, čeprav je bila prej odločitev drugačna in čeprav je bilo srednji kmetijski šoli obljubljeno, da bo nadomestno gradnjo dobila ravno v tem okolju, kjer so posestva, se sedaj sliši, da naj bi se šola selila na Ptuj. Srednja trgovska šola, ki gostuje v najetih prostorih, mora oddajati prostore srednji gostinski šoli. Recimo, zaustavljena je investicija v drugo gimnazijo. Samo tri primere iz mariborske srednje šolske zgodbe povedala, pa še katero bi vam lahko, zato je tudi tisto drugo vprašanje bilo zastavljeno. Se vam bom zahvalila za odgovor, če ga bom dobila. Hvala.
Minister.
Hvala lepa. Še enkrat bi rad poudaril, mreže srednjih šol ne gre kar tako povečevati brez neke temeljite analize, da odpiranje enega programa v nekem kraju ne ogrožajo že obstoječe mreže v soseščini oziroma okolju. Na drug del vprašanja pa ne morem točno odgovoriti, ker ne obstajajo jasni odgovori. To, da bi selili srednjo kmetijsko šolo na Ptuj, takih načrtov jaz ne poznam in tudi ne pridejo v poštev. Srednja kmetijska šola ostane v bližini, tam kjer sedaj je. Seveda, v kolikor bomo zavrteli dokler zapleten klobčič, v katerem bi ob zelo ugodnem razpletu lahko prišli do rešitve denacionalizacijskih zahtevkov, ki so nad nami in ki jih moramo, sicer dolgoročno še naprej bremenimo finančno to državo. Res je, da je prejšnja oblast imela ali pa se držala neke politike, da se ne vrača v naravi, da je na ta način zavirala denacionalizacijske postopke, da je strategija politike, strategija nove vlade na tem področju, na področju denacionalizacije drugačna. Prepričan sem, da bi lahko - in to šolstvo tudi ima interes, da se ta krog čim prej zavrti, da dobimo razrešen tudi problem pri tretji gimnaziji v Mariboru in da ne rešimo samo vprašanje lokacije srednje kmetijske šole, za katero še enkrat pravim, da ne bo nikamor iz Maribora odseljena. Bi pa tudi sam želel, da bi ta desetletna želja druge gimnazije v Mariboru po pridobitvi telovadnice bila res uresničena čim prej. In resno računamo, da bomo zelo kmalu tudi to investicijo vključili med prioritete, recimo, bodočega investicijskega načrta na področju šolstva. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji dve vprašanji sta namenjeni ministru za gospodarstvo mag. Andreju Vizjaku. Najprej sprašujem gospoda poslanca Štebeta, ali želi vseeno postaviti vprašanje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Vseeno bi postavil vprašanje, zato ker bi želel nekako pojasniti, kaj sem pravzaprav želel izvedeti. Danes popoldan sem od gospoda ministra dobil pisni odgovor. Želel sem namreč izvedeti: Ali je po mnenju ministrstva za gospodarstvo direktiva o računalniško podprtih tehničnih inovacijah oziroma patentiranju programske opreme jasna in nedvoumna, da se iz členov te direktive da razumeti, da programske opreme v kakršnikoli obliki nikakor ni možno patentirati po tej direktivi? Že prejšnja vlada in pravzaprav vse vlade so se strinjale s tako dikcijo direktive, veliko je pa računalniških strokovnjakov, med njimi pa smo morda tudi taki, ki ne razumemo vseh pravniških terminov v tej direktivi in nismo popolnoma prepričani, da bo direktiva, ko bo enkrat sprejeta, v resnici onemogočala patentiranje programske opreme. Pa tudi, če je ta programska oprema del patenta oziroma tehnične naprave, inovacije, izuma, ki pa ga je možno patentirati in ta izum, tehnična naprava vsebuje tudi računalnik oziroma računalniški program. Odgovor ministra je, da direktiva pač jasno določa, da to ni mogoče. Mi želimo izvedeti oziroma dobiti dodaten odgovor, v katerem naj ministrstvo vseeno navede prednosti in pomanjkljivosti ter nevarnosti v primeru sprejema predlagane direktive, ki jo je predlagala Evropska komisija in je trenutno v drugem branju v Evropskem parlamentu. Na to direktivo pa je bilo že vloženih veliko dopolnil oziroma amandmajev. Nekateri od njih so podobni predlogom naših dopolnil, gredo pa v to smer, da bi v resnici direktiva bila jasna vsem, v smislu pač, da ni možno patentirati programske opreme v Evropi. Tako želim dobiti še dodaten odgovor, tudi za primer, da pa direktiva kljub vsemu ni popolnoma jasna: Kateri amandmaji, ki so v igri za drugo branje, so tisti, ki to direktivo naredijo bolj jasno in bolj nedvoumno v smislu nezmožnosti patentiranja programske opreme? Hvala.
Hvala lepa. Prav tako sprašujem gospoda poslanca dr. Gantarja, ali želi vseeno zastaviti vprašanje.
Seveda, gospod podpredsednik. Rad bi zastavil prisotnemu ministru vprašanje in rad bi dobil tudi odgovor, čeprav takrat, ko bo odgovor dan, bo verjetno že prepozno, ampak bolje prepozno kot nikoli. Gospodu mag. Vizjaku zastavljam naslednje vprašanje. Vlada RS - saj moram prebrati sedaj, uradno. Vlada RS je na svoji seji 12. februarja sprejela sklep, da bo od uprave Telekoma Slovenije zahtevala sklic skupščine Telekoma Slovenije, na kateri naj bi se po sklepu vlade odločalo o odpoklicu sedanjih članov nadzornega sveta in o imenovanju novih članov nadzornega sveta, ki predstavljajo kapital, pa tudi spremembo statusa Telekoma Slovenije d.d. Gospoda ministra sprašujem in prosim za pojasnilo: Zakaj se vladi z imenovanjem novih članov nadzornega sveta, ki predstavljajo kapital, to je državo, tako zelo mudi? Ali ne more počakati na redno skupščino Telekoma Slovenije, ki je običajno konec junija vsako leto? In zakaj mora pravzaprav tako hiteti? Hkrati, ker sem začuden nad imeni, ki so imenovana v nadzorni svet Telekoma Slovenija, vljudno prosim za pojasnilo gospoda ministra: Kakšna merila je vlada upoštevala pri predlogu novih članov nadzornega sveta? Hvala lepa. Če smem še reči - imam še čas - če bi gospod Štebe zastavil vprašanje meni okoli direktive, bi mu jasno povedal, da ta direktiva ni dejansko mogoča [[....]]
Hvala lepa. Naslednji je gospod poslanec Samo Bevk, ki bo postavil vprašanje ministru za kulturo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija sprašujem: Ali na ministrstvu za kulturo razmišljajo o pripravi zakona, s katerim bi zagotovili predpisani delež sredstev iz proračuna države ali občin, ki bi bil namenjen za umetniško opremo ob novogradnjah javnih stavb ali ob prenovi stavb, ki že imajo status kulturnih spomenikov. S sprejetjem tega zakona bi prav gotovo povečali reprezentativnost javnih stavb, poudarili sodobno kulturno identiteto slovenskega prostora, podpirali avtorje upodabljajočih umetnosti, predvsem z območja Slovenije in svetovnega slovenskega kulturnega prostora in vplivali na reguliranje trga storitev upodabljajočih umetnosti v Republiki Sloveniji. Z umetniško opremo javnih stavb mislim na namestitev storitev upodabljajočih umetnosti v zgradbo, na zgradbo in v pripadajočo okolico zgradbe. V poštev bi prišle storitve vseh zvrsti upodabljajoče umetnosti sodobnih avtorjev po izboru investitorja, arhitekta, idejnega načrta zgradbe in izbranih uglednih strokovnjakov z javnim pozivom ali neposrednim naročilom. V svetu na različne načine spodbujajo umetniško opremo javnih stavb, v nekaterih državah je to celo zakonsko predpisano, zato sprašujem ministra za kulturo: Ali bomo tudi v naši državi na ta način spodbudili tovrstno ustvarjalnost? Hvala lepa.
Hvala. Ministru dajemo besedo.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Predvidevam, da gospoda poslanca zanima, če v Sloveniji razmišljamo o uvedbi podobnega zakona, kot ga poznajo, kot je sam povedal, že v nekaterih drugih državah, na primer v sosednji Italiji, po katerem je v vsaki investiciji, namenjeni gradnji javnih stavb, upoštevan 2% delež za recimo likovno opremo. Italija se je pri spodbujanju vlaganj v kulturo res odločila za tak način, ki je zagotovo dober, ni pa logično to splošna praksa povsod v Evropi. Države Evropske skupnosti imajo različne oblike in mehanizme za to, da spodbujajo posameznike in podjetja, da del svojih dohodkov, torej prihodkov namenijo kulturi. V veliki meri seveda to dosegajo z določeno davčno politiko. Če govorimo o primerjavah z drugimi državami, je morda dobro opozoriti na to, da je tudi splošna raven kulture in zavesti pri posameznikih tista, ki velikokrat odloča o tem, čemu bo nekdo dal del svojih dohodkov, čemu bo namenjen del svojih dohodkov, kaj bo cenil kot resnično vrednoto zase in za kulturo, ki ji pripada. Te zahteve so bile izrečene že tudi v preteklem obdobju. Recimo, zveza društev slovenskih likovnih umetnikov je leta opozarjala na težave ali pa na zahteve v zvezi s tem. Ministrstvo za kulturo je v svoj delovni program zapisalo za leto 2005, da pripravi zakon o spodbujanju vlaganj v kulturo. Zakon naj bi šel konec leta, upamo, v vladno obravnavo in v tem okviru bo ministrstvo za kulturo proučilo in pa po možnosti tudi predlagalo rešitev, da bi ob javnih naročilih, ki zadevajo gradnjo in urejanje javnih stavb in drugih objektov, upoštevali tudi vidik kakovosti, oblikovanja, urejanja in opremljanja. S tem bomo torej prispevali k razvoju ustvarjalnosti, kulture in seveda splošne kakovosti življenjskega okolja. Jaz v tem trenutku ne morem reči, če se bo to dejansko zgodilo, jaz sam osebno podpiram tak predlog in upam, da bo tudi v predlogu, kot sem povedal, konec leta bilo to vnešeno v ta zakon. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Lahko nadaljujemo? Naslednji je gospod poslanec Martin Mikolič, ki bo povprašal ministra za zunanje zadeve, pardon, ministra za zdravje.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi. V Sloveniji je že vrsto let prisoten problem obravnave srčnožilnih bolezni. Strokovnjaki s tega področja opozarjajo na nezadostne kapacitete v smislu organizacijsko-finančnega pokritja. Epidemiološka slika že dolgo časa jasno govori o dejstvu, da je največja obolelost ravno na področju srčnožilnih bolezni, in sicer 45%, in tudi umrljivost zaradi srčnožilnih vzrokov je na prvem mestu, okrog 39%. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Ali so znotraj zdravstva ustrezno distribuirane finančne, kadrovske, opremske in prostorske zmogljivosti glede na epidemiološko stanje? Koliko finančnih sredstev se v absolutnem smislu namenja v naši državi za to področje in kakšno je stanje v primerjavi z Evropsko unijo glede na bruto domači proizvod? In tretjič: Ali je predvideno širjenje dejavnosti na druge bolnišnice oziroma ali je ministrstvo za zdravje že naredilo mrežo za področje kardiovaskularnih bolezni, saj so že dolgo časa prisotna velika prizadevanja na področju širjenja dejavnosti s strani splošne bolnišnice Celje in Nove Gorice? Predvsem me zanima glede želje splošne bolnišnice Celje. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Bručan.
Hvala lepa za vprašanje. To je pač problematika, s katero se v Sloveniji že dolgo časa ukvarjamo, da bi jo tudi uspešno rešili. Moram reči, da je kar nekaj poskusov v tej smeri bilo že opravljenih in tudi nekateri rezultati na tem področju se kažejo. Na podlagi vseh teh poskusov v zadnjih mogoče desetih letih lahko rečem, da se je premaknilo predvsem na listi čakajočih za operacije na odprtem srcu, medtem ko je po drugi strani bistveno naraslo število čakajočih na diagnostične posege za te operacije. Tu vidim ta trenutek največji problem, čeprav se mi tudi zmanjšanje števila čakajočih na operacijo zdi le delen uspeh, ker se je to zgodilo na podlagi pregleda liste in so bili pač z liste nekateri izločeni, ki za tak poseg tudi niso bili več potrebni. Je pa naraslo število tako enih kot drugih posegov, se pravi, diagnostičnih kot tudi terapevtskih. Kar se tiče vprašanja, ali so znotraj zdravstva posebej distribuirane finančne in druge zmogljivosti glede na epidemiološko stanje, mislim, da niso. Leta 2000 smo predlagali precej dobro mrežo na tem področju zdravstva. Takrat pravzaprav ni bilo več časa, da bi to mrežo tudi uresničili. V naslednjih štirih letih za samo mrežo ni bilo storjenega kaj bistveno novega, z izjemo odprtja oddelka bolnišnice v Izoli, kjer je neka firma privatno začela opravljati te operacije. Kar se pa same mreže tiče, pa žal v tem času ni bilo kaj bistveno storjenega. Če bi upoštevali tiste smernice, ki so bile predlagane leta 2000, in te še vedno pravzaprav veljajo in jih tudi sedaj skušamo uveljaviti, bi lahko prišlo do bistvenega izboljšanja na področju zdravljenja teh bolezni. Moram reči, da je takrat bilo govora dejansko samo o dveh centrih za Slovenijo, ki bi lahko v normalnih razmerah in s popolno podporo tudi opravila to delo. Od tistega časa pa do danes pa se je marsikaj spremenilo, tako da bi moral odgovoriti, da mi trenutno predvidevamo dejansko razširitev diagnostičnega dela na štiri centre v Sloveniji. Tu sta mišljena tudi Celje in Nova Gorica in smo se o tem tudi z obema bolnišnicama že pogovarjali. To pa ne pomeni, da bo v teh dveh bolnišnicah istočasno prišlo do odprtja kardiovaskularnih centrov, kar se tiče operacij, ker je to popolnoma nemogoče oziroma je tudi verjetno nesmiselno. Centra, ki se bosta ukvarjala s kardiovaskularnimi operacijami oziroma operacijami na odprtem srcu, bosta še vedno v Ljubljani in Mariboru. Zaenkrat pa mislim, da ni nobene resne potrebe, da bi tudi prekinili delo ali pa onemogočali delo v tem centru v Izoli, ki sedaj ta posel opravlja. Naš cilj pa je seveda organizirati operacijske posege v bolnišnicah, ki sem jih prej imenoval, to se pravi v Ljubljani in Mariboru. Za to obstajajo možnosti, samo jih je treba izkoristiti, predvsem kadrovske, po drugi strani pa tudi prostorske, ki so do sedaj bile največji problem za razširitev te dejavnosti v Ljubljani in Mariboru, še predvsem zato, ker so se finančna sredstva dajala za programe, ne pa dejansko za možne realizacije tega programa. Potem je celo včasih denar na tem področju ostajal. To je polpretekla zgodovina, bi rekel, obdobje prejšnjih štirih let. Upam in prepričan sem, da se nam to v tem času ne bo zgodilo. Naš program zajema, kot sem rekel, na področju diagnostike štiri centre, na področju terapije dva centra, plus ta center, o katerem sem že posebej govoril, to pa je Izola. Kar se pa tiče drugega vprašanja, koliko finančnih sredstev se absolutno namenja za to [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] namene v naši državi za to področje, v tem kratkem času, ki sem ga imel na razpolago, da pripravim ta odgovor, pa ni bilo mogoče govoriti sedaj iz teh podatkov. Jaz bi vam, če boste s tem zadovoljni, te podatke poslal pisno ali pa mogoče odgovoril na prihodnji seji parlamenta. Podatki, ki jih pa imam, pa govorijo o realizaciji programov, ki pa so bili v zadnjem času za to področje kar bistveno povečani, predvsem za področje kardiovaskularne diagnostike.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, ste zadovoljni s to ponudbo? Hvala. Prav tako je odsoten in upravičen minister za zunanje zadeve, pa vendar sprašujem gospo poslanko Širco, ali želi postaviti vprašanje. Da.
Hvala lepa. Gospodu odsotnemu ministru, upam, da bo na naslednji seji prisoten, da dobim odgovor na vprašanje, ki se dotika revizije zgodovine, kot se dogaja, ne samo v Sloveniji, temveč tudi na evropskem nivoju, kajti v evropskem parlamentu te dni se je v Strasbourgu desničarska politična skupina zavzela za razpravo o tako imenovanem zamolčevanju pozabljene in zanikane zgodovine, o fojbah, o genocidu oziroma etničnem čiščenju Italijanov v preteklem stoletju. Evropska poslanka nacionalnega zavezništva Kristina Muscardini poskuša na ta način obnoviti oziroma ponovno pisati zgodovino in tudi izid II. svetovne vojne. Pod vprašanje in pod vprašaj postavlja tudi mirovno pogodbo iz leta 1947. Primerja fojbe s pokolom v Ketinskem gozdu na Poljskem in govori o stranpoteh komunizma in zločinih, torej tudi o tem, da je italijanski narod bil kolektivna žrtev barbarskih politik Slovanov, slovanskih sosednjih držav. Zagotovo gre za širšo politično kampanjo, ki je dosegla vrh s pred meseci predvajanim politično motiviranimi filmom Srce v breznu in ki se še aktivno nadaljuje. Bolj kot se bližamo praznovanju 60. obletnice zmage nad fašizmom, močnejša je. Gospoda Rupla sprašujem: Kako se ministrstvo za zunanje zadeve oziroma vlada odziva na tovrstna stališča, kako jih poskuša sanirati, na kakšen načine uveljavljajo resnico o zmagi nad fašizmom in ob takšnem potvarjanju zgodovine kako ukrepa? Se zavzema tudi za varnost našega zgodovinskega spomina ali samo trenutnih razmer znotraj OVSE-ja? Na kakšen način zagotavlja dostopnost literature, ki interpretira zgodovino po objektivnih dejstvih? Ali je sprožila kakšno depešo, ali je motivirala kakšen posvet? Ali je jasno, da imajo takšna vprašanja, neodgovorjena vprašanja in neodreagirane izjave velike posledice ne samo za Slovenijo temveč tudi njen ugled v evropskem svetu? Hvala.
Hvala za vprašanje. Prav tako je upravičeno odsoten minister za finance. Sprašujem gospoda poslanca Germiča, če želi postaviti vprašanje?
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Na 1. seji odbora državnega zbora za delo, družino, socialno politiko in invalide smo na podlagi sprememb zakonodaje s področja v preteklem mandatu, predvsem pa na podlagi ugotovitev računskega sodišča o uporabi sredstev fundacije v letu 2001 in leta 2002, sprejeli spremembe in dopolnitve pravilnika o merilih in pogojih za uporabo sredstev fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji ter spremembe in dopolnitve pravil fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij Republike Slovenije. Državni zbor je na svoji 2. redni seji 14.1.2005 spremembe pravilnika in pravil tudi sprejel. Seveda pa se je v času razprave tako na odboru kot tukaj na seji državnega zbora pojavljala kot rdeča nit razprava, vezana na zagotavljanje transparentnosti in bolj uravnoteženega razporejanja sredstev, namenjenih invalidskim in humanitarnim organizacijam v okviru FIHA. Zato je omenjeni odbor na že omenjeni seji sprejel sklep, da naj Vlada Republike Slovenije čim prej pripravi in predloži Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. V podporo temu sklepu gre opozoriti med drugim na eno izmed ugotovitev računskega sodišča o uporabi sredstev fundacije v letu 2001, podobno v letu 2002, iz katerih je razvidno, da je 25 organizacij, katerih predstavniki so člani sveta fundacije, porabilo 89% vseh sredstev, ostalih 31% organizacij pa 11% vseh sredstev. Na podlagi navedenega sem poslal 16.3. tega leta pisno poslansko pobudo glede priprave predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije ministru Janezu Drobniču, ki pa je mojo pobudo posredoval v obravnavo ministru za finance. Zato sprašujem: Ali ministrstvo za finance pripravlja predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije? Če ga, v kateri smeri in kdaj ga namerava predložiti v parlamentarno proceduro? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Ker sta se dva poslanca odločila, da bosta vprašanji zastavila šele ob prisotnosti ministrov na naslednji seji, imamo pred seboj le še šest vprašanj. K besedi vabim gospoda poslanca Petka, da postavi vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav preostanku ministrov! Ministru Podobniku naslavljam vprašanje v zvezi s stanovanjskim skladom. Znano mu je, da je republiški stanovanjski sklad sofinancer pri projektih oziroma financiranju stanovanjske gradnje in da je zadnji razpis bil objavljen 15. oktobra lanskega leta. V tem razpisu, za katerega je bilo namenjenih 2 milijardi in pol, bodeta v oči dva pogoja, ki se mi zdita diskriminatorna. Stanovanjski sklad namenja to soinvestitorstvo, te vire za občine stanovanjskim skladom, pa tudi neprofitnim organizacijam, s tem da terja diferencirano ceno za Ljubljano, za okolico Ljubljane in za preostali del Slovenije, in sicer na način, da je v Ljubljani cena 750 evrov, v okoliških občinah 700 evrov in ostale mestne občine in okolica 650 evrov. In to za ceno GOID, tako imenovani gradbeno-obrtniško- instalacijski del, kar pomeni, da cena ne vključuje zemljišč, komunalnega opremljanja, torej teh tržnih pogojev, ki najbolj rotirajo ceno. Če to primerjamo z nakupno ceno, po kateri stanovanjski sklad kupuje stanovanja, kjer je, recimo, za Ljubljano cena 1.350 evrov, pomeni, da vsak prebivalec teh nekoliko manj razvitih območij dobesedno donira 100 evrov za kvadratni meter stanovanja v Ljubljani. Zdi se mi, gospod minister, da se boste morali krepko potruditi, da boste lahko upravičili tako diferencirano najvišjo primerno ceno za gradbeno-obrtniško-instalacijska dela. Drugi pogoj, ki je tako čuden, pa je pogoj, vezan na riziko investicij in riziko oddajanja neprofitnih stanovanj, v katerem pravzaprav občine, skladi oziroma ostale institucije prevzemajo vse stroške, ki nastajajo, preden do izgradnje sploh pride. Sklad pride zgolj na odpiranje ponudb in nikamor drugam, torej ne vlaga nikakršnih sredstev. V tem primeru celo terja, da če stanovanja niso zasedena, torej njegova stanovanja zasedena 30 dni, da od takrat dalje mestna občina, sklad ali ostali financer prevzame financiranje oziroma obveznost plačevanja najemnine. Popolnoma nerazumljiva zahteva, ki je vezana ravno tako na davkoplačevalski denar, kot je denar sklada. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kako komentirate tako diskriminatorne pogoje soinvestitorstva? Ali so po vašem mnenju celo morda korektni? Kako boste v skladu s svojimi pristojnostmi oziroma pristojnostmi, ki jih ima Republika Slovenija pri nadzoru stanovanjskega sklada, s ciljem uspešnejšega zagotavljanja neprofitnih stanovanj predlagali njihovo spremembo oziroma njihovo uravnoteženje? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister Podobnik.
Hvala lepa. Gospod poslanec Petek ocenjuje, da je razpis programa spodbujanja zagotavljanja neprofitnih najemnih stanovanj, ne samo ta zadnji, ampak že prejšnji, da je vseboval vsaj dva elementa diskriminatornosti. Najprej moram povedati, da nisem advokat za nazaj tistih, ki so take elemente v razpis zapisali. Bom pa poskušal vseeno komentirati oziroma odgovoriti na vaše vprašanje. Najprej torej: Kakšni bi lahko bili strokovni razlogi za diferenciacijo najvišje primerne cene za gradbeno - obrtniško - investicijska dela? Eden od argumentov bi lahko bil ta, da je pregled aktualnih cen zemljišč, komunalne opreme in gradnje po Sloveniji, ki je bil pripravljen, pokazal, da je močno različna cena po posameznih elementih in lokacijah in da je znižanje cen v tem predlogu sorazmerno s povprečnimi znanimi cenami po raznih lokacijah. Leta 2001, po teh podatkih, ki sem jih dobil, so prav v Ljubljani in okolici te cene najbolj odstopale od državnega povprečja in da se dosežene cene izenačujejo z drugimi območji v Sloveniji. Imam tudi podatek, ki je lahko presenetljiv, kljub temu, da je Slovenija v formalnopravnem smislu enoten trg, pa so cene v nekaterih panogah, tudi v gradbeništvu, različne po različnih območjih Slovenije. Upam, da tak podatek kar drži. Če je ta podatek točen, potem morava skupaj priznati, da tukaj je lahko del argumentacije za tako diferenciacijo. Potem bi lahko celo govorili v nekem smislu o lokalnih trgih, na katerih se oblikuje specifična cena glede na lokalne pogoje ponudbe in povpraševanja. In zopet v gradbeništvu tukaj izstopa Ljubljana, kjer niso le zemljišča najdražja, pač pa tudi gradbene, obrtniške in te ostale storitve, o katerih je govora. Torej tukaj bi lahko bil argument, da so tisti, ki so strategijo v stanovanjskem skladu določali, določili to različno izhodišče. Moram pa vam povedati, da sam ocenjujem, da je taka rešitev lahko sporna. Zato menim, in bom tudi kot predsednik nadzornega sveta stanovanjskega sklada predlagal, da preprosto sklad v letošnjem letu oceni situacijo in predlaga prenovljena, bolj realna cenovna sidra, če jih smemo tako imenovati, da bodo tudi diferencirana po lokacijah, s tem pa se tudi določi ustrezna nova cenovna strategija. Prav tako pa menim kot minister, da bi morale investicije v stanovanjsko gradnjo, ne glede na soinvestirorstvo z občinami, biti aktivno vodene s strani stanovanjskega sklada, kajti aktivno vodenje javnega naročanja je predpogoj, da se določijo, dosežejo nižje cene in nacionalni nivo cen za pripravljalna, gradbena in druga dela. Izkušnja, ki jo imamo sedaj, ko se investicije vodijo razpršeno, večinoma s strani najetih inženirjev, ni ustrezna. To ni partnerstvo v javnem sektorju med državo in občino. In sedaj drugo vprašanje: Zakaj mora občina, ki sodeluje v soinvestitorstvu s stanovanjskim skladom kriti najemnino za stanovanje v lasti stanovanjskega sklada, če je le-to prazno? Tukaj sem pa trdno prepričan, da je stanovanjski sklad ravnal korektno. Najprej zato, ker soinvestiranje sklada v investicijah, s katerimi občine zagotavljajo najemna stanovanja, je predvsem pomoč in podpora občinam, zato je odgovornost za obseg zgrajenih stanovanj, ki jih občani potrebujejo, predpisala občina. Drugič, občine in drugi subjekti, ki so s strani občine zadolženi za zagotavljanje najemnih stanovanj, tudi izvajajo razpise za oddajanje. Tretjič, občina je edina, ki ima ustrezne podatke o potrebah po najemnih stanovanjih na lokalnem nivoju. Zato je tudi kot predlagatelj projekta pridobivanja najemnih stanovanj odgovorna za racionalno porabo javnega denarja, tako občinskega pa tudi v tem primeru državnega. To se pravi, v interesu občine je in občina je odgovorna, da se zgrajena stanovanja res oddajo. Sklad ni profitna ustanova, zato ne more biti ne interes občine, ne države, da bi se gradila stanovanja, ki bi ostala prazna. V tem primeru menim, da ta element v razpisu ni bil diskriminatoren. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec dopolnitev.
Minister, če me drugi del odgovora celo delno zadovoljuje, me prvi del zanesljivo ne. Sam sem gradbinec, imena 30-letno praksa na tem področju in ne morete me prepričevati, da enoten mali slovenski trg na različne načine kupuje opeko, beton, železo, malto, obrtnike in tako dalje. Mi smo v Sloveniji, ta enotni trg mora veljati za celo Slovenijo. Ljubljana ni v tem nobena izjema in zaradi tega ne moremo pristati na tezo, da ima nekdo zaradi svojega položaja drugačno izhodiščno ceno. O tem naj presodijo strokovnjaki. Priporočam vam pa, da kot ministrstvo temu posvetite pozornost. Predlagal bi celo tole. Zdi se mi, da v stanovanjskem skladu sedijo uradniki, ki so preveč prepričani, da je Ljubljana središče vsega in bi vas želel spomniti na nekaj, kar ste sami zagovarjali. Vi poznate ta zemljevid. Ta zemljevid je na vaši spletni strani, govori o decentralizaciji Slovenije. V takratnih potrebah volilne kampanje pišete, kako boste seveda prenesli vse institucije na posamezna mesta. Za stanovanjskih sklad ste napisali, to je vaš dokument, da ga boste prenesli v Domžale. Priporočam, da realizirate to obljubo, da decentralizirate vsaj en del teh možnosti, ki jih imate kot minister v vladi in prenesete torej v neko okolje, za katerega menite, da je primerno, torej sedež stanovanjskega sklada, seveda pa ne samo sedež, da tudi miselnost spremenite. Hvala.
Hvala lepa. Glede vašega dopolnjenega vprašanja me veseli, ker sva se pri drugi točki skoraj zbližala glede odnosa do občin in zgrajenih stanovanj s strani stanovanjskega sklada. Glede prvega, pa cenim vaše mnenje, ste tudi strokovnjak na tem področju, ampak kot rečeno, sem povedal, da je lahko paradoks, s strani, ki poznajo slovenski gradbeni trg, sem pač dobil ta podatek. Jaz ga tukaj pač podajam kot možnost. Podatki govorijo, da kljub temu, da je Slovenija v formalnopravnem smislu enoten trg, pa cena v nekaterih panogah, in tukaj je omenjeno gradbeništvo, predvsem seveda storitve, ne cena opeke, da ne bo nesporazuma, ampak veva, o čem govoriva - gradbeno-obrtniško-instalacijska dela, žal, niso enaka po vseh delih Slovenije. S tem pa ne opravičujem odločitve tistih, ki so kreirali odločitve stanovanjskega sklada glede tega sidra. Če ste me dobro razumeli, je moja usmeritev ta, da bom pač preprosto zahteval analizo tega področja, tega sistema in predlagal, da se ta cenovna sidra spremenijo. In še ena stvar je pomembna: aktivna vloga stanovanjskega sklada, kadar vstopi v so investitorstvo z občinami, če želimo, da se bo potem na koncu cena stanovanj znižala. Na koncu pa dober politični izziv, ki ste mi ga dali. Tukaj vam bom dal pa klasični politični odgovor. Jaz bi želel, da bi tekst in slika, ki ste mi jo pokazali, zemljevid, bil v celoti zapisan v koalicijski pogodbi. V celoti ni bil, delno nam je uspelo, tudi s spoštovanimi kolegi v koaliciji, zapisati v koalicijsko pogodbo, da si bomo prizadevali za decentralizacijo. Tudi s prenosom nekaterih državnih inštitucij v različne predele in mesta po Sloveniji. To je usmeritev vlade. Upam, da bo kmalu dobila konkretno obliko, da vsaj v eni od državnih inštitucij v bo zaživela nekje izven Ljubljane. Dodatno.
Hvala. Na vrsti je naslednje vprašanje, in sicer gospod poslanec Ciril Testen ga bo postavil ministru za javno upravo.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, spoštovani ministri! Trenutno je skoraj več ministrov kot poslancev v dvorani, ampak jaz bom kljub temu zastavil vprašanje. Že nekaj mesecev v javnosti povzroča nemir novica, ki jo je v slovenskih medijih predstavil minister za javno upravo dr. Gregor Virant. Po njegovem predlogu naj bi se v Sloveniji število upravnih enot zmanjšalo z 58 na 14. V zgornji Soški dolini, in verjamem, da tudi v nekaterih drugih krajih po Sloveniji, smo v zvezi z napovedanimi spremembami zaskrbljeni. Ne vem, če se minister zaveda, kaj to pomeni konkretno za naše področje in ponovno poudarjam, nismo edino razpršeno in odmaknjeno področje v Sloveniji. Naj predstavim nekaj dejstev. Razdalje med Novo Gorico, kjer bo po predlogu sedež upravne enote, in nekaterimi kraji v zgornjem Posočju so zelo velike, do Tolmina je 40 kilometrov, do Kobarida 55, do Bovca 80, do Trente več kot 100. Javni prevozi so slabo organizirani, ker so zaradi majhnega povpraševanja nerentabilni, poleg tega pa so tudi zelo dragi in za ljudi z nizkimi dohodki težko dosegljivi. Bovec - Nova Gorica je v eno smer avtobusna karta približno 2.000 SIT. Z ukinitvijo sedeža upravne enote v Tolminu in tudi v podobnih središčih po Sloveniji bomo izgubili kar nekaj možnosti za zaposlovanje, predvsem mladih izobraženih ljudi, kar bo dodaten razlog za preseljevanje v večja središča. Minister sicer povezuje novo razdelitev upravnih enot z uvajanjem elektronske uprave, vendar opozarja, da so to področja, kjer elektronsko urejanje upravnih zadev ni realno pričakovati, ker tu živi povprečno starejša generacija, in tudi zaradi takih potez vlade bo ta procent v korist starejših še večji. Ker sem že omenil Tolmin in Soško dolino, bi vas rad opozoril tudi na to, da bo v mesecu maju v Tolminu predana namenu nova zgradba upravne enote, ki pa bo s selitvijo sedeža upravne enote vsebinsko vprašljiva. Vprašanje: Kakšen status bo v bodoče ob uveljavitvi sprememb imela sedanja upravna enota Tolmin? Kaj bo ta sprememba pomenila za uporabnike? Koliko delavcev bo izgubilo delo in koliko se jih bo prisiljenih dnevno voziti na delo v Novo Gorico? Kakšna delovna mesta bodo zasedli? Kakšne bodo možnosti novih zaposlitev? Hvala lepa.
Hvala. Dr. Virant.
Hvala lepa za vprašanje. Lep pozdrav, najvztrajnejšim poslankam in poslancem. Reorganizacijo upravnih enot načrtujemo zato, da bi bilo delo upravnih enot bolj koordinirano, da bi dosegli racionalizacijo tako pri izgradnji kadrovskih kot materialnih virov pa tudi zato, da bi lahko bolj fleksibilno razporejali tako ljudi kot tudi spise oziroma zadeve, ki jih rešujejo. Načrt reorganizacije predvideva oblikovanje iz današnjih 58-ih upravnih enot 14 upravnih enot s 44-imi izpostavami, pri čemer posebej poudarjam, da bi v teh 14-ih upravnih enotah skoncentrirali samo upravljanje, torej menedžment in pa režijske naloge - finančna, računovodska, kadrovska informatika, kakovost in kar še spada zraven. Upravne storitve za državljane in podjetja bi ostale tam, kjer so, to se pravi, na današnjih lokacijah, vključno z najmanj 182-imi krajevnimi uradi, kolikor jih je že danes informatiziranih in poslujejo kot tista najbližja točka, v kateri se lahko državljan sreča s storitvami državne uprave. In še več kot to, načrtujemo celo, če se bo bodo izkazale potrebe na terenu, povečanje števila teh krajevnih uradov. Konkretno, če govorimo o upravni enoti Tolmin, že danes funkcionira krajevni urad v Bovcu, funkcionira krajevni urad, če se ne motim, v Mostu, funkcionira krajevni urad v Kobaridu, v Grahovem, tako da je teritorij pokrit z upravnimi storitvami zelo dobro. Natančne kadrovske posledice. Kadrovske posledice gotovo bodo. Te kadrovske posledice bodo predvsem v premestitvah, pa tudi v možnih presežkih, do katerih bo prišlo. Ta trenutek je nemogoče govoriti o točnem številu morebitnih presežnih uslužbencev, to bo pokazal šele projekt, ko bo narejen v vsakem primeru posebej. Ta trenutek se posebna projektna skupina ukvarja s tem vprašanjem. Seveda pri potrebnih selitvah zaposlenih pa bomo upoštevali tudi geografsko oddaljenost, še posebej v primeru Tolmina oziroma relacije Tolmin - Nova Gorica. Absolutno bomo to upoštevali. Ne samo to, da zagotavljam, da se storitve v nobenem primeru ne bodo oddaljile, se pravi, da se nikoli ne bo zgodilo, da bi moral nekdo po storitev dlje, kot pa jo je imel doslej, ampak tudi zagotavljam, da bomo tudi pri selitvah zaposlenih, ko bo do njih prišlo, upoštevali tudi to. Neposredne povezave z elektronskimi storitvami tukaj ni. Mi se seveda trudimo in se bomo še trudili, da bi vse, kar je mogoče narediti dostopno na internetu, tudi naredili, vse informacije in storitve, vendar hkrati ne bomo nikoli pozabljali na tiste, ki interneta ne morejo ali pa ne želijo uporabljati. Tako se ta reorganizacija ne opravičuje z EU upravo. Glede vprašanja novih zaposlitev. Politika zaposlovanja v upravi je sedaj restriktivna. Seveda z vidika možnosti nezaposlenih, da si najdejo službo, je to slabo, vendar mislim, da politike zaposlovanja ne moremo graditi na tem, da bi povečevali število zaposlenih v upravi. Pri zaposlovanju v upravi bomo še naprej restriktivni. Poudaril bi še to, da ob tej reorganizaciji, ki bo predvidoma izpeljana naslednje leto, pa razmišljamo kot v varianti tudi o horizontalnih povezavah. Se pravi o tem, da bi se pod eno streho, pod eno organizacijo na lokalni ravni združile davčne izpostave, geodetske izpostave, izpostave ministrstva za obrambo in seveda upravne enote. Da bi opravili tudi to horizontalno povezavo, kar bi pa okrepilo dejansko današnjo upravno enoto. Če želimo to storiti, potem bo seveda reorganizacija zakonodajni projekt in potem bomo z reorganizacijo prišli v državni zbor in takrat bomo lahko tudi razmišljali o poimenovanjih ali namesto upravne enote uporabiti pojem upravni okraj. V tem primeru bi lahko upravna enota Tolmin ostala upravna enota Tolmin, funkcionirala pa dejansko kot izpostava [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]Nova Gorica. Zaključujem. Glede dostopnosti storitev bi povedal samo še to, da delamo intenzivno na tej dostopnosti naprej in s 1.5. bodo številne upravne enote prevzele tudi izdajanje izpiskov iz zemljiških knjig, predvsem tam kjer ni okrajnih sodišč in tudi na krajevnih uradih bomo postopoma uvajali to možnost pridobiti izpisek iz zemljiške knjige. Prepis vozila in podaljšanje registracije, imamo pa tudi že vse pripravljeno, da po 20. aprilu se bo lahko poleg pri pooblaščenih firmah to opravilo tudi na upravnih enotah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor?
Samo na kratko. Jaz bi rad opozoril na eno stvar, ki se dogaja zdaj na davčni upravi, pa se bojim, da se bo tudi na upravnih enotah. Zdaj se namreč dogaja, da stranke, ko pridejo na davčno upravo, zapišejo vprašanja, ki jih imajo, in potem jih napotijo domov in povabijo čez tri dni po odgovor. To se dogaja na davčni upravi pri nas. Kar se pa tiče tistih novih možnosti za zaposlitev, jaz sem predvsem mislil na tiste zaposlitve, ko bodo enkrat možne. Jaz se bojim, da potem, bom rekel, tisto širše okolje ne bo prišlo v poštev za zaposlovanje v teh upravnih enotah, da bo politika zaposlovanja iz tistih ožjih centrov. To mene moti pri tem. Hvala lepa.
Hvala. Minister, še kakšen komentar?
Kar se reorganizacije davčne uprave tiče, se strinjam, da je bila to slaba poteza, ker pri reorganizaciji davčne uprave je šlo za to, da so se tudi dejansko storitve umaknile iz lokalnih okolij v regijska središča. Mislim konkretno na storitve za zavezance za davek na dodano vrednost. To ni bilo dobro in temu zgledu ne bomo sledili. Jaz vedno znova poudarjam, koncentrirali bomo izključno upravljalske pristojnosti in pa režijske službe. Glede zaposlitev bi pa še enkrat rekel, viška teh zaposlitev seveda več ne bo in nihče se ne bo mogel zanje potegovati. Glede delovnih mest, ki bi se prenašala z današnjih izpostav na bodoče, recimo, upravne enote ali upravne okraje, pa gre pravzaprav za relativno majhno število, morda gre v seštevku za število okrog 100, če rečem čez prst, vendar res, zadeva je še v fazi projekta, tako da danes težko natančno ocenim. Ne vem, upravne enote so institucije, ki so tisti del državne uprave, ki je lansko leto se res edini, mislim, da striktno držal principa, da se število zaposlenih zmanjšuje. Že lani so zmanjšali število zaposlenih za 117. Tako iskati zaposlitvene možnosti v upravnih enotah ni najbolj perspektivno. Še enkrat bi pa za konec poudaril, da bomo specifiko Tolmina posebej upoštevali zaradi geografskih razdalj.
Hvala. Kot zadnji v tako imenovanem prvem krogu vprašanj bo vprašanje postavil poslanec Kristijan Janc, in sicer dvema ministroma, ministru za delo, družino in socialne zadeve ter ministru za finance, ki je, kot rečeno, opravičeno odsoten.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi poslanci! Novela zakona o socialnem varstvu, ki je uvedla novo socialno pravico do izbire družinskega pomočnika, je stopila v veljavo 1.2.2004. Ministra za delo, družino in socialne zadeve v zvezi s tem sprašujem: Ali bo v zvezi z družinskimi pomočniki določil jasnejše kriterije za pridobitev statusa družinskega pomočnika? Odsotnega gospoda ministra za finance pa sprašujem: Ali bo v rebalansu proračuna za leto 2005 zagotovil dodatna sredstva za izvajanje te nove naloge občin? Naj na kratko obrazložim. Novela zakona o socialnem varstvu, ki je uvedla novo socialno pravico do izbire družinskega pomočnika in stopila v veljavo, kot sem že rekel, 1.2.2004, zakon o socialnem varstvu v 18.a členu določa, da ima pravico do izbire družinskega pomočnika polnoletna oseba s težko motnjo v duševnem razvoju ali polnoletna težko gibalno ovirana oseba, ki potrebuje pomoč pri iskanju in opravljanju vseh osnovnih življenjskih potreb. Družinski pomočnik je lahko oseba, ki ima stalno prebivališče kot invalidna oseba oziroma eden od družinskih članov invalidne osebe. To je lahko oseba, ki se je lahko štela za brezposelno osebo po predpisih o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti ali z namenom, da bi postala družinski pomočnik, in se je odjavila iz evidence brezposelnih oseb ali pa je zapustila trg dela ali oseba, ki je v delovnem razmerju s krajšim delovnim časom od polnega delovnega časa pri delodajalcu. Novela zakona o socialnem varstvu je prinesla še nekaj sprememb v obveznosti financiranja socialnovarstvenih storitev, ki pa niso prispevale k večji transparentnosti finančnih obveznosti ene ali druge ravni, države ali lokalne skupnosti. Zato je občine razbremenila financiranja osebne pomoči, ki jo je prevzela država, kar pa naj bi bila zamenjava za financiranje družinskega pomočnika. Vendar pa se je država istočasno izognila financiranju dodatka za tujo nego in pomoč, ki invalidom po izbiri pravice do družinskega pomočnika še zmeraj pripada, vendar je ta v stanju mirovanja. Država pa je financiranju osebne pomoči namenila tudi del sredstev iz naslova financiranja plačila za izgubljeni dohodek, ki so ga prejemali starši v skladu s predpisi o starševskem dodatku. Na osnovi navedenega je bila razumljiva trditev predlagateljev, da novela zakona za proračun Republike Slovenije ne bo imela bistvenih posledic. Trditev, da financiranje pravic do izbire družinskega pomočnika za občine ne bo pomenilo povečanja stroškov, pa se je izkazala za zelo napačno. Gre za veliko dodatno obremenitev slovenskih občin in seveda gre za nalogo oziroma storitev, ki je ni mogoče vključiti v takšno ali drugačno formulo z izračunom pripadajočih finančnih sredstev neki občini. Občine v procesu odločanja niso niti stranke v postopku, temveč samo plačnice storitev, o katerih odloča nekdo drug. Tudi sam položaj družinskih pomočnikov ni popolnoma razjasnjen. Ti prejemajo minimalno plačo, [[...]] [[Opozorilni znak.]] [[...]]zavarovanja, kar nanese nekaj več kot 128 tisočakov bruto na mesec. Teče jim delovna doba, s posebnim obrazcem pa jih prijavi center za socialno delo, a pravega delodajalca niti nimajo. Tudi delovno knjižico imajo pri sebi doma. Hvala lepa. Prosim za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister.
Spoštovani poslanec! Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Družinski pomočnik je prišel v zakonsko novelo lansko leto, kot ste pravilno ugotovili. S tem se je pravzaprav na nek način zagotovil za en del populacije - težko prizadete, duševno prizadete predvsem in tudi gibalno ovirane, namesto institucionalnega varstva družinski pomočnik. To je usmeritev, ki je na mestu, ker izboljšuje možnost izbire posameznih invalidov in tudi daje možnost, da ostanejo posamezne kategorije oseb tudi v okviru družinskega življenja oziroma družine. V zvezi z zagotavljanjem izpolnjevanja zakonskih pogojev lahko povem, da je zakonsko določilo, mislim, da razmeroma kar natančno in se v zvezi s tem, da izdaja tudi posamezne pravice, res pa, da je bilo besedilo v postopku sprejemanja zakona spremenjeno in so s temi spremenjenimi določbami prišle v poštev, v možnost financiranja tudi nekatere dodatne osebe, ne pa tako, kot je bilo na začetku navedeno. Posledica uvedbe tega je tudi pravzaprav finančna substitucija. Namesto zagotavljanja sredstev za institucionalno varstvo se zagotavlja družinski pomočnik. Ni pa potrebno tudi zagotavljati sredstev za izvajanje pomoči na domu, ker je za čas izvajanja družinskega pomočnika ta pravica zamrznjena. V zvezi s financiranjem te pravice ugotavljamo, da je v obdobju od 1. avgusta 2004 do 15. 3. 2005 status družinskega pomočnika pridobilo 450 oseb. Glede na podatke o dosedanjem financiranju družinskih pomočnikov ter podatkov o financiranju občin in porabi sredstev na celotnem področju socialnega varstva na podlagi zakona o socialnem varstvu, predvsem to področje institucionalnega varstva in pomoč družine na domu, na državni ravni lahko ugotavljamo naslednje. Občinam je bilo v celotnem znesku primerne porabe na prebivalca v letu 2004 za pravico družinskega pomočnika zagotovljenih 766 milijonov tolarjev. Na koncu leta 2004 pa je bilo za pravico družinskega pomočnika in osebno pomoč porabljenih skupaj 605 milijonov tolarjev. Primerjava podatkov iz gornjih alinej kaže, da je bilo v letu 2004 na ravni države dovolj sredstev za izvajanje omenjenih dejavnosti. Res pa je, da te pravice niso enakomerne porazdeljene, tako da nekatere občine ne dosegajo te porabe in bistveno odstopajo od tega načrtovanega zneska, medtem ko druge občine, ki imajo večje potrebe, pa ta kontingent, nekako vnaprejšen, predviden, pa bistveno presegajo. In tiste občine so se znašle zaradi tega v finančnem primanjkljaju oziroma v finančni stiski. V strukturi izdatkov za socialno varstvo pri postavki - dodatni in dopolnilni programi MDDSZ, naše ministrstvo ocenjuje, da so možne določene prilagoditve in bolj jasno opredeljena namenska poraba, saj naša groba ocena porabe kaže na določeno rezervo sredstev na tem delu. Zato, lahko ugotavljamo, da gre bolj za problem porazdelitve sredstev, alokacijo sredstev. Radi bi izpostavili, da je večina oseb, ki so upravičeni do te pravice, s težko motnjo v duševnem razvoju ali pa so gibalno ovirane in bi sicer potrebovale storitev institucionalnega varstva ali pa pomoči na domu. Institucionalno varstvo pa je glede na družinskega pomočnika tudi bistveno dražje. Problemi nastajajo predvsem pri zagotavljanju sredstev za izvajanje te pravice po vseh občinah. Predvidevamo pa v okviru sprememb zakona o socialnem varstvu bolj jasno opredeliti kriterije, če je še kaj nejasnega in v okviru tega financiranja bolj jasno porazdeliti po postavkah.
Hvala. Gospod poslanec.
Hvala za delni odgovor, čeravno moram povedati, ko bo ta družinski pomočnik segel do slehernega potencialnega uporabnika, bo to med slovenskimi občinami največja proračunska postavka. Verjemite mi, gospod minister. To se že dogaja. Prihajam iz Posavja, občine Krško, Sevnice in Brežice imajo postavke tudi 80 milijonov letno na 3, 4 milijarde proračuna. Občina Sevnica, pripravljena je konkretna projekcija, ki pa dokončno ne more biti, kajti število je neznano in tudi ne bo znano do konca leta, ampak se predvideva, da bo druga največja proračunska postavka prav družinski pomočnik. Ali je bila ta projekcija dobro narejena na nivoju te novela zakona, sem prepričan, da ne, in to je velika velika dodatna obremenitev za lokalne proračune take in drugačne občine. Mislim, da je treba o tem resno razmisliti, da te nove in nove obremenitve, ki padajo kar tukaj in so padale v preteklosti močno na slovenske občine, smo samo še servisna služba, da bomo zagotavljali takšne in drugačne potrebe. Verjamem, da je ta poteza mogoče dobra, nihče pa ni preveril, kakšne bodo finančne posledice slovenskih občin. Vi sami ugotavljate, da je neenakomerna porazdelitev bremena po slovenskih občinah. Tu v teh primerih to štrli ven kot nekaj neverjetnega. Hvala lepa.
Gospod minister še komentar.
Mislim, da je vaša pobuda vsekakor na mestu. Sprejemam te vaše ugovore oziroma omembe, ki ste jih navedli, da je pač naraščanje te pravice evidentno in v bodoče bo potrebno bolj jasno razmisliti. Glede tega, da pa nekatere občine bolj izrazito zagotavljajo oziroma komisije zagotavljajo te pravice, pa lahko kaže, da določila niso povsem jasna, po drugi strani pa seveda lahko seveda razmišljamo v tej smeri, da državljani še niso v polni meri obveščeni o tej možnosti. Torej, vsa ta vaša opozorila vzamemo v obzir, jih bomo analizirali in ob spremembi zakona o socialnem varstvu jih tudi vnesli. Kot ste verjetno seznanjeni, je predlog sprememb zakona o socialnem varstvu, ki ga bo vlada pripravila, mislim, da do konca junija, v parlament pa naj bi prišel v jesen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če mi je dovoljeno malce metafor, imamo še tri maratonce, ki so se odločili za drugi krog in tudi zadnji krog in peščico navijačev. K besedi vabim, da postavi drugo poslansko vprašanje, gospoda poslanca Mirana Potrča, in sicer zopet ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa. Gospod minister, vsebina sprememb in dopolnitev zakona o vojaških vojnih invalidih z vaše strani nas ni presenetila, saj ste bili že kot poslanec nenaklonjeni pravicam udeležencev narodno-osvobodilne borbe. Razočarani pa smo, da pri tem, ko zagovarjate zakon, uporabljate polresnice, da niste pripravljeni pokazati resničnih pravnih podlag in posledic predlaganega zakona, da želite na račun nekaj deset res visokih prejemkov posameznikov oškodovati vse vojaške vojne invalidov. Polresnice so mnogokrat hujše od laži. Trdim namreč, da veljavne rešitve v zakonu temeljijo na obvezi iz ustavne listine, da pri vojaških vojnih invalidih ne gre v prvi vrsti in samo za socialne pravice, temveč tudi za priznavalnine države za okvaro zdravja, ki je bila povzročena pri obrambi domovine, da različnih invalidnin ni mogoče primerjati le glede na težo telesne okvare, temveč je potrebno upoštevati tudi okoliščine, v katerih so nastale, da pravici do invalidnine in pokojnine nista dve konkurenčni pravici, saj pri vojaških vojnih invalidih, enako tudi pri delovnih, gre za dve povsem različni podlagi. Zato, gospod predsednik, da ne bi bilo nejasnosti v mojih vprašanjih, prosim da povsem določno poveste naslednje: "Kolikšen je znesek invalidnine vojaških vojnih invalidov za vsako kategorijo invalidnosti od prve do desete skupine po veljavnem zakonu in po predlogu sprememb in dopolnitev, ki jih predlaga vlada, da bi se videla dejanska razlika? Koliko je invalidov v vsaki od navedenih skupin invalidnosti? Koliko invalidom in v kolikšnem znesku bo torej po vašem predlogu zakona invalidnina zamrznjena in za koliko časa? Koliko bo invalidov, ki se bodo morali do konca leta odločati, ali se odpovedo pravici do invalidnine ali pravici do pokojnine, ker vi po novem obeh pravic ne dopuščate? Katere so po vašem mnenju tiste sporne pravice, ki jih uživajo invalidi in kolikšni so zneski teh pravic, da je treba iti v tako drastične spremembe in ukinjanje pravic po zakonu? Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Spoštovani gospod poslanec, jaz sem vam zelo hvaležen za to vprašanje. Najprej bi rad poudaril, da nisem nenaklonjen vojaškim invalidom. Pri teh predlogih, ki jih je oblikovalo ministrstvo in jih je sprejela tudi vlada, gre za nekatera zmanjšanja privilegijev, ki so nesorazmerni. To smo tudi poudarili jasno. Da smo za 50% zmanjšali osnovno, če pogledate člen, ki govori o tem in člen, ki pomeni prehodno obdobje, vidite, da so te valorizacije samo zamrznjene. To je jasno, in to vi kot dober pravnik tudi dobro veste. So pa omejeni limitirani ti najvišji zneski. Povedal vam bom potem zneske po vrsti, kako zgledajo preko 600.000. Ampak to, spoštovane poslanke in poslanci, niso pokojnine. To so dodatki, še enkrat poudarjam, dodatki, ki gredo tako invalidom kakor tudi družinskim članom, tudi invalidnine gredo družinskim članom, čeprav oni z invalidnostjo nimajo nič opraviti, vdovam, otrokom in tako dalje. Kakšni pa so ti zneski? Pripravili smo tudi tabelo, ki vam jo bomo posredovali. Iz tabele je razvidno, koliko vojnih invalidov je aprila 2005 prejelo vojne invalidnine in koliko so znašale za posamezno stopnjo invalidnosti. Nekaj podatkov. Število uživalcev prve kategorije, to je samo ta invalidnina, 201 skupni znesek 44 milijonov 866.574, kot sem povedal, je to za april, povprečni znesek 223216,79. Druga kategorija, število uživalcev 223, skupni znesek 35 milijonov 498.809, povprečni znesek 159.187. Tretja kategorija, 229 uživalcev, skupni znesek 27 milijonov in še nekaj, da ne bom predolg, povprečni znesek 121.254. Četrta stopnja, 456 uživalcev, skupni znesek 40 milijonov in še nekaj, povprečni znesek 89.477, in tako naprej. Dodatek za pomoč in postrežbo, to je drugi dodatek, ki gre tudi zraven - prva kategorija, od 1.2.2005 dalje, ko je bila valorizacija narejena - 220.836 tolarjev. Prva s 25% povečanjem, 276.046 tolarjev. Druga kategorija 110.418 tolarjev. Potem imamo dodatek za posebno invalidnost - [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]jo kombinirajo. Prva stopnja, 25% dodatek, 55.209. Prva stopnja s povečanjem, 35%, 77.292. Druga stopnja, 19%, 41.958. Tretja stopnja, 12%, 26.500 in četrta stopnja, 6% odstotek odmere, 13.250. Potem je osebna invalidnina, ki je tudi v takšnih zneskih 220 tisoč in navzdol. Zdaj bom skupne zneske teh dodatkov, pri čemer še enkrat poudarjam, ti zneski ne vključujejo pokojnin, po zakonu o pokojninsko-invalidskem zavarovanju. Prva zaporedna, jih lahko, zdaj si vzamemo čas, ko smo ravno tukaj in jih preberem v dveh urah. Prvi uživalec, po vrsti, skupaj 692.144 invalidnina 218 tisoč, dodatek DPI, dodatek za posebno invalidnost v višini 54.500, dodatek za pomoč in postrežbo 272.503 in invalidski dodatek 147.137, kar znese skupaj 692.144 tolarjev. Naslednji, 641 tisoč [[...]]
Minister, bo treba počasi zaključiti.
Jaz mislim, da bi lahko, samo povem, da so upravičeni družinski člani: en član, dva člana, trije člani, štirje člani in teh uživalcev je tretjina družinskih članov. To je pač dejstvo. Glede na to, da gre za družinske člane, lahko govorimo, da gre za socialne prejemke. Ti družinski člani nimajo nič veze z invalidnostjo in tudi ne z ostalimi dodatki. Hvala lepa.
Hvala. Gospod poslanec.
Hvala lepa. Gospod minister, ki odgovarjate tudi za invalide. Kako lahko brez sodelovanje z invalidskimi organizacijami pripravite tako radikalne spremembe zakona? Zakaj niste pripravljeni iti v razgovore in ugotoviti, kje gre res za nesprejemljive višine, in jaz verjamem, da lahko v posameznih rešitvah gre, vendar upate, zaradi teh nekateri višin in posameznikov, ki jih je nekaj deset, s tem da plasirate te nesprejemljive višine in s tem razburite celo slovensko javnost, zagotoviti, da boste uveljavili svoj interes, da se iz političnih razlogov spremeni cel sistem invalidskega varstva vojaških vojnih invalidov. In do tega prihaja. Kako upate trditi, da ni nujno upoštevati različne stopnje invalidnosti glede na različne okoliščine? Kako upate trditi, da delovni invalid - lahko, če dela, dobi tudi invalidnino; vojaški vojni invalid, če dela, ne more dobiti invalidnine. Kako ne poveste direktno - danes prvič ste rekli, da bo za vse invalidne zamrznitev njihovih prejemkov veljala od 1.1.2006 naprej za vse. Za vse! Ker se vsem osnova zmanjša za 50%. Potem povejte drugače! Za nekatere bo veljalo pa absolutno znižanje že s 1. naslednjega meseca po uveljavitvi zakona in vi veste dobro, da zamrznitev, ob [[hvala bogu]] želji, da imamo dva in manj odstotkov inflacijo, pomeni, da je sedanja višina zamrznjena vsem do smrti.
Hvala.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. To ni nekaj desetin, to seveda ponovno poudarjam. Prva kategorija 201, druga kategorija 223, tretja kategorija 229 [[...]]To so vsi z izjemno visokimi dodatki in tako naprej. Niso to desetine, to so stotine. To so stotine, ljudje, 200, 220, 229, 456. Da se razumemo, saj vendar vemo, kaj je desetina in kaj je stotina. Zakaj ni prišlo do razgovorov z invalidskimi organizacijami? Svet za invalide pri vladi ni še imenovan. Zaradi nekaterih sporov, kdo naj bi vse notri bil, ampak to je, sem jasno povedal tudi v javnosti, da je to odgovornost invalidov in njihova možnost, da imenujejo v svet. Ker tega ni, ni bilo niti možno. Ne nazadnje pa se lahko invalidi razprave udeležujejo, so tudi povabljeni, zato imamo tudi razpravo v treh branjih, kjer lahko pride do sprememb. Glede valorizacij. Samo nekateri prejemki se valorizirajo, se zamrznejo, nekateri pa ne. Skupaj bodo imeli nekateri invalidi kljub tej omejitvi, še vedno približno 500 tisoč, skupaj s pokojninami. Torej gre samo za visoke zneske in to velja ponovno poudariti. Možnost za spremembo so, kot sem povedal, kolikor pa si vi prizadevate za takšno razlikovanje, potem je to seveda vaša platforma. Ob tem imamo pa delavke v tekstilnih tovarnah z 80 tisoč plače, ko morajo preživljati druge, pa ne dobijo zanesljive plače. Oprostite, ti prejemki, invalidnine, ki gredo otrokom pa družinskim članom, so socialni prejemki in niso zasluge za ali pa nadomestilo, to, da so utipali vojno škodo oziroma da so postali v vojni, kajti te osebe niso bile v vojni. Še enkrat poudarjam, ta predlog, ki je bil nazadnje sprejet, tak zakon, je bil nerazumen, ni bil socialen, ne odgovoren, in tako država ne sme delati. Predlog, ki smo ga pripravili, je razumen in posamezni invalidi se bodo lahko vključili v javno razpravo.
Hvala. Kot predzadnjega vabim k besedi gospoda poslanca Aleša Guliča, da postavi vprašanje ministru za zdravje.
Hvala lepa. Cenjeni gospod minister, spoštovani poslanci in poslanke! Ministrstvo za zdravje je v prejšnjem mandatu imelo protokolaren prevoz urejen tako, da je imelo vozilo renault laguna, ki je bilo ministru dodeljeno v osebno uporabo in zanj je potem plačeval boniteto. Prejšnji minister se je pač za to odločil, ker je menil, da omejena količina sredstev v zdravstvenem resorju zahteva zmanjševanje stroškov povsod, kjer je možno, in je to pokazal tudi kot osebni zgled. Sedanji minister dr. Andrej Bručan pa si je za protokolarne prevoze omislil 3000-kubični audi A6, TDI quattro, ki povsem nov stane 14 milijonov tolarjev. No, da me ne bo vlekel za jezik, naj povem, da je nekoliko rabljenega kupil za 10 milijonov tolarjev. Vprašanja seveda so pa posledična. Vezana so tudi na to, da se za zdravje pravzaprav zbirajo poleg teh sredstev iz prispevkov tudi sredstva iz dobrodelnih akcij, različni klubi zbirajo, Lionsi, Rotarijanci in tako dalje in jasno je, da je to razbremenitev. Vprašanja: Zakaj si je gospod dr. Andrej Bručan kupil takšno vozilo in ne polovico cenejšega, saj se dajo dobiti z enakimi varnostnimi kvalitetami? Kaj s svojim ravnanjem sporoča slovenskim bolnikom, razen to, kar je že sporočil, da bodo čakalne dobe morda celo daljše zaradi tega? Ali ne bi bilo primerneje, da bi v resorju, ki ga vodi in ki se kar naprej sooča s pomanjkanjem denarja, pokazal malo več, recimo, naklonjenosti kakšnemu minimalizmu in ne baroku? In pa tudi to: Ali bo še naprej tako ravnal z denarjem, ki mu ga je zapustil predhodnik in je namenjen izgradnji pediatrične klinike? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Seveda, tega vprašanja sem še posebej vesel, ker kaže, prvič, na nepoznavanje stvari in tu bom lahko odgovoril točno na tisto, kar bi rad odgovoril že dalj časa. Kar se tiče varčevanja prejšnjega ministra, bi bila ta diskusija lahko zelo dolga, predvsem bi pa preveč časa porabil, da bi pokazal na vse tiste stroške, ki so jih v tistem času naredili na področju zdravstva, od propadle reforme, plačevanja številnih tujih strokovnjakov, ki niso pokazali prav ničesar, kar je zneslo vsaj stokrat toliko kot ta razlika, ki jo vi tu navajate za razliko pri tem avtu. Pa pojdimo k avtu! Ministrstvo za zdravje ima na razpolago najstarejši avto, ki je star 11 let, najmlajši je star pa zdaj 4 leta. Avto, ki sem ga dobil od prejšnjega ministra, ki ga je pa vozil šofer - tudi ta avto, ne sam, on je imel šoferja, tako da ni bil prav varčen, kajne? -, je pa bil ob predaji v takem stanju, da pravzaprav, ko smo prišli v neko bolnišnico na obisk, je šofer rekel, tu notri imam pa ministra, je pa rekel vratar: "A tu notri imate ministra?" Kakor češ, v tem avtu imate ministra. Avto je bil deloma tudi obtolčen, imel je generalno pri 80.000. Potem se je pa zgodila še ena zadeva, ki je bila odločilna. Prišlo je do karambola, za katerega ni bil kriv šofer, praktično je bila tako imenovana "totalka" in potem smo se odločili, da kupimo dejansko rabljen avto in smo namesto 14 milijonov za 9 milijonov 800 in mislim, da pri tem nismo prav nič pretiravali, mislim, da je avto primeren za ministra in tak avto imajo tudi vsi drugi ministri praktično. Tu ni bilo kakšnega velikega problema z razsipništvom. Kar se tiče moje skromnosti, me premalo poznate, da bi vedeli, koliko sem skromen in koliko ne. Tisti, ki me poznajo, vedo, da sem. In tisti, ki me poznajo, vedo tudi, da želim, da mi naročajo - recimo, samo eno vprašanje, kar se skromnosti tiče - prevoz v ekonomskem razredu v letalu, v rednih linijah in tako naprej. Mislim, da kar se moje skromnosti tiče, vprašajte tiste, ki me poznajo, sam se ne bom mogel niti hvaliti na tem področju niti se sam grajati. Kar se pa tiče drugih vprašanj, ki ste jih tu postavili, koliko bo to vplivalo na pediatrično kliniko in koliko je meni predhodnik zapustil denarja, kar se tiče pediatrične klinike, vam povem, da je pustil samo tisti denar, ki ga ni uspel zaradi nesposobnosti uporabiti. Samo tisti denar je pustil. V skladu je pustil 10 milijard tolarjev, ki ga ni uspel uporabiti, ali razumete, kaj je to? In to nima nobene veze s pediatrično kliniko, tudi približno ne. Tako vam toliko kar se tega tiče, mirno odgovorim, da to ne bo nič vplivalo na čakalne dobe, nič ne bo vplivalo na pediatrično kliniko. Denar, ki je bil zagotovljen za nakup tega avtomobila, je bil zagotovljen že več kot pol leta in smo se odločili za nabavo rabljenega avtomobila za potrebe ministra. In če mislite, da bi 2,4 ali 2.400 kubičen motor stal polovico manj od 3.000, se motite, verjetno ne poznate cen. Jaz svojim bolnikom nič ne sporočam. Sporočam jim samo to, da bo moje ministrovanje za njih sigurno boljše in da bodo tudi čakalne dobe, čeprav ste govorili, da sem rekel, da se bodo podaljšale, sem rekel mogoče za kakšno vrsto čakalne dobe, ne pa generalno in zaradi tega mislim, da to ne bo prav nič vplivalo na podaljšanje čakalnih vrst v zdravstvu. Mislim pa tudi, da že sedaj nekateri rezultati kažejo, da se stvari premikajo v pravi, to se pravi v boljši smeri. Hvala lepa.
Hvala. Gospod poslanec še dodatno obrazložitev?
Se zahvaljujem gospodu Andreju Bručanu za odgovor.
Hvala lepa. In kot zadnjega najavljam gospoda poslanca Mihaela Prevca, da postavi vprašanje ministru za kulturo.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministra, spoštovani kolegi in kolegice! Pravzaprav bi mogoče z ministrom na to vprašanje lahko odgovorila že prej, ker se dejansko tiče iste tematike, vendar mi je bilo naročeno, da sta to nekje dve ločeni vprašanji, zato sem ju nekje tudi ločeno postavil. Tudi v tem primeru gre za problematiko lokalnih in pa regionalnih radijskih in televizijskih postaj, in sicer gre za to, da so te lokalne radijske in televizijske postaje v letu 2004 na osnovi dveh razpisov z ministrstvom za kulturo sklenile pogodbe o sofinanciranju programskih projektov posebnega pomena, vendar do izplačil teh pogodbenih zneskov ni prišlo in tudi ne pride, ker RTV Slovenija protizakonito zadržuje izplačilo teh sredstev, ki so se natekle od uveljavitve zakona o medijih, to je od aprila leta 2001, pa vse do uveljavitve odločbe ustavnega sodišča, to je do septembra leta 2004, to se pravi iz naslova 3% RTV prispevka. Številni radijski in televizijski izdajatelji so se zaradi tega znašli v izredno hudih finančnih stiskah in tudi na meji preživetja. Zato ministrstva sprašujem naslednje. Ali ima vlada v tem primeru kakršenkoli mehanizem, da bi vendarle prisilila nacionalno RTV organizacijo, da sredstva vendarle izplača, saj v tem primeru gre za spoštovanje zakona, ki ga je seveda sprejela tudi vlada? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister.
Hvala gospodu poslancu za vprašanje. Zdaj smo že v prvem odgovoru malo pojasnili. Povedal bi samo to, da vendarle od teh 773 milijonov, ki so bili v letu 2004 obljubljeni in pogodbeno tudi zavezani, bi povedal to, da je bilo novembra 2004 vendarle izplačano 130 milijonov tolarjev iz interventnih sredstev, za ostali del pa je pot edina taka, kot je običajna: torej izvršba ali rubež po domače in organ, ki upravno izvršbo lahko opravi, je davčna uprava Republike Slovenije in ministrstvo za kulturo je davčni upravi že predlagalo, naj opravi to izvršbo in trenutno se o tem odloča. Lahko samo toliko povem, torej mi smo dali to v izvršbo in čakamo na odločitev davčne uprave. Verjamemo, da bo tokrat to ugodeno ministrstvu za kulturo in da bo dejansko prišlo do te izvršbe. RTV Slovenija na posebnem kontu ta sredstva pravzaprav hrani, vendar se je na vse te zadeve pritožila, vendar pa posebna sredstva obstajajo na RTV-ju in jih hranijo. Torej, mi resnično verjamemo in upamo, da bo prišlo do te izvršbe in da bodo prizadeti, bi človek rekel, poplačani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tako. Ker je poslanka Barbar Žgajner Tavš predlagala, da se o odgovoru predsednika vlade opravi razprava in o tem predlogu bomo jutri glasovali, ne morem zaključiti te točke dnevnega reda, temveč jo prekinjam. Prekinjam tudi 5. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Želim vam lep večer, dober tek, srečno pot tistim, ki se vozite, in seveda hvala lepa tako predstavnikom vlade kot tudi poslankam in poslancem za napore in za potrpežljivost. Lahko noč.