Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 7. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Janez Janša, Jakob Presečnik, Franc Jurša, Vili Rezman, Ljubo Germič in Branko Marinič. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA LETNEGA PLANA RAZVOJA IN OBNAVLJANJA AVTOCEST ZA LETO 2009. Letni plan je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga plana. Besedo ima dr. Patrick Vlačič, minister za promet. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je na svoji 22. seji 16. 4. 2009, sprejela Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 in ga posredovala v soglasje Državnemu zboru. Naknadno je bilo ugotovljeno, da nekateri odseki, ki so sestavni del letnega plana, zaradi zamud v postopkih javnega naročanja v letu 2009 in izvedbi del ne bodo realizirani do take mere, kot je bilo prvotno načrtovano. Sprejeta pa je bila tudi odločitev, da se v letu 2009 iz virov sredstev umaknejo predvidena namenska sredstva ter da se zmanjša predvidena poraba za gradnjo. Skladno s tem je bilo pripravljeno novo besedilo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ki ga je Vlada Republike Slovenije sprejela in poslala v soglasje Državnemu zboru. Skupna vrednost novega letnega plana znaša 672.515 milijonov evrov, za razvoj in obnavljanje avtocest je skupaj namenjenih 508.194 milijonov evrov. V letošnjem letu bo v skladu s tem letnim planom prometu skupaj predanih 56,9 kilometra cestnih odsekov, to je 44,7 kilometra štiripasovnic, 10,3 kilometra hitre ceste ter 1,9 kilometra navezovalne ceste. To pa je na štajerskem kraku - odsek avtocesta Pesnica-Slivnica, del pododseka Pesnica-Zrkovska cesta v dolžini 5,3 kilometra, del navezovalne ceste Nova Zrkovska v dolžini 1,9 kilometra, odsek avtoceste Zrkovska cesta-Ptujska cesta dolžine 4,2 kilometra, odsek avtoceste Pluska-Ponikve dolžine 7,6 kilometra, Ponikva-Hrastje dolžine 7,2 kilometra. Na vipavskem kraku Razdrto-Vipava, pododsek hitre ceste čez Rebrnice v dolžini 10,3 kilometra. Na podravskem kraku odsek avtoceste Slivnica-Gruškovje, pododsek Slivnica-Draženci dolžine 19,8 kilometra in del pododseka Draženci-Gruškovje od mednarodnega mejnega prehoda Gruškovje do državne meje v dolžini 0,6 kilometra. Treba je poudariti, da bo predaja nekaterih navedenih odsekov v letu 2009 mogoča le, če bodo vse za dokončanje gradnje pomembne okoliščine dopuščale izvedbo del v skladu z načrtovanim potekom. Gre za nekatere razlastitve in gre tudi za pričakovanje, da bodo vremenske okoliščine ugodne. Zlasti je kritična situacija na Dolenjskem, kjer je avtocestna trasa zahtevna, poleg tehnične zahtevnosti pa tudi pridobivanje nepremičnin od dveh lastnikov predstavlja velik problem. Gradnja se bo nadaljevala na 6,1 kilometrov štiripasovnih cest, na 5,2 kilometrov hitre ceste, 10,4 kilometrov dvopasovne ceste, 3,1 kilometra navezovalne ceste, ter pri bencinskem servisu Cikava, to pa je na primorske kraku. Odsek avtocesta Klanec-Ankaran, prva faza navezave na Luko Koper v dolžini 3,1 kilometer ter odsek hitre ceste Koper-Izola v dolžini 5,2 kilometra. Na gorenjskem kraku odsek avtocesta Peračica-Podtabor v dolžini 2,4 kilometre, ter izvedba druge faze na avtocestnem odseku Šentvid-Koseze. Na dolenjskem kraku odsek avtoceste Šmarje Sap-Višnja gora, ploščad za bencinski servis Cikava, se opravičujem. Na podravskem kraku odsek dvopasovne ceste Hajdina-Ormož, pododsek Gorišnica-Ormož dolžine 10,4 kilometre. V letu 2009 se bo začela gradnja na primorskem kraku na avtocestnem odseku Klanec-Ankaran, druga faza navezave na Luko Koper v dolžini 1,4 kilometre. Vrednost del na odsekih in pododsekih, ki bodo v letu 2009 predani prometu oziroma se bodo v letu 2009 na njih začela ali nadaljevala gradnja, tako znaša 297,65 milijona evrov. V letu 2009 se bo nadaljevala gradnja nekaterih državnih navezovalnih cest, ki omogočajo boljše navezovanje širših urbanih območij petega in desetega koridorja, ta vrednost znaša 9,10 milijonov evrov. V letu 2009 bo potekala tudi priprava projektne in druge dokumentacije za tiste nepremičnine in odseke, ki se bodo začeli v letu, 2009, to je za projektno dokumentacijo [[...]] [[Nerazumljivo.]] 41 milijona in za odkup 7,33 milijonov evrov. Na nekaterih odsekih se bodo izvajala zaključna dela v vrednosti približno 33 milijonov evrov. Glede finančnih virov za leto bodo investicijski transferji, evropska ter proračunska sredstva za izgradnjo avtocest [[...]]
Minister, prosim vas, da počasi zaključite, čas je potekel, zaključite stavek.
Torej, to je več ali manj tudi to, če bo kaj, bom še potem povedal. Hvala.
Hvala lepa. Letni plan je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Janku Vebru za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Odbor za promet Državnega zbora je na svoji 3. seji, ki je bila 2. junija, obravnaval Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Vlada je Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 posredovala Državnemu zboru sicer že 16. aprila, vendar ga je v skladu s tolmačenjem 118. člena Poslovnika Državnega zbora umaknila. S tem je bil zakonodajni postopek končan. Vlada je predložila novo besedilo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 z dne 22. maja, ki ga je odbor obravnaval na svoji seji. V uvodni obrazložitvi je minister dr. Patrick Vlačič predstavil glavne poudarke iz letnega plana, katerega skupna vrednost znaša 689,65 milijonov evrov. Za gradnjo in obnovo je namenjenih 542,63 milijonov evrov, poraba za servisiranje dolga pa znaša 294,05 milijona evrov. Viri sredstev, poudarja minister, ki zagotavlja izvedbo letnega plana, so investicijski transferji, proračun Evropske unije v višini 31,34 milijona evrov, povračilo davka na dodano vrednost v višini 70 milijonov evrov, krediti mednarodnih finančnih inštitucij in tuji krediti v višini 165,93 milijonov evrov, obveznice in krediti v višini 274 milijonov evrov, koncesijska dajatev, dodatna sredstva in drugi viri v višini 148,59 milijonov evrov. Vsi ti viri omogočajo, da bo v letu 2009 predano prometu 56,9 km avtocest. Gradnja se bo nadaljevala na 24,8 km avtocest, na 85,5 km odsekih se bodo izvajala zaključna dela in gradnja se bo začela na 1,4 km avtocest. Minister je še posebej poudaril, da bo tudi z zakonom, ki bo omogočal kratkoročno likvidnost, zadolževanje za eno leto v višini 30 milijonov evrov, za odseke Slivnica-Draženci in Beltinci-Lendava v primeru izpada ali nepravočasnega črpanja sredstev iz kohezijskega sklada zagotovljen vir za nemoteno izvajanje teh dveh odsekov. Sam letni program so obravnavale tudi druge institucije, in sicer Državni svet v svojem mnenju opozarja na vsakoletno zmanjševanje deležev sredstev proračuna Republike Slovenije za izvajanje Resolucije o Nacionalnem programu izgradnje avtocest. Opozarja tudi na nujnost spremembe zakonodaje na področju javnega naročanja, v smeri racionalizacije postopkov javnega naročanja. Tudi Zakonodajno-pravna služba je pregledala letni program, in ugotavlja, da predloženi letni program razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 odstopa od Resolucije Nacionalnega programa izgradnje avtocest, kar pa je bila tudi praksa v letu 2008, tako da je pripombo samo ponovila iz leta 2008. V razpravi so člani odbora problematizirali zamude pri izgradnji in dokončanju posameznih odsekov avtocest, predvsem odseka avtoceste mimo Trebnjega in tudi nujnost priključitve, torej izgradnje polnega priključka na območju Šmarje-Sap. Ravno tako so v razpravi pozvali vlado, da pripravi novelacijo Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji ter prouči možnost ponovnega zagotavljanja finančnih sredstev za avtoceste iz proračuna Republike Slovenije. V svoji razpravi pozivajo vlado, da pripravi tudi nacionalni program izgradnje drugih državnih cest. Menili so, da je potrebno pospešiti pripravo projektno-tehnične dokumentacije in preveriti ustreznost postopkov javnega naročanja, ki mnogokrat povzročajo nepotrebne zamude. Predstavniki Ministrstva za promet in Darsa so članom odbora podali konkretne odgovore na zastavljena vprašanja o posameznih odsekih in tudi o problematiki njihove realizacije, zato je po končani razpravi odbor sprejel sklep, da Državni zbor sprejme sklep o soglasju k Letnemu planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, in sicer Državni zbor Republike Slovenije daje soglasje k letnemu planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije na seji 21. maja 2009. Hvala.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Janez Ribič v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Dober dan, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod minister, spoštovane gospe in gospodje, poslanci in poslanke, lepo pozdravljeni! Mnenje oziroma stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke k Letnemu planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 je sledeče. Spoštovani, v letu 2009 bo predano prometu 56,9 kilometra avtocest, gradnja se bo nadaljevala na 24,8 kilometra avtocest, na 85,5 kilometra odsekih se bodo izvajala zaključna dela in v letu 2009 naj bi se začela gradnja odseka, navezava na Luko Koper v dolžini 1,4 kilometra. V Slovenski ljudski stranki nas skrbi, ali bo pristojni minister sposoben izvesti vse, kar je v planu za letos predvideno, glede na to, da je pol leta že minilo. Pričakujemo od ministrstva, da bo storilo vse, da bo odprt tudi odsek mimo Trebnjega, ki je nujen, zaradi vse večjega prometa. Niso sprejemljiva nobena opravičila in razlogi, da se to ne bi zgodilo. Poleg tega se nadaljuje v prejšnjem mandatu kritizirana praksa in se v proračunu spet zmanjšujejo namenska sredstva in se povečujejo zadolževanja. Prav tako sta kljub vključenosti v programu Resolucije Nacionalnih razvojnih projektov za obdobje 2007 - 2023 Bele krajine in Koroška vse bolj umaknjeni od osrednjega avtocestnega križa. Seveda pričakujemo, da bo v novem rebalansu Vlada predvidela tudi investicijski transfer s postavke sredstva za izgradnjo avtocest, ker zdaj ni bilo teh postavk, so pa nujne, da bo izvajanje plana sploh mogoče. Poleg tega smo mnenja, da je nujno pospešiti pripravo projektno tehnične dokumentacije in preveriti ustreznost postopkov javnega naročanja, ki mnogokrat povzročajo nepotrebne zamude. Na drugi strani pa parlamentarna zakonodajno-pravna služba opozarja, da predloženi Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 odstopa od Nacionalnega programa izgradnje avtocest in je zato hkrati potrebno spremeniti Zakon o zagotavljanju namenskih sredstev za gradnjo državnih cest kot osnovni vir financiranja in spremeniti Nacionalni program izgradnje avtocest. Na tej seji bomo sprejemali tudi novo soglasje in poroštvo za gradnjo avtocestnih odsekov v skupni višini 329,73 milijonov evrov. Vse to je bilo hudo kritizirano lani s strani današnje koalicije, žal pa zdaj niste ničesar spremenili. V zakonu je predvideno tudi kratkoročno likvidnostno zadolževanje za eno leto v višini 30 milijonov evrov [[...]]
Prosim, mir v dvorani.
[[..]]in Beltinci-Lendava v primeru izpada ali nepravočasnega črpanja sredstva iz kohezijskega sklada. Seveda smo mnenja, da mora Vlada storiti vse, da do izpada kohezijskih sredstev ne bo prišlo. S tem upanjem poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo letni plan v skupni vrednosti 689,65 milijonov evrov, ker želimo, da se izgradnja avtocest nadaljuje in čimprej konča. Ob tem pa želimo poudariti, da upravičeno pričakujemo, da bo država čimprej pristopila k sanaciji in rekonstrukciji državnih cest pa tudi nekaterih lokalnih, uničenih, zaradi gradnje slovenskega avtocestnega križa. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Jerič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister, spoštovane poslanke, poslanci! V Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 podprli. Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest tako kot že vsa leta doslej obravnavamo sredi koledarskega leta, ko so gradbena dela na novih odsekih in pri obnavljanju obstoječih avtocest na vrhuncu. Kar je bilo nekoč izjema in odklon, je danes postalo železno pravilo. Očitno projekt izgradnje slovenskih avtocest vse bolj postaja podoben velikanski čezoceanski ladji, kjer je hitro in natančno manevriranje skoraj nemogoče. Vse bolj dobivamo vtis, da na ta največji projekt v sodobni Sloveniji pravega vpliva ni več ter da se preprosto odvija po nekih lastnih zakonitostih. Cena je mogoče pretirana, dejstvo pa je, da na projekt vedno bolj vplivajo pretekle odločitve in pa zunanji dejavniki, na katere njegovi nosilci nimajo pravega vpliva. V Liberalni demokraciji Slovenije smo prepričani in pričakujemo od nove slovenske vlade in pa Ministrstva za promet, da bo stanje v prihodnje na tem področju drugačno. Glede samih avtocestnih odsekov in njihovih dolžin in pa vrednosti del v letošnjem letu verjetno ni potrebno izgubljati preveč besed, saj je bilo več ali manj vse že rečeno. V Liberalni demokraciji Slovenije razumemo, da je pripravljavce letnega plana vodilo izhodišče, da se dokončajo tisti odseki in pa pododseki iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest, ki se že gradijo in je njihovo dokončanje ter predaja prometu tehnično možna že letos in se čim bolj pospešeno nadaljuje gradnja odsekov na prednostnih smereh slovenskega avtocestnega križa, se pravi na gorenjskem in pa dolenjskem kraku. S kriterijem ekonomske in pa finančne krize ocenjujemo in sprejemamo tudi dejstvo, da je letošnji plan novogradenj fizično in finančno manj ambiciozen od letnih programov preteklih let, čeprav se s tem argumentom verjetno ne bi strinjali marsikateri makroekonomist. Izpostaviti pa moramo ključno značilnost letnega plana, in sicer dejstvo, da so kot vir sredstev popolno izpadla namenska sredstva iz proračuna Republike Slovenije, ki se zbirajo na podlagi Zakona o zagotoviti namenskih sredstev. Gre za dejstvo, ki je posledica vsaj treh odločitev, in sicer dveh vlad. Prvič, odločitve prejšnje vlade, da radikalno spremeni sistem financiranja projekta, in to v razmerah konjunkture, z visoko gospodarsko rastjo. Drugič, odločitev prejšnje vlade, da uvede pavšalno cestninjenje za osebna vozila. In tretjič, odločitev aktualne vlade, da preostala namenska sredstva iz državnega proračuna v višini 11 milijonov evrov prenese na Direkcijo Republike Slovenije za ceste in jih nameni za državno cestno mrežo. Obema odločitvama prejšnje vlade smo nasprotovali že pri njunem sprejemanju in uveljavljanju in našega odklonilnega stališča tudi danes nismo spremenili. Odločitev sedanje vlade pa ocenjujemo kot posledico stanja, v katerem se je znašel državni proračun v letošnjem letu. Vlada se je po našem mnenju med dvema slabima možnostma odločila za manj slabo ter s prenosom namenskih sredstev za izgradnjo avtocest zmanjšala neizbežno zmanjšanje sredstev za državne ceste, kjer trenutno potekajo dela na okoli 800 projektih obnov in novogradenj. Pri predvidenem zadolževanju v letu 2009 letni plan tudi najbolj odstopa od Resolucije o Nacionalnem programu izgradnje avtocest. Zaradi omenjene kompleksnosti in težke vodljivosti celotnega projekta izgradnje avtocest v LDS ne pričakujemo, da se bodo fizične napovedi za naslednje leto, ko naj ne bi bil dokončan prav noben daljši avtocestni odsek, bistveno spremenile. Pričakujemo pa, da bo čim prej pripravljen nov nacionalni program izgradnje avtocest, ki bo izhajal iz realnih predpostavk, da bo izdelana ustrezna študija o dolgoročni finančni vzdržnosti programa izgradnje avtocest. V tej povezavi tudi, da Vlada pospeši vse aktivnosti za uvedbo cestninjenja v prostem toku, ki bo zadostil kriteriju pravičnega plačila uporabe avtocestnih odsekov, ter da se bodo pospešila dela na pripravi projektov 3. in 4. razvojne osi in zagotovila tudi ustrezna finančna sredstva, saj 3. in 4. razvojna os pomenita tudi razvojno priložnost oziroma možnost krajem, ki ne ležijo ob 5. oziroma 10. avtocestnem koridorju. Naj zaključim. V Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo Predlog letnega programa razvoja in obnavljanja avtocest podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Han, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, minister, direktor direktorata, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je še en dokument, ki se žal ne bo mogel izogniti krizi, ki je pred nami. Letni plan razvoja in izgradnje avtocest za leto 2009 bomo seveda v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Letni plan je kljub temu, da je zmanjšana poraba za gradnjo ter da so zmanjšana oziroma ukinjena namenska sredstva, skladno pripravljen tudi s smernicami drugega rebalansa, ki ga pripravlja Vlada Republike Slovenije. Kot sem na začetku rekel, je tudi skladen z razmerami, ki so v Evropi, v svetu in ne nazadnje tudi v Sloveniji, kar se tiče gospodarske krize. Skupna vrednost letnega plana za leto 2009 sicer znaša 689,65 milijonov tisoč evrov, za razvoj in obnovo avtocest pa bo skupaj namenjenih cca. 419 milijonov. V letošnjem letu bo v skladu s tem planom v promet predano 56,9 kilometra cestnih odsekov, to je 44,7 kilometra štiripasovnic, 10,3 kilometra hitre ceste, slaba dva kilometra navezovalnih cest itn. Na štajerskem kraku odsek avtoceste Pesnica - Slivnica, del pododseka Pesnica - Zrkovska cesta v dolžini 5,3 kilometra, del navezovalne ceste Nova Zrkovska v dolžini 1,9 kilometra in odsek avtoceste Zrkovska cesta - Ptujska cesta v dolžini 4,2 kilometra. Na dolenjskem kraku, za katerega vemo kakšen je, težaven, avtocesta Pluska - Ponikve v dolžini 7,6 kilometra in Ponikve - Hrastje v dolžini tudi 7,2 kilometra. Na Vipavskem kraku se bodo zgradili odsek hitre ceste Razdrto - Vipava, pododsek hitre ceste čez Rebrnice v dolžini 10,3 kilometra. Na Podravskem kraku avtoceste Slivnica - Gruškovje pododsek Slivnica - Draženci v dolžini 19,8 kilometra, en del pododseka Draženci - Gruškovje do mejnega prehoda Gruškovje, do državne meje v dolžini 0,6 kilometra. Izhodišče pri pripravi letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest je bilo, da se dokončajo tisti odseki in pododseki, ki se že gradijo in je njihovo dokončanje ter predaja prometu tudi tehnično možna v letu 2009. In seveda, da se čim bolj pospešeno nadaljuje gradnja avtocestnih odsekov na prednostnih smereh slovenskega avtocestnega križa na gorenjskem in dolenjskem kraku. Vlada je še posebej upoštevala naslednja merila. To je bil obseg pogodbe oddanih del in sprejetih pogodbenih obveznosti, velikosti strukture sedanjih prometnih obremenitev, velikosti strukture predvidenih prometnih obremenitev po desetih letih in pa seveda že zagotovljena tuja in domača posojila ter vsa vložena finančna sredstva, sprejete odredbe o državnih lokacijskih načrtih ter stanje pri odkupih zemljišč in drugih nepremičninah. Vse to je Vlada upoštevala in tudi podala v Državni zbor takšen plan. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da bosta to ministrstvo in Vlada takšen plan tudi realizirala in da če ne bo realizirala, da bo minister tudi potegnil določene poteze, ker vemo, kdo gradi in kako gradi državne ceste oziroma avtocestni križ. V poslanski skupini, Socialnih demokratov bomo, kot sem že rekel, ta letni plan seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Peter Verlič v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki ves čas poudarjamo pomen, ki ga ima sodobna prometna infrastruktura na razvoj države. Še zlasti bi morala biti gradnja cestne in železniške infrastrukture v središču investicijskega državnega trošenja, kar bi zlasti v času zaostrenih gospodarskih razmer pozitivno vplivalo na rast bruto domačega proizvoda, da ne omenjamo trajnosti dobrine, kot sta zgrajeno moderno cestno in železniško omrežje. Na vse to smo opozorili tudi v našem paketu za izboljšanje gospodarskega in socialnega položaja v Sloveniji, ki pa ste ga v vladni koaliciji v Državnem zboru v celoti zavrnili. S tem smo zamudili priložnost, da bi poleg letnega plana razvoja avtocest lahko sprejeli tudi akte, ki bi govorili o sredstvih za razvoj državnih cest in železniške infrastrukture v sklopu spodbujanja gospodarske rasti v Sloveniji. S strani Vlade je bila v proceduro vložena prva verzija Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest v letu 2009, ki pa ga je po že pretečenem poslovniškem roku Vlada nadomestila z novo verzijo, to, ki je danes na naših klopeh. Žal je na seji Odbora za promet prišlo po našem prepričanju do poslovniško nedopustne situacije. Poslanci smo prišli na sejo v dobri veri, da se bo obravnavalo gradivo, ki je bilo posredovano s sklicem, tam pa smo ugotovili, da bomo morali med sejo na hitro pregledati 50 strani novega gradiva, drugačne verzije plana, z novimi številkami in postavkami ter zraven biti pozorni še na spremembe med staro in novo verzijo. Tega ne moremo razumeti drugače kot oviranje normalnega dela poslancev. Zato smo poslanci Slovenske demokratske stranke, člani Odbora za promet, sejo zapustili. Še vedno pa menimo, da imamo danes na mizi akt, za katerega niso bili spoštovani s Poslovnikom predvideni postopki. Zedaj pa k nekaterim vsebinskim poudarkom. Ugotavljamo, da je Vlada v predloženem planu v celoti sledila strukturi in vsebini dosedanjih letnih planov in da tu ni nobenih bistvenih sprememb. Spominjamo se še razprav v prejšnjem mandatu, ko so poslanci sedanje koalicije, zdaj opozicijski, na ves glas oporekali temeljni spremembi načina financiranja avtocestnega programa z zniževanjem proračunskih sredstev in zviševanjem zadolževanja. In kaj predlaga koalicija danes: model financiranja avtocest ste še dodatno izboljšali tako, da ne namenjate več niti evra proračunskih sredstev. Torej, v celoti posnemate model financiranja avtocest, ki je bil vpeljan v prejšnjem mandatu, kot rečeno, proračunska sredstva ste v celoti ukinili. Glede na toliko izrečenih besed v preteklosti smo v Slovenski demokratski stranki pričakovali od koalicije popolnoma drugačno, izvirno strukturo virov financiranja. Hkrati pa je to svojevrstno ogledalo prej opozicijske, zdaj koalicijske drže. V SDS zato še pričakujemo, da bo na novo odtegnjeni proračunski denar Darsu šel v celoti za prepotrebno modernizacijo državnih cest. Če se še nekoliko pomudimo pri denarju, tokrat na strani porabe. V letnem programu je predvidenih za razvoj in obnavljanje avtocest približno 508 milijonov evrov. Sem sodi večina del, ki jih bo Dars oddal preko sistema javnih naročil. Menimo, da tu obstaja še precejšnja rezerva. Če bo uspelo Darsu in ministrstvu s konkurenčnimi razpisi, bi po našem prepričanju gornja številka ob koncu leta lahko bila za 10 do 20% nižja, kar takoj pomeni prihranek 50 do 100 milijonov evrov. Prepričani smo, da se da privarčevati od 50 do 100 milijonov evrov. To pa je že vsota, s katero se lahko še dodatno izboljša finančna vzdržnost Darsa, ki je do zdaj po nepotrebnem toliko vznemirjala vladno koalicijo zaradi vinjet in evropskih sredstev. Kolikor lahko spremljamo, je Dars s spremenjenim sistemom razpisov že uspel znižati ponudbene cene pri nekaterih projektih. Prepričan sem, da bosta minister in Vlada storila vse, da bo Darsu uspevalo še naprej. Žal nam je, da v tem aktu nimamo mehanizma, s katerim bi lahko zavezali Vlado k doseganju nižjih cen. Danes nam lahko tukaj prisotni predstavnik Vlade samo obljubi, da bo res storil vse, da bo letni plan izpeljan racionalno. Sistem javnih naročil pa žal vpliva, tako kot kaže tudi besedilo letnega plana, na rok dokončanja posameznih odsekov avtocest, kot je to v primeru odsekov avtoceste preko Rebrnic na Primorskem in pa odseka na Dolenjskem. Zelo nas skrbi, saj so ti odseki označeni z zvezdico, ob kateri stoji stavek: "Pogoj za izvedbo del in rok so pravočasno zaključeni postopki javnega naročanja." Kar pomeni, da je tukaj zapisan pogojnik, bo, če bo. Predlagamo, da se te opombe v tekstu izpusti, da se zaveže, da rok mora biti spoštovan. Hkrati bi radi opozorili še na projekt odseka avtoceste Draženci - Gruškovje, ki bi moral imeti od novih projektov v tem planu najvišjo prioriteto, saj s tem dokončujemo evropske poti preko Slovenije v celoti. V tem planu bi za to morali zapisati natančne roke, do kdaj bo izdelana dokumentacija, kdaj bo stekla gradnja in kdaj bo avtocesta med Draženci in Gruškovjem odprta za promet. V planu med postavkami vzdrževanja in obnove avtocest ni postavke odstranitve obstoječih cestninskih postaj v Sloveniji, menimo da to niso tako komplicirani objekti za rušenje, znotraj 61-ih milijonov evrov, kolikor je namenjeno za obnavljanje avtocest, se bi prav gotovo lahko našla sredstva za rušenje vsaj ene cestninske postaje na leto, da nekoliko zmanjšamo gnečo in preprečimo kakšno vožnjo z modrimi lučmi. Seveda se ob tem postavlja vprašanje, če se slučajno koalicija po tihem še vendarle ne zavzema, da se zapornice na cestninske postaje spet vrnejo. Menimo, da bi lahko bil z upoštevanjem nekaterih naših pripomb letni plan še boljši.
Hvala lepa. Besedo ima Franci Kek v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Poslanski skupini Zares bomo sicer soglašali s predlaganim letnim planom razvoja in obnavljanja avtocest za letošnje leto, ob tem pa bi želeli opozoriti na smotrnejše, transparentnejše, predvsem pa bolj ekonomično izvajanje teh planov. Dejstvo sicer je, da je Slovenija v trenutno izredno težkem položaju, tudi zaradi zamrznitve evropskih sredstev, da ne omenjam trenutne ekonomske situacije, vendar od ministra pričakujemo drugačen način izvrševanja letnega razvoja in obnavljanja avtocest kot je bil dosedanji. Sam sem ministra za promet večkrat že povprašal, kdaj pričakuje dokončanje slovenskega avtocestnega križa. Po njegovem pričevanju so na osnovnem avtocestnem križu v gradnji še avtocestni odseki Pluska - Ponikve - Hrastje, Peračica - Podtabor, Pesnica - Zrkovska - Ptujska. Po besedah ministra je izgradnja manjkajočega odseka na dolenjskem avtocestnem kraku predvidena za december 2009, vendar pa navedeni rok naj ne bi bil dosežen. Nekateri postopki javnega naročanja naj bi se zavlekli, tehnično zelo zahtevna trasa in težave pri pridobivanju zemljišč ter drugih nepremičnin za gradnjo, naj bi bistveno oteževali dinamiko izvajanja del. V stranki Zares od ministra za promet pričakujem, da bo storil vse, da bo letni plan tudi uresničen. Do zdaj namreč ni bil še nikoli. In ne samo, da so se roki ves čas zamikali, nerazumno je venomer rasla tudi cena dokončanja. Skrajni čas je, da se takšno prakso prekine. Torej, spoštovani minister, plan podpiramo, vendar želimo tudi realizacijo. V preteklosti je namreč pri realizaciji delovalo mnogo interesov, tako izvajalcev Darsa kot tudi Vlade, interesov, ki niso služili interesom tistih, ki so jim avtoceste namenjene, pač pa so se zadeve dogajale povsem drugače. Prosimo, da se zavzamete, da plan, ki ste ga predstavili, tudi izvršite.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! Promet je v vsaki državi fundamentalnega pomena za razvoj. Tako tudi za našo državo, saj izgradnja avtocestnega omrežja, seveda ob tem ne smemo spregledati drugih kategorij cest, med drugim v socialnem smislu omogoča povečanje družbene, socialne in siceršnje mobilnosti naših državljanov. Ob tem je pomembno, da se zavedamo izrazitih posegov v okolje, zanemariti pa ne smemo niti problemov cestne varnosti, na katero nas opominjajo vsakodnevne novice. Pred nami je besedilo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 težkega 689,65 milijona evrov. Od tega je za gradnjo in obnovo namenjenih 542,63 milijona evrov, za servisiranje dolga pa 294,05 milijona evrov. In kako se bodo zagotovila ta enormna finančna sredstva? Iz letnega plana izhaja, da se zagotavljajo iz proračuna poračun DDV-ja, kreditov, mednarodnih finančnih inštitucij ter tujih kreditov, iz obveznic in kreditov koncesijskih dajatev, dodatnih sredstev in drugih virov. Za nemoteno izvajanje tega letnega plana pa je potrebno sprejeti tudi nov zakon o soglasju in poroštvu za gradnjo avtocestnih odsekov, ki je tudi točka obravnave na tej seji, in sicer v višini 329,73 milijona evrov. Skratka, zagotoviti je potrebno ogromno denarja, da se bo v letu 2009 predalo prometu 56,9 kilometra avtocest, da se bo gradnja nadaljevala na 24,8 kilometrov avtocest, da se bodo na 85,5 kilometrov odsekih izvajala zaključna dela in da se bo gradnja začela na 1,4 kilometra avtocest. Na prvi pogled vsekakor všečen letni program, katerega cilji upamo, da bodo uresničeni. Se pa ob prebiranju tega letnega plana postavlja vprašanje časa sprejemanja le-tega, smo namreč v mesecu juniju leta 2009, letni plan razvoja in obnavljanja avtocest pa se sprejema za leto 2009. Zato se poslanci DeSUS-a sprašujemo, ali je sploh smiselno poletno zapoznelo sprejemanje tega akta ali gre zgolj za formalnost, izvajanje navedenih del pa je že v teku. Običajne faze sprejemanja aktov, ki vključujejo letne programe je, da se le-ti obravnavajo in sprejemajo pred letom, na katerega se nanašajo, ne pa kot smo priča zdaj, s polletno zamudo. Naj se še malo zaplete in letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 bo na naših mizah po parlamentarnih počitnicah. Hočem reči, to naj velja, ta opazka, kot opozorilo, nekako pripomba na časovno sprejemanje potrebnih aktov. Poslanci DeSUS-a bomo prispevali svoj glas k sprejemanju Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest v upanju in pričakovanju, da bodo obljubljeni deli avtocest resnično predani v promet, da se bodo uspešno predvsem pa kvalitetno izvajala in izvedla vsa potrebna dela, ki prispevajo k večji mobilnosti naših državljanov, ter k varnejši vožnji vseh cestnih udeležencev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani minister, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Avtoceste so za Slovenije zelo pomembne, zlasti zaradi tega, ker smo pretočna, tranzitna država in verjamem, da ni nikogar v tej dvorani, ki bo stisnil tipko proti temu Letnemu planu razvoja in obnove avtocest za leto 2009, čeprav malo kasno, kot smo slišali. Morali bi to dopolnilo dobiti prej, če bi hoteli kaj resnega narediti na tem. Pri tem je treba poudariti tudi določena odprta vprašanja, ki kar sama silijo po odgovoru, in sicer jaz bi ministra vprašal nekaj stvari. Verjamem, da z resnostjo jemlje zakonitost spremljanje svojega poslanstva in svoje funkcije in zakonitost in skrb za to, da bodo sredstva porabljena kar najboljše, bi moralo biti vodilo pri tem delu. Praksa v preteklosti ne kaže, da je bilo temu tako. Avtoceste v Sloveniji so skoraj dokončane, vendar imamo gradbišče pri gradbišču. Pretočnost je zaradi tega zmanjšana in v turistični sezoni celo odpiramo fiktivna gradbišča. Zanima me, kjer so tu garancije? Kdo je garantiral ob podpisu pogodb, ki so imela številne anekse in so se cene spreminjale že drugi dan po podpisu pogodbe? Kdo tukaj garantira za kvaliteto in kako bomo tega izvajalca lahko povprašali o tem, ali je resno mislil, ko se je šel graditelja avtocest v Sloveniji. Tuneli, galerije se nam sesuvajo. Nimamo pravih sodnih epilogov in nekaj se je govorilo, dvignil se je prah, vse skupaj je potihnilo in verjetno bomo dobili jutri še nov razvojni plan. Verjamem pa, da tudi v rebalansu proračuna niste ustrezno umestili tega, kar zahtevate kot dopolnilo. Na to vas opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Ne nazadnje me zanima, kaj bo z evropskimi sredstvi, ki so blokirana. Eden glavnih virov za financiranje in dokončanje izgradnje avtocest je namreč ravno ta denar iz Evrope. Ali boste, spoštovani minister, jutri, pojutrišnjem zopet prišli v Državni zbor zaprositi za nova zadolževanja, ko bomo ugotavljali, da nismo zbrali z novim cestninjenjem zadostne količine denarja za servisiranje že odprtih kreditov. Želel bi, da to poveste danes tu, ne samo meni, ampak tudi ostalim poslanskim kolegom. Če da, potem bomo dvakrat prenesli ta strošek na državljane. Prvič, ker jim bomo podražili cestninsko uporabnino. In drugič, ko bomo ugotovili, da se je s tem cestninjenjem zbralo manj denarja in da zopet moramo na nek način odpreti to javno mavho dolga. Tretje kar me zanima, ker ste minister za promet, verjetno veste, da so državne ceste v katastrofalno slabem stanju. In želel bi opozoriti s tega mesta, ko bomo uvedli nove vinjete, dražje in te bodo prinesle, po vaših besedah in vaših izračunih, manj denarja v državno blagajno in s tem tudi dejansko odpirali novo luknjo pri financiranju obstoječih najetih kreditov, ko bomo to naredili, bomo povečali tudi obremenitev državnih cest. In s tem se bo povečala tudi smrtnost. Naj vas opozorim, spoštovani minister, da na slovenskih cestah umre letno za en razrede otrok. Državne ceste so v katastrofalnem stanju in mi deset let nismo vlagali skoraj nič v to infrastrukturo. Če bomo s tem zmanjšali prometno varnost, bi želel tudi, da povemo, kdo bo za to odgovoren. Prav bi bilo. Statistika ne laže in kmalu bomo imeli točen skupek tudi te žalostne statistične podatkovne baze in ne bi želel, da se pogovarjamo zgolj o nenasitnem proračunu avtocestne izgradnje, pri tem pa ne govorimo nič o odgovornosti, kvaliteti, tudi pogodbeni odgovornosti izvajalcev. In ne bi želel, da minister nič ne pove o tem, kako misli sanirati tiste, ki so krivi za to, da danes nimamo kvalitetnih avtocestnih odsekov. Čisto na koncu bi želel poudariti še to. Slovenska nacionalna stranka opozarja leta in leta, da je težji tranzitni tovor, ekološko sporen tovor treba, resnično treba vse skupaj takoj nekako preusmeriti na železnice. Tudi na tem področju nismo naredili nič. Z eno samo sejo, ki je lahko tudi korespondenčna, po telefonu sklicana, bi to lahko naredili, če bi hoteli. Slovenija je eno samo vodozbirno območje, če pogledamo ekološko, zelo sporno in kaj vse se vali po naših cestah lahko vidite, če se ustavite na kavi na enem od avtocestnih postajališč, pa boste videli, kaj tuji prevozniki prevažajo po naših avtocestah, kakšen nevaren tovor. In jaz mislim, da bi nacionalni interes moral biti zaščiten tudi v tem kontekstu. Skratka, strategija prometne politike v Sloveniji nam manjka in ni zadostno samo to, da vedno znova prihajamo v Državni zbor z nekimi zahtevki, o tem, onem, tretjem avto odseku, ampak da kompleksno izdelamo neko strategijo, da pogledamo tudi v perspektivo časa, kaj bo to prineslo državljanom in državljankam in začnemo razvijati tudi druge resurse, ki jih Slovenija ima. Na železniškem področju, spoštovani minister, dve leti po sprejetju poroštvenega zakona, ki je mimogrede večji v obsegu kot je celoten avtocestni program, nismo naredili nič. Nismo porabili niti evra. Že odobrena sredstva iz Bruslja pa bomo morali vrniti nazaj, ker niso zaradi svoje lastne lenobe zagotovili niti svoje lastne udeležbe. To je žalostno, vendarle resnično. Jaz vas naprošam, da ko boste imel besedo, da nekaj spregovorimo tudi o tem. Pri tem pa želim poudariti, da vam povsem zaupamo in verjamemo, da veste, kaj delate, in da jutri, pojutrišnjem spregovorimo tudi o tem, kako bomo vzdrževali državne ceste in kako se bomo lotili temeljite obnove železniškega sistema. In čisto nazadnje bi bilo prav, da povemo tudi to, da se od mnogih državljank in državljanov pričakuje, da boste ravno vi pobrskali tudi malo v preteklost in pogledali, kdo je kriv za te "šlamparije", ki so se dogajale v tako imenovani gradbinski mafiji na avtocestnih križih v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o letnem planu. Besedo ima gospod Mirko Brulc. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, lepo pozdravljeni vsi prisotni! Ministrstvo za promet je seveda nehvaležno ministrstvo. Nehvaležno zato, ker je izjemno močen gradbeni lobij v naši državi, pa tudi zaradi dediščine. Jaz sem vesel, da imamo v parlamentu dva bivša ministra za promet, gospoda Žerjava in Presečnika, ki bosta lahko s svojim znanjem in izkušnjami prispevala v razpravi in pri delu tega ministrstva zdaj naprej. Mislim, da letni plan razvoja in obnavljanja avtocest bi moral imeti naslov tudi "in hitrih cest" kajti razlika med avtocesto in hitro cesto je zelo velika. Ob tako rastočem prometu, jaz zdaj najbolj poznam to našo famozno hitro cesto čez Rebrnice in vam povem, da je katastrofa. Rak rana seveda pri vseh velikih investicijah so javno naročanje ali razpisi. Če ne bomo tukaj nekaj naredili, potem se bo dogajalo, kakor se dogaja. Vidimo zdaj tunel na koprskem, 18 milijonov cenejša izgradnja, upam, da ob nekih garancijah, da bo kvalitetno narejena, ampak pritožba bo vso stvar zadržala. Hitro cesto Razdrto-Vipava, 10 kilometrov dolgo, gradimo sedem let, ker je tri leta gradnja na tem odseku ostala zaradi izbire izvajalca predorov, tri leta. Za intermezzo naj vam povem, solkanski železniški most so gradili leta 1905. Kamne so sklesali na brežini, jih oštevilčili in pripeljali v Solkan. V 17 dneh so postavili največji kamniti lok na svetu, brez dvigal in ne vem kakšne tehnike. Mi gradimo ta košček hitre ceste sedem let. Ob tem, da se danes zavedamo, da je pomanjkanje velikih investicij, velikih gradbišč in da je na razpolago znanje, tehnika, mislim, da so zagotovljena tudi plačila in tako dalje. Ne vidim razloga, zakaj bi, recimo, v tem našem primeru, napisali predvidena predaja prometu je v mesecu juliju. Ali je to 1. julija, ali 30. julija je 30 dni razlike. Naj ne omenjam zopet solkanskega mostu. Ko se tako zaključuje gradnja, je verjetno možno določiti natančnejši datum in če ga niso v stanju, razen zaradi višje sile, kaj jaz vem, kaj je to lahko na novogradnji, potres ali kaj, ni opravičila za zaostanke. Nadalje nas moti pri tej naši hitri cesti tudi označba. V enem delu so modre table, v enem delu zelene. Priporočljiva hitrost je 100 kilometrov. Jaz sem župan in ne vem, če bom vozil 120, ali plačam kazen ali ne, kaj pa šele tujec. Zmede je torej veliko in ni razloga, da se ne bi dalo to urediti. Jaz sem vesel, da kljub vsem težavam, ki so v gospodarstvu in še kje, da je ta letni plan razvoja in obnavljanja avtocest in hitrih cest tukaj. Da nam le pove, kje bo kaj in kako. In da bomo konec leta 2009 le imeli tistih 57 kilometrov novih cest. Če pa bi lahko segli daleč nazaj, Irska ni dajala denarja v to infrastrukturo, ampak v znanje in v tehnologijo visoke dodane vrednosti in živijo danes drugače. Mi pa gradimo te hitre ceste zato, da tam res divjamo, se pobijamo in omogočamo tranzit, ki pa bi ga morali, kot je bilo rečeno že, spraviti na železnice. Želim veliko sreče temu planu in ministru v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miro Petek. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Minister je danes tukaj natančno govoril o kilometrih avtoceste in cenah gradnje slovenskih avtocest in to je resnično neka žalostna zgodba. Imamo na eni strani veliko denarja, na drugi strani pa malo kilometrov avtocest in to je tudi po mojem mnenju osrednji problem gradnje avtocest na Slovenskem. Tu je treba poudariti nekatere objektivne okoliščine. Če se peljemo od slovenske meje proti Budimpešti, vidimo - avtocesta sama ravnina, vmes le en viadukt ali dva, v Sloveniji pa imamo takšno konfiguracijo terena, ki zahteva tunele, ki zahteva viadukte in to gradnjo ustrezno podraži, vendar ne za toliko, kolikor se je gradnja dražila in kolikor je gradnja avtocest draga v Sloveniji. Če ne bi šlo toliko denarja od gradnje avtocest v zasebne žepe in če se ne bi na ta način ustvarjala v Sloveniji ta avtocestna kleptomanska tajkunska elita, potem bi nemara danes že na Koroškem imeli tretjo razvojno os in Koroška regija od Slovenije ne bi bila povsem odrezana. V prejšnjem mandatu sem pisno postavil poslansko vprašanje takratnemu ministru, v tem mandatu podobno vprašanje aktualnemu ministru za promet, gre pa za to, zakaj se v Sloveniji ne uvede neka črna lista slabih izvajalcev na področju gradnje avtocest. Minister Patrick Vlačič mi je odgovoril, da je to že mogoče, vendar ta sodni postopek vseeno mora iti preko sodišča in je ta sodni postopek zelo dolg. Vendar v niti enem primeru te zakonske možnosti še nismo uveljavili, pa imamo primer Golovca, pa imamo primer Šentvida in podobno. Mislim, da bi na ta način lahko izločili te slabe izvajalce in na drugi strani bi gradnjo slovenskih cest ustrezno pocenili. Sosednja Italija, vemo, da ima velike probleme z mafijo, tako neapeljsko kot tisto na Siciliji in nimajo prav velikih uspehov pri boju z mafijo. V Sloveniji imamo probleme s to našo preljubo tajkunsko elito, ravno včeraj smo tudi imeli nek medijski pomp in nek medijski šov, ki bo očitno še kar trajal. Med to slovensko tajkunsko elito, pa seveda prevladuje tudi podjetja oziroma posamezniki iz področja gradbenih firm, ki gradijo slovenske avtoceste. In kaj imata skupnega italijanska mafija, ki sem jo omenjal, in slovenska tajkunska elita. Skupno je to, da jim nihče nič ne more, da so nedotakljivi. In skupno jim je tudi to, da imajo svoje povezave v vrhu politike oziroma slovenska politika je ustvarjala to tajkunsko elito, nedotakljivo tajkunsko elito, ki ima na nek način imuniteto in nam je v zadnjih letih prerasla preko glave. Postali so neka država v državi, s katero se enostavno težko borimo. V Delu smo pred kratkim prebrali, v Sobotni prilogi, velik naslov Slabe ceste in idioti. Mogoče bi bil boljši naslov Slabe ceste in kriminalci. Za slabe ceste so bolj odgovorni kriminalci oziroma kriminalna gradnja, kot pa idioti. Ali pa je naslov mogoče pravi, idioti smo vsi mi, ki vse to vsa ta leta dopuščamo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Zanoškar. Prosim.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Sem eden tistih, ki se zavedajo, da je izgradnja avtocest in pa celotnega cestnega omrežja ena od temeljnih, elementarnih vsebin, ki zadeva našo državo, poleg vseh ostalih. Če si hočemo zamisliti vsestranski razvoj naše države, potem je to zanesljivo ena od osnovnih vizij. Zato nas toliko bolj žalosti dejstvo, da se finančna sredstva, ki so namenjena za izgradnjo avtocestnih križev in pa ostalih državnih cest, iz leta v leto zmanjšujejo. Vedno smo nekako žalostni ob tem, ker vemo, da se ta elementarni del vsebine naše države ne bo implementiral in realiziral na tak način, da bi čim prej prišli do nekega urejenega stanja. Vedno nasprotujemo tudi temu, da se rebalansi državnih proračunov zmanjšujejo v delu, ki zadeva obnovo in izgradnjo avtocest in cest. Ta letni program za leto 2009 je prišel na mizo in je popolnoma sprejemljiv, čeprav se ob njegovi obravnavi velikokrat vsiljuje misel, da je nujno potrebna izdelava nove strategije izgradnje avtocest v Sloveniji. Ne nazadnje, če gledamo izgradnjo avtocest, je to verjetno eden najboljših socialnih programov, programov socialne varnosti, saj bi se z odpiranjem novih projektov odpirala tudi nova delovna mesta in potem ne bi več razpravljali o nadomestilih za izgubo dela in tako naprej, ker bi lahko tudi na ta način prebrodili krizo. Vem, da je zelo zahtevno koordiniranje v času gospodarske in finančne krize, vendar bi se morali zavedati, da je to ena pomembnih vsebin in bi na ta način lahko rešili tudi marsikaj drugega. Danes govorimo o programu izgradnje avtocest, vendar, kot je bilo že nekajkrat omenjeno, pri tem ne smemo pozabiti obstoječih državnih cest, pa tudi lokalnih cest, ki zelo hitro propadajo. Če bi hoteli videti razliko med deželami, bi bilo prav, da bi prišli na Koroško, najbolje z avstrijske strani; ko vas začne pošteno premetavati, takrat ste že v Sloveniji. Mene kot člana in poslanca Državnega zbora to dejstvo žalosti. Včasih bi lahko tudi zardeval od sramu, kako ne more naša dežela na svojem severu urediti cest na tak način, da bi bile spodobne, kulturne, da bi se lepo počutili, ko bi se po njih vozili. Stvar pa je popolnoma drugačna. Zato bi absolutno morali veliko več pozornosti posvečati tudi vzdrževanju in obnovi teh obstoječih cest. Ne nazadnje, ko gre za to, kar je bilo že danes omenjeno, če hočemo doseči skladen in vsestranski razvoj Slovenije, potem ne more biti dežel, ne more biti perifernih dežel, kamor te ceste ne peljejo na tak način, da bi zadostile in zadovoljile oziroma dale pogoje za enakovreden razvoj vseh ostalih regij. In to sta 3. in 4. razvojna os. Ko govorimo o tem in o prejšnji vladi, ki je obljubljala, da se bo začela realizirati 3. razvojna os leta 2008, kar je že nekaj časa nazaj, pa se do danes ni kaj veliko spremenilo, potem smo mnenja in pričakujemo, da bodo naslednji proračuni in naslednja strategija jasno opredeljevala vse te razvojne osi, ki bodo povezale te dežele, ki so tudi zaradi cestne neurejenosti ostale nekako na repu razvoja. Pa za to nismo krivi Korošci in ne Belokranjci, za to je verjetno kriva kompletna generalna strategija izdelave celotnega povezovalnega avtocestnega križa. Seveda, pričakujemo, da bodo te vsebine, o katerih smo že tudi danes slišali, prišle v te dokumente v naslednjem letu, in želimo si, da bi se konkretno nekaj začelo premikati. Ob tem vam želim veliko spretnosti, da boste znali priti do denarja ali tudi do kreditov, ker mislim, da vlaganje v tako infrastrukturo je absolutno upravičeno in tudi upravičeni krediti. Večkrat nas žalosti dejstvo, da ob vseh teh projektih, ki se izvajajo, pride večkrat do tega, o čemer je že kolega Petek govoril, o nekih aferah, kjer lahko vidimo nečiste posle in vidimo, da nekako denar odteka tja kamor ne bi smel. Jaz imam zaupanje v vas in verjetno vsi pričakujemo, da boste zelo zelo eksplicitni takrat, ko gre za javna naročanja, takrat ko gre za izbor najboljših izvajalcev. Ne nazadnje ko gre za kontrolo in nadzor izgradnje avtocest, ko gre za dodatna dela, o katerih veliko govorimo, pa ne nazadnje takrat, ko gre za vzdrževanj avtocest. Veste, včasih imam občutek, da so avtoceste narejene za vzdrževalce. Postavljajo zapore, preko katerih zelo zelo težko prihajamo sem ter tja, in včasih imam občutek, da jih postavljajo samo zaradi tega, da lahko na nek način uveljavljajo svoje finančne situacije, ko jih izstavlja ministrstvo za promet. Torej tudi o tem bi bilo treba kaj reči. Vzdrževanje - hitro, ažurno in takrat, ko je potrebno, potem pa: naj bodo ceste namenjene nam, ki jih rabimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister! Mislim, da ni potrebe dvomiti v ministra okrog realizacije sklepov za izgradnjo avtocest, še posebej, ko vsi izkazujemo interes, da nacionalni program avtocest čim prej zaključimo. Seveda nas skrbi zelo draga izgradnja, ki nas ves čas spremlja, pa temu ne želimo, ne znamo narediti konec ali smo nesposobni pogajalci. Izsiljevanja s strani Evrope, ki nam zaradi vinjet zavira izgradnjo avtoceste Slivnica-Draženci, je le eden od opozoril, da mora Vlada vztrajati na odločitvah, za katere ima podporo v Državnem zboru, pa tudi slovenskega naroda. Pokončnost in prava usmeritev ministra, ki bo zagotavljal tudi vzdržna finančno stanje za razvoj in dokončanje avtocestnega križa, je nujna in ni potrebe, da se dvomi v realizacijo zastavljenih ciljev. Vzdrževanje avtocest je rak rana v Sloveniji, saj kot opažamo, avtocesto komaj odprejo, pa jo že popravljajo, tako da se lahko vprašamo o kvaliteti gradenj, istočasno pa se pretočnost prometa in nezadovoljstvo voznikov še stopnjuje. Verjamem, da ste sposobni odpraviti to nevšečnost in zaupanje še nadgradili. Zato imate tudi mojo podporo.
Hvala lepa. Besedo ima dr. László Göncz. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci. Ne bi rad ponavljal tistega, kar je bilo že povedano, vendar želim poudariti, da kljub določenim dilemam, ki so bile že omenjene, podpiram letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ker menim, da gre za projekt, kjer ni poti nazaj, ampak samo naprej. Zavedam se zahtevnosti, predvsem v tem današnjem času pač tega projekta, in do neke mere tudi razumem določene korekcije, ki so pač vnesene v ta program. Seveda se pa resnično postavlja tisto vprašanje, ali je tudi ta predlog, ki je sedaj pred nami, mogoče tako realizirati. Jaz bi želel, da je temu tako, tudi zaradi tega, ker iz lastnih izkušenj vem, kakšna pridobitev je za sleherno območje izgradnja tovrstne infrastrukture, čeprav moramo iskreno priznati, da tako imenovana prekmurska avtocesta ni tista prava oziroma manjka pač odstavni pas, pa kljub temu je veliko pripomogla tako k razvoju kot tudi k splošni infrastrukturi tega srednjeevropskega območja, zato pač dvoma ni, da je to treba podpore. Pri tem, ko sem že omenil odstavni pas, menim, da je pomembno tudi to, da v pripravi projektne dokumentacije omenjate tudi nadaljnje aktivnosti tudi na tem področju, vem, da časovno se bo to zamaknilo, ampak kljub temu je nekje v tem programu in to nedvoumno pozdravljam. Podobno velja tudi za počivališča tovornjakov, saj tudi pri tovrstnih zadevah vidimo, da je kar problematično priti tudi na sicer manj prometnih odsekih avtoceste do določenih bencinskih črpalk, servisov, itd., tako da nedvoumno je tudi to vprašanje zelo pomembno. Omenil bi še dve stvari. Eno vprašanje je, pri tem se v meni postavlja, kot laiku seveda, vprašanje, da je ta program še kljub vsemu sorazmerno ambiciozen, vprašanje pa je, železniško omrežje. Ali se predvideva tudi v takem ritmu in pa v takem tempu, kot ste vi to nekje najavili oziroma če je nekje primerljivo s to tendenco, ki velja tukaj pri tem programu? Še eno vprašanje, ki ni neposredno povezano z vsebino, ampak bolj s tem, da navajate tudi, da v kratkoročnih likvidnostih zneskih, ki so pač načrtovani, je tudi 50 milijonov predvidenih sredstev med drugim tudi za odsek Beltinci-Lendava iz kohezijskih skladov. Če sem prav obveščen, je ta znesek že prispel, torej to ni več vprašljivo. Mislim, da je to besedilo nastalo prej, preden je ta denar prispel v Republiko Slovenijo. Na koncu poudarjam, kljub dilemam, da je to res dejansko sto procentno mogoče realizirati, podpiram ta letni plan avtocestnega programa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Gospod minister s sodelavci, gospod predsednik! Problematika letnega plana razvoja avtocest je pač vsako leto zelo atraktivna in aktualna. Atraktivna zaradi tega, ker v izgradnjo avtocestnega programa preveč delajo ali odločajo ali vključujejo lobisti, različne vrste akterji okoli tega, ki ne gledajo na to, kako se bo porabil državni denar in kako bi se iz tega čim več naredilo, ampak kako bodo imeli posamezni lobisti čim več dobička in profita. Danes je bilo že nekajkrat rečeno, da avtocestno odpremo, čez mesec dni jo popravljamo. Toliko popravil in toliko zastojev, kot je na avtocestnem kraku skozi Trojane, ki je pač narejen na dveh viaduktih in tako dalje, je pravzaprav nemogoče opisati in non stop je nekaj zaprto. Zlobirali so in eden od poslancev se je prej spraševal, kdo je imel takšno moč in vpliv, verjetno ne opozicija, ampak bivše koalicije. Skratka, ogromno ogromno napačnih odločitev. Čez Trojane bi sedalo brez teh viaduktov in tako dalje bistveno ceneje izpeljati, ampak lobiji so bili očitno premočni in politikom je padlo ogromno denarja v žepe, kar se danes kaže preko raznih firm v tujini in tako dalje in so zato na to pristali. Marsičesa sploh še ne vemo, ampak sčasoma bo prišlo tudi to vem. Ministra sedaj ni, jaz pa bi pričakoval od letnega programa, da bi izpostavil tisto, kar je najbolj problematično v določenem letu. Poglejte, predsednik Vlade je dobil pismo, in tudi minister, od župana Podlehnika, kjer roti, prosi, da bi se dogovorili za sprejetje državnega prostorskega načrta o nadaljevanju avtoceste od Dražencev do mejnega prehoda Gruškovje. Torej, v tem letnem načrtu ni niti sredstev za odkup teh zemljišč. Roti, da bi to naredili, da bi do Gruškovja se odkupila zemljišča, da bi se sprejel ta načrt vsaj do decembra letošnjega leta in dejansko interventno dal v izgradnjo v naslednjem letu. To je pravzaprav zadnji odsek v tej povezavi in lahko si samo mislite, kaj se bo zgodilo, ko bo odprt odsek od Slivnice do Dražencev, da se bo tam vse skupaj zaustavilo, povrh tega se pa še z avtocestnim delom povozi državna cesta G1/9. To je za ljudi, ki tam živijo, popolnoma nesprejemljivo. Pred dvema dnevoma sem bil na obisku pri enih izmed teh, ki živijo ob tej cesti, celo nočejo oziroma niso zgradili zaščitnega zidu in to bo pomenilo - že sedaj je tako, torej nemogoče pravzaprav - ob odprtju tega dela avtoceste bo pa življenje tam popolnoma neznosno. Župan napoveduje, ne zato, da bi grozil, ampak pove, kaj se bo zgodilo, pove, da bo sredi turistične sezone prišlo do zaprtja državne ceste G1/9. Prišlo bo do te nepokorščine, ampak izključno - ne zato, da bi koga jezili, ampak zaradi tega, ker je enostavno to nemogoče zdržati. In v tem letnem programu izgradnje avtocest žal se temu izognete in ne razrešite ali pa se intenzivno ne lotite razrešitve tega problema. To je eden izmed najbolj ključnih in problematičnih delov izgradnje avtocestnega programa v tem času in bi to moralo biti dejansko na prvem mestu. Ne nazadnje, ko skličejo sestanke, da bi to razrešili, se z ljudmi pogovorili, tudi minister ne pride na to oziroma pošljete nekoga drugega, ki pa potem ne more dati relevantnih odgovorov. Skratka, minister, jaz bi vendarle rad opozoril danes, [[..]] [[znak za konec razprave.]] [[....]]ko je še čas, da vendar na tem področju premaknete zadeve tako, da ne bo v največji turistični sezoni največjih problemov na tem območju. Saj nekaj časa ljudje lahko potrpijo, se strinjam, vendar jim je treba povedati [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Mir v dvorani, prosim! Trenutek. Besedo ima Janko Veber. Prosim.
Hvala za besedo. V uvodnem delu svoje razprave želim še enkrat opozoriti na sam potek sprejemanja Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest v letu 2009 na Odboru za promet. Že v poročilu odbora sem opozoril na to, da je postopek tekel povsem skladno s parlamentarno prakso, ki velja glede izvajanja 118. člena Poslovnika že od leta 2002. Eden od zadnjih primerov takšne parlamentarne prakse je tudi Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest iz leta 2008, kjer je identično potekal postopek. Namreč, Vlada je Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2008 posredovala Državnemu zboru 13. 3., vendar je v skladu s 118. členom Poslovnika Državnega zbora gradivo nadomestila z novim gradivom dne 25. 4. 2008, sam sklic seje pa je bil že 24. 4. Tako želim opozoriti na to, da je pri delu v parlamentu izjemno pomembno spoštovati parlamentarno prakso, odstopanja od tega povzročajo nejasnosti pri postopku za sprejetje posameznega akta, ki ga obravnava Državni zbor. Je pa seveda zelo pomembno, da to razumemo prav vsi, tako opozicija kot tudi pozicija. In, če naredim to primerjavo: pri Letnem planu za leto 2008 je takratna opozicija bila konstruktivna in sodelovala v razpravi z vsebinskimi predlogi in omogočala čim prejšnjo sprejetje letnega programa, ki je izjemno pomemben za razvoj in vzdrževanje avtocest. Če pa je opozicija se namenila, da želi onemogočiti s proceduro sprejem letnega plana, pa seveda pomeni, da ji ni v interesu, da bi se investicije čim prej začele, ampak da jih onemogoča in zavlačuje. To je bistvena razlika v tem delu med leti 2008 in 2009. Glede same vsebine Letnega programa razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, pa želim vendarle izpostaviti dejstvo, da se približuje zaključek izgradnje avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji in temu primerno je prilagojen tudi ta letni program. Tako se na številnih odsekih ta dela zaključujejo, začenjamo pa dela na 1,4 km, kar pomeni, da se resnično nacionalni program počasi izteka. Tako bo zagotovo treba izjemno intenzivno delati na tem, da se pripravi nov letni program oziroma rebalans Resolucije Nacionalnega programa izgradnje avtocest, ki bo omogočal tudi nadaljevanje del v letu 2010 na vseh tistih odsekih, ki še ne bodo dokončani. Pri tem pa je izjemno pomembno, da se pravočasno umestijo v prostor vsi ti odseki, tako da tudi sam pozdravljam številne odseke, za katere se je že ali pa bo v letu 2009 pristojni minister podal pobudo za začetek postopka priprave državnega lokacijskega načrta. Med njimi je tudi dograditev avtocestnega priključka Šmarje-Sap in s tem začnemo reševati izjemno velik problem, ki nastaja na glavni cesti, ko se srečujemo z dnevno obremenitvijo 18 tisoč vozil dnevno in prihaja do zelo resnih zastojev tako v jutranjih konicah kot tudi v popoldanskem času, ko se ljudje vračajo z dela. Razmere se bodo na tem odseku še poslabševale zaradi nove stanovanjske soseske, tako da je ta ukrep v letnem programu izjemno pomemben in ga seveda še posebej pozdravljam. Glede ostalih dejstev pri letnem programu pa menim, da je vendarle treba tudi opozoriti na dejstvo, da je v obdobju od leta 2004 do leta 2008 Dars vplačeval višjo koncesijsko dajatev od planirane, in sicer skupaj za 143,7 milijonov evrov več od planirane. Seveda, razlog za višjo vplačilo je predvsem v višjih prihodkih Darsa iz naslova cestnine zaradi hitrejše rasti prometa od planirane ter zaradi hitrejšega odprtja dodanih cestninskih cest. Po uvedbi vinjet se seveda ta povečani promet ne pozna več pri cestninjenju. Namreč mnogi, ki kupijo vinjeto, enostavno večkrat uporabljajo avtocesto in je seveda ta vpliv povečane cestnine in povečane koncesijske dajatve pri vinjetah onemogočen. To je zelo resen problem, kajti ugotavljamo, da se vendar letni promet na naših avtocestah drastično povečuje in da je zaradi tega vse zahtevnejše tudi vzdrževanja avtocest. Zato tudi številni zastoji, kajti eno je, ko planiraš konstrukcijo avtoceste na promet, ki naj bi bil pričakovan, drugo pa je seveda, če se ta promet bistveno poveča in so zato obremenitve toliko večje in zato tudi posegi pri vzdrževanju toliko pogostejši. Zato je izjemno pomembno, da se tudi v prihodnjem obdobju zelo pospeši priprava na spremembo cestninskega sistema, ki bo omogočal cestninjenje v prostem prometnem toku in zagotavljal več sredstev tako za vzdrževanje kot tudi za nadaljevanje gradnje novih cestninskih odsekov ali pa tudi razširitev obstoječih, da bo lahko prevzemal čim večji promet. Če ocenjujemo, da je nekako do leta 2008 vrednost avtocestnega programa nekje okrog 5,4 milijard evrov in če vemo, da nas čaka v naslednjem obdobju, če želimo zgraditi tudi razvojne osi, nov investicijski cikel v višini 2,4 milijone milijarde evrov, je izjemno pomembno, da te vire za vzdrževanje in nadaljevanje gradnje novih odsekov ter razvojnih osi popravimo z uvedbo novega cestninskega sistema. Tako pričakujem, da bo ministrstvo že v tem letu aktivno delalo na tem področju in s tem izboljšamo, če lahko rečemo tudi finančno podobo vzdržnosti izgradnje avtocestnega sistema v Republiki Sloveniji. To so problemi, ki smo jih prevzeli iz prejšnjih let, jih pa želimo, seveda, tudi učinkovito reševati in pripeljati, tudi ta izjemno pomemben nacionalni projekt v vzdržanost, predvsem finančno vzdržnost. In glede na to, da se ta hip nahajamo, tako kot celi svet, v izjemno težkih finančnih in gospodarskih razmerah, je tudi opravičljivo, da se ta letni program zapira z najemanjem kreditov, tako da lahko lastna sredstva proračuna, če jih tako imenujem, namenjamo za pomoč gospodarstvu, za ohranjanje delovnih mest. Seveda bi imeli toliko več prostora, če ne bi tudi v letih od 2004 do 2008 se po nepotrebnem toliko zadolževali, namreč enormno zmanjševanje proračunskih sredstev pri izgradnji avtocest se je začelo tam nekje od leta 2005 do leta 2008 in lahko ugotavljamo, da je bilo za 578,9 milijonov evrov manj proračunskih sredstev namenjenih za izgradnjo avtocest, kot je bilo planirano v Resoluciji o Nacionalnem programu izgradnje avtocest. Deloma je ta problem bil ublažen z vračilom davka na dodano vrednost, ki je bil v tem obdobju nekje vrnjen Darsu v višini 337,9 milijona evrov, tako da je razlika nekje 241 milijonov evrov, ki jih ne bi bilo treba jemati Darsu v času izjemne gospodarske rasti in danes bi, recimo v Proračunu Republike Slovenije, zagotovo imeli vsaj za 241 milijonov evrov več možnosti za ukrepanje na področju gospodarstva kot pa, če ne bi bilo temu tako, da se je Dars zadolževal v času izjemne gospodarske rasti. To so izjemno pomembna izhodišča za resnično tako nadaljnji gospodarski razvoj Slovenija, ki ga seveda omogoča izgradnja avtocest, kot seveda tudi za čim bolj zdrave finance in gospodarstvo, ki ga potrebujemo v tem obdobju. Prepričan sem, da bodo tudi te investicije, ki bodo v letošnjem letu izvedene na področju avtocest, prispevale k ublažitvi oziroma k povišanju gospodarske rasti, seveda pa bo v nadaljevanju resnično treba, poudarjam še enkrat, postoriti vse, da se čim prej umestijo nove trase v prostor in se s tem sprosti nov investicijski ciklus. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Lah.
Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister. Nedvomno je, da je prometna infrastruktura zelo pomembna za gospodarski razvoj, še posebno tistih območij, ki ne ležijo ob avtocestnem križu ali ob pomembnejših prometnicah. Pohvalno je, da imajo naše avtoceste kar precej priključkov, da je že zgrajenih in še bo zgrajenih kar nekaj navezovalnih oziroma priključnih cest, kar bo s tem omogočalo tudi neposreden razvoj, saj vemo, da je izgradnja državnih cest zelo podhranjena pri nas. Vendar [[....]]
Kolega Lah, samo trenutek: ali lahko ugasnete mikrofon? Ali mikrofon sploh dela?
Dela.
Hvala.
Bojim pa se, da bo tik oziroma takoj po izgradnji tega našega avtocestnega križa prišlo do potrebe po izgradnji tretjega voznega pasu, ker pa že sedaj ugotavljamo, da na nekaterih delih je promet tako povečan, da bi bil tretji pas že sedaj potreben. Ker se povečuje nenormalno tudi tovorni promet na naših cestah, saj vemo, da je približno 90% tujih kamionov na naših cestah in verjetno se bo to še povečevalo zaradi lega, ki jo ima Slovenija, bi bilo nujno pospešiti prizadevanja za prenos tega tovornega prometa na železnice. Seveda, v situaciji, kakršno imamo, pa to zelo hitro verjetno ne bo šlo, ker imamo slab železniški sistem in ga je treba nujno posodobiti, vložiti veliko vanj. Na hitro verjetno to ne bo šlo. Zato menim, da bi bilo treba čim prej načrtovati tiso mesto, kjer naj bi se vršil pretovor z avtoceste ali s cest na železnico, zato so potrebni tudi prostorski akti, katerih priprava in sprejemanje je zelo dolgotrajen proces. In če se takoj lotimo, bo treba kar nekaj let, da pridemo do prvih projektov. Mogoče bi bilo treba tudi povečati cestnino za tovorni promet, ker se bo nenormalno povečeval, in s tem tudi pridobili neka sredstva za toliko vzdrževanj, ki jih imamo na naši cestah, saj nam ravno ta tovorni promet največ uničuje te naše ceste. Pogrešam tudi program izgradenj državnih cest, saj po izgradnji avtocestnega križa bodo nujno potrebne nekatere glavne ceste ali tretja razvojna os, za katere priprave projektov gredo zelo počasi, za tretjo razvojno os ne vemo, kje je trenutno, vsaj sam ne vem, v kateri fazi je državni lokacijski načrt. Nismo še določili, kje naj bi trasa šla. Mislim, da bi morali določiti prioritete za tretjo razvojno os, ki pa so nujne, ali je naš interes priti čim prej do hrvaških avtocest na lokaciji Bosiljevo. Treba je imeti na vidu tudi, od kod finančna sredstva za izgradnjo le-tega. Tako, da nas čaka v prihodnje kar veliko. S tem, ko ima Slovenija veliko priložnost, da bo preko Slovenije šlo veliko tega tovora, veliko transporta, je treba izkoristiti to priložnost. Zato pozdravljam idejo o logistični platformi Slovenije, da ta transport oziroma ta promet ustavimo, da od tega nekaj imamo, neko dodano vrednost. Mislim, da je ideja zelo dobra, vendar da bomo to pričeli uresničevati, je treba ogromno še postoriti. Po mojem je najprej treba poenostaviti pripravo in sprejemanje prostorskih aktov. Vemo, kakšni so postopki državnih prostorskih aktov, veliko bo verjetno treba tudi na občinskih prostorskih aktih, vemo, da so OPN-ji sedaj v izdelavi, ki naj bi veljali kar nekaj let, to se pravi, naslednji bodo šele čez nekaj let se pričeli. Tako mislim, da bo čas zelo pomemben tukaj in da moramo vse te postopke bistveno skrajšati in bolj operativno delovati tudi na vseh ministrstvih. Ravno za infrastrukturne te državne projekte je pobudnik, kolikor vem, za izdelavo Ministrstvo za promet. In pričakujem, da bo teh pobud kar v kratkem veliko, potem pa tudi preko Ministrstva za okolje in prostor, da se določijo oziroma skrajšajo ti postopki, da so ti prostorski akti čim prej sprejeti, vzporedno se tudi izdelajo projektne dokumentacije in seveda zagotovi finančna sredstva. Nalog je ogromno, seveda pa treba je misliti za naprej, in to pravočasno. Apeliram na to, da se tega vsi skupaj lotimo čim prej.
Hvala. Besedo ima gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsekakor gre ta sklep, ki je pripravljen, podpreti. Pri tem pa je smiselno govoriti o težavah, ki jih imamo pri izgradnji avtocest, da ne govorim tudi o umeščanju novih razvojnih osi, katerih hrbtenice naj bi bile hitre ceste ali avtoceste, v naš prostor. Že dolga leta govorimo o avtocestnem križu. No, počasi se bodo te avtoceste zgradile in ko bodo zgrajene, bomo ugotovili, da so že postale preozke, da bo treba razmišljati in ukrepati o tem, da bodo potrebne dodatne investicije za to, da sprostimo promet po teh naših avtocestah. Govorimo o avtocestnem križu, pa bolj ko spremljam to zgodbo, se mi zdi, da nam je od vsega tega ostal zgolj in samo še križ, za ministra, za Dars, za Državni zbor, za uporabnike, še najbolj pa za tiste, ki niso blizu temu avtocestnemu križu, ki so v preostalih delih Slovenije, v naseljih, ki nimajo dobre povezave z avtocestnim križem. Verjemite mi, da vem, kaj govorim, kajti vsak dan preverjam na cesti, tako kot vi, pretočnost naših cest. Govorili smo že mnogokrat o razvojnih oseh, o 3. a, b, ne vem, koliko vse smo jih nanizali, ampak tu zadeve dejansko stojijo. Ne bom govoril o napakah preteklih let, ki segajo tudi dlje, kot je bil pretekli mandat, ampak v preteklem mandatu je financiranje bilo bistveno spremenjeno, zadolžili smo naše generacije v naprej. In zdaj zgolj opazujemo ali razmišljamo o tem, kako financirati tisto, kar nam manjka, torej povezave naselij, prostora, tam, kjer avtocest v tem trenutku nimamo. S tem želim ponazoriti, da to ni enostavno, da je to zapleten primer, ko govorimo o umeščanju v prostor in potem izgradnji, če odmislimo posojila in načine financiranja te izgradnje, da je to zelo zahteven, kompleksen sistem, ki ga je treba dodelati na način, da bo potekal hitreje. V prejšnjem mandatu je predsednik vlade napovedal, da bomo 3. razvojno os pričeli graditi, bolje rečeno, zasadili lopate, že v letu 2008, pa so tudi na tem področju ostale čiste lopate, nič se ni zgodilo, cesta ni umeščena v prostor in do gradnje bo trajalo še kar nekaj let. Žal opažam, da tudi v tem obdobju teh šestih, sedmih mesecev novega mandata ni bistvenega napredka na tem področju in da bo treba z vprašanji ministrom, ki so za to pristojni, s pobudami nadaljevati tudi v tem mandatu in iskati rešitev, ki bo hitreje umestila te razvojne osi ali pa tretjo razvojno os, predvsem pa severni del, ki ga najbolje poznam, v prostor. Vem, da se pripravljajo spremembe zakonodaje, ki bi omogočale hitrejše umeščanje v prostor, ampak treba bo pohiteti, čas neusmiljeno hiti, gospodarstveniki nas opozarjajo, da imajo precejšnje težave z obstoječo infrastrukturo, naj bo cestna ali pa železniška, ampak danes, ker ne govorimo o železniški, se bom temu dejansko izognil. Ko sem govoril o investicijah v ceste, v avtoceste, v ta avtocestni program, plan razvoja, ne morem mimo tega, kar sem dajal tudi v uvodu, da težave občutijo tudi uporabniki ali pa občutimo uporabniki teh avtocest mnogokrat pri zastojih, še večkrat pa pri vključevanju in izključevanju s teh avtocest. Mislim, da so bile odločitve o tem, kje umestiti tako imenovani izstop ali pa vstop na avtocesto v obliki deteljice in kje v obliki diamanta, zgrešene. V nekaterih primerih zelo zgrešene. Na primer, izhod in vhod na avtocesto v Arji vasi je tako imenovani diamantni priključek. Postaja nevaren, predvsem pa povzroča zastoje, podobno je v Šentrupertu, torej kompletna ta severna Slovenija, kot jo radi imenujemo, Koroško, Savinjsko, Šaleško, ne more na avtocesto normalni priključek, torej na deteljico, kjer se lahko umeščajo, razmeščajo in uvrščajo ter poiščejo izhod tako, da dejansko ni zastojev. V obeh primerih imamo zelo ponesrečen izhod z avtoceste torej v diamantni obliki, ki še dodatno povzroča nejevolje in počasi postaja nevaren. Torej investicije so potrebne, letni plan je takšen, kot je pripravljen. Kot sem že v uvodu dejal, ga gre podpreti predvsem zaradi tega, da se nadaljuje izgradnja, da se nadaljuje tudi obnova. Bo pa treba zelo intenzivno, veliko hitreje kot do sedaj, da ne rečem veliko bolj pogumno, načrtovati in tudi izvajati dodatne aktivnosti, ki bodo vsem prebivalcem in prebivalkam Republike Slovenije omogočile približno enak položaj glede razvoja, torej glede možnosti nadaljnjega razvoja, glede povezave z avtocestnim križem, da res ne bo na koncu ta avtocestni križ zgolj še križ, s katerim se vsi ubadamo, velikega napredka pa ni.
Hvala. Besedo ima gospa Župevc. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Res je, da je sodobna prometna infrastruktura temelj razvoja države. Res pa je tudi, da čas in denar nista na naši strani, ker nimamo ne časa in ne denarja. Vedno nam zmanjka obojega. Danes je bila že omenjena tretja razvojna os. Pred kratkim smo v Trbovljah gostili prometnega ministra, žal okoljski minister ni imel časa in moram reči, da smo takrat poslanci, ki prihajamo iz širšega področja Zasavja, doživeli neke vrste hladen tuš. Dolgo časa se je zelo na široko in poglobljeno razglabljalo o tretji razvojni osi. Moji kolegi so nekaj že, kar se tega tiče, tudi omenili in ugotavljali smo danes, da ni napredka. Lahko rečemo: in potem vse tiho je bilo. Zakaj smo mi doživeli neke vrste streznitev? Jaz sem v bistvu hvaležna prometnemu ministru in predstavnikom ministrstva za okolje in prostor, da niso ovinkarili, da so povedali, kako v bistvu stvari stojijo. Imamo pa tukaj veliko vprašanj. Zakaj? Kot je bilo že rečeno, so v Sloveniji območja, ki so jih takšne dobre prometne povezave nekako zaobšle. Širše področje Zasavja je zagotovo takšen odsek, takšno območje. In če hočeš priti iz Zasavja kamorkoli, rabiš približno kakšno dobro uro, odvisno, kdaj greš. In ta razprava o tretji razvojni osi, ki je zadnje čase nekako potihnila, se mi zdi, da postaja bolj razprava o prometnih točah, o povezavah, kako najhitreje in najceneje priti od točke A do točke B. Ampak to ni razvojna os. Kaj je sploh projekt razvojnih osi? Namen projekta je bil prihodnji razvoj predvsem obrobnih regij, kot smo rekli, med katere sodijo Koroška, Savinjska, Dolenjska, Zasavje, Posavje in še številne druge. To so razvojne osi. Zakaj? Zato, ker naj bi se razlog za zaostajanje teh regij videl tudi v tem, da nimajo dobrih prometnih povezav z zunanjim svetom, da razvoj ne more priti k njim in ne more biti razvoja, če ni dobre prometne povezave. In kaj je danes ključno vprašanje glede 3. razvojne osi: ali je 3. razvojna os danes politična iluzija ali je to stvarnost? Mislim, da je prav in pošteno, da si na to vprašanje odgovorimo. Ali bomo razvojne osi drobili zgolj na prometne povezave, na odseke od točke A do točke B, od točke B do točke C in tako naprej, ali se bomo res pogovarjali o razvojnih oseh? Tudi študije, ki so bile konkretno narejene za Zasavje, prve študije, so vključevale vse vidike, tako razvojne, okoljske, prometne in da ne naštevam, katere še. Torej, upoštevale so številne vidike, ki govorijo v prid razvoju. Zato so študije ocenile, da je pomembno in da je ključno in da je upravičeno, in to je ključno, da gre, recimo, ta 3. razvojna os čez Zasavje. Potem so prišli razni lobiji in 3. razvojna os ni šla več čez Zasavje. Narejene so bile drugačne študije, z drugačnimi parametri, ki so dokazovali, da takšna os čez Zasavje ni upravičena. Danes ne bom navijala za kilometre avtocest, za kilometre državnih cest in tako naprej, ampak se mi zdi razprava o 3. razvojni osi na neki strateški ravni zelo pomembna. Seveda nimamo ne časa ne denarja, ampak nekaj od tega bomo morali najti, in to čim prej. Zadnjič je bila v naši razpravi izpostavljena zelo dobra stvar, in mislim, da jo je pomembno omeniti. So območja, kot že rečeno, ki imajo problem s prometnimi povezavami, kako čim hitreje priti ven, kako se priključiti in tudi gospodarstvo ima težave, da pride noter. Potem imajo druge ideje, imajo druge projekte, recimo, energetiko. Tu ima država tudi problem. Zadnjič je moj poslanski kolega dobro rekel: "Dobro, država energetike noče, okej. Dajte nam razvojno os, da bomo privabili druge vrste gospodarstva in tako naprej. Tudi tega ne bomo imeli." Torej, vprašanje je, kaj torej ostane tem regijam. Ni vprašanje, kaj še imajo veliki, kaj imajo veliki, ampak vprašanje, kaj imajo mali. Zdi se mi zelo pomembno, da si odgovorimo na ta vprašanje. Kot veste, kot že povedano, najprej je bila izbrana, recimo konkretno za Zasavje, tako imenovana, zahodna oziroma zasavska trasa, nato smo bili pri sredinski, hočem povedati, da z vsako novo vlado, z vsakimi leti, ki prihajajo, so sprejete neke drugačne odločitve, seveda na politični ravni. Prav se mi zdi, da ko govorimo o tretji razvojni osi, si jo vsi želimo, ampak dajmo si res iskreno odgovoriti, ali je to res realnost ali je iluzija. In, prav je, da to vemo. Ali se pogovarjamo samo o prometnih povezavah, ki so seveda pomembne, ali samo govorimo o cestah od točke A do točke B ali govorimo sedaj o razvoju. Ali bomo torej pri umeščanju prostor upoštevali čim hitreje, čim ceneje - to je bistvo, kako pridemo od sem do tja čim hitreje in čim ceneje. Ali bomo upoštevali tudi druge vidike, kot že povedano, okoljske, gospodarske, če želite, socialne; vse to so vidiki, za katere se mi zdi, da jih je pomembno upoštevati, ko se bomo naprej pogovarjali o razvojnih oseh, če vsi govorimo o razvoju. Razvoj je mnogo širši od tega, da pelje neka cesta iz vasi v mesto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Hrovat.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Obravnava današnje teme je prav gotovo ena pomembnejših tem, ki jih obravnavamo vsako leto v Državnem zboru, predvsem tukaj mislim za tiste regije, ki avtocest še nimajo, pa tudi za tiste, kjer potekajo non-stop neka obnovitvena dela, itd. Prej, iz samega uvoda, ko je gospod minister dal neko dodatno obrazložitev, je povedal, da se bodo avtoceste od sedaj naprej gradile samo z zadolževanjem. Poglejte, jaz sem nekoliko presenečen in težko verjamem, da sledite praksi iz prejšnjega mandata, da se pač avtoceste gradijo z zadolževanjem, ampak vi ste šli še eden korak naprej, pravzaprav ste iz proračunskih postav vzeli ves denar in se sedaj gradi pravzaprav res samo z zadolževanjem. To me nekoliko čudi predvsem iz tega razloga, če se spomnimo v prejšnjem mandatu, ko je s strani SD-ja eden od poslancev, pa bom kar povedal, gospod Cvikl grmel o argentinskem modelu gradnje in obnove gradnje avtocest, da to ni primerno in da to ni vzdržno. Poglejte, kaj se je zgodilo sedaj. Iz proračunskih postavk se je vzelo še tisto denarja, kar ga je bilo, in sedaj se avtoceste gradijo z zadolževanjem. Ampak da se razumemo, s tem jaz nimam nobenih težav. Moti me ta dvoličnost, ki je sedaj tukaj vidna. Po drugi strani je sprejemanje tega akta, in vsako leto se o teh stvareh pogovarjamo tam na sredini leta - mislim, da je to prepozno v vsakem primeru; je bilo to prej prepozno in je tudi sedaj prepozno. Mi smo na polovici leta in se pogovarjamo o planu, kaj bomo vse v letošnjem letu zgradili. Mislim, da bi moral biti tak akt na dnevnem redu na začetku leta, kjer bi se potem mogoče res pogovarjali bistveno bolj poglobljeno in tudi mogoče realneje. Vsi se s tem predlaganim aktom najbrž strinjamo. Ne verjamem, če bo kdo od poslancev in poslank glasoval proti oziroma drugače, kot da ga bo podprl, ker vsi potrebujemo te avtoceste. Tudi obnova teh avtocest najbrž je potrebna, vprašanje pa je, če v takšnem obsegu in v teh terminih, ki se sedaj dogajajo. Najbolj pomembno pri vsej tej zadevi je pa realizacija. Ali bo dejansko prišlo do realizacije tega plana obnove in gradnje avtocest? Ne verjamem, da bodo čisto vsi projekti realizirani. Tudi številke, o katerih smo prej govorili oziroma sem poslušal, kar 508 milijonov evrov, tudi sam menim, da je to ogromno denarja za to, kar je v tem planu napisano. Bistveno, bistveno preveč. Menim, da z dobro izbiro izvajalcev, z res pravimi postopki bi se dalo to številko s 500 zmanjšati tudi na 300, 400 milijonov evrov. Ker če primerjamo gradnjo avtocest v Sloveniji pa gradnjo avtocest v tujini, vidimo, da tukaj so bistvene razlike. Ko se prijavijo na razpis tuji izvajalci, so cene bistveno nižje in potem se najde nekdo, ki pravi, da bi morala to za vsako ceno delati slovenska podjetja. Jaz se s tem ne strinjam. Jaz pravim, delajo naj tisti, ki so cenejši, seveda z določenimi referencami in seveda, da je na koncu tudi prava kvaliteta. S tega mesta, kar se tiče same avtoceste, avtocestnega križa, je absolutno treba nameniti vso pozornosti. Vendar, po drugi strani je treba enako mero pozornosti nameniti tudi državnim cestam. Državne ceste, torej govorimo predvsem o obnovi teh državnih cest, so na nek način podhranjene. Jaz bom povedal en primer. Prihajam iz občine Domžale. Zdaj v prejšnjem letu je bilo to predvideno, zdaj ne vem, kako bo preko tega rebalansa in tako naprej, kako bo z vzdrževanjem te ceste. Torej cesta med Domžalam in Kamnikom je obupna. Obupno! 20 let, 30 let se ni vlagalo niti evra in res se pelješ, res na eni taki zelo pomembni povezovalni cesti, kot bi se vozil po makedamu. Sam apeliram na ministrstvom - zdaj to priložnost imam, da to tudi tukaj javno povem - dajmo nekaj storiti, dajmo najti tistih nekaj 100.000 evrov in obnovimo tisto cesto vsaj v enem delu, če že ne v celoti v letošnjem letu, in potem še naprej. Rad bi rekel še nekaj o sredstvih. Sredstva, ki ste jih s teh proračunskih postavk pobrali in se pravzaprav zdaj avtocesetni križ gradi z zadolževanjem, izključno z zadolževanjem. Takrat, ko se je leta 2004 ta koncept spreminjal - se je zgodilo kaj? Ta sredstva, ki so bila predvidena za gradnjo avtocest so se prerazporedila za obnovo teh državnih cest, o katerih govorim. Jaz upam, da boste, ko boste zdaj prinesli ta rebalans proračuna, ta sredstva nemenili za obnovo državnih cest, ne da se je razporejalo na neke x, y postavke, mogoče celo na druga ministrstva. Torej, jaz apeliram aboslutno avtocestni križ - da, ampak ne pozabimo na državne ceste, ki so aboslutno tudi potrebne obnove. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Cestna oziroma avtocestna problematika je vedno zelo zanimiva tema, kadar pride v Državni zbor, zato ni naključje, da se je za to temo prijavilo več kot polovica poslank in poslancev v Državnem zboru in da namenjamo tej razpravi 5 ur in 40 minut in da širimo temo tudi z avtocestnega programa na program tako imenovanih razvojnih osi. Kajti, konec koncev, cest ne moremo deliti na avtoceste, državne ceste, lokalne ceste, pač pa gre za zelo prepleteno omrežje, ki mora delovati povezano. Avtocestni križ se praktično končuje in je v zaključni fazi, z veliko križi, kot je rekel kolega Kontič. Mislim, da smo se tega projekta lotili tudi dokaj nesrečno. To traja že desetletja, če pogledamo vse tja od cestne afere v prejšnjem stoletju. Pa tudi to, da smo nekatere najtežje projekte v okviru avtocestnega križa pozno načrtovali. Recimo, naj omenim Črni Kal, potem Trojane, Rebrnice, ki še niso dograjene; tri najtežje odseke na avtocestnem križu smo nekako dali v ta drugi del tega plana izgradnje avtocestnega križa. Prav gotovo bi hitreje povezali Slovenijo, če bi te tri projekte dali na začetek programa avtocestnega križa; in bi tako hitreje povezali Slovenijo. Drug velik problem pri gradnji avtocestnega križa - to pa velja tudi za razvojne osi - se mi zdi umeščanje posameznih tras v prostor in potem pridobivanje ustreznih dovoljenj ter izdelava državnih lokacijskih programov. Poglejmo samo primera Radovljice in Trebnjega oziroma poteka teh avtocestnih smeri. Kar 10 do 13 let so potrebovali načrtovalci, da je prišlo do sprejetja državnega lokacijskega načrta in posledično do začetka gradnje. Sedaj pa slišim, da ne na enem ne na drugem mestu niso prav najbolj zadovoljni s potekom teh tras, kajti šele sedaj, ko so stroji prišli in začeli delati, so videli, kakšne so te trase, kajti na zemljevidu in v načrtih je to videti bistveno drugače. Kolega Veber mi je povedal in prebral sem tudi, da je za avtocestni program oziroma za izgradnjo avtocest v Sloveniji bilo doslej porabljenih 5,4 milijarde evrov. To so zelo visoka sredstva. Za vlaganje v razvojne osi, v 3.A, 3.B, upam da bo tudi prišla v načrte, se pravi, odsek Dramlje - Šentjur, za četrto razvojno os pa naj bi po dinamiki vlaganj potrebovali dve milijardi in pol evrov. Se pravi, če bo šlo tako kot pri avtocestnem križu, še dolgo, dolgo ne bo teh razvojnih osi, posebej še, če se bodo tudi tako počasi umeščale v prostor, kot so se umeščale avtoceste mimo Trebnjega in Radovljice. Tudi sam se ne bom izognil problematike načrtovanja in gradnje razvojnih osi. Prejšnja vlada je sprejela Resolucijo o Nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007 - 2023 in med temi tudi projekt prioritetnih državnih cest na prioritetnih razvojnih oseh, na 3.A in 4. razvojni osi. Kar nekaj let smo potrebovali, da smo 4. razvojno os, ki je bila sprva v tem dokumentu načrtovana invalidno, brez Idrijsko-logaškega kraka te četrte razvojne osi, končno je vlada spoznala svojo zmoto in to tudi popravila. Imamo pa težave pri umeščanju vseh teh razvojnih osi v prostor, zato bi bilo dobro, da bi se matični odbor za to področje posvetil problematiki umeščanja v prostor teh razvojnih osi in pa tudi gradnjo oziroma načrtovanju teh razvojnih osi. Mislim, da bi bilo dobro, da o tej tematiki spregovorimo skupaj ne samo s predstavniki Ministrstva za promet, najbrž še toliko bolj s predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, katerih naloga je, da vodijo te postopke. Mi smo že leta 2004 v državnem zboru sprejeli Strategijo prostorskega razvoja Slovenija, kjer smo te razvojne osi tudi včrtali v te programe, v te karte, poleg tega smo sprejeli tudi Resolucijo o prometni politiki Republike Slovenije, kjer so bile naštete vse te razvojne osi. V tem dokumentu je bila tudi 3.B razvojna os, medtem ko v nekaterih drugih, kot v tej resoluciji, te osi ni. Morda bi bilo treba ta dokument dopolniti še s to razvojno osjo. Sam prihajam iz idrijsko-cerkljanskega območja, kjer je moj volilni okraj, in tudi tu že kar dolgo poteka diskusija, kako uvrstiti v prostor ključni objekt na 4. razvojni osi, to je predor med Cerkljanskim in Gorenjsko. Od prve prostorske konference leta 2006 minevajo že tri leta, pa še nismo prišli do konca. Ne želim si, da bi šli po poti, ki sem jo že omenjal, da bi potrebovali 10 do 13 let, da pridemo do končne odločitve. Vsekakor bom podprl ta program, ki je danes pred nami. Želim si čim hitrejšega zaključka avtocestnega križa, tudi ureditve financiranja oziroma sistema cestninjenja na avtocestah, da ne bomo iz leta v leto, iz mandata v mandat spreminjali tega sistema, da bomo dobili nek vzdržen sistem cestninjenja, ki bo zagotavljal financiranje tako dokončanja avtocestnega križa kot tudi posledično financiranje razvojnih osi, kajti za te razvojne osi bomo porabili polovico denarja, ki smo ga že doslej vložili v avtocestni križ, to pa ni tako majhen zalogaj. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Ta letni program izgradnje in obnove avtocest je odsev nekih realnih razmer, v katerih se nahajamo. Prepričan sem, da bi vsak izmed nas z vrsto lokalnih interesov, ki jih pri svojem poslanskem delu zastopa, imel še kako sila pametno idejo o tem, kaj je še dodatno treba umestiti v ta program in v nacionalni program izgradnje avtocest kot celoto. Žal smo pri tem soočeni z vsaj dvema okoliščinama: najprej, da je sprememba cestninjenja v preteklosti povzročila to, da ne le, da danes nimamo svežih sredstev za to, da nadaljujemo izgradnjo avtocestnega križa, še več, imamo težave celo s tem, da vzdržujemo obstoječe obveznosti. Na drugi strani smo zaradi iste odločitve soočeni tudi z zamrznitvijo evropskih sredstev. In to so posledice zaradi odločitev prejšnje vlade. Tega ne govorim zato, ker bi želel s prstom kazati na prejšnjo vlado, opozarjati na njeno krivdo na tem področju, in še manj zato, ker bi to razumel kot nek alibi ali izgovor. To je dejstvo in mislim, da mora ta vlada pač manevrirati v okviru možnosti, podobno kot imamo pogosto zavezane roke pri sprejemanju protikriznih ukrepov, ker vemo, da nam za vse naše ideje preprosto zmanjkuje sredstev. Iz tega izhaja razumljiva prioriteta, da s tem letnim programom skušamo dokončati tiste odseke in pododseke, ki jih je mogoče v letu 2009 dokončati. Jaz se strinjam s kolegom Hrovatom, ki je prej dejal, da bi morali s tem dokumentom se seveda soočiti v začetku leta, ko bi bilo veerjetno mogoče ambiciozneje planirati izgradnjo avtocestnih odsekov v letošnjem letu. Dejstvo pa je, da je bil potreben nek objektivni čas, da se vidi, kaj je mogoče realizirati v letu 2009 in to ustrezno spraviti v realen in izvedljiv plan za letošnje leto. Ambicija te vlade, vsaj sam jo tako razumem, je namreč to, da sredstva, ki so v finančnih dokumentih predvidena, tudi porabi in na ta način zagotovi tudi v teh zaostrenih razmerah visoko operativnost državnega proračuna. Dovolite mi, da v mislih zaidem domov, na mariborski konec. V tem planu je nekaj odsekov, ki se jih Mariborčani pa tudi celotna severovzhodna Slovenija zelo veselijo. Najprej je to dokončanje mariborske vzhodne avtoceste. V dokumentih je ta del opisan pod nazivom Pesnica-Slivnica v skupni dolžini 20,8 kilometrov. Vesel bi bil, da bi držalo tisto, kar pravi ta dokument, namreč, da bodo ti odseki, predvsem med Pesnico in pa Zrkovsko cesto in pa Zrkovsko in Ptujsko cesto, predani prometu junija 2009. Danes že vemo zaradi znanih razlogov, da se bo ta predaja prometu zamaknila vsaj v julij, če ne celo v avgust, s čimer bo Maribor ponovno v poletnih mesecih priča velikih, velikih zastojev, ko bo obremenjen z vsakodnevnim tranzitom, ob tem pa še s turističnimi tokovi v smeri proti Hrvaški. V tem pogledu bi želel spomniti, da zaradi znanih finančnih razlogov ne izpade iz prioritet na neko obveznost Družbe za avtoceste Republike Slovenije, da rekonstruira mariborsko Ptujsko cesto, ki bo v prihodnjih mesecih nedvomno imela podobno nove slovenske Dolge vasi. V severovzhodni Sloveniji, mislim pa, da tudi v državi kot celoti, je treba razumeti kot višjo prioriteto tudi tisti del avtoceste med Mariborom in Zagrebom, ki ga v temu trenutku še nimamo v kratkoročnih usmeritvah. Vemo, da letni program, ki je danes pred nami predvideva dokončanje in predajo prometu v avgustu 2009 odsek med Slivnico in Draženci, to je slabih devetnajst kilometrov, in odsek med mednarodnim mejnim prehodom na Gruškovju in državno mejo z Republiko Hrvaško. V tej trasi še manjka približno dvanajst kilometrov med Draženci in Gruškovjem, ko bodo ponovno nastajali ne samo letos, ampak tudi v naslednjih letih zastoji, ko se bodo vključevali z avtoceste na navadno cesto. To bo zagotovo predstavljalo nek prometni krč, na katerega se moramo v perspektivi pripraviti. Zato bi želel dati temu odseku, za katerega še danes ne upam trditi, kdaj bo zgrajen, višjo prioriteto, da sklenemo to avtocestno povezavo med Mariborom in Zagrebom in podobno, kot je govorila kolegica Župevčeva, tudi na tej osi predvidevam nov razvoj. Jaz mislim, da vam je lahko vsem skupaj dober primer to, kar se je danes dogajalo v Prekmurju. Prekmurska avtocesta je povzročila to, da danes Prekmurje ni nek mrtev kot Slovenije, ampak prepričan sem, da zaradi izboljšane mobilnosti eno novo perspektivno razvojno področje naše države. In v temu pogledu bi si želel, da z realizirano avtocesto med Mariborom in Zagrebom oblikujemo nek razvojni trikotnik med Mariborom, Zagrebom in avstrijskim Gradcem, to je območje znotraj katerega lahko zapade celotna severovzhodna Slovenija in na temelju Evrope regij zasnujemo, bom rekel, nove razvojne etape. No, promet je dejavnik razvoja, žal se pa v Sloveniji vse preveč ukvarjamo s prometom na cestah. Tisti, ki se večkrat peljemo med Mariborom in Ljubljano, znamo oceniti, koliko je dnevnih migracij ljudi, ki v želji po boljših delovnih mestih, boljši perspektivi njihovih karier, vsak dan potujejo med Mariborom in Ljubljano. Ali smo kdaj v tej državi izračunali, koliko nas te poti zaradi tega, ker imamo premalo decentralizirano državo, vsak dan stanejo. V obliki goriva in energentov, v obliki potnih stroškov, ki jih plačuje gospodarstvo, v obliki stroškov, ki jih plačuje okolje? Zato, ker smo v zadnjih 20-ih letih, žal, priča izrazitemu centraliziranemu razvoju države. V tem pogledu naj tudi na tem mestu pozovem k temu, da razmišljamo o novih pristopih, da več tudi državnih institucij, ker mora na tem področju država dati zgled, umestimo v druga regionalna središča in naj na tem mestu spomnim na to, da sem se s pobudo Vladi tudi sam pridružil mariborskim ambicijam, da ob načrtovani reorganizaciji in predvideni združitvi obeh energetskih stebrov združeni Holding slovenskih elektrarn umestimo v Maribor, kamor tudi sodi, saj je Maribor tradicionalni sedež slovenskega elektrogospodarstva. Mimogrede, tedaj, ko je bil Maribor sedež slovenskega elektrogospodarstva, se je policentrično razvijala tudi celotna slovenska energetika. No, naj zaključim s prihodnostjo slovenskega prometa. Vsi mi, sem prepričan, vsaj na deklarativni ravni, smo zavezani trajnostni mobilnosti. Jaz bi si želel, da bi ravno zaradi teh dnevnih migracij teže tranzita, ki eksponentno raste, zagotovili pametnejše poti prometa. V tem pogledu se mi zdi, da je danes tudi čas malo revolucionarnih idej, recimo tega, da razmislimo o tem, na kakšen način bi bilo mogoče ob obstoječi avtocestni trasi med Mursko Soboto in Koprom, pa vsaj med frekventnejšo pozicijo med Mariborom in Obalo usmeriti kakšne pametnejše načine prevoza. Recimo, lahka železnica, recimo, tako imenovani "monoreil" prevozi, ki so v izvedbi bistveno cenejši kot sama povezava v obnovo železniške infrastrukture, lahko jo damo tudi v koncesijo, seveda v interesu, da pridemo do hitre povezave, ki bo razbremenila to veliko okoljsko, pa tudi finančno breme, ki ga danes povzročajo dnevne migracije ljudi. Letni program obnove in razvoja izgradnje avtocestnega omrežja bom podprl, mislim, da je tisto, kar je mogoče danes v letu 2009 realno izvesti, in želim si, da bomo s tem letnim planom, ki je začetek Vlačičevega obdobja, prišli do pametnejše, racionalnejše in hitrejše izgradnje ne samo avtocestnega omrežja, ampak celotne prometne politike v državi.
Hvala. Besedo ima gospod Bukovnik - ga ni, gospod Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Vesel sem, da je minister ta moment v dvorani. Rad bi mu povedal naša jasna stališča, ki so bila tudi s strani predsednika naše stranke, Zmaga Jelinčiča, povedana na tiskovni konferenci. Res se lahko strinjam, da ni naključje, da je danes toliko prijavljenih razravljavcev v tej diskusiji, kajti problematika slehernega državljana, ki se vozi po avtocesti kjerkoli po Sloveniji, je vidna lahko takoj. Tudi novozgrajeni odseki niso prepustni. Zanimivo je, da tudi izgovorov ne najdemo več, zakaj je temu tako. Rad bi dal primer Hrvaške, ki je bila zelo porušena, tam je divjala neka vojna malo dlje časa kot tu, pri nas. Ampak če se usedemo v avto in se peljemo od Zagreba do Splita, imamo kvalitetno avtocesto. Pa da ne bomo govorili o dobri avtocestni povezavi, tudi zmogli so dokončati relativno hitro projekte za železniško povezavo in delajo novogradnje železniške povezave za vzhodni del Evrope. Če govorimo o tem, moramo pogledati tudi v perspektivi prehojenega za nazaj, od leta 1994 - če govorim o drugem prometnem transferu, to je železnica, ki bi moral biti prvi - po mojem. Takrat smo naredili nek nacionalni program razvoja železniške infrastrukture. Do danes, spoštovani minister, je ta program uresničen 4,5%. 4,5% od leta 1994! Če mi temu lahko rečemo sposobnost, perspektiven razvoj, skladna prometna politika, potem se s tem ne morem strinjati. Mediji pišejo danes: Minister ni kos nalogam. Medtem ko eni ministri lažejo, se drugi trudijo, jaz se pridružujem temu, da se vi trudite. To mišljenje je moje, namreč, ne piše tukaj, tukaj vas grajajo. Vi ste trudite, ampak problemov je preveč. Glejte! Zmago Jelinčič je povedal, da smo prepričani v Slovenski nacionalni stranki, da so se v celem obdobju izgradnje avtocestnih povezav v Sloveniji dogajale čudne zadeve. Te čudne zadeve so znane vsem: imamo primer izgradnje tunelskega predora na Trojanah, potem Markovec, pa potem zanimiv je primer, ko smo naredili pomurski odsek avtoceste, pa nismo upoštevali projekta; sprojektiran je bil odstavni pas - nismo ga naredili. Danes imamo novo avtocesto, ki ni avtocesta, je hitra cesta, na kateri ni intervencijskega pasu, ni dejansko tudi pretočnosti - ampak zanimivo, ni tudi odgovorne osebe! Je ni in tudi verjamem, da je ne bo! Skoraj pri vseh pogodbah, ki so se podpisovale z različnimi izvajalci, spoštovani minister, je nemudoma sledil tudi aneks h pogodbi. In te cifre so astronomske. Zakaj so lahko v razpisnih pogojih bile, bom rekel, izražene nižje številke, kot so kasneje zaračunane, to je tudi posebna zgodba in jaz verjamem, da to, kar sem že dejal na matičnem delovnem telesu kot podpredsednik tega odbora, jaz zahtevam od vas, da izvedete skrbno revizijo vseh opravljenih del. Naj se Računsko sodišče tudi malo poigra s tem, kdo si je tukaj pridobil in se okoristil na privatnem računu. Danes je nedopustno, da nihče ne govori v Državnem zboru o opravljeni kvaliteti dela. Imamo skoraj na vsakem kilometru odprto gradbišče. To ni več avtocesta, spoštovane gospe in gospodje. To je vaška pot, asfaltirana vaška pot! To, da nekdo, ki je na odgovornem mestu, ministru zatrdi, da ne more in ne bo zagotovil pravočasne izgradnje odseka - ta nekdo se kliče Tomislav Nemec - to je nezaslišano! To, da nekdo ministru trdi, da ne more in seveda ne zna izpeljati odkupa zemljišča zaradi nedvoumno jasno izraženega višjega interesa in stoji cel krak izgradnje avtoceste - to je nezaslišano! Pa koga imamo mi za norca in koga vlečemo za nos? Ni prav, da govorimo o tem, da bomo strošek za avtoceste plačali, hkrati pa lahko vidimo, da minister ponuja nov vinjetni sistem, v katerega bomo morali davkoplačevalci še dodatno poseči v svoje žepe, če bomo hoteli plačati te račune. Kajti, z novim vinjetnim sistemom bomo zbrali manj denarja, kot ga zberemo danes. Če apliciram to zadevo še naprej. Ni prav, da govorimo o tem, da imamo dobro prometno politiko, če postaja z novim vinjetnim sistemom avtocestni sistem manj dostopen za državljane in državljanke, zlasti za tiste, ki ne dosegajo niti osnovnega standarda. Danes je avtocestni režim cenovno dostopen, jaz mislim, za veliko večino Slovenk in Slovencev. Jaz nimam nič proti temu, če se je nekdo v Evropi v Bruslju izmislil, da moramo biti manj diskriminatorni do evropskih narodov in da moramo vpeljati mesečne ali tedenske vinjete. To lahko storimo tako, da pustimo celoletne in polletne vinjete povsem na miru. Zaradi mene je lahko tedenska vinjeta tudi 1 cent, da bomo zagotovili ugodje vsem turistom, ki hočejo priti k nam. Pa vendarle dražimo letno vinjeto in tudi polletno, tedenska pa bo v dveh nakupih dražja kot polletna. Seveda bo to jutri imelo za posledico, da bo minister moral priti v Državni zbor z novim predlogom za rebalans proračuna ali z novim poroštvenim naprosilom. Kajti, verjamem, da kljub vsem tem naštetim virom financiranja ne bo zadostne količine denarja, da poplačamo vse odprte račune. In zopet bomo preložili ta manko na breme davkoplačevalcev! Kar se tiče državnih cest, spoštovani minister, jaz tu prosil, vem, da ni tema, da vendarle pride v Državni zbor oziroma na matično delovno telo Odbor za promet nek resen pristop, neka resna razvojna študija, kako popraviti to napako iz preteklosti. Kajti, vemo, da nismo v tej samostojni Sloveniji od začetka skoraj nič vlagali v ta prometni transfer. Državne ceste so popolnoma zanemarjene, na nekaterih odsekih tako nevarne, da je vprašanje, če je sploh še smiselno, da so odprte. Če se zopet vrnem k vinjetam. Take slabe ceste bomo še dodatno bremenili, ker bomo zmanjšali dostopnost do avtocest, ker se bodo te storitve podražile. Jaz ne bi rad, da minister za promet postane najšibkejši člen v Vladi, tega res ne bi rad. Ne bi rad, da imamo jutri, pojutrišnjem večjo smrtnost zaradi tega, ker delamo zavestno napake in tudi zelo kvalitetno smo na te napake opozarjali vsi predstavniki opozicijskih strank, ko je tekla razprava o tem, kako lahko drugače rešimo zaplet, ki nam ga je zakuhal komisar v Bruslju. Predlogi so bili zelo kvalitetni, pa niso bili poslušani. Nisem videl tudi ugovora Slovenije, da bi Slovenija sama ugovarjala na ta enostranski predlog oziroma enostransko odločitev italijanskega komisarja, se pravi, mogoče se celo pritožili nismo, vsaj ne vem, jaz tega dokumenta nisem videl. In vse se suče okoli tega: vinjete moramo podražiti, ne vemo pa niti tega, ali bo Evropa sprostila blokirana sredstva. Ali imamo to zagotovilo, minister, da bo Evropa deblokirala ta zadržana sredstva - brez, tako kar? To si je izmislili komisarček in je to kar zadržal. Jaz mislim, da je to nedopustno dejstvo, da to se lahko zgodi samo, če je za to zakonska podlaga, če o tem odloča sodišče, ne more pa neko odločitev sprejeti ena sama oseba. In zadnje. Želel bi, spoštovani minister, da se dogovorimo danes tu, pa da daste neko javno obljubo, jaz vas bom držal za besedo - upam, da vaša več velja kot beseda gospoda Golobiča - da daste tu obljubo, kdaj bomo dobili skladen program razvoja oziroma strateškega razvoja prometne politike v Sloveniji, ki bo res dokument, ki bo temeljil na tem, kar je že sprejeto v Državnem zboru; imate denar, spoštovani minister, imate poroštvene zakone, ki smo jih sprejeli v Državnem zboru, že dve leti jih imate v svoji blagajni, če lahko temu tako rečem in v teh dveh letih nismo začeli niti enega resnega projekta na železniškem področju. Niti enega! Imamo direkcijo in agencijo, obe imajo lepe sobane, verjamem, da se tudi kakšen fikus najde, vendar kaj več od tega ti dve instituciji, ki naj bi producirali projekte, ki naj bi skrbeli za investicijo v obnovo železniške infrastrukture, kaj več od tega se ni zgodilo v teh letih. In če ne bomo skladno razvijali tudi drugih možnosti, potem bomo tudi to hitro uničili. Še na nekaj bi vas rad opozoril. Največkrat spreminjan zakon v Državnem zboru je bil Zakon o varnosti cestnega prometa. In govoriti o tem, da smo bili dobri in uspešni pri izgradnji avtocest, hkrati pa dovoliti kamionom, da z večjo osno obremenitvijo vozijo skoraj zastonj po naših avtocestah, hkrati pa jim tudi zmanjšati kazni za njihove prekrške, je nedopustne, ker te avtoceste danes že niso več avtoceste, to se vidi ob vsakem večjem dežju, ko lahko opazimo, da so na sredini vozišča veliki udrti kolovozi, ki povzročajo lahko tudi hude prometne težave. In seveda, dokler Vlada ne bo izkazala toliko dobre volje, da se bo odločila - saj pravim, vsaj na eni od korespondenčnih sej, zdaj med poletjem boste imeli, ko bo čas kislih kumaric, ogromno časa, da se zberete - in da sprejmete interventno odločitev, da se ob prihajajoči sezoni preusmeri težji tranzitni tovor na železnice. Oprtni vlaki nudijo odločne možnosti za razbremenitev naših cest. S tem se bo zmanjšala tudi smrtnost na naših cestah in to lahko naredimo, kot že rečeno, z malo dobre volje takoj. Če Slovenske železnice nimajo teh voznih sredstev na razpolago, se lahko naredijo najemne pogodbe, promet lahko steče jutri. Ko sem še sam bil direktor na Slovenskih železnicah, odgovoren za tehnično vozovno dejavnost na Primorskem, smo imeli tak vlak, ki je bil vedno poln. Od Sežane do Budimpešte je vozil in nazaj, s tem da je država takrat dobrosrčno in seveda tudi koristoljubno namenjala del voznine, pač subvencionirala je to karto, in to prakso lahko ponovimo. Ne z enim vlakom, mogoče s štirimi, pa bo teh kamionov, ki uničujejo slovenske avtoceste, zelo hitro in vsak dan verjetno bistveno manj na slovenskih cestah. Kar se pa tiče kvalitete opravljenega dela; tukaj so napake vidne, odgovorni so podpisani na pogodbah in jaz bi vas prosil, spoštovani minister, da daste danes tudi to obljubo, da boste te zadeve prevetrili in da naložimo tudi Računskemu sodišču, da se sprehodi tako do izvajalcev kakor tudi naročnikov in da skrbno pregledajo to, kar je slabo narejenega v Sloveniji. Če tega ne bomo naredili in ob dejstvu, da bomo jutri popravljali to, kar smo drago plačali, bo odgovornost na vaši strani, spoštovani minister.
Hvala. Besedo ima gospod Grill. Prosim.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavcem. Ta seznam letnega plana razvoja in obnove avtocest je še zmeraj prevelik, predebel. Kajti avtoceste bi v Sloveniji morali imeti zgrajene že vsaj 10 let prej in situacija v Sloveniji bi bila danes povsem drugačna, kajti avtoceste prinašajo razvoj, avtoceste prinašajo decentralizacijo, danes pa smo priča, da je v Sloveniji zelo veliko območij nerazvitih, da se veliko ljudi dnevno vozi v službo predvsem v Ljubljano, kar ima za posledico obremenitev cest pa seveda tudi veliko število smrtnih žrtev. Dotaknil se bom konkretnega odseka oziroma primera, in to je Pluska-Hrastje. To je izredno pomembno za cel jugovzhodni del Sloveniji, Dolenjsko, Belo krajino in tudi Posavje. Bil bi zadovoljen, če bi pač ta navedba v tem letnem planu bila samo z letnico 2009. Me pa v nobenem primeru ne zadovoljujeta tisti dve zvezdici, kjer piše, da bo ciljni rok konec leta 2009 lahko realiziran samo ob ugodnih vremenskih razmerah, in pa, da bodo zaključeni postopki odkupa zemljišč in pa javnih naročil. Poglejte spoštovani minister, jaz se vozim vsak dan in imam možnost videti dinamiko gradnje teh avtocest in lahko vam rečem, da je ta dinamika zelo počasna. Zelo veliko tovornjakov, delovnih strojev, gradbenih strojev stoji. Tam pa tam se kakšen tovornjak vozi ali dela kakšen delovni stroj in zdaj je idealno vreme in mislim, da bi bilo treba s strani ministrstva, s strani vas in tudi Darsa zagotoviti, da bodo izvajalci delali hitreje. To priča, da tista trditev, ki je bila že večkrat izrečena, da je področje avtocest ali pa izgradnje kriminalizirano, da pač gradbeni izvajalci so podredili politiko, so podredili tudi dinamiko in tudi cene. Oni nam v bistvu diktirajo cene, kar ni dobro. Če bi bilo s strani vašega ministrstva pa tudi vas osebno, spoštovani gospod minister, nekoliko več odločnosti in nenazadnje tudi pripravljenosti, kot je bilo v prejšnjem mandatu to zaslediti pri vašem predhodniku, gospodu Žerjavu, ko je nekajkrat odločno tudi poskušal poseči v gradbeni lobi in doseči in preseči, da so določeni izvajalci morali delovati drugače kot sicer, mislim, da bi se te zadeve odvijale hitreje. Že ob imenovanju vlade novembra meseca sem v svojem nastopu posebej izpostavil ta pomen izgradnje avtoceste, ki je ključnega pomena za razvoj gospodarstva cele regije, cele Dolenjske, Bele krajine in seveda tudi Posavja. Gospodarstvo je tisto, ki je že v prejšnjem mandatu apeliralo na prejšnjo vlado, ki je tudi pospešeno sprejela dokumente, pospešeno je tudi pripravljala vso dokumentacijo in zagotovila tudi denar. Denar vemo, da je za ta odsek bil zagotovljen bil že prej in tudi sedaj, kar je ena izmed ključnih zadev. Tudi sedaj je gospodarstvo tisto, ki pričakuje od nas, poslancev, seveda tudi od vas, da bi se ta gradnja čim prej zaključila, da povežemo ta krak z Ljubljano oziroma s svetom, kajti ta del gospodarstva potrebuje te avtoceste, je eden izmed najbolj izvozno usmerjenih delov Slovenije in če ne bodo avtoceste dograjene, pomeni, da bo njihovo poslovanje in tudi njihovo delo oteženo. Upam, da se boste udeležili tega simbolnega srečanja, ki ga Gospodarska zbornica Dolenjske in Bele krajine organizira 30. junija 2009, kjer vam bodo ponovno predstavili te potrebe in da boste tudi tam poskušali vliti neki optimizem, da se bodo ti odseki poskušali dokončati do konca letošnjega leta. Poglejte tudi Dars je, mislim, da marca meseca sklical sestanek vseh vpletenih v Trebnjem, kjer je bil zaznati neki konsenz vseh vpletenih v dokončanje te avtoceste, da bi se poiskala rešitev, da pride do tistih odkupov zemljišč - mislim, da sta samo dve bili takrat še odprti. Bilo je izrečeno veliko obljub, da se bo to poskušalo pospešeno tudi realizirati, vendar, kot sem rekel, vsak dan se vozim, ni drugega zaznati, kot samo da se vsak dan eden odsek, kjer se ta cesta gradi, zapre zaradi miniranja. To vem, da je potrebno. Ampak na ostalih delih pa je ta dinamika prepočasna in večkrat me kdo tako v šali opomni, dajte opozoriti ministrstvo in Dars, če se bo tako gradilo, ne bo zgrajeno še pet let. Upam, da bo to šlo sedaj lahko nekoliko hitreje. To od vas, gospod minister, pričakujejo, kot sem omenil, gospodarstveniki. Od vas se pričakuje tudi s strani vseh poslancev iz tega dela in imeli boste našo podporo, s tem da pa od vas pričakujemo, da boste tukaj zastavili svojo avtoriteto, odločno posegli v izvajalce in zahtevali, da se tukaj pospešeno gradi, tudi v tistem času, ko so mogoče dela prosti dnevi, kajti pozimi ali pa, ko bo slabo vreme, izvajalci ne bodo delali, naj pa v tem času, ko so ugodne vremenske razmere, pospešijo. Hvaležna vam bo regija in ne nazadnje vsi tisti, ki se dnevno vozijo v Ljubljano iz tega dela Slovenije. In teh je zagotovo nekaj tisoč. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Žerjav.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Lansko leto 22. maja, na 39. redni seji sem ob obravnavi Letnega plana izgradnje avtocest za leto 2008 s strani predstavnika SD bil deležen naslednjih besed: "Predlog sklepa o soglasju k letnemu planu razvoja obnavljanja avtocest za leto 2008, ki ga mora sprejeti Državni zbor, je eden od zelo pomembnih sklepov, ki pa mora temeljiti na aktu, na podlagi katerega bi lahko Državni zbor ugotovil, ali lahko sprejme ta sklep ali ne. Namreč, osnova za to, da lahko sprejemamo letne programe je Resolucija o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. In samo resolucija je tista, ki da pogled Državnemu zboru v to, ali je posamezni letni program skladen z resolucijo ali odstopa. Žal ugotavljamo, da je značilnost tega letnega programa, poleg izjemno pozne obravnave v Državnem zboru, tudi daleč največji znesek zadolževanja v zgodovini izvajanja avtocest. Moramo vedeti, da trenutni dolg Darsa znaša 3,5 milijarde - danes nekaj 4. V tem letnem programu, pa se dodatno zadolžujemo še za 589 milijonov, danes imamo 329 milijonov poroštev oziroma 439 milijonov evrov kreditov. In tudi, če pogledamo vire, odstopajo od resolucije nacionalnega programa v višini 155%. V našem primeru danes je to 110. Skratka, gre za izjemno odstopanje že pri virih financiranja, kar nas resnično mora skrbeti v Državnem zboru, ali sploh lahko obravnavamo dokument, ki dejansko nima podlage v osnovnem aktu, to je Resolucija o nacionalnem programu o izgradnji avtocest..." Lahko bi še bral naprej in dejal to pravzaprav tudi sam danes enako. Pa se mi zdi to neprimerno; neprimerno zato, ker vem, da je minister na tem mestu približno, da ne bom rekel natanko, isti čas, kot sem bil takrat jaz, ko smo obravnavali lanski letni plan, in je imel isti čas za spremembe, kot sem ga imel takrat lani jaz. Je pa res, da je takrat maja lansko leto že vel tukaj po tej sobi oziroma dvorani predvolilni veterček in se je to dalo zelo lepo čutiti. Veliko poslušamo o gradbenem lobiju. Žal se v teh 19 ali 18 letih nihče v tej državi tega problema ni resno lotil. Nihče. Lani, ko je izbruhnila afera "čista lopata", je bila deležna posmeha. Skratka, češ, kaj pa sedaj to in tako naprej. Sprašujem se, zakaj se do sedaj tega nihče resno ni lotil, pa čeprav vsi v tej dvorani o tem gradbenem lobiju govorijo in vsi bi radi to preprečili in prekinili s to zadevo. Imam odgovor. Zato, ker se vse politične stranke tudi financirajo s strani gradbenih podjetij, lokalnih, na lokalnem nivoju, državnem nivoju in tako naprej. Sam sem se lani poskušal na nek način lotiti tega problema, delno mi je uspelo, delno mi ni uspelo. Rezultat vsega tega je to, da imam privatno tožbo, da me toži gradbeno podjetje, zato ker sem izrekel besedo, ki naj ne bi bila primerna. Ko sem poskušal najti si odvetnika v Ljubljani, sem se moral resno potruditi, zato ker so vsi odvetniki pravzaprav najeti s strani gradbenih podjetij in so mi že v naprej dejali, da imajo konflikt interesov in da pač me ne morejo zastopati. In sprašujem se, ali se na takšen način sploh kdo lahko zoperstavi temu gradbenemu lobiju? Minister? Zakaj? Zato, da bo potem "post festum", ko več ne bo minister, iz svojega žepa plačeval tožbe in se tožil z gradbenimi podjetji? Država pa ne nudi pravzaprav nobene zaščite, nobene zaščite. In to preprosto ne mislimo resno. Če bi mislili resno, se tega moramo lotiti skupaj - Vlada, na čelu s predsednikom Vlade in tako naprej in tako dalje. Sicer pa je to vse skupaj en velik blef. Konsenz je potreben na tem področju, če želimo prekiniti z gradbenim lobijem. Konsenz vseh političnih strank, drugače tega ni možno rešiti, vam povem vnaprej. Poleg tega, kar se mi zdi pomembno, pa meni ni uspelo v celoti, imel sem premalo časa, minister upam, da bo imel več. Ni problem minister, niso problem direktorji posameznih firm, Darsa, DDC-ja ali ne vem koga, problem je drugi in tretji nivo, tako imenovana v narekovajih "stroka", ki odloča o mnogočem, o mnogih pomembnih stvareh. Žal jih takrat, ko so problemi, ni nikjer, se skrijejo v luknje in vse pada po ministru, pada po direktorjih Darsa, DDC-ja itn., itd. Veliko imen se omenja okrog tako imenovane stroke, ker to zame ni "stroka". Stroka je takrat, ko se odloči, stoji za tem, mnogi pa se odločijo, potem pa se poskrijejo in to ni stroka. Dotaknil bi se konkretno še morda tudi, danes je nekajkrat bila omenjena pomurska avtocesta. Katastrofa! Tudi tam je očitno imela v ozadju popraviti neka stroka, ki si je dovolila odrezati odstavne pasove in hkrati še zožiti izvozne pasove za 25 centimetrov. Jaz bi bile zelo vesel, da bi se res raziskalo, kdo je bil tisti - namreč minister ni bil, tako da smo si na jasnem, minister ni bil, minister niti ni vedel za to -, da bi se raziskalo, kdo je bil tisti, ki je podpisal oziroma naredil to odločitev, sprejel sklep ali kakorkoli, da se je to zgodilo. Zelo dobro bi bilo vedeti, kdo je to naredil. Govori se marsikaj, da se je to zgodilo celo v tej dvorani. Vzdrževalna dela. Midva sva se o tem pogovarjala z ministrom ob primo prodaji. Jaz sem se lani te zadeve poskušal lotiti malce drugače, ko sem prepovedal, da se vzdrževalna dela opravljajo tudi skozi turistično sezono. Jaz osebno sem sicer še vedno prepričan, da je bila to prava odločitev, vendar menim, tudi skozi ta letni plan, ki ga danes obravnavamo, da je obseg teh del prevelik, govorimo o 76 milijonih, približno toliko bi bilo teh vzdrževalnih del tudi lansko leto. Jaz se lani v letni plan preprosto sam osebno nisem spuščal in sem ga pravzaprav pustil takšnega, kot ga je takrat stroka - ponovno stroka - pripravila. Letos imamo pravzaprav popolnoma enako zgodbo, kot se nam je dogajala lansko leto. Zakaj? Zaradi tega, ker je obseg prevelik. Moja ocena je, da če bi se ta sredstva, govorim o 76 milijonih evrov, prepolovila, bi bilo ravno tisti pravo. Ocenjujem, da se na tem področju, na področju vzdrževanja avtocest mnoga dela delajo zato, da se delajo in da imajo gradbena podjetja posel. Namreč, skozi vzdrževalna dela se pa res najenostavneje marsikaj poskrije; in govorimo o 76 milijonih. Lani jih je, mislim da, bilo 75, pred tem - pa ne me držati za besedo - 35 do 40. Še dveh točk bi se dotaknil: avtocesta mimo Trebnjega. Lani, ko so se podpisovale vse pogodbe, še tista zadnja za zadnji viadukt, je bila moja zahteva, da se vsa dela končajo do 15. decembra letošnjega leta. Dejali pa smo, da bomo govorili, da bo avtocesta končana do konca leta; skratka, da si pustimo 14 dni "lufta" po domače. Po informacijah, ki sem jih dobil, je tudi to bilo zagotovljeno, skratka, da so vse pogodbe, ki so podpisane, take, da je to možno realizirati. Slišal sem za problem, tudi takrat se je nakazoval, tega privatnika, ki sedaj nerazumno in nesprejemljivo zadržuje ta pomemben projekt za Dolenjsko in izsiljuje pravzaprav Dars, ministrstvo in vse po vrsti, da bi na ta račun v svoj žep seveda vtaknil - govorimo o milijonskih zneskih seveda, ne nekaj sto tisoč evrov, da se mi to zdi preprosto nesprejemljivo. Po moji oceni edino Dolenci in ministrstvo skupaj lahko tega gospoda prisilite, da se zadeva premakne, in kot pravim, vse ostalo pa, toliko kolikor imam jaz informacije, ne bi smelo biti zadržkov, da se ta avtocesta konča do konca letošnjega leta. Še tretja razvojna os. Kolegica je govorila o tem segmentu okoli Zasavja. Ni res, ni res, da je bila politična odločitev, da naj bi šla tretja razvojna os po tisti srednji varianti; skratka od Celja, Laškega, itd. To ni res, to preprosto ni res. Stroka, ponovno stroka, ki je izdelovala študije, je kot najprimernejšo ocenila to varianto. Jaz osebno sem bil proti, lahko potrdi župan, gospod Barovič, kakšno je bilo moje razmišljanje takrat in še vedno je popolnoma enako: da bi morala ta tretja razvojna os iti skozi Zasavje, popolnoma logično in normalno. Stroka je pač drugega mnenja. Mislim, da nisem ničesar pozabil. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Brunskole.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, gospod minister, direktor direktorata in vsi ostali prisotni. V cestnem prometu so potrebna za zagotavljanje varnosti tudi ogledala, ki jih uporabljamo predvsem v cestnem omrežju lokalnih, regionalnih in državnih cest. Res pa je, da nekateri zelo hitro, prehitro pozabijo na svoje minulo delo in danes govorijo o svojevrstnem ogledalu prejšnje opozicije, pozabijo pa na to, da učinkovitost oziroma bolje rečeno neučinkovitost njihovega dela občutimo mi vsi; mi vsi, ki se vozimo po cestah, tudi na primer, kot je bilo danes že večkrat rečeno, po nedokončanem avtocestnem križu, kot je dolenjski krak. V preteklosti je bilo veliko besed o tem, da se moramo občine poenotiti pri poteku prometne povezave tretje razvojne osi. Na primer južni del iz Novega mesta v Belo krajino in naprej na Hrvaško. Do poenotenja je prišlo 3. julija lani. Vendar priprava dokumentacije za državni lokacijski načrt, kljub sestanku z ministrom, prejšnjim ministrom, se bo pričela šele sedaj, ker človek nekako dobi občutek, da je takrat nekako ustrezalo, da nismo bili poenoteni. Seveda pa je zanimivo preusmeriti pozornost z vzrokov za nedokončanje avtocestnega križa, kot je na primer bilo na primeru dolenjskega kraka v preteklih dveh letih nedopustno čakanje z razpisom v predalu za viadukt Ponikve, nerešeno vprašanje odkupa zemljišč, razlastitve in še kaj. Danes, kot je bilo rečeno, je škoda in tudi rečeno je bilo: žalostna zgodba. Res je žalostna zgodba govoriti o tem, zakaj nekateri niso bili prisotni na izredno pomembni seji Odbora za promet, kjer je šlo za potrjevanje Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009. Rečeno je bilo, ker ni bilo dovolj časa, proceduralni in takšni problemi, za proučitev gradiva, vendar vsa ta dejstva niso na ravno trdnih temeljih, saj če bi bila volja, torej kot je bilo rečeno, konsenz nas vseh, bi lahko predlagali na primer eno uro odmora, čeprav verjamem, da ga moji kolegi poslanci sploh ne bi potrebovali več kot petnajst minut, ker tisti, ki so kdaj bili v vodstvu pristojnega ministrstva, bi lahko na hitro ugotovili, ali se je plan, ki so ga oni v preteklih letih pripravljali, sploh kaj spremenil. Še posebej pa se mi to potrjuje zato, ker je bila danes izrečena naslednja ugotovitev, da je sedanja vlada sledila strukturi in vsebini planov preteklih let, kar menim, da je prav in pošteno, da gre za nadaljevanje v preteklosti začetega dela. Če se da - še uspešnejše in tudi še učinkovitejše. Potrditev Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 je tako zelo zelo pomembna zadeva, da je bila ta politična odločitev zapustitve seje težko razumljiva. Ne za mene, predvsem za volivke in volivce s tistih območij, kjer avtocestni križ še ni dokončan, kot na primer v Pomurju, na Dolenjskem, na Gorenjskem. Ob premalo premišljeni odločitvi se človek zamisli šele takrat, ko je zopet ogrožena varnost v cestnem prometu, ko teče kri, ko ugasne življenje ali ko nekdo težko poškodovan leži v bolnišnici. Ko je bilo nam vsem na parlamentarnih volitvah izkazano zaupanje, je prav, da tega ne pozabimo prehitro. Predvsem pa ne morem razumeti ozkega razmišljanja samo o morebitnih nedovoljenih koristih izvajalcev gradbenih podjetij, o lobistih itn. Pomembni so gospodarstvo, obrt in podjetništvo, ki imajo na območjih izven osrednje Slovenije še kako pomembno vlogo, pomembno vplivajo na regionalni razvoj, na enakomernejšo poseljenost Slovenije, predvsem pa tudi na zaposlovanje, na zagotavljanje socialne varnosti ljudi in pomembno prispevajo k družbenemu življenju prebivalcev, kot je tudi območje Dolenjske in Bele krajine, od koder prihajam. Pričakovanja Slovenk in Slovencev je tudi realizacija izgradnje razvojnih osi v Sloveniji in obnova državnih cest. Želimo si, da bi skupaj, s konsenzom, z dogovorom in sodelovanjem vseh političnih strank tega parlamenta čim lažje prebrodili gospodarsko in finančno krizo, da bi v Sloveniji ponovno zagnali kolesje, kot takrat, ko se v gorah odtaja sneg in so hudourniki polni vode. Razmišljanje, danes izrečeno: bo, če bo, je preprosto nedopustno, nesprejemljivo, saj na področju avtocestnega omrežja so problem redeče številke, ustvarjene v času visoke gospodarske rasti z najemanjem visokih zneskov kreditov, ko bi z bolj premišljenimi odločitvami kljub kreditom lahko storili mnogo več in tudi kvalitetnejše vračali kredite. Verjamem, da je za gradbince najlepši trenutek takrat, ko že rišejo bele črte na avtocestah. Naj zaključim v stilu področja, o katerem govorimo, po prometno, bi rekli. "Prižgala bom zeleno luč" in potrdila Letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, da bi v Sloveniji v večji meri podpirali gospodarstvo, tudi z razvojem avtocestnega omrežja, da bi imeli čim več uspešnih podjetij, kot je na primer Krka v Novem mestu, in da ne bi zaradi nepotrditve letnega plana imeli namesto od dela in zemlje umazane, samo čisto "čisto" lopato. Hvala.
Gospod Žerjav, izvolite, replika.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana kolegica Brunskole, mislim, da sva bila oba skupaj na tistem sestanku, ko ste vsi trije župani prišli do mene in mi sporočili, da ste se poenotili o poteku tretje razvojne osi. In jaz upam, da se tudi spomnite, kakšna je bila takrat moja zahteva do mojih sodelavcev, ko sem dejal, da je treba takšno soglasje nagraditi in pokazati tudi vsem ostalim županom na poteku, ne samo tretje razvojne osi, ampak tudi vseh ostalih razvojnih osi, da se takšne primere ustrezno nagradi in da se jim da prednost. Je bilo tako? Prosim, potem bi pa to v svoji pravljici, ki ste jo prebrali, tudi lepo korektno povedali. Če pa to ni bilo storjeno s strani mojih sodelavcev, žal je vmes prišlo tudi do zamenjave vlade. In vsega, pač, sedaj ko več nisem minister, pa ne morem nadzorovati. Oprostite! Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič.
Spoštovani minister, sodelavec in poslanke, poslanci! Osnovno vprašanje je danes, kaj pravzaprav obravnavamo, kako naj bi to gradivo poimenovali: Letni program izgradnje avtocest prav gotovo ne. 19. julija se ne dela letnega programa! Ali obravnavamo nek sanacijski program za letošnje leto po tistem razsulu, ki je bilo pred tem? Ne čisto, ampak v enem delu najbrž - ja. Ali je to nek prehodni program, ki bo moral zapolniti to vrzel, ali pa te slabosti, ki se v izvajanju nacionalnega programa dogajajo - to bo najbrž točno. In seveda to govorim tudi zaradi tega, ker tudi uvodoma, ko pišete, na čem temelji letni program, zagotovo ne na Zakonu o zagotovitvi namenskih sredstev za graditev državnih cest in tako naprej, kajti tukaj imate v rubriki, kjer naj bi ta sredstva bil, nulo. Torej na temu zakonu ne temelji, tako kot ni temeljil v tistem času, ko je prejšnja vlada to prakso spremenila, ki je bila prej povsem jasna in je tudi temeljila na temu zakonu. Kar je bil pravzaprav vzdržen sistem, do takrat seveda, ko se niso te stvari spremenile. Ampak, ne glede na to, verjamem, da je treba narediti tisto, kar veleva zakonodaja, da Državni zbor potrdi letni program, da bi s tem potrdili začasni program izgradnje in obnove avtocest, ki ga sprejme Vlada zato, da lahko 1. 1. koristi v tekočem letu sredstva. To je za to, kar je bilo tudi rečeno, da se odgovornost porazprši po kolektivu, kot bi rekli, in da na koncu ne moremo iz leta v leto ugotoviti, za kaj pravzaprav pri teh stvareh gre, ali gradimo racionalno, ali gradimo hitro, ali gradimo lepo, ali kakorkoli, ampak to se ponavlja iz leta v leto. Prepričan sem, da je naloga pred ministrom, pred Vlado, da naredi, in to res v relativno kratkem času, neko bilanco stanja, kje smo glede na prvi program izgradnje avtocest pa nekajkrat rebalansiranega tega programa in kaj je tisto, kar lahko storimo v prihodnje, in da bo to tudi tako narejeno, da bo mogoče v Državnem zboru in v javnosti kontrolirati, kaj se dogaja, glede na to, kaj je bilo načrtovano, glede na to, kaj je izvedeno in koliko smo za to plačali. Seveda vsak ima svojo predstavo, ko se kje vozi, ko kje pričakuje, da se nekaj storilo in tako naprej. Ampak za Državni zbor je pomembno samo to: koliko denarja namenimo za izgradnjo, katere smeri so prioritetne in jih je država kot taka umestila v svoje programe in jih želi realizirati za hitrejši, skladni razvoj, za povečanje pretočnosti prometa v tranzitu, za povečanje varnosti in vse tisto, kar sodi zraven. Sam sem trdno prepričan, za kar se zavzemam že dolgo let, da je treba Dars spremeniti, torej organizacijo Darsa v pravo gospodarsko družbo. To, kar je zdaj, ni nič. Je zelo enostavno, ko si ti v neki firmi, kjer imaš nek načrt, ki ga uresničiš ali pa ne uresničiš, po poroštva greš k državi, če si sposoben vračati, si sposoben vračati te kredite, če ne, greš po novo poroštvo za nove kredite, da reprogramiraš tiste prejšnje. To ni noben sistem. Dars ima dovolj premoženja ali pa država Slovenija kot edina lastnica, ko govorimo o cestah, ko govorimo o infrastrukturnih objektih, najemninah, če hočete, za bencinske servise in razne druge stvari, in bi bilo smiselno razmišljati, da naredimo pravo gospodarsko družbo, v lastnino prenesemo premoženje Darsa oziroma države in zavežemo ta Dars, da bo gospodaril na način, tako kot mora vsaka druga gospodarska družba, da dela v svojem imenu, za svoj račun in seveda na koncu država kot 100% lastnik skozi nadzor v tej firmi uveljavlja svoje pravice. Do takrat sem prepričan, da bo to prelaganje od danes na jutri in na koncu je vendarle tako: Dars si zamisli nek program, si zagotovi nek denar, na koncu še niti eno leto ni bilo analize ali poročila, koliko in ali je bilo res za tisti denar narejeno tisto, kar je bilo načrtovano. In še več, danes spet slišim o, recimo, Cikavi - če greste pogledati ta program, boste videli, da je notri vsaj polovico kopij, ki so enake deset let in več. Avtocestni program, tam, v uvodu ste najbrž gospodu ministru napačne podatke dali, da govori enkrat o Cikavi na primorskem delu in čez dva stavka pa o Cikavi na dolenjskem delu, to pomeni, da se nekdo heca. Ampak, ta del avtoceste je odprt 1992. leta, rezerviran koridor za predviden bencinski servis in vsako leto v vsakoletnem programu je notri ista dikcija: "Trudimo se, da bomo odkupili dve njivi." Ti dve njivi sta prekopani, ko se boste enkrat peljali, kajti "žličkarji" - pardon, arheologi so tam že pred petimi, šestimi leti opravili vse delo - in tam ali se nekdo heca ali pa pustimo naprej. Zato ne bom nikoli nasedel besedam, ki jih je izrekal tukaj bivši minister: "Ja, Dolenjci, dajte vi vzeti v roke tiste ljudi, ki nočejo dati zemlje." Ja, lepo vas prosim, ali ga bomo preselili, tako kot so preselili v prejšnjem mandatu Rome iz Ambrusa - zdaj vidim neke krvave slike tam in tako naprej. Imamo zakonodajo, imamo odgovorne ljudi, imamo postopke, po katerih se pride do državnega lokacijskega načrta, po katerem se pride do zemlje in tako naprej. Če se ne pride, se gre v postopke razlastitve in za avtoceste obstaja zakon, kjer je postopek bistveno, bistveno krajši. To, če nekdo ni začel postopka, če tisti, ki jih bogato plačujete za to, da vam odkupujejo zemljišča, tega ne opravijo, jih zamenjajte, kajti Dars naroči DDC-ju, DDC naroči eni od firm, ki to počne, in oni imajo pa še neke podizvajalce in tako naprej. To je nemogoče! In ne govoriti na ta način in se izgovarjati, da zato, ker dva nista dala zemlje oziroma je nista prodala, je pa zdaj cirkus, zato dajte ljudi vzeti stvari v svoje roke in jih prepričajte. To ni pravna država, to ni sistem! Konec koncev je pa tam koridor točno tam rezerviran - ali veste, od kdaj? Od leta 1958 je koridor za novo cesto! Resda se v nekaterih delih malo odmika, ampak koridor je rezerviran od 1958 leta, tudi takrat je bila neka pravna država kakršnakoli že, takrat, ko se je naredila tista cesta, ampak to je bolj zato, ker slej ko prej, zdaj se izgovarjati in leporečiti "bo nekaj odprto 2009", ker, tega pa ni rekel bivši minister, da je lani govoril, 2007, ko je nastopil funkcijo, je govoril, da bo leta 2008 odprto, danes je pa rekel leta 2009. Ali on ve, da je pogodba podpisana za viadukt - razen, če ne bodo pospešili, pri čemer ne vem, kako lahko, če pogoji ne bodo primerni - za marec 2010. In to je bilo podpisano v njegovem mandatu. Škoda, zastonj mi tu ljudi prepričujemo, kako so nekateri bolj uspešni, kako drugi manj uspešni in tako naprej. Na tem programu smo uspešni toliko, kolikor smo uspešni. Žal pa resne kontrole na tak način nad planiranjem in izvajanjem tega programa nikoli ne bomo mogli imeti. Tudi preiskovalna komisija na ta način ne bo plodna. Resnično bi rad spomnil samo na nekaj dobrih praks, ker je to tako moderno in popularno v zadnjem času. Ko gre za odkup zemljišč, zagotovo lahko pogledate, kako to delajo v Italiji, samo čez mejo. Eno leto imajo časa in rečejo predstavniki države oziroma investitor ali kdorkoli pač v imenu države to dela in reče: "Vi ste kmet, prav, nadomestno zemljo v taki kvaliteti ali še boljšo, če ne, vam plačamo, če takoj greste z zemlje, dvakratno ceno. Če ne, gremo po enem letu mi na to zemljo. Šli boste na sodišče in bo to trajalo 10 ali kolikor že let." Toda oni bodo tisti dan po enem letu začeli graditi. Mislim, da je to dobra praksa. Ne govorim o tem, da je treba kmetom ali komurkoli zemljo jemati ali pa jo preplačevati, vendar če gre za javni interes, če gre za nekaj, kot pravim, na primer, če je šla tam rimska cesta - ne samo, da je od leta 1958 bil koridor rezerviran, ampak je šla rimska cesta tam, točno tam, samo 10, 20 metrov razlike. In torej v vseh teh letih so obnavljali, gradili in tako naprej, vključno z letom 1958, ko je bilo 100 kilometrov narejenih v 8 mesecih s samokolnicami. Zdaj [[...]]Vse veste, kajne? Res ne bi rad, da se tu kar vsi povprek izgovarjamo, da je nek privatnik ali nek kmet ali ne vem kdo kriv za to, da tega ne moremo narediti. To ni res. Ker če bi postopke peljali, bi jih tudi že lahko izpeljali. Ampak to je pač druga zadeva. Rad bi še dve besedi rekel okoli obnov. Minister predlagam, da vendarle preverite, spet govorim o dobrih praksah, najmanj prometa je na cestah, druga polovica julija in prva polovica avgusta. In najboljše vremenske razmere so za obnovo avtocest in vsakih cest, ker je najmanj padavin, ker ne more biti kaj drugega in tako naprej. In to delajo v Italiji, pojdite tja pogledati, pojdite v Francijo, pojdite v Nemčijo in tako naprej. Takrat je najmanj prometa, največ prometa je pa meseca septembra, ko se vsi vrnejo nazaj, ko zaženejo proizvodnjo in tako naprej. Preverite to dobro prakso, je pa tudi še en detajl tam, o katerem tudi razlagajo strokovnjaki z ministrstva, da se reče, 60 dni imamo za en odsek, ker tega ne bi mogli v celem letu obnoviti, bomo več odsekov dali na 60 dni, čeprav je fiktivnega dela za 20, 30 ali pa niti toliko dni ne. Ampak tukaj je grdo govoriti, da si gradbena podjetja "rihtajo" delo, kajti nekdo to tako ali tako mora narediti. Ampak jasno, če so taki razpisi, zakaj ne bi na ta način počeli. Spremenite razpise! Na koncu bi rad rekel to, da bi zelo rad slišal, kako je z akcijskim načrtom za uvedbo spremenjenega sistema cestninjenja. Bil je sprejet državni program, prejšnja vlada ga je ukinila, s sklepom, da bo sprejela novega. Vmes si je morala privoščiti še avanturo z vinjetami, potem bo akcijski načrt za uvedbo satelitskega oziroma drugačnega cestninjenja v dveh, treh letih že zaživel. Zanima me ali delate na tem akcijskem načrtu, kdaj bo znan? Ni pa treba govoriti, kakšen bo in tako naprej, ker to so tako ali tako tehnološke rešitve. Hvala lepa.
Replika. Gospod Žerjav, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolega gospod Anderlič, ogromno veste o teh gradbenih zadevah. Očitno ste zelo dobro sodelovali zraven. Slišal sem celo, da ste v preteklosti imeli kar nekaj besede tukaj na tem področju, ampak očitno [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Ampak vaš prst je bil zelo težak, tako da [[...]]Sicer želim povedati sledeče, da očitno čisto vsega pa tudi ne veste. Čisto vsega pa tudi ne veste, pa bom povedal na primeru Pomurke, s katero smo se s kolegi na ministrstvu ukvarjali zelo zelo intenzivno. Namreč, tri mesece pred otvoritvijo [[...]]
Prosim, samo gospod Žerjav ima besedo in ne motite ga. Prosim, gospod Žerjav nadaljujte, imate še čas za repliko. Prosim, govorcu ste preprečili, da bi do konca povedal repliko, vsaj utihnite, da lahko nadaljujemo s sejo. In sicer, besedo ima gospod Levanič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Poslanke in poslanci. Jaz mislim, da je nacionalni program, ki ga bomo danes sprejemali, zelo pomemben, predvsem zaradi tega, ker moramo opraviti nalogo, ki se v preteklosti ni izvedla in to je, seveda, zaključiti nekatere avtocestne odseke in omogočiti enakomeren in hitrejši razvoj vseh delov v Sloveniji. Jaz bi rad, mogoče, ker se je veliko govorilo, da je to zelo pomembno za nekatera lokalna okolja, mogoče spomnil na eno zadevo, ki je v preteklosti bila narejena drugače in to je, da je del avtoceste; bilo je celo zakonsko priporočilo, sicer zgolj priporočilo, ki pa se seveda ni upoštevalo; da mora avtocesta nadaljevati svojo pot iz Slovenske Bistrice, naprej, Ptuj, Ormož, Ljutomer in pa seveda Murska Sobota. Ta avtocesta je zaobšla ta del pokrajine in seveda s tem povzročila mnoge druge težave, ki so s tem tudi nastale. Naslednja zelo pomembna točka je; ker govori mogoče samo o tem območju, se pravi, območja Ptuja, drugih ne poznam toliko, zato bom mogoče ta primer nekoliko bolj izpostavil, druga zadeva, ki je zelo pomembna je, Odbor za infrastrukturo in okolje je leta 2004 pozval Vlado in pa Državni zbor, da vključi v nacionalni program tudi hitro cesto Ptuj-Ormož, ki bi nadomestila avtocestni program, ki je seveda zaobšel to področje. Do danes do realizacije tega še vedno ni prišlo, problem je namreč Natura in danes letni program vsebuje to hitro cesto predvsem do občine Markovci. To je zelo pomembno, predvsem zaradi razvoja tega dela in predvsem zaradi tega, da se tranzitni promet nekako umakne iz lokalnih cest in da lahko steče normalno, predvsem pa ima hiter dostop do avtocestnega kratka v Slovenski Bistrici, ki potem vodi naprej do ostalih delov Slovenije. Zdi se mi zelo pomembno, da na tej točki podpremo razmišljanje ministra za promet, ki govori predvsem v smeri, da je Slovenijo potrebno preoblikovati v nekako središče Evrope, kjer bo gospodarski razvoj s pretokom prometa možen v še hitrejši obliki in kjer bodo pri razmišljanjih o gradnji logističnih centrov tudi druge države lahko spoznale, da lahko preko Slovenije gospodarska pot poteka hitreje, predvsem pa, da bi imela na tem področju tudi podporo Državnega zbora. Niti ni toliko pomembno, kdo je kaj podpisal v preteklosti, pomembno je pač dejstvo, da nismo uspeli vseh avtocest v Sloveniji, in da s tem v bistvu ne omogočamo slovenskemu gospodarstvu dovolj velike konkurenčnosti. Zdaj je seveda trenutek, da to popravimo. Res je, da ni najboljša rešitev zadolževanje oziroma jemanje kreditov in s tem zadolževanje naših nadaljnjih generacij. Je pa tudi res, da trenutno obdobje ne omogoča velikih, drugačnih rešitev, zato "se je treba posluževati" na neki točki tudi takšnih stvari. Pomembno je, da skušamo, in to je moj zaključek, seveda izpeljati ta nacionalni program, ne samo, da bo ostalo pri dokumentih, ampak da bo tudi potem prišlo do realizacije gradenj in pa seveda boljšega razvoja. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Vajgl.
Spoštovani gospod predsednik! Verjetno se bo marsikdo čudil, zakaj se javljam pri tej točki dnevnega reda, ker dokazano nisem strokovnjak za avtoceste, ampak me je nekaj razpravljavcev tako "zaintrigiralo" zato, da se vendarle oglasim. Prvič bi rad nekaj rekel na naslov bivšega ministra gospoda Žerjava. Rad bi mu namreč čestital k zelo kultiviranemu in pravemu nastopu za takšen parlament. Mislim, da je redka izjema, da kot bivši minister ne napade srdito novega ministra, ampak išče nek dialog, na način, za katerega mislim, da bi moral marsikomu med nami tukaj imponirati. Toliko bolj, ker je bil minister v nekem težkem obdobju in kratek čas, tako da večino svojih idej pravzaprav ni mogel realizirati. Zdi se mi pa, da je tudi celotna današnja razprava na nek način pravzaprav razprava, ki bi si jo bilo večkrat zaželeti v tem parlamentu, ker se pogovarjamo o neki konkretni stvari, brez pretiranega naboja, medsebojnega obtoževanja in iskanja nekih ozadij. Tisto, o čemer sem jaz želel govoriti, je ta stiska oziroma problem, ki ga imamo vsi skupaj z gradbenim lobijem v Sloveniji. Imamo ga vsi, zato ker plačujemo drage avtoceste, ker gledamo scene, ki izgledajo kot iz nekih kriminalnih filmov, vedno znova in vse je povezano s tako imenovanim gradbenim lobijem. In ko gre za avtoceste, specifično, mora biti verjetno človek slep in popolnoma nesposoben logičnega sklepanja, če se ne sprašuje, ko se vozi po avtocestah, o tistih, ki jih gradijo in tistih, ki jih obnavljajo, ko vidi, da se vsaka dva kilometra pojavlja nov izvajalec, nova mehanizacija, novinovi ljudje, ki delajo ali pa jih še več podpira lopato, in vsa stvar gre zelo počasi naprej. Na način, kot se v Sloveniji gradijo avtoceste, se ne gradi nikjer v svetu. Sam sem tega sveta precej prekrižaril, zato lahko o tem nekaj povem. V bistvu sem pa hotel povedati sledeče. Slovensko gradbeništvo je očitno ruševina nekega prejšnjega sistema, iz neke prejšnje države, ko je bilo zelo veliko teh gradbenih podjetij v vsakem manjšem kraju in ko je vsako od teh podjetij zaslužilo velik del svojega denarja na projektih v tujini. Slovenci smo bili nekoč med šampioni, ko je šlo za velike projekte, zlasti na Bližnjem vzhodu in tudi drugje po svetu. Danes nas v tem svetu ni. In to je tisto, kar mislim, da je bistven problem in, če hočete, življenjski problem slovenskega gradbeništva. Naša podjetja so premajhna, preslabotna, preslabo organizirana, kapitalsko preslabo podprta za to, da bi si lahko iskala delo tam, kjer le-to je, kjer projekti funkcionirajo, kjer jih še vedno ponujajo, in to velja praktično za ves Bližnji vzhod, za vse države, kamor občasno hodijo naše gospodarsko-politične delegacije, ni pa nekega učinkovitega sistema v državi ali pa kogarkoli, ki bi se v državi čutil poklicanega za to, da to drobno gospodarstvo, ki ga predstavljajo naše gradbene firme, poskuša nekako spraviti v neko večje ohišje in s ciljem, da nekoliko večji del svojega dohodka ustvarijo zunaj. In to je bilo v bistvo tisto, kar sem hotel sugerirati odgovornemu novemu ministru na tem področju. Mogoče bo on prisluhnil temu. Govoril sem že nekaterimi drugimi, pa niso prisluhnili. Nasploh mislim, da je ta tema po nemarnem neka neeksistentna tema v sedanjem kriznem trenutku slovenskega gospodarstva. Mislim, da imamo znanje in potencial, da bi se lahko naša gradbena operativa podala tja, kjer so projekti. O tem nekaj vem, ker sem hodil po teh deželah in dobil nekaj ne samo vtisov, ampak tudi podatkov o tem. Še vedno bi bil čas, da se nekoliko bolj ambiciozno pristopi k tem tržiščem. Ampak nekdo bo moral gradbeno operativo organizirati. Sama tega evidentno ni sposobna, zato se rajši bori za vsak kvadratni meter avtoceste, za vsak tunel, za vsak nadvoz in za vsako majhno naročilce v okviru vzdrževanja avtocest. Mislim, da je to neka naloga, ki jo bo morala najbrž Vlada prepoznati za svojo v odsotnosti menedžmenta, ki bi na podjetniški ravni bil sposoben kaj takšnega organizirati, ampak tega očitno še vedno nimamo. In zato mislim, da bi morala Vlada o tem resno razmisliti in resorski minister, ki kaže dovolj temperamenta in dobre volje. In to sem mu tudi hotel povedati, mogoče mu boste vi povedali, da mi je všeč energija, ki jo vlaga in njegov pristop, ki ga vlaga v svoje delo na začetku mandata. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Kampuš.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister oziroma sodelavci. Podprl bom letni program razvoja oziroma obnove avtocest za 2009, četudi je sorazmerno skromen. Pričakoval bi nekoliko bolj obširnejšega. Ampak sem vesel, da sta predvsem zajeta vzdrževanje in obnova. Čakam, da bo ta letni plan za 2010 na mizi in da se bomo lahko resno lotili naslednjih let. Je pa res, da se je treba odzvati na nekatere stvari. Slišal sem, da nam gradbinci dirigirajo cene in tako naprej. Bom skoraj rekel, da se s tem moram strinjati in seveda na nek način pohvaliti bivšo vlado, da se je s tem namenom lotila, pa če tudi nekateri trdijo, da se je lotila gradbenega lobija predvsem pred kamerami in tako naprej, ampak vseeno pričakujem, da bodo te aretacije in vse ostalo dali rezultate. Torej iskreno upam, da se bo, seveda, to razčistilo in prišlo tako daleč, da se bodo stvari v najboljšem smislu spremenile in spravile v red, v takem smislu, kot seveda mora biti. Slišal sem tudi govorico v tem smislu, ja, politične stranke se financirajo iz gradbenega lobija. Težko bi se s tem strinjal, ker slišiš lahko marsikaj. Slišal sem tudi, da so se na primer brezplačniki, ki so prihajali v gospodinjstva leta pred volitvami, financirali prav iz tega lobija. Tako, da je vprašljivo, da lahko kar tako vse povprek, vse počez brskate po teh stvareh. Treba je najprej razčistiti pri sebi in seveda iti naprej. Drugače moram priznati, da sem vesel, da je končan ta osnovni koridor in seveda predvsem ta, Kijev-Barcelona, če tudi še manjka v tem trenutku Maribor. Ocenjujem, da v letošnjem letu bo tudi ta otvoritev prišla. Sem pa nekoliko drugačnega mišljenja, kot moj predgovornik, nimam zaupanja v stroko v Sloveniji. Ker nam je načrtovanje avtocestnega programa spodletelo, vstop v Evropsko unijo nas je prehitel, nismo znali načrtovati in seveda spraviti zadev tako daleč, da bi lahko računali na 500% povečanje, ki se je seveda zgodilo ob vstopu v Evropsko unijo. Ocenjujem, da so nekateri, torej ne bom rekel nesposobni, ampak, da nimajo dovolj znanja in bi je bilo verjetno treba počasi umakniti, da bi prišli kakšni mlajši, ki so bolj smeli, z večjim znanjem itn. Ja, priznam, da se je pri nas zgodila anomalija, torej na Pomurje mislim, zoženi pasovi, ni odstavnih pasov. Kako se to lahko zgodi? Tako, da se pač zadeva ne zgradi. Saj to je verjetno vsem nam jasno. Kaj nas pa skrbi? Varni dostop do ponesrečencev. O tem smo velikokrat govorili, ampak moram pa priznati, da nismo želeli nekako strahovito zaostrovati zadeve, ker smo naleteli pri ministru, sedanjem, na zeleno luč v tem smislu, da se bodo vse anomalije tega tipa tudi na drugih cestah, ki so takšnega tipa, pripravile za skupen projekt in v naslednjih nekaj letih bi lahko prišlo tudi do rešitve tega problema, ki se tiče dograjevanja odstavnih pasov itn. Jaz se moram ministru v tem smislu zahvaliti in reči tudi, v smislu drugih predelov v Sloveniji, hvala, da se ta projekt prične pripravljati. Avtocesta je tudi razvojna priložnost in pri nas v Sloveniji v tem smislu gremo naprej. Je pa zaslediti in seveda pri nas v Sloveniji bo tudi v tem tipu razvoja avtocestnega programa prišlo do celovitih strukturnih sprememb, in sicer je po moji oceni to dobro. Industrijske oziroma poslovne cone se selijo ob avtoceste in to je treba pri načrtovanju upoštevati. Selijo se iz mest, selijo se iz vasi po vzoru tujine. Tudi v tujini, ko se peljemo ob avtocesti, vidimo, da ni več industrijskih con v mestih, ampak so izključno vzporedno z avtocesto zaradi frekvence, distribucije itn. Jaz ocenjujem, da bo na račun tega, ker je pri nas avtocestni križ zgrajen, tudi to ena izmed spodbud, ena izmed dobrih stvari, ki bo prinesla nekoliko bolj urejeno naše podeželje, da ne bomo imeli, torej, tako kot radi rečemo, pri vsaki vasi industrijske oziroma ne vem kakšne cone. Tega se veselim in mislim, da je vsaka avtocesta razvojna priložnost tudi za gospodarstvo. Seveda se na kratko želim odzvati tudi na vinjete. Saj verjetno je jasno, velikokrat smo o tem govorili, da niti slučajno, niti slučajno ne zdrži trditev, da bi seveda, če spet apliciram, pred uvedbo vinjet se je plačalo enajst evrov od Lendave do Kopra, potem ni normalno pričakovati, da bi ta 55 evrska vinjeta lahko zapolnila luknjo, ki je v Darsu nastala, ker seveda na račun tega je tudi Umar leta 2007 že prišel do spoznanja in izračuna, da bi vinjeta morala stati 160 evrov. Ni pa cilj vinjeta. Ocenjujem, da je tudi bivši minister zastavil stvar dobro, želel bi, da ta nadaljuje. Torej, cilj je elektronsko cestninjenje, da vsak plača toliko, kolikor prevozi. In to je tudi neka normalna logika, ki se bo verjetno uresničila, ne samo pri nas, ampak skupaj s tem delom Evropske unije, torej z vsemi tistimi sosedami, ki se navezujejo na nas kot neko osrednjo točko v tem delu Evrope. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Ministra bi pozdravil, pa ga žal ni. Letos se, vsaj napovedi so takšne, končuje odsek avtoceste v moji regiji, se pravi, skozi Maribor. K sreči je prejšnja vlada pospešila odseke, ki se jih je prej vedno odlagalo; vse drugo je bilo treba prej narediti kot tam, na Štajerskem. Po tej logiki bi moral biti zadovoljen z gradnjo naših avtocest, pa vendar nisem zadovoljen. Prepričan sem, da se je bistveno preveč denarja porabilo po kilometru avtoceste in da bi se dalo narediti bistveno več. Sosednje države pričajo, da je tu ogromno možnosti. Ne nazadnje je Hrvaška, ki slovi po korupciji, bistveno več naredila za manj denarja oziroma kilometer avtoceste jo je stal manj. Nedavno tega sem se vračal iz Bosne po Jadranski magistrali in moram reči, da ne drži argumentacija naših cestarjev, da so tam slabe avtoceste. To so izgovori našega gradbenega lobija, ker se zavedajo, da so denar z lopatami metali v svoje žepe, in je pač stanje takšno, kot je. Sedaj bo verjetno kdo rekel, ja, saj so pomladne stranke imele mnogo ministrov. Formalno, "de facto" pa so bili ministri tamle v klopeh. In opcija, ki je zdaj na oblasti, je stalno držala roke nad tem in odločala. Tu so bili "de jure" ministri včasih tudi iz teh klopi, "de facto" se je pa odločalo drugod. In stanje je ostalo takšno. Gradbeni lobi - se ve, v čigavih rokah je. In zaradi takšnega stanja sem pričakoval, da bo v letošnjem programu minister, ki je specialist za prehitevanje po desni, prižgal modre luči v avtocestnem programu in švignil mimo po desni in prinesel dober program, ki bo nekaj pomenil. Ko gledamo to, vidimo, da je prižgal stop luči. Tu pa se drugače obnaša, kot sam na cesti. Tu pa je prižgal stop luči. Zmanjšuje se vse, vse se zapira. V času kampanje je bilo toliko govora, kaj vse znate narediti, kakšne vizije imate, kaj boste naredili. Nič, nič. Vesel sem, da je moj predgovornik povedal iz česa se financira brezplačnik Dobro jutro. Pravi, da se financira iz avtocestnega programa. Zato nas tako zvesto napada. Vsaj nekaj smo izvedeli. Tu je treba narediti red. Nekaj bo naredila, jaz upam, preiskovalna komisija, ki bo ugotovila, kdo so "de facto" ministri bili in kdo je jemal. Ko berem v teh dneh, ko je nekaj tega pritiska javnosti se le zgodilo in so se odpirale ponudbe za predor Markovec, je nek ponudnik v sodelovanju z avstrijskim dal za 18 milijonov nižjo ponudbo, se pravi četrtino nižjo ponudbo. Danes pa berem, da direktor SCT-ja gospod Zidar pravi: Za ta denar se ne da narediti. Straši in svari ministra in lobije, da morajo stran vreči, ker se to ne da narediti. Upam, da se pogodbe podpišejo na ključ, brez aneksov bi se morale podpisovati. Ni problem, če so dobri politiki in pravniki, tisto kar je podpisano, mora veljati. Delalo se je drugače skozi tisoče in tisoče aneksov. Ne verjamem Zidarju, da se ne da narediti. To je realna cena. Mogoče jo je še možno poravnati, znižati verjetno. Če preračunamo, ko pravi gospod Zidar, da je zgradil SCT 60 kilometrov predorov, tu pa je dva kilometra predora, to se pravi na dva kilometra predora osemnajst milijonov evrov, izračunajte si, tridesetkrat več jih je pa zgradil. Tristo šestdeset milijonov evrov je padlo v žep dodatnega denarja. Tristo šestdeset milijonov evrov! Lahko je močan, lahko so neki takšni gradbeniki močni, lahko imajo absolutno v rokah levo politiko, ker dejansko lahko financirajo marsikaj. Dejansko lahko. Veste, da je to letni program zdaj v teh razmerah, ko je vaša vlada, ko ste vse skrčili, ko zaustavljate avtocestni program, ko ne dajete perspektive ne Koroški, ne Posotelju, ko pravite, da iz Soške doline se še ne bo prišlo daleč, dolga leta po neki sodobni cesti, ampak ta vaša politika se kar naprej nadaljuje. Z lopato so si jemali denar in zdaj se še pritožujejo, zdaj še grozijo. Tristo šestdeset milijonov, čez palec lahko izračunaš, koliko so vzeli. In trojanski projekt in trasa sta bila najbolj krvava kraja v Sloveniji. Jaz sem takrat gospodu Brodniku, projekt je bil že sprejet, ko smo mi prišli sem za poslance in zdaj vidimo, tam bi lahko po bavarskem vzorcu naredili po terenu avtocesto, mogoče en ovinek ne bi bil po standardih. S tem so tukaj argumentirali, da se ne da narediti, da mora imeti toliko teh nadvozov in tunelov, ker drugače bi bil nek ovinek izven standarda. Zdaj se pa vozimo včasih celo šestdeset, omejitev je tako skozi. Ampak interes je bil ogromno gradbišče in na tistih delih, tistih nadvozih so vzeli toliko denarja, da bi lahko bila tretja trasa že danes zgrajena, če ne bi takšnega projekta "sforsirali" takrat tisti, ki so "de facto" odločali. In zaradi tega ministra pozivam, da naj deblokira stop luči, naj gre po teh cenah, naj še tu licitira in zniža, ker se da. Naj zaprejo brezpalčnike, ki se financirajo, razna Dobra jutra in tako naprej in naj delajo za ljudstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Škoda, ker ni tudi ministra za promet trenutno v dvorani. Pred seboj imamo torej Letni plan razvoja avtocest za leto 2009. To je navadno tisti plan, ki v Državnem zboru seveda povzroči veliko razprave, saj se praktično navezuje na vsebino, ki se dotika praktično vsakega državljana in državljanke Republike Slovenije. Vendar pa bi se sama v svoji razpravi želela omejiti predvsem na gradnjo hitre ceste Razdrto - Vipava oziroma na odsek Rebrnice, katerega zaključitev del in odprtje prebivalci Vipavske doline, žal, čakamo že predolga leta. In dejansko je katastrofa, da država tega projekta še do danes ni izpeljala. Da pa danes ponovno govorim o odseku Rebrnice, me je pa pravzaprav spodbudil članek v Sobotni prilogi z naslovom "Slabe ceste in idioti", ki je bil objavljen, zanimivo, tik pred evropskimi volitvami, kar me seveda še dodatno prepričuje in utrjuje v prepričanju, da je bil članek očitno naročen z namenom diskreditacije poslancev, ki prihajamo iz Vipavske doline, kjer pa so po mojem mnenju tudi namensko izvzeti poslanci, ki prihajajo iz leve politične opcije. Te, kot da se omenjena problematika izgradnje hitre ceste Vipava - Razdrto oziroma Rebrnice, da se jih ne dotikajo oziroma, kot da so to neke vrste svete krave, ki se jim pravzaprav ne sme ničesar reči. No, ampak, da ne bom krivična. Nekaj malega je zapisano, da bi tudi premier, zdaj premier Borut Pahor, lahko več naredil za izgradnjo te avtoceste. Skratka novinar je v tem članku poimensko obdolžil poslance iz desnosredinskih strank prepočasne gradnje avtoceste skozi Vipavsko dolino. Zelo zanimivo. Po mojem mnenju je tukaj jasen namen. Namen politično motivirane manipulacije samo zato, da se skuša na tem koncu sploh tik pred volitvami slabiti moč in pomen pomladnih strank, ki seveda v občinah Vipava in Ajdovščina izjemno visoko kotirajo. Tudi na podlagi tega zapisa, ki sem ga zdaj omenila, na podlagi tega ravnanja, se je seveda tudi jasno razkrilo, da je to zavlačevanje z izgradnjo hitre ceste na Rebrnicah, pravzaprav politični projekt levice. S tem seveda hoče kaznovati to področje, ki je jasno opredeljeno, ki ve, kaj želi od politike, ki pa seveda ne zagovarja političnih potez levice, zato je treba to področje kaznovati. Sama sem kot poslanka v prejšnjem mandatu, pa tudi v zdajšnjem, postavila poslanska vprašanja prav na to temo prepočasne izgradnje odseka Rebrnice. Tudi s sedanjim ministrom Vlačičem, ki ga trenutno ni v dvorani, sva imela kar nekaj pogovorov na to temo. In če bi bilo po moje, verjemite mi, bi bila ta hitra cesta, ta odsek zgrajen ne danes, ne včeraj, ampak že predvčerajšnjim. Zato je obtoževati poslance, popolnoma nehigienično in neprimerno. Dejstvo je, da bi ta odsek morali zgraditi že leta in leta nazaj, to bi olajšalo življenja premnogim ljudem, ki se dnevno vozijo v Ljubljano, in to po stari cesti, ki je popolnoma dotrajana, ki je neprimerna. Zaradi izgradnje hitre ceste nad njo pa trpi velik del prebivalcev v vasi Podgrič. Na to jaz opozarjam tako prejšnje ministre kot zdajšnjega že ne vem koliko časa. Tam so veliki problemi zaradi izgradnje tega dela hitre ceste in nihče ne ukrepa, nihče ne ukrepa, da bi bilo treba urediti odvodnjavanje. Zato poplavlja tam hiše, pa čeprav sem jaz sama imela veliko pogovorov tudi s strani Darsa in z vsemi ministri na to temo, pa se za enkrat še nič ni rešilo. In še enkrat, sama zato ne morem pristati na to, da poslanci na tem področju nismo dovolj naredili oziroma da smo mi tisti, ki smo krivi, da se prepočasi gradi ta odsek. Seveda je pa še ena varianta; razen če vsi ti gospodje, niso to ženske navadno, ampak predvsem gospodje, ki se podrobno spoznajo na gradnjo avtocest, menijo, da bi poslanci morali preprosto vzeti v roke lopato in sami začeti graditi. Jaz sem dovolj močna, se mi zdi, da bi to lahko celo naredila, vabim tudi druge, da to storijo. Sama bi prijela za lopato, če bi vedela, da bo dejansko to pomagalo. Ampak problem je nekje drugje. Problem ni v tem, da bi morali mi graditi z lopato v roki ta odsek ali pa nekatere druge odseke. Dejstvo je, da se je na primeru Rebrnic zavlačevalo z razpisi. Pa ne samo zavlačevalo, z njimi se je manipuliralo, denar pa se je očitno iztekal tudi v zasebne žepe. In zato pravzaprav takšno zavlačevanje, da nimamo danes še tega odseka zgrajenega, zato ker so pri nas cestni lobiji premočni in na to moram opozoriti. Ko je prejšnja vlada pod vodstvom Janeza Janše skušala stopiti na prste tem cestnim lobijem, se je reklo: "Saj to je pa samo predvolilna poteza." Seveda se je vse lepo pospravilo nekam v kot in še danes lahko gospodje delajo, kar se jim zahoče in počnejo, kar najbolje znajo. Ampak očitno ne tisto, za kar so plačani. Da gradijo avtoceste. Obdolžiti poslance, še enkrat bom rekla, da zavlačujejo z izgradnjo avtoceste, ob tem pa vedeti in celo namensko zamolčati prave vzroke, je nehigienično in pa tudi nemogoče in skrajno neresno. Moram še to povedati. V prejšnjem mandatu vlade Janeza Janše se je prav na tem odseku, o katerem govorim in ki je velik problem, zelo pospešila gradnja. Potem so začeli govoriti, da gre za slabo konfiguracijo terena, potem se je govorilo, da so problemi z razpisi. Potem se je vse skupaj zaustavilo in več kot očitno je bil to namenski projekt. To je bilo potrebno zaustaviti, ker so se bližale volitve in seveda je bilo treba počakati, kakšen rezultat bodo volitve prinesle. In ko so volitve prinesle novo oblast, je seveda najlažje reči in se trkati po prsih, mi smo to zgradili, čeprav bi lahko že pred petnajstimi leti. Seveda, čakalo se je namensko, da bo nova oblast lahko prerezala trak na Rebrnicah. Prav bi bilo, da se to naravnost pove tistim, ki se dnevno vozijo po teh cestah. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Res ne vem, kaj je narobe z nami Slovenci. Ob vsem tem, kar poslušam v tem času sedanjega mandata, je prav vse zanič pa ni važno kdaj. Ali pred leti ali danes. Vse, čisto vse je zanič. Govorimo o strokovnjakih, o strokovnjakih na vseh področjih, rezultati pa takšni na vseh področjih, vse zanič. Zdaj pa kdo je te strokovnjake izobrazil? Ravno včeraj smo se tukaj pogovarjali, da je treba tudi šolstvo spremeniti. Saj smo jih mi doma, pri nas so se izobrazili in danes imamo to, kar imamo. Jaz mislim, da najboljši strokovnjaki so tako ali tako po podjetjih, v državni upravi imam občutek, da so najbolj verjetno malo manj dobri strokovnjaki, kot so v podjetjih. Zato pa imamo danes tudi takšno stanje v tem gradbenem lobiju. In ko je bivši minister, gospod mag. Radovan Žerjav pohvalil belokranjske župane, da se znajo skupaj vzeti, da se znajo nekaj pogovoriti, da bi zadeva hitra stekla, evo ti ga, že spet, spet kritika in kritika na odkup zemljišč. Pa jaz sem že pri nas v Litiji, kjer se vedno bojimo, da se bo nekje kakšen našel, ki bo zaviral pa bo rekel, dajmo kar takoj razvrstiti, saj rabimo toliko in toliko let, potem bomo pa že videli, kaj v temu času bo, saj na koncu koncev je potrebno vse pošteno na koncu plačati, na koncu urediti in to je to. Ampak postopki so predolgi in tako se nam dogaja tako, kot se je dogajalo tukaj pri ljubljanski obvoznici, ko je gradbišče stalo ne vem koliko časa, ker se ni dalo z nekaterimi o tem pogovoriti. In tako gre to vse na kvaliteto vseh gradenj in na zadovoljstvo ljudi in podobno. Jaz trdim, da tega niso krivi ministri, če hočete en sam minister, še najmanj pa trenutni, saj je najmanj časa v tej funkciji. Pa tudi nekateri prejšnji niso oddelali celega mandata, tudi niso mogli kar vse zastaviti tako, kot je potrebno ampak jaz trdim, da je potrebna ena velika volja, da se to spremeni. Pa še to me moti, v Sloveniji znamo vse kritizirat, tako navznoter kot tudi navzven. Pa smo kritizirali, velikokrat sem slišal besede, kako se na Hrvaškem slabo dela. Mi pravijo avtoprevozniki, kako tam doli hitro gradijo ceste in zelo dobre ceste. Pa spet ne vem, kje je resnica in to me moti. Ne vem, kje se skriva vzrok za takšno stanje. Lahko da tudi v premajhni konkurenci na slovenskem gradbenem trgu nizkih gradenj. Vse je skoncentrirano na dva velika gradbinca, ki lahko diktirata način in tempo izvajanja del. Prej sem že omenil, tudi strokovnjake so verjetno vse najboljše k sebi pobrali in potem zadevo peljejo tako, kot se vidi. Naj vas spomnim še nekaj, naš bivši predsednik stranke Marjan Podobnik je zaoral v to njivo gradbincev. In rezultat? Učinkovito politično uničenje Marjana Podobnika pa še marsikaj velike škode se je naredilo. V javnosti so se takrat posmehovali njegovemu ravnanju ob veliki podpori medijev, sam pa dobro vem, ker se vrtim v gradbenih krogih, kako so med zaposlenimi SCT-ja padale stave, kako bo naš stari, to je saj veste kateri, uredil zadevo, tako uredil, govorim stari v tistem SCT podjetju, ko so padale stave, kdo bo šel, ali direktor ali Podobnik, pa se je zgodilo drugače, Podobnik se je lahko nehal s tem ukvarjati. In na koncu naj še povem to, da mi smo za takšen plan, mi sploh nismo proti temu planu. In v tej dvorani smo se veliko pogovarjali tudi o tem, da mora Slovenija čim več vlagati, da bo proizvodnja tekla, da bo družbeni bruto proizvod, takrat smo rekli, da naj ne bi padal, ampak zdaj si že govorimo, koliko bo padal, da bo čim manj padal. Torej, jaz želim vsem nam skupaj veliko zdrave pameti in pa pogumnih odločitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospdo Franci Kek.
Hvala za besedo. Ko poslušam razprave, vsakdo malo pohvali obdobje, v katerem so bili oni udeleženi pri gradnji avtocest in pokritizira vse ostale. Menim, da je vse obdobje, vse čase, ko smo se ukvarjali z dograditvijo avtocestnega križa, zaznamovalo eno netransparentno, neekonomično izvrševanje plana. V vsem času se je neverjetno zamikalo roke in se trošilo mnogo več denarja kot bi se ga sicer. Poglejmo na Hrvaškem, v desetkrat krajšem obdobju so naredili desetkrat več avtocest. Že prej je kolega omenil, leta 1958 so z lopatami in samokolnicami v osmih mesecih naredili 100 kilometrov avtoceste. In zdaj je na tej vladi, da začne delati drugače. Minister za promet naj se končno začne držati rokov. Nikoli se jih ni še nobena oblast, nobena. Zdaj je priložnost. Ne morem pa mimo tega, kot smo prej slišali s strani opozicije, ki ima navado vsake toliko časa vreči kakšen bombonček, četrt ali niti četrt resničen, gospod se je vprašal o financiranju brezplačnikov. Upam, da se bodo ustrezni organi tudi vprašali o financiranju Ekspresa, ki je izhajal pred volitvami 2008, ki je bil izdatno z reklamami financiran s strani državnih podjetij. Upam, da se bo to raziskalo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Sam bom Letni program razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009 podprl v pričakovanju, da se Vlada takoj loti izdelave sprememb in dopolnitve Resolucije Nacionalnega programa izgradnje avtocest v naši državi in da vanjo ponovno umesti namenski denar, ki se zbira po Zakonu o zagotovitvi namenskih sredstev tudi za gradnjo avtocest. Kot drugo, da pospeši aktivnosti za uvedbo cestninjenja v prostem prometnem toku. S tem se zagotovijo večja sredstva za razvoj, za izgradnjo in pa za obnovo avtocest. In s tem, da se zagotovi večja finančna vzdržnost avtocestnega sistema. Po mojem mnenju, če ne bo to postorila nova slovenska vlada v zelo kratkem času, bo nemogoče pripraviti letni plan programa razvoja in obnovo avtocest za leto 2010, ker bodo odstopanja glede na sprejeto oziroma veljavno resolucijo prevelika. Tisto, kar bi dejansko rad poudaril, bi rad poudaril področje razvojnih osi. Veliko je bilo danes v razpravi povedanega okoli razvojnih osi. Sam sem pred časom tako na Odboru za promet kot seveda tudi na Odboru za okolje dal pobudo o skupni seji obeh odborov. Da se začnemo resno pogovarjati o umeščanju razvojih osi v prostor in seveda kasneje tudi o izgradnji. S tem zagotoviti tistim krajem, ki ne ležijo ob 5 ali 10 avtocestnem koridorju, ki Slovenijo zelo dobro umeščata v evropske prometne tokove, tudi možnost razvoja. Nekaj je bilo govorjenega tudi o tretji razvojni osi in poteku tretje razvojne osi čez Zasavje. Govorila je moja poslanska kolegica Melita Župevc in govoril je o tej temi tudi bivši minister oziroma poslanski kolega gospod Žerjav. Resnica ni takšna, kot jo je predstavil gospod Žerjav. Za tretjo razvojno os na območju Zasavja sta bili narejeni dve študiji. Prvo študijo je izdelala konec leta 2006 Omega Consulting. Po tej študiji je bilo na podlagi okoljski, ekonomski, prometno-tehničnih, razvojnih, prometnih kriterijev izbrana kot najbolj optimalna varianta, potek tretje razvojne osi čez Zasavje. V tem srednjem delu, potem, pa se je zgodila neka odločitev na vrhu in naročena je bila nova študija, ki jo je izdelal Razvojni center Celje in ne boste verjeli, na podlagi podobnih kriterijev je bila kot najbolj optimalna varianta sredinska, iz Celja in Laškega proti Zidanemu mostu in seveda potem naprej proti Dolenjski. Ampak, kaj je pomembno? Eden kriterij je bil spuščen, to je pa razvojni kriterij. Zdaj mi povejte, na podlagi kakšnih kriterijev se te stvari odločajo? Mi smo ob zadnjem vladnem obisku, bivše vlade v Zasavju, zahtevali, da bivša vlada naredi primerjavo obeh študij in seveda, da se upošteva razvojni moment. Nič ni bilo od tega storjenega. Jaz upam, da bo nova slovenska vlada, predvsem pričakujem to od Ministrstva za okolje, pričela z resnim delom na umeščanju razvojnih osi v prostor in seveda, potem posledično tudi, da Ministrstvo za promet zagotovi evropska sredstva za izgradnjo razvojnih osi, ki bodo omogočile razvoj, še enkrat pravim, lokalnim skupnostim, ki ne ležijo ob 5 oziroma 10 avtocestnem koridorju. Do tistega časa bomo te lokalne skupnosti, kar se tiče razvojnega vidika, v podrejenem oziroma nekonkurenčnem položaju v primerjavi z ostalimi. Še enkrat, program razvoja obnavljanja avtocest bom podprl v upanju, da tako se iztečejo aktivnosti, o katerih sem prej govoril. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav gospodu ministru s sodelavcem, kolegom, kolegice so odšle. Danes imamo, kot so tudi že kolegice, kolegi poudarili, zelo aktualno temo. Na žalost je letošnje leto bolj kratko, kot je kratek program realizacije avtocestnega programa, vendar na žalost mislim, da gospod minister za to ni kriv, mora pa poslušati danes morda kakšno kritiko in je morda že njegov predhodnik dobro pojasnil, v kakšni težki situaciji je. Pa vendar bom nanizal vso problematiko, ki se je čez leta nabrala na avtocestnem programu in zaradi katere mislim, da smo v zaostanku, tako po časovni komponenti, po kakovosti in po cenah. Namreč, naše avtoceste so predrage, to je bilo že rečeno. Res, da je nekoliko zahtevnejši teren napram kakšnim ravnilom Madžarske in tako naprej. Vendar še vedno ni tako zahteven teren, kot so kanadska tundra ali pa sibirski pogoji, ko imamo tako imenovano permafrost, ceste plavajoče na nekih tepihih, pa vendar se naše ceste bolj približujejo kanadskim cenam, kot pa nekim srednjeevropskim. Danes smo slišali, da so za vse to krivi gradbeni lobiji, ki so se pa razrasli z vsemi metastazami v vse pore družbe. Žalostno je, da minister s svojimi službenimi ukrepi, ko opravlja vestno delo, kasneje, ko mu funkcija preteče, dobi račun iz sodišča za nekaj, kar je storil kot vestni delavec. Omenjen je bil uspešen projekt gradnje avtocest na Hrvaškem, pa tudi tam se niso izognili aferam, izbruhnila je afera Bechtel okoli financiranja, pa tudi zadovoljni niso s kakovostjo, saj je bil tunel Sveti Rok zaprt že po drugem letu uporabe, ker je bil potreben sanacije, kar me močno spominja na naš šišenski predor. Gradnja je prepočasna, tudi obnova. Ravno zdaj slišim s terena, da gradbena podjetja v najboljši sezoni ne delajo poln delovni čas, delajo samo osnovni delovni čas, ne pa popoldne in pozno v noč, ker pač izsiljujejo sceno. Gradnja se je zavlekla zaradi vseh komplikacij, ki smo jih sami povzročili, bodisi zaradi finančnega področja bodisi zaradi ukrepov v prostoru. Govorilo se je, da je bila kakšna trasa zadržana, ker ni šla po pravi smeri, kjer so kakšni ugledneži imeli poceni kupljene parcele, ki bi se jim seveda cene podeseterile. Seveda je to skrajno neodgovorno, saj tista območja potem zaostajajo v razvoju. Ne moremo tudi mimo slabe kakovosti. Dobesedno skoraj ob otvoritvi že prihaja z modrimi lučmi ekipa za saniranje, na primer, šentviški predor, da ne naštevam, trojanski predor - v nov, zdrav asfalt s frezo rezati, ker so bili izbrani napačni materiali. Danes je bilo govora o strokovnosti in nestrokovnosti. Sam ne dvomim, da niso bili ljudje dobro strokovno usposobljeni, me pa bolj zanima, kje so se pokvarili. Ob primopredajah cest bi bilo treba zaostriti garancije. Vse to me spominja na zadevo, ko so naša gradbena podjetja gradila cesto v Iraku, ko so lahko že takoj ob primopredaji šli na lastne stroške popravljat napake, ker so morda pomotoma mislili, da delajo doma. Vsekakor bi opozoril še na nekaj drugega, saj so avtoceste samo del prometnega problema. Prometno dobro razvita dežela je garancija za ostale industrijske dejavnosti in v tej luči so vsekakor pomembne navezovalne ceste, ki jih vsi kolegi omenjajo, 3. in 4. razvojna os. Vsaka avtocesta ima zaledje, ki ga je treba tudi izkoristiti v logistične in proizvodne namene. Torej, ko bo avtocestni program končan, bo treba na podlagi izkušenj zagristi v železniški program. Pri čemer sem močno razočaran ob novici, da ne bo drugega tira Koper-Divača, ker je to širši kompleks in je to v bistvu udarec pod pas za Luko Koper, udarec pod pas za vso infrastrukturo v zaledju, saj se Luka Koper s pomožnimi objekti širi v zaledje, ta "manko" železniškega programa pa to onemogoča. Ko sem omenjal navezovalne ceste, je treba okrog avtocest postoriti še cel kup stvari, kajti marsikje avtocesta vitalno seka doline, regije in območja. V mislim imam pismo župana iz Podlehnika, ki opozarja, da k odprtju avtoceste vsekakor sodijo še ostali infrastrukturni objekti - namreč nadvozi, da bo dolina že spet tako povezana in da ne bo avtocesta bistveno posegla v njihov že prejšnji utečeni način poslovnega in osebnega življenja. Torej, k avtocestnemu programu spada še več drugih stvari in upam, da smo z današnjo razpravo pripomogli k čim boljšemu in k čim hitrejšemu uresničevanju zastavljenih ciljev in kljub temu, da je precej okrnjen ta program, ga je treba podpreti in upati na boljše čase in upoštevati vse te pripombe, pa se enkrat morda bolj pogumno lotiti cestnega lobija oziroma gradbenega lobija, saj njegove posledice slej ko prej čutimo vsi. Recimo, šentviški predor je čutil vsaj, če drugi ne, tisti Nemec, ki mu je padel omet na avto. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Avtocestni program je tisti, za katerega mislim, da je v zadnjih letih v veliki meri tudi povzročil, dam smo imeli v Sloveniji določeno gospodarsko rast, lahko se strinjamo tudi s tem, da ni bilo vse idealno narejeno, da je marsikateri projekt tudi takrat, ko je bil dan v izvedbo, še bil pomanjkljiv ali pa da je v toku izvedbe prišlo do različnih popravkov projektov, zato je cela vrsta problemov. Mislim pa, da je to eden od boljših projektov, ki se je v preteklosti izvedel. Želel bi, da bi se več teh projektov gradilo z lastnimi sredstvi ne zgolj s krediti, vendar pa sam podpiram, da se z avtocestnim programom nadaljuje in da tudi slovenski avtocestni križ čim prej dokončamo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri. Odsoten. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! Mi smo o tem avtocestnem programu v Državnem zboru že kar nekajkrat govorili, praktično govorimo vsaj enkrat letno, ko potrjujemo ta letni program in če kdaj, bi pričakovali letos glede na te splošne razmere malo več ambicioznosti v programu, pri ciljih in pri tem, kar naj bi v letošnjem letu postorili. Glede na predvolilne in povolilne napovedi tistih, ki jim je zdaj zaupano to področje v roke, pa bi pričakovali tudi več izvirnosti. Spomnimo se, ni še dolgo tega nazaj, ko smo poslušali o tem, da je prejšnja vlada naredila grozno veliko napako, ko je bila sprejeta odločitev, da se nadaljnja gradnja avtocest financira z zadolževanjem. In glej ga zlomka, pol leta za tem, ko so bile te odločitve kritizirane, pride novi minister, nova vlada s paketom preko 300 milijonov evrov zadolžitve za avtocestni program, kar ni nič narobe, da ne bo nesporazuma, še posebej ne v teh časih, ko je potrebno te aktivnosti podpirati in jih v čim večji meri pospeševati. Narobe je bilo, da se kritizira nekaj, kar je v preteklih letih pomenilo, da se je začela ta aktivnost odvijati hitreje s ciljem, da enkrat končno že zaključimo ta avtocestni križ v naši državi. Ker je na začetku izvedbe kazalo, da ga bodo delali še naši vnuki. Druga zadeva, ki je zanimiva pri tej zgodbi, pa je vzdržnost financiranja in kritiziranje vinjetnega sistema kot tistega, ki je to vzdržnost porušil. Tukaj pa ne morem mimo zadnjih dogodkov v tej zadevi, ki so za moje pojme nedopustni, nesprejemljivi. Minister te vlade naroči študijo, ki naj ugotovi, da je sistem diskriminatoren in razlaga, kako je sistem diskriminatoren preden je sploh študijo v roke dobil. Vemo pa, da je študija, ki jo naročiš, verjetno taka, kot so tvoja pričakovanja, ali bodo na koncu izhajala iz nje. Ampak, da naš minister, slovenski minister, želi utemeljiti, da je vinjetni sistem diskriminatoren, to je pa katastrofa, škandal, škandal na škandal. Škandal na škandal. Naš minister bi moral biti tisti, ki bi zagovarjal to, kar je nesporno jasno, da sistem, v takem smislu kot ga smatra Evropska komisija, ni diskriminatoren, kajti za enako razdaljo plačamo vsi enako, ne glede na to, ali se pelje Hrvat čez Slovenijo v Avstrijo, ali se pelje Slovenec, ali Avstrijec. Enako tisti, ki je prej plačal za isto razdaljo evro 50, če se pelje samo enkrat na leto, bo plačal seveda toliko kot zdaj znaša cena polletne vinjete, ampak vsi bodo plačali enako. Sistem ni diskriminatoren. In, potem normalno, da se z nami gospod italijanski minister oziroma komisar dobesedno igra in dela norce. Normalno, da padamo v pogajanjih s Hrvaško, če smo tako "cagali" že pri enem minormnem vprašanju in če nismo sposobni slovenskih interesov zaščiti že pri eni zadevi, ki je minornega pomena v odnosu do vseh drugih. Vinjetni sistem kot velja zdaj ni diskriminatoren. Nič ni narobe, če se ga razširi. Vi ste ga nadgradili. Prej ste govorili, da je neustrezen, zdaj ste ga pa nadgradili, vendar ne na tak način, da bomo s to nadgradnjo dobili iz tega sistema manj denarja kot prej. Kako bi bilo to treba narediti? Za to ga imate v rokah vi in pričakovanje je bilo, da boste to storili prav. Mislim, da je bilo tukaj narejenih zelo veliko škandaloznih napak, najhujše pa je, da se naši visoki funkcionarji niso znali na pravilen način postaviti za slovenske interese. Zdaj, glede konkretnih delov v programu, mi dovolite, da povem samo dve stvari. Ena se nanaša na povezavo do Jelšan, Postojna - Ilirska Bistrica - Jelšane, kjer tudi ni nobene ambicioznosti. Program se iz leta v leto prenaša v isti vsebini, delajo se neke študije, pripravlja se sicer državni lokacijski načrt, vendar je v uvajalni fazi že tri leta. Ta povezava se bo čez nekaj let pokazala za nekaj podobnega, kot se nam je pred dvema letoma v Prekmurju in bo nekoga še hudo bolela glava, če ne bo takoj začel s konkretnimi aktivnostmi in če ne bo nehaj s temi študijami in če ne bo prišlo do tega, da se začne ta projekt pripravljati in izvajati hitreje. Napovedi ministra, ki jih je dal na poslanskem večeru Brede Pečan v Ilirski Bistrici, niso bile ravno obetavne, ne tega ministra ne okoljskega ministra. Nekako je bilo povedano, iz tega ne bo nič v tem mandatu, ker je zadeva zelo oddaljena. To je slabo. Tukaj se pričakuje več ambicioznosti, več aktivnosti. Druga zadeva so pa protihrupne ograje. Zadnjič sem nekje prebral, tega niti nisem vedel, moram priznati, da je bil avtocestni odsek Vrhnika - Postojna prvi, ne samo v Sloveniji, leta 1972 zgrajen, ampak v Jugoslaviji takratni in še vedno nimajo ljudje pri bencinskem servisu Ravbar Komanda, protihrupne ograje, pa so bili tam daleko prej, predno je bila ta avtocesta umeščena v prostor. Številni drugi so dobili protihrupne ograje in zaščito, pa so prišli kasneje, tisti, ki so pa tam živeli predno je avtocesta prišla, kljub številnim naporom in poizkusom, še danes nimajo 250 metrov protihrupne ograje. In glede na znesek, ki je predviden v tem letnem programu, je očitno tudi letos ne bodo dobili, kar tudi ni dobro, je slabo, ker je treba ločiti med tistim, ki je imel neko bivalno okolje in mu ga je avtocesta porušila in med tistim, ki se je kasneje, ko je vedel, kaj je tam, priselil v to okolje in je nedopustno, da je tisti potem, ki je kasneje prišel, dobil boljše možnosti kot tisti, ki je tam živel in jih nima. Apeliram na tiste, ki skrbijo za uresničevanje tega programa, da se pri teh stvareh obnašajo na tak način, da pogledajo stvari malo tudi po vsebini, ne samo skozi papirje, predvsem pa apeliram za več ambicioznosti. Jaz bi bil najbolj vesel, če bi jeseni dobili neko novelacijo tega programa, ki bi izvirala iz te večje ambicioznosti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Danes se v razpravi veliko vrtimo okoli cestninjenja, elektronskega sistema cestninjenja, cestninjenja v prostem prometnem toku in okoli tega, da bo s tem zbrano veliko več denarja kot zdaj z vinjetami. Mimogrede, z novim sistemom vinjet po 15 evrov, kot slišim, da je Vlada sprejela sklep, bo zbranega še manj denarja. Ampak tudi, ko bo cestninjenje po prevoženi razdalji, po kilometru, se bodo uporabniki prosto odločali. In če bo cena previsoka, potem bo prav gotovo avtocesta služila svojemu namenu tako, da bo lepa in prazna. Kajti če bo cestnina previsoka, bodo ljudje uporabljali vzporedne ceste, kar smo že vse doživeli. Avtocesta bo prazna, denarja pa bo manj. Tako, da ne moremo kar preprosto zaključevati, da bo izplen najboljši s tega vidika. No, in ko smo pri elektronskem sistemu cestninjenja, to je bil tudi eden izmed argumentov v prepričevanju Evropske komisije, zakaj pravzaprav vpeljujemo vinjete. Vpeljujemo jih v prehodnem obdobju, do vzpostavitve elektronskega sistema cestninjenja, za kar je bil sprejet tudi akcijski načrt v prejšnji vladi, ki naj bi se končal z razpisom, najprej za tovorna vozila. Cestninjenje bi po tem načrtu za tovorna vozila moralo zaživeti letos julija. Seveda so vmes prišle volitve. Odločitev nekdanjega ministra je bila, da se gre z razpisom, ki bi moral iti v javno objavo, ravno v času volitev, menjave vlade, zato se to prepusti novemu ministru. Postavil sem pisno poslansko vprašanje, kaj se zdaj na tem področju dogaja. 3. junija sem dobil odgovor s strani ministra, da so 26. marca 2009 prejeli poročilo medresorske delovne skupine, in to na vladi, za cestninjenje in da se bo v okviru tega pripravil nov akcijski načrt uvedbe elektronskega cestninskega sistema. Danes je že julij, minilo je že kar nekaj časa in tega akcijskega načrta ni oziroma vsaj ne vem, da bi bil. Vprašal sem se, čemu zavlačevanje, kaj se dogaja. Potem pa izvem, da je Obrtno-podjetniška zbornica v Kopru na predlog stranke Zares predstavila, želela predstaviti sistem cestninjenja v prostem prometnem toku. Tudi tukaj sem vprašal ministra, kaj se to dogaja, namreč, zdelo se mi je čudno, da bi pač politična stranka šla do Obrtne zbornice, v redu, to ni stvar politične stranke, je dala pobudo s strani Obrtne podjetniške zbornice. Zakaj se je odločila, da povabi samo stranko Zares? Zakaj deluje zaprto? Zakaj pravzaprav ni napravila, če gre za civilno družbo, odprto pa povabila široko javnost, povabila vse politične stranke, da bi o tem kaj rekle? Ampak, ko človek, potem malce brska nazaj po zgodovini in pogleda časopise, se spomnim, da je bil predstavljen lani 9. julija, poglejte, kmalu bo eno leto, projekt Viapan za satelitsko cestninjenje pač v prostem prometnem toku. Podjetje Viapan ali pa projekt Viapan je v lastništvu družbe Telargo, Telargo pa je v lasti zagorske Ultre. Še nekaj je bilo zanimivo, da je njihov projekt bil takšen, da je predvidel izvedbo cestninjenja tako, da je sistem z varovanjem osebnih podatkov v posesti uporabnika, torej njihov način predstavljen in sistem cestninjenja je pač takšen, da omogoča zaščito osebnih podatkov tako, da je to v lasti uporabnika, čeprav so možni različni načini. In zanimivo, čez štirinajst dni oziroma 14. julija poda svoje mnenje tudi informacijska pooblaščenka, ki pravi, da je potrebno iti premišljeno v elektronski sistem cestninjenja. Po njenem mnenju pa je zasebnosti posameznika najbolj prijazen dostop tisti, v katerem so podatki, potrebni za izvedbo samega cestninjenja, pod izključnim nadzorom uporabnika, neodvisna informacijska pooblaščenka. Skratka, zdaj pa me zanima, stvari se očitno zavlačujejo. Minister, jaz sem vas že na Odboru za promet kar nekajkrat pozval in poprosil, da je treba paziti pri teh stvareh in vi ste mi tudi odgovorili, da ne boste popustili nobenim lobijem, nobenim pritiskom in tudi na račun tega, kar smo danes že slišali, da se včasih lahko taka zavlačevanja zgodijo tudi zato, ker nekdo pač po neki desni strani želi neke ugodnosti. Jaz verjamem, da bodo vsi postopki, ki bodo tekli vnaprej, tekli odprto in pa transparentno še posebej, če vzamemo v zakup vse to, kar se v zadnjem času dogaja. In ko smo še pri samem priključku Šmarje-Sap, jaz sem tudi vesel, da je uvrščen v program in da se tukaj lahko s kolegom poslancem iz koalicije, ker se oba peljeva po istem koncu, strinjava. Kajti, takrat ko je nekdanji minister dal pobudo, da se to napravi v polni priključek nisem imel občutka, da je to res tako tudi tedanja opozicija z veseljem sprejela. Tega sem vesel. Ko se stvari zavlačujejo, ko stvari ne gredo je treba, poglejte včasih, ko se zadeve zložijo, lahko da ni vse skupaj nič, ampak treba je biti pozoren in včasih kakšni dogodki so res malo čudni. Ko pa vidiš, da je projekt, recimo, elektronskega cestninjenja ovrednoten na 1,2 milijardi evrov, potem pa verjame, da obstaja marsikakšen interes, da se stvari zavlačujejo. Imamo eno srečo, da pravzaprav stvari najtežje tečejo v Evropi v Bruslju. Pri njih pa projekt Galilejo očitno sploh stoji in da bomo imeli lahko vinjete še kar nekaj časa in dobro je tako, da jih imamo. Kajti, avtoceste so namenjene vsem uporabnikom, ne pa samo tistim, ki si lahko privoščijo plačilo visoke cestnine, kot je bilo to že v preteklosti.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Ker je časa malo, moram reči, da Plan razvoja in obnavljanja avtocest v letu 2009 podpiram. Minister in ministrstvo gre naprej s tistim, s čimer ta trenutek lahko. Več kot ima, se seveda ne da razpraviti. Pozdravljam pa, da se dokončujejo dela predvsem na Gorenjskem in pa na Dolenjskem kraku.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič. Se opravičujem, tudi ni več časa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Letni načrt, ki ga imamo pred seboj, bi lahko bil čez 14 dni polletno poročilo, ker ga sprejemamo tako pozno. Vendar to, da ta letni načrt sprejemamo tako pozno, ni v tem, da temu nasprotuje opozicija, ampak predvsem zaradi tega, ker Vlada tega dokumenta ni pravočasno predložila v obravnavo v Državni zbor. Tudi takrat, ko je prišel v Državni zbor, je prišlo do blokade s strani Vlade in neposlovniškega odločanja. Vendar, to je resne problem, da delamo v Državnem zboru v tem mandatu zelo neposlovniško, zelo prirejeno potrebam vladne koalicije in ne tako kot je zapisano po pravilih. Ampak, problem je predvsem v tem, da mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je analizirala predloženi letni načrt, govori o tem, da ta letni načrt, ki ga zdaj obravnavamo, ni dober, ni popoln, ni skladen z določbami Resolucije o Nacionalnem programu izgradnje avtocest. In kar je najhujše, v nekaterih temeljnih postavkah je nedefiniran, v poglavju, tako beremo tu, niso navedene dolžine odsekov, potem niso navedeni, najbrž, tudi zneski odsekov in tako naprej. Skratka, v tem letnem načrtu je cel kup nedorečenih zadev, ki omogočajo prav take manipulacije, kot se dogajajo v celotnem obdobju izgradnje avtocest. Skratka, zadeve so nedefinirane, omogočajo prikrajanje tako dolžin kot zneskov, omogočajo, zato, ker to ni definirano, dodatne anekse k pogodbam, omogočajo zidanje cest in Zidar je tu strokovnjak, to je zagotovo, in tako naprej. Skratka, če že s sistemskim aktom, s katerim načrtujemo izgradnjo avtocest, pristopimo do tega projekta tako, kot je ugotovila Zakonodajno-pravna služba, potem smo vgradili vse temelje, da se te napake na tem delu tudi dogajajo, saj se morajo, ker zadeve niso dorečene in niso definirane. Tu je nekdo iz koalicije, mislim, da je bila to gospa iz Bele krajine, očital opozicijski Slovenski demokratski stranki, da so bila zaradi tega, ker nismo sodelovali na Odboru za promet pri obravnavi tega akta, ogrožena življenja. Zaradi obravnave tega akta najbrž ne, ker nismo mi sprejem tega prav nič ovirali, smo pa prihranili kakšno življenje, kajti bojim se, da bi kakšnega od tistih, ki bi morali sodelovati na Odboru za promet, zadela kap, ker je dokument tako slabo pripravljen, da si zasluži kritiko ne samo od Zakonodajno-pravne službe, ampak predvsem bi morala biti koalicija tista, da bi ta akt vrnila, ga zavrnila, vrnila nazaj v dopolnitev in ga potem ponovno predlagala v obravnavo v Državnemu zboru. Tu ne morem mimo dvoličnosti, ki se je dogajala, če gledam primerjalno prejšnji in sedanji mandat. Ne morem mimo tega, kajti v prejšnjem mandatu je ne samo sedanji generalni sekretar Vlade, ki je bil specializiran za področje proračuna oziroma bil je specializiran za vse stvari, ki smo jih obravnavali v Državnem zboru, ugotavljal mnoge pomanjkljivosti, predvsem pa v pristopu financiranja, v reševanju finančne konstrukcije in tako naprej in tedanji koaliciji, ki smo jo seveda mi večinsko, sestavljali očital velike nedoslednosti. Ne samo, da ta koalicija pristopa k realizaciji letnega programa izgradnje avtocest, ni izboljšala, se pravi ni nadgradila tistega, kar smo v prejšnjem mandatu nekako zadržali, ampak je celo to radikalno spremenila. Tako kot je ugotovil gospod Anderlič, celo tista postavko, ki je ovrednotena z nič, je zdaj temelj, da se Vlada, ki je predložila, ta sklicuje na njega. Se pravi Zakon o namenskih sredstvih. Tega vira ni in ta akt očitno je zaradi površnosti še vedno podlaga za pripravo letnega načrta. Zanimivo. Jaz mislim, da vsi tisti, ki se s področjem izgradnje avtocest resno ukvarjajo in so posebej zadolženi za pripravo teh dokumentov, bi morali biti še posebej pazljivi in bi morali vedeti, kaj v konkretni akt lahko vnesejo oziroma kaj so podlage za to, da se ta akt lahko sestavi na takšen način. V glavnem namenskih sredstev ni. Tudi drugih virov ali pa drugi vir, ki je podlaga za financiranje avtocestnega programa, to je cestninski del, bo najbrž v tem letu in tudi v prihodnjem letu zelo okrnjen. Kajti Vlada je z novim predlogom cestninskega sistema, ki je najbrž oziroma ne najbrž, ampak zagotovo bolj diskriminatoren kot je bil prejšnji, zagotovila samo to in uredila samo to, da bomo državljani Republike Slovenije prispevali v ta fond vinjetnega sistema 40 milijonov evrov več, skupni inkaso z domačimi in tujimi uporabniki avtocest pa bo kakšnih 7, 8 milijonov evrov manjši, kot bi sicer bil, če bi ohranili prejšnji predlog vinjetnega sistema in ga tudi ustrezno branili. Vendar očitno Vlada te ambicije ni imela. Bolj se je bilo treba potruditi v tej smeri, da je pokazala oziroma dokazala, da ta vinjetni sistem, ki je bil uveden, ni dober. To je bil point te razprave. In s tem, ko se poskuša prejšnji sistem banalizirati, davek je nižji inkaso v proračunu, se dela tudi podlage za izbor prirejenega, najbrž prirejenega dobavitelja elektronskega sistema cestninjenja. To je najbrž korak oziroma so korak do koraka, prihajamo do tega modela in do tega, kar je bilo prej predstavljeno in kar je kolega Verlič zelo dobro povedal. Jaz bi pričakoval, da bi Vlada, ki govori, da je potrebno spodbudit investicije, pravzaprav investicijam dala pomembno težo, in da bi povečala sredstva za vodenje investicij, tudi za gradnjo avtocestnih investicij, in da bi s tem, kajti investicije so tisti pomemben del, ki prispevajo k rasti BDP-ja, s tem pa, ko bi investicijski del na cestah povečali, bi pa zagotovo nekoliko zmanjšali ali pa ublažili tako imenovani prosti pad BDP, o katerem je v odgovoru na poslansko vprašanje govoril predsednik Vlade v ponedeljek. To pomeni, da Vlada v tem obdobju ni sprejela nikakršnega ukrepa, ki bi zadržal padanje bruto družbenega proizvoda. Nikakršnega, ker je govoril o prostem padu BDP-ja. In predlagam ali pa smiselno bi bilo, da bi Vlada resno razmislila o tem, kateri ukrepi so tisti, ki pomagajo ohranjati visoko raven BDP-ja. Če že ne moremo zagotoviti minimalne rasti, bi lahko ohranili minimalen padec, tako kot se je to zgodilo v mnogih državah, s katerimi sodelujemo, ampak naš padec je dvakrat ali trikrat višji kot v tistih državah in to predvsem zaradi tega, ker so ti ukrepi neustrezni. In drugi rebalans, ki se zdaj pripravlja, je odlična priložnost, da bi se predvsem ta investicijski del porabe povečal, nadgradil, s tem pa tudi zagotovil marsikomu delo in pa delovna mesta. S samo socialnimi ukrepi, žal, BDP-ja oziroma bruto družbenega produkta ni mogoče niti vzdrževati niti ohranjati. Kar zadeva obnove avtocest. Tudi v tem programu ji je namenjeno veliko sredstev. Pravzaprav lahko ugotovimo, da so zdaj te cestne zapore, te obnove nadomestek za čelne cestninske postaje. Sedaj, ko smo nekako omogočili sprostitev prometa s to pretočnostjo skozi cestninske postaje, postavljamo ovire druge narave in teh ovir na avtocestah je enormno veliko. In meni je žal, da gospod minister predvsem zaradi teh zastojev, ki se pojavljajo na avtocestah, uveljavlja oziroma testira angleški prometni režim, da s plavimi lučmi po desni prehiteva kolone v zastojih. Mislim, da bi se bilo treba lotiti reševanja teh zadev na drug način. Velik problem tega akta je tudi v tem, da se nekako ne odpirajo neki programi, ki so sicer v Resolucijo o Nacionalnem programu izgradnje avtocest vneseni, da te stvari ostajajo nekako ob strani. Tu je bilo govora o nekaterih prometnih oseh, o nekaterih dopolnilnih ali pa dodatnih programih in žal se na nekaterih oziroma predvsem na teh zadevah ravno ne dogaja veliko. Celo tam, kjer bi bilo to morda najlažje. Moram reči, da sem en tak avtocestni priključek tudi sam predlagal pri resoluciji leta 2004, to je ta znameniti priključek na Škofljici, na katerega se je potem obesil celotni dopolnilni program oziroma vse razvojne osi, ampak samo mesec ali dva potem, največ tri mesece je minister za okolje in prostor poslal v Bruselj Naturo, kjer je točno ta amandma v celoti pokril z Naturo 2000, v celoti. Ni bil problem izločiti iz Nature 2000 cele planote, Vremščice, ni bil problem, z levo roko se je to storilo zato, da se je pač poskušalo realizirati nek dogovor, glede vetrnih elektrarn. Težko ali pa nemogoče ali pa hote, pa se je ohranilo ali razširilo to v Naturo 2000 točno to območje, kjer bi se lahko zgradila ta povezava na južni obvoznici. Tudi zdaj, ko Natura 2000 velja, bi bilo možno tukaj bistveno drugače pristopiti. Možno bi bilo, da bi se z agroukrepi, s komasacijo, recimo, zgodba o komasaciji na Ljubljanskem barju, tistega znamenitega metuljčka tudi preselilo. Da bi se s komasacijo prišlo do rezervata za te zadeve, do zadostnih površin in se tja preselilo tega znamenitega metuljčka okrčka, če je to že tako velik problem. Ampak očitno vsi resorji, ki pokrivajo to področje, tako okoljsko, kmetijsko, prometno, ne najdejo skupnega jezika in kljub temu, da so sredstva v proračunu, niso na tem področju storile, bom rekel, v tem smislu, da bi se sanirala Natura 2000, nobenega koraka, kar je po svoje izjemno problematično. Vse kar se dogaja na teh sestankih, ko smo se srečevali v teh letih, je bilo to, da se je povedalo, da se ne da, da niso politike usklajene in tako naprej. Zdaj je idealna priložnost, da se te politike potegnejo skupaj, da se pripravi recimo komasacija na tem področju Ljubljanskega barja, da se združijo te kmetijske površine in da se za vse tiste divje živali, ki karkoli na tem področju motijo, naredi nek rezervat in da se te zadeve tja preselijo, s tem bi se pa tudi sprostili koridorji. Če se vrnem nazaj k avtocestnem programu oziroma k Letnemu programu izgradnje avtocest. Prej sem omenil, da je mnenje Zakonodajno-pravne službe takšno, da govori o veliki luknjičavosti tega letnega načrta z nedefinirami postavkami, moram reči, da je bilo marsikaj od tega vnesenega v letne načrte tudi v preteklih letih, morda se to ni tako natančno ugotavljalo, vendar zagotovo je bilo in tudi zaradi tega je prišlo pri izvajanju avtocestnega programa do enormnih podražitev, zidancem in tako naprej. Ne slučajno smo predlagali ustanovitev preiskovalne komisije, ki bi celotno obdobje izgradnje avtocest od leta 1992 pa naprej posebej natančno pregledala, kajti v tem obdobju se je vrednost avtocestnega programa pri praktično istem količinskem obsegu povečala za štirikrat kljub temu, da nekateri pomembni in dolgi odseki avtocest niso zgrajeni v dimenzijah, kot so bile dogovorjene ali pa tudi naročene. Prišlo je do velikih odstopanj v dimenzijah, v širini pasov, v tem, da ni odstavnih pasov in še marsičem drugem in vmes se je izpeljalo še najbrž pomembno prestrukturiranje vseh podjetij, ki so gradile slovenske avtocestne programe. Marsikaj je bilo narobe na področju razpisov, najbrž je mnogo ravnanj takšnih, ki kažejo, da je šlo za dogovorjene prijave na razpis, kajti na nekaterih odsekih so potem neuspeli ponudniki nastopili kot podizvajalci pri tistem, ki je to investicijo dobil. To daje vsaj sum, da je šlo v teh primerih za kartelne dogovore pri izgradnji avtocest. Tako kot v tem primeru, ko potrjujemo letni načrt, in tudi v naslednjem primeru, ko bomo obravnavali še poroštveni zakon, ki bo pokril polovico letnega programa in bomo dali denar za nedefinirane postavke oziroma bo to koalicija verjetno potrdila, tudi teh ravnanj in teh stvari ni možno sprejemati brez vpletanja politike. Se pravi, politika je v tem cestnem programu odločilna, vpeta v vse faze, praktično v vse postopke, tudi pri državnem lokacijskem načrtu ne gre mimo politike. In prav je, da se za tako težak program, kot si ga je naložila država, uvede preiskovalno komisijo, da se razčistijo tudi vpletenosti in ravnanja vseh tistih, ki so imeli posebno voljo, posebno željo in nek poseben interes pri sodelovanju za izpeljavo cestnega programa Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa poslanka iz Bele krajine, edina, kolikor vem, ki je bila omenjena v razpravi gospoda Tanka, se je priglasila k repliki. Izvolite, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Ker sem bila imenovana, se čutim dolžno podati repliko na mnenje gospoda Tanka, da bi se znalo zgoditi, da bi koga morebiti kap ob predlaganem Letnem planu razvoja in obnavljanja avtocestnega omrežja. Sama si močno želim, da se to ne bi zgodilo. Pa tudi verjamem, da se ne bo, saj namreč, če bi se kdo resnično dobro poglobil v pretekla dogajanja oziroma kot ste sami poudarili, tudi za nazaj v kakšno zadevo, bi verjetno tudi še koga lahko omenili - pa ne mislim tu mag. Radovana Žerjava kot bivšega prometnega ministra, ki je prej tudi omenil, da je on, recimo, pri projektu 3. razvojne osi dal nalogo, kaj storiti, vendar če njegovi zaposleni niso realizirali določenih nalog, je žal tudi minister lahko nemočen, kar mu verjamem. Mi je pa žal, da se v preteklosti ni poskušalo v večji meri gasiti požara oziroma več storiti ob ugodni oziroma visoki gospodarski rasti, saj se zdaj ne bi bilo treba v tej smeri čuditi in nekako sklepati, da bo koga od nas od tega kap. Da pa se dogajajo hude prometne nesreče, to je pa dejstvo; tudi danes se je že ena zgodila. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo se je prijavil minister za promet dr. Patrick Vlačič. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Najprej, program sprejemamo en mesec bolj pozno kot lani, ko ga je prejšnja vlada predlagala. Res je en mesec bolj pozno, smo imeli pa dva rebalansa vmes. Tako, da smo morali najprej uskladiti s prvim rebalansom, potem pa z drugim in je to tisti glavni razlog. Ena izmed glavnih sprememb, ki smo jo pripravili, je ravno prenos proračunskih sredstev iz Darsove, torej to, kar naj bi šlo v Dars, še tista zadnja proračunska sredstva smo prenesli na DRSC. DRSC, to je Direkcija Republike Slovenije, ki skrbi za naše državne ceste. V novem rebalansu je izgubila 38 milijonov evrov. S tem ukrepom, ko smo prenesli to, kar je šlo iz Darsa kot proračunsko sredstvo na DRSC in pa še z nekaterimi drugimi ukrepi, smo uspeli, boste videli v proračunu, ohraniti prav vse odcepe, ki so bili že v prejšnjem proračunu. Nismo si želeli ali nismo hoteli, da bi katerikoli odcep državne ceste morali črtati. Vaša vlada je v prejšnjem mandatu namreč res izdatno povečala sredstva za državne ceste in mislimo, da je bila to prava politika in jo zato tudi na tem področju nadaljujemo. Torej, vlagali ste veliko v državne ceste. Mi s tem istim namenom nadaljujemo in to celotno količino odsekov smo želeli ohraniti, ravno zato smo vzeli ta sredstva Darsu. Ocenili smo, da pri tako velikem kolaču kot ga ima Dars, bo teh 11 milijonov z lahkoto preživel, za DRSC so bile pa ključne, da smo lahko ohranili vse projekte. Zato smo ocenili, da je to pravi in primeren način. Akcijski načrt za cestninjenje v prostem prometnem toku je praktično čisto pri koncu in bo zelo kmalu na Vladi. Ampak z akcijskim načrtom ne kaže zelo hiteti. Ker tudi EU še ni naredila popolnoma vsega, kar mora. Ta akcijski načrt bo kmalu sprejet, pa vendarle moramo biti pri tem uvajanju cestninjenja v prostem prometnem toku toliko racionalni, da se ne bi zgodilo, da bi uvajali nekaj, kar bi potem morali spreminjati. Glede več ambicioznosti v avtocestnem programu. S tem se lahko tudi strinjam in sem ravno zaradi te večje ambicioznosti predlagal, da se spremenijo nekateri predpisi. Namreč, glavna težava so dolgotrajni postopki sprejemanja prostorskih aktov. V naši državi se sprejme prostorski akt v razponu, v najboljšem primeru, približno sedmih letih, res v izjemnih primerih prej, običajno pa tudi do enajstih letih. To so dolga časovna obdobja. Potem sledi še dokumentacija za pripravo gradbenega dovoljenja, gradbeno dovoljenje, razlastitve, vmes nekateri postopki tečejo vzporedno. Vendarle je večja ambicioznost možna, če imaš stvari prostorsko urejene. Ravno zaradi tega smo predlagali spremembe prostorske zakonodaje, ampak za linijske infrastrukturne objekte. Se pravi, da bi imeli drugačne, enostavne postopke pri umeščanju infrastrukture v prostor. Čeprav moram povedati, ko sem govoril s svojimi kolegi na Svetu TTE, z drugimi ministri iz drugih držav, smo kljub vsemu, kljub tistim časovnicam, ki sem jih prej omenil, kar uspešni časovno, bi rekel, tudi po starem sistemu, pa ga želimo še izboljšati, ker veliko držav, ki jih štejemo za bolj razvite kot je naša, je pri tem manj uspešnih, recimo, Švedska ali pa še kakšna druga. Tako da, večja ambicioznost je na mestu, vendar ob pogojih, ki sem jih zdaj omenil, eno je torej prostorska linijska zakonodaja, eno so razlastitveni predpisi in tretje so še sistemi javnega naročanja revizij. Vsi ti postopki bodo spremenjeni, predlagali smo spremembe teh predpisov v želji, da bi bili lahko bolj ambiciozni pri umeščanju te infrastrukture v prostor. Glede obnov lahko povem, da so obnove takšne, kot so še v letošnjem programu morda res obremenjujoče, zato sem pred kratkim za obnove zahteval, da Dars pripravi predloge sprememb, ki jih bomo potem predlagali v nacionalnem programu, ki je podlaga za izdelavo teh LPR-ojev. Takšna obnove kot jih imamo zdaj, čeprav jih je relativno manj, dejansko zelo obremenjujejo naše ceste. Najlažje bi bilo, da obnove prepovem, rečem: "Obnov ne bo, za časa tega mandata bi ceste zdržale."Verjemite, to bi bila zelo všečna poteza, ampak to seveda ne gre, zato sem zahteval, da pripravijo akcijski načrt, ki ima kratkoročne ukrepe, to je skrajšava rokov, transparentnost, da se točno ve, kaj se na katerem gradbišču dogaja, potem, da se dela od jutra do večera in na nabor del, ki se jih lahko dela ponoči. Jaz sem že prej zahteval, da se dela ves dan in vso noč. Potem mi pravijo, da to tehnološko ni možno in sedaj bo razviden na internetu nabor del, ki jih je možno delati ponoči, tako da bo lahko vsak davkoplačevalec videl, kaj se pri konkretni obnovi počne in kaj ne, zakaj so delavci tam, koliko jih je in če jih ni, zakaj jih ni. Ljudje so pripravljeni počakati pri obnovah, samo jezi jih, če ni delavcev na gradbišču, jaz razumem to. Zaradi tega bo zdaj na internetu v 15-ih dneh moral funkcionirati sistem, to je bila moja zahteva Darsu, v katerem, ko se boste peljali mimo gradbišča, boste lahko na internetu pogledali, kaj se dela, od kdaj do kdaj, koliko delavcev in če slučajno ne bo delavcev, bo moralo na internetu pisati, zakaj jih ni. To je, mislim, da pošteno do naših davkoplačevalcev, da bodo lahko vedeli, kaj se točno dogaja. So pa seveda zastoji in gneče del našega vsakdana in nobeden nima čarobne palice, da bi jih kar pregnal. Mobilnost v Republiki Sloveniji, celo celotno po poosamosvojitveno obdobje, se v glavnem zagotavlja z osebnimi vozili, tako da, zaradi tega bomo seveda težko iz danes na jutri kaj spremenili. Bomo pa, tudi to smo predlagali, zahtevali od Darsa, da pripravi, ali naše ceste zdržijo toliko prometa kot jih eksponencialno raste po vstopu v Evropsko unijo. Če bi videli krivuljo, bi vedeli o čem govorim. Tako da, če ne zdrži, potem bo naše ministrstvo pripravilo sistemske ukrepe in spremenilo stvari na naših cestah, vendar te podatke rabimo od njih. Načrtovane so bile za drugačne količine prevoza. Ali lahko, predsedujoči, ker je gospod poslanec Tanko govoril o Škofljici, nekoliko odgovorim na to v dveh besedah. Ja. To sicer ni del te konkretne zadeve, ampak lahko gospodu Tanku povem, da se, odkar sem prišel na ministrstvo, ukvarjam s tem odsekom, ki njega zanima in prav ima. Tam je en odsek, torej en del, kjer ne moremo čez, zaradi metuljčka okrčka. Potem je en del, kjer se preprečuje gradnjo ceste zaradi arheološkega varstva. En del je, ki preprečuje, da gre infrastruktura mimo, ker je dobila občina Škofljica evropska sredstva za obrtno cono. Potem je pa tisti del, ki bi lahko šel na Lisičje, za katerega se zdi, da je najmanj obremenjujoč ali pa, da ga je okoljsko mogoče najlažje urediti, je pa tako. Prej omenjeni odsek, ki stanejo med 27 in 55 milijonov oziroma nekaj manj kot 50 milijonov evrov, medtem ko ta odsek, ki se zdi vsaj tehnološko gledano najboljši, na Lisičje, bi zahteval navezavo na viaduktu in pa razširitev enega tunela, je pa izjemno finančno zahteven. Če se bomo tako odločili, potem lahko gremo v ta odsek. Če se bomo odločili drugače, bomo morali iskati rešitev v okviru ene izmed tistih treh, ki ste jih prej omenili. Se pa strinjam, mi smo to kvantificirali, zdaj imamo številke in odločitev bomo sprejeli zelo hitro. Na tem delamo, imamo že kvantificirane odseke in bomo sprejeli odločitev hitro, kakršnakoli že bo, ljudje ne bodo obremenjeni tam, kjer je res veliko prometa in razvoja, da jim je pravzaprav zaradi tega kvaliteta življenja otežena.
Hvala lepa. Vsi poslanke in poslanci, ki ste to želeli, ste dobili možnost razprave. Ker pa čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi kdo na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še razpravljati? Prijavljam čas za začetek razprave. Prijavljenih je 11 poslank in poslancev. Glede na to, da je 46 minut časa, dajem vsakemu poslanki in poslancu po 4 minute. Izvolite, gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Sicer se nisem imel več namen oglasiti, ker sem v prejšnjem nastopu opozoril na tiste ključne zadeve, ki so pomembne za tisti del Slovenije, od kjer prihajam. Se mi pa zdi prav, da se tukaj še enkrat nekaj pojasni v zvezi z očitki v razpravi, da v prejšnjem mandatu, ko je bil čas tako imenovanih debelih krav, ni bilo narejeno vse tisto, kar bi se lahko naredilo. Ti očitki so smešni, so neupravičeni, kajti ravno način financiranja izgradnje avtocest v prejšnjem mandatu je prispeval k temu, da so se številni odseki gradili hitreje in pa dokončali. In to je zagotovo napaka preteklih mandatov, kajti če bi se takrat gradilo na takšen način, da se financira s pomočjo kreditov in s cestninami odplačujejo tisti, ki ceste tudi uporabljajo, bi bil danes v Sloveniji povsem drugačen razvoj, decentralizacija in pa tudi veliko število smrtnih žrtev bi bilo manjše. Tako, da je bil ta koncept zagotovo pravilen. In nenazadnje, če se spomnimo, ko se je v preteklih mandatih gradilo avtoceste s proračunskim denarjem. Posledica tega je bila, da so naše državne ceste v obupnem stanju še zdaj, kljub temu, da se je v preteklem mandatu sredstva za sanacijo, predvsem za sanacijo in vzdrževanje državnih cest bistveno bistveno povečalo. Tako, da tudi zdaj je način, da se to s krediti gradi, sicer z mojim vedenjem ali pa kar se tiče mene, prava pot, s tem da pa je način cestninjenja takšen, kot je zdaj, krivičen za Slovence. Mislim, da je ta cena vinjet, ki je sedaj po novem 95 evrov, nepoštena. Kajti Slovenci smo že v preteklih letih gradili s pomočjo našega denarja te avtoceste. Tujci, ki te ceste obremenjujejo, bi bilo prav, da jih tudi več plačujejo. Jaz vseeno upam,da bo ta letni plan, ki je zdaj tukaj, realiziran. Bi pa še enkrat apeliral na vas, gospod minister, da se resnično osebno angažirate predvsem za odsek ceste mimo Trebnjega, da se bodo dela pospešila, kajti tam poteka dinamika prepočasi in da se tisti zapleti, ki so, rešijo čim prej, da povežemo ta del Slovenije s svetom. To mislim, da je tisto, kar vsi pričakujemo. Upam,da boste razumeli potrebo mene, poslancev iz tega dela in pa tudi gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Alan Bukovnik se je odjavil. Besedo ima dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Ker ste ravno omenili obvoznico Škofljica in variante. Jaz sem naslovil pisno poslansko vprašanje na oba ministra, ki sta odgovorna, pravzaprav minister za okolje in prostor še celo bolj, ker je on tisti, ki mora [[...]]Iz obeh odgovorov razumem, da je ta varianta, ki poteka proti Lisičju, morda za tiste, ki ne vejo kje je to Lisičje, to pomeni, da se gre nekje pred Škofljico skozi predor pa potem se vzpenja in pride na viadukt, na avtocesto, to je med dva tunela, med Šmarje - Sapom. Želim opozoriti na nekaj. Mislim, da je bila ta varianta izločena iz nadaljnjih proučevanj. Iz vašega odgovora pa sedaj slišim, da bi ta varianta bila lahko umeščena. Ampak v odgovoru, ki ste ga zapisali piše tako: Varianta sama je 26 milijonov evrov, kar je poceni, če se zagotovi še 57 milijonov evrov za objekte na avtocesti. Skratka, bojim se, da se nam dogaja začetek šentviškega predora. Prosim minister, zdaj gledate tako, ampak to je začetek šentviškega predora. Polni priključek na Šentvidu se je začel točno tako. Najprej bo to rešitev polni priključek, potem je bilo treba umakniti rešitev, najti neko varianto, ki bo cenejša, na koncu smo prišli do polnega priključka. Mislim, da odgovor, ki se ponuja, da je najcenejša varianta takšna, ki bo stala 26 milijonov, potem pa se jih doda še 57, mislim, da moramo pa vendarle gledati te stvari širše. Jaz ne verjamem, da se Nature v Bruslju ne da odblokirati za tisti del ceste preko Barja, ki bi veliko bolj služil tako primestju Škofljice, Lavrice kot tudi samemu širšemu območju Iga. Tam pa, mislim, da rinemo, seveda, v veliko veselje gradbenega lobija, ki bi imel delo še za kar nekaj časa naprej, če bomo sprejemali take rešitve. Prosim, rešitev 26 milijonov na 57, mislim, da se je pa tu le treba malo bolj resno lotiti stvari. Tako se mi pač zdi, ko berem ta odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi, spoštovani predsedujoči! Za začetek bi želel pojasniti nekaj stvari, ki so bile tu izrečene v zvezi s sistemom cestninjenja v prostem prometnem toku, pa bom žal razočaral vse teoretike zarote, med katere se je na mojo žalost očitno prištel tudi gospod Verlič. Sam razumem debato, ki je potekala na Primorski gospodarski zbornici kot pobudo enega naših članov, ki se s tem veliko ukvarja. Predvidevam, da je dejstvo, zakaj ostale stranke niso bile povabljene, kar je seveda avtonomna odločitev gospodarske zbornice na Primorskem, to, da pač druge stranke te ideje niso imele. Za to gre. Mislim, da je vedno dobro, da različne ideje pregledamo, jih strokovno ovrednotimo, povemo, ali so izvedljive ali niso. Zdaj smo vsi ugotovili, da je ideja vinjet najbrž prekopirana, tako kot še kakšna druga ideja, od kod drugod. Da zaprt in odprt sistem cestninjenja tudi nista taka, kot bi si želeli. In je seveda zato vsaka ideja dobrodošla. Ali bo pa izvedljiva ali ne, bo pa čas pokazal. Me pa ne preseneča, da je pri vsaki tehnološki rešitvi, ki je sodobnejša od motike, krampa in lopate, zagorska Ultra udeležena in del nekih monstruoznih hobotnic, ki jih nekateri videvajo in sanjajo, izgleda. Druga zadeva, ki bi jo želel omeniti. Če že vsi omenjamo svoje volilne kraje, od koder prihajamo, in potrebe, ki jih ti imajo, da se kot poslanec iz Spodnje Šiške počutim globoko diskriminiranega. Ne samo, da moj volilni okraj nima avtoceste, moj volilni okraj še državne ceste nima. Zato s tega mesta ministru težko postavim kakršnokoli vprašanje oziroma izpostavim kakšno željo. Ker pa sicer prihajam iz Kranja, bi pa omenil, da si tudi na tistem območju ljudje želijo avtocestnega priključka Kranj, ki bi v resnici bil kranjski avtocestni priključek. Zdaj je eden pač nakelski in naklanski, drugi pa šenčurski. Ali je zdaj ta stvar politično pogojena ali ne, bodo znali presoditi vsi vpleteni. Mislim, da so pa razlogi za ta priključek vsaj tolikšni kot za omenjenega škofljiškega. Seveda pa tudi najbrž politične primerjave te ali druge vlade, ki je temu ali onemu dajala prioriteto, vzdržijo v obeh primerih, denarja pač ni nikoli dovolj, nikakor seveda ne za vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glede reševanja obvoznice Škofljice in tudi sicer prometa na območju Škofljice je treba vendarle tudi dodatno pojasniti, da nikakor ne smemo mešati dveh zadev, eno je izgradnja obvoznice, ki je ocenjena na 26 milijonov evrov, drugo so pa v bistvu predori, ki se pa že danes nahajajo na odseku proti Dolenjski in ne za to, ker bi se pač Kočevska priključevala na avtocesto, ampak, zaradi že obstoječega prometa, je treba te predore povečati. Namreč, če pogledamo napovedane prometne obremenitve za leto 2010, recimo odsek proti Dolenjski: Malence - Ivančna Gorica, ocena 43.166 vozil, če pogledamo smer proti Mariboru, recimo v Šentjakobu, je 31.250 vozil predvidenih v letu 2010 in za Šentvid 34 tisoč. S samo smer recimo proti Primorski na Brezovici, če preštejemo promet, je večje, in sicer 47.800 vozil. Torej gre za že obstoječi promet proti Dolenjski, zaradi katerega moramo odpraviti to ozko grlo, gre pa za vsega 100 metrov dolg predor in ga je, po mojem mnenju, treba tudi na obeh straneh urediti, rešiti tako ali tako promet na obstoječem 5 in 10 evropskem koridorju. Tukaj ni dileme v tem, ali je to sestavni del te investicije ali ne, ampak sta te dve investiciji ločeni, ker je predor potreben že zaradi obstoječega prometa na zdaj zgrajeni avtocesti. Drugo je pa potem še priključek, ki pa seveda omogoča, da se tudi iz kočevske smeri normalno priključi na ta avtocestni križ in se seveda tudi ta del Slovenije vključi v vse razvojne tokove, ki jih pač omogočajo evropske prometne povezave in seveda tudi prometne povezave v Sloveniji, ki so sestavni del Evropske unije. Skratka, rešitve v letnem programu, trenutnem letnem programu, omogočajo zgolj in samo to, da se v čim krajšem času razbremeni promet na glavni cesti, ki že danes presega 18 tisoč vozil in so razmere nemogoče, tako da je to najhitrejši pa tudi hkrati najcenejši ukrep, ki lahko premosti obdobje do izgradnje, seveda, normalnega cestnega priključka, za katerega pa vsi vemo, ne bo tako v kratkem času realiziran, kajti že prej sem navedel zneske. Okoli 2 in pol milijarde evrov bo treba zagotoviti za razvojne osi in mislim, da se vsi zavedamo, da to ne bo možno zgladiti čez noč, da bo treba seveda počakati, mogoče tudi 10 let, preden bo ta projekt realiziran tako daleč, da bomo lahko govorili, da prihaja mogoče v sklepno fazo. Seveda upam, da si ne predstavljate, kakšen promet bo na območju Škofljice ali pa tudi na območju avtoceste v smeri proti Dolenjski čez deset let, če je že v letu 2010 predvidena ena največjih prometnih obremenitev prav na tem odseku. Tako da, so te rešitve skladne s trenutnimi prometnimi razmerami, predvsem pa obremenitvami in mislim, da jih je treba tudi končno prioritetno obravnavati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, 18 tisoč vozil LDP-ja je letno na tem odseku Škofljice. To pomeni v bistvu eno tunelsko cev, po podatkih s katerimi razpolagate. Se pravi, samo ta, premaknitev prometa iz obstoječe ceste na avtocestni krak pomeni eno tunelsko cev. In širitve, ni možno kompenzirati tako, da bomo dodatno dali še eno cev, pobrali ves povečan promet iz smeri sever - jug in dodatno še 18 tisoč ali pa najmanj 18 tisoč vozil dnevno. Mislim, da se ta račun ne izide. Po mojem mnenju je mnogo pametneje, da se zbere volja, da se do teh 26 milijonov evrov uredi koridor in za polovico tega denarja uredimo tisto, kar zahteva Natura 2000. Sicer rabimo tam še dve tunelski cevi na vsakem tunelu, zaradi dodatnih pretokov tega prometa. Vendar, pač odločitev kakršnakoli bo, bo sprejela sedanja vladna koalicija in pa službe na Ministrstvu za promet, na Ministrstvu za okolje in s to rešitvijo kakršnakoli bo, se bomo morali soočiti in ukvarjati z njo v naslednjih letih. Naša ambicija je to, da ta priključek uredimo čim prej in ne predrago, ne na način, da bomo plačevali tako, kot se je to dogodilo v šentviškem tunelu. Bi pa rad opozoril, da smo se letos nekako določenih zadev na področju prometa lotili nerodno. Na področju urejanja vinjet zagotovo. Ker bomo, kljub temu, da se bodo vinjete drastično podražile in da bomo državljani plačali bistveno več, skoraj 50% več kot smo do sedaj plačevali za vinjete, bom "kasirali" manj. Se pravi bomo dobili manj sredstev z naslova trženja prometa za plačilo obveznosti iz naslova medgeneracijske solidarnosti, ki ste ji mnogi v nekaterih prejšnjih razpravah tako oporekali. Ni mogoče drugače najbrž kot medgeneracijsko in problem je v tem, da si bomo s tem pomemben del virov zaradi odločitve, ki jo je sprejela Vlada, tudi zmanjšali. In ta del, ta izpad s področja trženja prometa, to se pravi cestnin, bo potrebno na nek drug način pokriti. Če bodo cene višje bo prihodkov še manj in bo treba dodajati iz državnega proračuna, da se bodo krediti poplačevali. Drugi del, ki je tudi letos zelo problematičen, so trošarine. S trošarinami nismo zmanjšali ničesar, kar zadeva prometne obremenitve. S povečanimi trošarinami smo samo zmanjšali prihodek v državni proračun. Zdaj spremljamo te zapise, da je drastično upadla poraba dizel goriva. To se pravi, da tovornjaki, ki tranzitirajo Slovenijo, bistveno manj natočijo goriva v Sloveniji, ampak bistveno več na vseh predvstopnih in zaizstopnih postajah v Slovenijo. In tudi ta del prometne politike, če tako vzamem, ali pa finančne se je izkazal za izredno slabo. In tudi na temu področju bi morali nekaj storiti. In tretji del, ki je izredno problematičen, je to, da avtocestni odsek, ki je oddan v promet, se z njim ukvarja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]gradbena stroka še pet let. Pet let dodeluje razne stranske elemente, odvodnjavanja in ne vem kakšne zadeve še. Skratka, pristop pri gradnji avtocestnih odsekov je izredno slab. In tudi viri, ki jih imamo so [[...]] [[Izključitev mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Hvala, predsedujoči. Lepo pozdravljeni minister, kolegice in kolegi. Zelo sem zadovoljen, da dejansko minister nadaljuje delo prejšnje vlade, kajti v prejšnjem času je bilo dejansko mnogo govora, kako je nesmotrno in nespametno se zadolževati za avtocestni križ, in hvala bogu, da je dejansko imel minister tudi ta del posluha in se dodatno zadolžuje za dodatnih trideset milijonov evrov. Kajti avtocestni križ je za Slovenijo strateškega pomena. Absolutno pa bi rad opozoril na eno dejstvo, da v temu planu investicij v temu letu nikjer ne vidim ureditve parkirišč za ADR prevoze. Pred kratkim, pred tednom dni, 14 dni nazaj smo dejansko sprejeli nov zakonik o kaznovanju za ADR prevoze. V Sloveniji nimamo niti enega parkirišča - kako bomo lahko te globe izvajali? Namreč, v Lenartu eno počivališče še ni dokončano, menim in upam, da boste imeli toliko posluha, da bi z mnogo manjšimi stroški napravili popravek in tisto počivališče ali parkirišče uredili za ADR prevoze, da bi vsaj v tem letu že dobili vsaj eno parkirišče v tranzitu čez Slovenijo za ADR prevoze. Jaz sem na to opozoril tudi ministrico Kresal, da se uskladita in pogovorita. Prav tako vidim, da je izpadla dejansko iz plana aktivnost za navezovalno cesto v Lenartu. Jaz sem vam že zastavil eno vprašanje glede tega in sem dobil odgovor, da nekako ni občina pripravila določenih zadev. Moram priznati, res da je dva mandata nazaj bil poslanec moj kolega Janez Kramberger in je nasprotoval takrat tisti navezovalni cesti, ampak ta navezovalna cesta je strateškega pomena za ta del Slovenskih goric. Kajti ta se navezuje in poteka promet celotne regije do Radgone. Zato je pomembno in tudi pogojevano je bilo, da se ta navezovalna cesta izgradi vzporedno z avtocesto za Prekmurje. Upam, da bo tudi ta del, če ne v tem letu, vsaj v drugem letu imel posluh za to navezovalno cesto. Prav tako bi rad poudaril v zvezi cestninjenja. Res je, predhodniki so že govorili, kako je Ultra dejansko prezentirala v Kopru na obrtni zbornici, ne gospodarski zbornici, dejansko sistem cestninjenja ali ultra cestninjenje. Veste, želim poudariti to, da dejansko ne zaiti v neke dnevne rešitve. Dajmo iti v evropsko rešitev. Vemo, da ta projekt Galileo je nekako zamaknjen, ampak naprošam vas minister, sigurno je pametno, da sukcesivno rešujemo te stvari, nikakor pa iti v te enodnevne projekte. Prav tako bi želel poudariti to, da dejansko zelo mnogo smo izgubili davkoplačevalskega denarja na trošarinah. Vsaj napravimo trošarine, da bo gorivo cenovno isto, kot je v Avstriji ali na Hrvaškem, kajti tujci vsi tankajo drugje, tukaj pa puščajo nesnago, če lahko tako rečem. Tako je zelo pomembno tudi v tem delu napraviti korak naprej in da bomo dejansko lahko imeli več davko [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Bunskole. Ja, izvolite.
Hvala za besedo. Predlagal bi, da razmislimo o možnosti, da poslancem odvzamemo imuniteto, da bodo za svoje laži, ki jih tukaj izrekajo, tudi odgovarjali. Namreč slišali smo že kar nekaj laži, ko se za vse možne in nemožne stvari pripenja prisotnost zagorskega podjetja Ultra. Zato bi predlagal, da o tem razmislimo.
Gospod Kek, verjetno veste, imuniteta je urejena v ustavi. Za spremembo ustave je potrebno določeno število, mislim, da 20 poslank in poslancev. Ko boste zbrali toliko podpisov in predlog, bo razprava o tem stekla. Bi vas pa rad opozoril, da je dvakrat že stekla brez kakršnih posebnih rezultatov. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Današnja razprava poteka o potrditvi letnega plana razvoja in obnavljanja avtocestnega omrežja. Glede na to, da smo danes že razpravljali, tudi sama bom zagotovo podprla ta plan, ne glede na to koliko je morebiti všečen komu, vendar prav je, da se ozremo tudi nazaj, sicer pa mislim, da je prav, da gledamo predvsem naprej in da poskušamo rešiti vse, kar se rešiti da. Mislim, da časi nam ravno niso naklonjeni, da v času gospodarske in finančne krize nam je zagotovo toliko težje pri tudi dokončanju avtocestnega omrežja, kar se tiče avtocestnega križa. O tem je bilo danes že veliko govora. Zatorej tudi sama ocenjujem, da kakršnekoli žalitve v takšni ali drugačni smeri ali pa omenjanje raznih podjetij, ni ravno korektno, vendar vsak ima pravico in stoji za tem, kar izjavi. Zatorej se bom tudi sama zavzemala za to, da se avtocestno omrežje, še posebej na območju, kjer se dnevno vozim, torej dolenjski krak, čim prej dokonča. Absolutno pa podpiram, da tudi Gorenjska, tudi Radovljica, tudi Pomurje in še vsi ostali; pa tudi na Primorskem, da se zadeve dokončajo, da se bomo lahko kasneje še umerili, kot je eden od kolegov povedal, pa morebiti kdaj naprej naredili še kakšno državno cesto tudi na območjih, ki so trenutno za nas diskriminatorna, za tiste, ki nimamo ravno do svojega območja, kot jaz do Bele krajine, avtoceste, vendar zato v tem danem momentu ne obžalujem, na dolgi rok pa verjetno bo treba tudi o tem razmišljati. Sicer pa mislim, da so tudi usmeritve gospoda ministra in njegovega vodstva pravilne; da se tudi na področju železniškega prometa ter letalskega prometa in pa tudi pomorskega prometa v tej smeri razvojno deluje in da tukaj poskušamo resnično biti čim bolj učinkoviti pa uspešni. Kar pa se tiče tretjih razvojnih osi, kot sem rekla. Sama želim gospodu ministru za promet, da bi imel nekoliko boljšo roko pri svojih kadrih, da bi nekoliko lažje izvedel marsikateri projekt, kot je imel to vaš predhodnik, mag. Radovan Žerjav, ki sem mu tudi prej omenila zadeve. Ko, recimo, je bil dogovor za pripravo projektov tretje razvojne osi iz Novega mesta v Belo krajino, pa se, žal, nekako eno leto v preteklosti ni premaknilo naprej. Vendar verjamem, da bodo ob poenotenju tudi zadeve šle dalje. Res pa je, da bomo morali biti vsi potrpežljivi in tudi najti sredstva. So tudi območja od Koroške dalje, pa tudi kolegi iz Zasavja in ostalih območjih, cerkljansko-idrijskega, kjer so potrebe po kvalitetni prometni povezavi, zatorej zagotovo vsak od nas želi delovati v dobrobit vseh Slovenk in Slovencev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Gumzar.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, seveda vsi prisotni v tej dvorani. Predlog letnega plana razvoja in obnove avtocest bom seveda podprl predvsem iz enega preprostega stališča. Prihajam iz okolja, v katerem smo pravzaprav lansko leto dobili prve kilometre avtocest in smo se predhodno dušili v prometu in razumemo, kaj pomeni avtocesta za normalen razvoj nekega okolja. Res pa je, da bi bilo še bistveno boljše, če bi lahko več denarja namenili tako za gradnjo kot tudi za obnovo avtocest, ampak z obirom na gospodarske in ostalo situacijo mislim, da to ni mogoče. Želel bi pa poudariti tudi o navezovalni cesti v Lenartu, o kateri je govoril kolega Bezjak. Mi smo ob sprejetju prostorskega izvedbenega akta za izgradnjo avtoceste Pesnica - Lenar sicer imeli, v narekovaju, "obljubljeno" tudi navezovalno cesto mimo Lenarta ali ob Lenartu. Danes ugotavljamo, da je ta navezovalna cesta predvsem za tiste, ki se vključujemo v promet v Lenartu, nujno potrebna. Lahko jo imenujemo tako razbremenilna cesta ali navezovalna cesta. Če bomo v programu za leto 2010 imeli kakršno koli možnost, bi prosil, gospod minister, da to navezovalno cesto vključimo v ta program. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, gospod minister in sodelavec, predsedujoči in dragi kolegi. Danes smo pač imeli eno bogato razpravo o prehojeni poti minulih dvajsetih let, o tem, kako in na kakšen način smo razreševali problematiko gradnje naših različnih, takih in drugačnih križev, avtocestnih in tako naprej. Mislim, da ta prehojena pot je bogata in se iz te prehojene poti lahko marsičesa naučimo, tudi na napakah. Napak je bilo kar dosti, mogoče bomo kakšno še ugotovili, vendar mislim, da kljub vsemu optimizem mora biti, ne smemo izgubiti ne energije ne volje, da stvari razrešujemo naprej, zaradi tega, ker je pač trenutno recesija in je stanje, tako kot je, v tej situaciji ohromilo možne poti in razreševanja oziroma hitro gradnjo vsega, kar je bilo načrtovano. Ker sem Ljubljančanka, se ne morem odločiti, kako in na kakšen način bi se opredelila, za kateri del svoje ceste. Pa vendar, mislim, da to pesti celo Slovenijo. Mobilnost kot taka je problem in bo ostala problem. Ljubljana čuti ta problem še toliko bolj, problem nerazvitosti javnega potniškega prometa, ne glede, ali gre za lokalnega ali drugačnega. Mislim, da energije pri snovanju in razvijanju tega segmenta ne smemo izgubiti. Verjamem, da vi to energijo imate in jo boste tudi naprej znali nekako izkoristiti. Morda bi lahko v tem obdobju ravno temu, bi človek rekel, bolj planskemu segmentu več energije posvetili in pogledali, kakšne možnosti so; od "park + drive" sistemov do povezave železniškega in avtobusnega prometa z individualnim prometom ter ostalim. Ker je okolje tisto edino, ki ne zna reči: "Poslušajte, mene boli, sem onesnaženo," oziroma se bolečine, ki so povzročene z onesnaževanjem, na drug način manifestirajo. Te bolečine se bodo manifestirale zaradi onesnaženosti iz leta v leto vse bolj in jih bomo čutili vsi, ne samo prebivalci, pač pa tudi narava. Vsekakor bom predlog letnega programa podprla, ker mislim, da je to edina možnost za naprej. Verjamem, da ga bomo izpeljali oziroma ga boste s svojo ekipo kar dobro izpeljali. Vendar ne pozabimo na možnosti razvoja tudi drugih segmentov na področju prometa in prometne varnosti, tako da bi temu morda posvetili nekoč več pozornosti in razprave. Upam, da bo takrat prišla do izraza vsa umetniška dovtipnost in možnost razprave tudi drugih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, razprava o tej točki dnevnega reda je zaključena. Bodite prijazni do nas v zvezi s proceduralnimi predlogi. Hvala.
Bom, absolutno. Samo toliko, da ne bo kolega poslanec govoril, da gre za laž. Tu je dokaz, samo prej mu nisem hotel dati originala.
Pojasnili ste svoje stališče, ki ni bil proceduralni predlog. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Pozdravljeni! Pravzaprav nisem imel več namena razpravljati, ampak ugotavljam po vseh teh razpravah, da z nasprotne strani te dvorane prihajajo nekateri, ne vem, ali imajo prirojeno žlehtnobo ali pa preganjavico. Bilo je rečeno tako, omenjen je bil članek "Slabe ceste in idioti." Žal sem površno prebral ta članek pred dnevi, ampak rečeno je bilo potem tu v dvorani, da je članek očitno naročen z namenom diskreditacije poslancev, ki prihajamo iz Vipavske doline, ker pa so po mojem mnenju tudi namensko izvzeti poslanci, ki prihajajo iz leve politične opcije. Tudi jaz sem iz spodnje Vipavske doline in ne vem, kakšno zvezo ima to z današnjo razpravo. Nadalje je bilo rečeno, da je to zavlačevanje z izgradnjo hitre ceste na Rebrnicah pravzaprav politični projekt levice. Lepo vas prosim, kaj mi hodimo po zraku v Ljubljano ali kje? In ko sem v svoji razpravi govoril, sem jasno povedal: tri leta zamika je bilo zaradi javnih naročil, nisem grozil ne gospodu Žerjavu, prejšnjemu ministru, ne Presečniku, ne Janši, ne nobenemu. Način javnih razpisov je tak, da lahko vsak blokira in za to blokado ne odgovarja ne finančno ne drugače. To je napaka. Zato ni Rebrnic, ki jo gradimo že sedem let. No, rečeno je bilo, da lahko vzamemo lopato v roke, mogoče res vseh 90 poslancev, če bi kdaj z lopato kaj naredili, bi bilo boljše kot tukaj v prazno razpravljati brez velikega učinka. No, in na koncu je bilo rečeno, da se je očitno čakalo, da bo nova oblast lahko prerezala trak na Rebrnicah. Pred tremi leti je bilo to res, mi smo vedeli, da bomo imeli našega ministra iz stranke SD in da bo on rezal trak. Jaz upam, da bo to ne 1., ampak 3. julija ne pa 31. In takrat ne bo vprašanje levica, desnica, Vipavska dolina, poslanec katerekoli opcije, cesta bo naša skupna in da bi jo le imeli. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa o soglasju k letnemu planu bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.05. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SOGLASJU IN POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI DARS, D.D. IZ KREDITOV IN IZDANIH DOLŽNIŠKIH VREDNOSTNIH PAPIRJEV ZA REALIZACIJO GRADNJE AVTOCESTNIH ODSEKOV IZ NACIONALNEGA PROGRAMA GRADNJE AVTOCEST V REPUBLIKI SLOVENIJI V VIŠINI 329,73 MILIJONA EVROV, NUJNI POSTOPEK.
Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod dr. Patrick Vlačič, minister za promet. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Zakon o soglasju in poroštvu Republike Slovenije je del tega našega sistema gradnje avtocest in je tesno povezan s predpisom, o katerem smo govorili oziroma s programom, o katerem smo malo prej govorili. S predloženim zakonom o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Darsa iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini 329,73 milijona evrov se zagotavljajo finančna sredstva za realizacijo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009. Glede na to, da je letni plan spremenjen, je nujno treba sprejeti tudi nov predlog zakona za zadolžitev Darsa do skupne višine 329,73 milijona evrov namesto prvotno predlagane zadolžitve do skupne višine 323,70 milijona evrov. Zaradi nujnosti zagotovitve finančnih virov sredstev za cestne odseke in ostale postavke iz letošnjega plana razvoja in obnavljanja avtocest in tudi za naslednje leto predlagamo, da Državni zbor predloženi zakon sprejme po nujnem postopku za sprejetje zakona. Zakon bo omogočil sklenitev pogodb za najetje kreditov in izdajo dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz nacionalnega programa v skupni višini 329,73 milijonov evrov. Osnovni pogoji zadolževanja v višini 299,73 milijonov evrov so razvidni iz samega predloga zakona. Sredstva kreditov oziroma dolžniških vrednostnih papirjev bodo namenjena za financiranje gradnje cestnih odsekov Šentvid-Koseze; Peračica-Podtabor; Gruškovje - meja z Republiko Hrvaško; Želodnik-Mengeš z obvoznico; Gorišnica-Ormož; navezava na Luko Koper, druga faza; Mengeš-Žeje; za financiranje sistemov za nadzor in vodenje prometa na avtocestnem obroču Ljubljana - severovzhodna in južna obvoznica ter na avtocestnem odseku Slivnica-Pesnica; za obnavljanje avtocestnih omrežij v letu 2009 in za ostale postavke iz nacionalnega programa in letošnjega planskega akta izgradnje avtocest. Prav tako zakon daje soglasje in poroštvo za kratkoročno premostitveno zadolževanje za dobo enega leta v višini 30 milijonov evrov, za obseg Slivnica-Draženci in Beltinci-Lendava v primeru izpada ali nepravočasnega črpanja sredstev iz kohezijskega sklada. Vir za odplačilo zadolžitve v višini 299,73 milijonov evrov bodo sredstva iz koncesijske dajatve, za dodatno zadolžitev v višini 30 milijonov evrov pa prispela sredstva iz kohezijskega sklada. To je potem celotna finančna konstrukcija [[....]]
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Janku Vebru za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat vsem. Odbor Državnega zbora za promet je na 6. nujni seji 10. junija opravil obravnavo predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru v zakonodajni postopek posredovala Vlada 22. maja 2009. V uvodni predstavitvi je državni sekretar dr. Igor Jakomin predstavil cilje predloga zakona, ki omogočajo pravočasno zagotovitev potrebnih virov sredstev, ki so predpogoj za oddajo del, začetek ali zaključek gradnje avtocestnih odsekov, ki so predvideni v resoluciji o Nacionalnem programu izgradnje avtocest oziroma v Letnem planu razvoja in obnavljanju razvoja avtocest v letu 2009. Prav tako je predstavnik Vlade predstavil in poudaril, da zakon daje soglasje in poroštvo za kratkoročno premostitveno zadolževanje za dobo enega leta v višini 30 milijonov evrov za odseka Slivnica-Draženci in Belntinci-Lendava v primeru izpada ali nepravočasnega črpanja sredstev iz kohezijskega sklada. S sprejetjem predlaganega zakona bo Republika Slovenija kreditodajalcem ali kupcem dolžniških vrednostnih papirjev jamčila izpolnitev obveznosti Darsa v skupni višini 329,73 milijonov evrov. Zakon je obravnavala tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pri Državnem svetu in v svojem mnenju predlog zakona podpira. Ob tem predlaga Vladi, da racionalizira stroške investicij na področju izgradnje avtocest in izvajanju javnih naročil in tako prispeva k zagotavljanju finančne vzdržnosti avtocestnega programa. Komisija tudi opozarja na nujnost čimprejšnje uvedbe elektronskega sistema cestninjenja v prostem prometnem toku, ki bo zagotavljal finančno vzdržnost izgradnje avtocestnega sistema in zadostil kriteriju pravičnega plačevanja uporabe prometne infrastrukture, ravno tako pa naj tudi ministrstvo pripravi novelacijo Nacionalnega programa za izgradnjo avtocest v Republiki Sloveniji. Tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je podala mnenje k zakonu in podala pripombo k 1. členu glede termina primerljivega kredita, za katerega meni, da ni dovolj določen. K predlogu zakona je v obravnavi na matičnem delovnem telesu Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlagala, da odbor sprejme amandma k naslovu predloga zakona in k 1. členu. Odbor ni glasoval o predlogih za oblikovanje amandmaja odbora, ker je bilo ugotovljeno, da sta predloga amandmajev nekonsistentna in ju je odbor opredelil kot brezpredmetna. V nadaljevanju so poslanci v razpravi opozorili, da so zneski, navedeni v predlogu zakona, in tudi zneski, navedeni v obrazložitvi zakona, nenatančni zaradi zaokroževanja zneskov na dve oziroma tri decimalke. In predlagatelj se je tudi obvezal, da bo v obrazložitvi uskladil besedilo. Razprava je potekala tudi o višini zneska, za katerega Republika Slovenija daje soglasje in poroštvo s tem predlogom zakona. Pri tem so člani odbora menili, da je pomembno, do katere višine se lahko Dars zadolži, da pa zakon ne sme omejevati vrednosti posameznih odsekov, saj je prelivanje sredstev med posameznimi investicijskimi vrednostmi in avtocestnimi odseki običajno in bolj operativno, ker lahko sledi dejanski potrebi. Menili so, da je treba Nacionalni program izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji novelirati in preveriti tudi način financiranja izgradnje avtocest. Ravno tako so v razpravi opozorili, da bi moral Dars izdelati finančno analizo posameznih projektov in ugotoviti, za koliko so bila planirana finančna sredstva presežena. Ker k predlogu zakona v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za promet predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Miran Jerič v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, minister za promet s sodelavcem, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! V Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Darsa podprli. Obravnavani predlog zakona zagotavlja enega izmed finančnih virov za izvedbo Letnega programa razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009. Zakon bo omogočil sklenitev pogodbe za najetje kreditov in izdajo dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov v letošnjem in prihodnjem letu v skupni višini nekaj več kot 329 milijonov evrov. Predlog zakona in že sprejeti podobni poroštveni zakoni, na osnovi katerih Dars v zadnjih letih pospešeno sklepa kreditne pogodbe in izdaja obveznice, so pač logična posledica sprejetih spornih odločitev prejšnje vlade, s katerima je spremenila sistem financiranja projekta izgradnje avtocest in cestninski sistem za osebna vozila. Skoraj popolna ukinitev proračunskega financiranja avtocestnega projekta prejšnje vlade ni mogoče spremeniti v nekaj mesecih, vsaj ne brez velikih in nepredvidljivih posledic za javne finance v razmerah globoke finančne in pa gospodarske krize. Predvsem pa ne brez resnih ukrepov, kako po takšnih potezah prejšnje vlade ohraniti program izgradnje avtocest dolgoročno, finančno vzdržen. Zaradi izpada sredstev iz državnega proračuna je predvideno zadolževanje v letu 2009 večje od predvidenega v resoluciji oziroma v nacionalnim programu izgradnje avtocest. Vlada se je namreč med dvema slabima možnostma odločila za manj slabo ter 11 milijonov evrov namenskih sredstev namenila državni cestni mreži, kar nekateri nikakor ne morejo dojeti. Ob hvaljenju potez prejšnje vlade pa ne morejo dojeti tudi dejstva, da ukinitev proračunskega financiranja ter manjši vir sredstev iz naslova cestninjenja osebnih vozil pri nespremenjenih drugih pogojih neizbežno vodi v dodatno zadolževanje ter s tem do slabšanja dolgoročne finančne vzdržnosti programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Treba je namreč vedeti, da trenutno obveznosti Darsa za odplačilo dolga znašajo nekaj več kot 166 milijonov evrov letno, v naslednjih petih letih pa bodo te obveznosti zrasle na 280 milijonov evrov, in sicer brez dodatnega zadolževanja in brez vzdrževanja avtocestne infrastrukture. S tem prenašamo breme odplačevanja kreditov na prihodnje uporabnike avtocest, zato bi pričakovali, da uporabnikom avtocest vsi skupaj, predvsem pa iz največje opozicijske stranke, nalijemo čistega vina in povemo, da se po slovenskih avtocestah nikoli več ne bodo vozili po takšni ceni, kot se vozijo danes. Ob tem bi rad opozoril še na eno posledico pavšalnega cestninjenja osebnih vozil. Če bi v letošnjem letu pobirali cestnino po cestninskem sistemu, ki je veljal do 1. julija leta 2008, bi zaradi dodatnih novih 100 kilometrov avtocestnih odsekov pobrali 144 milijonov evrov sredstev iz naslova cestnine na osebnih vozilih. Optimistični scenarij po nedavno sprejeti noveli Zakona o javnih cestah pa za letošnje leto iz naslova prodanih vinjet predvideva prihodke v višini 86 milijonov evrov, v letu 2010 pa po sistemu 15,30,95 nekaj čez 92 milijonov evrov. Letošnji izpad sredstev bo torej teoretično najmanj 57 milijonov evrov. Plačali bomo prihodnji uporabniki avtocest ali pa jih bodo ali bomo skozi državni proračun plačali vsi davkoplačevalci. Tretje možnosti pač ni oziroma ne obstaja. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo predlog zakona podprli, saj druge rešitve ta trenutek, razen dodatnega zadolževanja, pač ne vidimo. Čimprejšnje dokončanje osnovnega programa, začetek projektov iz dodatnega programa ter projektov na tretji in četrti razvojni osi so za nas nacionalnega pomena, ravno tako kot seveda posodobitev slovenske železniške infrastrukture, ki je kot projekt v večni senci izgradnje oziroma projekte slovenskih avtocest. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole v imenu Poslanske skupine SD.
Lepo pozdravljeni, gospod minister, gospod direktor, gospod podpredsednik, vsi prisotni. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Dars, d.d. iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Predlog zakona tudi omogoča sklenitev pogodb za najetje kreditov in izdajo dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini 329,730.000 evrov. Sredstva za odplačilo kredita bo zagotovil Dars, d.d. iz sredstev koncesijske dajatve. V zvezi s predvidenimi krediti in izdanimi vrednostnimi papirji v zgoraj omenjenem, prej omenjenem znesku, se bodo izvajala dela v skladu z Letnim planom razvoja in obnavljanja avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji v letu 2009. Glede na to, da je bilo tudi na sami seji Odbora za promet tudi nekaj dilem v zvezi s tem predlogom zakona o soglasju, poroštvu in tako dalje, tukaj mislim, da ni nobene dileme, da ne bi bila podpora, saj na eni strani gre za letni plan razvoja in obnavljanja avtocest in na drugi strani za soglasja k poroštvu za najem kreditov in izdane dolžniške vrednostne papirje. Torej gre za sovpetost obeh zadev in v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Peter Verlič v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani! 7. februarja 2006 je sedanji visoki funkcionar Vlade, tedaj še kot poslanec opozicije, ob predlogu zakona za zadolževanje Darsa dejal, da gre za neodgovorno dejanje, ki slovenski model ne umešča v evropski model, temveč balkanski, argentinski model visokega zadolževanja brez zagotovil, da bo Dars lahko ta denar vrnil. Ta visoki funkcionar je danes podpisan pod predlog Vlade, ki je v Državni zbor poslala Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Dars, d.d. iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Slovenji v višini 329,73 milijona evrov. Če bi bila sedanja koalicija dosledna, potem takšnega zakona sploh ne bi vložila v proceduro, letni plan pa bi moral temeljiti na drugačnih predpostavkah virov financiranja. Vendar tega ni storila in s tem le priznala, da koncept financiranja iz prejšnjega vladnega mandata najbrž že ni mogel biti slabo zastavljen. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da zadolževanje za izgradnjo prometne infrastrukture ni slabo zadolževanje. V teh zaostrenih časih lahko takšno zadolževanje pomeni spodbujanje gospodarskih rasti in ohranjanje delovnih mest. Avtoceste pa bodo potem, ko bodo zgrajene, pomenile novo kvaliteto življenje in mobilnosti ter notranje povezanosti v Sloveniji. Vsekakor gre tudi za medgeneracijski projekt, saj bodo te avtoceste služile tudi našim potomcem. V zvezi z zadolževanjem nas vedno skrbi tudi finančna vzdržnost Darsa zlasti zaradi odplačevanja dolga, ki je povezan z višino pobrane cestnine. Tukaj nastopijo v vladni koaliciji kot glavni problem tako osovražene vinjete, ki pa jih vendarle niste ukinili, kaj šele da bi takšno namero napovedali pred volitvami. Ne! Popolnoma brez potrebe ste spremenili sistem vinjet, s katerim bo, povzeto po vladnem gradivu, pobranih od osem do dvajset milijonov evrov denarja manj, kot pa če bi ohranili obstoječi sistem. Ker ta predlog zadolževanja vsebuje tudi možnost za zadolžitev do skupne višine trideset milijonov evrov kot varovalko za evropska sredstva, ki čakajo na blagoslov evropskega komisarja za promet, odpade še en argument več, zakaj je bilo treba spremeniti vinjetni sistem. Evropska sredstva pa, mimogrede, v celotni strukturi financiranja avtocest v temu letu dosegajo zgolj 4% vseh potrebnih sredstev. Je pa zadrževanje evropskih sredstev - lahko bi bilo močan argument, s katerim bi komisarja lahko pozvali, da sprosti sredstva, saj smo se morali zadolžiti, ker nam Komisija ta sredstva neupravičeno zadržuje. O tem je poskušal na odboru za promet govoriti tudi naš poslanski kolega Černač, pa je nekatere člane odbora iz vrst koalicije to tako vznemirilo, da je moral predsednik odbora za promet kolega Črnača utišati. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da lahko finančno vzdržnost zagotovimo tudi z učinkovitejšimi javnimi naročili, povečano konkurenčnostjo in skrajno racionalizacijo vseh stroškov. Že v predstavitvi letnega plana smo dejali, da bi lahko privarčevali že v tem letnem planu od 50 do 100 milijonov evrov. In če je kje naša skrb upravičena, je ravno v tem delu, ko govorimo o porabi sredstev po posameznih postavkah iz naslova zadolževanja, da bo denar porabljen skrbno, racionalno in z vso vestnostjo, torej s skrbjo dobrega gospodarja. Začnemo lahko že v Državnem zboru. Pri pregledu letnega plana, ki smo ga obravnavali prej, in tega zakona, ki ga obravnavamo sedaj, smo ugotovili na odboru, da se pri eni od postavk namena zadolževanja za avtocestni odsek Šentvid-Koseze višina postavk v obeh dokumentih razlikuje za 4 tisoč evrov. Na odboru smo predlagali amandma, s katerim bi poenotili vrednosti v obeh dokumentih, pa je predsednik odbora to možnost zavrnil. Menim, da takšna brezbrižnost, ko gre za denar, gledano z vidika 330 milijonov evrov, res ne pomeni veliko, vendar pa ni dober signal za tiste, ki bodo sedaj ta denar črpali. Saj veste, če je že poslancem v Državnem zboru vseeno, da se številke ne ujemajo - torej, v poslanski skupini pozivamo vsaj strokovne službe, da redakcijsko prečistijo in uskladijo vse številke, če je še kje kakšna napaka. Če sklenem, zadolževanje ostaja zaenkrat še eden izmed virov financiranja. Upati, da bo denarja, tudi če bi že danes cestninili vsa vozila v prostem prometnem toku, kar na lepem zbranega več, pa je treba vzeti s precejšnjim pridržkom. Vemo namreč, da višja ko je cestnina, večji je tudi odliv osebnih vozil in tovornjakov na stranske ceste in spet smo na istem manj pobranega denarja. Še stranski učinek višjih cestnin, lepe in prazne avtoceste, natrpane vzporedne ceste ter zahteve po novih in novih obvoznicah mimo naselij, ki jih sicer še ne bi bilo treba graditi. To pa tudi stane, samo vir je drugačen.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Spoštovani! Pred nami je, kot že tolikokrat, predlog zakona o soglasju in poroštvu Slovenije za obveznosti Darsa iz kreditov in izdanih dolžniških papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov v višini 329 milijonov evrov. Gre za predlog zakona, ki je nedvomno posledica trenutne finančne in gospodarske krize, preteklih napačnih odločitev vlade ter neustreznega sistema cestninjenja, ki ga je vpeljala prejšnja vlada. Ker gre za izredno visok izpad proračunskih sredstev, s katerim se sicer gradijo in obnavljajo državne ceste, je edino odgovorno ravnanje sprejetje zakona o soglasju in poroštvu za izgradnjo slovenskih avtocest. Kot rečeno, gre za izredno visokih 329,73 milijona evrov, ki so potrebni za dograditev tistega, za kar smo se skupaj odločili in za kar smo odgovorni. Ne glede na trenutno stanje pa bi Vlado oziroma pristojno ministrstvo vseeno želel pozvati k bolj ustreznemu in predvsem bolj učinkovitemu črpanju evropskih sredstev, ki so na voljo v Republiki Sloveniji za izgradnjo avtocestnega križa, predvsem pa k ustreznejšemu nadzoru same izgradnje, ki je bil v preteklosti neučinkovit in nezadosten, zato se je višina sredstev nezadržno povečevala. V Poslanski skupin Zares bomo predlog zakona podprli v upanju, da v prihodnje ne bo več prihajalo do anomalij in bo dokončanje slovenskih avtocestnih odsekov hitro, transparentno in kakovostno izvedeno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je določila besedilo predloga zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Darsa, in sicer v višini 329,73 milijona evrov. Sprejetje tega zakona je tudi podlaga za sprejetje in seveda izvajanje letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, zato sta oba akta medsebojno odvisna. Naj že v začetku povem, da bo Poslanska skupina DeSUS k obema aktoma dala svoje soglasje oziroma ju bomo podprli. Razlog za našo podporo je predvsem v tem, da naša poslanska skupina ne bo ena izmed tistih, ki bi ovirala zagotavljanje nemotenega izpolnjevanja tako nacionalnega programa izgradnje avtocest v naši državi kot izpolnjevanje letnih planov razvoja in obnavljanja avtocest. Menimo namreč, da je avtocestna povezava bistvenega pomena tako z gospodarskega kot socialnega vidika. Kljub naši podpori temu predlogu zakona, na podlagi katerega se bo poroštvo Republike Slovenije za obveznosti Darsa povečalo za slabih 330 milijonov evrov, pa menimo, da bi bilo treba za gradnjo avtocest zagotoviti stabilen vir financiranja. Državnega poroštva ne smatramo kot stabilen vir financiranja, sploh pa ne v času finančne nestabilnosti, saj obstaja toliko večja verjetnost, da se bo plačilo tega zneska slej ko prej prevalilo na davkoplačevalce, torej, da Dars teh kreditov ne bo uspel odplačati, kar bo posledično tudi podražilo projekt gradnje avtocest. Nedvomno bi stabilnejši vir predstavljala nepovratna evropska sredstva. Seveda, če ne bi potrdili tega zakona in tako država ne bi dala poroštva, bi Dars sicer lahko pridobil kredite, vendar le po znatno višji obrestni meri oziroma pod strožjimi in dražjimi pogoji. Zato bomo poslanci DeSUS podprli predlog zakona z namenom zagotavljanja nadaljevanja gradnje avtocest. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav ministru s sodelavcem, kolegicam in kolegom! Povsem normalno je, če samo podprli letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, da podpremo tudi finančne transferje, ki so potrebni za realizacijo začrtanih ciljev. In povsem normalno je, da še enkrat poudarimo, da soglasje in poroštvo Republike Slovenije za obveznosti Darsa ni edino soglasje in je Slovenija kot država takšnih soglasij izdala že kar nekaj. Slovenski dolg presega nekajkratni dolg bivše Socialistične federativne republike Jugoslavije; zadolžili smo že dve generaciji vnaprej. Če pa je to poroštvo pogoj za oddajo del, bi tokrat še enkrat potrkal na vest ministra, naj bo tokratna oddaja del transparentna, zakonita in dela naj bodo izvedena v skladu s pogodbami. Naj ne bo to stara praksa, nadaljevanje stare prakse, da smo podpisali eno, drugi dan smo dobili že anekse k pogodbi in zneski so bili bistveno večji, kvaliteta dela pa bistveno slabša. Danes imamo možnost videti, da se vse tisto, kar je narejeno, zelo intenzivno popravlja, obnavlja, pa dejansko niti garancijski roki še niso potekli, pa imamo že na vsakem drugem kilometru gradbišča na avtocestah,avtoceste tako sploh niso več avtoceste, ampak so eno samo gradbišče. Galerije, tuneli se sesuvajo, pada omet z njih. Seveda, v tem primeru nihče ne odgovarja za kvaliteto opravljenega dela in če ne bomo odgovornost poiskali tudi pri tistih, ki so sicer podpisali, da bodo kvalitetno opravili svoje delo, bo še enkrat, minister, del odgovornosti padel tudi na vas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani prisotni. Ali podpiramo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke nujni postopek? Vlada in minister zamujata, saj je bilo dovolj časa, da bi pravočasno pripravili potrebne spremembe, saj težave ne obstajajo od včeraj. Ampak v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zakon podpiramo zgolj iz preprostega dejstva, da se mora gradnja nadaljevati po planu in čim prej končati. Vse drugo pomeni podražitve in kaos na naših cestah. Zaskrbljujoče je, da smo konec aprila 2009 z 2,78 milijardi evrov dolga že presegli v Resoluciji o Nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji ocenjeno vrednost zadolževanja za izvedbo programa, ki naj bi konec leta 2013 znašala 2,61 milijarde evrov. Zaradi nadaljevanja izvajanja zastavljenega programa za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini 329,73 milijonov evrov, je, kot pravi minister, edina možnost soglasje in poroštvo za obveznosti Darsa. Tako bo omogočena pravočasna zagotovitev potrebnih virov sredstev, ki so predpogoj za oddajo del, začetek ali zaključek gradnje številnih nujnih avtocestnih odsekov. V Slovenski ljudski stranki podpiramo predlog zakona, ki predstavlja podlago za realizacijo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009. S sprejetjem predlaganega zakona bo Republika Slovenija kreditodajalcem ali kupcem dolžniških vrednostnih papirjev jamčila izpolnitev obveznosti Darsa, kar bo zagotovilo tekoče izvajanje programa izgradnje avtocest na nujnih odsekih. Prav tako zakon daje soglasje in poroštvo za kratkoročno premostitveno zadolževanje za dobo enega leta v višini 30 milijonov evrov za odseka Slivnica - Draženci in Beltinci - Lendava v primeru izpada ali nepravočasnega črpanja sredstev iz kohezijskega sklada. Izpada ne sme biti. Po našem mnenju je nesprejemljivo, da bi se Slovenija odrekla kohezijskim sredstvom, ki ji pripadajo, pri tem pa ne zagovarjamo popuščanja glede cene vinjet. Podprli bomo poroštvo, da se nujne gradnje nadaljujejo, istočasno pa pričakujemo od ministra, da bo storil vse, da ne bo izpada kohezijskih sredstev za odseke Slivnica-Draženci in Beltinci-Lendava. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno ni sprejelo nobenega amandmaja, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH O ODPRAVLJANJU POSLEDIC DELA Z AZBESTOM, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. Besedo bi moral dati predstavniku Državnega sveta, vendar ga ni. Zato nadaljujem s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Samo Bevk v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Slovenija se je s škodljivimi učinki azbestnega praha v proizvodnji in v okolici proizvodnih objektov soočala vsaj že 35 let od 70-ih let prejšnjega stoletja dalje. Azbest se je na slovenskem na primer v Mariboru uporabljal že od druge polovice 19. stoletja, v Soški dolini pa od leta 1921 dalje. V zadnjih treh desetletjih je na te probleme najprej začela opozarjati medicinska stroka ter nekatera podjetja, predvsem tukaj mislim na Salonit Anhovo. Na nivoju države je bil leta 1996 sprejet prvi azbestni zakon, ki je prepovedal proizvodnjo in promet z azbestnimi izdelki ter urejal prestrukturiranje proizvodnje iz azbestne v neazbestno, poleg tega pa urejal tudi socialne pravice zaposlenih. Zato so poslanke in poslanci iz vseh poslanskih skupin, skupaj s prvopodpisano kolegico Bredo Pečan predlagali zakon, ki je bil soglasno sprejet. S tako imenovano azbestno zakonodajo smo se praktično ukvarjali v vseh petih sklicih Državnega zbora. Azbest je komercialno ime za skupino naravnih vlaknastih silikatov. Azbestna vlakna so zelo trdna in odporna proti vročini in kemikalijam, zato so jih mnogo let uporabljali za toplotno-izolacijske materiale, ognjevzdržne tkanine, zavorne obloge, azbestn-cementne proizvode, izolacijske materiale za električno napeljavo in za osebno varovalno opremo. Zato je bil azbest zelo razširjen, proizvajalci izdelkov iz azbesta pa so ustvarjali velike dobičke. Slovenska podjetja so od leta 1946 dalje uvozila več kot 670 tisoč ton azbesta, od tega 614 tisoč ton ali 89% za potrebe Salonita Anhovo, in izdelala 7,3 milijona strešnih salonitnih plošč, poldrugi milijon to cementn-azbestnih cevi za vodovode, skoraj dva milijonov kosov zavornih oblog, 770 tisoč ton lepil, z azbestom obnovili več kot 15400 vagonov. Največja poraba azbesta je bila sredi 70-ih in v začetku 80-ih let. Šele po letu 1970 je bilo uradno ugotovljeno, da je izpostavljenost azbestu zelo škodljiva. Varna stopnja izpostavljenosti ni definirana. Daljši ko je čas izpostavljenosti, večje je tveganje za nastanek bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu. Med izpostavljenostjo in prvimi bolezenskimi znaki lahko mine tudi do 40 let. Mnoge posledice izpostavljenosti azbestu v preteklosti odkrivamo šele sedaj. V Sloveniji je bila leta 1996, kot sem že povedal, prepovedana proizvodnja in promet z azbestnimi izdelki, vendar ja azbest še vedno prisoten. Zaradi široke uporabe azbesta, so azbestna vlakna v nizkih koncentracija prisotna povsod, predvsem v urbanih okoljih. V Sloveniji je bila večina streh pokritih s salonitkami iz azbestcementa. Škodljivi vplivi azbesta so izraziti zlasti pri kopanju, mletju, prevozu, proizvodnji, vzdrževanju, uporabi, opravilih ali odstanjevanju izdelkov ali materialov, ki vsebujejo azbest. Nevarnosti se ne da izogniti niti ob uporabi vseh predpisanih ukrepov. V Sloveniji je bilo potencialno izpostavljeno azbestu do 23 tisoč delavcev v tovarnah, ki so predelovale azbest. Nekoliko težje je oceniti število delavcev, ki so bili neposredno izpostavljeni azbestu. Iz podatkov o obolevnosti in smrtnosti izpostavljenih delavcev je razvidno, da imajo večje tveganje, da bodo umrli zaradi pljučnega raka v starosti 35 do 49 let, kot ista starostna skupina iz splošne populacije. Prav tako se je pokazalo tudi večje tveganje za smrt zaradi raka na prebavnem traktu v skupini od 40 do 54 let. Do leta 1997 v Sloveniji praktično ni bilo ugotovljenih primerov azbestoz kot poklicnih bolezni. To se je bistveno spremenilo po sprejetju tako imenovanega azbestnega zakona leta 1996, s katerim je bil določen učinkovit in delujoč sistem ugotavljanja poklicnih bolezni za delavce, ki so delali z azbestom. Od septembra 1998 do 1. junija 2009 je bilo na posebni komisiji obravnavanih 2.539 primerov, od tega pri 800 primerih poklicna bolezen ni bila verificirana, pri vseh ostalih pa je bila ugotovljena ena izmed azbestnih bolezni. Zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagovotvi sredstev za prestrukturiranje proizvodnje iz azbestne v neazbestno je, kot rečeno, pričel veljati oktobra 1996. Prvotno je bil zamišljen kot pomoč Salonitu Anhovo, ki se je ob ukinitvi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki znašel v težkem položaju. Z zakonom so mu bila zagotovljena proračunska sredstva za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno, hkrati je bil razbremenjen tudi odgovornosti za socialno varnost delavcev, ki so delali z azbestom. Država je prevzela tudi izplačevanje odškodnin delavcem, ki so oboleli zaradi azbesta. Kasneje je bil zakon razširjen tudi na ostala podjetja v državi, ki so uporabljala azbest. Na podlagi azbestnega zakona so delavci lahko uveljavljali pravico do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji, pravico do dokupa pokojninske dobe na stroške državnega proračuna in odškodnine v pavšalnem znesku zaradi škode na zdravju, ki so jo utrpeli zaradi azbesta. Ministrstvo za zdravje je imenovalo tudi posebno interdisciplinarno skupino strokovnjakov za ugotavljanje poklicne bolezni. Pravica do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji je bila uzakonjena z namenom, da se zagotovi socialna varnost delavcev, ki so postali tehnološki presežek. Do 30. junija 2005 je bilo izdanih 1.451 odločb delavcem iz 13 gospodarskih družb, ki so izpolnjevali pogoje za pridobitev pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Skupni ocenjeni znesek sredstev za izplačevanje teh pokojnin je bil okoli tri milijarde dolarjev ali 12,55 milijonov evrov. V Sloveniji so se podjetja, ki so predelovala azbest, dolgo uspešno izogibala odškodninski odgovornosti do delavcev, ki so zboleli zaradi dela z azbestom. V bivši Jugoslaviji državni organi in zdravstveni sistem niso priznavali škodljivih posledic dela z azbestom. Tako večina delavcev, ki so bili izpostavljeni azbestu, sploh ni vedela, da je vzrok njihovih bolezni poklicno delo in zato niso vlagali odškodninskih tožb. Po letu 1991 pa se je znanje o škodljivosti azbesta razširilo in številni delavci podjetij, ki so delali z azbestom, so pripravljali odškodninske zahtevke zaradi zdravstvenih okvar, ki so jih utrpeli oziroma so jih še pričakovali. Tako je bilo v Sloveniji v letu 1996 z azbestnim zakonom določeno, da je država prevzela obveznosti, ki so nastale za izplačilo odškodnin delavcem, obolelim za to poklicno boleznijo. Do 30. junija 2005 je skupno 1.372 oškodovancev dobilo iz državnega proračuna na račun odškodnin za zdravstvene okvare zaradi azbesta okoli 3,2 milijarde tolarjev ali 13,38 milijona evrov. Od leta 2006 do 19. junija 2009 pa je bilo za izvajanje zakona namenjenih še dodatnih okoli 2,330 milijona evrov, največ od tega zneska pa je bilo izplačano zaradi odškodnin. Kljub ureditvi odškodnin po azbestnem zakonu se prizadeti odločajo tudi za izterjavo odškodnin po sodni poti. Razloge lahko iščemo v želji oškodovancev po višjih odškodninah, ki jih pričakujejo preko sodišč, in v regijski diskriminaciji, saj je zakon prvotno reševal le Salonit Anhovo in njegove delavce, ter aktivnosti sindikata azbestnih bolnikov. Z novim zakonom iz leta 2006 se je še naprej urejalo ugotavljanje poklicnih in drugih bolezni ter zmanjševanje življenjskih funkcij zaradi izpostavljenosti azbestnemu prahu, priznavanje odškodnin v pavšalnem znesku za bolezni in zagotavljanje pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Zakon se je nanašal zgolj na odpravljanje posledic dela z azbestom, ne pa tudi na škodljive posledice izpostavljenosti nevarnemu azbestu. Nanašal se je torej zgolj na delavce, zaposlene v azbestni proizvodnji, ne pa tudi na prebivalce, ki so bili azbestu izpostavljeni v neposredni okolici proizvodnih objektov. Da azbestne problematike v naši državi še vedno ne obravnavamo dovolj resno, priča tudi podatek, da smo pred nekaj leti v Sloveniji odkrili novo žarišče azbestnih bolnikov, in to pri Slovenskih železnicah, v podjetju, ki je v 100% lasti države. Podjetje je zato decembra 2005 poslalo 100 delavcev na specialistične preglede v bolnišnico na Golnik. So pa ti delavci na pregledih povedali, da bodo morali, po zatrjevanju vodstva Slovenskih železnic, z azbestom delati še 10 let, kljub temu da v naši državi že od leta 1996 velja zakonska prepoved uporabe azbesta v proizvodnji. To je seveda nezaslišano. Prav tako smo bili zgroženi, ko so pred dvema letoma oziroma pred nekaj leti gradbinci v Celju neke stavbe opuščene industrijske objekte Cinkarne enostavno minirali, tako da se je prah azbestne kritine nekontrolirano širil med prebivalci v neposredni okolici mesta. Medicinska stroka opozarja, da je bilo do leta 2005 obravnavanih 2.100 delavcev in nekdanjih delavcev, pri katerih je bil postavljen sum na poklicno azbestno bolezen, in to 95% iz območja Soške doline. Od leta 1964 pa do leta 2002 je bilo v Sloveniji odkritih 365 mezoteliomov, vseh verificiranih poklicnih azbestnih bolezni pa je bilo med delavci doslej okoli 1.700. Vključitev prebivalcev kot ogrožene skupine v okolici proizvodnih objektov in priznavanje mezotelioma kot okoljske bolezni torej ne bi imelo in nima bistvenih finančnih posledic za državni proračun. Podobne rešitve namreč imata tudi Nizozemska in Belgija. Kot sem že povedal, je bilo azbestu v Sloveniji izpostavljenih okoli 23.000 zaposlenih. Vrh obolevanja zaradi azbesta zaradi dolge latentne dobe do izbruha bolezni pa medicinska stroka pričakuje v obdobju od leta 2025 do leta 2040. Napovedi v Evropski uniji za naslednjih 35 let govorijo o 250.000 mrtvih, po najbolj črnih napovedih pa celo 400.000. Na začetku januarja letos smo bili pred sejo matičnega odbora seznanjeni, da naj bi Vlada pripravila negativno mnenje k noveli zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki ga je predlagal Državni svet s prvopodpisanim svetnikom gospod Rusom, kar bi posledično pomenilo zavrnitev zakona v Državnem zboru. Zato smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagali, da bi bilo bolje zakon podpreti in ga izboljšati vsaj v tistem delu, ki govori o odpravljanju posledic dela z azbestom. Tisti del vsebine zakona, ki govori o odpravljanju posledic izpostavljenosti azbestu, se pravi okoljski vidik, pa reševati v drugem zakonu oziroma na drug način. Tako smo v tem obdobju imeli kar veliko usklajevanj, da smo prišli do teh rešitev, ki seveda ne zadovoljujejo vseh prizadetih. Kljub temu pa je zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom v marsičem boljši od sedaj veljavnega. Z novelo zakona med drugim rešujemo tudi tiste probleme, ki so se v praksi pokazali med samim izvajanjem zakona. Od leta 1996 je bilo v proceduri kar nekaj azbestnih zakonov. Tako smo, recimo, skupaj s kolegi, Jožefom Školčem, Ivanom Božičem in Vojkom Čeligojem prvo novelo vložili že novembra 2003. Leta 2005 smo s ponovno novelo podaljšali veljavnost zakona in dali vladi čas za pripravo novega. Državni zbor se torej kontinuirano ukvarja s tem velikim zdravstvenim in ekološkim problemom že od leta 1996, ukvarja pa se tudi z dilemo, ali v ta zakon vključiti tudi rešitve zaradi okoljske izpostavljenosti azbestnemu prahu. Vlada je že iz decembra leta 2004 na podlagi stališč posebne medresorske delovne skupine ugotovila, da se kot možno izhodišče za oblikovanje novega zakona vključijo v skupino upravičencev do odškodnin vsi potencialni eksponenti. To pa so zaposleni ali bivši zaposleni v proizvodnem procesu in servisnih službah, ki so posredno ali neposredno prihajali v stik z azbestnim trakom, kakor tudi prebivalci zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu z diagnozo azbestne bolezni mezoteliom. Na poslansko vprašanje junija 2005 je resorni minister mag. Janez Drobnič odgovoril, da vlada namerava v tem zakonu rešiti tudi tako imenovano okoljsko izpostavljenost azbestu, vendar se ta napoved potem ni uresničila. Tudi ob temu predlogu Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora opozarja, da se z obravnavano novelo ob upoštevanju okoljskega vidika azbestnih bolezni širi na osebe, ki so bile azbestu izpostavljene izven delovnega mesta, kar pomeni spremembo koncepta zakona, to pa narekuje sprejetje novega zakona. Zato je matični odbor na predlog skupine poslank in poslancev koalicije sprejel poseben sklep, s katerim poziva Vlado za celovito rešitve azbestne problematike, ki naj vključuje tudi okoljski vidik izpostavljenosti azbestu. Okoljski vidik izpostavljenosti azbestu ni tako velik problem, da ga ne bi mogli rešiti v nekem novem zakonu. Naj ponovim, od leta 1964 do leta 2002 imamo v celotnem slovenskem prostoru "samo", v narekovaju, tristo petinšestdeset primerov mezoteliomu, kar je v povprečju manj kot deset obolelih na leto. 95% vseh teh najhujših oblik bolezni je bilo v radiju pet kilometrov od tovarniških dvorišč, kjer se je tako ali drugače odvijala azbestna proizvodnja. Torej ne gre za celotno državno ozemlje, poleg Soške doline z Anhovim imamo v Sloveniji še nekaj drugih potencialnih žarišč te najhujše azbestne bolezni, to so Izola, Ljubljana z Medvodami in Domžalami ter Maribor. Ena tretjina mezoteliomov pade na Maribor, saj je tam od leta 1860 do 1986 delovala tovarna tirnih vozil, kjer se je uporabljal čisti azbest. Žal se večina obolelih ni zavedala, da so umrli zaradi posledic azbesta. V Izoli so bili azbestu izpostavljeni delavci v ladjedelnici, ki danes po večini živijo in zbolevajo v sosednji Hrvaški. V zadnjih desetih do trinajstih letih pa se pojavljajo bolezni tudi v trboveljskem bazenu. Strokovnjaki opozarjajo, da se bo višek azbestnih bolezni zaradi latentne dobe pojavil šele v času od leta 2025 do leta 2040. To nas še toliko bolj zavezuje, da z zakonom rešimo tudi tiste, ki so zboleli tudi zaradi okoljske izpostavljenosti azbestnemu prahu. Na temu mestu pozivam Vlado, da skrajno resno vzame sklep matičnega odbora, saj bi bilo, tako kot sem rekel že v drugi obravnavi, odlašanje reševanja tega problema iz mandata v mandat neverodostojno tako za Vlado kot za Državni zbor in nas poslance, ki se ukvarjamo s tem problemom. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Lep pozdrav vsem. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom podprli.
Hvala lepa. Gospod Franci Kek v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Na 6. redni seji je Državni zbor opravil drugo obravnavo zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Vsebina je po dolgotrajnem usklajevanju med predstavniki vlade, parlamenta in ne nazadnje tudi med oškodovanci pred nami tretjič, lahko rečem, usklajeno do te mere, da jo lahko z mirno vestjo podpremo. 1Predlog zakona je v parlamentarno proceduro vložil Državni svet s prvopodpisanim Andrejem Rusom. Gre za novelo, ki odpravlja pomanjkljivosti obstoječega zakona. V Sloveniji smo namreč šele leta 1996 dobili prvi zakon, ki je s svojo vsebino dokončno potrdil izredno škodljivost azbesta. Leta 2000 je bil nato ustanovljen sindikat azbestnih bolnikov, SABS, sedaj zveza, ki si že dolgo prizadeva s pobudami in opozarjanjem doseči spremembe veljavnega zakona. Prepričan sem, da se bomo ravno s pričujočim zakonom približali željam prizadetih oseb. Glavni motiv za novelo je trenutno uveljavljeni zakon, ki je v prejšnjem mandatu naredil velik korak nazaj, saj je prišlo do omejevanja pravic, postopki ugotavljanja bolezni pa niso ustrezno zastavljeni. Tendenca novele pa je predvsem ustreznejše odzivanje stanju na terenu. Predlagatelj je razširil tudi dikcijo o upravičencih, vendar je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da to v enem samem zakonu ni mogoče, ker gre v tem primeru tudi za okoljsko odgovornost. Ob tem, pa bom vseeno že drugič poudaril, da nas je na neustrezno reševanje te problematike opozoril tudi sklep sodišča Evropskih skupnosti, ki je 30. aprila 2009 sprejel sodbo, da Slovenija krepko zaostaja s prenosom in sprejemanjem zakonodaje okoljske odgovornosti prav na teh točkah. Zato ponavljam, da zaradi zunanjih opozoril in samega zavedanja odgovornosti ter načela pravičnosti upamo, da bo v tem mandatu dovolj motivacije za to, da skozi ustrezno zakonodajo in druge zakone skupaj z Vlado prevzamemo iniciativo za ustrezno reševanje okoljske problematike. Azbest je v okolju še vedno prisoten, kar pomeni, da nekateri med nami nimajo zagotovljene ustavne pravice do zdravega okolja. V Poslanski skupini Zares bomo podprli novelo zakona, ob tem pa od Vlade pričakujemo, da nam bo v kratkem predložila pravne podlage, ki bodo problematiko zajele v celoti in ob ustreznem monitoringu zagotovile, da do obolevnosti v prihodnje ne bo več prihajalo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar. Izvolite, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS glede novele zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom je naslednje. Pred nami je torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Ta zakon je bil že v prejšnjem mandatu deležen vrste polemik in očitkov, da je diskriminatoren do ljudi, ki so zboleli zaradi posledic izpostavljenosti azbestu, čeprav z njim niso delali. Ti ljudje, ki so živeli na lokacijah blizu objektov, kjer se je obdeloval azbest, niso bili upravičeni do pravic, ki so jih imeli tisti, ki so neposredno delali z azbestom. Oboji pa trpijo hude posledice na svojem zdravju, ki se žal včasih konča tudi tragično. Po naši oceni je skrajni čas, da se uredi ta pereča problematika in da zagotovimo ljudem, ki so zboleli zgolj zato, ker so živeli v bližini tovarniških objektov, v katerih so uporabljali azbest, enakopravno obravnavo. Še posebej pa pozdravljamo določbo, da bo država bolnikom z mezoteliomom v celoti financirala stroške, nastale v zvezi z zdravljenjem. Zato v Poslanski skupini DeSUS izrekamo načelno podpro k dopolnjenemu predlogu zakona, ki je pred nami, pod pogojem, da se bo Vlada držala sklepa, da bo v sodelovanju s pristojnim ministrstvi pripravila okoljski zakon, ki bo obvezoval onesnaževalce, da bodo nosili odškodninsko odgovornost za njihova neodgovorna in nespametna ravnanja, ki bodo in so imela škodljive posledice za zdravje ljudi in okolja. Predlog sprememb obstoječega zakona po naši oceni vseeno pomeni premik naprej, saj dejansko širi krog upravičenih in daje možnost pridobiti pravice tudi tistim, ki jih do sedaj niso imeli, torej tistim, ki so za to boleznijo zboleli zaradi bližine bivanja teh objektov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Azbest je prav gotovo tema, s katero se v Državnem zboru že kar nekaj časa srečujemo in poskušamo urediti, vsak po svojih močeh, to problematiko. Tudi v Slovenski nacionalni stranki smo v preteklosti vlagali velike napore, da bi zadovoljivo rešili ta problem in Predlog zakona o spremembah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki ga imamo pred seboj, delno odpravlja te krivice, ki so bile povzročene v preteklosti. Zakaj govorim o krivicah? Kdo je kriv, če ne država, za usode mnogih posameznikov in kdo je kriv, če ne država, za okoljski vidik posledic, ki je tak kot je danes, kot ga beležimo? In ko smo pri odpravljanju teh posledic hoteli združiti parlamentarne moči, je bilo vedno konec besed, ker so se računice končale pri denarju. Tudi ta predlog zakona, ki je danes, v celoti podpiramo, saj gre za urejanje pravic skupini, ki je bila v preteklosti izpostavljena azbestu, vendar pa ni tisto, kar bi mi želeli. V Slovenski nacionalni stranki bi želeli, da je v popolnosti v zakon vključen tudi okoljski vidik. Spoštovane kolegice in kolegi, kaj je kriv otrok, ki je živel v bližini neke tovarne, ki je imela redno dnevno v proizvodnji nekaj ton azbesta? Pa je ravno tako zbolel za boleznijo, ki bo imela za posledico smrt. In kaj so krivi tisti ljudje, ki so imeli v bližini te tovarne svoja naselja? Če govorimo o tem, da moramo na zadovoljiv način odpraviti posledice, ki jih je povzročila država, da bi morali vklopiti v novo spremembo zakona tudi okoljski vidik. Azbest je prisoten tudi v izolacijah, ki jih je država prodajala za dober, kvaliteten izolacijski material. In naj dam za primer evropski parlament. Star evropski parlament je brez pomislekov porušen, ko so ugotovili, da stene vsebujejo azbest. Pri nas imamo še kritine, ki se zamenjujejo s subvencijo, ki je dana lastniku, če je pripravljen to zamenjati. Imamo še stare vodovodne sistema iz salonitnih cevi, ki vsebujejo azbest, ki se tudi počasi zamenjujejo. Imamo pa tudi tovarne, prej je že gospod Bevk o tem govoril, da ne govorim, da se tam redno dnevno uporablja v proizvodnji še vedno azbest. In to v državnem podjetju, v večinski lasti je to podjetje v državnem portfelju. Govorim o Slovenskih železnicah, o Centralnih delavnicah Slovenskih železnic. In vendarle je v bistvu to še vedno prisotno, tudi širši uporabniki so izpostavljeni v prometu, ko greste na staro vlakovno kompozicijo, tam je kar nekaj 100 kg azbesta, v vagonskih stenah starih klasičnih garnitur. In za primerjavo bom zopet dal staro slovensko hlapčevsko politiko: ko smo prodajali lokomotive Italijanom, stare slovenske lokomotive Italijanom - za njih so še dobre, 60 milijonska populacija jih je bila pripravljena odkupiti, za nas Slovence, ki smo bogati, te lokomotive niso bile več dobre - je italijanski kupec prvo postavil pogoj: očistite mi te lokomotive azbesta. In naši delavci so to v centralnih delavnicah opravili, naše lokomotive, ki imajo nekoliko bolj zgleden letnik, istega tipa pa še vedno vozijo z azbestom, pa tudi vlakovne kompozicije. Inšpektorji to vedo, tudi Inšpektorat za delo to ve, ampak ne zgodi se nič. Želel bi, če govorimo o tem, da spoštujemo evropsko direktivo in evropska direktiva, ki je bila sprejeta 1. januarja 2005, prepoveduje vsako uporabo azbesta. In če sklicujemo na sleherno direktivo, ki jo nemudoma implementiramo v našo zakonodajo in ji damo prednost pred vsakim zakonom, bi bilo treba spomniti vas tudi na to, da Evropa je že leta 2005 sprejela direktivo. Oznaka je 199/77/ES. In ta direktiva v celoti prepoveduje uporabo azbesta. Jaz sem danes slišal od dveh vladnih strank, da pozivajo Vlado, da v celoti upošteva, danes, upam, večinsko sprejet zakon in da čim prej zagotovi potrebna sredstva za izvajanje tega, kar bo nedvomno v veliki meri odpravilo tudi travme posameznikov, saj tudi za diagnostiko ni potrebnega denarja, za tiste, ki so že oboleli. Ali ni malo nenavadno, da predstavnik vladne stranke opozarja Vlado, iz te stranke pa prihaja premier? Zakon, če bo sprejet in če bo pravnomočno veljal, potem tu sploh ni dileme, da ga ne bi spoštovali. Mislim, da ga je treba samo še v nadaljevanju nadgraditi in vnesti to, o čemer govorim sedaj, da smo zavestno izpustili: to je okoljski vidik. In če okoljskega vidika v zakonu, ki je kot tak sedaj predmet kompromisa in verjetno bo kot tak sprejet - že rečeno, v celoti ga podpiramo - , če v našem mandatu, do izteka imamo še tri polna leta, ne bomo tega storili, bomo povzročali nove krivice tistim, ki bodo obolevali na novo. Kajti, kot že rečeno danes, latentna doba je velika in število bolnikov se bo skozi leta samo še večalo. Manjšalo ne, ker novi in novi prihajajo. Jaz kot opozicijski poslanec, ki imam to pravico, pa sedaj res pozivam Vlado, naj razmisli kot predlagatelj in čez kakšen mesec, ko bo te krize v gospodarstvu konec ali ko bo bolje Slovenkam in Slovencem, poda ponovno spremembo tega zakona, ki bo vseboval v celoti tudi okoljske posledice dela z azbestom. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres. Prosim, postopkovni predlog gospod dr. Luka Juri.
Hvala. Predlagam, zato ker se mi zdi terminološko dosti bolj predmetno, da ko se pogovarjamo o prebivalkah in prebivalcih Slovenije, da ne uporabljamo diskriminatornega izraza Slovenke in Slovenci, kajti vemo, da veliko ljudi ni te narodnostne pripadnosti, ampak da govorimo o slovenskih državljankah in državljanih ali, če želimo, o slovenskih prebivalkah in prebivalcih.
Hvala lepa. Jaz sem prepričan, da prejšnji govorec ni tako mislil. Trdno sem prepričan. Gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe zakona, čeprav menimo, da bi bila dolžnost Vlade pripraviti nov zakon in ustrezno urediti problematiko, tudi za tiste, ki so zaradi azbesta oboleli izven svojega delovnega mesta, kar se seveda v obstoječem zakonu ne da urejati. Matični odbor je s sprejetimi amandmaji praktično spremenil prvotni namen in besedilo predlaganega zakona s strani predlagateljev, ki so želeli spremeniti tako naslov kot prvotni koncept zakona. Vsebina prvotnega zakona je bila odpravljanje posledic z azbestom zaradi poklicne izpostavljenosti azbestu. Državni svet pa je želel, da bi se obravnavalo vse, tudi tiste, ki so oboleli izven delovnega mesta. Vsekakor poslanci Slovenske Ljudske stranke podpiramo osnovni namen zakona, pomagati prizadetim in obolelim. Strinjamo se, da je država dolžna poskrbeti za odpravo posledic in za preprečitev nastanka novih posledic, vprašanje pa je na čigavo breme naj gre reševanje neprimerne in nevarne porabe azbesta in azbestnih izdelkov v preteklosti. Trenutno oziroma trenutne napovedi za leto 2010 kažejo na najmanj 58 novih primerov obolenj v Sloveniji. Zakon bomo podprli, ker se strinjamo, da so upravičenci tudi tisti, ki so pri svojem poklicnem delu kakorkoli prihajali v stik z azbestnimi vlakni. Zato smo podprli tudi vse amandmaje Vlade in Odbora, ki praktično spreminjajo prvotni predlog sprememb in dopolnitev zakona. Glede delitev odgovornosti pa smo mnenja, da bi morali poiskati še kakšne druge vire, ne bremeniti le državnega proračuna in delodajalce, ki bodo v teh kriznih, težkih časih še dodatno obremenjeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Pozdrav tudi predstavnici ministrstva, vsem vam kolegice in kolegi! Seveda takrat, kadar se nek problem rešuje dolgo, je zagotovo dobrodošel in pomemben vsak, še tako droben korak v pravo smer. Prav in normalno je pa, da si vsi želimo in pa zagotovo tudi potrebujemo več. Z odpravo posledic izpostavljenostjo azbesta se naša država ukvarja že kar poldrugo desetletje. V tem času se je zakonska ureditev izboljševala in posodabljala, pravice so se širile, izkristalizirala se je odgovornost podjetij in pa tudi države. V Liberalni demokraciji Slovenije smo ves ta čas imeli posluh za težave in zahteve prizadetih in po svojih vsakokratnih močeh pomagali in aktivno sodelovali pri zakonskih spodbudah in jih tudi podpirali. Tokrat zagotovo ni skrivnost, da v Liberalni demokraciji Sloveniji nismo popolnoma zadovoljni s predlogom zakona, ki ga je pripravil pristojni odbor zaradi različnih, predvsem pravnih pomislekov. Tudi s to novelo, žal, ne bo moč narediti preskoka za odpravljanje posledic dela z azbestom na odpravljanje posledic izpostavljenosti azbestu, pa čeprav je Državni svet kot predlagatelj predloga zakona to tudi poskušal. Tudi v Liberalni demokraciji namreč že vsa leta zagovarjamo stališče, da zaradi spoštovanja načela pravičnosti in enakosti prizadete in obolele zaradi azbesta ne smejo ločevati nekdanje tovarniške ograje. Zato nam tudi ni vseeno, da bomo imeli tudi po volitvi te novele dve vrsti prizadetih. In sicer tiste, ki so prizadeti zaradi poklicne izpostavljenosti azbestu, ter tiste, ki so prizadeti zaradi izpostavljenosti azbestu v življenjskem okolju, pa čeprav je na primer do izpostavljenosti prišlo le nekaj deset metrov stran od proizvodnega obrata, kjer se je v preteklosti azbest uporabljal. Zato smo v Liberalni demokraciji Slovenije skozi nekajmesečno obravnavo te novele pristali na drugačen način reševanja tega vprašanja, in sicer na koncept okoljske odgovornosti onesnaževalcev, v tem primeru z azbestnimi vlakni, ter na subsidiarno odgovornost države. Ob tem pa ocenjujemo, da sedanja pravna ureditev okoljske odgovornosti v zakonu o varstvu okolja ter odškodnina odgovornost tega vprašanja ne moreta rešiti zadovoljivo. Tudi zato smo pripravili sklep, ki ga je Odbor za delo, družino in socialne zadeve ter invalide kot matično delovno telo sprejel soglasno. Z njim se poziva Vlado oziroma pristojna ministrstva, da nemudoma pristopijo k pripravi ustreznih pravnih podlag in drugih ukrepov za čim prejšnjo izvedbo monitoringa azbesta v okolju za sanacijo območij, ki so kontaminirana z azbestom, ter k preučitvi ustreznosti pravnih podlag za ureditev pravic državljank in državljanov, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu v življenjskem okolju na ozemlju celotne naše države. Vlada je ob pripravi svojega mnenja o obravnavanem predlogu zakona sicer sprejela precej podoben sklep, ki pa je manj obvezujoč, predvsem pa izpušča prizadete državljanke in državljane, ki so zboleli ali pa, žal, šele bodo zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu v življenjskem okolju, in pa njihove pravice. Ob tem seveda napovedujemo budno spremljanje dela Vlade v zvezi s to problematiko, predvsem pa skrbno spremljati aktivnosti Ministrstva za okolje in prostor tako v zvezi z uveljavljanjem okoljske odgovornosti v praksi kot tudi na področju ravnanja še prisotnim azbestom v okolju in s tem povezanimi sanacijami. Sicer pa v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije zagotovo podpiramo druge izboljšave, ki jih prinaša predlog zakona. Zakon zagotovo postaja pravičnejši znotraj kategorije poklicno zapostavljenih, daje ji minimalna procesna jamstva, hitrejše postopke, ravno tako pa prinaša spremembe pri pogojih za pravico do invalidske pokojnine ter daje prizadetim pravico do prednostne obravnave v programih aktivne politike zaposlovanja. Pozitivnih sprememb, ki jih prinaša predlog zakona je torej še kar nekaj, veseli pa nas, da je glede vseh sprememb bila dosežena minimalna usklajenost, tudi z Zvezo sindikatov azbestnih bolnikov Slovenije ki so potreben in pa še kako pomemben sogovornik. Kljub temu da predlog zakona ne rešuje celovite problematike odprave posledic izpostavljenosti azbestu, za kar bo očitno treba najti še drugačno pravno rešitev, bomo predlog zakona v Poslanski skupini Liberalne demokracije enotno podprli. Bi pa seveda na koncu tudi to priložnost izkoristil za opozorilo državljankam in državljanom, da je na našem okolju še na deset tisoče ton azbesta in je zagotovo lahko tudi potencialno zelo nevaren, zato seveda velja priporočilo izogibati se še nadalje vsem aktivnostim, ki imajo za posledico sproščanje azbestnih vlaken v zrak, hkrati pa seveda tudi nadzor tistih, ki so ali naj bi bili pooblaščeni za varno ravnanje z azbestnimi izdelki kot tudi odpadki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Lepo pozdravljeni. Kolega Samo Bevk je res kronološko predstavil problematiko in če si dovolim izreči pohvalo gospe Jerajevi, da ni dolgovezila, in ne vem, če je danes še treba dve uri in pol razprave, ker očitno in na srečo vsaj pri tej točki dnevnega reda ni nobene politizacije, kot je bilo to danes v dopoldanskem času. Seveda bom z zadovoljstvom glasoval za sprejetje tega predloga zakona, prihaja prepozno za mnoge, ampak vedno je treba, da se stvari rešujejo. Žal v besedilu zakona ni bilo možno vključiti sindikata azbestnih bolnikov, ki združuje veliko število prizadetih in tudi ogroženih oseb, ampak ne glede na to prihaja dober dokument v življenje. Bi pa opozoril, da je res treba, kar je že bilo opozorjeno tudi na odborih, naloga okoljskega ministrstva, da pristopi k resnemu reševanju problemov. Danes govorimo o azbestozi, o azbestnih bolnikih, o azbestu, mi imamo pa še Črno na Koroškem in tako dalje, da ne naštevam črnih točk v Sloveniji, ki jih bo treba rešiti. Torej, dela nam ne bo zmanjkalo, če bomo hoteli biti enakopravni do vseh tistih, ki so ogroženi z raznimi ali nevarnimi kovinami ali azbestom in še čim. Seveda bom predlog podprl. Hvala.
Besedo ima gospod Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Azbest je zaznamoval tako delavce kot okoliške prebivalce oziroma vse tiste, ki so na kakršenkoli način imeli opravka z abzestom in azbestnimi vlakni. Da je azbest škodljiv, se je vedelo tudi takrat, ko je bila proizvodnja še v polnem zamahu, vendar takrat ni bilo interesa zaustaviti donosnega posla, ki je bil na nek način prioriteta, ne glede na posledice zdravja ljudi. Seveda se je azbest pojavljal povsod, skoraj v vseh panogah industrije, tako da je danes težko reči, kdo je bil najbolj ogrožen. Nekako se zadeva fokusira na firme, ki so bile na izdelke z azbestom ozko vezane, in okoliške prebivalce. Zakon je sigurno potreben, zapisan pa mora biti tako, da bo zajel širši krog upravičencev, absolutno pa vsa podjetja in njihove delavce, ki so bili neposredno v stiku z azbestnimi vlakni. Pravica do odškodnine mora biti zajamčena vsem oškodovancem. Azbestni izdelki so problem tako lokalnim skupnostim - vodovodne cevi, kritine na šolah, vrtcih in tako dalje - kot lokalnemu prebivalstvu, saj ima večina kritin na hišah še azbestne plošče. Seveda bi to kazalo, da država finančno podpre odstranitev navedenega ter tako pospeši zamenjavo nevarnih kritin. Podpiram predlog zakona, saj zagotavlja pravice do obravnave in odškodnine vsem upravičencem. Hvala.
Besedo ima gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe zakona, bolj pa se nagibamo, da bi se pripravil nov zakon. Tako bi lahko obravnavali vse, tudi tiste, ki so zaradi azbesta oboleli izven delovnih mest. Torej, podpiramo osnovni namen zakona pomagati prizadetim in obolelim. Neodgovorno ravnanje bomo sedaj plačevali vsi davkoplačevalci. In kaj je še pomembnejše? Da so posledice usodne in dolgotrajne na zdravju ljudi, saj trenutne napovedi za leto 2010 kažejo na najmanj 58 novih primerov. Sprašujem se tudi, kje so tukaj zavarovalnice. Hvala.
Gospod Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Gospa mag. Potrata.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci in spoštovana gospa državna sekretarka! Predlog zakona bom podprla in pridružujem se kolegu Brulcu, ki je pohvalil našega poslanca Sama Bevka za natančen prikaz kronologije spopadanja s posledicami dela z azbestom. Sama sem delu spreminjanja zakonodaje sledila v Državnem zboru in prepričana sem, da niso bile skoraj nobene razprave ob zakonih tako emocionalne, pa na trenutke včasih tudi, bi lahko rekli, populistične, kot tiste, ki so bile zvezane z azbestom oziroma z zakonom o odpravljanju posledic dela z azbestom. Ne glede na to pa ne moremo reči, da bi bile vse dileme, ki so v zvezi s tem, že ustrezno rešene. Prepričana sem, da bo tudi okoljski vidik sčasoma bolje, ustrezneje upoštevan. Ob tem zakonu bi rada opozorila, da se verjetno usodnost posledic dela z drugimi škodljivimi snovmi ne more primerjati s posledicami dela z azbestom, pa vendarle bi bilo treba znova opozoriti, da je vprašanje poklicnih bolezni, odpravljanja nezdravih okolij in tudi ugotavljanja in priznavanja poklicnih bolezni, ki so zvezane z delom s škodljivimi snovmi. Mogoče bi bilo mogoče urediti bolje, jih več priznati, zaradi tega, ker se nekatere poklicne bolezni skrivajo pod različnimi drugimi diagnozami. Omenjena je bila Mežica. Ne nazadnje delo s svincem je škodljivo tudi za delavke in delavce v steklarni Rogaške Slatine, ko sedaj zadnje čase tolikokrat poslušamo o Rogaški Slatini in steklarni. Tudi druge snovi bi še lahko omenjali, ampak tisto, na kar bi želela posebej opozoriti, včasih se zgodi, da kakšno stvar razglasimo za velik dogodek, skličemo medije, objavljamo zanimive posnetke in pozabljamo, kaj ti posnetki in ti dogodki za zdravje ljudi v okolici pravzaprav pomenijo. Mislim na rušenje objektov na območju nekdanje Cinkarne Celje, pa še na kaj. Ampak tisto, kar me ta hip bolj skrbi, je, da smo v času, ko smo priča številnim ujmam in ob ujmah tudi poškodovanim streham, in če se spomnim posnetkov iz lanskega leta, kako so brez ustrezne zaščite odstranjevali poškodovane strehe, se bojim, da bo takih primerov veliko tudi še ob letošnjih ujmah. Ampak recimo, da se tega sedaj že delno zavedamo ali zavedamo bolj, kot smo se tega zavedali prej. Ne zavedamo pa se, da je azbest v marsikakšni stvari, na marsikakšnem mestu, kjer ga sploh ne pričakujemo in kjer se njegovih škodljivih posledic niti ne zavedamo, pa seveda ne mislim na cevi vodovodne zardi tega, ker je znano, da se samo odluščena vlakna azbestna štejejo kot tista, ki povzročajo težave. Ampak te cevi se tudi poškodujejo in nastane problem tisti hip, kako ravnamo z njimi takrat, ko so poškodovane. Takih primerov bi bilo še veliko. Mislim, da mora biti naš pogled, ob tem ko podpiramo spremembe tega zakona, obrnjen v prihodnost in zmanjšati bi morali število primerov, ko so posamezniki lahko žrtve dela z azbestom ali tistega azbesta, ki je v okolju. Hvala.
Besedo ima gospa dr. Andreja Černak Meglič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav gospe državni sekretarki, kolegicam in kolegom. Ko smo prejeli na odbor zakon o azbestu, ki ga je predložil Državni svet, smo stali pred dilemo, ali o pomislekih, ki je izrazila pravna služba, zakon zavrnemo ali pa se potrudimo in najdemo neko rešitev, ki bi lahko pomenila najboljši možen kompromis v danem trenutku. Zavedali smo se namreč, da v celoti duhu in namenu predlaganega zakona Državnega sveta ne bo moč ugoditi. Tako smo vložili kar precej napora vsi koalicijski poslanci, Vlada, pa tudi naša pravna služba za to, da smo pravzaprav našli optimalno rešitev. Nenazadnje bi rada omenila tudi to, da smo se močno povezovali tudi z interesnimi skupinami in skušali upoštevati v maksimalni možni meri tudi njihove namene. Tako imamo pred seboj zakon, za katerega bi lahko rekla, da predstavlja velik korak naprej. Kajti širi krog upravičencev na vse tiste, ki so kakorkoli bili povezani z delom z azbestom oziroma z azbestnimi produkti. Drugič, da ugodneje ureja pravice teh ljudi, ki so bili izpostavljeni azbestu, ki so tudi oboleli, in tako vpeljuje ugodnejše ali celo razširjene pravice. Tretjič, da v predstavniška telesa, to se pravi v komisijo, ki se ukvarja s preučevanjem oziroma obravnavo obolelih z azbestom, vključuje tudi predstavnika obolelih z azbestom. Vendar, kot sem rekla. Tudi sami poslanci koalicije nismo bili zadovoljni s tem, kar nam pravzaprav ponuja obstoječi zakon. Zato smo se potrudili in tudi v dogovoru z Ministrstvom za okolje skušali najti optimalno rešitev za naprej, zato da bi uredili tudi pravice tistih, ki so pravzaprav bili izpostavljeni azbestu v življenjskem okolju. Na podlagi tega in vseh problemov, ki se pojavljajo v zvezi s tem, zlasti monitoringa, ugotavljanja ali in v kakšni meri je določena bolezen posledica izpostavljenosti azbestu, smo pripravili za Vlado, upam, zavezujoč sklep, da se potrudi in pripravi ustrezne ukrepe za monitoring azbesta v okolju, za sanacijo območij, ki so kontanimirana z azbestom, in pripravi ustrezne pravne podlage za ureditev pravic državljank in državljanov, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu. To se pravi, to je sklep, ki ga je sprejel odbor in naj bi bil za Vlado zavezujoč. Od nas pa je odvisno, v kolišni meri bomo bedeli nad Vlado in nad tem, kdaj in kako bo uresničila te sklepe, ki smo jih zapisali. Skratka, v samem zakonu ni nikakršnih obligacij, iz katerih bi izhajale tudi obveznosti do oseb, ki so obolele zaradi azbesta v neposrednem okolju. Vedno je pred politiki dilema: ali se odločati in pravzaprav uveljaviti vsako rešitev na horuk in pravzaprav tudi na račun neke visoke cene ali se odločiti za neko postopno pot. Prepričana sem, da smo v tem primeru izbrali pravo pot in da bomo tudi ustrezno nadaljevali. V tem primeru bi še enkrat rekla, da pravzaprav nas je vse skupaj, bom rekla, tudi opozicijo, združil skupni interes, da naredimo čim več za osebe, ki so bile izpostavljene temu tako škodljivemu elementu v okolju. Zato upam, da bo primerov takšnega dobrega sodelovanja v prihodnosti še več. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Marijan Križman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni vsi v dvorani! Z veseljem lahko ugotavljamo, da bomo končno spravili pod streho ta zakon in da bo ta problem vendarle rešen. Ljudje, ki so dolgo časa trpeli in čakali na to, da bi se lahko zgodba premaknila, se je vendarle premaknila. Takih in podobnih poklicnih bolezni je v naši državi verjetno še, zaradi izkoriščanja ljudi na delovnih mestih je tega vse več, poklicne bolezni pa težko priznavajo delodajalci in še marsikdo drug, zato ker poklicne bolezni terjajo velike odškodnine in terjajo tudi plačila 100% bolniških in tako dalje. Dolgo let smo seveda lahko rečemo vsi uporabljali več ali manj ta nesrečni azbest, ki upam, da se bo umaknil iz našega okolja na primeren način in da bomo uporabili druge materiale. Vse to, kar se je dogajalo v tej lepi zeleni dolini, je uspel ta azbest na žalost v eni določeni meri tudi uničiti. Upam, da je to za vse nas in za vse tiste podjetnike, ki imajo idejo o takšnih ali drugačnih škodljivih misijah, poduk, da se kaj takšnega ne bi več dogodilo. Prepričan sem, da tudi tisti ljudje, ki so bili na zadnji seji na balkonu, ko so spremljali in poslušali naše razprave in pričakovali, da bomo politiki, ki smo tukaj zato, da pomagamo ljudem, da bo tudi njihova agonija s tem pravzaprav nekako zaključena in končana. Seveda bom ta zakon, kot sem rekel, z veseljem podprl v upanju, da bo koristil vsem tistim, ki so pretrpeli oziroma trpijo s to boleznijo, čeprav na žalost marsikoga ni več med nami prav zaradi posledic azbestoze. Ta zakon bom podprl in seveda v pričakovanju, da bo rešil vsaj del tistih muk, ki so jih ljudje imeli v pričakovanju, da se bo to tudi v najkrajšem možnem času tudi zgodilo in se zahvaljujem za razpravo. Hvala.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Minilo je zdaj že - no, jeseni bo minilo trinajst let, kar smo sprejeli zakon o prepovedi uporabe oziroma proizvodnje azbestnih izdelkov. Na osnovi tega je potem ta zakon doživel nekaj sprememb, ki so sicer ograjevale nekatere, bom rekla, morda tudi izboljšave, vendar več ali manj je šlo za spremembe, ki so podaljševale obdobja, ko je država še dolžna poravnavati svoje obveznosti do obolelih za različnimi vrstami azbestoze. Mnogi med tistimi, ki so z azbestozo zboleli, žal niso tega doživeli, zaradi tega, ker so zlasti tisti, ki so zboleli za mezateliomom. In še se nam obeta takšnih bolnikov in mislim, da niso izvzeti tisti, ki obolevajo za azbestozo zaradi vplivov iz odprtega okolja, ne pa izza tovarniških zidov. Jaz sem zelo dobro razumela, da so določeni pomisleki v zvezi s pristojnostjo posameznih resorjev v Vladi Republike Slovenije, vendar sem še vedno prepričana, da bi lahko problem obolevanja za azbestozo zaradi vplivov azbesta iz okolja vendarle lahko rešili tudi v sodelovanju dveh sicer pristojnih ali pa celo teh pristojnih resorjev Ministrstva za okolje in prostor, Ministrstva za zdravje in Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Žal pač v tej fazi še nismo uspeli, vendar pa sem prepričana, da ob stalnem sodelovanju in ob zavedanju, da je vendarle država tista, ki mora poskrbeti za primerno odškodnino in tudi za neke normalnejše življenjske pogoje svojih državljanov, ne glede na to, kje so in zaradi česa so oboleli ob vnosu nevarnih snovi v njihova telesa. Treba je še povedati, da naša država zelo zelo počasno caplja za državami, ki so že davno definirale poklicne bolezni. Poklicnih bolezni ima na primer Švedska definiranih bistveno bistveno več kot mi. Mislim, da nam ne bi smelo biti tako zelo težko pogledati zakonodajo, ki jo imajo Švedi, pogledati, kakšna je situacija v naši državi, in reči, jasno priznati, da zaradi tega, ker je nemogoče nekatere delovne procese organizirati tako, da se popolnoma izognemo možnim posledicam pri delih, da poklicne bolezni definiramo; da ni edina poklicna bolezen azbestoza, da ni edina poklicna bolezen silikoza, ampak da se zavedamo in da priznamo, da jih je še cela vrsta in da imajo ti ljudje pravico do upokojitve pod posebnimi pogoji; da zato, ker delajo v takem okolju, mora delodajalec plačevati povišano prispevno stopnjo za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in da so to pač zelo jasno, natančno definirani kriteriji, pri katerih se lahko ugotovi, da za poklicno bolezen gre ali ne. In upam, da bomo v tem mandatu prišli tako daleč. Zavedam se, da je treba v raziskave vložiti še zelo veliko napora in sredstev, vendar imamo zelo dobro in visoko usposobljene ljudi v našem zdravstvu, ki jih lahko zadolžimo, da naredijo te potrebne napore, tako da ne bodo vedno znova prihajali v parlament specifični, specialni zakoni, ampak da bomo z enim zakonom pokrili celotno področje te problematike, kar se tiče poklicnih bolezni. Kar se pa tiče bolezni, ki jih povzročajo škodljive snovi v okolju, pa vemo, da je takih škodljivih snovi skoncentriranih v posameznih okoljih v tej državi toliko, da je treba tudi okoli tega končno reči neko jasno besedo. Tudi o azbestu - ne iz cevi toliko, ker vemo, da vodovodne cevi so pri nas na vso srečo obložene z apnencem, zaradi tega, ker jih velika večina jih pač leži na območju, kjer teče po njih z apnencem bogata voda; ampak predvsem strehe, različne obloge znotraj javnih objektov, ki jih še vedno imamo. In tam, recimo, je zanimivo, da nihče ne pomisli, da bi bilo treba obolele, ki se pojavijo iz takih okolij, definirati kot obolele za poklicno boleznijo, imenovano azbestoza. Jaz bom zakon podprla, ne glede na to, da ni doseženo vse tisto, kar smo vsi skupaj želeli, in v upanju, da bomo v naslednjih korakih dosegli sodelovanje teh treh ministrstev, ki sem jih navedla, in da bomo prišli vsaj do konca tega mandata že do neke konkretne rešitve, ki bo zajemala tudi področje vplivov azbesta iz bivalnega okolja. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic. [[Se odpoveduje.]] Gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Tudi mi podpiramo ta zakon, četudi menimo, da ne odgovarja v celoti pričakovanjem tako obolelih z azbestozo in našim pričakovanjem, ki so bila bistveno bolj ambiciozna in so zajela tudi tiste okoljske vidike, ki jih v zakonu pogrešamo. Dejstvo je, da ta zakon izhaja iz dogovora s sindikatom azbestnih bolnikov in da v bistvu obravnava samo delavce, ki so v problematičnih obratih delali in zaradi tega zboleli. Ostaja še vedno odprto vprašanje tistih bolnikov in tistih nosilcev posledic azbesta v sami posredni okolici problematičnih obratov in v tistih objektih, kjer se azbest v bistvu še uporablja. Danes je bilo izrečenih kar nekaj takšnih ocen, bolj ali manj strokovnih, bolj ali manj pavšalnih, zelo zaskrbljujoč je bil podatek, ki ga je posredoval poslanec Prijatelj o navzočnosti azbesta v naših vlakih. Če ta podatek drži in jaz upam, da ga bodo pristojne službe tudi verificirale in identificirale, je treba ukrepati. Ta podatek vznemirja ne samo javnost, ampak pretežno uporabnike tega prevoznega sredstva. In če to, kar je bilo rečeno, da v drugih državah poskrbijo za to, da očistijo te objekte azbesta in da se to pri nas ne dogaja, je treba to čim prej ugotoviti in tudi ustrezno sporočati; kajti gre za zdravje državljank in državljanov te države, gre za zdravje naših potnikov in gre za zdravje vseh tistih, ki še prebivajo v objektih z navzočnostjo azbesta. Torej, mi razumemo ta zakon kot korak v pravi smeri, kot korak naprej, kot začetek nekakšnega procesa, kjer bomo skušali dejansko zapolniti tudi tiste vrzeli, ki jih ta zakon ne zapolnjuje. In ko smo pri azbestu, se je treba dotakniti tudi vprašanja drugih okoljskih škodljivih fenomenologij. V Sloveniji pogrešamo predvsem eno celovito analizo, en takšen celovit atlas o korelaciji med določenimi specifičnimi industrijskimi dejavnostmi in navzočnosti specifičnih bolezni ter o gostoti, o intenziteti teh bolezni na samem ozemlju. Veliko je bilo podatkov, morda tudi špekulacij v preteklosti o visoki stopnji obolelih s težavami, s pljučnimi bolezni na Koprskem. In to zaradi nekaterih kemijskih industrij kot je Kemiplast v okolici Kopra, kjer še danes ne vemo točno, kakšen in kolikšen je vpliv tamkajšnjega obratovanja. Drugi podatki kažejo na skrb vzbujajoče vplive luških dejavnosti, recimo, terminala za razsute tovore, prav tako v Kopru, na drugem pomolu. Kot vemo, so razsuti tovori dokaj nadležni in Ankarančani, prebivalci in prebivalke Ankarana dnevno čutijo in vidijo posledice tega terminala. Ta terminal je tam prisoten vse od 80-ih let. Kljub vsem zagotovilom, da bodo z ustrezno tehnologijo poskrbeli za minimalne okoljske vpliva, vse kaže, da ti vplivi so in jih bo treba upoštevati, podobno kot jih upoštevamo sedaj pri azbestu. Ostajajo tudi drugi viri onesnaževanja, ki dolgoročno negativno vplivajo na zdravje ljudi. Aktualna je tema elektromagnetnih valovanj, sevanja nekaterih oddajnikov, na primer velikega, močnega oddajnika na Belem Križu pri Portorožu. Seveda govorjenja je ogromno okoli teh posledic, konkretnih podatkov pa premalo. Zato izkoristim to razpravo o zakonu, ki sanira posledice azbesta, izkoristim to razpravo, da pozivam Vlado in vse pristojne službe, da začnejo z natančno analizo, z identifikacijo vseh virov onesnaževanja, ki imajo neposredne ali posredne posledice na zdravje državljank in državljanov. Nas zanima, še posebej na Obali, res nas zanima, kako je mogoče, da so določene fenomenologije bolj prisotne na nekaterih delih našega ozemlja in zakaj je temu tako terzakaj se to povezuje tudi s prisotnostjo nekaterih gospodarskih dejavnosti. Upam, da podpora temu zakonu je tudi poziv za to, da se začne končno sanacija vseh problematik, vezanih na azbest in na druge škodljive posledice drugih škodljivih snovi. Še enkrat, če je res, da azbest obstaja in da živimo dnevno ob njem in da potujemo po naših tirih z azbestom, dajmo to ugotoviti. Če to ni res, naj se to javno pove, če je to res, je treba ukrepati tako, kot so ukrepali Italijani, ko so kupovali tiste naše lokomotive oziroma dele vlakov. Še enkrat, mi bomo podprli, jaz bom podprl ta zakon in še enkrat pozivam Vlado, naj nadaljuje po tej poti, naj se ne ustavi s tem zakonom, kajti v tem primeru bi bili celo razočarani. Začenja se proces, ki ga bo treba izpeljati do konca. To je priložnost, da državljane in državljanke soočimo in informiramo o vseh tveganjih, o vseh nevarnostih, ki obstajajo v zvezi z nekaterimi dejavnostmi, zato predlagam dejansko pripravo atlasa kriznih območij in korelacije med gospodarskimi dejavnostmi in specifičnimi boleznimi. To izpostavljam kot Koprčan in kot državljan Republike Slovenije, kajti verjamem, da je takih primerov in takih situacij kar nekaj po celi državi. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik! Izgleda, da nekateri poslanci ne verjamejo izrečenim besedam. Dobro, verjamem, če meni ne verjameš, potem bi vsaj gospodu Bevku lahko verjel. Res je, Slovenske železnice še vedno imajo v redni proizvodnji azbest in to je državno podjetje. Bi pa Koprčane spomnil na to, da v Kopru obstaja tudi podjetje, ki je na državne stroške lepo mlelo tako imenovane gradbene odpadke in seveda še z dobljenim denarjem iz državnega proračuna izvajalo sporno melioracijo zemljišča. To je podjetje Finali Trading. Mi smo že takrat vložili, v prejšnjem mandatu, ko smo izvedeli za to tožbo, in tudi seveda nesli material na Zavod za raziskavo materiala, ki je v analizi potrdil to, ampak to območje je v neposredni bližini vodozbirnega območja. In zanimivo, takrat vaš poslanec, zdajšnji poslanec, takrat pač ni bil, dr. Pavliha, ki je sosed tega gospoda, ni upal prijaviti tega. Ni upal prijaviti tega. To se ve. Kje so, vas sprašujem, organi javnega pregona? Zakaj policija v tem primeru ne ukrepa? Zakaj policija ni ukrepala, recimo v primeru, ko je bivše vodstvo Luke, na čelu je bil takrat gospod Kolarič, imelo dovoljeno, da zakopava na območju Luke v tako imenovano umetno nasutje raznorazen svinjarije. Med temi svinjarijam je bil tudi azbest. Zdajšnji izkopi so to pokazali. Ampak to seveda Koprčane ne zanima, gospod Franco Juri, to Koprčane ne zanima. Jaz bi spomnil še enkrat na to. Evropska direktiva iz leta 2005 prepoveduje vsakršno uporabo azbesta. Če smo zmožni vsako direktivo implementirati takoj v našo zakonodajo, ko pride do Bruslja, da ne govorim, da smo že en kamion zakonov prevedli in jih tako imenovano posvojili, implementirali in jih danes hlapčevsko tudi uporabljamo, potem bomo tudi to ubogo direktivo, v celoti. Vključite okoljski vidik, najdete še ta manjkajoča sredstva in omogočite tudi tistim, ki so oboleli zaradi tega, zgolj zaradi tega, ker so imeli hišo v neposredni bližini, tovarne, ki je bruhala v zrak azbest, da se zdravi. Če ste pošteni, boste to tudi naredili. Zakon je pa boljši od prejšnjega in seveda kot že rečeno, ga bomo podprli.
Replika, gospod Juri.
Očitno gospod Prijatelj ni dobro poslušal, jaz nisem zanikal verodostojnosti njegovih trditev. Sem rekel, če pa je to res, naj država ukrepa. Jaz domnevam, da ima gospod Prijatelj trdne dokaze za to in če jih ima, seveda je treba ukrepati. Mislim, da se s tem strinja. Kar pa zadeva Luko Koper in odlagališč, nedavno je bilo ugotovljeno, da tista odlagališča po kriterijih, ki so veljali takrat, seveda so imeli vsa dovoljenja, žal, žal. Takrat očitno nismo bili toliko pozorni na ta vidik. Zdaj pa prvič slišim, da bi bili tudi tako nevarni materiali. Bilo je v glavnem največ organskih materialov. Poznamo zgodbo gospoda Popoviča, ki je vznemiril koprsko javnost s sumom, da se tam nahajajo tudi radioaktivni odpadki, nakar je bilo dokazano, da seveda to ni res. Vendar želim poudariti, ko se izrečejo take sodbe in take ocene, moramo biti dokumentirani, predvsem pa skrajno odgovorni, kajti ustvarjamo neko vzdušje. Recimo, ta trditev o vagonih, o vlakih, kjer se nahaja azbest. Če drži, recimo, če je resnična, je treba ukrepati, če ne, je to še dodatna škoda še tako razsule železnice Slovenije, ki od te zgodbe ne bodo imeli nobenega profita. Ampak prav zaradi tega je treba ugotoviti resnico in hitro sanirati morebitno negativno situacijo. V Kopru se žal problem nevarnih odlagališč ponavlja, se ponavlja ob samem mestu z nedovoljenimi odlagališči in deponijami gradbenega materiala, ki ni selekcionirano, morda pa je tam tudi nekaj azbesta iz teh stavb, ki so jih zrušili v Luki in so jih lepo porabili za utrditev terena na Bonifiki, torej na območju, ki bo namenjeno tudi rekreacijskemu prostoru in drugim namenom. To ja, je sporno in žal tam ni bilo pravih odgovorov. Kajti samo Ministrstvo za okolje potem, ko je ugotovilo nepravilnost, se je tej nepravilnosti žal prilagodilo, ker so nekateri centri moči v Kopru očitno tako močni, da si privoščijo marsikaj. To se je dogajalo tudi z odlagališčem pri Kubedu [[...]]
Hvala lepa. Tri minute je šlo mimo za repliko. Gospod Samo Bevk, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Kolegu Juriju bi rad povedal to, da naj verjame tem navedbam, potem mu bom dal članek z naslovom Azbestni hlapci Jerneji, ki ga je napisala pulmologinja specialistka dr. Zlata Remškar z golniške bolnišnice in je bil objavljen v Delu 9. marca 2006. To je problem. Prisotnost azbesta se je kot novo žarišče na slovenskih železnicah pojavilo leta 2001. Ob sprejemanju tega zakona bi rad povedal tudi to, da smo ves čas, odkar se tudi sam ukvarjam s to problematiko, zelo korektno in dobro sodelovali tudi s Sindikatom azbestnih bolnikov Slovenije in Društvom obolelih zaradi azbesta, ki sta zelo veliko naredila na področju ozveščanja javnosti in tudi sindikalnega boja. Mislim, da bi bilo dobro, da se zdaj, po trinajstih letih tega zakona, napravi tudi analiza izvajanja vseh teh zakonov, ki smo jim bili priča. Jaz sem si pridobil nekatere najnovejše podatke in bi rad povedal, da je bilo skupno 260 vlog, ki so bile prejete od leta 2006 do 29. 5. 2009, ko je bila zadnja seja medresorske komisije, da je bilo od teh 260. rešenih 230 vlog, nerešenih pa 30. Kot so povedali na ministrstvu, so štiri nove vloge prispele v mesecu juniju in bodo obravnavane na naslednji seji medresorske komisije. Razlogi, zakaj je teh 30 nerešenih zadev, pa so tudi zelo natančno navedeni, vendar zaradi časa, tega ne bom tukaj prebiral. Veliko je bilo govorjenega tudi o drugih poklicnih boleznih, ne samo azbestnih. To področje poklicnih bolezni kot celote pa je zelo neurejen. Poglejte, lani sta bila inšpektoratu prijavljeni samo dve poklicni bolezni. V Zvezi svobodnih sindikatov pa navajajo, da je bilo v letu 2008 zaradi poklicne bolezni na bolniški 75 ljudi. To je zelo majhna števila. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je lani invalidnost zaradi poklicne bolezni priznal 34. delavcem, leto poprej 18. Trdim, da so to zelo zelo nepopolni podatki, in da dejanskega stanja v državi sploh ne poznamo. V prej omenjenem članku dr. Zlate Remškar je tudi ugotovitev, da v državi manjka v dnevni praksi dolgoročen celovit državno-načrtovan sistem zgodnjega odkrivanja, preprečevanja, registriranja, zdravljenja in spremljanja poklicnih bolezni pri nas. In pravi, azbestna bolezen je le ena izmed teh številnih poklicnih bolezni. Poleg tega bi rad opozoril tudi na druga okolja. Ne gre samo za Posočje. Ko smo v prejšnjem mandatu obravnavali tudi ta okoljski vidik izpostavljenosti azbesta, je takratni aktualni minister za okolje Janez Podobnik dejal, da ne gre samo za Posočje, da gre za tudi druga področja, da gre za Idrijo, kjer je živo srebro, Mežiško dolino, kjer je svinčev prah, da gre za Trboveljski bazen, kot prej je kolegica Breda Pečan omenila, da gre tudi za prah iz steklarne v rogaški in takih območij bi se še dalo našteti. Poglejte, pri nas v Idriji je okoli 600 upokojenih rudarjev. Pa je veliko od njih obolelih zaradi silikoze ali drugih škodljivih posledic živega sreba in dela v rudniku, pa nihče ne spremlja njihovega zdravstvenega stanja, čeprav v Zakonu o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra iz leta 2004 to izrecno piše. In bo šele po petih letih letos rudnik živega srebra Idrija začel in pozval upokojene rudarje, da bi sistemsko spremljali njihovo zdravstveno stanje. Se pravi, da kljub temu, da imamo zakone, jih pri nas ne izvajamo. Kljub temu, da imamo finančna sredstva, se za te namene ne uporabljajo. Zato bi bilo res potrebno celovito obravnavati tako problematiko poklicnih bolezni, kot tudi sanacijo prizadetih okolij, kot so Posočje, zaradi azbesta in tudi druga žarišča v Sloveniji, Idrija zaradi živega srebra, Mežica zaradi svinca, trboveljski bazen in tako dalje. Opozoril bi še na en zakon, ki mislim, da se ne izvaja dovolj oziroma se izvaja samo tako imenovani monitoring. To je Zakon o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrsko varnostjo. Ta zakon je bil sprejet tam okoli leta 2004 oziroma kakšno leto prej. Po tem zakonu je treba spremljati vsebnosti radona v javnih ustanovah, kot so bolnišnice, otroški vrtci, šole, srednje šole, univerze, povsod v javnih prostorih. To se sicer spremlja, opravlja se monitoring, če se pa zazna v teh okoljih večje in nedovoljene količine, potem je pa treba ta okolja sanirati na državne stroške. V Idriji smo imeli otroški vrtec, kjer so bile vsebnosti radona izjemno visoke in država ni zagotovila sredstev, kljub temu, da je v zakonu tako pisalo. Lokalna skupnost oziroma Občina Idrija se je morala obrniti na norveški finančni mehanizem, da smo lahko sanirali otroški vrtec, ki je bil prekomerno obremenjen z radonom. Projekt je bil odobren, Norvežani so takoj spoznali, da gre za pomembno zadevo, vrtec smo zelo hitro naredili. Junija 2008 je bil zgrajen potem pa sta obe vladi, prejšnja in sedanja mečkali do marca, da smo dobili sredstva norveškega finančnega mehanizma. Potem pa se čudimo, kakšno je črpanje evropskih sredstev, če se enega navadnega vrtca nismo mogli hitro finančno, bi rekel, konstrukcijo zapreti. Torej na temu področju je zelo veliko odprtih vprašanj. Z azbestno problematiko se vsaj ukvarjamo, z drugo problematiko pa se bomo morali šele spopasti. Hvala lepa.
Gospa Pečanova, replika.
Ne štejte tega kot repliko, ampak kot dopolnilo k temu, kar je povedal kolega Samo Bevk.
Moram tako reči, drugače vam ne morem dati besede.
Ne, saj je v redu. Je replika [[...]]
Odločite se, je replika ali ni?
V formalnem pomenu je replika, je pa v resnici dopolnilo k temu, kar je že gospod Samo Bevk povedal. Pojasnilo, s katerim bi rada dopolnila kolego Sama Bevka. Gre namreč zato, da mislim, da bi bilo zelo koristno, če bi o problematiki, o kateri je govoril in o kateri smo do zdaj govorili, zaprosili Državni svet, Odbor za delo, družino in socialne zadeve, Odbor za okolje in prostor [[...]]
Gospa Pečanova [[...]]
Samo en trenutek, da povem. Dopolnilo [[...]]
Ne morem [[...]]
Samo, da povem, lahko? Da bi posvetili tej temi poklicnih bolezni, posledic rudarjenja in vseh podobnih dejavnosti v gospodarstvu za državljanke in državljane Slovenije, da bi prišli do tega, da bi lahko naložili oziroma pozvali Vlado [[...]]
Hvala lepa.
Da naredi iz tega nek program tako, da bomo lahko s ponosom nekoč rekli, da smo poskrbeli za zdravje svojih ljudi.
Hvala lepa, gospa Pečanova. Ker se bojim posledic, vas prekinjam. Gospod Juri imate [[...]]
Ni replika na repliko [[...]]
Ni replika na repliko, je pa replika.
Ne, ni replika na repliko. Je replika na izvajanje kolega Bevka, ker me je omenil na začetku in je v bistvu s podatkom potrdil nekatere navedbe, ki jih jaz nisem zanikal, absolutno ne in sem hvaležen za to, da ti podatki prihajajo na dan. Malo sem v tem času pregledal tudi po internetu in dejansko so bile že leta 2007 objavljene prve navedbe o prisotnosti azbesta v naših starejših vagonih in železnicah. Še posebej v tako imenovanih gomoljikah. Če je to res, kar smo danes slišali, kar je dokazano, jaz se sprašujem, kako je možno, da naši potniki še potujejo v takih vlakih. Predlagam, da nemudoma poskrbijo ali za to, kar so poskrbeli utemeljeno kupci teh vagonov, Italijani, in so zahtevali, da počistimo te vagone azbesta, ali da se izloči te vagone in te gomoljike iz uporabe. To, kar je še uporabljeno, naj se izloči. Če tega ne storimo, smo mi odgovorni. Torej danes, mislim, da je Vlada to slišala in da bo tudi primerno ukrepala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Ker k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev, bo zbor o predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal čez pol ure, ob. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.35.
Spoštovani kolegice in kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanje. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda - z obravnavo Letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, Državni zbor Republike Slovenije daje soglasje k Letnemu planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije na seji 21. 5. 2009. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti DARS, d.d., iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnji avtocest v Republiki Sloveniji v višini 329,73 milijonov evrov, v okviru nujnega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Ker k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga za začetek postopka za dopolnitev Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur. l. RS, št. 1/91 in 45/94) z osnutkom Ustavnega zakona. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor Republike Slovenije sprejema predlog skupine poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, z dne 23. 2. 2009, EPA 211 /5, za začetek postopek za dopolnitev Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije. Ustavna komisija predlaga zboru, da tega sklepa ne sprejme. Pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo skladno z določbo drugega odstavka 180. [[?]] člena Ustave Republike Slovenije sklep sprejet, če bo zanj glasovalo dve tretjine navzočih poslancev. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Mag. Branko Grims v imenu Poslanske skupine Slovenke demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini SDS bomo podprli predlog za začetek postopka, saj je edino na tak način sploh še odprt prostor za razumen dogovor v korist državljank in državljanov o tem pomembnem vprašanju. Bistveno je, bistveno je, gospe in gospodje, da sta se zdaj kot nestrokovnost in neznanje razgalila oba razloga, s katerim ste ves čas zavračali predlog, da se uredi vprašanje tako imenovanih izbrisanih z ustavnim zakonom, kajti po eni strani je ustavna stroka zelo jasno povedala, da je pomembna tudi splošna in javna kritika odločitev Ustavnega sodišča, kar ste sicer ves čas zanikali in dejali, da se o njih ne govori in da jih je zgolj treba slepo spoštovati. In kar je še pomembneje, v tem času je bila izdana sodba sodišča v Mariboru, to je vmesna sodba, v katerem je sodišča nedvoumno presodilo, da so odločbe, ki se zdaj tako vehementno izdajajo, podlaga za tožbe za odškodnine tako imenovanih izbrisanih, namreč zato, ker z izdajo teh odločb začnejo šele teči rok za zastaranje. To je v popolnem nasprotju s tem, kar je iz očitne nestrokovnosti in neznanja zatrjevala ministrica ves čas, ko je dejala, da so itak večinoma stvari že zastarane in da po drugi strani, citiram, vsi ste za njo ponavljali najbolj sporno in nesmiselno trditev, "da te odločbe z možnostjo uveljavljanja odškodnin za tako imenovane izbrisane sploh nimajo nobene zveze". Zdaj je prav sodba sodišča v Mariboru zelo jasno pokazala, da je to zgolj, v tem delu, koalicija nestrokovnosti in neznanja. Danes je zadnja priložnost, da se to možnost, da se na praven in pravičen način uredi vprašanje izbrisanih, ohrani zgolj s tem, da se glasuje za ta predlog. Samo na ta način je namreč v tem mandatu sploh še mogoče sprejeti ustavni zakon. Zdaj, ko sta se razgalila nestrokovnost in neznanje gospe ministrice, ki ste ga, žal, vsi nekritično povzemali [[...]]
Prosim mir v dvorani!
Povzemali ves čas, bi vendarle lahko v popravnem izpitu, nekaj ste jih že uspešno opravili v tem parlamentu, priznali to zmoto in seveda stvari uredili v temu trenutku, ko je še čas. Ko bodo enkrat sodbe stekle, ko bodo sodni postopki stekli, ko bodo odškodnine pravnomočne, potem poti nazaj, gospe in gospodje, ne bo. Potem ne z navadnim zakonom, ne z ustavnim zakonom, z ničemer ne bo mogoče ne preprečiti sodnih postopkov ne kakor koli še omejevati odškodnin. V kakšnem nesorazmerju so te odškodnine z drugimi odškodninami, ki jih je ta država že omejila, sem pa, upam, dovolj jasno predstavil včeraj in hvala tudi vsem javnim glasilom [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Ker še ostaja interes za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanske skuine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa predsednik. No, res bom vesel, če je to zadnja priložnost za sejanje nestrpnosti in sovraštva. Včeraj smo slišali, da se v vseh debatah s tem ukvarjamo že tri mesece in pol. Drugače pa stališče poslanskega kluba, osnutku ustavnega zakona nasprotujemo iz načelnih razlogov, saj ne pomeni to drugega kot pa izigravanje odločb Ustavnega sodišča, ki so seveda točno določile, na kakšen način naj se vprašanje izbrisanih rešuje. Po našem mnenju Ministrstvo za notranje zadeve problematiko rešuje dosledno na podlagi teh odločb. Kot je znano ministrstvo zaključuje z izdajanjem dopolnilnih določb, kot je to v svoji odločbi Ustavno sodišče tudi naložilo. Naslednji korak pa bo sistemski zakon o izbrisanih, s katerim se bo dokončno zaprlo to poglavje ene od napak v slovenski zgodovini. Vprašanje odškodnin natančno določa tudi 26. člen naše še veljavne Ustave, ki pravi, da ima seveda vsakdo pravico do povračila odškodnine, ki mu jo v zvezi z opravljanjem službe ali kakšne druge dejavnosti državnega organa, lokalne skupnosti ali nosilca javnih pooblastil s svojim protipravnim ravnanjem storila oseba ali organ, ki to službo ali dejavnost opravlja. Poleg ustavnega zakona to pravico avtomatično zanika predlog in s tem seveda onemogoča postopke pred sodišči, kar je pa zagotovo neustavno. Najbrž ni potrebno ponoviti še enkrat, da nobena odškodnina še ni bila pravnomočno dosojena, kar pa seveda ne pomeni, da enkrat v bodoče, če je bila storjena krivica in napaka, mogoče tudi ne bo. Če bodo posamezniki pokazali in dokazali, da jim je država povzročila škodo, potem je prav, da jo v tem in v vseh bodočih primerih zagotovo tudi uredi in pa poravna. Zdaj pa, seveda, v teh razpravah se je veliko govorilo tudi o vaših in pa naših ljudeh. Nekateri bi radi seveda stalno te delitve na vaše, naše, prvorazredne in drugorazredne, jaz vam pa povem, da seveda ni v tej državi ne vaših ne naših, vsi, ki so državljani te države, samo naši in v Liberalni demokraciji Slovenije jih kot takšne tudi jemljemo. Je pa seveda dejstvo, da so pravo in ustava, Ustavno sodišče in pa postava kategorije, ki jih vsaka normalna odprta in poštena demokratična družba tudi spoštuje. Te vrednote nas definirajo, zagotovo Slovenijo kot demokratično in razvito družbo. Tako si tudi zaslužimo. Odločbe Ustavnega sodišča so pa za nas v Liberalni demokraciji še vedno obvezujoče in se bomo tudi trudili, da jih v celoti izpolnimo. Hvala lepa.
Preden nadaljujemo bi vas prosil, da utišate mobilne telefone. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ravno pri zadnjem govorcu se je pokazalo popolno nepoznavanje tematike in teme, ko je rekel, da moramo biti enakopravni do vseh naših državljanov. Ampak ti tako imenovani izbrisani po večini niso naši državljani, gospod Sajovic. To je bistvena razlika [[....]]
Spoštovani kolega Jelinčič, ni polemike z drugimi poslanci in poslanskimi skupinami. Prosim, da to upoštevate.
Bom upošteval. Če govorimo o nestrpnosti in sovraštvu, opažam pri nekaterih nestrpnost in sovraštvo do lastnega naroda. Temu se že od grške civilizacije dalje reče izdaja. Žalostno je, da se to dogaja v slovenski družbi in to danes. Če pustimo državljane slovenske nacionalnosti ob strani, pa vzemimo v obzir približno 200.000 državljanov neslovenske narodnosti, ki jih je ta država ogoljufala, ki jih bo ta koalicija ogoljufala zaradi tega, ker so spoštovali zakone in približno 20.000, po večini goljufov, ki jih bo ta koalicija nagradila za goljufije. Ker je med temi, med to skupino, kjer so po večini goljufi, tudi cela vrsta oziroma nekaj tistih, ki se jim je res zgodila krivica, je ta ustavni zakon tisti, ki bo reševal to zadevo, zato, ker bo obravnaval vsako zadevo posebej, vsako ime posebej. Vem, draga koalicija, da vas to boli, ker na ta način bi ostali brez tiste številke, ki je zdaj že okrog 30 tisoč, pač pa bi jih ostalo morda 1.500. To pa vam nič ne pomeni, kajti 1.500 glasov za vas nič ne pomeni. Če se to razdeli med vaše stranke, potem je to hudičevo malo. Če se pa približno 30 tisoč glasov razdeli med vaše stranke, je pa to zelo veliko. Žalostno je, da ste pripravljeni plačevati tem ljudem [[...]]
Kolega Jelinčič, prosim, ne polemizirati z drugimi poslanskimi skupinami.
Ne polemiziram, gospod predsednik. To je semantično, in vi veste, kaj je semantično. Jaz govorim tako kot grški starec: "Vi, ki ste tu, v vesolju..." in tako naprej. Vam bom potem razložil kaj iz grške tragedije.
Če se nanaša na vesolje, bi to sprejel.
Dejstvo je, da nameravate plačevati ljudem, ki so dostikrat obrnili hrbet naši domovini in ki so nam hoteli dostikrat zabiti nož v hrbet. Zdaj ta nož držite v rokah vi.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, prosim za prijave. Obrazložitev glasu, Bogdan Barovič, prosim.
Hvala. Očitno kaže, da imamo zelo napačno Ustavo. Včeraj sem poudaril, gospa ministrica je poudarila 26. člen Ustave, ki govori: "Vsakdo ima pravico do povračila škode, ki mu jo je v zvezi z opravljanjem službe ali kakšne druge dejavnosti državnega organa, organa lokalne skupnosti ali nosilca javnih pooblastil s svojim protipravnim ravnanjem stori oseba ali organ." Včeraj sem ministrico jasno pozval, če je kdorkoli storil protipravno dejanje, vodja službe v lokalni skupnosti, v občini do leta 1995, vodje služb v upravnih enotah, če so storili protipravno dejanje, naj jih ministrica do danes kaznuje. In potem naj izplača odškodnino in priznava ne vem kakšne vse usluge izbrisanim. Do danes so vsi 12, 15, 17, 25 let na istih funkcijah. Dokaz: niso storili protipravnega dejanja. Če niso storili protipravnega dejanja, ni nihče upravičen do nobenih odškodnin, do nobenih priznanj statusa izbrisanih in tako naprej. Če pa, gospe in gospodje, ne glede, spoštujem vse, ne znamo prebrati osem vrstic Ustave, enega člena, potem mi povejte, kdo je tu - malo zadaj, no. Tu jasno piše: protipravno dejanje naj bi storili v upravnih enotah in lokalnih skupnostih. Nihče ga ni storil, ker nihče ne odgovarja. Danes pa plačujemo drugim škodo za protipravna dejanja nekaterih, ki so na oblasti. Kakšna logika je to? Mi bomo nagradili nekatere, tam od zunaj. Govorimo, da so naši Slovenci na upravnih enotah in lokalnih skupnosti delali protipravna dejanja, ti so še vedno na teh delovnih mestih, naj jih ministrica kaznuje, potem bom podpisal in bomo priznali vse izbrisane. Dokler so pa vsi na istem mestu, dokler ugotavljamo, da ni nihče storil protipravnega dejanja, nihče od izbrisanih ni upravičen do ničesar. Gospe in gospodje, enkrat imejte obraz in poglejte ljudem v oči, sprejmite ta zakon oziroma ne sprejmite [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, mag. Banko Grims. Prosim.
Predlog je pozitiven, da ne bo pomote pri glasovanju, kolegi. Vendar opozarjam, da je razlog, da glasujemo za ustavni zakon, tudi aroganca, ki je bila ves čas prisotna pri zavračanju prav vseh pozitivnih argumentov, s katerimi smo podprli to pravno in pravično rešitev. To aroganco je izkazala na nek način tudi ministrica včeraj, ko je več ur ni bilo v tej dvorani, v času te razprave, potem pa je prišla nazaj in s sebi značilno vehemenco razglasila, da bo tako in tako država izplačala prav vsako dosojeno odškodnino in obenem celo s [[...]]
Spoštovani kolega Grims, prosim, [[...]]prosim vas!
[[...]]posmehom poskušala prikriti svojo sramoto, ker sta pač tako ustavno pravo kot tudi po drugi strani sodišče razgalila kot nestrokovnost in neznanje tiste ključne argumente, s katerimi se je prej ves čas ta ustavni zakon zavračalo in smo vsi, ki nam je do vrednot slovenske osamosvojitve, ki nam je do samostojne Slovenije, ki nam je za pravno in pravično ureditev tega vprašanja, ob tej aroganci lahko le z žalostjo razmišljali, kako se nam zdi ministrica "luštno blond", dokler jo poslušamo z očmi in kako se nam zdi "brezupno blond", ko jo začnemo poslušati z ušesi.
Mir v dvorani! Mislim, da se vsak, vsak se s svojim nastopom predstavlja sam, tako v tej dvorani kot širše. Vsak bo vsak tudi nagrajen ali pa kaznovan za svoje besede. Velja za vse od nas. Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za 21, proti 50. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. V skladu z drugim odstavkom 177. člena Poslovnika Državnega zbora je postopek o tem predlogu končan. Vsebine enakega predloga ni mogoče uvrstiti na dnevni red seje Državnega zbora v tem mandatu, kot tudi ni možna njegova obravnava na Ustavni komisiji. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona... Proceduralno? Takoj, ko bom prebral [[...]]o osnovni šoli, skrajšani postopek. Prosim, proceduralno, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Gospod predsednik, jaz mislim, da smo sprejeli ta zakon. Kajti takole piše, sklep je takšen - Državni zbora sprejema predlog skupine in ga ne sprejme. In mi smo glasovali proti temu, da ga ne sprejme, kar pomeni, da smo ga sprejeli. Hvala lepa za to.
Povsem jasno je in to je mimogrede povedal v svojem nastopu tudi gospod mag. Grims. Glasovali smo o predlogu sklepa: "Državni zbor Republike Slovenije sprejema predlog skupine poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom z dne 23. 2. 2009, EPA 211-V , za začetek postopka za dopolnitev Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije." Ustavna komisija zboru predlaga, da tega sklepa ne sprejme in sem vas opozoril, da bo v skladu z določbo drugega odstavka ta sklep sprejet, če bo zanj glasovalo dve tretjini navzočih poslancev. Nobene dileme in nobene zadeve ni. Proceduralno prosim, vendar je zadeva povsem jasna.
Gospod predsednik, zadeva ni jasna in zahtevam, da se to da na poslovniško komisijo in pa v razmislek, lahko celo na Ustavno sodišče. Ker ni res tako, kot vi to razlagate. Ni res. Ker tukaj sklep je napisan v enem skupnem odstavku, v enem odstavku, ker zgoraj je sklep, dvopičje, potem je cel sklep naveden in spodaj so potem pikice, ki delijo ostali tekst od tega sklepa. In zahtevam, da se to da v preverbo pravnikom.
Vsekakor bom upošteval ta predlog, da damo to na poslovniško komisijo. Meni je zadeva jasna in očividna in mi je žal, da ste se pač verjetno, ne vem, mogoče pri tem glasovanju zmotili. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o osnovni šoli, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o spremembah Zakona o osnovni šoli ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 19. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o visokem šolstvu. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o visokem šolstvu je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa. Poslanska skupina SDS meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj je njegova novost samo v tem, da prinaša novo agencijo za visoko šolstvo, ki vsebinsko ne vsebuje ničesar takšnega, kar ne bi vseboval že Svet za visoko šolstvo in je to torej samo organ, ki bi ministru pomagal nadzorovati svobodni akademski prostor. Hvala lepa.
Prosim mir v dvorani! Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 21. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Zato bo predlog zakona dodeljen v drugo obravnavo, obravnavo Odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o poštnih storitvah. Državni zbor je v torek, 16. 6. 2009, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. [[?]] člena Poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ker pa je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila amandma k 72. členu, ki ste ga prejeli na klop. O uskladitvenem amandmaju želijo besedo poslanke in poslanci? V zvezi z uskladitvenim amandmajem, ki ga imate na klopi, gre za preštevilčenje. Torej, nihče ne želi razpravljati. Zato zaključujem to razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvi amandmajev. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 7. sejo Državnega zbora. Poslanke in poslance prosim, da iz dvorane odnesete vsa gradiva zaradi priprave dvorane za slavnostno sejo, ki bo potekala naslednji teden. Hvala lepa in lep pozdrav.