Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 38. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: dr. Mihael Brejc, Ivan Kebrič in Alojz Peterle. Preden bi prešli k točkam dnevnega reda, bi obvestil vse poslanke in poslance, da bo zadnje skupinsko fotografiranje poslank in poslancev tega sklica, zadnje v tem mandatu, v četrtek, 15. julija, ob 9.30 uri na stopnišču vhoda v poslopje državnega zbora na Šubičevi ulici. To obvestilo boste prejele tudi poslanske skupine, tako da boste s tem seznanjeni. Zaželena je polna udeležba na tem skupinskem fotografiranju. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O JAVNI RABI SLOVENŠČINE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisano mag. Majdo Potrata. Besedo dajem predlagateljici, kot prvopodpisani, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da vam v imenu predlagateljic in predlagateljev zakona o javni rabi slovenščine pojasnim nekatere okoliščine in dejstva, ki bi jih bilo po mojem mnenju dobro osvetliti, preden se lotim pojasnjevanja dopolnjenega predloga zakona. Predlog ima za sabo večletno zgodbo o nastajanju in vsaj dve različici in dva predlagatelja. To je bil najprej državni svet Republike Slovenije in zdaj skupina poslank in poslancev iz vseh parlamentarnih strank. Ker prva različica ni dobila zadostne podpore na odboru za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport, smo poslanke in poslanci pri oblikovanju novega predloga zakona izhajali iz dopolnjene različice, kakršno je do konca septembra 2002 pripravila skupina pod vodstvom dr. Janeza Dularja. S tem je izvršila sklep odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport, ki je predlagatelju naložil, da do 1. septembra pripravi zakon tako, da bo primeren za nadaljnje obravnave v odboru. Trije poslanci, ki smo prevzeli nalogo, da vložimo nov zakon, smo sledili pripombam in stališčem delovne skupine za jezikovno načrtovanje in jezikovno politiko, zlasti pa zakonodajno-pravni službi. Upoštevane pa so bile tudi pripombe posameznih ministrstev in vladnih služb, ki so se izrekli o dopolnjeni različici prvega predloga. Oprli pa smo se tudi na primerjalni pregled zakonske ureditve rabe uradnega oziroma državnega jezika v petnajstih evropskih državah. Čeprav mora vsaka skupnost svoje jezikovne probleme reševati sama, ker je vsaka situacija enkratna, splet različnih dejavnikov in neponovljiva, iz pregleda izhaja ugotovitev, navajam, da se v zadnjem obdobju povečuje zavzetost večine držav za zaščito svojih jezikov, kar gre nedvomno pripisati globalizaciji in z njo povezanim strahom pred prevlado angleškega jezika. Tako je nastal predlog zakona, ki smo ga, kot je dobro znano, vložili poslanke in poslanci vseh parlamentarnih strank. S tem smo hoteli povedati, da je slovenščina naša skupna vrednota, odgovornost za dejavno jezikovno politiko pa je na vseh parlamentarnih strankah in državi kot celoti. Javnost, ki je ves čas zelo zavzeto spremljala nastajanje in sprejemanje zakona, se je do posameznih vprašanj, povezanih z njim, opredeljevala iz zelo nasprotujočih se izhodišč. Predlagatelji nismo sprejeli teze o ogroženosti slovenščine, pač pa tezo o novih priložnostih zanjo. Če jih bomo znali in hoteli izkoristiti. Zato ne želimo samo ohranjati položaja, v kakršnem slovenščina je, ampak s skrbnim jezikovnim načrtovanjem poskrbeti za njeno rabo v vseh položajih in na vseh ravneh. Torej poskrbeti predvsem za njen razvoj, raziskovanje, učenje in ustvarjanje v njej. Zato tudi tako poudarjamo pomen sprejetja nacionalnega programa jezikovne politike in odgovornost države, da določi nosilce posameznih nalog in zagotovi sredstva za njihovo uresničevanje. Prav zato smo dodali novo poglavje, naloge in odgovornosti državnih organov, v katerem smo kot nosilno določili ministrstvo za kulturo. Vendar nismo posegali v vprašanje notranje organizacije na ministrstvu. Ministrstvu smo naložili spremljanje uresničevanja tega zakona, oblikovanje jezikovne politike in zagotavljanje možnosti za njeno izvajanje. S tem smo samo pripravili zakonsko podlago za cilj, napovedan že v nacionalnem programu za kulturo. In govori o rabi in spodbujanju razvoja slovenščine. Pri tem se nam ni zdelo ključno vprašanje, kakšen bo status urada za slovenščino, kar je bilo nekaj časa osrednje vprašanje dela javnosti, ampak učinkovito delovanje in odgovornost države za dejavno jezikovno politiko in uresničevanje zakonskih določil, povezanih s slovenščino. Ob zakonu se je v delu javnosti pojavilo pričakovanje, da bo posegel tudi v predpisovanje jezikovne norme in tako postal neke vrste razsodnik o jezikovni pravilnosti. Toda zakon želi slediti spoznanjem, ki so se oblikovala v poltretje desetletje odmaknjenem začetku slovenščine v javnosti, povezanem z Benom Zupančičem in dr. Bredo Pogorelec in njenih naslednikih. Zato zakon za ta del javnosti zagotovo ne bo izpolnil pričakovanj. Predlog zakona o javni rabi slovenščine natančneje določa splošni 11. člen ustave o slovenščini kot o uradnem jeziku. Okvirno ureja rabo uradnega jezika v najširšem smislu, kakor je to običajno za uradne jezike drugih narodov. S tem pa tudi zagotavlja z ustavo določen status in nakazuje uveljavljene vzorce jezikovne rabe. S tako zasnovo je neke vrste osnovna pravna informacija o položaju slovenščine in oblikah sporazumevanja v njej kot v prvem jeziku velike večine prebivalstva Republike Slovenije ter o pomembnosti tega jezika tudi za kulturo javnega sporazumevanja. Kljub pomislekom nekaterih ima za predlagatelje osrednji pomen 30. člen, ki govori o nacionalnem programu za jezikovno politiko. Njegovo uresničevanje je odgovornost celotne vlade pa tudi državnega zbora Republike Slovenije, ki dobiva naloge tako v zvezi z zagotavljanjem proračunskih sredstev za njegovo uresničevanje pa tudi pri spremljanju učinkovitosti predvidenih ukrepov jezikovne politike. V dopolnjenjem predlogu pa je določena še obveznost vlade, da s posebnim aktom ustanovi ter določi sestavo in pristojnosti koordinacijskega posvetovalnega medresorskega telesa. Splošna razprava se je sklenila z visoko podporo predlogu zakona. Ob tem pa so posamezniki, Gospodarska zbornica Slovenije in vlada, zlasti pa javna občila opozarjali na posamezna določila, ki so bila ne dovolj jasna ali po njihovem preveč restriktivna, po drugi strani pa je predlog zakona dobival v javnosti tudi močno podporo. Pred vami je, spoštovane poslanke in poslanci, dopolnjen predlog zakona o javni rabi slovenščine. Vanj so vključene bistvene pripombe na štiri vsebinska vprašanja - jezik narodnih skupnosti v 3. členu, jezik v medijih, zlasti 24. člen, jezik v gospodarstvu, 11., 16., 17., 19., 20. in zlasti 36. člen ter jezik v izobraževanju, to pa sta 13. in pa 14. člen. V sprejetih amandmajih odbora so upoštevane glavne pripombe zakonodajno-pravne službe državnega zbora, Gospodarske zbornice Slovenije, kakor jih je vložil mag. Kavčič, Vlade Republike Slovenije in delovne skupine za jezikovno politiko in jezikovno načrtovanje ter Državnega sveta Republike Slovenije. Pomembno pri tem je, da je bil dosežen kompromis med gospodarstvom, ki je najprej terjalo izpust vseh členov, ki se nanašajo na jezik v gospodarstvu, in predlagatelji, ki so sicer z omiljenimi rešitvami iz prve različice zadev v javnosti obveljali kot potencialni povzročitelji velike gospodarske škode. Tako so izpuščene določbe o nepravi retroaktivnosti zakona v 36. členu in o omejenih možnostih pri kandidiranju za razpisana javna sredstva. Izpuščen je 11. člen, izčiščen je člen o poimenovanju gospodarskih družb, to je 19. člen, pri 20. členu, to je poimenovanju poslovnih prostorov sprejeta določba sicer ni najboljša, vendar smo s predstavniki Gospodarske zbornice Slovenije dogovorjeni, kako bi jo bilo v izvedbi mogoče izboljšati. Iz objavljenega poročila odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport pa je razvidno, v katero smer so šli še drugi popravki. Za drugo obravnavo na seji državnega zbora so vložile amandmaje Vlada Republike Slovenije štiri, poslanska skupina Združene liste dva in poslanska skupina Nove Slovenije dvanajst. Predlagatelji bi želeli, da bi bil zakonodajni postopek sklenjen, zato bomo priporočali sprejetje samo uskladitvenih amandmajev, da bi lahko opravili tretjo obravnavo še na julijski seji. Sprejem zakona bi zagotovil urejanje področja, ki je bilo doslej prevečkrat prepuščeno posameznikovemu poznavanju izročila, sporazumevalnih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]njegovemu trenutnemu odnosu. Čeprav vse rešitve v njem niso take, da bi zadovoljile vse, pa je pomembneje zakon sprejeti, kot pa z njim odlašati v nedogled. Predlagatelji zato državnemu zboru priporočamo, da zakon podpre. Hvala.
Hvala za to dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Predsednik tega odbora, Rudolf Moge bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Jezik je zagotovo dragulj, ki smo ga dobili od naših prednikov, zato so poslanke in poslanci državnega zbora z vsem dolžnim spoštovanjem do jezika ta jezik tudi temeljito obravnavali. Naj vas spomnim, da smo se prvič srečali na državnem zboru z njim, ko smo opravili prvo obravnavo. In da je predlog zakona dobil večinsko, daleč večinsko podporo vseh poslank in poslancev državnega zbora. Potem, ko nam je bil ta zakon dodeljen, smo na odboru opravili tudi drugo obravnavo, kjer je vlada predložila k zakonu 37 amandmajev, komisija za narodni skupnosti 1 ter poslanec magister Blaž Kavčič 12 amandmajev. Na žalost je treba pač povedati, kot je pri vseh teh naših zakonih, da ko zakon pride pod brus zakonodajnopravne službe, da je žal tudi pri tem zakonu ta imela precej pripomb na ta zakon in je vsled tega odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport pripravil 25 amandmajev, ki jih je odbor tudi sprejel, tako da je ta zakon zdaj tudi, kar se tiče zakonodajnega postopka, skladen. Treba je reči, da je bila večurna razprava na odboru posvečena pa vsaj naslednjim trem sklopom vprašanj. Prvi sklop vprašanj je bil jezik narodnih skupnosti. Moram povedati, da se je komisija za narodni skupnosti, in obe delovni telesi, na Obali in na madžarski meji, aktivno spuščala v to, pripravila amandma, ki ga je odbor sprejel in ga še tudi nadgradil s svojim amandmajem na amandma. Drug vroč kostanj pri tej temi je bil jezik v vzgoji in izobraževanju. Člen, ki govori o tem, ni imel nobenih amandmajev, pač pa je bilo precej dopolnitev in govorjenja o tistem členu, ki govori o jeziku v visokem šolstvu. Spoštovane kolegice in kolegi, če se spominjate, smo mi takrat, ko smo obravnavali spremembe in dopolnitve zakona o visokem šolstvu, kjer smo govorili tudi o bolonjskem procesu in odpiranju našega visokošolskega prostora v evropski prostor, kar se tiče študentov, ki bi prihajali k nam ali pa predavatelji, ki bi prišli k nam, že v 8. členu tega zakona natanko opredelili uporabo tega jezika v visokem šolstvu. Da bi ostali pri tej dikciji, je v glavnem vlada nasprotovala še posebnemu členu v tem zakonu o visokem šolstvu in pa seveda tudi Slovenska akademija znanosti in umetnosti. Mi tega nismo sprejeli, popravili smo člen zakona tako, da je sedaj skladen z 8. členom zakona o visokem šolstvu, vendar vidim, da je vlada zopet dala v postopek amandma, ki bi ta člen črtal in bi bila rešitev v zakonu o visokem šolstvu tista, ki bi povedala, kako se uporablja slovenski jezik v visokem šolstvu. Druga velika skupina amandmajev so pa tisti, ki so se nanašali na imena obratov, lokalov, drugih poslovnih prostorov, imena firm, pravnih oseb zasebnega prava in fizičnih oseb, besedila pri označevanju in prodaji izdelkov in rok za uveljavitev slovenskih poimenovanj. Treba je povedati, da smo hkrati z zaščito jezika tudi nekoliko popustili tržni logiki in da je odbor sedaj sprejel amandmaje in dopolnjen predlog zakona tak, da hodimo ravno na robu sprejemljivega med nacionalnim pomenom in pa med pomenomtržne ekonomije in bi kazalo zaradi tega zakon z novimi amandmaji ne še, če bi rekel po domače rečeno, pokvariti. Tu se je zelo angažirala tudi gospodarska zbornica in zelo tudi poslanec mag. Blaž Kavčič, tako da tudi iz tega aspekta je zakon po mojem mnenju zdaj toliko dober, da bi lahko sprejeli brez amandmaja člene, ki opredeljujejo to materijo. Spoštovane poslanke in poslanci, prav za konec pa naslednje. Če po čem bo ta mandat v zgodovino prišel po dveh glavnih točkah, prva glavna točka je, da so poslanci mandata 2000/2004 uredili zakonodajo in sprejeli postopke, da smo prišli v Evropsko unijo in v Nato in še daleč za narod dosti bolj pomembno, da smo bili poslanke in poslanci državnega zbora tisti, ki smo zmogli toliko volje, da smo sprejeli nacionalni kulturni program in ohranili tudi naš lep slovenski jezik. Zato z vsem dolžnim s spoštovanjem do jezika ta zakon podprete, tako kot so predlagatelji predlagali pred mano. Hvala lepa.
Hvala za poročilo odbora. Besedo dajem predstavniku vlade za uvodno predstavitev mnenja vlade. Državni sekretar v ministrstvu za kulturo gospod Ciril Baškovič ima besedo.
Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci, gospod predsedujoči podpredsednik državnega zbora! Pred vami je dopolnjeno besedilo predloga zakona o javni rabi slovenščine. To besedilo je rezultat dolgoletnega dela, to besedilo je tudi kompromis, kompromis med interesi po utrjevanju slovenske identitete ter interesi gospodarstva in visokega šolstva po odprtosti Slovenije v svet. Kompromis je, gospe in gospodje, kot dobro veste kakor pol kozarca vode, nihče ni z njim zadovoljen, lahko pa smo s tem kompromisom zadovoljni vsi. Vlada Republike Slovenije podpira sprejem tega zakona, pri čemer meni, če se še enkrat poseže v zakladnico ljudskih rekov in modrosti, da dvakrat da, kdor hitro da. Meni torej, da ima vaš spoštovani zbor priložnost, če ne sprejme preveč amandmajev, ta zakon tudi dokončno sprejeti v vašem sestavu in na tem zasedanju in vlada je prepričana,da bi to bila lepa popotnica Sloveniji v novih okoliščinah. Hvala lepa za pozornost.
Hvala državnemu sekretarju. Ker je zbor na 36. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 9.7.2004. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Kdo želi besedo? Ivan Mamić.
Hvala za besedo. Smo pri pripravi tega amandmaja seveda hoteli pomagati pravilni uporabi slovenščine. Dopolnilo poudarja kulturno vrednost in pomen in praktično funkcionalnost slovenščine, njeno ohranjanje, uveljavljanje in razvoj pa razglaša za javni interes in s tem za izhodišče za pravno urejanje njene javne rabe. Jasnejše je upoštevanje tistega dela javne rabe, ki presega uradno rabo, neposredno določeno že po ustavi in nekaterih področnih zakonih. Vnekaterih posebnih primerih se dopušča tudi raba tujih jezikov, hkrati pa se slovenščini izrecno pripisuje status državnega jezika. Prosim za podporo. Hvala.
Hvala. Kdo še želi besedo? Najprej mag. Majda Potrata, nato pa Bogdan Barovič. V imenu predlagateljev.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predlagatelji smo s pojasnjevanjem na seji odbora za kulturo, mladino, znanost in šport pojasnili svoja stališča do amandmajev, 12 jih je, ki jih je vložila poslanska skupina Nove Slovenije na dopolnjeni predlog. Ti amandmaji, vsaj večina njih, nekateri so pa malenkost modificirani, niso dobili podpore na odboru. Razlogov za to je več. Dovolite, da se ob prvem amandmaju osredinim samo na to, zakaj ni podpore temu razširjenemu delu, ki je predlagan za 1. člen. O tem, kaj je slovenščina, kakšna vrednota je slovenščina, je govora v nacionalnem programu za kulturo in se mi zdi, da je tam pravo mesto opredeliti pomen in vlogo slovenščine. V zakonskem besedilu pa se mi zdi, da je s sprejetim amandmajem delovne skupine za jezikovno politiko in jezikovno načrtovanje dobro uresničen tudi predlagani amandma, ki tukaj terja poseben termin državni jezik. Gre namreč za to, da smo tam zdaj postavili, da je slovenščina uradni jezik države Slovenije. In to pravzaprav pomeni, da je slovenščina državni jezik. Posebej termina državni jezik nismo uporabljali na priporočilo ministrstva za notranje zadeve in drugih pravnikov, ki so nas opozarjali, da bi s tem vpeljali termin, ki ga v ustavi Republike Slovenije ni. Zato prosim, da tega amandmaja ne podprete. Hvala.
Bogdan Barovič ima besedo.
Hvala lepa. Prav je, da gremo od člena do člena, od amandmaja do amandmaja in da jih vsebinsko natančno pregledamo. Spoštovane kolegice, kolegi! Z vsem spoštovanjem do kolegov na drugi strani, ki želijo seveda razvijati in spoštovati slovenščino, moram v imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu ugotoviti, pa naj mi ne zamerijo spoštovani kolegi, da je tudi tisti del, ki je opredeljen v amandmaju k 1. členu, bom uporabil izraz, ki ga učiteljice in učitelji slovenskega jezika radi uporabljajo, pa še enkrat pravim, naj mi ne zamerijo, plevonazem. Lepo je slišati, da je slovenski jezik najpomembnejša kulturna stvaritev, ampak to mi že vemo. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, če pišemo že zakon, in zakon moramo napisati o rabi slovenskega jezika, mora biti kratek, jasen in jedrnat. Spoštujem namen kolegov, vendar se mi zdi, da vsebinsko ne pove pravzaprav ničesar. Da pa Slovenska nacionalna stranka tega amandmaja ne bo podprla, pa izražam dvom k njihovi opredelitvi v drugem odstavku amandmaja, kjer želijo, da se dodaizraz, "kadar določbe mednarodnih pogodb, ki zavezujejo Republiko Slovenijo, posebej dopuščajo tudi rabo drugih jezikov". Oprostite, nepomembno je to. Nam je popolnoma jasno, da je slovenščina uradni jezik v Sloveniji, da imamo italijansko in madžarsko manjšino, ki imata pravico rabe tudi svojega jezika, vse ostalo je pravzaprav logično, da katerakoli pogodba s komerkoli, kjerkoli, kadarkoli mora biti v osnovi napisana v slovenskem jeziku, kar je pomembno za Slovenijo in slovenske državljane in slovenske poslovne, politične in druge partnerje. Zato ocenjujemo v Slovenski nacionalni stranki, da je 1. člen jasen, kratek in jedrnat, takšen, kot mora biti v nekem zakonu in takšen naj ostane. Kar pa se tiče, še dovolite k 1. členu, prav je, da je zakonodajno-pravna služba, ki jo jaz vedno in tudi Slovenska nacionalna stranka zelo spoštujemo, napisala, da opozarjajo na nejasnost določbe drugega odstavka izvirnega besedila, kjer pravijo, da jezik, slovenščina, po mnenju zakonodajno-pravne službe ne predstavlja države v mednarodnih odnosih. Če je takšno njihovo mnenje, prav, kolegi iz Nove Slovenije so želeli to dikcijo spremeniti in so rekli: "S slovenščino kot državnim jezikom se Republika Slovenija predstavlja v mednarodnih stikih. Sedaj pa jaz mislim, da ni potrebno, da bi spoštovanega gospoda kolega poznavalca slovenskega jezika vprašal, ampak stik je odnos in v bistvu je samo oblikovno dikcija nekaj drugega, vsebinsko pa je popolnoma enaka. S tem ne spremenimo nič. Zato, kolegice in kolegi, v dobrobit rabe slovenskega jezika prosim, da najdemo nek ne političen, ampak slovenski konsenz, da analitično pregledamo vse amandmaje in se nekako dogovorimo, da kar se tiče vsaj prvega amandmaja, kljub, še enkrat pravim, prizadevanju Nove Slovenije, ostanimo pri izvirnem besedilu.
Hvala lepa. Blaž Kavčič ima besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pri 1. členu je izredno pomemben po mojem mnenju drugi odstavek dopolnjenega besedila zakona, ki pravi "s slovenščino, ki je eden od uradnih jezikov Evropske unije, se Republika Slovenija predstavlja v mednarodnih stikih". Namreč, ta stavek se povezuje s tem, da je z našim vstopom v Evropsko unijo slovenski jezik prvič postal polnopraven uradni jezik na vseh ravneh široke mednarodne skupnosti. Na drugi strani pa se ta odprtost evropskega prostora kaže tudi v tem, da zaradi prostega pretoka ljudi in kapitala, vplivov globalizacije prihaja do dejavnikov, ki lahko slovenski jezik izrinejo na področju družabnega in neformalnega komuniciranja. Se pravi, na eni strani začenjamo novo poglavje obdobja našega jezikovnega obstoja, na drugi strani pa se dejansko pojavljajo omenjene nevarnosti. Seveda, teh nevarnosti in izzivov se je možno lotiti na dva različna načina: eden je pričujoč, recimo, z nekim velikim zakonom o jeziku, drugi pristop bi pa lahko bil tudi z nekim projektnim pristopom in s pomočjo urejanja teh vprašanj v področnih zakonih. Predlagatelji so pač ubrali ta pristop in poskušali oblikovati velik zakon o jeziku, za katerega pa se je bilo potem treba lotiti naloge in skušati najti tiste kompromise, ki jih odraža tudi ta modificirani 1. člen v dopolnjenem predlogu zakona, torej tiste kompromise s posameznimi področji. Tako pri tem členu kot pri drugih členih menim, da velja generalno podpreti stališče, da dopolnjeni predlog tega zakona predstavlja nek sprejemljiv kompromis, ki ga osebno sicer vidim v povezavi z vladnimi amandmaji kot tisti korak naprej, ki bo na eni strani okrepil zaščito in povečal možnosti za nadaljnji obstoj slovenščine, po drugi strani pa ne bo preveč omejujoče posegel na tista področja, ki se jih zakon o javni rabi slovenščine nujno dotika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospa Majda Širca.
Hvala lepa. Kot je bilo že večkrat opozorjeno, slovenski jezik ureja več kot 60 področnih zakonov. In zagotovo bo tudi po sprejetju tega zakona vedno ne diskutabilno, zagotovo pa treba upoštevati tudi ostalih 60 zakonov, ki se dotikajo regulacije slovenščine v javni rabi. V kolikor bi prisluhnili amandmaju k 1. členu, prvemu amandmaju, vsekakor bi mogoče ravnotežje med področnimi zakoni in tem zakonom postalo manj jasno, kajti tako kot predlagatelji pravijo v drugem odstavku, pravijo da ta - v kolikor bi bil seveda amandma sprejet - ta zakon določa temeljne usmeritve in okvire glede obveznosti itn. Mi vemo, da obstaja 2. člen, ki govori, da javno rabo slovenščine na posameznih področjih javnega sporazumevanja poleg tega zakona glede na posebnosti posameznih področij podrobneje določajo tudi drugi področni zakoni, ampak vendarle bi se s tako dopolnjenim 1. členom temeljnost pripisala temu zakonu. In v tem smislu mislim, da bi prišlo do dodatnih težav pri razlagi eventualnih spornih določil v praksi v bodoče. Zatone bom podprla prvega amandmaja oziroma tudi 1.a člena ne. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členu 1 in o amandmaju k temu členu. Prehajam na 9. člen. V pregledu amandmajev imate sicer amandma za novi 1.a člen in tudi amandma k 2. členu, vendar sta oba amandmaja poslanske skupine Nove Slovenije brezpredmetna. Namreč amandma za novi 1.a člen je brezpredmeten, ker v dopolnjenem predlogu zakona ta člen ne obstaja in ga ni možno na novo vnašati. Amandma k drugemu členu je brezpredmeten, ker ni bil spremenjen in je člen zaprt. Zato prehajam na 9. člen in amandma k 9. členu poslanske skupine Nove Slovenije. Kdo želi besedo? Ivan Mamić.
Hvala. Gre za kratko dopolnilo. S tem dopolnilom se za javna podjetja, zavode in druge pravne osebe javnega prava dopušča raba tujih imen v primeru tipa, navedeni Institut Baltazarja Hacqueta, po soluciji zavod in podobno. Gre namreč za izvirnost imen in tukaj ne moremo nič drugega kot prepisati tako, kot je ime napisano, firme ali zavoda, institucija itn. Hvala.
Hvala. Tone Partljič ima besedo.
Že o 1. členu se je sedaj razvila diskusija, ki je že malo bolj splošna, ampak se mi zdi, da je prav, da je bilo povedano, da je stvar določenih kompromisov. Jaz ne glasujem z veliko lahkoto proti nekaterim amandmajem Nove Slovenije, ker je kolegica Ana Tisovic bila ena izmed treh temeljnih podpisnikov. Zato, kadar bom to storil, bom poskušal argumentirati. Obenem bi pa rekel, Ivan hvala, da se ravno ti, ki ti materin jezik ni slovenski, tako zavzemaš. Čeprav se ti včasih pozna to, da to ni tvoj izvirni, mamin jezik, si vzorno prej govoril in se ti zahvaljujem, na neki simbolni ravni se mi zdi to še več vredno. Upam, da verjameš, da tukaj zraven ni še kakšne ironije, ampak te spoštujem zaradi tega. Potrebno je videti, koliko amandmajev sploh sprejmemo, da lahko gremo v tretjo obravnavo. To se mi zdi pragmatičen vidik. To bi bilo za sprejeti, ampak poglejte, otvorili bomo diskusijo, kolegi iz Nove Slovenije, ime zaslužne tuje osebnosti. Ali bomo ob vsakem primeru znova vagali, ali je to potem pravo zakonsko določilo, četudi problem imen je rešen tudi v nekaterih drugih členih. Zato že zaradi tega, da nebi bilo potrebno se vedno znova sestajati in ugotavljati, ali je to pomembna tuja osebnost, za koga je, za kateri del Slovenije je, zaradi katere ni, se mi zdi, da bi ta amandma pač težko podprl.
Hvala. Mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo. Na videz je ta amandma takšen, da mu človek ne bi mogel ugovarjati, če ne bi bilo dveh problemov. Na prvi problem je bilo že opozorjeno, namreč presojati bi bilo vsakič potrebno, za katero zaslužno tujo osebo gre in ali si to zasluži, da je v imenu ali ne. Za mene je bolj problematično vprašanje dopustiti slovenskim jezikovnim pravilom prilagojeno ime. Kaj to pomeni, ko po drugi strani vemo, da imamo v slovenščini tudi predpis, da tuja imena zapisujemo v njihovi izvirni obliki. Eno je prečrkovanje, drugo pa je zapisovanje tujih imen. In ravno tukaj bi odprli Pandorino skrinjico, na kakršno smo naleteli že ob imenih gospodarskih firm, ko se je komu zazdelo, da bomo začeli, zaradi zahteve po slovenskem imenu, preganjati tuje priimke. No, jaz bi recimo samo to povedala, da v Mariboru obstajata dva zapisa priimka Šober, pa naj mi ne zamerijo, ne mislim, na nikogar konkretno. Šober v taki obliki s slovenskimi črkami in Schober v zapisu, kakršnega poznajo Nemci. Kaj bi zdaj to pomenilo, to je pa druga stvar. In kakšni zapleti bi zaradi tega nastajali, ne nazadnje tudi na dvojezičnem ozemlju, si pa niti ne znam predstavljati ali nočem predstavljati. Hvala.
Hvala. Bogdan Barovič ima besedo.
Hvala lepa. Z veseljem se pridružim besedam spoštovanega kolega gospoda Partljiča. Vendarle poglejte, že spet smo pri razumevanju jasne in kratke zakonodaje. Če piše, pa bom vzel segment v 9. členu, državni organi, organi lokalnih samoupravnih [[...]], javni zavodi recimo. In če se imenuje javni zavod, bom rekel na pamet, Delavski dom Trbovlje in uporabim ime nekega kulturnika, ki je mogoče se rodil v Avstriji in delal vse življenje potem pri nas. Jaz mislim, da 9. člen v osnovni obliki, kot je zapisan v zakonu, tudi to dovoljuje. Jaz razumem gospoda Mamića, jaz razumem tudi vsa okolja, jaz razumem, kakšna je ta želja, ampak poglejte, če pravi: "državni organi, organi lokalnih skupnosti, javni zavodi, javna podjetja, javno podjetje, tovarna avtomobilov Fiat Agnelli, saj to je vendarle v slovenščini, tudi če uporabljamo priimek Agnelli. Tako, da jaz ponovno prosim kolege zvsem spoštovanjem za trud, za razjasnitev. Ostanimo pri izvirnih, jasnih, kratkih členih zakona, ki so bili seveda s trudom vseh nas, z našo željo po uporabi slovenščine uporabljeni in ostanimo pri kratkih, jasnih izvirnih oblikah, ki seveda dovoljujejo tudi to skrb, ki je sicer izražena v amandmaju, ampak jaz mislim, da osnovni člen dovoljuje tisti cilj, ki ga želijo predlagatelji amandmaja doseči. Zato ocenjujem v svojem in v imenu Slovenske nacionalne stranke, da je 9. člen v izvirni obliki takšen, kot mora biti.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ivan Mamić in nato Alojz sok. Prosim.
Zanima me, če bi recimo Tone Fornezzi imel svojo firmo, da bi napisali fonetsko, brez dveh z-jev, ko se tako podpisuje, kaj bi rekel. Hvala.
Alojz Sok ima besedo.
Čisto na kratko. Jaz mislim, da je obrazložitev k temu amandmaju tako jasna, da bolj jasna ne more biti. In vidim, da s tem amandmajem lahko 9. člen samo nadgradimo. Gre dejansko za to, kar je tukaj v obrazložitvi namenjeno, recimo, kako se obnašati pri poimenovanju ulic, trgov ali pa tudi kakšnega javnega zavoda, ki bi nosil ime po znanem tujem kulturniku, umetniku ali komerkoli. Glede na to, kar je rekla gospa Potrata, da bi morali vedno znova presojati, ali si ta oseba to zaslužili ali ne, to seveda ni stvar tega zakona, to je stvar nekih drugih predpisov, neke druge odločitve. Tukaj je stvar tega zakona samo, ali to glede na ta zakon o javni rabi slovenščine uporabiti in če je dopustno uporabiti, kako potem uporabiti. Mislim, da brez neke velike škode v dobrobit boljšim rešitvam bi lahko mirno ta 9. člen podprli, tako kot seveda tudi amandma k 1. členu in s tem izboljšali vsebino zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bogdan Barovič dobi besedo.
Jaz bi z veseljem, če dovolite seveda, svojemu spoštovanemu kolegu Mamiću odgovoril. 9. člen, če bi bilo podjetje, govoriva hipotetično, tako vi kot jaz, založniško podjetje Tone Fornezzi pisano z dvema z-jema, je 9. člen v osnovi, po mojem pojmovanju, po pojmovanju Slovenske nacionalne stranke izpolnjen, ker gre za založniško podjetje Tone Fornezzi. Napačno razumevanje imamo, ne gre za to, da sedaj ali smem, da moramo sedaj zapisati s c ali pa, ne vem, sch, ki se bere, mislim da, v germanskem jeziku š, da bi morali sedaj pisati š, gre za to, da je osnova založniško podjetje - javno gledališče, kulturni dom itd., da je osnovno ime slovensko. Še enkrat. Nič nimamo proti željam in hotenjem, ki jih imate spoštovani kolegi, pa vendarle ne moramo, ni dobro zakomplicirati, že v ustavi smo povedali, da ni dobro ustave veliko spreminjati, tudi zakonska določila morajo biti kratka, jasna in jedrnata, zato je naša želja, da ohranjamo bistvo, vseostalo pa se ureja s podzakonskimi akti. Lahko pa me prepričate, da jaz razumem napak, ampak mislim, da ne. Če bi rekli, ne vem, Das Kultur Institution ali kakorkoli že, potem pa govorimo o tem, da je to tuje ime, če pa je kulturna institucija, pa uporablja ime pač nekoga, ki izvira, čeprav jaz vem, poznam krasno primerjavo spoštovanega kolega, da je klen Slovenec, ampak pač izvira iz družine, ki ima dva z-ja namesto c. Tako da, ne razumeti, da gre tu za, jaz mislim vsaj, da smo sedaj zbrani tisti, ki ljubimo slovenski jezik in želimo slovenskemu jeziku jasnost, čistost in ga spoštujemo in ga ohranjamo. Želimo se samo prepričati, ali je dobro ali ni dobro v posameznih členih širiti in dajati neke možnosti, ki pa lahko po drugi strani, če bi bil pa kdo preveč ortodoksen, pa spet lahko pomenijo, ne vem, izkoriščanje različnih drugih struj. Tako da, z vsem spoštovanjem do vašega truda predlagam, da se nekako poenotimo, da vztrajamo pri jasnih, konkretnih členih v zakonu, ki pa seveda dovoljujejo, vsaj jaz mislim tu na strokovnjake, ki bodo dopolnili tudi neka druga tolmačenja. Tako da, zapisati neko ime, ki se piše pač ne fonetično, temveč se piše v izvirniku, ne pomeni, da je to ime zaslužne tuje osebnosti. V osnovi je ime, vsaj po mojem poimenovanju, slovensko.
Hvala. Besedo ima Majda Širca. Se odpoveduje. Želi še kdo besedo? Mag. Janez Drobnič ima besedo.
Mislim, da ta amandma vendarle doprinaša k razjasnitvi v tistih kritičnih primerih, ko bi se pojavilo, in to je, saj imamo takšno stvarnost. Če bi se dosledno držali dikcije, potem takih imen praktično niti ne bi smeli imeti. To pa dopušča in pove, pod kakšnimi pogoji se lahko vnese. Jaz mislim, da je to razumno in skladno tudi z obnašanjem v svetu.
Hvala. Tone Partljič.
Mislim, da je gospa Majda Potrata dovolj strokovno pojasnila tudi ta prvi del. Jaz bi samo rad povedal pač, da bo vsak vpisan s tistim imenom, ki ga uporablja in je v njegovih dokumentih vpisano. Navsezadnje bi tudi svoj priimek Partljič - Partljič, kako je označeno v pravopisu - želel ohraniti v tej obliki tudi, če bi živel na Dunaju ali kjerkoli. In ko greš na pokopališča in vidiš priimke zapisane, kakor jih je družina uporabljala, v tem je ravno zgodovina in identiteta tudi današnjih Slovencev. In tu nimamo kaj v slovenske oblike prestavljati niti nimamo pravice. Vsi imamo izkušnjo, kako so se Tomažiči počutili, ko se je spremenilo v Tomazinije, Sardoči v Sardove in tako dalje. Tako da po mojem to ne more vzdržati, da bi tuja imena spreminjali v slovenska imena, kaj šele, da bi potem razsojali o zaslužnosti. In se strinjam s kolegoma, ki sta govorila prej.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo o členu 9 in amandmaju k temu členu. Prehajamo na člen 11. V pregledu imate sicer predlog amandmaja za novi 9.a člen, ki je brezpredmeten, zato prehajamo na člen 11 in amandma poslanske skupine Nove Slovenije k temu členu. Besedo ima Ivan Mamić.
Mogoče bi bilo najbolje reči, dajmo končati to v paketu, ker se že ve, kakšen bo rezultat na koncu. Sicer v dopolnilno obrazložitev, ta amandma ne zahteva neposrednih finančnih sankcij, temveč le vpeljuje jezikoslovno politično merilo pri odločanju o izdajanju soglasja za uporabo besed Slovenija, slovenski in podobno, v firmah pravnih osebah, "podjetja, zavodi, gospodarska interesna združenja in druge pravne osebe so s tem dodatno spodbujene k skrbi za ustrezno rabo slovenščine". Hvala.
Hvala. Mag. Kavčič.
V zvezi z 11. členom vendarle velja spomniti na dejstvo, da je sporna določba 11. člena, ki je predvidevala koncesije, finančna poroštva s pokritjem javnih sredstev in javna naročila le tistim slovenskim pravnim in fizičnim osebam, ki bi bile poimenovane in bi poslovale v skladu z zakonom o javni rabi slovenščine. Torej, ta rešitev je bila v okviru druge obravnave črtana, in sicer upravičeno, kajti taka rešitev, kot je sedaj prisotna v dopolnjenem predlogu zakona, odpravlja morebitne negativne posledice za poslovanje podjetij in odpravlja ogromno gospodarsko škodo, ki bi jo sicer lahko nehote s sprejemom te rešitve sprejeli. Tako da velja podpreti tako rešitev, kot je v dopolnjenem predlogu zakona.
Majda Širca ima besedo.
Hvala lepa. Predlog poslanske skupine Nove Slovenije, da se dopolni na način, da tiste pravne osebe, ki so v zunanjem in notranjem poslovanju v preteklosti in seveda z uradno ugotovitvijo kršile predpise o poimenovanju, poslovanju in oglaševanju v slovenščini na način, da bi se sankcionirale tako, da se ne sme izdati soglasje za uporabo besede "Slovenija", "slovenski" in podobno v imenih, bi bil seveda diskriminatoren oziroma nevaren za podjetja. Zakaj? Če so bile kršitve storjene, potem bom rekla, da je za te kršitve kriv tisti, ki jih bodisi je dopustil, recimo da so se oglaševanja zgodila, ker vemo, da zakonodaja oglaševanja natančno regulira uporabo jezika, ne pa tisti, ki je, to se pravi v tem primeru pravna oseba, ki je te kršitve počel, skratka če institucije pri tem niso ukrepale in dosegle dovolj sankcij, potem zaradi tega je nesmiselno, da nastrada pravna oseba, ki je to počela in se na ta način sankcionira. Hvala.
Hvala. Mag. Drobnič.
Mislim, takšna razlaga je sprenevedanje. Potem bomo imeli podjetja, katerih lastniki so tujci, so sicer registrirani tukaj, nosila bodo slovenska imena, potem bo bodo še direktorovala v tujem jeziku [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]prispevek k slovenski stvarnosti. Hvala lepa za takšen način. Ravno tako je lahko diskriminatorno pri registraciji podjetja, ko nekomu ne pustite registrirati, kar si on izmisli, in rečete: "Ja, to je pa negativen napad, birokratski napad na poslovanje podjetja". Oprostite, tega nikjer v svetu tako ne delajo. Birokratski napad je pozneje, kar počnete s podjetjem. Ko ima on enkrat znamko tista, ki je skladna s predpisi, domačimi predpisi, kar pa ni takšna težka zadeva preimenovanje ali poimenovanje te osebe. V velikih primerih vemo, da je zgolj to kaprica, ampak pustimo, lahko je tudi dosti inovacije, ampak v mnogih primerih. Ko pa enkrat on registrira, potem delajmo v korist gospodarstva, normalno. To mislim, da je bolj pametno, da pa zaščitimo minimalno to, da bi potem nekdo, ki ne lastniško ni s slovenske strani, ime ima drugačno, potem še poslovanje oziroma komuniciranje v podjetju je na tak način. Ja, lepo vas prosim, ali potem naj temu damo pa slovensko podjetje, bo zahtevalo pa še to, zato da bi se recimo norčevalo iz slovenske stvarnosti. Hvala lepa.
Hvala. Majda Potrata, izvolite.
Hvala za besedo. Predlagatelji smo prisluhnili tistim, ki so nas opozarjali na diskriminatornost tega člena, in smo se uskladili za črtanje člena tako, kot je bil zapisan v objavljenem predlogu. To, kar imamo zdaj ponujeno kot dopolnilo Nove Slovenije, je pa seveda malenkost spremenjena vsebina. Če poslušam obrazložitve, pa vendarle ne morem mimo dejstva, da ravno obrazložitve kažejo na to, kako so predlagatelji prve različice imeli v mislih retroaktivnost določb o preimenovanju. Kajti, tako postavljeno zdaj govori vendarle o tem, da bi morali ti imeti spremenjeno ime, namreč govori o tem, da Vlada Republike Slovenije ne sme izdati soglasja za uporabo besed "Slovenija" in "slovenski" v njihovih imenih oziroma firmah, če niso poimenovani v skladu s tem zakonom, če ne poslujejo tako, kot ta zakon nalaga, ali oglašujejo. Zaposlovanja in oglaševanja omejitve tudi po dopolnjenem predlogu ostajajo. Ima pa to dopolnilo tudi del, ki govori o poimenovanju. Tako da, tudi če bi gledali, kako je notranje skladen predlagani amandma, bi morali ugotoviti, da notranje skladnosti ni in da v bistvu zahteva, če hoče se kdo izogniti sankciji, ki je v 11. členu, v tem dopolnjenem 11. členu ali predlaganem 11. členu zapisana, če se hoče izogniti, mora preimenovati svojo firmo. To je bilo pa tisto, o čemer smo prej govorili. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Bogdan Barovič.
Hvala lepa. V imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu pa bi tukaj vendarle postavil pod vprašaj upravičenost amandmaja, ki ga je vložila Nova Slovenija. Predvsem iz besed, ki jih je spoštovani kolega izrekel. Jaz mislim, da je dejansko vprašljivo, kakšno možnost izkoriščanja ima nekdo na osnovi tega, ker ni nobenih garancij za dodeljevanje koncesij in uporabe ali zlorabe slovenskega imena. Tako da v imenu Slovenske nacionalne stranke jaz predlagam, da še vseeno s skupnimi močmi proučimo smiselnost amandmaja k 11. členu pri seveda odločanju, ko bomo o njem odločali in da se tu uskladimo vsaj enkrat enotno in da rečemo, prav, ali ga črtamo ali pa prav, ne črtamo ga.
Hvala. Nihče več ne želi razprave. Zato zaključujem razpravo o členu 11 in amandmaju k členu 11. Prehajam na člen 14. K temu členu sta vložena dva amandmaja. Prvega je vložila vlada, ki je predlagala, da se člen črta, drugi pa je dopolnitev z novim odstavkom, ki ga je vložila Nova Slovenija. Besedo želi Ivan Mamić.
Hvala. S tem amandmajem se odpravlja možnost manipuliranja s tistimi izjemami, ki so se sklicevale na pojem dodatne sestavine po členih zakona o gospodarskih družbah, na pojem fantazijsko ime ali na svobodo podjetniške pobude in podobno. In zaradi katerih se je doslej v sodni register in druge uradne evidence lahko vpisovalo praktično vse, karkoli je kdo predlagal. O tej problematiki smo se večkrat pogovarjali in bi ta stvar bila glede svoje pomembnosti za podpreti. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Rudolf Moge.
Hvala lepa za besedo. To je tisti člen, o katerem pravim, da je bilo dovolj jezika. Torej, rad bi vas naslednje obvestil, 13. člen že pravi, da je raba tujih jezikov v vzgoji in izobraževanju dovoljena v skladu s področnimi predpisi, ki urejajo dejavnost vzgoje in izobraževanja. Tako imamo zakon o vrtcih, zakon o osnovni šoli, zakon o gimnazijah, zakon o višjih šolah, ki ga imamo zdaj v obravnavi, in tudi zakon o visokem šolstvu, povsod en člen, ki govori o učnem jeziku in njegovi uporabi. In tako smo tudi takrat, ko smo sprejemali zakon o visokem šolstvu, še ne dolgo od tega nazaj, tudi sprejeli člen, ki govori o rabi učnega jezika in govori, da je slovenski, razen, če pogledamo, kdaj to ni. Prvi stavek 14. člena je sedaj, ko je popravljen, dobesedno prepisan iz 8. člena zakona o visokem šolstvu in je dodan še v prvem odstavku en stavek in drug cel odstavek, ki govori, da je pisno gradivo predavanj na [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]mora biti študentkam in študentom na voljo tudi vslovenščini, in da se diplomska dela, specialistične in magistrske naloge ter doktorske disertacije praviloma pišejo in zagovarjajo v slovenščini. To je razlika. V 8. člen zakona o visokem šolstvu smo vgradili besedilo, kjer piše, da podrobnejšo uporabo učnega jezika urejajo statuti univerz. Govorim seveda o javnih univerzah, vseh treh, ki so pri nas, in je zaradi tega, če bi ta člen črtali, če ta člen črtamo, v bistvu potem od statutov univerz odvisno, kako bodo še ostali del naredili. Če pa ta člen sprejmemo, da ostane nespremenjen, potem smo pa napravili za visokošolski prostor zožitev odločanja, ki ga imajo, kadar govorimo o jeziku. In tukaj je sedaj od nas, ko bomo odločali, ali bomo ta člen črtali in bomo te stvari uredili znotraj univerzitetnega prostora ali bomo pa določene, če ga ne črtamo, določene stvari uredili že v 14. členu. Če bi bil cel zakon - za konsistenco zakona, za jezik je dobro, da ta člen ostane - ampak za konsistenco zakona je pa tako, potem bi morali tudi pravila v osnovni šoli pa vgimnazijah pa povsod naokoli urejevati tudi s posebnimi členi tega zakona, ne pa, da samo en segment šolstva urejujemo posebej v tem zakonu. Tako, da se mi zdi, da tudi če bomo črtali ta 14. člen, jeziku ne bomo naredili ne vem kako velike škode.
Hvala. Še Ivan Mamić.
Se opravičujem, sem preslišal, da gre za 14. člen, jaz pa sem obrazlagal 19 [[..]]Tako, da bi prosil, če bi kdo obrazložil 14. Zaradi bolonjskega procesa je pričakovati povečan pritisk za izvajanje študijskih programov v tujem jeziku. Ustrezna mednarodna menjava študentov in profesorjev je koristna, nikakor pa ne bi bilo sprejemljivo, če bi morali študentje na slovenski univerzi zaradi tujih kolegov študirati v tujem jeziku. To bi imelo tudi porazne posledice za razvoj slovenščine kot strokovnega jezika in bi pomenilo hudo nazadovanje celo v primerjavi s položajem ob ustanovitvi prve slovenske univerze. Vsebina predlaganega dopolnila bo deloma vplivala na vsebino podzakonskih predpisov, predvidenih za nadaljnje sprejetje zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o visokem šolstvu. Hvala.
Hvala. Še želi kdo besedo? Mag. Majda Potrata. Kot predlagateljica?
Ne kot predlagateljica, ampak kot poslanka. Črtanja tega 14. člena ne bom podprla zaradi tega, ker sem tudi že ob zakonu o visokem šolstvu povedala, kako zelo pomembno za razvoj jezika je, da se študent ob študiju ne samo v tujem jeziku ampak tudi v slovenščini jezikovno oblikuje in oblikuje svoj miselni in predstavni svet za najbolj zahtevne vsebine. Taka dikcija, kot je zdaj v 14. členu, morebiti navidez res zožuje zakonski prostor, ampak odpira tistega, za katerega smo rekli, da se mu reče razvoj slovenščine. Tu bi vendarle opozorila, da je v dopolnjenem predlogu razširjen člen in vključuje tudi tiste dele študijskega programa, v katere so vključeni tuji študenti, ki omogoča tistim, ki jim slovenščina ni prvi jezik, da opravljajo diplomske, magistrske in doktorske naloge in svoje obveznosti v svojem jeziku. Tako da ne gre za zapiranje prostora za vse tiste, ki bi k nam prišli zaradi gibljivosti študentov in bi tako uresničevali načela bolonjskega procesa. Zdi se mi pa vendar nujno treba zagotoviti neko pravno normo v tem jeziku, ki bi tudipodzakonskim aktom, torej statutom univerz in drugim podzakonskim aktom, dajala neko normo, pod katero ti akti ne bi smeli. Izkušnje namreč kažejo, da nekateri podzakonski akti osnovnega zakonskega besedila področnega zakona ne uresničujejo na način, na kakršnega je bilo to z zakonom predvideno. Kot rečeno, črtanja tega člena iz dopolnjenega predloga zakona kot poslanka ne bom podprla. Hvala.
Hvala. Mag. Drobnič ima besedo.
Torej, črtanje tega člena absolutno ni primerno. Ta minimalna norma za ohranitev jezika, po drugi strani pa toliko fleksibilnosti, da se zagotovi tujim študentom opravljanje njihovih študijskih obveznosti in programov, pa je vendar z amandmajem Nove Slovenije. Zato predlagam, da se ga podpre.
Želi še kdo razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členu 14 in amandmajih k temu členu. Prehajamo na 19. člen in dajem amandma poslanske skupine Nove Slovenije k temu členu v razpravo. Mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo. S tem amandmajem se odpravlja možnost manipuliranja s tistimi izjemami, ki so se sklicevale na pojem "dodatne sestavine" po zakonu o gospodarskih družbah in na pojem "fantazijsko ime" ter na svobodo podjetniške pobude, zaradi katerih se je doslej v sodni register in druge uradne evidence lahko vpisovalo praktično vse, karkoli je kdo predlagal.
Želi še kdo besedo? Mag. Kavčič, nato mag. Majda Potrata.
Poimenovanje pravnih oseb zasebnega prava je izredno pomembno področje. Tu je bilo verjetno z najboljšimi nameni izrečenih veliko zelo različnih stališč. Dosežen je bil nek kompromis, ki v glavnem odkazuje pri problematiki poimenovanja pravnih oseb zasebnega prava oziroma predvsem odkazuje na področni zakon. Okoli ureditve po področnem zakonu so pa seveda mnenja tudi nekoliko različna. Recimo, za področje kulture se nam zdi v osnovi kar primerno, da se nekateri projekti in ustanove poimenovani s tujimi imeni, kjer nas pomirja to, če gre v tem primeru za mrtve jezike, recimo primer Imago Slovenije je za področje kulture prav sprejemljiv prav zaradi tega, ker gre za mrtev jezik, ampak tudi za področje kulture ne bi bilo sporno, če bi kakšen umetniški projekt - in taki primeri so -, poimenovali s živim tujim jezikom. Pa verjetno je prav tako. Za področje gospodarstva je že sedanja ureditev v področnem zakonu, to pomeni v zakonu o gospodarskih družbah, po mojem mnenju kar precej restriktivna. Omogoča sicer določene rešitve. Recimo, če se vnukinja gospoda Fürsterja slučajno piše Fürster, potem bo lahko ustanovila založništvo glasbeno Fürster d.o. Če pa je skozi generacije dobila drugo ime, bo pa seveda imela težave z uporabo tega imena. Vendar menimo, da je po proučevanju vseh možnih realnih situacij, po upoštevanju vseh mnenj, tudi gospodarske zbornice s sedanjo ureditvijo 19. člena bil dosežen zadovoljiv kompromis, ki naj bi, in tu smo se strinjali, pripomogel k temu, da bi se onemogočilo pačenje povsod tam, kjer ni potrebno, ta člen bo dal prispevek k višji stopnji spoštovanja slovenskega jezika, vendar ostaja določen grenak priokus gospodarstvenikov, ki se bodo vprašali za konkretne situacije, ko imajo tista slovenska podjetja, ki niso tako redka, možnost poslovanja izključno na zunanjem trgu nekaterih zelo specifičnih tehnoloških področjih ali pa tudi širših tehnoloških področjih. Vsa tista podjetja se bodo morala odpovedati temu, da bi se, vsaj na novo ustanovljena, da bi se poimenovala na način, ki bi pri njihovih ciljnih trgih omogočil prepoznavnost s svojim imenom, ki bi vključevalo, recimo, razne izraze, kot so "sofware" in uporabo tujih črk. Čeprav bi argumentov bilo kar veliko, da bi rekli, ne ovirajmo slovenskih podjetij pri njihovem pohodu na zunanje trgu. Odprimo jih, kajti če bodo slovenska podjetja, tudi če se bodo imenovanje Slextronics ali pa Logistic Software, pisano pač kakor je pisano, če bodo uspešna na zunanjem trgu, bodo krepila slovensko gospodarstvo in indirektno krepila tudi slovensko podjetje. Vendar, kot rečeno, ureditev področnega zakona je taka kot je, prinaša določen red in menimo, da z določili, kot jih predlagani 19. člen vsebuje, delamo korak naprej na nadaljnji zaščiti slovenskega jezika tudi na področju poimenovanja zasebnega prava.
Hvala. Mag. Majda Potrata kot predlagateljica?
Kot predlagateljica, ja. Predlagatelji se nismo želeli odreči tistemu delu zakona, ki je povezan z gospodarstvom. In prav 19. člen je bil ob 36. členu za gospodarstvo najbolj sporen. Tako kot je bil zapisan, je odpiral možnosti za špekulacijo o tem, kako bo treba spreminjati imena velikih gospodarskih uveljavljenih družb in to je pripomoglo tudi k temu, da je bila odprta - naj ne zveni prehudo - neke vrste fronta med dvema različnima pogledoma na ta del zakona. Tako kot je sedaj 19. člen zapisan v dopolnjenem predlogu, je vendar kompromis med zahtevo po tem, da bi moral biti člen izpuščen iz zakona, in med tistim, kar je bilo mogoče, res da ne dovolj natančno, zapisano v prejšnji različici. Zato se s sklicevanjem na področni zakon vendar odpira možnost tudi za vključitev tistih distinkcij med fantazijskim imenom in tem, kar je v tem zakonu zapisano kot ime v slovenščini. Težave z vključevanjem osebnih lastnih imen pa bi bilo mogoče - ali posebnosti, ne toliko težave, z vključevanjem osebnih lastnih imen ali prevzetih imen iz tujih jezikov, pa bi bilo mogoče povezati z razpravo, ki smo jo opravili ob 9. členu tega zakona. Hvala.
Hvala. Mag. Zoran Gračner dobi besedo.
Hvala za besedo. Ta amandma k 19. členu ne bom podprl, se ne strinjam z njim. Edini amandma, s katerim se strinjam, bi bil ta, da se 19. člen v celoti črta. To pa enostavno zaradi tega, ker po mojem prepričanju v tem parlamentu nismo usposobljeni, da se tako restrektivno se vtikujemo v gospodarstvo. Z vstopom v Evropsko unijo in z vse večjo globalizacijo, kateri smo danes priča, ne moremo in ne smemo omejevati gospodarstva in njegov, seveda, tudi prost pretok kapitala. Zaradi tega, ker so tukaj tudi v oblikovanju posameznih blagovnih znamk prevelika zgodovina, previsoka sredstva, ki jih je posamezno podjetje uporabljalo, in ne poznam države, ki bi imela v Evropski uniji takšno rešitev, kot je tukaj uveljavljamo. Res je, 19. člen je kompromis, vendar je zelo slab kompromis in gospodarstvo je bilo pripravljeno iti v ta kompromis samo in zgolj zaradi tega, ker je vedelo, da se bo ta zakon sprejemal v parlamentu, in zaradi tega, ker pač nima moči spreminjati ta zakon oziroma ta imena. Kaj bo to v bistvu v praksi pomenilo? V praksi bo to pomenilo, da neko podjetje, ki ima izpostave po vsem svetu, pa najsibo to Baumax, Bauhaus ali karkoli, bo zraven tega imena moral prisiljen pisati prevode teh imen. Ta prevod v bistvu ne bo nič pomenil. Ne bo nič povedal. Samo zaradi tega bo, ker smo se mi v tem parlamentu izmislili in bomo zraven lepili tovrstna imena. 19. amandma Nove Slovenije stvar še zaostruje in v bistvu omejuje tudi podjetniško svobodo, z omejevanjem katere se pa seveda ne morem in se tudi ne bom strinjal.
Besedo dajem Ani Mariji Tisovic.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je bilo jasno povedano, da za nazaj se ne bodo spreminjala imena. Ostane Petrol, ostane Gorenje. Gorenje je popolnoma slovensko ime in ga lahko vidite v vseh tujih državah in ima svoj renome, kljub temu da ima slovensko ime. Mislim, da ne zdrži to, kar ste hoteli povedati.
Hvala. Besedo dajem Robertu Battelliju.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. 19. člen in amandma k temu členu so tipičen primer nejasnih situacij, ki jih ta zakon vzpostavlja, tudi z vidika jezikov narodnih skupnosti in torej tudi določbe 3. člena, ki sama po sebi ne ureja te problematike, ki se odpira tudi z 19. členom in tudi s tem amandmajem. Ta zakon je, kot izhaja tudi iz primerjalne analize, pravzaprav nekakšen unicum. Samo ena država je vsem nam poznana, ki ima nekaj podobnega, in to je Francija, vendar je treba vedeti, da gre tam za neko situacijo, ki je absolutno drugačna, kot pa je situacija slovenščine, in tudi tisti zakon, kako bi rekel, v sami Franciji, med Francozi ne uživa kakšnega prevelikega ugleda. Kakorkoli že, primerjalna analiza pokaže, da zakoni, ki urejajo rabo uradnih jezikov, so sprejeti samo v državah, ki imajo več uradnih jezikov. In tu moram ponovno izpostaviti dejstvo, da kljub 3. členu takega zakona v Sloveniji ni. In so leta in leta akademski krogi in tako naprej pravzaprav delali samo na zakonu, ki ščiti slovenski jezik, ne pa na zakonu, ki bi urejal razmerja med več uradnimi jeziki, ki po ustavi obstajajo v Republiki Sloveniji. Sami ste lahko videli iz razumevanja posameznih členov, iz razprave doslej, do česar lahko pripelje pojmovanje tega zakona pri ljudeh, pa tudi pri uradnikih konec koncev, se pravi, ob izvajanju takega zakona. Tu gremo od vsega spoštovanja vrednih ocen, potrebnosti in tudi načina uporabe tega zakona do določenih stopenj vulgarizacije tega, ki se kažejo v poimenovanju te države kot etnične države Sedaj, kot vemo, ne glede na to, ali se dogaja globalizacija ali ne in kako jo pojmujemo, vendar je dejstvo, da tako imenovane klasične demokracije ali starejše demokracije itd., se razvijejo v smeri laičnosti države - laičnosti v smislu "laity", "laity of the state", ne laičnost kot nevednost itd., kot se ponavadi ta beseda uporablja v slovenskem jeziku - medtem ko nove države in nove demokracije pa gredo v nasprotno smer, gredo v poudarjanje etnocentričnosti države. Torej, država je v lastni etnične in jezikovne večine, ki potem razpolaga z njo in s tem uravnava tudi odnose do drugačnih. To seveda pripelje do konfliktnih situacij in na obeh straneh, se pravi, tako pri etnični večini kot pri etničnih manjšinah, ponavadi se pa to konča z asimilativnimi posledicami za šibkejše. V tem smislu je ta zakona pač nevaren in ima preveč nejasnosti. Jaz ne bom podprl tega amandmaja, ne bom podprl niti zakona niti nobenega drugega amandmaja. Bojim se, da bomo imeli od tega zakona, ki Slovencem zapoveduje in jim grozi z milijonskimi kazni, da naj uporabljajo svoj jezik, da je tukaj nekaj konceptualno kontradiktornega; vse to bo pripeljalo do problematičnih situacij, rešilo bo pa bolj malo.
Hvala lepa. Rudi Moge.
V bistvu je bila tu neka splošna razprava o zakonu ne pa o 19. členu in treba je pač povedati, da so tudi nekateri poslanci kot tuje delegacije; pridejo, in rečejo najprej: dobrodošli, ampak rečejo takoj Welcome, da potem o nadaljevanju niti več ne govorim, kot da svojega jezika ne bi imeli, ampak to ne spada sedaj v ta trenutek. Rad bi to, predsedujoči, povedal, da ljudje, izgleda, nekateri, ko so debatirali, zanalašč ne bom imel povedal, niso zakona v celoti prebrali, ker če bi zakon v celoti prebrali, bi videli, da tisto, o čemer so govorili, pa pravijo, da ni, je napisano v 21. členu in ta 21. člen je z 39.a členom tudi povezan, ker pravi, kdaj naj bi se uresničilo to, kar piše v 21. členu. Verjetno bi kazalo vse to obravnavati skupaj, ker vlada je tudi nekako to, kar je povezano z 19. členom in o čemer govorimo, dala v svojih amandmajih, da bi se tudi 21. člen črtal. In če se ta 21. člen črta, bi se moral tudi 39.a člen črtati, tako da so to vsebinsko povezane celote. Kdor pač, ker je nemogoče - in jaz sem vesel, da je nemogoče -, da se 19. člena ne more črtati bi rad predlagal, da bi ohranili ureditev, ki smo jo z konsenzom dosegli na odboru, se pravi, da ostane 19., 21., in da ostane 39. a člen, kajti s tem dobimo nek konsistenten zakon, za katerega se bo pa vedelo, kdo je odgovoren, da izda navodilo o ugotavljanju ustreznosti imen oziroma firma, da se bo lahko potem registriral.
Hvala. Bogdan Barovič.
Samo v premislek vsem nam - povezava 9. člen pa povezava 19. člen in njihov predlog. Če napišemo "Trgovsko podjetje Mercator", je to zame slovensko ime.
Hvala. Majda Potrata.
Hvala. Rada bi samo reagirala na tisti del razprave, ki vzbuja dvome o ustreznosti rešitev, ki so predlagane v dopolnjenem predlogu. Zakon je bil pregledan, zakon je z dopolnitvami skušal odpraviti tiste pravne nedorečenosti, ki so vzbujale dvome. Obžalujem pa, da poslanec narodne skupnosti, gospod Battelli, še vedno ne more podpreti tega zakona, čeprav smo z dopolnitvijo 3. člena uredili in dopolnili tisto, kar je bilo predmet njegove skrbi, da bi utegnil ta zakon povzročiti za obe narodni skupnosti. Hvala.
Hvala. Mag. Drobnič.
V imenu predlagatelja, da kompenziramo prejšnjo napako. Skratka, če se gospod Battelli zavzema oziroma mu je nevaren etnoclutrizem, potem nima smisla, da se ukvarjamo z njegovimi idejami o tem, da naj bi sprejeli zakon o javni rabi slovenščine. Je brezpredmetno, ker on temu konceptu nasprotuje, je ta zakon odvečen, bi morali potem o decentralizmu, to pa pomeni, enakost uporabe tudi drugih jezikov v slovenskemprostoru v celoti. To je to, ker zakon velja za celotno območje Slovenije.
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členu 19 in amandmaju k temu členu. Prehajamo na člen 20. Tudi k temu členu je poslanska skupina Nove Slovenije vložila amandma. Kdo želi besedo? Mag. Drobnič.
Sedanje besedilo tega člena dopušča tako široke možnosti za rabo tujih izrazov, da praktično izničuje smisel tega člena. Zato jih s tem dopolnilom zožujemo na res nujne oziroma upravičene primere - imena znamk.
Naslednja ima besedo za razpravo mag. Majda Potrata.
V tem primeru razpravljam kot poslanka Združene liste socialnih demokratov. 20. člen je bil na seji odbora dopolnjen, hkrati pa smo ugotavljali, da drugi odstavek pušča nekatere reči tako zelo odprte, da skoraj izničuje prvi odstavek. Žal pa moram reči, da predlog Nove Slovenije za amandma pušča zunaj del primerov, ki bi po mojem morali biti uporabljeni. Res, da mednarodno uporabljen izraz za posamezno vrsto poslovnega prostora ostaja zelo široko odprto. Gre za primere, o katerih smo diskutirali s predstavniki gospodarske zbornice tipa Grand Hotel ali Casino, za take tipe. In gospodarska zbornica Slovenije pozna nabor imen, za katera meni, da bi morala biti predmet izjeme, o kateri govori drugi odstavek. Menim pa, da kljub vsemu, če ostane 20. člen tak, kakršen je zdaj, obstaja možnost, da se ga v prihodnje popravi in izčisti, do takrat, do tistegapopravka pa vendar z izvedbenimi rešitvami prepreči, da bi šle stvari tako zelo na široko in da bi ostalo vse pojmovano tako - namreč, najbolj ohlapna je zagotovo ta dikcija "običajna raba", torej besede, ki so zaradi običajne rabe razumljive večini potrošnikov. Tistemu, ki obvlada tuje jezike, skoraj ni več stvari, ki mu ne bi bile razumljive. S tem se pa duh tega zakona izničuje. Nastajal je iz položaja človeka, prebivalca te države. Ampak, kot rečeno, rešitev je, če moram dati na tehtnico sprejem zakonaali vztrajanje pri črtanju vsega tega, kar je v 20. členu v drugem odstavku zapisano, ker nekatere stvari pa morajo biti izjema. Rešitev je, da se zdaj to pač kot bom rekla, nedobro rešitev podpre in se v prihodnje popravi. Hvala.
Hvala. Nihče ne želi več razprave po tem členu in amandmaju. Zaključujem razpravo o členu 20 in amandmaju. Prehajam na člen 21., amandma vlade Republike Slovenije, da se člen črta. Kdo želi besedo? Magistra Potrata.
V imenu predlagateljev predlagam, da se ta člen, tako kot je v dopolnjenem predlogu, ohrani zaradi tega, ker bi se s tem nekateri dvomi, ki so bili izraženi ob 19. členu, vendar lahko odpravili in pokazali kot neutemeljeni. Če predstavniki gospodarstva vidijo težavo predvsem v izrazu "navodila", moram poudariti, da gre za pravni status tega dokumenta, ki ga bo izdal minister ali ministrica za kulturo, pripravila pa strokovna služba, da ne rečem urad za slovenski jezik, kar bo pomenilo, da bo v tem navodilu zapisano priporočilo tistim organom, ki so odgovorni za registracijo, in jim bo lažje odločati o tem, kakšno mora biti ime v skladu z zakonom o gospodarskih družbah, pa tudi z našim zakonom. Hvala.
Hvala. Magister Gračner, nato [[...]]
Hvala. No, s tem amandmajem k 21. členu se strinjam in ga bom tudi podprl. To pa zaradi tega, ker - poglejte: "Minister oziroma ministrica za kulturo izda navodila o ugotavljanju ustreznosti imen oziroma firme, ki so na podlagi ..." - to je v redu, saj vemo. Se pravi, minister oziroma ministrica za kulturo v bistvu ne more imeti v naši republiki Sloveniji takšnih pooblastil, da bi krojila imena gospodarskih družb. Enostavno to ne gre, ker to tudi v drugih državah ni in zaradi tega bom ta amandma, ki ta člen v celoti črta, podprl.
Hvala. Nekaj sekund ima še kolega Barovič. Prosim.
V Slovenski nacionalni stranki se z amandmajem ne strinjamo, podpiramo 21. člen, da ostane.
Hvala. Magister Drobnič.
Če bi črtali ta člen, bi res naredili iz zakona eno čudno deklaracijo. Še tisto, kar je imel oprejemljivega, da se lahko presoja, da je neka persona, pravna oseba, ki to opravlja - če to črtate, saj potem pa ni smisla, da imamo zakon.
Hvala. Še kdo? Nihče. Zaključujem razpravo o členu 21. Kot ste že ugotovili v razpravi posamezni razpravljalci, je povezan z amandmajem k členu 39a. Zato prehajam zdaj k razpravi o členu 22. in amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 22. členu. Mag. Blaž Kavčič, nato pa Bogdan Barovič.
V zvezi z 22. členom, ki govori o javnih obvestilih in navodilih, želim povezati vsebino tega člena z aktualno problematiko v državnem zboru. In moram izraziti, gospod podpredsednik, gospod podpredsednik, izražam visoko stopnjo nezadovoljstva nad tem, da nam v zadnjem obdobju administracija državnega zbora dostavlja dokumente brez č, ž, š-ejev. Torej iz informacijskega sistema Lotus Notes prihajajo dokumenti, ki ne upoštevajo slovenskih težko pridobljenih črk. Jaz sem seveda kontaktiral s strokovno službo, sem dobil pojasnila, ampak takega pojasnila ne sprejemam: o nekih novih in starih verzijah programske opreme, in vezano na to točko, ki govori o slovenskem jeziku v javnih obvestilih in navodilih, tudi izražam ponovno oster protest nad omaloževanjem slovenskega jezika v samem državnem zboru.
Hvala. Bogdan Barovič.
V Slovenski nacionalni stranki se z amandmajem absolutno strinjamo, ocenjujemo, da besedi "ali običajno" ne povesta ničesar, ne vsebinsko [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Mag. Drobnič.
Izraz "ali običajno" bi zaradi svoje pomenske ohlapnosti dopuščal preveč samovoljne razlage o dopustnosti ali nedopustnosti rabe tujega jezika, zato se črta. Je preveč nejasno. Toliko. Glede gospoda Kavčiča pa, da je nek program slučajno nekaj "potegnil", nima smisla razpravljati. Pomembno je, kako bomo zakon sprejeli, zato da bomo lahko tudi tiste okrcali, če ne, bomo pa imeli tak zakon, da tudi takih vragolij ne bomo mogli preprečiti.
Tone Partljič.
Jaz bom sicer amandma podprl, bi pa vzel v diskusiji, ne v polemiki, v zaščito stališče gospoda Kavčiča, ker je očitno metaforično. Kakor nas zdaj več ne skrbi, da bi prejemali dokumente v slovenskem črkopisu, tako nas počasi ne bo skrbelo - kakor nas ne skrbi, ali so dokumenti, ki jih dobivamo, napisani v pravilni slovenščini, pravilnem pravopisu in pravilni rabi gramatike, tako nas počasi ne bo zanimalo, ali bodo besede v slovenščini ali v kakšnem tujem jeziku. In se mi na tej metaforični ravni pa že zdi prav, da se v državnem zboru uporablja izključno slovenski črkopis.
Hvala. Želi še kdo besedo? Nihče. Zaključujem razpravo o 22. členu. Prehajam na 33. člen, h kateremu so vloženi tri amandmaji: amandma vlade, amandma poslanske skupine Združene liste in poslanske skupine Nove Slovenije. Besedo želi mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo. Saj je pripisano, pa vendar, da ne bi bilo spregledano; predlagatelji predlagamo sprejem drugega amandmaja k 33. členu zato, ker je zapisan tako, da pomeni uskladitev z dikcijo 17. člena. Zato se seveda priporočam za podporo temu amandmaju. Hvala.
Hvala. Mag. Drobnič.
Vladni amandma je nesprejemljiv - torej, da se črta. Zagovarjamo pa seveda naš amandma, v pretežni meri pa pravzaprav amandma tudi Združene liste, oba pravzaprav bolj jasno določata normativno besedilo.
Tone Partljič.
Kar zadeva, kolikor se spomnim dogovora na poslanski skupini, vam izjavljam, gospa Majda Potrata, da lahko računate z nami.
Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Zelo se čudim temu predlogu vlade, da se prvi odstavek tega 33. člen črta, brez da bi vlada predvidela kakršnokoli drugačno dikcijo. Sem pa prepričan, da se skozi garantne liste in druga spremljajujoča gradiva, ki jih tuji dobavitelji distribuirajo po slovenskem tržišču, pogosto kaže zelo zaničljiv odnos do slovenskega jezika. Še posebej je to prisotno pri izdelkih, ki prihajajo z območja bivše Jugoslavije, in mislim, da še posebej območja Hrvaške, ker je jasno, da dostikrat proizvajalci dajejo v prevod garancijske liste in druga gradiva osebam, ki ne poznajo slovenskega jezika in so polne: prvič hrvatizmov, srbizmov in tako naprej. In sedaj, v skladu s tem predlogom vlade, bi se to kar dopuščalo. Tak mizern, zaničevalen odnos do slovenskega jezika. Mislim, da se Slovenci zavedamo, da mi ne moremo iti na tuja tržišča, če se najprej ne potrudimo, da svoj izdelek v jeziku tiste države predstavimo. Zakaj to ne bi veljalo enakopravno? Zaradi tega menim, da je takšen, kot je prvi odstavek 33. člena, nujno potreben. Spoštujmo svoj jezik in prisilimo tuje proizvajalce, da bodo spoštovali naš jezik, da bodo to minimum, brez katerega ni možno vstopati na slovenski trga in je neka takšna odredba, ki inšpektorju omogoča, da zadrži distribucijo nekega izdelka, nujno potrebna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne želi nihče več besede? Zaključujem razpravo o amandmaju k 33. členu in odpiram razpravo o amandmaju poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov k 34. členu. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala. Kot poslanka Združene liste. Poslanska skupina Združene liste je vložila amandma k 34. členu, ob katerem bi morala povedati pravzaprav tisto, kar sem povedala ob amandmaju k 33. členu. Gre za uskladitev s poprejšnjimi členi, nanaša se na 16. in 24. člen in je bil amandma pripravljen na pobudo, na predlog zakonodajno-pravne službe, ki nas je opozorila na neusklajenost s tistim delom besedila, ki smo ga na odboru za kulturo, šolstvo, znanost in šport sprejeli. Prosim za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Partljič, izvolite.
Gospod predsednik odbora Rudi Moge je že v eni prejšnji razpravi opozoril, kako so povezani nekateri amandmaji. V bistvu ne bom rekel, da gre ravno za redakcijske, ampak gre za uskladitev, kakor je povedala predgovornica, in tudi mi bomo to podprli.
Hvala lepa. Ker nihče več ne želi besede, zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo k amandmaju k 36. členu, to je amandma poslanske skupine Nove Slovenije. V pregledu je amandma k 35. členu, ki je bil brezpredmeten. Poslanska skupina je spremenila amandma, zato dajem v razpravo amandma k 36. členu poslanske skupine Nove Slovenije z isto vsebino. Magister Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, dobili ste ta popravek - lapsus. Neslovenska imena lokalov in podobno izredno kazijo sedanjo javno jezikovno podobo slovenskih krajev. Njihovi ustanovitelji oziroma lastniki so jih izbrali popolnoma samovoljno, brez posebnega dovoljenja ali registracije, zato jih lahko zakon v javnem interesu zaveže k ustreznim spremembam. Dveletni rok je za to primeren.
Hvala lepa. Gospod Kavčič, izvolite.
35. oziroma 36. člen urejata spremembe teh členov so po mojem mnenju na ustrezen način uredila vprašanje retroaktivnosti. To poenostavljeno povedano pomeni, da se s tem omogoča, da že registriranim pravnim in fizičnim osebam, ki želijo po uveljavitvi tega zakona vpisati v sodni register ali drugo uradno evidenco spremembo svojega imena - je to omogočeno brez plačila takse, sicer pa se imena retroaktivno oziroma z retroaktivno močjo tega zakona ne spreminjajo za nazaj. To je po mojem mnenju bistveno za to, da ta zakon lahko tretiramo kot koristen prispevek k nadaljnji krepitvi tako slovenskega jezika kot materialne podlage za slovenski jezik.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo zaključujem. Odpiram razpravo še o amandmaju k 39. členu, predlagateljica je vlada Republike Slovenije. V pregledu je napačen zapis, da gre za uskladitveni amandma, gre za pravi amandma, ki je povezan z amandmajem vlade k 21. členu. Želi kdo besedo? Ne. Potem razpravo zaključujemo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, in sicer 10 minut po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje prav lepo zahvaljujem. Mi bomo nadaljevali z obravnavo 11. točke dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o referendumu in ljudski iniciativi - skrajšani postopek ob 12.50 uri, do takrat sejo zbora prekinjam. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci in poslanke! Nadaljujemo z delom in sicer prehajamo na OBRAVNAVO 11. TOČKE DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O REFERENDUMU IN O LJUDSKI INICIATIVI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. K besedi vabim predstavnika vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Doktor Grega Virant, državni sekretar na ministrstvu za notranje zadeve, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Gre za štiri manjše spremembe in dopolnitve zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Dve spremembi pomenita realizacijo dveh odločb ustavnega sodišča, in sicer gre za omogočitev glasovanja na referendumu v tujini za tiste slovenske državljane, ki imajo stalno ali začasno prebivališče v tujini oziroma ki so na dan glasovanja začasno v tujini. Torej, da se jim omogoči glasovanje po pošti ali na diplomatsko-konzularnih predstavništvih. Druga odločba ustavnega sodišča zahteva ureditev varstva volilne pravice oziroma pravice glasovanja na referendumu. To je rešeno tako, da je uvedeno posebno pravno sredstvo zoper napake, ki bi jih pri svojem delu napravile okrajna volilna komisija, volilna komisija volilne enote ali republiška volilna komisija. Ob teh dveh uskladitvah z odločbama ustavnega sodišča pa spremembe in dopolnitve zakona prinašajo še dve manjši spremembi, in sicer: prvič, odprava administrativne ovire, ki se ji reče krajevna pristojnost pri dajanju podpore zahtevi za razpis referenduma. Sledimo tej težnji, da bi, kjer je le mogoče, odpravili to logiko krajevne pristojnosti. Se pravi, da bi lahko ljudje ne glede na to, kje imajo stalno prebivališče, stvari urejali pri katerikoli upravni enoti oziroma pri kateremkoli stvarno pristojnem upravnem organu, kjerkoli v Sloveniji. In drugič, zakon je dopolnjen z eno kazensko določbo za primer kršitve referendumskega molka. Veljavni zakon te sankcije ne vsebuje in je v tej točki "lex inperfecta", zato predlagamo tukaj dopolnitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim člana odbora, gospoda Dušana Vučka, da predstavi poročilo odbora, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo! Poskušal bom biti čimbolj kratek. Odbor je na 52. redni seji 24. junija 2004 obravnaval predlog novele zakona o referendumu in ljudski iniciativi. V uvodu je predstavnik predlagatelja, državni sekretar doktor Grega Virant, poudaril namen novele. Poudaril, da gre za uskladitev tega zakona z dvema odločbama ustavnega sodišča in da v nekaterem delu odpravlja administrativne ovire pri zbiranju podpisov za pobudo. Glede na to, kakšni so bili razlogi za novelo, je odbor po zelo kratki razpravi predlog zakona podprl, sprejel nekaj amandmajev nomotehnične narave in predlaga državnemu zboru, da sprejme zakon tako, kot je predložen v nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Kolegice, kolegi! Pravico do glasovanja na referendumu varuje v okviru splošne ustavne pravice do sodelovanja pri upravljanju javnih zadev 44. člen ustave. Menimo, da ni nobenega razloga, da bi se lahko izkazoval z varstvom pravic drugih, ki od referendumskega odločanja izključuje le volivce, ki so na dan glasovanja v tujini. Ne glede na to, ali imajo v tujini stalno, ali začasno prebivališče, ali so v tujini zgolj začasno. Prav takšna je bila tudi odločitev ustavnega sodišča. 15-dnevni rok, v katerem morajo nosilci priglasiti svoj namen glasovanja, se nam zdi sicer malo dolg, vendar verjetno potreben iz organizacijskih pogledov. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da bi marsikatera zagata bila razrešena, če bi se v državi uvedlo elektronsko glasovanje. O elektronskem glasovanju so sicer že potekali pogovori, razgovori, vendar konsenza še nismo dosegli. Elektronsko glasovanje bi veliko pomenilo tudi pri vložitvi podpore za razpis referenduma. Ne samo, da bi tako odpravili administrativne ovire za državljane, ki so sicer izven kraja svojega sicerjšnjega prebivališča, vendar se nahajajo v Sloveniji, verjetno bi lahko odpravljene tudi za državljane, ki se začasno po službeni dolžnosti ali zaradi drugih opravkov začasno nahajajo na ozemlju druge države. V poslanski skupini DeSUS menimo, da bi dobro zavarovan in premišljen sistem takšnega glasovanja bil v korist tako volivcem kot državi Sloveniji, saj bi se po našem mnenju lahko povečala reprezentativnost in legitimnost odločitev ne samo pri referendumskem odločanju, temveč morda tudi na področju volitev samih. Seveda tudi ne moremo mimo pravilne odločitve ustavnega sodišča glede uvedbe možnosti pritožbe ne samo na nepravilnost pri delu volilnega odbora, temveč tudi za vse druge volilne organe, ki so potrebni za izvedbo referenduma. Ne glede na to, da volilnim odborom priznavamo pomembno, morda najbolj občutljivo, vlogo v postopku izpeljave referenduma, se nam v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev zdi potrebno, da volivcem omogočimo pravno sredstvo zaradi domnevne nepravilnosti pri delu oziroma ugotavljanju izida glasovanja okrajne volilne komisije ali volilne komisije volilne enote. Malo sporna se nam zdi le predlagana rešitev, v kateri zoper ugotovitve republiške volilne komisije o ugotovitvi izida glasovanja na diplomatsko-konzularnih predstavništvih Republike Sloveniji v tujini odloča kar republiška volilna komisija sama. Po drugi strani pa predlog zakona uvaja sodno varstvo pravic na poročilo republiške volilne komisije. Tako varstvo do danes ni bilo urejeno. V poslanski skupini DeSUS menimo zato, da je predlagana ureditev primerna. 30-dnevni rok, v katerem mora vrhovno sodišče odločiti o pritožbi, ima sicer kar nekaj posledic. Nanj so vezane nekatere pomembne posledice, na primer enoletna vezanost na izid predhodnega zakonodajnega referenduma. Rok za prepoved drugačno sprejeto odločitev se bo tako vsaj za mesec dni podaljšal. Sprašujemo se tudi o potencialni možnosti, da bo presojo poročila republiške volilne komisije zahtevalo veliko glasovalcev. Ali bo vrhovno sodišče sposobno promptno odločati o morebitnih vsebinsko neenakih zahtevah? V poslanski skupini spoštujemo voljo ustavnega sodišča, menimo tudi, da se je predlog zakona primerno odzval na nivo odločitev in smernice. Predlog zakona bomo tudi zato podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije nam bo predstavila gospa Majda Zupan.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani gospod državni sekretar. Novela, ki jo predlog zakona o referendumu in ljudski iniciativi prinaša, je kratka, nanaša se na vsega 11 členov, vendar je pomembna. Na zadnji seji v tem mandatu lovimo čas, da bi zakon uskladili z odločbami ustavnega sodišča, ki ga terjajo iz januarja in maja 2003, in odpravilinekatere administrativne ovire pri dajanju podpore zahtevi za referendum in vnesli kazenske določbe v primeru kršitve referendumskega molka. Pri upoštevanju prve odločbe ustavnega sodišča je predlagatelj obdržal rok 15 dni. Ta rok je potreben, da državljanke in državljani Republike Slovenije, ki so na dan referenduma v tujini, ker tam stalno ali začasno prebivajo, sporočijo republiški volilni komisiji, da želijo glasovati po pošti ali na diplomatsko-konzularnem predstavništvu. Druga odločba ustavnega sodišča pa se nanaša na pomanjkljivo pravno varstvo pravice glasovanje. Zato jo poskuša predlagatelj urediti tako, da ima vsak glasovalec pravico vložiti ugovor pri republiški volilni komisiji v primeru nepravilnosti pri delu volilnega okraja in volilne enote in ne le pri delu volilnega odbora, kot je bilo urejeno doslej. Nadaljnja sprememba osnovnega zakona pa gre v smeri odpravljanja administrativnih ovir pri dajanju podpore zahtevi za razpis referenduma. Krajevna pristojnost, vezana na stalno prebivališče, lahko za državljana, ki začasno prebiva izven kraja stalnega prebivališča, pomeni administrativno oviro. Zato naj bi sprememba pomenila udejanjanje vladne strategije razvoja javne uprave. Četrta novost pa prinaša kazenske določbe, ki jih sedaj zakon ni vseboval. Gre za ureditev kazni v primeru kršitve referendumskega molka. V naši poslanski skupini v Novi Sloveniji menimo, da novela na eni strani z upoštevanjem odločb ustavnega sodišča odpravlja neskladja z ustavo, na drugi strani pa izboljšuje sam zakon in s tem pravno podlago, ki je še kako potrebna za kvalitetno izvajanje instituta referenduma in ljudske iniciative. Zato predlogu sprememb in dopolnitev v naši poslanski skupini ne nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa podpredsednica, kolegice in kolegi! S spremembami in dopolnitvami zakona o referendumu in ljudski iniciativi sledimo še dvema odločbama ustavnega sodišča. To je dobro in prav, toda dobro in prav je tudi povedati, da je državni zbor v tem mandatu dosledneje kot pred tem sledil obveznostim ustavnega sodišča, da za večino neusklajenih zadev zapade rok za uskladitev šele v letu 2005 in torej nimamo tako velikega zaostanka. In tretje, da so zares poleg odločbe o izbrisanih, ki jo državni zbor ni doslej uspel uresničiti, ostale od odločb, ki jim je potekel rok uresničitve, neusklajene le še tri odločbe ustavnega sodišča, vse po evidenci, ki smo jo dobili vsi s strani državnega zbora. Da torej poudarimo, da niso resnična stalna ponavljanja nekaterih glasnogovornikov opozicije, kako se državni zbor ne zmeni za usklajevanje zakonov z odločbami ustavnega sodišča in koliko, da je teh primerov. Morda pa bo kdaj, če jo bomo uradno poudarjali in ponavljali, resnica tudi za opozicijo postala bolj pomembna in ne tako zlahka spregledana. Predlagani zakon bomo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podprli. Predvsem je bistvena dopolnitev 13. člena veljavnega zakona, ki omogoča vsaki volivki in volivcu, da svojo podporo zahtevi za razpis referenduma da preda upravnim organom kjerkoli v Sloveniji, ne pa le na kraju svojega stalnega prebivališča. To je večletna zahteva in rešitev, ki olajšuje podporo. Enako velja za možnost glasovanja tudi iz tujine, ki je zakon o referendumu doslej ni predvideval. Jasnejše pa so tudi določbe o pravnem varstvu. Toda kljub tem spremembam, ki jih podpiramo, velja poudariti, da naš referendumski sistem obstaja urejen tako, da pomeni močno oviro uresničevanju zakonodajne vloge državnega zbora. V postopku sprejemanja zakona je namreč mogoče s predhodnim zakonodajnim referendumom v nedogled onemogočati dokončno odločanje državnega zbora. Včasih smo na to opozarjali le poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov, danes lahko ve to vsak. Danes to nesporno priznava tudi ustavno sodišče, ki poudarja, da je tudi vlaganje stalno novih referendumskih pobud in zahtev, ki jih zakon formalno sicer omogoča, lahko zloraba neposredno demokracije in pravice do referenduma; da torej tudi pravice do referenduma kot pomembne človekove in ustavne pravice ni mogoče zlorabljati in uporabljati v škodo pravne države. Toda to so dejstva. Politični interesi strank pa so vse nekaj drugega in bolj ko stranke govore o demokraciji in se zaklinjajo v pravno državo, bolj te iste stranke uporabljajo institut referenduma samo za svoje strankarske interese. In ker zdaj že večina volivk in volivcev meni tako vsaj kažejo vse ankete, da je nejasen in drag institut predhodnega zakonodajnega referenduma nujno spremeniti, ker se ne strinja z zlorabo referenduma, ker se referendumov zaradi tega udeležuje v zelo skromen obsegu, ker si torej večina volivk in volivcev želi in zahteva resne spremembe referendumske ureditve, je prav ponovno povedati, da te spremembe brez dvotretjinske večine niso mogoče, in je prav povedati, da ni bilo mogoče spremeniti te določbe v ustavi in da tudi ni mogoče spremeniti zakona, dokler bodo takšne politične interese izražale opozicijske stranke. Te namreč nasprotujejo potrebni spremembi, ker jim bolj odgovarja zmeda, nezmožnost dela in odgovornost državnega zbora, da sprejema potrebne zakonodajne odločitve. Zaradi teh strank bodo danes opravljene le nekatere nebistvene spremembe, sicer dobre, toda vsa bistvena vprašanja neurejenosti referenduma bodo ostala odprta. Zakon bomo podprli. Želeli pa bi si, da bi enkrat prevladalo spoznanje, da ga moramo v celoti naredit bolj v skladu z evropsko prakso. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi. Jaz sem končno mislil, da bomo našli - spoštovani gospod sekretar, se opravičujem - sem mislil, da bomo končno našli nek konsenz pa da se bomo strinjali, da bomo skupaj družno pozicija, opozicija ob koncu sprejeli pač predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o referendumu in ljudski iniciativi na osnovi seveda dveh odločb ustavnega sodišča, a očitno tudi to ne gre. Jaz pravim, da vse spremembe so - in govorim v imenu Slovenske nacionalne stranke -, vse spremembe, če se sedaj že pogovarjamo o ustavnih sodiščih, so ali pa niso bistvene. Enkrat se moramo dogovoriti, kolegice in kolegi. V tem primeru gre za določbo, ki izključuje možnost glasovanja po pošti iz tujine in glasovanja na diplomatsko-konzularnih predstavništvih Slovenije v tujini. Gre v bistvu za rok,v katerem morajo državljani Republike Slovenije v tujini sporočiti republiški volilni komisiji, da želijo glasovati po pošti. In druga določba, ki govori, da zakon pomanjkljivo ureja pravno varstvo pravice glasovanja glede podpore za referendum, ki se lahko poda na katerikoli upravni enoti, neodvisno od krajevne pristojnosti. Cilji so jasni, načela so jasna, rešitve zakona so jasne in končno, recimo, vendar, da so te spremembe ne manj ali bolj pomembne, ampak so pomembne, da so dobre za vse, tudi za Slovensko nacionalno stranko, v kateri pravimo, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah o referendumu in ljudski iniciativi dober, da ni sporen. Želimo pa v imenu Slovenske nacionalne stranke reči samo to, da želimo, da bi se na tem področju dokončno ustvarila zakonodaja, ki bi preprečevala kakršnekoli dvome o izidih glasovanja. Za takšne predloge zakona ocenjujemo v Slovenski nacionalni stranki, da so, mogoče različno od mnenja drugih, pa celo zelo bistvene. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o referendumu in ljudski iniciativi absolutno podprli v želji in hotenju, da bo vsaj enkrat tudi v tem državnem zboru neko soglasno podprtje takšnih in podobnih zakonov.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Predstavnik vlade! Naloga pričujočega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o referendumu in ljudski iniciativi je v prvi vrsti odpraviti pomanjkljivosti, ki jih je ugotovilo ustavno sodišče. To je z dvema odločbama ugotovilo neskladje z ustavo in nam, kot zakonodajalcu, naložilo, da to neskladje tudi odpravimo. Odločbi zahtevata spremembo zakona o referendumu in ljudski iniciativi z namenom ureditve glasovanja na referendumu za slovenske državljane, ki imajo stalno prebivališče v tujini, oziroma odpravo pomanjkljivo urejenega pravnega varstva pravice glasovanja. Predlog zakona nadalje odpravlja administrativno oviro pri dajanju podpore zahtevi za razpis referenduma in pomanjkljivosti glede ustreznih kazenskih določb v primeru kršitve referendumskega molka. V Slovenski ljudski ocenjujemo, da so določbe, ki izboljšuje dostop do instituta referenduma kot oblike neposrednega odločanja državljank in državljanov vedno dobrodošle. Sodelovanje državljank in državljanov pri odločanju na referendumu je namreč eno izmed poglavitnih provin demokracije, zato menimo, da je nedopustno, da bi država odločitev na referendumu ne spoštovala. Ureditev glasovanja iz tujine, dodatno pravno varstvo, ki se nanaša na pravico vložiti ugovor zaradi nepravilnosti in odprava odvečnih administrativnih ovir, so sigurno pozitivne novosti. V naši stranki jih pozdravljamo in seveda ukrepe, katerih namen je olajšati vključenost vseh državljank in državljanov v proces soodločanja. V Slovenski ljudski stranki bomo podrli predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, ki jih nalaga ustavno sodišče z omenjeno odločbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanski skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, in sicer 10 minut po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 13.35 bomo nadaljevali s prekinjeno sejo državnega zbora, in sicer z obravnavo 12. točke dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na izplačane plače. Do takrat sejo prekinjam, predstavnikom vlade se za sodelovanje prav lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo z delom. Med nami lepo pozdravljam predstavnici vlade Republike Slovenije! Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA IZPLAČANE PLAČE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. K besedi vabim predstavnico vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospa Milojka Kolar, državna sekretarka ministrstva za finance, izvolite.
Lepo pozdravljeni, spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona za zmanjšanje obremenitev plač z davkom na izplačane plače, in sicer tako, da se neobdavčeni del dvigne s 130.000 tolarjev na 165.000 tolarjev. Kot veste, je bil zakon o davku na izplačane plače sprejet v letu 1996 in uveljavljen s 1. julijem tega leta. Z zakonom se je uvedla obveznost delodajalcev oziroma oseb, ki izplačujejo plače, da od izplačanih bruto plač obračunajo in plačajo ta davek. Davek se obračunava po stopnji, ki je odvisna od zneska posamezne bruto plače. Ta davekje bil uveden takrat, ko je ob istočasno znižani stopnji prispevka delodajalcev za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje z 12,85% na 8,85% in je v bistvu ta davek pomenil nekakšno manjše nadomestilo zmanjšanja te prispevne stopnje za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zakon je bil kasneje dvakrat spremenjen, in sicer v letu 1997, ko se je s 1. julijem spremenila lestvica obdavčevanja tako, da se je neobdavčeni del zneska plače takrat dvignil z 90.000 na 110.000 tolarjev, povečala pa se je obdavčitev v najvišjem razredu. Nadalje je bila uvedena novela zakona v letu 2001, ki je bila uveljavljena s 1. januarjem 2002, in ob tej spremembi se je dvig obdavčitve povečal s 110.000 tolarjev na 130.000 tolarjev in veljavna lestvica zgornjega razreda se je zmanjšala za 0,2-odstotni točki. Davek na izplačane plače precej bremeni izplačilo plač predvsem v delovno intenzivnih dejavnostih, zato so se že od njegove uveljavitve pojavljale zahteve za njegovo zmanjšanje. Tako je bilo v socialnem sporazumu za obdobje 2003-2005 zapisano in dogovorjeno, da se bo ta davek na izplačane plače zmanjševal, upoštevajoč javnofinančno situacijo, da pa se z letom 2005 spodnji dvig oziroma prag neobdavčljivega dela poviša za stopnjo inflacije v letu 2003 in 2004 oziroma do višine 150.000 tolarjev. Prav tako so v dogovoru o politiki plač v zasebnem sektorju za obdobje 2004-2005 partnerji dosegli odločitev, da je treba znižati spodnji prag obdavčitve plač. Iz razpoložljivih podatkov obračuna davka na izplačane plače, ki jih zbira in obdeluje Davčna uprava Republike Slovenije, je razvidno, da je bilo v letu 2003 v povprečju 27,6% delavcem izplačana plača v višini, za katero se ta davek ni obračunal. Število delavcev z neobdavčenimi izplačanimi plačami se je zaradi fiksne meje obdavčitve zniževalo, prav zaradi teh razlogov pa je treba dodatno dvigniti ta prag, s katerim bodo te plače neobdavčene. Tako je tudi v tem predlogu zakona dvig tega neobdavčenega dela s 130.000 tolarjev na 165.000 tolarjev. To bo pomenilo, da bodo obzadnjih znanih podatkih za povprečno plačo približno 49.7% povprečne plače neobdavčene in da se bo število delavcev, ki so zaposleni v teh panogah, s tako plačo precej povečalo. Predlagana rešitev plače bo seveda pomenila predvsem razbremenitev s stroški dela v tekstilnih in drugih predelovalnih panogah, ki so s tem davkom na izplačane plače v svoji strukturi stroškov relativno bolj obremenjene, kot vsi ostali. Zakon bo začel veljati 1. septembra, zato vlada predlaga, da ta cenjeni zbor zakon podpre. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Predstavnice vlade, kolegice in kolegi. Odbor je navedeni predlog zakona obravnaval kot matično delovno telo. Pri tem smo ugotovili, da je potrebno uskladiti 3. člen v skladu z zakonom o prekrških in s tem predvideti ustrezne sankcije, kot denarne kazni v obdobju od 1.9.2004 do 1.1.2005. Predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da tako popravljeni zakon podprete. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine stranke Mladih Slovenije predstavil magister Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani prisotni. Zakon o davku na izplačane plače, ki je bil sprejet in uveljavljen v letu 1996, je bil v svojem življenjskem obdobju že dvakrat noveliran, v tem mandatu po enkrat. Ta zakon oziroma davek na izplačane plače bi lahko poimenovali tudi avtomatski proračunski polnilec, če bi poskušali povleči analogijo s proračunskim avtomatskim tiskalnim stabilizatorjem, ki v resnici pomeni dodatno zadolževanje. Pri uvedbi tega davka v letu 1996 je bil takratni sklic državnega zbora verjetno pred veliko dilemo - ali obdavčiti premoženje ali delo. Seveda ta teza drži, če pomislimo, da se počasi napoveduje nepremičninski davek, ki bi naj, kot je bilo slišati, zamenjal nekatere druge davčne vire, med drugim bi naj razbremenil tudi obdavčitev dela. Odločitev je bila takrat sprejeta in še danes je ta davek eden izmed tistih, ki v podjetjih povečuje strošek dela in s tem slabi konkurenčnost podjetij. Zanima me, zakaj takrat odločitev ni bila v drugačno smer, na primer, po vzoru Danske, kjer so obdavčene dejavnosti, ki imajo najvišje plače in so tudi pri nas te plače v najvišjem razredu seveda v kombinaciji z drugimi davki, kot je na primer, davek na dodano vrednost. Seveda je to kombinirano, zapleteno in kompleksno, vendar bi bilo smotrno razmisliti v to smer še posebej v luči dejstva, če želimo ohraniti socialno državo. Po besedah predlagatelja bi kakršnakoli sprememba predlaganega zakona lahko ogrozila izvrševanje proračuna, saj je že po tem predloguocenjeni izpad proračunskih prihodkov v višini 10 milijard tolarjev. Kljub temu predlagatelj priznava, da ta davek, citiram, "močno bremeni izplačila plač v delovno intenzivnih panogah." Iz tega lahko potegnemo logiko, da je bolj kot izpostavljanje pogojev za konkurenčnost podjetij pomembneje ščitenje trenutnih v volilnem letu prenapihnjenih posameznih proračunskih postavk. To je zelo nevarna logika. Sam osebno sem večkrat postavil poslansko vprašanje v smer konkurenčnosti podjetij v novih pogojih delovanja vstopa v EU, še posebej pa se spomnim tudi določenih različnih pogledov med ministrom za delo in ministrom za finance spomladi letos. Znano je, da je z vstopom v EU pritisk na konkurenčnost podjetij močan, še posebej se bo oziroma se že pozna v predelovalnih dejavnostih. Povprečna plača v predelovalnih dejavnostih je že sedaj glede na povprečno plačo v Republiki Sloveniji mala, po aprilu 2004 pa je znašala 218.000 tolarjev. Kljub temu so konkurenčni pritiski še vedno veliki, zato smo odboru predlagali zvišanje spodnje meje obdavčitve s 130.000 na 200.000 tolarjev, kar bi po našem mnenju vsaj deloma ublažilo in znižalo stroške dela, podjetjem pa še dalo nekaj časa za prestrukturiranje, delavcem pa zagotovilo delovna mesta in morebiti vsaj malenkost višje plače najmanj plačanim delavcem. Ker vemo, da je obkroženih cirka 40.000 delovnih mest bi bil v primeru povečanja brezposelnosti proračunski učinek nevtralen, zato menimo, da je bil predlog, podan na odboru, utemeljen. V smeri zmanjševanja davka na izplačane plače je šel tudi drugi amandma, ki sledi oziroma po mnenju vlade prehiteva zapisane v socialnem sporazumu za obdobje 0305. Naj zaključim z ugotovitvijo, da prihodnjo vlado čaka na fisklanem področju v naslednjem mandatu zelo težko delo, saj bo morala loviti ravnotežje v bermudskem trikotniku sociale, konkurenčnosti in davčnih prihodkov. Zakon bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. In stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil magister Janez Drobnič, izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Vlada želi tik pred volitvami napraviti gesto prikupovanja do malega dela delodajalcev s povišanjem spodnjega praga obdavčitve plač od 130.000 na 165.000. To je nekakšen lepotni popravek in nič drugega. Saj to je pravzaprav nujna posledica sledenja rasti plač. Zadnja prava uskladitev se je zgodila namreč leta 1997, od takrat so plače v nominalnem smislu bistveno narasle, tako da je vse večji delež plač zapadel pod obdavčitev. Če primerjamo delež plač takrat pa sedaj, je praktično enak s to spremembo. Nič kaj bistvenega se ne zgodi. Že prej bi pravzaprav morali kaj takšnega narediti. Vendar vlada bi morala gledati tako na proračunske prihodke kot na odhodke. Mi v Novi Sloveniji smo kritični do obdavčevanja plač, saj vidimo, da se je v zadnjem štiriletnem obdobju zgodilo nekaj drugega, kar je vlada napovedovala. Napovedovala je znižanje teh proračunskih izdatkov pod 42% družbenega oziroma bruto domačega proizvoda. Kam se je pa to prelilo oziroma kam se je premaknilo? V smeri povišanja. Tako da je sedaj nekako na 43,4 oziroma 43,5. Zato je gospodarstvo izredno obremenjeno in s pristopom, ki ga sedaj uveljavlja, se Slovenija giblje v nasprotno smer. Slovenijo se izogibajo investitorji. Slovenija ima tog zakon o delovnih razmerjih. Malo je inovacij, malo je izboljšav, zelo nizka dodana vrednost. Med investitorji, tujimi investicijami je naša država na repu evropskih lestvic. To bi pravzaprav pomenilo nek impulz, da bi ohranili relativno proračunsko porabo in proračunske prejemnike. Zato se je smiselno ob tem vprašati, na to vlada ne odgovori: kje bo dobila 10 milijard, komu jih bo vzela? Ali jih bo vzela pokojninam, upokojencem, morda zmanjšala socialne pomoči ali bolnišnicam ali pa bo povečala deficit. Tega v predlogu zakona nimamo navedenega. Torej ni odgovora. Ob tem se je treba vprašati, kako je s tem upadanjem gospodarske rasti. Ti podjetniki, ki jih je vse manj, so vse bolj obremenjeni. V zadnjih sedmih letih je iz našega gospodarskega prizorišča izginilo 20.000 samozaposlenih. To je tista osnova, iz katere se gradi podjetniški in gospodarski sektor. Ker tega ni, so seveda obremenitve na posameznega delodajalca in na posameznega državljana bistveno večje. Lahko bi to reč zapolnili ali izboljšali z boljšo izterjavo davka, zlasti pri tistih velikih dolžnikih, monopolistih, ki so bili tudi ustvarjeni s pomočjo navezav z vlado. Veselilo bi nas v Novi Sloveniji, če bi bili tako dosledni in rigorozni pri izterjavi davkov in ostalih obveznosti do proračuna pri velikih proračunskih dolžnikih, kot to velja oziroma kakor ima vlada odnos do malih državljanov, ki so eventualno dolžni majhne zneske. Kapital je v naši državi relativno manj obremenjen, živo delo bolj, zato bi morali iti korenitejše, smelejše v smeri pravega razbremenjevanja in odpravljanja birokratskih ovir ter vzpostavljanja bolj fleksibilnih delovnih razmerij. To v zadnjih štirih letih ni bilo storjeno, zato se nas investitorji izogibajo. Še enkrat poudarjam, v Novi Slovenije smatramo ta pristop le kot lepotni popravek, ki nekako usklajuje raven z letom 1997 in čisto nič drugega kot to. To so delodajalci in državljani pravzaprav ugotovili. Za resnejši poseg pa bi potrebovali preobrat in drugačno miselnost in drugačna dejanja v smeri izboljšanja gospodarskega položaja.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nam bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka in sekretarka, kolegice in kolegi. Res je v državnem zboru je bil pred osmimi leti sprejet zakon o davku na izplačane plače. Vendar tako, kot je bilo v uvodni obrazložitvi že navedeno, je treba le povedati, da je bila ob uveljavitvi zakona hkrati tudi znižana stopnja prispevka tako za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kot je navedeno, iz 12,85% na 8,15%. S tem ukrepom se tudi zniža davčna obremenitev plač s prispevki tudi za socialno varnost iz 42% na 38% in rezultat tega je, da tisti, ki so imeli nižje osebne dohodke takrat ali pa tudi plače, so vsi ti ukrepi takrat prispevali k temu, da so se plače nekoliko povišale. Vendar inflacija in dogodki, ki so sledili, so naredili tudi svoje. Tudi v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo seveda večkrat ugotavljali, da visoka davčna obremenitev dela, ki je pri nas, da je v primerjavi tudi s povprečjem v drugi državi višja za 2% ali celo več in da je treba na tem področju tudi razbremeniti same plače. Istočasno so potekale tudi ustrezne aktivnosti. Če damo seveda še podatek, ki je ravno tako tukaj predložen, se lahko ugotovi, da je bilo samo za leto 2003 kar 27,6% delavcem izplačana plača v višini, za katero se davek na izplačane plače ni obračunal. Istočasno so potekale tudi ustrezne aktivnosti, tudi na področju socialnih sporazumov za obdobje 2003 in 2005. Določena je bila tudi višina, prva je bila določena na 150.000 in da se bo za leto 2004 uveljavila porast inflacije glede na leto 2003. Menimo, da je bil tak pristop nujen in se tudi strinjamo s to novelo, da se ta prag tudi poviša glede na obdavčitev na 165.000, kar se seveda tudi na drugi strani zavedamo, da bodo tudi te predlagane spremembe zakona prinesle, da bo prišlo do dobrih 10 milijard proračunskega izpada prihodkov na letnem nivoju, ker bo treba z ustrezno prerazpreditvijo javnih prihodkov zagotoviti tudi ustrezna sredstva, del tudi že v letu 2004, zlasti pa v letu 2005. Zlasti glede na to, da bo zakon začel veljati že s 1. septembrom 2004. Tako kot sem uvodoma že omenil, bomo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov to novelo predloženega zakona podprli. Hvala.
Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nam bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Ponovno hvala lepa za besedo, gospa podpredsedujoča. Očitno smo nekateri vztrajni. Spoštovane predstavnice vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Nekoč je nekdo dejal, mislim, da eden filozofov, vse v življenju je relativno. In mislim, da ta rek velja predvsem v nameri predlagatelja vlade Republike Slovenije pri predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na izplačane plače. V Slovenski nacionalni stranki bi, spoštovane gospe predstavnice vlade, zelo radi, pa se opravičujemo, če ste jo naredili, pa je nismo videli, videli neko projekcijo, neko analizo, ki bi nam pokazala, koliko ljudi se je od zadnje spremembe, torej od 130.000 tolarjev, kjer je znašal davek 0%, preselilo v tem času, glede na povečanje plač, v znesekdo 165.000 tolarjev. Ampak to ni toliko pomembno kot tisti drugi element. Jaz vem za podatek, kjer je zaposlenih, pa ne bom povedal kje, okoli 290 ljudi, od tega jih je 20, ki zaslužijo nad 750.000 tolarjev, ampak teh 20, torej manj kot 10%, pomeni v skupnem znesku kar v tem podjetju, v tej ustanovi 50% davka. Toda če smo pošteni in če gremo v prakso gledat, pomeni, da se lahko z dobro namero vlade, da bo davčna stopnja 0% v znesku do 165.000 tolarjev, je lahko v tem okviru, kot vlada tudi pravi, da bo na ta račun, da se ne bom zmotil, bom kar natančen, da bo imela okoli 10 milijard tolarjev proračunskega izpada. Lahko je, govorim na pamet, 1.000 ljudi, za katere pač delodajalec ne bo plačeval davka. Ampak če jih pa samo v tem času, govorim primerjalno, 20 pride v razred nad 750 tisoč tolarjev, pa je vlada mirno ali pa država mirno pokrila ta primanjkljaj, pa imela še večji proračunski prihodek. Tako jaz na pamet govoricam in podatkom, ki so pač dani v Poročevalcu in v katere imamo kolegice in kolegi vpogledob obilici sprememb zakonov, ne moremo trditi, da imam vlada prav, ko govori, da bo s tem ukrepom imela deset milijard proračunskega izpada prihodkov na letnem nivoju. To je ravno tako, kot če bi jaz, kot Bogdan Barovič, v imenu Slovenske nacionalne stranke govoril, na pamet, da bo vlada imela 10 milijard prihodkov zaradi tega. Ni neke projekcije, iz katere bi videli. Verjamem, da je mogoče bila izkazana dobra namera, da se ta prag osnove dvigne, da dejansko stimulira podjetja in nove investitorje. Vlada govori, da bi ta denar, ki bi ga plačevala za davke, če bi res ostal, govorim o teh 10-ih milijardah, da bi ga raje investirala v razvoj, v nove investicije, jaz verjamem v dobro namero. Ne morem pa verjeti, da to drži, kar je v teh podatkih dano, ker nimamo nobene projekcije. Razen, če je ta projekcija kje narejena. Bil bi zelo vesel, govorim v imenu Slovenske nacionalne stranke, pa verjetno še ostalih kolegic in kolegov, da bi to projekcijo videli. Kot sem začel, bom tudi končal. Vse je relativno. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke se lahko zgodi, da vlada na ta način polni državni proračun, lahko pa se resno zgodi, da kot vlada trdi, bo imela deset milijard primanjkljaja. Toda to trditev bi rad prav očitno videl v svojem imenu, v imenu kolegic in kolegov iz Slovenske nacionalne stranke, v projekciji. Še enkrat pravim, zelo malo je tistih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v zadnji stopnji nad 750 in zelo veliko v tisti prvi stopnji, pa je lahko razlika zelo takšna ali drugačna. Hvala lepa. Verjamem pa, da bomo mogoče vsaj neke podatke o tem, kar sem vprašal, spoštovane predstavnice, lahko tudi slišal po končanih predstavitvah.
Hvala lepa. Žal vas moram razočarati, gospod Barovič, predstavnice vlade zaradi tega, ker ni bilo vloženih amandmajev, ne bodo mogle odgovarjati in razpravljati v nadaljevanju. Škoda, da niste na matičnem delovnem telesu izkoristili priložnosti. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav državni sekretarki s sodelavko in seveda vam kolegice in kolegi. Najprej bi rad povedal, da smo v Slovenski demokratski stranki pripravili amandma k temu zakonu, ki pa na odboru žal ni doživel zadostne podpore. Se mi zdi pa, da je bil še malo manj ambiciozen tisti predlagani amandma, kot je stališče Slovenske demokratske stranke do tega zakona. Kajti naše stališče je, da je ta zakon popolnoma nepotreben - ne ta zakon o spremembah in dopolnitvah, temveč nasploh zakon o davku na izplačane plače - kajti delo je v Sloveniji glede na petindvajseterico med najvišje obdavčenimi in to dela slovenskega delavca, tako tistega z najnižjo plačo kot tistega z višjo in visoko plačo nekonkurenčnega v prostoru Evrope, kar neugodno vpliva na ključne cilje, ki si jih je naša država in tudi naša vlada zadala. To pomeni, da dvignemo konkurenčnost, da zagotovimo večji in boljši razvoj našega gospodarstva. Kako pričakujemo, da bodo pri nas investirali, ko pa je delo drago pri relativno nizkih neto plačah? Stroški dela v primerjavi z neto plačami so pri nas daleč, daleč največji v primerjavi z našimi partnericami, ki tekmujejo v skupni Evropi. Na eni strani imamo torej razmeroma visoke stroške dela, po drugi strani pa nizke neto plače. To zlasti velja za te, ki so najnižje plačani, in te na nek način pokriva ta novela zakona, kajti tega davka razbremenjuje vse tiste, ki zaslužijo manj kot 165.000 tolarjev [[doslej 130.000]] . To je korak v pravo smer, ni pa zadosten korak. Po mojem mnenju je Slovenija stavila na to, da bo razvijala tudi delo, ki temelji na znanju, in to še vedno ostaja obdavčeno, ker tu govorimo o plačah, ki so nad 165.000 tolarjev, in stem pravzaprav nič ne posegamo v obdavčitev teh plač. Težko si predstavljam, da ko bo nek tuj investitor imel na izbiro vlagati v neko visoko tehnologijo v Sloveniji ali v katerikoli drugi državi Evropske skupnosti in ko bo izračunal strošek dela določenega raziskovalca ali visokokvalificiranega tehnologa ali bolje plačanega izobraženca v Sloveniji, bo seveda ugotovil, da imamo to delo mi še kar obdavčeno, in s tem bo lahko tudi izračunal, da takega delavca ne more dobro plačati in hkrati brzdati stroške dela v okviru svoje dejavnosti. Zato menim, da bi ta davek morali v celoti odpraviti. V Slovenski demokratski stranki smo predlagali amandma, s katerim smo želeli bistveno znižati tudi obdavčitev plač nad 165.000 tolarjev bruto in s tem narediti to delo konkurenčnejše, kar pomeni, da bi ob enakih neto plačah bil strošek dela nižji. Vlada je postregla z informacijami, koliko bi to bremenilo proračun prihodnjih let, in s tem utemeljevala nestrinjanje s predlaganim amandmajem. Mislim pa, da bomo v tej državi enkrat zares morali povedati, ali tudi z ukrepi sledimo ciljem, ki smo jih zapisali v strategijah, ali je pa zgolj strategija neka bodisi predvolilna ali sicer deklarativna farsa, ki jo potem izvajamo prek proračuna in prek še dopustnih vplivov na finance. Mislim, da bomo morali enkrat resno prestrukturirati tudi odhodke in prihodke proračuna v smislu začrtanih strategij. Tega ne želimo narediti. Mi imamo določen obseg denarja in ne želimo resno se spoprijeti s tem, kaj so prioritete in kaj niso. Ker tudi vlada ob tem poskusu tega ni naredila, lahko naredila ter tudi hkrati najavila, kdaj bo v celoti ukinila ta davek na izplačane plače. Jaz sem pričakoval na odboru, da bo rečeno: Sedaj odpravljamo davek do 165 tisoč tolarjev, v letu 2006 ali pa prej bomo pa vceloti odpravili ta davek. Tega ni bilo, zato je to še zmeraj ukrep, ki polni proračun in nima nobene, ne razvojne, ne gospodarske politike.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, in sicer deset minut po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 14.15 uri bomo prešli na obravnavo 13. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga zakona o prenehanju veljavnosti zakona o posebnem davku na bilančno vsoto bank in hranilnic - skrajšani postopek. Do takrat sejo prekinjam. Hvala lepa.
Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PRENEHANJU VELJAVNOSTI ZAKONA O POSEBNEM DAVKU NA BILANČNO VSOTO BANK IN HRANILNIC, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. K besedi vabim predstavnico vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospa Milojka Kolar, državna sekretarka ministrstva za finance, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Predlog zakona o prenehanju veljavnosti zakona o posebnem davku na bilančno vsoto bank in hranilnic, ki ga je vlada predložila državnemu zboru v obravnavo in sprejem, bo za leto 2005 ukinil poseben davek na bilančno vsoto, za katerega plačilo so bile zavezanke banke in hranilnice. Kot se boste verjetno spomnili, je bil ta zakon uveden z letom 1998. Osnovna razloga zauveljavitev tega zakona in tega posebnega davka sta bila dva: prvi razlog je bil fiskalne narave, drugi, prav tako zelo pomemben razlog, pa je bilo spodbujanje večjega plasiranja tolarskih sredstev v tako imenovani realni sektor. S tem se je želelo spodbuditi banke in hranilnice, da so svoje presežke plasirale predvsem v podjetja in manj znotraj bančnega sektorja. Skozi ta leta so bili ti rezultati in učinki doseženi. Zaradi tega vlada ocenjuje, da so prenehali ekonomski razlogi, zaradi katerih je bil davek uveden. Poleg tega, kot veste, je Slovenija v celoti prilagodila davčno zakonodajo tako mednarodnim standardom kot tudi zakonodaji EU s tega področja in je prav zaradi tega ta davek preživet in ga je treba ukiniti. Prav tako sta pobudo za ukinitev tega davka dala Banka Slovenije in združenje bank. Glede na to, da je bilo že planirano, da tega zakona oziroma tega davka več ne bo, tudi ni nekega dodatnega izpada s strani prihodkov v državni proračun za prihodnje leto. Predlagamo, da zbor ta predlog zakona o ukinitvi tega davka sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo [[poročilo odbora imamo na klopeh]] . Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vizjak, želite predstaviti stališče? [[Ne.]] Končali smo tudi s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, in sicer 10 minut po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.00 uri, ko bomo prešli na 1. točko dnevnega reda, na vprašanja poslank in poslancev. Predstavnicama vlade se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Ob 15.00 uri nadaljujemo z delom. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Spoštovani predsednik vlade Republike Slovenije, ministrice in ministri, lepo vas pozdravljam! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 29-ih poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena poslovnika pripravljen tako, da je za dvema poslancema opozicije na vrsti poslanec vladajoče koalicije. Na prva štiri vprašanja poslancev opozicije in poslanca pozicije bo podal odgovore predsednikvlade. Za tem bo minister za delo, družino in socialne zadeve v skladu z 247. členom poslovnika odgovoril na neodgovorjeni poslanski vprašanji, postavljeni na 37. seji državnega zbor. Poslanke in poslanci, ki so postavili dve vprašanji, bodo v skladu z dogovorom na seji kolegija predsednika zbora drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Dovolite mi, da še izrečem en poziv in eno opozorilo. Poslanec lahko postavi največ dve vprašanji, za kar so mu na voljo po tri minute za vsako vprašanje. Predsednik vlade, minister ali generalni sekretar vlade odgovorijo na vprašanje največ v petih minutah. Poslanec lahko zahteva, in tu vas prosim za doslednost, dopolnitev odgovora, pri čemer obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora ne sme trajati več kot dve minuti, dopolnitev odgovora predsednika vlade ali ministra ali generalnega sekretarja pa največ tri minute. Tako v zvezi z današnjo točko poslanskih vprašanj predlagam, da smo pri postavljanju posameznih vprašanj kar se da racionalni, glede na čas in obseg seje. Enako velja tudi za odgovore predstavnikov vlade. Le tako bomo lahko končali to točko do 19. ure, ko bo zbor prešel na volitve predsednik in podpredsednika državnega zbora. Zato prosim in pozivam vse, ki bodo postavili vprašanje, da se ravnajo v skladu z določbo prvega odstavka 246. člena poslovnika, ki omogoča poslancu, če ni zadovoljen z odgovorom, da lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne pa da postavi dodatno ali drugo vprašanje. Tega vprašanja ne bom mogel v skladu s poslovnikom upoštevati. V zvezi s to točko dnevnega reda so se opravičili, da se seje ne morejo udeležiti in odgovarjati na vaša vprašanja, ministrica za kulturo Andreja Rihter, minister za finance doktor Dušan Mramor, in sicer ministrica za kulturo je na neformalnem zasedanju Sveta Evropske unije za izobraževanje, mladino in kulturo v Roterdamu, doktor Dušan Mramor, minister za finance, nadaljuje s pogajanji z Rusko federacijo v zvezi s klirinškim dolgom in je zadeva zelo pomembna za državoSlovenijo, Ivo Vajgel, minister za zunanje zadeve, pa sodeluje na zasedanju Sveta Evrope za splošne zadeve in zunanje odnose v Bruslju. Sprejmimo to opravičilo na znanje. V primeru, da poslanec, ki mu je [[...]]Potres! Upajmo, da se je zemlja umirila in lahkonadaljujemo z delom. Prosim, kolegice in kolegi, v primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik vlade, minister ali generalni sekretar v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko napove, da vztraja pri ustnem odgovoru. To je za današnjo sejo skoraj nemogoče, ker je to zadnja redna seja. V tem primeru bomo vprašanje pač uvrstili na naslednjo redno sejo državnega zbora, kar bi pomenilo v novem mandatu. V skladu z dosedanjo prakso ste tudi danes na klopi prejeli pregled ustnih in pisnih vprašanj ter pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Kolegice in kolegi, prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja poslancev opozicije in poslanca pozicije odgovarjal predsednik vlade mag. Anton Rop. Prvo poslansko vprašanje bo predsedniku vlade zastavil Bogomir Vnučec, Stranka mladih Slovenije. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, ministrica, kolegice in kolegi! Upam, da ta manjši potres ne pomeni kakšnih resnejših signalov. Vprašanje se glasi: Slovenija je pred kratkim vstopila v obrambno zvezo Nato in sleherni državljan je prepričan, da se je naša obrambna sposobnost sedaj povečala. Tudi vi osebno ste prepričevali državljane, kako smiselno je vstopiti v kolektivni sistem obrambe. Moram pa reči, da sem bil zelo presenečen, ko semv resoluciji o opremljanju in razvoju Slovenske vojske prebral, da se načrtuje selitev kompletne vojaške flote slovenskega letalstva z Brnika na letališče Cerklje ob Krki, ki je od državne meje oddaljeno 5 kilometrov in meji z nečlanico Nata. Menim, da boobrambna moč Slovenske vojske bistveno oslabljena, saj je 5-kilometrska razdalja do državne meje dosegljiva z najenostavnejšimi orožji. z čisto normalne vojaške logike je to neprimerna lokacija. Po drugi strani se postavlja vprašanje tudi gospodarske škode, ki bi lahko nastala, saj je obrambno ministrstvo zadnjih 13 let intenzivno vlagalo v infrastrukturo in navigacijske sisteme na letališču Brnik, medtem ko letališče Cerklje nima nobene navigacijske naprave, ki bi lahko uspešno pokrivala potrebe sodobnihvojaških plovil, ne samo naših, ampak tudi zveze Nato. Pred kratkim je tudi naša država kupila sodobne vojaške helikopterje in jih tudi namerava še naprej, selitev na letališče Cerklje ob Krki pa bi seveda pomenila, da si zadajamo nove stroške in pa po nepotrebnem obremenjujemo davkoplačevalce. Zato menim, glede na ta dejstva, da je ta selitev, prvič, nestrokovna, nenačrtovana in pa netransparentna. Zato vas sprašujem: Ali ne bi z ohranitvijo vojaške letalske flote na Brniku rešili več vprašanj? Prvo, da ohranimo raven nacionalne varnosti na isti stopnji kot sedaj in brez stroškov, dodatnih obremenitev za državni proračun, kajti investicija v letališko infrastrukturo seveda ni majhna in lahko znaša nekaj 10, če ne nekaj 100 milijonov evrov. Ohranili pa bitudi učinkovit sistem zagotavljanja nacionalne varnosti in pa tudi pomoč v civilnih potrebah, recimo, sodobna vojaška tehnika je uporabna tudi za reševanje tako na cestah kot tudi v gorah. Vemo, da je z Bernik največ letov za te potrebe.
Predsednik vlade, prosim za odgovor za postavljeno vprašanje.
Najlepša hvala za vprašanje, gospod poslanec. Mogoče bi uvodoma povedal, da bomo takoj, ko bo mogoče, pridobili informacijo, povezanim s tem dogodkom, ki se je začel na začetku, v zvezi s potresom. Minister za obrambo je šel, da dobi te podatke in boste tudi uradno obveščeni o tem, kaj se je zgodilo. Dobili smo že nekaj predhodnih podatkov, vendar počakajmo na uradno informacijo. Tako bomo nemudoma odreagirali, če se je kaj takega zgodilo, da se to zahteva in da je to potrebno. Sedaj pa v zvezi z vprašanjem. Vprašanje se nanaša na uporabo letališč v vojaške letalske namene. Dva dokumenta sta, ki o tem govorita. Prvi je ta, ki ste ga omenili. Gre za resolucijo in pa vizijo razvoja naših programih sposobnosti do leta 2005, kjer so opredeljene osnovne funkcije tudi vojaškega letalstva, pa tudi njegova organiziranost in pa naloge. Drugi takšen dokument je pa dolgoročni program razvoja in opremljanje slovenske vojske, ki je v državnem zboru na 38. seji. V skladu s tema dvema dokumentoma je predvidena razmestitev vojaškega letalstva, in sicer je predvideno, da bi vse tiste enote, ki so potrebne za stalno pripravljenost, plus seveda nadzor, ostale na Brniku. In tako bo tudi poslej. Preostali del tovrstnih zmogljivosti pa bi se preselil v Cerklje ob Krki, in sicer bi tam nastala letalska šola in pa tudi transportna enota bi tam ostala, sočasno pa bi se to letališče lahko uporabljajo tudi za civilne namene. To je v strategiji in to je v dokumentu, ki je bil sprejet in za katerega menimo, da je smiseln in tudi racionalen. Argument, da je to blizu meje nečlanice zveze Nato, je relativno šibak, zlasti zato, ker gre za državo, to je Hrvaško, ki želi vstopiti v zvezo Nato, ki je tudi v partnerstvu za mir, državo, ki je bila prisotna tudi v okviru zadnjega srečanja v Istambulu in se že vključuje v mirovne akcije in misije po celotnem svetu. Jaz pričakujem, da bo to članstvo tudi zelo kmalu. Tako to ne more biti argument, da se tja del kapacitet ne bi preselil. Kot sem povedal, Brnik se bo še naprej uporabljal, vendar v tem delu, ki zagotavlja nadzor in pa tekočo prisotnost vojaških sil.
Hvala, predsedniku vlade. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Eden izmed razlogov za selitev naj bi bil tudi, da na Brniku primanjkuje tako imenovanih garažnih prostorov oziroma hangarjev za vojaške transportne helikopterje. Po drugi strani pa vemo, da je bil prav na Brniku pred kratkim zgrajen hanger, in sicer za famozni falkon, kot vemo, ki smo ga sedaj dali oziroma ste ga vi dali pod vašim predsednikovanjem v najem neznanemu najemniku. Baje je ta hanger prazen, medtem ko vojaški helikopterji pa stojijo zunaj. Zakaj se ti helikopterji, recimo, če je že ta hanger, baje tudi neuporaben za civilno letalstvo, zakaj se ta hanger že sedaj ne uporabi v te namene, kajti vemo, da je tudi falkon bil kupljen iz vojaških sredstev in pa najbrž tudi sam hanger? Zanima me: Kdo je odgovoren za tako zgrešeno poslovno potezo? Kako boste vendarle ukrepali proti odgovornim v očitnem primeru neracionalne porabe davkoplačevalskega denarja?
Hvala lepa. Prosim predsednika vlade za ta del odgovora.
Najprej odgovor v zvezi z neznanim najemnikom. Večkrat je bilo že povedano, kdo je ta znani najemnik. Mislim, da lahko kasneje minister za finance ponovno pove, kdo je ta najemnik. Najemnik je bil izbran in ne gre za nobenega neznanega najemnika. Kar se tiče tega hangerja. Ne gre za noben hanger, v katerega bi soinvestirala država ali bi bil investiran davkoplačevalski denar. Gre za odločitev letališča. In letališče se je odločilo za to investicijo tudi zato, ker je po njihovih navedbah, saj tako so trdili, ni posebnih problemov s tem, da ta prostor dajo v najem in ga komercialno izkoriščajo. Tako ne gre za neznanega najemnika, niti ne gre za uporabo davkoplačevalskega denarja. Skratka, gre za neke kapacitete, ki so na voljo v okviru letališča in jaz verjamem, da jih bo letališče komercialno, racionalno izkoristilo.
Hvala lepa. Zmago Jelinčič Plemeniti bo postavil vprašanje predsedniku vlade. Ima besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Mednarodno pravo govori, da se delitev morja po načelu sredinske črte ne uporablja takrat, kadar lahko nekdo dokaže z zgodovinskimi dokumenti, da je določen del bil njegov. Kar se tega tiče, lahko Slovenci mirno dokažemo, da je bila pravzaprav celotna Istra slovenska, ne pa, da se gremo uničevanje in rušenje nacionalnega interesa z raznimi tako imenovanimi razmejitvenimi črtami, o katerih pravzaprav nihče ne ve. Gre za privatno delovanje gospoda Drnovška in Račana. Delovanje gospoda Drnovška lahko primerjamo samo še z delovanjem kneza namestnika Pavleta, ki je leta 1939 Hrvatom podelil srbski del Dubrovnik in pa Konavlje in Ilok in še tako naprej. Sprašujem: Do kdaj bo slovenska politika pristajala na takšno pritlehno uklanjanje Hrvatom, ko je vendar jasno, da je nacionalni interes Slovenije prvenstveni, ne pa privatni interesi nekaterih politikov? Pričakovali smo, da bo gospod Vajgl ostro posegel pri tej zadevi, ko so zopet postavljali školjčišča v slovenskem morju. Zavedati se je treba, da ne gre za akcijo kakšnih ribičev, ampak da gre s strani hrvaške vlade koordinirano in izvedeno oziroma vodeno akcijo vzpostave novega školjčišča v Piranskem zalivu. Kar nekaj dokumentov je, ki jih ministrstvo za zunanje zadeve skriva in jih noče uporabiti proti Hrvatom kot proti argumente. Do kdaj bo naše ministrstvo sledilo tistemu, kar je začel izvajati že gospod Rupel in kar je gospod Rupel ves čas vozil? Torej v smeri, da bi Slovenija izgubila večji del avtohtonega slovenskega ozemlja. V Slovenski nacionalni strani smo ves čas opozarjali na to in pa na trenutek, ko bo Slovenija pokleknila in Hrvatom dovolila vstop v Evropsko unijo oziroma vstop v možnost pogajanja za pristop k državam Evropske unije. Pokazalo se je, da je Slovenska nacionalna stranka imela prav. Dejstvo je, da kaj podobnega pač ne smemo dovoliti. In sprašujem gospoda predsednika: Kaj bo storil oziroma kaj bo naredil, da se to ne bo več dogajalo in kdaj bo slovenska zunanja politika vendarle začela braniti slovenske nacionalne interese? Hvala.
Hvala Zmago. Predsednik vlade, imate besedo. Prosim.
Najlepša hvala za vprašanje. Vprašanje je dokaj podobno kot tisto na zadnjem zasedanju, ko smo govorili o ekološko ribolovni coni. Tedaj smo in sem posebej povedal in poudaril, kaj je bilo storjeno v zvezi z ekološko ribolovno cono in nedvomno lahko to štejemo za dosežek. Ekološka ribolovna cona se za Slovenijo ni uveljavila, ekološka ribolovna cona se za Slovenijo niti ne bo uveljavila. Slovenija je uspela z evropsko politiko. Z evropsko politiko smo uspeli, da je uveljavitev ekološko ribolovne cone prestavljena, vse dokler se ne bo dobil nek dogovor oziroma dokler ne bo dogovorjeno, kako in na kakšen način skrbeti za Jadransko morje v skladu z interesi vseh držav. In tisto, kar je pomembno, v uradne dokumente ob sklepanju Evropske unije oziroma Sveta Evropske unije je bilo eksplicitno navedeno in vneseno, da se bodo ob tem upoštevali vitalni interesi vseh sosednjih držav, Hrvaške, se pravi tudi Slovenije. Mi smo zahtevali, da vitalni interesi gredo v dokumente, so šli in to seveda zelo jasno kaže na to, da nam je še kako pomembno, da se naši vitalni interesi na tem področju uresničijo. To je sestavni del popotnice Hrvaške v Evropsko unijo. Hrvaška se bo morala pogajati o več kot 30-ih poglavjih. Pri vseh poglavjih bo Slovenija sodelovala. Naš interes je, da Hrvaška stopi v Evropsko unijo, vendar v Evropsko unijo na evropski način, z evropsko politiko, evropskimi standardi in normativi. Pri tem bomo v nadaljevanju tudi vztrajali. Tako velja tudi za mejo in vse tisto, kar bo potrebno v zvezi z njo doseči. Če bo prišlo do arbitraže, če ne bo prišlo do dokončnega dogovora, kar je seveda možno, potem bomo mi vztrajali na tistih pozicijah, na katerih smo vedno. In to bodo elementi arbitraže in vseh naših razgovorov v nadaljevanju s Hrvaško. Jaz sem prepričan, da Slovenija lahko v tem dialogu, zlasti še po tem, ko je vstopila v Evropsko unijo, uveljavi svoje interese, zaščiti svoje interese in omogoči in prost dostop do morja, in normalno funkcioniranje ribištva in seveda neokrnjen Piranski zaliv. V tem kontekstu seveda so školjčišča problem. Zunanji minister Ivo Vajgl je na to opozoril, v petek in seveda bomo v zvezi s tem opravili diskusijo tudi znotraj in v okviru SOBSA, v okviru stalne komisije, ki v zvezi s tem seveda ima svojo nalogo. Mi smo povedali in izrazili svoje nezadovoljstvo v zvezi s školjčiščem, ki ga tudi vi navajate kot neko dejanje, ki ni v duhu SOBSA, ni v duhu dogovarjanja in pa seveda vnaprejšnjih opozoril, ki bi moralo v tem primeru biti dana.
Hvala predsednik. Zmago Jelinčič Plemeniti.
Gospod premier, niste mi odgovorili na vprašanje. Jaz nisem govoril o ekološko ribolovni coni, ampak o vprašanju meje s Hrvaško in o vprašanju izhoda na odprto morje oziroma širše o nacionalnem interesu. Nacionalni interes pa ni tako ozka zadeva, kot je to ekološko ribolovna cona. Dejstvo je, da pogajanja Hrvatov bodo peljana mimo Slovenije, kot mi je poznano in glede na naše stališče zunanje politike ne bo tangirano. Dejstvo je tudi, da ker se govori o nacionalnem interesu, tudi ko gre zanj na kakšnih drugih segmentih, konec koncev je treba vprašati tudi, zakaj ministrica za kulturo gospa Rihterjeva iz Združene liste noče od Italijanov zahtevati vrnitve ukradenih umetnin. Ne zanima je, kje je ukradena slika Petkovška. Na bolšjem trgu pa izvaja določene racije in pa v narodnem muzeju naroča kontrole odkupljenih zbirk, ki jih pravzaprav ministrstvo še plačalo ni.
[[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]svojega prvotnega vprašanja [[...]]
[[...]]gre za eksplicitno zadevo nacionalnega interesa, ki se povezuje in prepleta med seboj na več segmentih, gospod premier. In tudi na tem segmentu gre za prodajanje slovenskega nacionalnega interesa, malo tukaj, malo tam. Mislim, da je smiselno, da se tudi naša država pripravi, ne na morebitno arbitražo, ampak na gotovo arbitražo, vendar iz pozicije tega, da imamo dokumente, s katerimi lahko zahtevamo nazaj svoja zgodovinska ozemlja, ne pa na ta način, kot pravite, da bomo Hrvate stisnili takrat, ko bodo vstopali, ko se bodo pogovarjali in ko bodo zapirali poglavja. Konec koncev Poljska še danes ni zaprla vseh poglavij in je že v Evropski uniji in je na boljši poziciji kot je Slovenija, ki je že vsa poglavja zaprla s tem, da se je priklonila vsakemu stališču Evropske unije in da je gospod Potočnik pristal čisto na vse pritiske iz Evrope. Hvala.
Predsednik vlade. Prosim.
Dobro bom morda v tem uvodu, da smo prve podatke dobili, verjetno ste jih tudi vi, šlo je za potres v zahodni Sloveniji na območju med Bovcem in Kobaridom. Potres je bil jakosti 4,7 amplitude, to je nekaj manj, kot je bilo leta 1998, vendar gre za nekatere poškodbe in bomo seveda takoj odreagirali in pogledali, kakšna škoda je nastala in seveda tudi nudili ustrezno pomoč. Sedaj pa na to vprašanje. Gospod poslanec, seveda se z vami strinjam v tistem delu, ko pravite, da mora Slovenija v tistem delu, ko se govori o arbitraži, ki je relativno zelo verjetna, nastopati s pozicijo, da ima dostop do odprtega morja, da ima dokumentacijo, ki to dokazuje, inseveda mora tudi vztrajati, da se ta izhod na odprto morje zagotovi. V tem delu se z vami popolnoma strinjam. To vseskozi trdimo, tako tudi ravnamo in bomo tudi v primeru arbitraže na tem še naprej vztrajali.
Hvala lepa. Janez Podobnik ima besedo za postavitev vprašanja predsedniku vlade. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predsednik vlade, postavljam vam poslansko vprašanje kot je bilo pisno najavljeno in se glasi: Kako ocenjujete vpliv koruptivnih in klientelističnih povezav v Sloveniji na delovanje svobodne gospodarske pobude? Zanima me, ali kot predsednik vlade ocenjujete, da Slovenija lahko zaradi tega pojava izgubi razvojni zagon in tudi potencial. Dovolite mi, da svoje vprašanje na kratko podkrepim z izsledki ene od raziskav o zaznavah korupcije, ki kažejo, da je ujetost gospodarstva in nadzornih ustanov tržnega gospodarstva do vlade in vladajočih strank še vedno velika. Gre za zadnje poročilo svetovne banke, ki kaže povišanjete zaznave v primerjavi s prejšnjimi merjenji. Ta raziskava kaže, da so najbolj ogrožena manjša podjetja in novo ustanovljena podjetja, ki morajo pogosteje plačevati podkupnine in v večjem obsegu v primerjavi z veliki podjetji s tistimi v državni lasti. Ta raziskava jasno dokazuje, da korupcija še posebno v ujetosti podjetij do države ogroža poslovanje podjetij in stanje v Sloveniji se slabša. Ne nazadnje to zaznava vedno bolj tudi javnost. S takšno popotnico, po našem mnenju, bo Slovenija težko uresničevala zastavljene razvojne strategije, ki pa vse temeljijo na visokem razvojnem konsenzu brez politično privilegiranih in brez posameznikov, ki bodo morali plačevati več, da bodo lahko preživeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In dam besedo predsedniku vlade.
Najlepša hvala za vprašanje. Na vaše vprašanje se da odgovoriti z mnogimi študijami. Vi ste eno od teh navedli, jaz vam lahko na primer pokažem ali pa lahko si pogledate sklep evropskega parlamenta v zvezi s Slovenijo in drugimi tranzicijskimi državami in pojavi korupcije, kjer se eksplicitno ugotavlja, da je v Sloveniji ta primer relativno in bistveno manjši. Potem gre za znane študije evropske banke za obnovo in razvoj, po katerih je tudi Slovenija v zgornjitretjini tistih držav, kjer je ta pojav najmanj obremenilen, ne nazadnje tudi najbolj kompetentna institucija, "Transparency International", posebej v tej zadnji svoji publikaciji govori o Sloveniji. Lahko si pogledate, kaj govori, in če želite, tudi svetovni ekonomski forum. Obstaja pa tudi posebna raziskava, študija, ekonometrični izsledki, ki je šla točno v to smer, za različne države tranzicije se je preverjalo, kolikšen vpliv ima korupcija na investicije in gospodarski razvoj. In za Slovenijo se je ugotovilo, da je obseg korupcije tolikšen, da ne vpliva bistveno in pomembno na gospodarski razvoj. Seveda pa to ne pomeni, da bi trdili, da teh pojavov ni. Nasprotno, ravno zaradi tega, ker smo se tega zavedali, smo ustanovili urad za preprečevanje korupcije, sprejeli in pripravili smo tudi poseben zakon. Sam sem insistiral, da ta zakon in pripravo tega zakona vodi tedanji minister za pravosodje, gospod Ivan Bizjak, ki prihaja iz vaše stranke. Tudi ko smo pripravljali resolucijo o boju proti korupciji, ki ste jo obravnavali, je točno minister iz vaše stranke pripravljal to resolucijo. Ne nazadnje so bili praktično zadnjih osem let vaši ministri, ministri Ljudske stranke, v vladi in so imeli v rokah škarje in platno, vsaj kar se tiče pravosodja, da so sooblikovali, da so sokreirali politiko na tem področju. Jaz ocenjujem, da so jo in da so nekaj tudi prispevali, ne nazadnje so te projekte tudi neposredno vodili. Tako da sam ocenjujem, da imamo relativno dober institucionalen okvir, da so te spremembe, ki smo jih v zadnjem času naredili, dobre, da so k temu prispevali tudi vaši ministri in da nas čaka še veliko nalog pri konkretnem preganjanju tovrstnih pojavov. To pomeni, učinkovito delovanje vseh institucij. Je pa res, da vse analize kažejo, tudi če so v posameznih primerih izvršilni organi relativno učinkoviti, so vložili kazenske ovadbe, izvedli preiskavo, da se pogostokrat na področju pravosodja ustavijo stvari. Zato je pravosodje eno tistih, kjer so potrebni premiki naprej in večja učinkovitost. V tem delu se nedvomno strinjam. So pa zelo konkretne analize in študije, ki si jih lahko pogledate, celo za Slovenijo, in ki dokazujejo tisto, kar sem povedal - da zaenkrat korupcija v Sloveniji ne deluje v tem obsegu, da bi to oviralo gospodarski razvoj. Ne nazadnje smo tudi prejšnji teden lahko poslušali poročilo iz Bruslja, s konference o informacijski tehnologiji, ko se je predstavnik tujega podjetja, ki deluje v Sloveniji [[to si lahko ogledate v flipingih]] , eksplicitno povedal, zakaj posluje v Sloveniji. Povedalje, da je to ena tistih držav, kjer ni korupcije, kjer ni naletel na korupcijo, in da je to eden ključnih razlogov, zakaj še naprej delujejo in zakaj radi delajo v Sloveniji. Kar pa seveda zopet ne pomeni, da teh pojavov ni. Seveda so, prav je, da se jih zavedamo, in prav je, da o njih tudi govorimo, da pa smo konkretni in da tudi vidimo, kje so razlogi še vedno, da se kljub vsemu ti pojavi še pojavljajo.
Hvala, predsednik vlade. Janez Podobnik želi dopolniti vprašanje.
Kratko dopolnilno vprašanje, ki je vezano na odgovor predsednika vlade, za katerega se mu zahvaljujem. Omenili ste dober formalen okvir delujočih institucij. Tu bi rad spomnil, da vsekakor ena od možnosti, ki bi po našem mnenju izboljšala boj, soočenje slovenskih vladnih oziroma državnih institucij s korupcijo, je bila tudi priložnost, da bi s spremembo ustave drugače zapisali nekatere rešitve, ki so povezane s statusom sodstva. Žal to v tem poskusu ni bilo uspešno. Predsednik vlade je omenjal nekatere raziskave, ki kažejo na dober položaj Slovenije o zaznavah korupcije. Raziskava, ki sem jo sam omenil, ima še en zelo zanimiv podatek, namreč velja za Slovenijo, ta raziskava pravi, da so do plačevanja podkupnin bolj izpostavljena podjetja, ki poslujejo v večjih mestih. In ta raziskava tudi pravi, da industrijska podjetja plačujejo več podkupnin za pridobitev poslov v postopkih javnih naročil, vendar pa so v manjši meri ujeta v zanki odnosa v povezavi z državo. Prav tako pa je zanimivo, da taraziskava omenja države, kjer se je ta zaznava povečala, kjer pa se je poslabšala. In poslabšalo se je v Sloveniji, Bosni in Hercegovini, v Belorusiji, Bolgariji, na Slovaškem ter v Rusiji. Izboljšalo pa v Estoniji, na Hrvaškem, v Armeniji, na Češkem, na Madžarskem, Poljski, Makedoniji, Romuniji. Vprašanje, ki je bilo vezano na naš odgovor, pa je seveda vezano tudi na delovanje urada in posebne protikorupcijske komisije. Žal ugotavljamo, da ta komisija še ne deluje. Sprašujem vas: Kdaj bo komisija pričela z delovanjem? Hvala.
Hvala lepa. Prosim predsednika vlade še za ta del odgovora.
Z veseljem si bom pogledal to študijo in jo primerjal tudi z ostalimi. Jaz nisem rekel, da je položaj v Sloveniji dober. Jaz sem trdil, da je položaj v Sloveniji relativno dober in da se problema zavedamo in proti njemu se je treba tudi boriti. In takšna opozorila, kot jih tukaj navajate, so vsekakor tista opozorila, ki jih morajo pristojni organi upoštevati in seveda v okviru svojih pristojnosti tudi ravnati tako, da preganjajo tovrstne pojave. Sprašujete me o komisiji. Komisija je neodvisen organ in tako je bilo tudi postavljeno v zakonu. Jaz verjamem, da bo v skladu z vsemi zakonskimi roki tudi komisija začela delovati, saj doslej me niso informirali drugače.
Hvala lepa. K besedi vabim Mirana Potrča, za vprašanje predsednika vlade, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik! Pozdravljamo prizadevanja in odločitve, da se v Vzajemni ne uveljavi povišana premija za zavarovance starejše od 60 let. To je bila tudi ena od zahtev Združene liste socialnih demokratov. Toda problem financiranja dopolnilnih zdravstvenih zavarovanj s tem ni rešen. Združena lista socialnih demokratov je že v letu 1998 ob spremembah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenemu zavarovanju in v letu 2000 ob sprejemu zakona o zavarovalništvu opozarjala, da mora dopolnilno zdravstveno zavarovanje upoštevati načela vzajemnosti in solidarnosti. Nasprotovala je predlagani spremembi tega načela, ki ga je zahtevala takratna koalicijska vlada, kar pomeni bistveno poslabšan položaj bolnih in starejših generacij, kar ni sprejemljivo. Zato je Združena lista tudi podprla predlog za večjo solidarnost v okviru zdravstvene reforme, da se večina pravic iz dopolnilnega zavarovanja vključi v obvezno zavarovanje za premijo v višini enakega odstotka od bruto plače. V Združeni listi socialnih demokratov menimo, da dopolnilno zdravstveno zavarovanje temelji na vzajemnosti, če je treba tudi z uvedbo izravnalnih zavarovalnih premij. Vlada pri uveljavljanju tega načela, po našem vedenju, ni enotna. Minister za finance je še pred kratkim govoril, da so sprejete napačne zakonodajne rešitve in nasprotoval večji solidarnosti, minister za zdravstvo pa trdi, da urejanje teh vprašanj ni v njegovi pristojnosti oziroma ni uspel izpeljati začrtane zdravstvene reforme. Ker začasni odlok povišanja premij ni trajna rešitev problema, ker smo seznanjeni z razlikami v vladi, ker želimo, da se za temeljne pravice poveča solidarnost v zdravstvu, ker pozdravljamo sklepe pristojnega matičnega delovnega telesa državnega zbora in ker ne želimo, da tako resno vprašanje postane in ostane zgolj predvolilna tema, vas, gospod predsednik, sprašujemo: Ali boste kot predsednik vlade zagotovili za rešitev tega problema skupne in usklajene predloge vlade? Ali bodo ti predlogi uveljavili večjo solidarnost v skladu s cilji zdravstvene reforme? Ali bodo začasno vsebovali tudi predlog zakona o izravnalnih shemah Ali bodo te rešitve sprejete pravočasno, okvirno kdaj, da ne bi prišlo do uresničitve nesprejemljivega selektivnega povečanja premij za zavarovance, starejše od 60 let? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim predsednika vlade za odgovor.
Najlepša hvala za vprašanje. Kar se tiče vaše ocene, da v tem primeru vlada ne deluje usklajeno, mislim, da ni pravilna. Mi smo se ravno ob diskusiji o beli knjigi o zdravstveni reformi uskladili in uskladili smo tako ministrstvo za zdravje kot ministrstvo za finance. Relativno logično je, da je bilo prvotno stališče obeh ministrstev različno. Prvo je seveda gledalo problem z vidika samega zdravstva, funkcioniranja zdravstva. Drugo pa z vidika nekaterih drugih vplivov: vplivovna inflacijo, na plačno politiko, če hočete tudi uspešnosti vstopanja v ERM2 in v evro. Zato smo morali iskati skupno rešitev. In ta skupna rešitev je šla točno v to smer, ki ste jo seveda tudi vi sedaj tukaj poudarili. To pa je, da gredo rešitve v smeri plačevanja premij v odvisnosti od višine bruto osebnega dohodka, kot tistega temeljnega kriterija, ki se ga upošteva. To so nekatere rešitve, ki jih poznajo, sicer zelo redko, ampak tudi v nekaterih državah in do te rešitve smo skupaj prišli ob obravnavi bele knjige. Z njo sta se strinjali obe ministrstvi. In jaz sam ocenjujem, da je v to smer potrebno iti, da je potrebno tisto, kar smo zapisali v dopolnitvi bele knjige in zdravstvene reforme tudi realizirati. Ali je v tem trenutku čas za to, da hitimo s to bi rekel, implicitno izravnalno shemo ali ne, se postavlja vprašanje. Mi imamo ta teden sestanek strateškega vladnega sveta za zdravstveno reformo, na kateri bomo tudi to temo prediskutirali zlasti z vidika časovnih okvirov. Dejstvo je, da je nadzorni svet Vzajemne odločil, kot je. Vsi smo imeli tukaj enotno stališče, da je predlog, ki je bil, neprimeren. Jaz sem tudi večkrat to povedal, da tovrstna solidarnost ni nobena solidarnost, ampak je pravzaprav nesolidarnost in da je nedopustno, da bi na ta načinreševali probleme. Seveda pa tudi ni dopustno, da bi reševali probleme na ta način, kot so si nekateri predstavljali, da bi uvedli izravnalno shemo, po kateri bi bilo samo medgeneracijsko prelivanje, da bi pač mlajše generacije, mladi plačevali za starejše. Sama izravnalna shema, tako osnovana ne bi ničesar rešila, ker bi pomenila izjemen dvig premij pri drugih dveh zavarovalnicah, pa to še vedno ne bi bilo dovolj, zato bi morali tudi pri Vzajemni reševati problem. Ta problem, do katerega je prišlo, je primer, ki ni povzročil dviga premij za enkrat, je zelo resno opozorilo, da je treba zdravstveno reformo, kot smo jo predlagali, tudi izpeljati. Jaz dvomim, da jo je možno pred volitvami v celoti izpeljati. Mi jo v delu že izvajamo tam, kjer ni potrebnih posebnih zakonskih okvirov, v tem delu bo pa seveda potrebno rešitev iskati po volitvah in ne nazadnje bomo vsi skupaj ali pa vsak posebej povedali, kako si predstavljamo to rešitev. Kot si jo vlada predstavlja ali pa tudi koalicija, je to tista, o kateri ste vi govorili, preko večje solidarnosti.
Hvala lepa. Miran Potrč je zahteval še dopolnitev.
Gospod predsednik, ker gre za, po mojem prepričanju res pomembno vprašanje, za več kot 500 tisoč upokojencev, starejših, pa tudi za bolne, bi rad samo še enkrat preciziral. V letu 1998 takratna LDS in vlada ni zastopala stališča, da je potrebno v okviru dopolnilnega zavarovanja zagotavljati večjo solidarnost in vzajemnost. Zastopala je stališče, da naj se uvede dodatno zavarovanje po drugih principih. Moram povedati, da smo se mi temu upirali in opozarjali, da smo v letu 1992 v sistem dopolnilnega zavarovanja šli pod neko določeno predpostavko, da nam obvezno zavarovanje nepokriva več potrebnega obsega sredstev in pravic in zato spodbujamo čim večji obseg zavarovancev tudi v dopolnilnem. Mene veseli, da je tudi naša vlada prišla s predlogom zdravstvene reforma, ki zagotavlja, da se preko drugačnega plačila premij za zdravstveno zavarovanje pokrije tisti obseg, ki ga bomo skupaj dogovorili. Danes še nihče ne ve, ali bo popolnoma enak ali bo nekaj manjši ali nekaj večji, ampak da bo v celoti pokrit, da pa se eventualno res uvede neko dopolnilno pravo, dopolnilno zavarovanje za neke nadstandardne in posebne pravice. Sprašujem, ali prav razumem, da je to tudi naša skupna politika in da jo bo vlada zagovarjala v tem mandatu, če bo potrebno pa tudi kasneje? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, predsednika vlade za ta del odgovora.
Hvala, za ta komentar. Jaz seveda težko ocenjujem, kaj je kdo kakšnega leta predlagal. Vsekakor pa tako, kot je bila takrat predlagana izravnalna shema, ni bilo najbolj primerno. Kot vem iz pripovedovanj drugih, so tudi nekatere dopolnitve bile naknadno sprejete v samem državnem zboru in je vprašanje, če so bile vse rešitve strokovno popolnoma konsistentne. Ne nazadnje, če bi tovrstne rešitve bile strokovno konsistentne, potem bi lahko agencija za zavarovalni nadzor in vsi tisti, ki so ta leta poskušali na ta sistem pripeljati izravnalne sheme, bi lahko prišli že zdavnaj do rešitev, pa niso mogli priti iz različnih razlogov, ki so zelo obširni in lahko o njih diskutiramo, od informacijskega sistema, od vrst izravnalnih shem in pa seveda tipov in kriterijev, ki bi se v tem primeru uporabljali. Vse te diskusije, ki smo jih opravili, govorijo za to, da se brez zdravstvene reforme preprosto tega ne da izpeljati. Imamo relativno specifično dopolnilno zavarovanje, ne dodatno zavarovanje, ki obsega po svoji naravi storitve, ki spadajo v obvezno zavarovanje, in to zahteva poseben razmislek in tudi tako usmerjeno zdravstveno reformo.
Hvala predsedniku vlade za podane odgovore na štiri poslanska vprašanja. Preden bi nadaljevali, vas obveščam, da sta ministra, Janez Kopač, za okolje, prostor in energijo, in Anton Grizold, minister za obrambo, odšla na kraj epicentra v Posočje, ker so pač informacije take, da je prav, da si ogledata in po potrebi tudi ukrepata glede na posledice potresa. Nadaljujemo z odgovorom ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Vlada Dimovskega na poslanski vprašanji, postavljeni na 37. seji, v okviru 247. člena poslovnika. Odgovor pričakuje mag. Andrej Vizjak v zvezi s stopnjo brezposelnosti. Bi želeli kratko povzeti svoje postavljeno vprašanje? Imate besedo, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister! Večkrat se v parlamentu in tudi sicer v javnosti radi pohvalite, da stopnja registriranih brezposelnih pada, da ima Slovenija po mednarodni metodologiji ILO stopnjo brezposelnosti razmeroma nizko med državami članica in da ni nekih večjih problemov na tem področju. Vendar v nasprotju z vami ne delim tega mnenja, kajti stanje na področju tako zaposlovanja kot brezposelnosti se v Sloveniji ne izboljšuje, temveč nam številke o registriranih brezposelnih sploh ne dajejo realne slike. Po naši statistiki, ki bi nam morala služiti, se ne štejejo med brezposelne tisti, ki so brisani iz evidenc. Zato tudi ne nazadnje ministra sprašujem, ali vodi kakšno posebno statistiko teh oziroma kje so ti ljudje sploh zajeti. Kajti številni brezposelni, zlasti tisti dolgotrajno brezposelni ali pa težje zaposljivi, pravzaprav zaradi apatije in ne nazadnje tudi pomanjkljive usposobljenosti, ponudb zavodu za zaposlovanje in ponudbe delovnih mest ne najdejo in ne morejo najti zaposlitve in se zato tudi kasneje več ne javljajo na pozive zavoda in s tem ostajajo doma, prepuščeni sami sebi in tudi vsem negativnim pojavom, ki iz tega sledijo. Zato mislim, da je bistveno bolj verodostojna slika po mednarodni anketi in metodologiji ILO, po kateri pa stopnja brezposelnosti v Sloveniji v zadnjem letu narašča. Pravzaprav je alarmantno tudi to, da so določene skupine, zlasti starejši brezposelni in tudi invalidi, daleč, daleč nad povprečjem Evropske skupnosti. Pravzaprav po stanju starejših brezposelnih [[govorim o tistih nad 55 let starosti]] je situacija v Sloveniji alarmantna tudi glede na primerjavo z novimi članicami Evropske skupnosti, kajti zaposlenost tega prebivalstva je približno 24,5% oziroma 25-odstotna, kar pomeni, da dela le vsak četrti starejši nad 55 let. In le Slovaška, se mi zdi, da je še slabša na tem področju med državami članicami Evropske skupnosti. Tudi kopičenje in prikrivanje socialnih prejemkov destimulira ljudi, da bi poprijeli za delo. Skratka, stanje na področju brezposelnosti, na področju zaposlovanja se v Sloveniji pravzapravslabša. Eden izmed ključnih vzrokov je tudi ta, da tistih brezposelnih, ki so črtani iz registriranih brezposelnih, nikakor ne vključujemo na trg dela dovolj učinkovito in uspešno. Zato ministra sprašujem: Kakšna je ta evidenca, če sploh obstaja, zakaj ne obstaja, če ne obstaja in kaj boste storili s temi, tako imenovanimi izbrisani in izpisanimi iz evidenc registrirano brezposelnih?
Hvala za vprašanje. Minister imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec! Mislim, da že tretjič odgovarjam na to vprašanje v tem mandatu, kar se tiče evidenc, vendar vaše vprašanje je bilo širše. Zajelo je celo področje socialnih prejemkov, tako da je vprašanje, če lahko adekvatno odgovorim oziroma v tem času, ki je na razpolago na vsa vprašanja, ki ste jih tukaj omenili. Naj prvo omenim to številko, ki je po mednarodni organizaciji, in ta je okoli 65 tisoč. To je število brezposelnih, ki je primerljivo z vsemi številkami v vseh državah Evropske unije. Po številu je to 6,5% in to nas uvršča za dve odstotni točki ali skoraj več kot 25% podpovprečja Evropske unije. To je dejstvo in to je po enaki metodologiji, kot jo izvajajo za vse države Evropske unije. Tukajje pač primerjava takšna. Kar se tiče druge, tako imenovane registrirane oziroma številka registriranih brezposelnih je pa v različnih državah po različnih metodoloških predpostavkah. Naj povem, da je v Sloveniji razlika med registrirano brezposelnostjo in pa brezposelnostjo po mednarodni organizaciji dela največja. To se pravi, direktiva Evropske unije pa govori o tem, da mora biti ta številka med registrirano brezposelnostjo in pa brezposelnostjo po mednarodni organizaciji dela čim manjša. Zaradi tega so bile tudi določene spremembe, ki ste jih tudi vi podprli v letu 2002. Zakon o zavarovanju in zaposlovanju za čas brezposelnosti je seveda sledil tej evropski direktivi. In tam je zelo jasno povedano, da je cilj, da pridemo z evidenco na tisto stopnjo, kobodo vključeni tako imenovani aktivni iskalci zaposlitve. In to je bistvo. Kar se tiče prenehanja vodenja evidence brezposelnih oseb, je brezposelna oseba takrat, ko ni več brezposelna oziroma se sama odjavi iz evidence, odkloni vključitev, ni dala resničnih podatkov, izpolni pogoje za pridobitev pokojnine in tako naprej. Naj povem, da recimo v Veliki Britaniji štejejo za tako imenovano registrirano brezposelnost samo tiste, ki dobijo denarno nadomestilo, to je okoli 3%, kar bi bilo adekvatno recimo v našem primeru. Takrat bi me pa seveda spraševali, da je stanje spet alarmantno, ker je stopnja brezposelnosti prenizka po vašem. Naj še to povem, da nisem nikoli govoril o tem, da to ni problem, spoštovani poslanec. Vedno sem rekel, da je aktivna politika zaposlovanja venomer potrebna, dokler je samo en brezposeln, zaradi tega je naša naloga tudi v prihodnje in upam, vseh naslednjih vlad, ta borba brezposelnosti. To je eden osnovnih ciljev, ki jih slovenska družba mora imeti. Naj pa povem, da v bistvu v vseh teh evidencah, ker zdaj govorimo o več evidencah, konec koncev je tudi ena evidenca, ki je delana na osnovi popisov in je to še ena številka o tako imenovanih brezposelnih, ki je pa metodološko drugačna. In zdaj je v bistvu pri vsakem takem premiku iz evidence iskalcev zaposlitve v kakšno drugo evidenco, po nekaterih drugih zakonih, kar je zakon v letu 2002 uvedel, pa ne moremo in ne smejo na zavodu razvrščati brez ustreznega dogovora z institucijo, ki tem priznava posebne pravice. Evidenca torej ni osnova, da tako rečem, za pridobivanje nekih določenih bonitet oziroma pravic. S prenosom preprosto tistih oseb, ki več kot dve leti niso zaradi zdravstvenih in drugih razlogov pridobile statusa zaposlenega, je mogoče prenesti v kakšno drugo evidenco le ob izrecnem pristanku te osebe. Gre seveda po mojem mnenju za human ukrep, ker se ta oseba sicer mora javljati vsake toliko in toliko na zavodu, kar nekaterim, v primeru invalidne osebe seveda predstavlja problem. Zato je seveda tudi to bilo sprejeto. Gre pa za tako imenovane tudi začasno nezaposlive osebe, ko gre recimo v primerih, ko so bile posredovane k določenemu delodajalcu, pa niso opravile zdravniškega pregleda in jih delodajalec ni izbral. V takšnem primeru seveda je to tudi poseben primer. Če zaključim. Ker ste pa tudi prej govorili o tako imenovanih povezavah s socialnimi transferji, mi smo v letošnjem letu omogočili, da tako imenovani pasivni prejemki lahko pomenijo tudi spodbudo delodajalcem k zaposlovanju in se tisti del za dolgotrajno brezposelne lahkonameni v bistvu kot subvencija za zaposlovanje. Pa še nekaj, ko govorite o, dovolite da končam, malo sem čez [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]], ampak, ko govorite o posameznih strukturah brezposelnih, bi vas pa dejansko opozoril, tukaj imamo te mesečne informacije, ki vam jih potem lahko tudi dam [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kjer je jasno razvidno, da se pri vseh strukturah v letu 2004 stanje izboljšuje, seveda pa v nobeni stopnji, ko je samo ena sama oseba brezposelna, ne moremo biti zadovoljni. Hvala.
Hvala lepa minister. Mag. Vizjak želi dopolnitev odgovora.
Poglejte, prvič bi povedal to, da si je ta ista vlada zadala na začetku mandata, da bo stopnja brezposelnosti po ILO metodologiji do leta 2006 5%. Sedaj je pa narasla na 6,7% iz 6,4%. Skratka, oddaljujemo in oddaljujete se žal od cilja, ki je bil zastavljen. Imam tudi statistike na področju zaposlenosti. Zaposlenost bi se morala približati do leta 2005 65%, to je po lisbonskih ciljih in do leta 2010 70%. Res je, da je Slovenija v nekoliko boljši opoziciji tu vis-a-vis ostalih držav v Evropski skupnosti, zlasti tistih novih članic. Vendar mislim, da se oddaljujemo od teh ciljev, ne pa da se jim približujemo. Seveda je status, spoštovani minister, zelo pomemben, kajti na status so vezane tudi potem možnosti črpanja sredstev aktivne politike zaposlovanja in vsega tega in žal je, da so omogočena zlasti tistim dolgotrajno brezposelnim vse možne druge pasivne ukrepe kot pa aktivne, to se pravi kot prehod v aktivne oblike zaposlitve. Tako dolgo, dokler ne bomo zmožni tega, bomo imeli, zlasti pri starejših, tako velik odstotek brezposelnih oziroma tako nizek odstotek zaposlenih in seveda pri invalidih. Prav tu v tem parlamentu smo predlagali, da bi pri invalidih vpeljali obvezne kvote za državne organe oziroma za delodajalce, ki zaposlujejo z javnimi sredstvi, pa temu ni bilo tako. Pa še odgovor na eno vprašanje. Spoštovani minister, odgovor ste mi dolžni. Zastavil sem vam ga pred časom, pred meseci že, vprašanje glede ureditve položaja prevaranih delavk Jutranjke v Brežicah od [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Obljubili ste mi odgovor, kaj boste predlagali s spremembo zakonodaje, da do takih primerov več v bodoče ne bo prišlo. Žal tega odgovora nisem dobil, ne sam, ne prevarane delavke, ki so vam zopet pisale, in tudi meni, in prosil bi vas, da na to odgovorite.
Hvala. Minister, imate besedo. Prosim.
Tukaj je več spet vprašanj. Jaz bom poskušal odgovoriti. Prvič. Kar se tiče sedaj aktivne politike zaposlovanja. Vsak posameznik, ki to želi, to pravico ima. Tudi tisti, ki je bil prenesen v kakšno drugo evidenco po nekaterih drugih zakonih. Gre za ta human odnos, ki ga je potrebno imeti do invalidov in tistih, ki recimo zaradi zdravniških ali kakršnihkoli drugih primerov ne morejo pridobiti zaposlitve. Tukaj se po mojem strinjava. Drugo je, kar se tiče pa v bistvu zaposlitve starejših. To sem pa tudi že večkrat povedal, da smo pa tukaj najbolj oddaljeni od tako imenovanih lisbonskih ciljev. To imate prav. Lisbonski cilji pravijo, da starejši nad 55, od 55 do 64 let je stopnja zaposlenosti predvidoma 50%. V naši državi je 24%. Razlog pa tiči v predčasnem upokojevanju celega dela industrije v začetku 90-ih let. Se pa stanje se postopno izboljšujepredvsem s tako imenovanim aktivnim staranjem, procesom, ki ga postopno uvajamo. In drugič, s podaljševanjem, povprečnim podaljševanjem, dejanskim podaljševanjem vstopa v upokojenost. To se pravi, tukaj se delajo določeni hkrati, ne moremo pa pričakovati seveda sprememb čez noč. Kar se pa tiče v bistvu teh vaših ugotovitev, kar se tiče stopnje brezposelnosti itn., večkrat sem tudi poudaril, da je stopnja brezposelnosti direktno povezana s stopnjo aktivnosti oziroma gospodarsko rastjo. Mi smo ena redkih, če ne celo edina država, ki nam je pravzaprav uspelo po ILO, to se pravi po mednarodni organizaciji dela ohraniti stopnjo brezposelnosti tako, kot je bila prej. Večina držav je šla navzgor. Večina držav je šla navzgor zaradi tega, ker je v bistvu prišlo dozmanjšanja gospodarske aktivnosti. Ta pa seveda neposredno vpliva. Pa še nekaj ne smemo pozabiti. V tem mandatu je bila sprejeta cela vrsta zakonov, ki tako ali drugače naj bi povečali stopnjo brezposelnosti, pa je na nek način gospodarstvo to absorbiralo- govorim recimo o zakonu o delovnih razmerjih in podobno - ker sami veste, kakšne predpostavke so bile, s strani nekaterih, pa je pravzaprav gospodarstvo to na nek način tudi v tej tranziciji lepo preneslo. Seveda je pa vprašanje, ki si ga moramo pa zastaviti, to pa je definitivno vprašanje stopnje izobraženosti delovne sile. Tukaj je po mojem mnenju najbolj šibka točka in tukaj smo seveda z vključitvijo tako imenovane sekundarne programe aktivne politike zaposlovanja, izobraževanja in tako poskušali tisti primanjkljaj, ki je nastal v tako imenovani formalni izobrazbi, nadomestiti, da bi posameznik lahko na trgu dela pridobil boljšo pozicijo za pridobivanje tudi zaposlitve.
Minister, hvala lepa za odgovor na ta vprašanja. Naslednje vprašanje s prejšnje seje bo ponovno obudil mag. Janez Drobrnič, in sicer v zvezi z višino dodatka za rekreacijo upokojencem. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani gospod minister, bom ponovil vprašanje. Je zelo kratko. Nanaša se pa na dodatek za rekreacijo upokojencem, ki se je dvignil različno. Za tiste z malimi pokojninami, običajnimi pokojninami se je dvignil vsega za 4,3%, za tiste z visoko pokojnino, privilegirane, kot so bivši oficirji, izjemne pokojnine borcev NOB, pa se je ta dodatek za rekreacijo povišal za 12%. S čim to utemeljujete oziroma kako to, da so se ti organi odločili za takšno uskladitev, ki meji na diskriminacijo, zagotovo pa je nasprotno od solidarnosti?
Hvala za vprašanje in besedo dajem ministru.
Hvala lepa. Jaz seveda to vaše vprašanje preveril pri zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ker, kot sami veste, pravica oziroma dodatek za rekreacijo je tista pravica, o kateri zakon govori, višino pa določa skupščina zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Povečanje v preteklem letu, ker govorimo za preteklo leto oziroma za leto 2004, to se pravi v letošnjem letu, prvič gre za valorizacijo za 4,9 plus za povečanje v absolutnem znesku za 500 milijonov in za povečanje, ki je rezultat predvidene rasti upravičencev dodatka rekreacije, in sicer to je za 2,4%, kar pomeni vse skupaj povečanje sredstev za okolje 8,9%, kar pomeni, da je celotna masa v letošnjem letu za tako imenovanega dodatka za rekreacijo okoli 25 milijard. Od leta 2001 se ta dodatek tudi izplačuje v enkratnem znesku. Kot veste, se je prej izplačeval v dvakratnih zneskih. Kar se tiče pa vaših navedb, pa moram reči, da je ravno obratno. Da se tistim, ki imajo nižje pokojnine, to se pravi, tisti, ki imajo pokojnine, ki so nižje od povprečja, se jim je seveda povečal ta rekreacijski dodatek, in sicer za 12,4% v skupni masi, smo prej rekli, 8,9%. Tistim, ki so nad povprečjem, pa se pravzaprav rekreacijski dodatek ni povečal, in se je tako razmerje med najnižjim in najvišjim znižalo od 1:2 na 1:1,79, kar je bila tudi ena izmed zahtev Združenja društev upokojencev Slovenije in to gre v smeri, da bi se torej rekreacijski dodatek postopoma približeval regresu, kar je bil tudi usmeritev, zato se je realno povečal bolj, kot so se pa povečale v bistvu pokojnine. To so podatki. Seveda pa bom zaprosil zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da nam tudi na to vprašanje direktno pošlje ustrezne podatke.
Hvala lepa. Mag. Drobnič?
Glede na diametralno nasprotnost, pričakujem od ministrstva za delo, družino in socialne zadeve oziroma od ministra, da poda pisni odgovor, ki ga bom potem seveda tudi podal v javnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Jaz bi rad povedal samo še zneske. Oba dodatka, to se pravi imamo višji in nižji dodatek. Prvi znaša 71.140 SIT, drugi pa 39.980 SIT. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj vprašanja, ki so se nabrala za današnjo sejo. Maria Pozsonec, ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod minister dr. Marko Pavliha! Kot sem že mnogokrat vaše predhodnike, želim tudi vas opozoriti na težke in nevzdržne prometne razmere v Prekmurju. Izgradnja kraka prekmurske avtoceste zamuja že 10 let, kljub temu da se je po vstopu Slovenije v EU tovorni promet povečal za 90%. Torej od 30.000tovornjakov je število naraslo na 51.000 mesečno, to pa pomeni dva tovornjaka na minuto. Iz vašega odgovora, ki ste ga poslali v zvezi s protestom prekmurskih prebivalcev, je razvidno, da njihove pobude še vedno ne jemljete dovolj resno. Tako tamkajšnjim prebivalcem ne ostane drugega, kot da s protestnimi akcijami opozarjajo na nevzdržnost sedanjega stanja. Minister Bohinc pa bo tako tudi v bodoče kaznoval tiste, ki se bojijo za svojo varnost, preživetje ter svoje življenjsko in delovno okolje, ko s protesti opozarjajo na nevzdržno stanje, kot se je zgodilo nazadnje v Gornjem Lakošu. Že deset let bi morali biti zgrajeni tudi dve cesti na Goričkem v dolžini 6,5 kilometra med Prosenjakovci in Središčem ter med Prosenjakovci in Čikečko vasjo. Celotna pokrajina je gospodarsko zelo zaostala in je demografsko ogrožena. Zaradi takšnih razmer mladi zapuščajo to območje, vlagatelji pa se ga izogibajo. Razumeti morate, da tudi mi ne želimo ostati nerazviti, takšen ignorantski odnos pa pomeni žalitev za to krajino in greh proti tamkajšnjim prebivalcem, ki jim zmanjkuje potrpljenja. Hudo bo, ko bodo le-ti prenehali zgolj opozarjati na nevzdržno stanje in se bodo odločili za protestno zaprtje mejnega prehoda Dolga vas; ponavadi je ta akcija uspešna, saj jim kaj drugega ne preostane več, in potem bodo zastonj člani vlade s helikopterjem leteli sem pa tja, ker bo prepozno. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Marko Pavliha, minister za promet, bo podal odgovor na to vprašanje.
Hvala lepa, predsedujoči. Cenjene poslanke in poslanci, gospa poslanca Pozsonec! Hvala lepa za vaše vprašanje, s katerim je ministrstvo do potankosti seznanjeno. Kot veste, smo bili pred dobrimi štirinajstimi dnevi tam, cel dan smo posvetili tako razgovorom z občani in župani; dobili smo vrsto podatkov ter tudi kratkoročne in dolgoročne zahteve. Začel bi s tem, da podatek, da se je promet povečal za 90%, povsem ne drži, povečal se je za dobrih 70. Ampak kakorkoli že je problematika zelo, zelo pereča in težka in sem jo začutil na svoji koži. Toda kot rečeno, dialog je stekel. Te odgovore smo zelo, zelo obširno, mislim, da na približno desetih, petnajstih straneh pripravili, tudi vam poslali v vednost. Zato bi danes, ker imam omejen čas, mogoče samo na hitro povzel, na kakšen način nameravamo uresničevati njihove kratkoročne zahteve in na kakšen način tudi dolgoročne. Glede kratkoročnih rešitev je bila prva zahteva, da se prepove tovorni promet med 22.00 in 06.00 uro. Tu je treba poudariti, da je to povezano z načrtovanjem in izgradnjo dodatnih odstavnih prostorov za tovorna vozila. Zaradi ugotavljanja možnosti teh odstavnih prostorov ter njihove lokacije pa tega ukrepa ni možno realizirati prek noči zaradi pridobitve lokacijske dokumentacije. V zvezi s prepovedjotovornega prometa ob sobotah in nedeljah smo že dali pobudo za dopolnitev uredbe, za omejitev voženj tovornega prometa ob sobotah na cesti med Mariborom in Lendavo, vendar bo treba ta predlog še uskladiti in tudi upoštevati tovrstno problematiko na madžarski strani. Računamo, da je ta ukrep možno realizirati do konca julija 2004. Glede razbremenitve glavne ceste Lenart - Lendava, vsaj na stanje, ki je obstajalo pred 1. majem letošnjega leta; tukaj seveda upoštevamo možnost preusmeritve tovornjakov na železnico in preusmeritev celotnega tovornega prometa na regionalno cesto Vučja vas - Ormož - Slovenjska Bistrica in obratno. Preusmeritev tovornjakov na železnico pomeni uvedbo posebnega vlaka s specialnimi, nizkopodnimi vagoni, kar na začetni in končni železniški postaji zahteva izgradnjo 500 metrov železniškega tira z nakladalno rampo. Glede na potek železniške postaje, bo treba ustrezen del cestnega tovornega prometa preusmeriti na postajo Hodoš in seveda vpeljava tega vlaka pomeni tudi spremembo na obstoječem voznem redu. To pomeni, da bi bilo možno cesto razbremeniti nekje od 100 do 150 tovornjakov dnevno, vendar pa je treba zopet opozoriti na dejstvo, da zahtevnost tega projekta ne omogoča vpeljave takšnega vlaka pred letošnjim septembrom. Glede druge variante, torej preusmeritve prometa na drugo traso Vučja vas - Ormož itn., bo pa direkcija za ceste izdala nalog za odstranitev prometne signalizacije za omejitev tega prometa, kar pomeni, da bo pravno seveda to možno, sami pa žal ne pričakujemo, da se bo težki tovorni promet v večjem obsegu preusmeril na to cestno povezavo. V tem dopisu smo odgovorili tudi na druge kratkoročne zahteve glede na podane pisne konkretne zahteve in predloge s strani občin. Naj povem, da smo takšne predloge že dobili od šestih občin in da se direkcija za ceste že ukvarja z njimi in bo v kratkem tudi odreagirala. Tudi na zaščito mineralne vode nismo pozabili. Več projektov je v planu, ampak edini resnični, ki bi zalegel, je pa dolgoročen, namreč izvedba postopkov umestitve v prostor je dolgotrajen proces in avtocesta sama bi rešila tudi ta problem, kajti z obvezno preusmeritvijo tovornega prometa na avtocesto in zlasti prevoza nevarnih snovi bi bil ta problem rešen. Ker mi zmanjkuje časa, samo še malo, če dovolite predsedujoči, o dolgoročni rešitvi. Prevečkrat se zavaja javnost, da v nacionalnem programu piše, da bo celotni avtocestni krak dograjen do leta 2013. To ne drži, kajti do leta 2010 bo do Beltincev zgrajena štiripasovnica in od Beltincev do madžarske meje dvopasovnica, potem pa do leta 2013 še ostali del dvopasovnice. Rad bi povedal samo še to, da ocenjujemo, glede na sprejeti nacionalni program, ker gre za zelo obširno problematiko, je nemogoče pričakovati v kratkem spremembo ali, kot vi imenujete, rebalans k tej resoluciji. Je pa res, da je vlada dolžna izvajanje tega nacionalnega programa za izgradnjo avtocest spremljati in bo prva takšna možnost, če se bo izkazalo, da potek faze A ni uspešen, leta 2006 seveda nacionalni program tudi v tej regiji po potrebi spremeniti oziroma dopolniti. Hvala lepa.
Hvala minister. Maria Pozsonec, ali zahtevate dopolnitev odgovora?
Samo toliko, da ne bo nič uspešno, dokler ne govorite o tem, kako boste pohiteli z načrti in dokumentacijo, ker tam se da skrajšati čas in hitreje priti do rezultata. In samo to bo uspeh, nič drugega.
Hvala lepa, Maria. Minister, imate besedo.
Kot rečeno, verjetno so kakšne skrajšave možne, ampak predlog oziroma zahteva, da bi bila pa avtocesta v celoti zgrajena do leta 2006, prvič, ni v skladu s sprejetim nacionalnim programom in je, drugič, tudi popolnoma nerealno. Saj sami veste, kar zadnje čase lahko ugotavljamo, da včasih minejo tudi tri leta, da pridemo do državnega lokacijskega načrta. To pa, kot veste, ni v rokah ministrstva za promet.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje je namenjeno dr. Milanu Pogačniku, ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, postavil ga bo Franc Sušnik.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani gospod minister Pogačnik! V slovenskem kmetijstvu se kmetje, zadruge in gospodarske organizacije, ki se ukvarjajo s kmetijstvom, soočajo z izjemno težkim položajem. Dnevno propade osem do deset kmetij, zarašča se približno 10% slovenske zemlje. Poleg tega smo bili v zadnjem štiriletnem obdobju priče dvema oziroma trem hudim sušam. Ob vsem tem pa se je na področju kmetijske politike uzakonilo celo vrsto nadstandardov, sprejelo se je celo vrsto zakonov in predpisov, ki so v izrazitem neskladju oziroma izrazito strožji, kot to zahtevajo evropske direktive. Naj spomnim samo na posebnost slovenskega kmetijstva, ki se odraža v tem, da še vedno zahtevamo oziroma zahtevate zdravniškospričevalo v notranjem prometu, kar predstavlja ob dejstvu, da veterinarji v zadnjem obdobju sploh ne hodijo več na ogled živali, za katero izdajo spričevalo, nepotreben strošek za kmeta. Rad bi pa še enkrat poudaril, da je praksa z izdajanjem zdravniškihspričeval za notranji promet edinstvena in samo Slovenija še uveljavlja to prakso. Na drugi strani bi rad opozoril na izjemno zaostrene in drage pogoje zakola goveje živali. Tu gre za izrazito neskladje in za popolnoma neprimerljivo situacijo, na primer, s sosednjo Avstrijo, kjer smo priče, da je zakol pri nas kar 5- do 6-krat dražji, kot je v sosednji Avstriji. Tako neposredna izplačila, namesto da bi pokrila ceno proizvodnje, ne zadoščajo niti za pokritje stroškov za zagotavljanje teh nadstandardov. Samgospod minister ste ob vašem nastopu obljubili, da se boste odločno lotili in pripravili zakonodajo, ki bo odpravila vse te nesmisle, vse te nadstandarde, ki dodatno in nepotrebno obremenjujejo slovenskega kmeta. Prosim za odgovor na vprašanje: kdaj se bo to zgodilo, glede na to, da je že kar nekaj mesecev, kar ste nastopili mandat ministra? Hvala lepa.
Hvala za vprašanje. Minister imate besedo za odgovor. Prosim.
Hvala lepa, gospod Sušnik za vprašanje. Gospe in gospodje! Lahko bi odgovarjal širše, ožje ali kakorkoli že. Če začnem s tem, kakšni so ekonomski pogoji kmetovanja v Sloveniji, lahko ugotovim, da z vstopom v EU je Slovenija v celoti sprejela pravno ureditev na področju kmetijstva in da so sevse te zadeve dogajale prej zaradi različnih vzrokov. Predvsem tudi včasih zaradi obljub, ki se preprosto niso dale izpolniti, vam kar odkrito povem, in se je pokazalo, da bomo ob vstopu morali te zadeve urediti. Po 1. maju mi izvajamo enake ukrepe zaradi zahtev Evropske unije, enake zahteve in izvajamo enak pravni red kot druge članice Evropske unije. To je na primer intervencije na trgu, podpore skladišč in zunanjetrgovinska zaščita in podobno. Glede neposrednih plačil smo pravzaprav relativno uspešni,saj že zdaj izplačujemo 75% vrednosti pri plačilu [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]in računamo, da do leta 2007 dosegel 100%-stopnjo, seveda ob kar zahtevnem obremenjevanju nacionalnega proračuna, kar se meni zdi v redu in upam, da bo tudi še naprej politika takšna, da bo to uveljavljala. Jaz sem res ob mojem nastopu, ko sem pregledoval pravzaprav situacijo, ugotovil, da so nekatere stvari takšne, da bi bilo potrebno in bi se dale lahko urediti tudi v okviru evropskega pravnega reda. Od 1. maja naprej, kot veste, mi ne pregledujemo živali na BSE pri 24 mesecih, ampak pri 30 mesecih. S tem se je nekako za eno tretjino zmanjšalo število pregledov, istočasno smo uvedli nov cenejši test, ki je kar za 4.000 tolarjev zmanjšal strošek za pregled. Glede pogojev zakola je pa treba vedeti, da pravzaprav mi moramo uveljavljati evropski pravni red tudi na tem področju in s 1. majem je pričel veljati pravilnik o veterinarskih pogojih za proizvodnjo in dajanje na trg svežega mesa. Imamo torej dve vrsti zakola, eno je klanje v odobrenih klavnicah. Dve kategoriji imamo, ena je tista kategorija, ki ima ovalni žig, pa lahko tudi izvaža in podobno, drugo so klavnice, ki imajo dovoljenje za odstopanje glede higiensko tehničnih pogojev, to so obrati manjše kapacitete, ti imajo ovalni žig imajo do 1000 GVŽ letno zakola. Moram reči, da ta del zelo dobro uporabljajo kmetovalci, se združujejo v okviru zadrug in kar nekaj takšnih odobritev soglasij za tovrstne klavnice smo že izdali. Zadnja takšna je na primer v Logarski dolini, kjer smo nekako rešili s tem problem 50 kmetov, še posebej, ker uveljavljajo tudi svojo blagovno znamko, ki se ji reče Latvica Solčavska. Mislim, da je to zelo pomembno, da nekako uveljavljamo in nekako pomagamo tistim področjem, ki jim olajšamo delovanje in vstop potem na trg. Predvsem pa, da spodbujamo tudi lokalno preskrbo, to je tudi eden izmed mogoče podprogramov našega kmetijstva in bi skušali nekako ugotoviti, kakšne so potrebe, lokalne potrebe in bi dali prioriteto tem lokalnim potrebam in tudi zagotovili to lokalno samopreskrbo. S tem se zmanjša transport, pa še drugi stroški. Do konca septembra, to je pa tisto ključno, kar ste me vprašali - do konca septembra bo že sprejet pravilnik, ki ga v skladu z 28. členom zakona o veterinarstvu lahko sprejme minister, kimora prej preveriti vse pogoje, da ne bi prišli navzkriž z evropskim pravnim redom. Tukaj smo mi zadevo preverjali in zaenkrat imamo soglasje tudi s strani evropskih strokovnjakov, da nam bodo dovoljevali določene olajšave. Ena je klanje za lastno domačo uporabo imetnika živali. Tam pravzaprav ne bo kakšnih omejitev v količini, predvsem, da bo to klanje šlo za lastno porabo, za svoje gospodinjstvo, za recimo najeto delovno silo ali pa recimo za sorodnike. Tukaj moramo samo definirati definicijo, kaj je lastna poraba, kaj je minimalni pogoj. To bodo res minimalni pogoji, katere vrste živali je dovoljeno zaklati in seveda tudi odgovornost lastnika, da se bo držal določenih pravil. Potem druga takšna izjema je uveljavljena na turističnih kmetijah. Tukaj mislim, da bomo bistvene spremembe uveljavili, da bo na turističnih kmetijah dovoljeno klati do 30 GUŽ seveda ne govedi, govedi pač po evropski zakonodaji ni dovoljeno klati, razen v tistih klavnicah, skupnih, bodo pa lahko klali do 200 jagnjeti, do 200 kozličev, prašičev do 20 kilogramov, to se pravi odojkov, ali pa 30 odraslih prašičev. To vsekakor bo mogoče, pogoji bodo minimalni in ne bo potreben status kmeta. In še nekaj, kar bo omogočalo zakol in prodajo na domu, to je pa izjema, je pa 5 500 kosov perutnine ali kuncev. Te bo lahko prodal direktnemu, končnemu potrošniku proizvajalec. To so olajšave, ki bodo bistveno prispevalo k zmanjšanju težav, s katerimi se zdaj srečujejo kmetovalci. Vse to bo, vam zagotavljam, v pravilniku sprejeto do konca septembra. Lahko bi še nadaljeval, pa čas ne dovoljuje.
Hvala minister za odgovore. Kolega Sušnik, dopolnitev odgovora.
Mi smo mnenja, da bi konsistenten in dober razvoj dopolnilnih dejavnosti na kmetiji pomenil eno protiutež ali pa eno olajšanje za slovenskega kmeta. V zvezi s tem vas dopolnilno sprašujem ob dejstvu, da smo opozarjali na prestroge sanitarne veterinarske predpise za izvajanje dopolnilnih dejavnosti na kmetiji. To je v smislu, kar ste že odgovorili. Kdaj lahko pričakujemo tudi spremembo in popravek te uredbe, ki definira dopolnilne dejavnosti na kmetijah v smislu predvsem sporne večkrat omenjene predelave mleka in mesnih izdelkov na teh kmetijah? Gre za kmetije, ki resno računajo z dopolnilno dejavnostjo in ki so bile sedaj zaradi izrazito neživljenjskih pogojev praktično postavljene v nemogočo situacijo, ko ena turistična kmetija tudi zaradi tega, ker ni bilo ustreznih kapacitet zakola v klavnicah, praktično ni mogla regularno zaklati težjega prašiča za predelavo v savinjski želodec ali v kaj podobnega. Vse to so stvari, spoštovani gospod minister, ki so izredno obremenjujoče, izredno težke in ki še dodatno poslabšujejo že itak slabo stanje na podeželju. Jaz mislim, da je nujno potrebno pripraviti ustrezne in konsistentne odgovore. Glede na to, kar smo izvedeli tudi na ustreznih sestankih z evropskimi veterinarji, ki so nam mimogrede povedali, da se tolerira tudi obredno klanje, pričakujemo, daboste na ustrezen način uredili tudi možnost zakola prašičev in s tem ohranili etnološko posebnost, kot so slovenske koline. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem še enkrat ministru.
Gospod Sušnik, jaz mislim, da sem že odgovoril na vprašanje. Koline na slovenskih kmetijah so obred in seveda kar se tega tiče, kakšnih posebnih omejitev, razen minimalnih pogojev, ne bo. Prostor, v katerem se dela tudi predelava za lastne potrebe, za domačo uporabo, enako bo mogoča predelava tudi za potrebe porabe na turističnih kmetijah. To sem odgovoril. Seveda s tem, da se je spremenilo, 30 odraslih prašičev lahko zakolje ali pa 200 jagnjeti. Prej sem govoril tudi o perutnini in kuncih, ki jih bo pa direktno sveže prodajal. Drugo so pa dopolnilne dejavnosti. Vi govorite o predelavi za prodajo. Tu pa seveda bo treba izpolniti določene pogoje, ki so pravzaprav v okviru tega tudi urejeni. Mislim, da kar nekaj takih kmetij se že opremlja za tovrstne potrebe. To ne bo veljalo za klanje govedi, klanje govedi na domu ni dovoljeno, razen v okviru klavnic, teh manjših kapacitet in obratih manjših kapacitet. Pa tudi take klavnice se opravlja z interesnim združevanjem večjega števila proizvajalcev v okviru zakona. Mislim, da smo bistvene premike na tem področju predlagali. Se popolnoma strinjam z vami, gre za življenjska vprašanja preživetja na tem področju. Kot sem zagotovil, pravilnik bomo sprejeli do konca septembra.
Hvala, gospod minister. Naslednje vprašanje bo postavil Bogdan Barovič, in sicer ministru za gospodarstvo, dr. Mateju Lahovniku. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister! Leta 1993 je v podjetju Peko delalo 246 žensk, konkretno v Trbovljah. Teh 246 žensk ima terjatve do Peka, delniške družbe, do njihove hčerinske firme Peko ČSP in tudi do Peko trgovin. Delavke so vlagale certifikate po povprečni vrednosti 350.000 tolarjev, kasneje delnice v vrednosti 88 tisoč tolarjev. Delavke so celo 6 mesecev same prispevale 5% svojega neto osebnega dohodka, da so sploh lahko kupili material in delali. V primeru delavke, ki ima 32 let delovne dobe, lahko povem, da ima ta delavka 1.6 milijona zadolžnic, terjatev do Peka, 170 tisoč tolarjev terjatve do Peka trgovin, ki so ga dale delavki ob stečaju in iz naslova podjetja hčerinskega ČSP Peko 100 tisoč tolarjev. Ali primer delavke z 32 leti, ima terjatve v vrednosti 2 milijona. Kolikor jih je pač ostalo, so izračunale delavke, ker se še vedno borijo, daso jim tri Pekova podjetja, ki sem jih imenoval, skupaj dolžna iz naslova njihovega vlaganja iz preteklosti v vrednosti 200 do 250 milijonov tolarjev. Zakaj sprašujem vas? Zaradi tega, ker so delavke iz enega od teh treh podjetij na ministrstvo gospe Tei Petrin pisale nič kolikokrat in dobile odgovor, ki pa je odgovor, ki povzroča največ alergije: "mi nimamo vpliva, podjetje je v stečaju, čakajte, delavci bodo poplačani iz naslova opravljenega dela prioritetno." Dobili smo odgovor od vrhovnega državnega tožilstva, tudi nič ne more, stvar je bila v kazenskem postopku in je končana, nihče ni ničesar kriv. 200 do 250 milijonov terjatev imajo delavke, te terjatve jim pripadajo, pa naj si to odgovori vlada, minister za delo, minister za gospodarstvo ali pa celo ministrica za pravosodje, prav vseeno mi je. Delavke zanima, kdaj bodo dobile zasluženi denar.
Hvala. Minister, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, gospod Barovič. Dejansko drži, da prejšnja uprava Peka v letu 2000 ni poravnala nekaterih zapadlih obveznosti iz naslova odpravnin. Pogledal sem, kakšni so podatki glede problematike, ki je pereča, se strinjam, ki jo omenjate. Trenutno jedejstvom, da je Peko, delniška družba, do sedaj od tega obdobja sukcesivno poravnal obveznosti iz naslova odpravnin 153 delavcem v skupnem znesku 196 milijonov tolarjev, poleg tega so bili poravnavi tudi vsi nastali sodni in pravni stroški, od česar je bilo 77 zadev rešenih s pravnomočno sodbo, 67 zadev s sodno poravnavo, ostale pa na druge načine: pobod ali izvensodne poravnave ali pa plačila o izvršilnem postopku. Dejansko lahko zagotovim, da je po sedanjih informacijah na sodišču še 21 nerešenih in vloženih tožb in bodo vse sodno priznane obveznosti tudi takoj poravnane. Hvala.
Hvala, minister. Kolega Barovič ni zadovoljen z odgovorom in zahteva dopolnitev.
Ne, zadnji stavek sem popolnoma razumel, pa verjetno tudi vsi tisti, ki poslušajo in ki jih to zanima. Torej, po informacijah, ki jih je gospod minister dal, tečejo zadnji sodni postopki in po njegovih informacijah, če sem prav razumel, bodo tudi preostali dolgovi poravnani. Še ena stvar, spoštovani gospod minister. Res je, da je ministrstvo za gospodarstvo bilo pripravljeno in pomagalo z neodplačnim prenosom poslovnih prostorov družbe ČSP Trbovlje. Vendar vas, dovolite, ob tem samo sprašujem, zdaj ko ste novi minister [[...]]
To je drugo vprašanje, kolega Barovič.
V povezavi s Pekom, če dovolite, da končam, gospod predsedujoči. Gre za Peko, za stavbo Peko, za delavke Peka, za Peko. Ali ste, spoštovani gospod minister, preverili vrednost objekta Peko, ki ga tudi v odgovoru - mislim, da še iz obdobja gospe Tee Petrin - navajajo tudi kot del, v narekovajih, "odplačila dolga"? Ali ste, in če niste, vas prosim, preverite cenitveno vrednost, ki je bila nekaj čez 200 milijonov, in realno vrednost tega objekta, da se ne bi slučajno - vam v dobro, gospod minister -, kdaj postavilo neprijetno vprašanje, na osnovi česa je bila dana takšna vrednost in ali ne bi od te vrednosti moralo pripasti delavkam nekaj?
Minister, želite podati odgovor še na to vprašanje?
Kot sem seznanjen, je šlo za to, da je Peko, d.d., del obveznosti, ki jih je imel do SRD-a v likvidaciji, poravnal na ta način, da je na SRD prenesel nepremičnine, nato je SRD to prenesel na državo in država na občino. Zdaj, kakšna je bila ta cenitev, seveda drži, obstajajo različne metode vrednotenja, tega nisem posebej preverjal, ker niste neposredno vprašali. Da se pa vsako vrednotenje izvesti na različne načine. Moram pa reči, da v tem primeru ne vem, katera metoda je bila uporabljena. Hvala.
Hvala. Naslednje vprašanje bo postavil Samo Bevk ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milanu Pogačniku. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika sprašujem: Kakšni so izgledi oziroma kakšen je terminski plan za nadaljevanje projekta izgradnje namakalnega sistema Vogršček v Vipavski dolini? Posebej me v okviru tega zanima projekt Šempas 3 v obsegu 56 hektarjev na obrobju vasi Šempas. Vode je v akumulaciji Vogršček dovolj za namakanje približno 3.500 hektarjev kmetijskih zemljišč na širšem območju Vipavske doline, od Črnič do italijanske meje. Do leta 2000 so bile izvedene investicije na približno 1.300 hektarjih kmetijskih površin, zgrajenih je bilo čez 200 kilometrov cevovodov z nad 1.500 hidranti. Vsako leto se je v sistem vključilo približno 100 hektarjev površin na novo. Smiselnost naložbe je preverjala tudi mednarodna banka za obnovo in razvoj. Zaključek strokovnega dela te mednarodne banke pa je bila osnova za na vladi sprejeto strategijo razvoja namakalnih sistemov v Sloveniji. V tej strategiji je Vipavska dolina opredeljena kot prioritetna. Kljub navedeni ugotovitvi pa se je projekt nadaljevanja gradnje namakalnega sistema Vogršček v Vipavski dolini prav po letu 2000 praktično ustavil. Poleg namakalnega sistema Vogršček me zanima tudi: Kako je z izgradnjo namakalnega sistema v srednji Vipavski dolini, kjer je izdelana strokovna opredelitev za gradnjo vodne akumulacije Košivec, ki bi zadoščal za približno 550 hektarjev kmetijskih zemljišč že melioriranega kompleksa Brje-Žablje? Ministru, doktorju Pogačniku se za njegov odgovor že vnaprej najlepše zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje in minister ima besedo za odgovor, prosim.
Hvala lepa gospodu Bevku za vprašanje. Gospe in gospodje, vprašanje glede Šempasa 3. Nadaljevanje izgradnje namakalnega sistema Vogršček v Vipavski dolini s projektom Šempas je vključeno v nacionalni program namakanja Republike Slovenije, kot je bilo že rečeno. Vse potrebne podlage za določitev lokacije, izvedbe so pripravljene. V preteklem letu so MKGP predlagali, da se program končno realizira. Problem so predvsem sredstva, ker predlog v zakonu o izvrševanju proračuna za 2004 in 2005 o prodaji dela državnih zemljišč, ki jih upravlja sklad kmetijskih zemljišč ni bil odobren pravzaprav v državnem zboru in teh sredstev ministrstvo zakmetijstvo še vedno nima. Nove velike namakalne sisteme pač gradimo v skladu z razpoložljivimi, žal minimalnimi, proračunskimi sredstvi. Na podlagi višine sprejetega proračuna za leto 2004 in 2005 se namenja za ti dve leti 234 milijonov, od tega v letu 2004 60 milijonov, v letu 2005 pa 174 milijonov. Ocenjene dodatne potrebe za izvajanje nacionalnega programa namakanja pa znašajo minimalno okoli 500 milijonov. Toliko za informacijo. V zadnjem letu se je dokončal veliki namakalni sistem Ormož-Osuševci, ki se je gradil od leta 1999 do 2003. Letos pa se bo začel izvajati namakalni sistem Kalce-Naklo pri Krškem. To je investicija v izvedbi 180 milijonov sit. Izgradnjo slednjega bomo pač v skladu s programi, javnimi razpisi nadaljevali gradnjo novih sistemov v skladu s sredstvi, ki bodo na razpolago. Glede drugega vprašanja, glede že melioriranega kompleksa Brje-Žablje. Ta sistem je ravno tako vključen v nacionalni program namakanja. Na tem projektu je bilo izvedeno že kar nekaj aktivnosti. Izdelan je bil idejni projekt za akumulacijo Košivec, ki se je izkazala z vrednostjo 1 milijarde 4o milijonov sit. Zraven tega bo potrebno še 100 milijonov sit za odkup zemljišč, vrednost razvoda pa se giblje okoli 150 milijonov sit. Potrebna bodo še sredstva za inženiring, projektno dokumentacijo, nadzor in pridobitev vseh upravnih dovoljenj, kar predstavlja približno 7% investicijske vrednosti. V sklop aktivnosti v letih 2002, 2003 za izgradnjo akumulacije Košivec in ustreznega namakalnega sistema je prišlo do problemov v zvezi z odkupov zemljišč pod bodočo akumulacijo. Treba je pridobiti 80% soglasja lastnikov kmetijskih zemljišč v območju izgradnje namakalnega sistema. Izgradnja seveda predstavlja izjemno velik finančni zalogaj, ki ga ni mogoče pričakovati v okviru proračuna MKGP-ja za leto 2004 ali 2005. Toliko na kratko.
Hvala minister. Naslednje vprašanje bo postavila kolegica Majda Zupan ministru za notranje zadeve.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri. Anketa javnega mnenja, ki jo je opravila slovenska agencija Pristop in hrvaška Premise, je med drugim pokazala, da niso ravno resnične podlage o šikaniranju hrvaških državljanov s strani slovenske obmejne in prometne policije. Dejstvo paje, da Hrvatje v večini primerov srečanje z našimi policisti tako doživljajo. Zato menim, da bi morali na nek način dokazati, da jih slovenski obmejni in prometni policisti ne diskriminirajo zaradi njihove narodnosti, če pa se nepravilnosti že dogajajo, pa jih je treba odpraviti. Že prijaznost in nasmeh policistov na mejah in cestah, ki pa nič ne stane, bi lahko veliko pripomogel k boljšemu odnosu z našimi sosedi. Spoštovani gospod minister za notranje zadeve: Kaj lahko oziroma kaj boste v tej smeri storili? Že vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa poslanka za to vprašanje. Tako naj rečem. V zadnjem desetletju je Slovenija dosegla pomemben uspeh, kar zadeva varnost na cestah. Prepolovila je število smrtnih žrtev v letu 2004 glede na leto 1995. Razlog za to je tudi, čeprav seveda ne samo to, precej dejavna vloga policije, njene povečane aktivnosti marsikdaj, ki pa niso obrodile samo veselja in pohval, ampak večkrat tudi obratno. Marsikdo je zaradi tega negodoval in med njimi so verjetno tudi primeri, ki jih vi navajate oziroma primeri hrvaških državljank ali državljanov. Ne glede na to pa naj vam zatrdim, da slovenska policija nikogar ne obravnava diskriminatorno, drugače, glede na to, kakšne narodnosti je ali državljanstvo ima. Ima enak meter za katerekoli voznike, ne glede na to, ali so tujci ali so slovenski državljani. Pomeni razlog za nezadovolojstvo, za hudovanje, o katerem govorite, ne more biti v nekem vnaprejšnjem odnosu policije do hrvaških državljanov. Obravnava jih popolnoma enakopravno kot vse ostale. Sicer pa je ugled, večji ugled policije in seveda ocena njenega dela skupni cilj vseh slovenskih policistov in policistk. Ta skupni cilj naj bi dosegli z naslednjim, kar zadeva prometno policijo: s povečevanjem stopnje prijaznosti in korektnim odnosom do udeležencev v prometu med izvajanjem postopka, z zakonitim in taktično ustrezno vodenim postopkom, s pravilno izbiro oblik in metod policijskega dela in z učinkovitim odkrivanjem, zlasti najhujših prekrškov v cestnem primeru in z doslednim ukrepanjem zoper storilce teh prekrškov. Navedel sem besedilo iz usmeritev, ki jih imajo slovenski policisti. Tako smo že nekaj storili za večjo prijaznost, to je, kot ste lahko videli, ena od temeljnih usmeritev, ki jih ima slovenska prometna policija za svoje delo.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Mag. Marko Diaci bo postavil poslansko vprašanje žal odsotnemu ministru za okolje, prostor in energijo in bo verjetno zadovoljen potem s pisnim odgovorom. Izvolite.
Hvala za besedo. Seveda bom zadovoljen s pisnim odgovorom, če ga bom dobil do konec mandata, kajti na tem spisku pregleda poslanskih vprašanj in pobud je dejansko 23 neodgovorjenih vprašanj in bi prosil, če se na to odgovori, ker je med temi 23 tudi eno moje vprašanje. Vprašanje je sledeče. Statistični urad Republike Slovenije je v drugi polovici leta 2003 zaznal 19% upad povprečnih cen dokončanih stanovanj v primerjavi z istim obdobjem leta 2002. Stanovanja v gradnji so istočasno stala skoraj 32% več kot v istem obdobju leta 2002. Po mnenju nepremičninskih strokovnjakov se je povpraševanje po dokončanih stanovanjih v drugi polovici leta 2003 zaradi čakanja na sprostitev nacionalne stanovanjske varčevalne sheme zmanjšalo. To se je poznalo na nižjih cenah. Vendar so se v istem obdobju glede na objavljeno uradno statistiko v mesecu juniju cene nezgrajenih stanovanj zvišale skoraj za tretjino. Iz navedenega je moč sklepati, da so povečano povpraševanje vlagatelji vnaprej vračunali v cene stanovanj. Na redni seji državnega zbora dne 28.10.2003 je gospod minister izjavil, da bo ponudba stanovanj, ki naj bi jih zagotovil stanovanjski sklad celo presegla povpraševanje in tako naj ne bi prišlo do dviga cen stanovanj. Vprašanje, ki ga postavljam ministru, je sledeče: Kako opravičuje takšno špekulativno in na nek način moralno vprašljivo dvigovanje cen stanovanj glede na izjavo z dne 28.10.2003? In: Kakšni so po mnenju ministrstva za okolje, prostor in energijo razlogi za takšno spremembo? Hkrati pa bi prosil ministra še za komentar naslednjega teksta, ki ga pošiljajo določene banke svojim komitentom, in sicer: "Varčevalce nacionalnih stanovanjskih shem, ki imajo v banki xy sklenjene varčevalne pogodbe za obdobje 5 let po prvem, drugem ali tretjem razpisu iz let 1999, 2000 ali 2001, omogočamo možnost predčasnega najema stanovanjskih kreditov. Tako se lahko izognete morebitnemu povišanju cen nepremičnin, ki ga bo povzročilo povečano povpraševanje varčevalcev prve nacionalne stanovanjske sheme sredi letošnjega leta." Se pravi, vsi dejansko ugotavljajo, da se bodo cene stanovanj povišale, medtem ko je minister, "svaka mu čast", zagotavljal, da teh povišanj cen ne bo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Se obvezujem, da bomo skušali zagotoviti odgovore na vsa poslanska vprašanja, zastavljena v tem mandatu. Ministru za zdravje bo poslansko vprašanje postavil gospod Valentin Pohorec. Izvolite.
Kljub temu, da ministra trenutno ni tu, je z vprašanjem seznanjen in bom prosil za pisni odgovor. Spoštovani gospod minister, prosim za informacijo: Kdaj bo vaše ministrstvo zagotovilo nujno potrebna sredstva za nakup magnetne resonance za Splošno bolnišnico Maribor? Znano je, da Splošna bolnišnica Maribor ni le druga največja tovrstna ustanova v naši državi, temveč kot regijska bolnišnica pokriva tudi širše območje. Kljub temu naprave, nujno potrebne za preiskavo pred zahtevnimi operacijami, nima, bolnišnica sama pa žal ni sposobna, da bi nakup te prepotrebne naprave financirala sama. Menim, da ministrstvo za zdravje ne upošteva v ustrezni meri dejstva, da smo prebivalci Maribora in okolice kot širšega območja bolnišnico gradili in opremili s samoprispevki ter tako prihranili mnogo proračunskih sredstev, ki bi jih morala za ta namen zagotoviti država sama. Zaradi tega bi bilo prav, da bi država pomagala Splošni bolnišnici Maribor pri financiranju nabave navedene naprave. Ker je minister medtem prišel, bom torej dobil odgovor takoj. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim ministra za zdravje dr. Dušana Kebra. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa predsedujoča. Gospod poslanec, poslanke in poslanci, hvala za vprašanje! Preiskave z magnetno resonanco so zaradi visokih stroškov za osnovno investicijo eno od treh, štirih najožjih grl v zdravstvenem sistemu. Pri tem bi želel povedati naslednje podatke. V tem mandatu smo, mislim, da za 40% povečali število preiskav z magnetno resonanco. V državi jih na leto opravimo 12.000 in na gravitacijskem območju mariborske bolnišnice [[pod to štejemo poleg samega Maribora še Ptuj, Mursko Soboto in Ravne]] jih opravimo nekaj čez 2.000, kar pomeni približno 25% vseh preiskav in prebivalcev na tem je območju 28%. To pomeni, število preiskav v tej regiji je nekako podobno, kot je slovensko povprečje. Res je, da lastnik naprave ni mariborska bolnišnica, ampak zasebni izvajalec, ki pa je plačan od javnega sistema. Načeloma naj ob tej priložnosti povem, da ninobenih razlogov, da ne bi tudi še naprej vabili zasebne investitorje, ki bi nabavljali opremo; to je eden tipičnih primerov, kjer lahko pride do zasebnega investiranja v javno korist in do plačila storitev v javni mreži. No, naj dodam, da se tem šestim aparaturam v letošnjem letu obetata, če seveda ne bo zakasnitev zaradi banalnih razlogov, še dve napravi za magnetno resonanco, poleg tistega, da je bila obnovljena nova v Valdoltri, se obeta nova transportna v Novi Gorici in v Celju. Poleg tega pa imamo pred seboj tudi že predlog razširjenega kolegija ustrezne stroke, ki predlaga čimprejšnjo nabavo še dveh naprav in od teh eno v Ljubljani in drugo v Mariboru. Seveda še nismo pretresli tega predloga s stališča sposobnosti za investiranje samega ministrstva, ampak nedvomno se zavedamo in smo že zapisali v dokumente, da je treba v prihodnjih treh, štirih letih podvojiti število teh naprav v Sloveniji od sedanjih šest. To pomeni, da so pred nami še nekatere druge lokacije, najmanj še, recimo, Dolenjska, Prekmurje, če omenim vsaj dve tipični, in seveda povečanje število naprav v Ljubljani in Mariboru. Tako sem prepričan, da ta hip mariborsko prebivalstvo uživa enako, vendar skromno preskrbo s temi preiskavami, česar se zavedamo, ampak bo v bližnji prihodnosti, v prihodnjem letu ali dveh prišlo do nove opreme tudi v Mariboru. Z ustrezno cenovno politiko, pri čemer imamo v mislih predvsem, da moramo doseči znižane cene, pa mislimo, da bi lahko tudi že na obstoječih aparatih napravili večje število preiskav. V to smer pa gremo že z letošnjim področnim, dogovorom za bolnišnice. Skratka, čeprav je bil precej kompliciran odgovor, želim pač sporočiti ne samo poslancem, ampak tudi javnosti, da bomo v zelo bližnji prihodnosti bistveno povečali število preiskav in skrajšali čakalne dobe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Ministru za gospodarstvo bo poslansko vprašanje postavil gospod Ivan Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister. Vse obdobje, kar sem v parlamentu - osem let - se pogovarjamo okoli zakona o prepovedi proizvodnje prodaja azbestnih izdelkov, o vseh potezah, ki smo jih vlekli v Salonitu Anhovo, in tudi o odškodninah predčasnih upokojitvah za delavce, ki so delali v tej tovarni. Na žalost v zadnjih štirih letih se planirana sredstva niso porabila, ostali pa so še čakajoči oškodovanci, ki so jim zdravniške komisije priznale obolevnost, poklicno obolevnost, zaradi vdihavanja azbesta. Mislim, da je nedopustno, da 1 milijarde 200 milijonov ne porabimo v štirih letih, hkrati pa pustimo čakati ljudi, ki so dobili tako zahrbtno bolezen. Štirje poslanci smo pripravili predlog zakona, da bi podaljšali še za štiri leta po sedemsto milijonov možnih plačil odškodnin ljudem, ki jim bodo zdravniki in komisije dokazale oziroma potrdile, da so oboleli zaradi vdihavanja azbesta. Takrat je vlada povedala, da ta predlog zakona ni primeren in da bo pripravila svoj predlog. Resno sprašujem: Kdaj bo ta predlog prišel na dan, kajti konec letošnjega leta se veljavnost sedanjega zakona izteče? Ali je že kaj napisanega besedila ali se samo še govori? Samo še toliko, da dodam - prav sami ste tudi doživeli danes. V naših krajih so ljudje hodili delat v Salonit Anhovo, doživeli so danes že tretji potres, poleg te bolezni. Ali res ne moremo biti tako človeški, da komur zdravniška komisija prizna poklicno bolezen, ne bi v pametnem doglednem roku izplačali tudi odškodnino? Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim ministra za gospodarstvo, dr. Matej Lahovnik, izvolite.
Hvala. Gospod Božič, hvala za vprašanje. Ukinitev azbestne proizvodnje, vključno z razreševanjem tehnoloških presežkov kot posledice prestrukturiranja proizvodnje, je zaključena. Lahko vam zagotovim, da smo v letu 2004 zagotovili dodatna sredstva za odpravljanje posledic omenjene problematike, in sicer je bilo namenjeno za odškodnine in predčasna upokojevanja 767 milijonov tolarjev. Gre za tisto, do česar so bili oškodovanci upravičeni. Dodatno smo zagotovili iz splošne proračunske rezervacije še 500 milijonov tolarjev, ker se je izkazalo, da je sredstev premalo. Tako je skupaj v ta namen namenjeno 1 milijardo 267 milijonov tolarjev. V juniju mesecu sem podpisal izdajo za 160 oseb odločb, ki zadevajo poravnave odškodnin. Lahko vam tudi sporočim, da je bil sklenjen dogovor s Salonitom iz Anhova, da bo participiral na teh odškodninah v višini 40% - podjetje, 60% pa država. Tako računam, da bo prišlo do izplačila v drugi polovici julija meseca. V leto 2005 je v planu proračuna za potrebe in izvajanje zakona namenjenih še dodatnih 700 milijonov tolarjev, kar ustreza dinamiki vlaganja zahtevkov. Drži, da je bila od leta 2000 dalje čakalna doba nevzdržna. Mislim, da se je celo podaljšala za približno 2 leti, saj je bilo v tistem letu vloženih okoli 1 000 zahtevkom. Lahko vam zagotovim, da se bo v letu 2004 čakalna doba odpravila. Skratka, delamo vse v tej smeri, da dejansko pride do poravnave oziroma do seveda ustreznih pravičnih izplačil odškodnin oškodovancem, ker si ti to zagotovo nedvomno zaslužijo, da to uredimo.
Hvala lepa. Gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Sam sem spraševal samo, kdaj bo zakon napisal, nisem povpraševal pa teh rečeh. Vem, da ste veliko naredili v letošnjem letu, a še vedno ne toliko, kot je ostalo po zakonu o planiranih sredstvih za štiri leta. Kajti, k predlogu 760 milijonov odškodnin v letošnjem letu je ostalo še milijardo 200 milijonov. Kljub temu da ste sedaj 500 milijonov dodali, recimo, da je še za eno leto, recimo za leto 2005 ostalo. Ampak vse analize zdravnikov pravijo, da je reševanje azbestoze oziroma bolezni zaradi azbesta v Soški dolini oziroma vsepovsod v Sloveniji, kjer se je azbest uporabljal, ne smemo reči samo v Anhovem, 20 let prepozno. Kajti azbest je pač anorganska snov, ki ne bo propadla, in vse, kar je v smeteh, kjer se je to uporabljajo, bo nevarno, dokler ne bo popolnoma odstranjeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Seveda dolžan sem vam še dodatno informacijo. Drži, rad bi vas seveda obvestil, da je medresorska delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov ministrstva za gospodarstvo, ministrstva za zdravstvo, ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ministrstva za pravosodje, ministrstva za okolje in prostor ter ministrstva za finance, pripravila celovit pregled azbestne problematike v Sloveniji, vključno s smernicami za spremembo zakona. Gradivo je bilo obravnavano na odboru vlade Republike Slovenije za gospodarstvo in odboru za državno ureditev 22. junija tega leta. Trenutno je gradivo na dnevnem redu za obravnavo na seji vlade Republike Slovenije, ki bo v četrtek 15. julija, se pravi, v tem tednu, kjer bo vlada Republike Slovenije seveda morala zavzeti stališče, katero ministrstvo bo nosilec zakona. Kot sem že omenil, kar se tiče posledic prestrukturiranja, je bilo tukaj, kot ste tudi sami omenili, že veliko narejenega. Strinjam se z vami, da nikakor ne gre tukaj samo za problem Salonita, ker je bila uporaba azbestnih izdelkov navzoča tudi drugje v industriji. Saj bi lahko naštel podjetja, kot so Donit, Tesniti, Fenoliti, Izolirka Ljubljana, Termika, Donit, Laminati in tako dalje, da ne naštevam vseh, ker bi zagotovo še katerega izpustil, in da je treba problematiko celovito rešiti. Tudi namen tega pristopa, ki sem ga omenil, je v tem, da se ta problematika razreši pravočasno in da se za to zagotovijo tudi ustrezna finančna sredstva. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Igor Štemberger. Izvolite.
Spoštovani minister za notranje zadeve, vprašanje zastavljam vam, čeprav se zavedam, da presega zgolj vaš resors, saj problematika mejne kontrole poleg policije zajema tudi carino, razne inšpekcijske službe, promet in podobno. Z vstopom v Evropsko unijo smo na južni, zdaj zunanji meji Evropske unije, zgradili kar nekaj novih mejnih prehodov. Med glavne tako imenovane schengenske mejne kontrolne točke spada tudi novo zgrajeni mednarodni mejni prehod Jelšane, ki smo ga odprli 1. maja letos. Zanima me: Koliko denarja je bilo porabljenega za ta prehod? In predvsem: Kolikšen delež tega denarja je prišel iz Bruslja; torej, kolikšen delež je sofinancirala Evropska unija, saj vemo, da gre za varovanje zunanje meje Evropske unije? Hvala.
K besedi vabim ministra za notranje zadeve. Dr. Rado Bohinc, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Štemberger, pravilno ste ugotovili, ministrstvo za notranje zadeve ni pristojno in odgovorno za gradnjo mejnih prehodov. Ampak, ne glede na to sem za vas pridobil naslednje podatke. Odgovoren je namreč servis vlade skupnih služb in tam sem dobil te podatke. Mejni prehod, o katerem govorite, je imel skupno vrednost naložbe natanko 3 milijarde 253 milijonov 610.925. Od tega so Phare sredstva Evropske unije 926 milijonov 125.000, proračun Republike Slovenije 2 milijardi 327 milijonov 485.225 ali v procentih 28,5% Phare sredstev Evropske unije in 71,5% Proračuna Republike Slovenije.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolniti odgovor? Izvolite.
Sprašujem: Ali je bila tako velika naložba vredna preko 3 milijarde, sploh upravičena oziroma kdaj se bo izplačala? Sedaj je namreč država načrtno preusmerja promet s tega prehoda na ostale. Nerazumljivo je, da cestni režim ne dopušča vožnje tovornjakov na magistralni cesti med Postojno in Jelšanami na odseku med Postojno in Ilirsko Bistrico. Avtoceste tukaj še lep čas ne bo, vsaj z naše strani ne. Hrvatje jo pospešeno gradijo in bo še prihodnje leto na meji. Zato je nesprejemljivo, da smogradili takšen objekt na meji, da smo porabili iz našega proračuna 2 milijardi pa še milijardo iz evropskega, ne da bi prej poskrbeli za normalno prometno povezavo tega objekta. Tovorni promet je tako sedaj speljan prek Kozine, Podgrada in potem po regionalni cesti do Ilirske Bristrice naprej proti Jelšanam. Vsakomur, ki se je kdajkoli peljal po teh cestah, je jasno, da ta obvoz ni popolnoma nič boljši od magistrale Postojna - Ilirska Bistrica. Nasprotno, zlasti odsek od Podgrada do Ilirske Bistrice ni niti najmanj primeren za tovorni promet. Obe varianti, bodisi tista prek Pivke bodisi prek Kozine, potekala skozi naselja. Ta druga, sedaj veljavna, se proti proti Kozini, teče po ozki regionalni cesti, pa še 30 kilometrov je daljša. Treba je vedeti še to, davsak tovornjak, ki enkrat pride v Podgrad, ne bo šel čez mejo v Jelšanah, pač pa se bo posluževal mejnega prehoda Starod, ker mu je ta bližnji, razen če je prisiljen iti v Jelšane - to je za tiste tovornjake, ki mora opravljati fitosanitarni pregled. Takosedaj mejni prehod Jelšane sameva v vsej svoji lepoti in veličini, v kateri smo ga zgradili. Obnašamo se res kot butalci. Potemtakem bi bilo pametneje zgraditi jelšanski prehod na Starodu, saj bodo Jelšane ob taki dinamiki gradnje avtocest le to dobile, ko bo Hrvaška že v Evropski uniji in tam prehoda več ne bomo potrebovali. Popolnoma legitimne so zahteve prebivalcev Prestranka in Pivke, ki nočejo tovornjakov skozi svoja naselja, vendar so enako legitimne te iste zahteve prebivalcev Kozine, Hrpelj, Podgrada, Materije, Markovščine, Obrova in Harij. Sedaj delamo trojno škodo. Prvič škodo povzročamo avtoprevoznikom, ki morajo opravljati 30 kilometrov daljšo pot, še večjo škodo povzročamo našim cestam, ki se prav pod težo teh istih tovornjakov najbolj uničujejo, in ne nazadnje povzročamo škodo mejnemu prehodu, ki smo ga zgradili, sedaj pa sameva. Četudi je bil delež denarja, [[...]]
Gospod Štemberger, lepo prosim, če zaključite. Krepko prekoračujete že čas [[...]]
[[...]]pridobljen s strani Bruslja, to ni opravičilo, da s tem denarjem delamo kot "svinja z mehom". Zato me zanima: Ali je Bruselj obveščen, če je Evropska unija obveščena kot soinvestitor o zadevah, ki se sedaj tam dogajajo? Ali nisem jaz prvi, ki jih bom o tem obvestil? Hvala.
Hvala lepa. Želite minister odgovoriti? Izvolite.
Pravzaprav je gospod Štemberger naslovil vprašanje na popolnoma napačen naslov. Ne samo to! V svojem vprašanju je pravzaprav predstavil svoje stališče do tega problema. To stališče je lahko pravilno, lahko pa tudi ni. Ali je Bruselj o tem obveščen ali ne, ne vem, vem pa, da policija oziroma ministrstvo za notranje zadeve prek policije izvaja v državi sprejeto prometno politiko, a je ne oblikuje; ta se oblikuje drugje.
Hvala lepa. Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo poslansko vprašanje postavila gospa Silva Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Lepo pozdravljeni! Danes naslavljam poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, doktorju Milanu Pogačniku. Znano vam je, da je slovenski parlament leta 1996 ratificiral konvencijo o biološki raznovrstnosti. Ta obvezuje posamezne države članice, podpisnice konvencije, da skrbijo za ohranjanje in vso naravno uporabo svojih genskih virov. V predhodnih fazah evropskega skupnega programa mrež za rastlinske in genske vire so bili pospeševani predvsem zbiranje, ocenjevanje, dokumentiranje ter oblikovanje podatkovnih baz ter obveščanje javnosti o pomeni ohranjanja rastlinskih virov. V eni izmed faz je bilo tudi pomembno ocenjevanje teh genskih virov, ker je ohranjanje na kmetijah močno odvisno o lastnih genskih virov, ki so dobro prilagojeni določenim naravnim danostim. Potrebno je pospeševati pridelovanje slovenskih sort v našem kmetijstvu, predvsem v domeni ekološkega pridelovanja. Zakaj pridelovati? Predvsem zaradi tega, ker so slovenske sorte del naše naravne pa tudi kulturne dediščine, ki jo je treba nenehno uporabljati v kmetijskem pridelovanju, ker se na ta način sorte stalno prilagajajo vsem spremembam, zlasti tistim v spremenljivih rastnih razmerah. V Sloveniji smo z vzdrževanjem in žlahtenjem celo izboljšali nekatere lastnosti slovenskih sort in jih tako vpisali v sortno listo. Ta je imela leta 2002 vpisanih 44 sort zelenjavnic, deset sort krompirja, dvanajst sort trav, štiri sorte metuljnic, deset sort žit, štiri sorte drugih krmnih rastlin, dvanajst sort hmelja, 35 sort vinske trte, 17 sort sadnih rastlin. Recimo, zelo pomembno je povedati, da imamo 15 slovenskih avtohtonih genov fižola, recimo, v primerjavi z 240 genskimi sortami fižola iz Amerike. Iz tega lahko samo sklepamo, da slovenski genski viri predstavljajo pomemben delež v svetovni zakladnici biotske raznovrstnosti fižola, na kar smo lahko samo ponosni. Ena od možnosti promoviranja Slovenije so tudi izdelki in pridelki višje kakovosti, ki jih lahko naredimo iz slovenskih sort, pridelanih na ekološki način. Te izdelke bi seveda bilo treba opremiti z zaščitnimi znamkami, na primer kislo zelje, kisla repa, slovenski fižol in tako naprej. Mene zanima, gospod minister, glede na to, da ste zelo znani, da ste degradirana območja zelo uspešno pospeševali in urejali: Kaj nameravate na tem zelo pomembnem področju narediti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Doktor Milan Pogačnik, izvolite.
Hvala lepa gospe poslanski Črnugljevi. Rekel bi, da je na nekatera vprašanja že kar sama odgovorila. Posebej glede tistega, ko ste rekli, zakaj pridelovati. Jaz se absolutno strinjam s tem, kar ste potem že kar odgovorili. Glede drugih ukrepov pa, ki naj bi jih izvajalo ministrstvo za kmetijstvo, pa bi rekel, da smo uspešno prav skupaj z ministrstvom za okolje in prostor sodelovali pravzaprav pri ukrepih, ki se nanašajo na konvencijo biotske raznovrstnosti. Skupaj smo pripravili tudi deklaracijo o kmetijstvu in biotski raznovrstnosti, ki smo jo potem tudi podelili Evropski uniji in je bila predstavljena in sprejeta na delovnih telesih konvencije o biotski raznovrstnosti. Ministrstvo za kmetijstvo pa vključuje v tematiko tudi svoje sektorske programe, predvsem, recimo, je to zelo dobro vključeno v programe razvoja podeželja 2004-2006. Sam sem tudi zelo zadovoljen, ker te ukrepe izjemno podpirajo in preferirajo tudi ukrepi evropske kmetijske politike in so tudi dobra perspektiva za nadaljevanje tega dela tudi v programih razvoja ali pa sprememb evropske kmetijske politike v letih 2007-2013. Ravno ti programi dajejo, kot sem že rekel, poseben pomen podpori za ohranjanje avtohtonih in tradicionalnih sort slovenskih rastlin. V okviru ukrepov programa razvoja podeželja, ta ukrep obstaja, to je ukrep 2/6, pridelava avtohtonih in tradicionalnih sort kmetijskih rastlin, višina podpore na hektar znaša 30.000 SIT. Seveda pa morajo upravičenci izpolnjevati splošne pogoje za kmetijske okoljske programe in druge posebne pogoje. Strinjam se z vami, da je treba številne vrste kmetijskih rastlin, še posebej tiste z genetskim potencialom, ohranjati, kakor je treba ohranjati tudi mnoga lokalna rastišča, specifično floro in favno; Natura 2000 nekako to tudi uvaja in upam, da bomo to spoštovali. So pa seveda nekatere rastline za vedno izgubljene ravno zaradi tega, ker takih ukrepov ni bilo. In želimo ohraniti to genetsko dediščino, ukrep je namenjen, kot sem rekel, avtohtonim in tradicionalnim sortam kmetijskih rastlin, s tem da bi te podpore spodbudile tudi kmetovalce, da bi še naprej kmetovali na tradicionalne načine, da bi izbojševali pridelavo teh sort, čeprav vemo,da so v primerjavi z drugimi bolj industrijskimi rastlinami mogoče manj kompetitivne oziroma so manj donosne. No, ta seznam avtohtonih tradicionalnih sort kmetijskih rastlin vsebuje devet skupin, okoli devet sort, od žit do koruze, do krmnih rastlin, zeljarnic, krompirja, oljnic, hmelja, sadnih rastlin, slovenska jabolka, na primer, pa tudi vinske trte, recimo, kot so, če samo omenim rebula, refošk, zelen, žametovka, kraljevina in malvazija. Skratka, ti programi obstajajo, za njih skrbimo v okviru možnosti in v okviru pravil, ki so dovoljena. Postavili se tudi podvprašanje, če lahko tako rečem, in sicer promoviranje izdelkov, ki so proizvedeni iz slovenskih sort in so pridelani na ekološki način. Tudi v tem delu nas pravzaprav podpira zakonodaja Evropske unije, uredbe, ki govorijo o zaščiti geografskih označb, recimo, o posebnem značaju kmetijskih proizvodov in o ekološki pridelavi. Pravzaprav gre za različne oblike, ki omogočajo to zaščito, to so geografska poimenovanja, to je, recimo, kategorija tradicionalnega ugleda in višje kakovosti, kot ste ugotovili, to je kategorija ekološke pridelave, to je integrirana pridelava in podobno. Seveda se pa vse to lahko dogodi samo na predlog tistega ali pa take sredine, ki nek tak proizvod proizvaja. Tako imamo, recimo, označbe geografskega porekla, ekstra deviško olje slovenske Istre pa nanoški sir pa tolminec pa bohinjski sir in podobno. Z geografsko označbo smo označili, recimo, zgornjesavinjski želodec, kraški pršut, štajersko in prekmursko bučno olje. Potem, z označbami tradicionalnega ugleda smo označili, recimo, idrijske žlikrofe pa belokranjsko pogačo in podobno. Z označbo višje kakovosti smo označili, recimo, meso teletine, blagovna znamka Zlato zrno in tako naprej. So pa nekatere vloge, ki jih je treba še dopolniti, kot, recimo, kraški kozji sir, kraški ovčji sir, cvetni prah kranjske čebele in podobno. Skratka, mislim, da smo na tem področju absolutno izpolnili tiste pogoje, ki nam jih predpisuje Evropska unija, in gremo naprej po tej smeri, seveda, pomembno je dobro osveščenje, dobro informiranje pridelovalcev in mislim, da je to vaše vprašanje zelo koristno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ravno k tej zadevi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Dejansko je treba veliko delati ozaveščanju, izobraževanju in védenju o vseh teh zadevah, ker programov imamo nešteto, zakonodajno imamo področje dosti dobro pokrito, vprašanje pa je potem na izvedbeni ravni, kako, na kakšen način tudi nadzirati vse to. K temu današnjemu vprašanje me je spodbudilo Društvo bolnikov za celiakijo, ki imajo težave ravno zaradi dveh, pa tudi več zadev in problemov, ki se srečujejo ravno pri svoji prehrani, ki je ozkega segmenta in slabega izbora, ravno zaradi obolevnosti, in tudi Društvo alergikov in astmatikov, ki so opozarjali ravno na določene zaščite in koliko dejansko država na izvedbeni ravni na nek način kontrolira vse te zaščitene proizvode in koliko od čebeljih proizvodov, ki jih imamo nešteto in tako naprej. Seveda, upam, da boste nadalje tudi vi, skupaj s kompletno vlado, zlasti z ministrstvom za zdravje, ob sprejetju prehranske strategije, delali na tem, zlasti, da boste večjo pozornost na podzakonskih aktih namenili načinu nadziranja kompletnega segmenta prehrambene verige. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Dodal bi še to, da pravzaprav je mogoče škoda, da smo se v preteklosti čisto preveč ukvarjali, seveda je bilo to nujno, s problemi, ki so nastali ob vstopu, da pa smo premalo razmišljali, kako se bodo stvari odvijale po vstopu in absolutno premalo smo nekako na nacionalnem nivoju se ukvarjali s promocijo slovenskih proizvodov. Na tem področju so nekatere druga države ravnale pravzaprav bolj propuzivno, recimo, Avstrija. Mi pa nekako se zavedamo, da bo treba pridelavo, predelavo in trženje povezati v skupno verigo, medsebojno verigo medsebojnih členov. In tudi z ministrstvom za zdravje smo odprli dialog. Imeli smo že nekaj dobrih razgovorov, v katerih seveda ugotavljam, da je skupna skrb pravzaprav pridelava, potem varna hrana, zdrava hrana in da konec koncev imajo potrošniki pravico se odločati za tisto, kar je dobro. Je pa zelo pomembno, kot sem rekel, promocija, informiranje potrošnikov o tem, kaj je varno, kaj je zdravo in kaj je dobro. Gre za skupno aktivnost, se strinjam, ki bo po moje tudi našla mesto v nadaljnji strategiji razvoja Slovenije. Mislim, da je kar dobro to opredeljeno v tej strategiji.
Hvala lepa. Ministru za zdravje bo poslansko vprašanje postavil gospod Jožef Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegice in kolegi, spoštovani ministri, ministrice. Slovenski upokojenci so lahko resnično zaskrbljeni. Tudi na podlagi današnjih odgovorov in vprašanj med dvema prvakoma koalicijskih strank gospodom Ropom in gospodom Potrčem, kjer je gospod Potrč jasno prikazal, da v vladi absolutno ni nobenega soglasja, kaj storiti z upokojenci, kako zaščititi njihove pravice. Zato seveda tudi sam postavljam to vprašanje. Namreč, pred slabim mesecem, ko je zdravstvena zavarovalnica Vzajemna objavila 13 in polodstotno zvišanje premij za zavarovance, starejših od 60 let, se je pokazalo, da so slovenski upokojenci prepuščeni na milost in nemilost zavarovalnic, ker slovenska vlada ni pripravila ustrezne zakonske regulative. Čeprav je bila vlada dolžna v skladu z zakonom o zavarovalništvu pripraviti zakon o zavarovanih shemah in smo jo na to dolžnost v opoziciji tudi opozarjali, je vlada lov na upokojence in njihove zdravstvene pravice pustila tako rekoč odprt. Za enakopraven dostop do zdravstvenih storitev, kar je v vitalnem interesu 500.000 slovenskih upokojencev, vlada ni pripravila zakona, ki bi upošteval načela vzajemnosti in solidarnosti. Nasprotno! S tihim soglasjem vlade so očitno bili prepuščeni diskriminatornem povišanju zavarovalnih premij. Zato vlado sprašujem: Zakaj vlada pravočasno ni pripravila zakona o izravnalnih shemah in drugih rešitvah, ki bi upokojencem zagotavljale vzajemnost in solidarnost? Zakaj je povišanje premij odloženo samo do volitev? Po volitvah pa se ob odsotnosti ustrezne zakonodaje s strani vlade pričakuje drastično povišanje premij prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja, kar bi po nekaterih informacijah v Vzajemni naj bi bilo zagotovljeno, da lahko drastično zviša po volitvah premije. Kakšni motivi so vodili vlado, da je zavestno pustila pripravo zakonodaje, ki bi slovenskim upokojencem zagotavljala vzajemnost? Sprašujem tudi: Ali je za vlado najboljša rešitev upokojenskega vprašanja čim nižja raven zdravstvenih storitev za upokojence? Ali si vlada res želi, da bi bili upokojenci čim boj prepuščeni krutim biološkim zakonom, da bi se na ta način čim prej znižalo število upokojencev?Ta vprašanja se porajajo sama od sebe? Ob takšnem ravnanju slovenske vlade in ob tem, da so upokojenci dejansko prepuščeni na milost in nemilost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber, izvolite.
Gospa podpredsednica, spoštovani gospod poslanec. Ker bom imel danes tri vprašanja podobne vrste, bo morda, ker sem prepričan, da ne bom nikomur od poslancev iz opozicije odgovoril na ta način, da bi se ostali odpovedali vprašanju, bom uporabil čas, ki mi bo na voljo, da bom ponovno razložil, zakaj vladi na tem področju v resnici gre. Dovolite, da rečem: najprej, vedeli smo za potrebo, da pride do zakona o izravnalnih shemah, ampak hkrati smo zelo naglo na začetku mandata ugotovili, da je to mnogo premalo, da dosežemo tisto kar je treba, doseči in o čemer tudi spoštovani poslanec govori: solidarnost do tistih, solidarnost zdravih z bolnimi in solidarnost mladih s starimi, če hočete, solidarnost bogatih z revnimi. Naj opozorim, da je v času zdravstvene reforme, ki je dala celovit odgovor na to vprašanje. Najprej, da je dopolnilno zavarovanje na neke vrste anomalija v sistemu; ne zaradi tega, ker sicer ne bi privatnih zavarovanj podpirali, ampak ker dopolnilno zavarovanje ni pravo privatno zavarovanje. Navsezadnje, kaj lepšega kot to, da ni pravo zavarovanje, je danes, ko sprašujete, zakaj v parlamentu ne dosežemo zakone z visoko stopnjo regulacije s strani države. To ravno dokazuje, da je to zavarovanje - ne samo to, številni drugi dokazi so, temeljni dokazpa je: dopolnilno zavarovanje nima lastnega programa, nima lastne vsebine pravic, ampak zavaruje samo za doplačila v javnem sistemu. In pravice v javnem sistemu so državljanom po ustavi zagotovljene v odvisnosti od njihovega dohodka. Torej, tisti z nižjimi dohodki plačujejo manj kot tisti z visokimi. Vzpostavitev dopolnilnega zavarovanja je to porušila in rast premij skozi 10 let je vse bolj pritiskal na revnejše in na bolnejše posameznike. Spremembe so se pa že v preteklosti začele, že v preteklosti, 10 let nazaj je dopolnilno zavarovanje začelo višati premije za starejše državljane, tako da ta zadnji predlog pravzaprav ni popolnoma nov predlog. Zato smo mi zelo naglo, in to zapisali tudi v reformi predlog - celo enake premije dopolnilnega zavarovanja so premajhne. Tudi če so premije enake, še vedno pomenijo mnogo večji pritisk na tistega, ki ima 10-krat nižji dohodek. Zato smo v prvi predlog napisali: združitev obeh zavarovanj nazaj v eno samo zavarovanje, v obvezno zavarovanje, za katerega zbiramo denar vsi v odvisnosti od naših dohodkov. Kot dobro veste, spoštovani poslanci, je v javni razpravi med drugim zlasti opozicija temu nasprotovala, zagovarjala koncepte, kot je svoboda, konkurenčnost, privatno je boljše od javnega itd., vse tisto, kar pravzaprav tudi v mednarodnem pogledu ne zdrži. Danes na svetu ni niti enega primera, ki bi dokazoval, da privatno zavarovanje dela učinkovitejše in boljše; obratno, kopica, dokazal je, da je privatno zavarovanje dražje in da je tudi manj učinkovito oziroma da je tudi kakovost bolj vprašljiva na strani izvajanja kot pri javnem sistemu. Pa vendar, v javni razpravi so se pokazali tudi argumenti, ki so zlasti s stališča ERM2, s stališčem morebitnega vpliva na inflacijo pripeljali še do ene variante. Jaz lahko trdim, da ima danes slovenska javnost v bistvu dve varianti za zdravstveno reformo. Prva varianta, po kateri se dopolnilno zavarovanje ukine, druga varianta, dopolnilno zavarovanje se ne ukine, vendar premije postanejo odvisne od dohodka in revnejši plačujejo petkrat manj kot bogatejši. Kljub vsem tem reformam in predlogom, za katere nekateri pravijo, saj, ker ste pripravljali reformo, niste pripravljali zakona o izravnalnih shemah - lahko tudi to zavrnemo! Istočasno smo pripravljali ta zakon, delavna skupina je bila imenovana že v letu 2001, vendar vse do leta 2003, dve leti je pripravljala zakon, ki ga je agencija za zavarovalni nadzor potem lani sredi leta proglasila za neučinkovitega. Mogoče bom pri nadaljevanju lahko povedal, v čem je bila njegova nekonsistentnost in neučinkovitost, ampak v vsakem primeru lahko odgovorim, zato da bi imel kompleten odgovor za poslance: ni res, da je zamrznitev povišanja premij samo do dovolitev, ampak ta zamrznitev bo trajala najmanj do konca leta in s začetkom prihodnjega leta bomo imeli zakon o izravnalnih shemah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Gospod minister, zakon o zavarovalništvu je bil sprejet leta 2000 in je zahteval rešitve. Vaše ministrstvo in celotna vlada tega nista pripravila. Današnja razprava je priložnost, da bi 500 tisočem slovenskih upokojencev dali jasne odgovore, ne pa, da tavajo v temi. Mi tudi niste odgovorili, če je to res, in jaz sem prepričan, da je res, da se bodo premije drastično povišale po volitvah, da sedaj kupujete volilno naklonjenost upokojencev, da jih zavajate. Rešitev ste navedli kar precej, vendar še danes ne vemo, za katero rešitev se je vlada odločila, hkrati ste pa na ministrstvu pripravljali razne prohibicijske zakone, o alkoholu in podobno. Ne rečem, da je to slabo, vendar bi 500.000 slovenskih upokojencev moralo imeti prednost. Nič od tega ni bilo storjenega! In sedaj moram reči, da sem razočaran nad takšnim teoretičnim razlaganjem, kaj vse je možno. Želel bi vedeti in sporočiti upokojencem, na kakšen način bomo zaščitili njihove pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Slovenski upokojenci vedo, da jim ta vlada in ta koalicija tudi za prihodnost obeta večjo solidarnost, kot je današnja. Obeta jim to, da bodo premije postale odvisne od dohodkov. Izravnalne sheme pa kljub vsemu bodo nastale in zakon bomo pripravili do konca tega leta. Te izravnalne sheme bodo morale upoštevati tudi nekatere druge pogoje. Dovolite pa, da rečem, da je v vmesnem obdobju, tudi zaradi narave zakona o zavarovalništvu, nastala situacija, ki je bila v resnici nerešljiva. Zakon o zavarovalništvu namreč ni zahteval samo izravnav po starosti, ampak tudi po bolezenskem primeru. Če povem na preprost način, da izravnaš škodo med dvema zavarovalnicama, moraš celo vedeti, ali je neka zavarovalnica imela posameznika z zelo drago boleznijo, in to je lahko tudi mlad, ne samo starejši. Skratka, izjemno je zakomplicirala nastajanje zavarovalnih shem in zato je tudi nastal predlog, ki ni bil uresničljiv. Sama agencija je povedala, tudi če bi imeli tak zakon, danes ne bi bil izvedljiv do leta 2007. Drugi primer, ena od zavarovalnic, zlasti ta, ki je sprožila ta problem, je imela celotno tehnološko in informacijsko podporo od prejšnjega zavoda za zdravstveno zavarovanje, medtem ko dve novi zavarovalnici te podpore nista imeli in sta imeli stroške zato. Zato sta v pogovorih o izravnalnih shemah na mizo dajali jasne podatke, ne pristanemo na izravnavo, ne da bi upoštevali, da je ena zavarovalnica [[beri: Vzajemna]] skoraj hčerka, siamsko povezana z obveznim zavarovanjem. Naj torej rečem, da so tehnični razlogi, slabe rešitve v preteklosti, mašila iz preteklosti povzročila to, da smo celo pohiteli z zdravstveno reformo, in tudi to je razlog, pa ne temeljni, da vemo, da je zdravstvena reforma potrebna. Ta sistem je treba spremeniti in postaviti na nove temelje celotno dopolnilno zavarovanje. Zato, gospod poslanec, bodite prepričani, upokojenci vedo in verjamejo, da s temi koncepti podpirajo tudi obe varianti reforme ter pričakujejo, da kdorkoli bo zmagal na volitvah, bo to izpeljal in da ne bo podpiral zasebnega zavarovanja ter naraščanja zasebnosti v zdravstvu, ker gre za nesprejemljive predloge. [[Oglašanje iz ozadja.]]
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, lepo prosim, da se umirite. Ministru za zdravje bo poslansko vprašanje postavil gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospodje ministri! Tako kot je dr. Keber ugotovil, je to zelo aktualno vprašanje in zato bomo poslanci opozicije z različnih vidikov postavili gospodu ministru vprašanje o tem. V bistvu pa me je nekako spodbodlo, da gospod minister nekaj tukajočita opoziciji, ki je nasprotovala tem dobrim rešitvam, ampak, gospod minister, očitno je, niste izpeljali reforme, ki ste si jo predvideli in ki ste jo namenili izpeljati in tudi zakona o izravnalnih shemah niste sprejeli, kljub temu da ste se vseskozi zavedali problema - očitno ste se ga zavedali in kljub dejstvu, da ste imeli v državnem zboru večino, ki bi to lahko sprejela - eno in drugo. Jaz bi vas želel, ko sem pogledal, kaj piše v koalicijski pogodbi: na deveti strani koalicijske pogodbe je zapisano, da bo zainteresiran koalicijski partner na podlagi devetega odstavka 14. člena zakona o zavarovalništvu v prvi polovici leta 2001 pripravil zakon o izravnalnih shemah v zavarovalništvu. Gospod Potrč se očitno ne vidi v vlogi tega zainteresiranega koalicijskega partnerja, ker je danes izrazil zadovoljstvo, da se vsaj do volitev te premije ne bodo povečale. Očitno poslanci DeSUS-a tudi ne vidijo zainteresiranega koalicijskega partnerja, da bi to pripravili. Sedaj nekako skačejo na glavo in pravijo, da bodo izstopili iz vlade, če ne bo vse, kot mora biti. Očitno je potem ta zainteresirani koalicijski partner ostal samo LDS oziroma vi, gospod minister Keber, ki bi v vlogi resornega ministra morali to pripraviti. Vzajemna, ki je pač bila ustanovljena po zakonu in ki danes ima breme 95% starejše populacije, pa se je sedaj, ko smo vstopili v Evropsko unijo, znašla pred veliko dilemo. Tukaj so pred vrati nove zavarovalnice, ki bodo seveda zelo rade začele delovati na slovenskem področju. Če je verjeti razpravi, ki smo jo lahko spremljali na TV Slovenija, je okrog 30 zavarovalnic pripravljenih vstopiti v slovenski prostor, od tega bi kar deset ali pa še kakšna več bilo pripravljenih opravljati zavarovalništvo na področju zdravstvenega zavarovanja. Se pravi, ta zadeva je izredno aktualna in zavarovalnica Vzajemna trdi, da dela s 7%-nimi manipulativnimi stroški, da teh stroškov ne more znižati, da teh rezerv, o katerih vi kot minister govorite, ni, in da ima od vseh teh svojih zavarovancev samo 140 tisoč takšnih z doživljenjsko rezervacijo. Kaj pa je s tistim 1 milijonom, na katerega vi računate in na podlagi katerega naj bi zavarovalnica ne zvišala teh premij? Ker moram končati, bom potem nadaljeval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber, izvolite.
Jaz vem, da moram predvsem odgovarjati, čeprav bi sam rad spraševal, pa se bom retorično vprašal. Ali ni zanimivo, da se mi sprašujemo, ko zasebna zavarovalnica pride v izgubo, ko je pa javni sistem v izgubi, pa rečemo, kje je učinkovitost, kje se da kaj prihraniti, ali izvajalci delajo dovolj dobro itn. Javni sistem je v izgubi, ki jo tudi odpravljamo. Želim uporabiti to, da opozorim, da se danes pravzaprav pogovarjamo o reševanju zasebne zavarovalnice, ne pa o tistih, ki trpijo, o upokojencih, o tistih, ki jim obetajo selektivne premije. Če bi opozicija res menila, če bi se res zavzemala za upokojence, bi v javni razpravi že davno podprla, oprostite, premije, odvisne od dohodka, premije, ki so v dopolnilnem zavarovanju enako solidarne, kot v obveznem zavarovanju. Ampak tega ni storila. Je pa nenadoma strahovita kampanja, Vzajemna je najavila izgubo. Dovolite, da rečem. Vzajemna jo je najavila že leta 2002 in je takrat povečala premije za 10%, natančno za 9,8. Leto je končala z dobičkom 2,85 milijarde, največji dobiček v zavarovalništvu v Sloveniji. Naslednje leto, to je lani, je končala z dobičkom skoraj 2 milijard. Dovolite, da vprašam, kje je nuja, kje je tisto, da moramo vsi stopiti na kup in nenadoma rešiti problem zavarovalnice. Problem so zavarovanci, spoštovani poslanci, in problem je, da ti zavarovanci že 10 let ne plačujejo korektno in da gre za to, da smo zmanjšali solidarnost, da je skupno plačevanje šlo v regresivno smer in da z reformo, to želimo odpraviti. Logično je, da zaradi tega, ker gremo v to reformo nastopajo številni parcialni interesi. Zavarovalnice, ki želijo to preprečiti, tovarne zdravil, ki niso zadovoljne z regulacijo zdravil, pa čeprav bomo 4 milijarde letos prihranili, izvajalci, ki vidijosvoj interes zlasti v zasebnem zdravstvu. Danes se mi ne pogovarjamo, gre za manipulacijo, da vas skrbijo upokojenci. Vas skrbi, ali bodo še zmeraj tisti, ki so se polastili teh zavarovalnic, imeli ustrezne dobičke do konca leta. Nas to manj skrbi. Kot sem povedal, do konca leta izravnalne sheme bodo. Nihče v tej državi ne more nekaznovano selektivno pri dopolnilnem zavarovanju dvigati premije, ker gre tudi za kršitev zakona, ne samo za kršitev statuta same Vzajemne, ki je obljubila svojim zavarovancem, da bo imela premije, ki so podobne. Zato so zavarovanci ob taki zdravstveni politiki, kot jo vodimo, lahko popolnoma varni. Navsezadnje je Vzajemna zamrznila svojo odločitev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok želite, da minister dopolni odgovor? Izvolite.
Gospod minister, nas ne zanima pa ne skrbi usoda Vzajemne. Mi vas sprašujemo, kaj bo z zavarovanci, vseskozi. Vseskozi trdimo, da ste zamudili, da niste skozi ta parlament spravili zakona o izravnalnih shemah. To je problem, o tem govorimo. Če tega zakona ne bo, potem bodo v tem zavarovalnem sistemu nastali veliki problemi. Vi danes tukaj pravite, do konca leta bomo to in to storili. Sedaj vas pa sprašujem: Kako boste to storili? Kako lahko vi danes tukaj na zadnji seji parlamenta, ko ni predloga, da ta zakon obravnavamo, zagotovite, da bo to dejansko storjeno do konca leta. Vi ne morete v tem trenutku niti zagotoviti, da bo do konca tega leta postavljena nova vlada. Bodimo vendarle realni. To se pravi, je neka obljuba, neko zavajanje, brez neke realne osnove. Kdo pa lahko danes zagotovi, da bo do konca leta postavljena vlada, če pa vsi vemo, da so 3. oktobra volitve in nihče ne more predvideti, kakšne bodo volitve. Jaz verjamem, če bo zmagala druga politična opcija, da se bo tega problema takoj lotila in ga tudi rešila, kot je pravilno. Vendar zakon o izravnalnih shemah bo potrebno sprejeti. Če ste odstopili od tega, kar ste želeli doseči, da bi dopolnilno zavarovanje sploh na nek način odpravili. Se pravi, če mi ostanemo pri dopolnilnem zavarovanju, če ostanemo pri tem sistemu, bo ta zakon potrebno sprejeti. In vladajoča koalicija bi ravnala modro, če bi ta zakon pripeljala in ga še pred koncem dela tega parlamenta dejansko v parlamentu sprejela. Veliko zakonov ste po najbolj nujnih postopkih v interesu države, ne vem zaradi česa vse, spravili skozi ta parlament. Še vedno imate zadostno večino. Tega zakona pa nočete, med tem ko 500 tisoč slovenskim upokojencem pravite, ne, nič se ne bo spremenilo, vse bo ostalo tako, kot je bilo. Ljudje so upravičeno zaskrbljeni, ko gledajo to dvolično ravnanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Jaz mislim, da smo poskrbeli, da so ljudje v teh letih spoznali, kaj jim obeta naraščajoča privatizacija zdravstvenega zavarovanja. Spoznali so, da celo na področju, ki ga pokriva dopolnilno zavarovanje, lahko pride do selektivnih premij za starejše, višje in še malo, pa bi bile na tem področju tudi premije za bolne, čeprav so mladi, večje. Spoznali so, da privatno zavarovanje nujno sodi, gre v to smer, razen če ga tako ne zreguliramo z državnimi zakoni, da postane praktično javno. Zato mi dovolite, da rečem, vprašanje, kaj bo pokazala še javna razprava. Mi imamo dva predloga v javnosti. Med tema dvema predlogoma bo vlada in seveda tudi parlament, ki bo moral prisluhniti javnosti, med drugim bo prisluhnil 400 tisoč upokojencem, ki pravijo, da je prva varianta boljša, ki podpirajo, da se dopolnilno zavarovanje ukine in da se združi z obveznim zavarovanjem. Morda bodo tudi ekonomisti, gospodarstveniki javnosti predložili dokaze, kaj je boljše. Ampak ti dve varianti sta obe solidarni, med tema dvema variantama bodo državljani seveda posredno prek svojih poslancev izbirali. Dovolite, ali preko opozicije ali preko neke vlade, seveda ne vemo, kakšna je prihodnost, ampak jasno je, da bo to sprejeto. Naj še nekaj povem. Izravnalne sheme neregerirajo novega denarja, izravnalne sheme poravnavajo dobičke in izgube med zavarovalnicami. Samo za to gre. Ampak če je denarja premalo, in tudi druga zavarovalnica že sporoča, da tega denarja nima, morda boste njej enako verjeli, kot Vzajemni, ali boste samo Vzajemni verjeli, da druga zavarovalnica lahko njej da 8 ali 10 milijard, čeprav ima skupaj vsega denarja 15 milijard. Kako je možno predvideti, da zavarovalnica, ki ima 80% vseh zavarovancev, svoj finančni problem reši od dveh drugih, ki imajo 20% zavarovancev. Izravnalne sheme so odgovor na vprašanje, je vprašanje tudi zavisti nekoga, ki bi rad še postrgal vse, kar mu pripada. Jaz moram biti korekten, da rečem, res je, da mu pripada, res je, da v obstoječem sistemu rabimo izravnalne sheme, ne morem trditi, da jih ne rabimo, ampak nikakor niso bile nujne, nujne do tega stališča, da smo imeli lani še dobička dve milijardi. Oprostite, zameje bil bolj važen alkoholni zakon, pa ni bil edini ta zakon, ki smo ga sprejeli. Zame je važna reforma in upam, da bo reforma rešila mnogo bolj sistemsko in globalno vsa ta vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za promet bo postavil poslansko vprašanje gospod Franc Čebulj. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri. Poslansko vprašanje je namenjam Vladi Republike Slovenije oziroma ministru za promet dr. Marku Pavlihi in se nanaša na cesto stanja regionalne ceste ER1 210 Jezersko-Preddvor. Ta se v zadnjem času postopoma obnavlja. V minuli zimi so nastale resne poškodbe na omenjeni cesti in tako tudi na mostovih. Zato v imenu občanov občine Jezersko, v imenu županov in v svojem imenu prosim oziroma zahtevam, da vaše strokovne službe nastale poškodbe takoj ocenijo in pristopijo k takojšnji sanaciji. Vožnja po omenjeni regionalni cest od deželne meje navzgor je zaradi omenjenih poškodb,predvsem razpok, udorov na mostovih, kjer so že tudi nameščeni opozorilni znaki, nevarna. Predvsem pa je nevarna za množične kolesarje, ki jih je ogromno na tem odseku. Kot sem že omenil, je zaprta polovica cestišča, saj se komaj še odvija avtobusni in tovorni promet. Poudariti pa je potrebno, da se je promet z vstopom v EU povečal, predvsem pa občane občine Jezersko skrbi za varnost prevozov šoloobveznih otrok v osnovno šolo Preddvor. Po moji osebni oceni je stanje zelo kritično, zato se bojim, da bo promet po tej cesti v celoti prekinjen. S tem bodo občani Jezerskega odrezani od matične domovine, saj jim bo ostala le še povezava z Avstrijo. Tukaj imam tudi navedene vse odseke, ki so najbolj kritični. Toda gospod minister, kot mi je že tudi znano, je tudi občina Jezersko, seveda s svojimi službami že poslala tudi skoraj enak dopis, ampak kljub temu bi želel, da mi daste ustni in pisni odgovor, da bodo občani oziroma vodstvo občine tudi v nadaljevanju vedeli, kako se bo ta odsek regionalne ceste Preddvor - Jezersko do meje tudi v nadaljevanju saniral. Hvala lepa za vprašanje.
Hvala lepa. Gospod minister, doktor Marko Pavliha, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala gospod poslanec za vprašanje. Kot sem seznanjen, vam je že državni sekretar povedal, da je direkcija začela z deli, si ogledala to sporno cesto in seveda napravila popis najbolj kritičnih mest in pripravila tudi odgovor na vprašanja. Da ne bi preveč časa zapravljali, predlagam, da konkretno in podrobno, ker je tega kar precej, napravimo pisno. Zdajle bi pa vseeno opozoril na tiste najbolj pomembne vidike, ki seveda se nanašajo na sanacijo propustov, potem na podrobnejše preglede objektov, podpisane pogodbe, razpise za sanacijo, investicijsko vzdrževanje in tako naprej. Poudariti moramo zlasti, da je na podlagi idejne študije ureditve ceste za sanacijo podpornih in upornih zidov na tem odseku, vsako leto v planu od 50 milijonov sit do 100 milijonov sit, kar pomeni, da je ta problematika upoštevana. Na koncu naj tudi pojasnim, da nam je ta problematika že dlje časa zelo poznana in jo pač rešujemo v okviru razpoložljivih sredstev, ki pa na tem odseku niso zanemarljiva. Zato bi zopet nekaj številk navedel. Direkcija Republike Slovenije je za cestevložila v samo gradnjo premostitvenih in sanacije podpornih zidov v zadnjih treh letih 720 milijonov tolarjev. Stroški rednega vzdrževanja brez večjih vzdrževalnih del v tem obdobju pa so znašali 31 milijonov 650 tisoč tolarjev. No, kot rečeno, izčrpni odgovori pa pridejo pisno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Izvolite.
Jaz se gospodu ministru za ta ustni odgovor zahvaljujem. Vsa zadeva naj ne zveni, da je to samo neko rutinsko vprašanje. Resnično odsek, ki sem ga omenil, od Preddvora do meje z Avstrijo, je dejansko v tako slabem stanju, predvsem pa določeni odseki, da so resnično potrebni takojšnjih ukrepov in sanacije. To je pokazal tudi sam ogled že na licu mesta, toda moram tudi na to opozoriti, da se je le premalo resno lotila ta komisija oziroma direkcija za ceste in ostali zadolženi, ki so bili poslani od ministrstva za promet, gre za to, da so oportirali določenim zadevam, kar je resnično nujno potrebno opraviti. Za ta najnujnejša dela gre v tej trenutni fazi. Vsekakor je pa kot poslansko vprašanje in pobuda pa tudi namenjena, da se v naslednjem letu v državni proračun nameni več sredstev predvsem za ta odsek, za celotno sanacijo te ceste Preddvor-Jezersko oziroma meje do Avstrije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister bi še želeli? [[Ne.]] Hvala. Ministru za zdravje bo postavil poslansko vprašanje gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi. Danes smo že veliko slišali o zavarovancih, starejših od 60 let. Ampak sam bi želel zadevo predstaviti malo drugače in tudi vprašanje drugače postaviti. Želel bi iti na izvor. Zato vas sprašujem, gospod minister za zdravje: Kaj boste storili za preprečitev odtekanja informacij o zavarovancih pri zavarovalnici Vzajemna? Zaradi odtekanja informacij, gre predvsem za mlajše in tiste premožnejše, so zavarovanci v neenakopravnem položaju, glede na starost, seveda predvsem tisti starejši od 60 let. Pri tem pa si druge zavarovalnice, to so predvsem Vzajemna in Triglav, kujejo na ta način dobičke. Bom obrazložil. Po podatkih, ki jih imamo, se govori, da naj bi na ministrstvu za zdravje, zadolžena za področje zdravstvenega zavarovanja bila oseba, ki je bila odstranjena iz zavarovalnice Vzajemna, ker je izdajala informacije in sedaj zavira zakon o zavarovalnih shemah ali rešitve v zvezi s tem. Zato je vlada tako rekoč podpirala rešitev, da se povečajo zavarovalne premije za starejše od 60 let. Omenjeno nedopustno rešitev, ki jo je tako podpirala vladajoča večina, vključno z DeSUS-om, in tudi teh predstavnikov ni bilo na seji, matičnega odbora za zdravje, ko je SDS zahtevala izredno sejo odbora na to temo in seveda posebno točko o tem. Sedaj se v DeSUS-u sprenevedajo, da so proti, ker se jim je zgodil upor starejših od 60 let. Vlada je do nedavnega imela dvotretjinsko večino in lahko bi predlagala rešitve in bi jih elegantno spravila skozi parlament. Dobre rešitve je tudi opozicija vedno podpirala. Odložitev je začasna rešitev, curljanje informacij pa se lahko nadaljuje in se verjetno tudi nadaljuje. Odgovornost pa je na lastnikih zavarovalnice Vzajemna. Vemo, kdo je lastnik. To je država, še vedno, ima glavno besedo posredno alipa direktno. Torej država in v njenem imenu vlada. Zato vprašanje o izvoru, kako bo vlada preprečila odtekanje informacij o zavarovancih na zavarovalnici Vzajemna. Vemo, da je prišlo do škandala in vlada je to nekako spravila elegantno, če lahko temu tako rečem, pod preprogo in se spreneveda še naprej, da se lahko stvari odvijajo še naprej. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber izvolite.
Hvala lepa. Najprej vas bom skušal popraviti, razen če imate drugačne podatke iz medijev kot jaz sam. Mi nismo bili seznanjeni z nikakršnim odtekanjem podatkov pri zavarovalnici Vzajemna, pač pa smo bili obveščeni o anonimnem pismu, ki je tako ravnanje očital Zavodu za zdravstveno zavarovanje. Če misliva isto, potem mi dovolite to, ker sicer o Vzajemni bi samo želel, da je samostojen gospodarski subjekt. Naj to povežem z vašimi prejšnjimi razpravami - je samostojen gospodarski subjekt, on je odgovoren za čuvanje podatkov, za odtekanje ali ne odtekanje podatkov in seveda tudi zakoni veljajo zanj. Če ste imeli v mislih anonimko, ki je bila namenjena domnevnim nepravilnostim na zavodu za zdravstveno zavarovanje, naj pač navedem, da je zavod javno večkrat odločno zanikal podatke v tej anonimki, da ta anonimka ni predložila nobenih dokazov; da na ministrstvu menimo, da anonimka, ne glede na posebno stališče, ki ga imamo najbrž vsi do anonimk, ampak če anonimka prinese konkretne dokaze, jih je treba upoštevati; in da je zavod to anonimko predal ustreznim organom, ki lahko proučujejo oboje, morebitno odtekanje podatkov in morebitno krivdo za tako podtikanje. Dovolite, da zelo na kratko komentiram še vaš očitek o zaposlitvi določene osebe, ki naj bi bila poprej izgnana iz zavarovalnice Vzajemna. Ta država je majhna. Ko ljudje na ta ali oni način izgubijo ali gredo v drugo službo, še ne pomeni, da jim je zato ta služba ali ukvarjanje s takimi posli za večno prepovedano v tej državi, zlasti, ker tej osebi ni bilo niti očitano, kaj šele dokazano. To pomeni, da nam niso znani podatki ali kakršnikoli očitki, da bi ta oseba bila kakorkoli v spornem odnosu s svojim prejšnjim delodajalcem. Naj pa povem neko drobno anekdoto, spoštovani gospod poslanec. Mi imamo še neko drugo, zelo podobno zgodbo - in opravičujem se tistemu-, ki jo bom omenil brez imena. Imamo tudi direktorja agencije za zavarovalni nadzor, ki je bil nekoč v službi pri Triglavu. Pa najbrž ni bilo nobene debate, ko so se začele vse, najbrž zelo ustrezne in učinkovite sankcije s strani agencije za zavarovalninadzor v primeru Triglava. Tako da mislim, da gre za izjemno neosnovane in zelo tendenciozne ter zlonamerne povezave z zaposlenimi, ki korektno opravljajo svoje delo v korist državljanov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. To lahko tudi akceptiram, kar ste rekli na koncu, da so tendenciozne, ampak sistem pa ne igra. In v tem je problem in na to želim tudi opozoriti. Zavarovanci bodo ali bi lahko bili, če se ne bi zgodilo to, kar se je pač zgodilo, oškodovani. Toda dejstvo je nekaj drugega. Nedopustno pri tem uhajanju informacij je verjetno bilo, ker so iz Vzajemne uhajale informacije o mlajših in tistih premožnejših. In tisti so šli vsi v ostali dve zavarovalnici in potem je starostna struktura v zavarovalnicah ravno takšna, v Vzajemni starejši, v ostalih dveh pa mlajši, tisti, ki v bistvu porabijo manj za zdravje. In, tam je več dobička. Nekatere zavarovalnice si na ta račun delijo dobiček, na Vzajemni bi pa naj starejši zavarovanci, ki so tam ostali, ki so verjetno tudi bolj stabilni in so verjeli v to zavarovalnico, pa bi naj bili zato oškodovani. In to je tisto, kar je nedopustno. Sedaj je sprenevedanje vlade, in še posebej bi ob tem omenil DeSUS, ko je podpiral take rešitve, da se niso pripravile te sheme ali kakršnekoli druge rešitve. Mi ne trdimo, da morajo biti zavarovalne sheme, ampak ko govorimo o zavarovalnih shemah, vemo, kaj mislimo; drugače bi morali obrazlagati cel sistem, kaj smo s tem mislili. Za to gre. Ko govorite o nekem dobičku, negirate medgeneracijsko solidarnost. To pa je verjetno tudi treba upoštevati. In, spoštovani gospod minister, vi ste pa zdaj tisti strelovod, se opravičujem, ampak na drugega ne morem nasloviti. Vladajoča večina je imela dvotretjinsko večino ves čas. Lahko bi sprejeli kakršne koli rešitve. Rešitve, ki so bile dobre, smo tudi v opoziciji podpirali, takšnih ni malo, ampak vi niste pripravili nobene rešitve in jih tudi nismo mogli zato podpreti, bili bi jih podprli. Ni bilo celovite rešitve ali kakorkoli vi to rečete, dolgoročne, nam je vseeno. Poglejte, samo še kratek primer. Ko ste rekli, da sistem ni mogel iti skozi, da imamo takšne in drugačne [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Takoj zaključim, gospa podpredsednica. Tudi na avtomobilskem zavarovanju imamo nekatere zavarovance, ki delajo kar naprej škodo, ampak sistem je vseeno pripravljen in deluje. In isto bi lahko bilo tu. Ampak sistem ni bil pripravljen in zato je tisto, na kar mi opozarjamo, in tudi jaz sprašujem: Kako boste preprečili uhajanje informacij? Se opravičujem, ker sem porabil malo časa več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Gospod poslanec, zahvaljujem, da ste to svojo kritiko kljub vsemu korektno prikazali. Dovolite, da vam tudi korektno odgovorim. Mislim, da Vzajemna, ponovno ste rekli, Vzajemna celo nima podatkov o premoženjskem stanju svojih zavarovancev, ker ima pravzaprav njihove premije, ki so enake. Dovolite, da samo na glas ugibam, ali res mislite, da morebitne želje, da ugotoviš, kdo je premožnejši Slovenec in mlad in zdrav in premožen, da greš samo v zdravstveno zavarovalnico. Naj ponovim, zaenkrat ni nobenega dokaza, da bi taki podatki sploh obstajali in da bi odšli iz zdravstvene zavarovalnice. Zato vas opozorim, navajate nekaj, kar ni dokazano in pravzaprav na to naprej ne morem odgovarjati. Druga stvar je, da o ustreznih rešitvah, jasno je, da poslanci menite, da je določen zakon, če imaš dvotretjinsko večino v parlamentu, mogoče sprejeti v enem mesecu, ampak natanko veste, da nekaterih zakonov ni mogoče sprejeti. Zdravstvene reforme ni mogoče sprejeti, tudi če imaš cel parlament, ker jo moraš dati v javno razpravo. Zdravstvene reforme po vsem svetu trajajo leta. Prepričan sem, da ta razprava, ki traja in traja vse do danes in očitno ne bo dokončana v tem mandatu, je kljub vsemu največja zasluga tega ministrstva, ker je osvestila državljane. In ti državljani nobenemu novemu parlamentu in nobeni drugi vladi ne bodo dopustili, da se bo na področju zavarovalništva začelo povečevati privatno financiranje. Da bi se zasebni denar plačeval iz žepa. Katerakoli vlada bo morala s tem računati. Zato mislim, da smo naredili zelo veliko. Hoteli smo več. Lahko mirno rečem, da sem jaz osebno želel in pričakoval več. Da ste nekateri na vaši strani trdili, da gre prehitro, da ni mogoče z veliko žlico narediti velikih premikov. Ampak na področju zavarovalništva je potreben ta velik premik. Jaz sem prepričan, da bo do tega premika prišlo v prihodnjem mandatu. Zato si bomo vsi skupaj prizadevali in pozivam tudi vas na strani opozicije, da spremenite ta kontekst, da menite, da iz privatnega žepa državljani morajo prispevati, ker ne morejo. Revnejši ne morejo.
Hvala lepa. Ministru za zdravje bo poslansko vprašanje postavil mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vprašanje se bo nanašalo na izplačilo plač vodilnih delavcev v Kliničnem centru na čelu z generalnim direktorjem. Ugotovilo se je, da so bile izplačane previsoke plače. Niso bile v skladu z zakonom oziroma mimo predpisov, ravno tako pa tudi plače vodilnih delavcev Kliničnega centra, ki so si obračunavali fiktivne dodatke, težke delovne pogoje, konkurenčna klavzula in še marsikaj zraven. Ravno tako pa so tudi pravniki v pravni službi kliničnega centra imeli dodatne pogodbe o delu s kliničnim centrom. Gospod minister! Vi ste odgovorni tudi za zakonito delovanje institucij, kot je klinični cente in podobnih. Zanima me: Kaj ste ugotovili in kaj ste storili v tem primeru? Upam, da bom dobil korektne odgovore. V primeru prejšnjega vprašanja ministru gospodu Dimovskemu sem dobil napačne odgovore, ki niso resnični. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber, izvolite.
Gospa podpredsednica, spoštovani gospod poslanec! Jaz si želim, da bi vam odgovoril natančno. Res je, odkrili smo nepravilnost. Odkrilo jo je ministrstvo samo in je že ukrepalo. Ukrepalo je na ta način, da je naročilo, da se spremeni pogodba z generalnim direktorjem kliničnega centra, da se mu zmanjša plača in po novem bo generalni direktor imel plačo, ki bo na 162 mestu med plačami v kliničnem centru. Zato mi dovolite, da povem nekaj malega zgodovine na tem področju, ker ni tako, bom rekel, enostavno. Najprej naj rečem, da je zvišanje plač zdravnikom v letu 1996 prineslo njihove plače v obliki tako imenovanega zdravniškega dodatka, ki je domala podvojilo njihovo plačo. To je to veljalo tudi za direktorje, če so bili zdravniki. Nastal pa je problem, če direktorji niso bili zdravniki, ker v tem primeru so imeli avtomatsko okroglo od 150 do 250 tisoč nižjo bruto plačo, kot če bi bil na tem mestu direktor zdravnik. Jasno, da to vrsto let ni bil problem. Šele takrat, ko smo začeli postavljati vprašanja o pravem manedžmentu, o učinkovitem manegamentu, ko smo začeli postavljati pogoje, da mora na delovnem mestu direktorja, seveda lahko je tudi zdravnik, ampak z ustrezno izobrazbo in z ustreznim znanjem na področju menedžmenta, so se stvari začele spreminjati. Zelo počasi. Še vedno večino mest na teh delih pokrivajo zdravniki. Imamo pa kljub vsemu nekaj več delovnih mest, kjer na teh mestih niso zdravniki. Tukaj seveda nastopa ta problem, o katerem govorimo. Generalni direktor kliničnega centra z novim imenovanjem ni zdravnik. Prejšnji je bil zdravnik. In tukaj se je zgodila napaka, da so mu pripisali ne večjo plačo, ampak enako plačo kot prej in da je bilo to napisano tudi v pogodbi. Seveda je bila tukaj storjena napaka. Mi smo jo ugotovili šele po treh mesecih, ampak kljub vsemu smo jo ugotovili, jo zahtevamo, čeprav smo s tem, kot sem povedal, naredili absurd. Na tako delovno mesto, če tega ne bi uredili, ampak takoj bom povedal, da smo tik pred ureditvijo tega problema, seveda ne moremo dobiti ljudi, ki pridejo potem na 200 mesto v strukturi zaposlenih. Zato naj ponovim, generalni direktor kliničnega centra je od nastopa v zadnjih treh mesecih res da dobival plačo, ki je bila bruto približno 200 tisoč, neto pa 100 tisoč višja, kot bi jo smel, zato se bo sedaj znižala, ampak upam, da bo čim prej začel veljati zakon o določilu o plačah o javnem sektorju, ki končno, kot je ustrezno, direktorje postavlja izven kolektivnih pogodb, kjer so bili doslej. Po novem bo torej plača generalnega direktorja kliničnega centra - seveda moramo čakati še na vse dogovore in na kolektivno pogodbo - bo znašala približno en plačilni razred manj, kot je plača ministra. In tako je v kliničnem centru veljalo ves čas doslej. Seveda so bile narejene zato tudi sorazmerno manjše napake tudi pri vseh ostalih vodstvenih delavcih - mislim, da gre od pet do deset ljudi, se opravičujem, ker to ni naše področje. Generalni direktor je s 1.7. že znižal njihove plače na zakonito ustreznost. Prosil bi vas, gospod poslanec, da razumete, da prav ta točka ni točka, kjer kažemo s prstom na posameznike, ki služijo, ampak gre spet za točko, ko nekateri zakoni nekoliko zamujajo, se prekrivajo z drugimi zakoni. In ta zakon, ki ga tu čakamo, da bi začel veljati, upamo, da bo začel veljati, ko bo sprejeta kolektivna pogodba za javni sektor, in bo tudi veljal, upam, od 1.7. naprej. Mislim, da sem vam povedal zelo natančno, kar sem o zadevi vedel. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, želite besedo, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Dobil sem pravzaprav odgovore skoraj na vse, razen na vprašanje glede pravnikov, kako je s temi dodatnimi pogodbami. Ne vem, ali ste to kaj ugotavljali. Hkrati me seveda zanima, ali ste kaj podobnega naredili, kakšno podobno revizijo v drugih institucijah. Ne morete mimo tega, da bi vendarle v teh štirih letih pa zasnovali sistem za menedžerje, ki bi bil skladen. To se je vseskozi obljubljalo. Predsednik vlade je obljubljal, da to ni problem, da lahko to čez mesec uredijo in da bo potem funkcionalno, racionalno in zakonito. To, kar ste naredili, je zakonito, ne vem pa, ali je to stimulativno, tako kot sami pravite. Ampak to je vendar naloga vlade. Naloga vlade je, da to uredi, da sistemi delujejo. Rad bi še odgovor, ali ste kje drugje še naredili, pa glede teh pravnikov, da so imeli dodatne pogodbe, če seveda imate na to odgovor, drugače bi vam pa svetoval, da to opravite.
Naj odgovorim, da od 1.7. dalje ministrstvo za zdravje nadzira vse plače in imamo v pregledu vse plače. Do tega trenutka smo imeli nadzor nad plačami direktorjev v bolnišnicah, ne pa v zdravstvenem domu. Tako se ta pregled opravlja. Seveda vam pa ne morem odgovoriti na posamezne primere plač, ki ste jih omenili. Lahko pa vam povem, da v nekaterih drugih bolnišnicah, ki smo jih takoj dali pod nadzor zaradi morda podobne anomalije, smo ugotovili, da so zakonito izplačevali plače. Recimo, primer bolnišnice Jesenice, kjer imajo na delovnem mestu menedžerja ne zdravnika, ampak naj omenim, njegova plača je nestimulativna in je bistveno nižja od njegovih podrejenih. Če pa me vprašate, spoštovani gospod poslanec, naj odgovorim tako kot prej z zdravstveno reformo: takih zadev, ki se vpletajo v celoten sistem plač v javnem sektorju, v pogajanja s sindikati, v številne partnerje, preprosto ni mogoče, in praksa kaže, da jih ni mogoče rešiti čez en teden, čez dva tedna, ampak je potrebno zelo veliko strpnosti. Jaz zelo upam in si želim, najbrž lahko rečem v imenu vlade, da bi še v tem mandatu prišlo do rešitev, ki bi omogočale izvajanje novega zakona. Ta novi zakon pa odgovarja na vprašanje pravih plač direktorjev v javnem sektorju. Hvala lepa.
Hvala, minister. Besedo ima France Cukjati za vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo. Predvsem v tem predvolilnem času slišimo od predsednika vlade same lepe pohvale o rezultatih njegove vladavine. Na izredni seji državnega zbora prejšnji teden je govoril, dovolite, da citiram, da ne bo kaj narobe. Takole je govoril: Naj povem, še enkrat naj ponovim, da je Slovenija vse skozi v celotnem obdobju imela večjo rast kot Evropska unija. Obrestne mere so v Sloveniji tako nizke, kot še nikoli doslej. Inflacija je najnižja doslej, kreditni rejting te države je najvišji kot je bil kadarkoli. Slovenija je med tistimi državami znotraj EU, ki je daleč najmanj zadolžena. Vsi, vse Slovenke in Slovenci smo lahko ponosni na to, da smouspešni na tem področju, o plačni politiki smo uspeli doseči dogovor s sindikatom. To je bil velik uspeh socialnega partnerstva [[...]]"in tako dalje. Tako predsednik vlade, gospod Rop, ne samo državni zboru, ampak tudi še kje drugje, sadi rožice. Mi pa pravimo tako. Delavec pa ob vseh teh čudovitih uspehih naše vlade vsak mesec pogleda na plačilno listo in se zgrozi. Plače in pokojnine se realno nižajo, in vse več je tistih, ki študirajo, kako preživeti mesec. Ne, kako obogateti, kako preživeti. Kako naj preživi neka povprečna slovenska družina z enim, dvema otrokoma, ko je samo eden v službi, otroka v šoli, treba je plačati najemno stanovanje, treba je tudi kupiti kruh in mleko, še kakšne superge, pa kavbojke, pa plačati šolo v naravi, šolske potrebščine intako dalje? Kako naj družina preživi? Ponavljam, ne obogati, ampak preživi. Slovenija je tudi podpisnica splošne deklaracije človekovih pravic, ki jo je sprejela generalna skupščina Združenih narodov leta 1948 in ki pravi takole: Vsakdo, kdor dela ima pravico do pravične in zadovoljive nagrade, ki zagotavlja njemu in njegovi družini človeka vreden obstoj". Gre torej za problem, s katerim se ukvarja in se mora ukvarjati celotna vlada, predvsem pa tudi vaše ministrstvo gospod minister. Zato vas sprašujem: Kaj bi moralo ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve oziroma vlada storiti, da bi redno zaposleni delavec, delavka z rednim delom, zaslužil toliko, da bi lahko on in njegova družina preživela? In še enkrat ponavljam, ne obogatela, ampak preživela. Vprašanje sem vam pred enim tednom poslal in bi prosil odgovor.
Hvala za vprašanje. Minister imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Vprašanje je zelo široko. Tega se tudi sami zavedate, zato bom v odgovoru nakazal nekaj smeri, ki bodo pokazale, v kateri smeri vlada deluje. Ne, kar bi, ampak kar je tudi že storila v posameznih primerih, da bi družine dostojno preživele. Naj povem, v tem primeru, da vse to, kar ste našteli, seveda drži, kar se tiče rasti in tako naprej, čeprav ugotavljamo, da smo v zadnjih dveh letih predvsem po 11. septembru seveda imeli nižjo gospodarsko rast, kot je bila pričakovana, in da se je to poznalo tudi na brezposelnosti in podobno. Kar se tiče vprašanja, kako naj posamezna družina preživi, je seveda odvisno v prvi vrsti do tega, kakšen tip delovnega mesta ima posameznik. Tip delovnega mesta, ki ga posameznik ima je pa seveda odvisen od več faktorjev. Na eni strani, ko smo vstopili v tržno gospodarstvo, je seveda stopnja preko plačila, ki ga posameznik dobi, predvsem odvisna od delodajalca, ki zaposluje tako osebo. Praviloma gre za neke vrste, kot pravimo, ponudbo in povpraševanje po tem delovnem mestu, ki je na eni strani povpraševanje po posameznih strokovnjakih in zaposlenih in se tako oblikujejo predvsem na osnovi nekih investicij. To se pravi, investicije so osnovni generator, da tako rečemo, povpraševanja po zaposlenih oziroma ponudbe, bi rekli, delovnih mest. Zato je po mojem mnenju, če ste že vprašali, kako ali pa kaj bi bilo najbolj primerno, je seveda izrazito treba pospešiti rast investicij, kar smo, bi lahko rekli, tudi s posameznimi ukrepi, tudi z nižjimi obrestnimi merami seveda tudi storili in tudi delamo. Drugo je na strani ponudbe dela. Tukaj ugotavljamo in če želite tudi mnenje, ki bi ga tukaj z vami rad delil, je seveda zelo odvisno od stopnje izobraženosti. V nekaterih segmentih, v nekaterih okoljih, v nekaterih industrijah, panogah je stopnja izobrazbe po mojem mnenju prenizka in bi tako posameznik kot država in država tudi v tem smislu dela, da povečuje stopnjo zaposljivosti preko stopnje izobraževanja. Zato je po mojemmnenju ta del najpomembnejši, kar se tiče ponudbe dela. Če govorimo, da imamo na eni strani povpraševanje in ponudbo, poglejte, država pa nujno mora uvesti določen socialni korektiv, ki onemogoča, da bi pa plače padle pod nek določen nivo, ki bi zagotavljal recimo po nekih definicijah, vi ste navedli socialno listino oziroma deklaracijo človekovih pravic, neko raven. Mi se seveda zavedamo, da je govoriti o tem zelo težko, ker v vsakem posameznem primeru so potrebe posameznika ali pa neke družine lahko različne. V vsakem primeru ima Slovenija tako imenovani socialni ekonomski korektiv minimalno plačo. Minimalna plača se je v zadnjih treh letih povečala, imam tukaj konkretne podatke, da ne bo kakšnega problema, od 53.3% povprečne plače po kolektivni pogodbi v predelovalnih dejavnostih na 55.4% povprečne plače. To je, da tako rečemo, med državami Evropske unije med najvišjimi procenti. Ravno danes so pa v dnevnem časopisju izšle številke, ki so povedale, kolikšna je seveda minimalna plača v posameznih državah.Če ste zasledili, je najvišja v Luksemburgu, najnižja, mislim, da je Latvija, Slovenija pa se nahaja nekje v sredini, glede pač na stopnjo razvitosti. V procentih povprečne plače pa je med najvišjimi. V socialnem sporazumu je nekako številka, ki bi se ji radi približali, okoli 58% povprečne plače, kar pomeni, da bi to bila neka določen raven. Pri denarnih socialnih pomočeh, ker pa sedaj seveda nimamo toliko časa, da bi šli v globino pa seveda tudi obstaja tako imenovana raven minimalnega dohodka. To je pa po zakonu o socialnem varstvu neka kategorija, ki naj bi omogočala boljše življenje posamezniku, ki se od časa do časa lahko znajde seveda v problemih, ki so ali rezultati izgube delovnega mesta ali kakšnega drugega. In še ostajajo drugi socialni korektivi, ki jih prinaša zakon o socialnem varstvu. Na področju družinske politike pa seveda za določeno družino, ki ima neko določeno raven dohodka, pa je podatek, da ki jih v Sloveniji pridobiva okoli 400 tisoč prejemnikov.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Zelo načelno ste odgovorili, da je potrebno povečati ponudbo in povpraševanje. To se pravi, tudi stopnjo zaposljivosti in izobrazbe. Zelo splošen odgovor, za katerega pa kot da v začetku tega mandata ta vlada ni vedela, kajti ponudba se ni povečala, povpraševanje se je povečalo, zaposljivost se ni povečala. Dalje. Ko govorite o dvigu procenta, ki mora veljati za najnižjo plačo v razmerju do povprečne plače, je ta procent seveda lahko v Evropi med najvišjimi, glede na to, da je povprečna plača zelo, zelo na spodnji meji med najnižjimi. Še vedno ostane ob vseh teh hvalah in uspehih, ki jih gospod predsednik vlade vedno znova rad ponavlja, vprašanje, kako preživeti družini ob dejstvu, da plačein pokojnine še zdaleč ne sledijo rasti življenjskih stroškov, tistih najnujnejših življenjskih stroškov za preživetje. Ne govorimo o rasti cen cementa in pa, ne vem, gradbenega materiala, ampak o rasti cen življenjskih potrebščin. Ne govorim, da imate samo vi krivdo, da je stanje med zaposlenimi vse slabše, ampak gre za dejstvo, ki bi se ga morala zavedati celotna vladna koalicija, tudi glede pokojnin stranka upokojencev.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Moj odgovor je bil tak, kakršno je bilo tudi vaše vprašanje. Poskušal sem z nekimi konkretnimi številkami tudi odgovoriti. Naj odgovorim tudi, kar se tiče spet podatkov, čeprav se zavedam, da ti podatki so statistika in je v vsakem posameznem konkretnem primeru težko odgovoriti na vprašanje, ker so potrebe posameznikov lahko zelo različne, tudi glede recimo na zdravstveno stanje posameznikov in podobno. Vendar pa bi vaš podatek, ki ste ga povedali, da v bistvu povprečna plača oziroma rast plač ne dosega rasti življenjskih stroškov, to pa žal vam moram povedati, da seveda ni tako. Da imamo v povprečju rast, realno rast plač recimo od leta 1997 do leta 2003, to je obravnaval tudi ekonomsko socialni svet - mislim, da dva meseca nazaj - in je ugotovil, da je bila povprečna rast plač - govorimo seveda o statistiki - 2%. To je bila realna rast. To se pravi, da je rasla po rasti življenjskih stroškov oziroma inflacij plus še 2% nad to, vendar pa pod rastjo produktivnosti, kar je bil pa tudi nek dogovor socialnih partnerjev čez neko celotno obdobje, ker mora v bistvu rast produktivnosti zagotoviti tudi v bistvu neko akumulacijo, bomo rekli, ki je potem osnova za investiranje. Jaz bi na koncu rekel, da tukaj delim vašo skrb seveda za vsakega državljana in državljanko, ampak lahko bi rekel, da je bilo v zadnjem obdobju ali pa v obdobju te vlade kljub temu narejenih kar nekaj premikov, seveda verjetno ne zadosti in pa ne v vseh višinah oziroma obsegu. Konec koncev tudi poročila, če govorimo o neki oceni sistema za socialno varstvo za Slovenijo, so ugodna in ocenjujejo Slovenijo kot eno modernih ali pa najmodernejših tudi socialnih sistemov. Tukaj je seveda več vprašanj. Še enkrat bi pa poudaril, da v končni fazi ali pa tisto, kar rečemo v ekonomiji, v zadnji instanci, je najpomembnejši agregat seveda pa gospodarska rast. In to je pa treba stalno v bistvu negovati, da tako rečem, z monetarnimi instrumenti kot tudi instrumenti v realni ekonomiji, med katerimi štejem obseg investicij in pa seveda strukturo investicij med najpomembnejše.
Hvala lepa. Ministrici za kulturo, ki je upravičeno odsotna bo poslansko vprašanje postavil gospod Ivan Mamić. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bi rajši videl, da bi bila ministrica tu, ker bi imel tudi več časa imel, da se kaj pogovorim z njo. Ministrici za kulturo bi postavil vprašanje: Po kakšnih kriterijih ministrica za kulturo razporeja denar zamejskima revijama Naš dom iz Benečije in Primorski dnevnik iz Trsta? Primorski dnevnik je dnevnik, v Benečiji je pa petnajstdnevnih, list z nekaj stranmi. Jaz sem se pogovarjal z ljudmi, ki živijo v Benečiji o tem problemu. Pravzaprav so me povabili na pogovor in izpostavili ta problem. Rekli so, da ne dobijo skorajda nič, da bi lahko list preživel in je tudi abstinirano leto, ker niso imeli nikakršnih sredstev. Ta list financirajo podjetniki, zamejci. Tudi smo priče temu, da Primorski dnevnik dobivamo tudi poslanci, ne vem, ali ga vsi dobivamo in če pride vsak dan. Jaz ga imam kar naprej na mizi, čeprav ga nismo niti naročili, vsaj jaz ne. Nekako bi se reklo, da nam je celo vsiljeno nekaj, ampak to plača država Slovenija. Se pravi, za Primorski dnevnik je denar, ker je količinsko mogoče 50-krat več kot Naš dom. Govorimo in sprejemamo zakone o rabi slovenščine v interesu ohranitve slovenskega jezika in vrednot. Zakaj se to ne prenese tudi na Slovence v Benečiji, ki si tega zelo želijo? Zakaj mačehinski odnos do te populacije? Prosil bi, če bi gospa ministrica v čim krajšem roku odgovorila na to vprašanje, glede na to, da se končuje naš mandat, da bi še lahko posredoval ta odgovor Slovencem v Benečiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica vam bo pisno odgovorila. Gospoda Zamernika ni. Ministru za finance bo poslansko vprašanje postavil dr. Andrej Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Seznanjen sem z dejstvom, da gospod minister danes ne more biti v tem državnem zboru. To tudi razumem kot nujne posle njegovih odgovornosti. Vendar bi rad izpostavil to vprašanje. Po informacijah, ki jih objavljajo javni mediji in prihajajo iz tako imenovanih dobro obveščenih krogov, med katere načrtno ne spada ta državni zbor, se država oziroma oba paradržavna sklada Kod in Sod ter DSU, naslednica Srda, Slovenske razvojne družbe, naj bi se odločili letos izredno hitro, a vendar kot vedno na skrajno nepregleden način, da bi prodali kapitalske deleže iz največjih oziroma ključnih podjetij. Ob množici družb izstopa najava prodaja državnega deleža v Gorenju.Govori se tudi o prodaji Smelta, kjer imajo večinski delež kapitalska in odškodninska družba ter DSU. Gre za pomembno podjetje, ki v svojih delih, ki poslujejo v Švici in drugje po svetu, še vedno finančno močno. V Ljubljani pa je vsem znana Smeltova palača. Vsem Slovencem pa letalo, ki bi bil za vlado dosti boljša izbira kot zloglasni falkon. V tem primeru menda nedržavni delež v skladu s tradicijo vladajoče strukture po javno nepredvidljivi ceni na tiho kupil Istrabenz. Pri navedenih in podobnih prodajahdržavnih deležev v gospodarskih družbah očitno ne gre samo za gospodarska merila, temveč tudi za politične smotre. Zakaj se vladi prav sedaj tako mudi? Ali ne gre pri vsem tem za dodatno prerazporejanje in koncentracijo lastnine v interesu politično vplivnih posameznikov ali skupin in na škodo države, to se pravi državljank in državljanom, kot neposrednih lastnikov teh skladov? Po drugi strani pa je iz podatkov o poslovanju kapitalske družbe in odškodninske družbe očitno, da ustvarjajo izjemno nizek dobiček na ogromen kapital, s katerim razpolagajo. Kapitalska družba je lani ustvarila samo 480 milijonov tolarjev dobička na kapital, ki je ob koncu 2003 znašal več kot 240 milijard tolarjev, poleg tega pa opravlja še s 60 milijardami tolarjev sredstev skladov. Izredno majhen dobiček je prikazal tudi odškodninski sklad in sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. Ne glede na opravičila, ki jih dajejo uprave paradržavnih skladov, so dobički, ki bi se prelili v državni proračun daleč premajhni, glede na obseg državnih sredstev, s katerimi razpolagajo. Spoštovani gospod minister za finance! Glede na znane težave na področju javnih financ, kaj ste naredili za to, da bi pri prodaji državnih deležev v gospodarskih družbah zagotovili, da bi zares dosegli čim bolj ugodno ceno za prodajalce, to je tudi za državni proračun? Kaj nameravate storiti v tem smislu? Zakaj se do sedaj vlada tako uspešno otepa učinkovite rešitve na tem področju, in sicer, da bi bile velike delniške družbe, v katerih ima država posredno ali neposredno odločilno besedo, kotirale ne borzi? Gotovo se s takšnim pristopom s strokovnega vidika strinjate, saj bi to prav gotovo bistveno povečalo preglednost prek nadzora Agencije za trg vrednostnih papirjev in samega kapitalskega trga. Zakaj se vlada boji nadzora in preglednosti? Kaj nameravate storiti, da bi se tudi to uresničilo? Ali ste kot finančni minister zadovoljni z nadzorom, kar se tiče pravilnosti in smotrnosti upravljanja s tem premoženjem in tudi z nadzorom nad postopki prodaje in nakupa državnih deležev v gospodarskih družbah. Gospod minister, kaj nameravate storiti, da bi položaj bistveno izboljšali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za okolje, prostor in energijo, ki je tudi opravičeno odsoten, bo poslansko vprašanje postavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je minister nujno zadržan, bom postavil ustno vprašanje, prosil bi pa za pisni odgovor. Razmere na stanovanjskem področju niso spodbudne že vrsto let, gradnja stanovanj poteka prepočasi in izrazito zaostaja za potrebami. Velik primanjkljaj iz preteklosti se vsako leto samo še povečuje in po podatkih primanjkuje več kot 20.000 stanovanj. Ker stanovanj primanjkuje, so cene stanovanj visoke, nominalno celo višje kot v evropskih državah in njihovih glavnih mestih, zato je velika večina ponudbe namenjena le bogatejšim slojem prebivalstva. Izredno pa primanjkuje stanovanj za finančno manj premožen del prebivalstva, za mlade družine in za družine z nižjimi dohodki, za invalide in za druge posebne skupine. To so skupine, ki živijo v izredno težkih razmerah in imajo nizko kreditno sposobnost, zato je pridobitev stanovanja skoraj nedosegljiv cilj. Nacionalna stanovanjska varčevalna shema temu pomembnemu delu populacije ni namenjena, preprosto zato, ker nimajo sredstev za vplačila. Leta 2000 je bil sprejet nacionalni stanovanjski program, v katerem je zapisana ocena letnih potreb, se pravi, 10.000 stanovanj letno, od tega 45% oziroma 4.500 neprofitnih in socialnih stanovanj. Kolikor toliko sprejemljivo bi bilo 2.000 do 2.500 stanovanjskih enot letno, za letos je po tej dinamiki predvidenih 1.800 stanovanj. Vendar se je po podatkih v zadnjih trinajstih letih, od leta 1991 do 2003, zgradilo približno 8.100 stanovanj oziroma nekaj več kot 600 letno, kar pomeni le četrtino potrebnih enot. To istočasno pomeni tudi to, da je potrebnih 35 do 40 let, da bi pokrili trenutne potrebe oziroma povpraševanje, ne da bi pri tem priračunali letni prirast, in ta je glede na družbene trende tudi precejšen, saj statistika vsako leto beleži manjše družine in porast števila gospodinjstev, zato ta primanjkljaj samo še narašča. Na ta problem v letošnjem in v preteklih poročilih opozarja tudi varuh človekovih pravic, ki med drugim tudi opozarja, da je reševanje tega problema preveč prepuščeno občinam. Lani smo sprejeli stanovanjski zakon, v katerem smo še dodatno uzakonili možnost za uvedbo obvezne udeležbe za najem neprofitnega stanovanja, s čimer smo samo še omejili dostop do stanovanj ravno tem najtežjim kategorijam. V nacionalnem programu, ki je bil sprejet leta 2000, je tudi zapisano, da so neposredne državne proračunske intervencije v razvitem kapitalizmu pravilo in ne izjema. Pri nas niso niti izjema. Edini konkreten predlog, namenjenpospešitvi tovrstne gradnje, ste pred dvema mesecema zavrnili v tem državnem zboru, zato je vprašanje, kdaj in kako se bo odreagiralo, da se bo saniral ta problem neprofitnih stanovanj, več kot na mestu. Država oziroma pristojno ministrstvo je odgovorno za tako katastrofalno stanje. Zato me tudi zanima: Kaj se namerava storiti, da bi se bolj učinkovito pristopilo h gradnji neprofitnih stanovanj, še posebej za tiste, ki se borijo z najtežjimi finančnimi in posledično tudi socialnimi problemi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dobili boste pisni odgovor. Ministru za šolstvo, znanost in šport bo poslansko vprašanje postavila gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz bom postavila vprašanje, čeprav gospoda ministra danes ni, bom pa prosila za pismen odgovorov. Po uvedbi devetletke se starši pritožujejo, da so se bistveno povečali njihovi izdatki za učbenike, delovne zvezke in druge šolske potrebščine. Slovenija je svojevrstna oaza v Evropi, saj povsod drugod dobijo otroci v začetku leta učbenike in delovne zvezke v šoli po zelo nizki ceni, samo pri nas jih moramo drago kupovati v knjigarnah. Cene so visoke tudi zaradi pretirane luksuzne izvedbe, ki ne ustrezajo namenu učbenika. Učbenik je le delovni pripomoček, ki svojo funkcijo opravi z zaključkom leta, ko se vsebina pretoči v znanje učencev. Učenci morajo imeti pravico podčrtovati, označevati in dopolnjevati besedilo s svojimi opombami, kar je možno samo, če so učbeniki njihovi. To še bolj velja za delovne zvezke. Naloga šole je namreč predvsem v tem, da učence nauči kako se učinkovito uči, zato smo zelo skeptični do učbeniških skladov, ki izhajajo iz popolnoma druge logike, saj morajo učenci, katerih starši ne morejo kupiti predragih učbenikov, te učbenike paziti, jih ne morejo uporabljati tako učinkovito kot njihovi bolj premožni vrstniki. VSloveniji ob enotnem učnem programu dopuščate po več, celo po pet učbenikov za isti razred, čeprav je to povezano z velikimi stroški, ki si jih odrežejo avtorji, recenzenti, različne komisije, tiskarji in prodajalci. Zakaj ne določite za vsak predmet enotnega učbenika za celo državo, da ga boste tiskali v eni tiskarni, ki ima državno koncesijo in zakaj ne organizirate neposredne distribucije učbenikov na šole, ki jih potem po neprofitni ceni prodajo učencem? V zvezi z obstoječim sistemom vas sprašujem naslednje: Koliko različnih naslovov učbenikov in delovnih zvezkov za devetletko trenutno obstaja? Koliko avtorjev ter recenzentov je v tem šolskem letu dobilo honorarje za učbenike oziroma delovne zvezke in koliko je bil skupen znesek honorarjev? Koliko tiskarn se ukvarja s tiskom učbenikov? Kolikšni so njihovi skupni prihodki od tiskanja učbenikov in delovnih zvezkov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Podobnik, boste kljub odsotnosti ministra postavili poslansko vprašanje? Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Minister, prav tako kot poslanskega kolega dr. Bajuka, me je obvestil, da je danes nujno zadržan zaradi svojih pomembnih obveznosti minister za finance, pa vendar bi rad postavil poslansko vprašanje in upam, da bom dobil na njega pisni odgovor oziroma odgovor. Veljavni zakon o financiranju občin postavlja nekatere slovenske občine v deprivilegiran položaj. Tukaj bi omenil vsaj dve občini, občino Idrija in občino Cerkno. Za kaj gre? Zaradi načina oziroma koncepta tega zakona so take občine prizadete, še posebej pri investicijah, na primer v šolski prostor, torej v šole, telovadnice in nekatere druge objekte. Te občine morajo izrazito bistveno več sofinancirati občinskega denarja, kadar kandidirajo za državna sredstva. Po mojem mnenju gre za neko vgrajeno nepravičnost v sam zakon, zato sprašujem ministra za finance, ker vem, da se je več let pripravljalo nov zakon: Ali je zakon že pripravljen? Kakšen je koncept tega zakona? Ali bo zakon bolj pravičen in bo v svoje rešitve vgradil tudi nekatere elemente, da bodo tudi - recimo, težak teren, visokogorska območja, visoka zaraščenost, težje zime in tako naprej, elementi, ki bodo takim občinam omogočale, da bodo lažje uveljavljale z zakonom in dodeljene pristojnosti, in še posebej, kadar se bodo te občine, na primer občine Idrija, Cerkno in podobno odločale za investicije v šolski prostor, v šole, telovadnice, da bodo imele enak položaj kot druge slovenske občine? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Sok bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje, prostor in energijo. Izvolite.
Hvala lepa. Nisem prepričan, da ima smisel postavljati to vprašanje, sedaj v tem trenutku, ampak vseeno mogoče za magnetogram, enkrat za pozneje. Ministra za okolje in prostor, ki je moral resnično danes oditi zaradi tega, kar se je zgodilo, sem želel vprašati naslednje. In sicer, v Novi Sloveniji smo vseskozi nasprotovali ratifikaciji pogodbe o jedrski elektrarni Krško. Ko nismo mogli v državnem zboru doseči in prepričati večine, da je ta ratifikacija škodljiva za Slovenijo, smo takrat odločanje obstruirali. Vendar je zakon o ratifikaciji, seveda, bil sprejet. Naši pomisleki so bili vezani predvsem na dvoje: Prvič, nismo se strinjali z odločitvijo o dveh ločenih skladih za razgradnjo, kar določa 11. člen pogodbe. Isti člen tudi določa, da bosta obe pogodbenici, se pravi, Slovenija in Hrvaška, financirali vsak polovico stroškov, povezanih s programom razgradnje in odlaganjem radioaktivnih odpadkov. Že takrat smo opozarjali, da osnutek direktive Evropske unije o ravnanju z jedrskimi odpadki določa, da mora za celotne odpadke poskrbeti država, na območju katere se objekt nahaja. Druga točka našega nestrinjanja z ratifikacijo, sicer manj pomembna, je bil način postavitve in delovanje uprave jedrske elektrarne. Sedaj se mandat te vlade izteka, gospod minister, nič od pogodbe pa se do tega trenutka ni izvršilo, kar se seveda tiče Hrvaške, razen dejstva, da jedrska elektrarna ponovno dovaja Hrvaški polovico električne energije. V našem skladu za razgradnjo se je nabralo do sedaj 25 milijonov evrov, hrvaška pa ga ni niti na pravno-formalni ravni začela ustanavljati, kaj šele, da bi zbrala že tudi določena sredstva, del določenih sredstev. Dejstvo je, da bo odlagališče čez devet let, kljub problemom z lokacijo, moralo biti. Lahko se zgodi, da ga - tako kot se ta vlada loteva največjih problemov - ne bo in da bo treba odpadke izvažati. Kajti, izjave Hrvaške dajo vedeti, da Hrvaška ne misli graditi odlagališča na svojem ozemlju. Povsem nekaj drugega v finančnem smislu, še veliko težje, pa je seveda vprašanje razgradnje. Že sedaj strokovnjaki govorijo, da bo treba za razgradnjo zbrati eno milijardo evrov in ne eno milijardo mark leta 2023, kot je zapisano v pogodbi. V vsakem primeru je ratifikacija, s katero je bil opravljen poskus reševanja ponesrečenega odklopa elektrike, pod močnim vprašajem, predvsem kar se tiče obvez glede sklada. Ali, gospod minister, sedaj, ko se vam mandat končuje, še vedno mislite, da ste z ratifikacijo te pogodbe, ki je šla v paketu s sporazumom Drnovšek-Račan, ravnali prav? In: Kako odgovarjate na dejstvo, da Hrvaška do sedaj ni zbrala niti enega evra v svojem skladu za razgradnjo? Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnji danes, gospod Ivan Mamić, ki postavil poslansko vprašanje ministru za promet, izvolite.
Hvala lepa. Imam vprašanje za gospoda ministra za promet. Na januarski seji sem postavil poslansko vprašanje v zvezi z modrimi oznakami na hitri cesti za odsek Selo-Vipava. V odgovoru mi je gospod Presečnik, prejšnji minister za promet napisal, da je že v pripravi zamenjava modrih za zelene table. To pomeni, da vožnja ne bo 90 km, ampak bo dovoljena 110 km. Zanima me: Kdaj bo ta zamenjava realizirana, saj gre za majhne spremembe po številu tabel, pa tudi po denarju? Vozniki namreč še vedno plačujejo kazen za prehitro vožnjo po cesti, rezervirano za motorna vozila, kljub temu da gre za enako cesto po vsej trasi od Vrtojbe do Vipave. Meni so se pritoževali vozniki po Vipavski dolini in so rekli, da je to namenoma tako narejeno, zato da se nabere čimveč denarja v državno blagajno, v proračun. Tako bi mogoče vsaj del tega vprašanja lahko postavili ministru za notranje zadeve, pa vseeno prosim, gospod minister, če mi lahko odgovorite.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec, za to vprašanje. No, dejansko drži, da vam je moj predhodnik, če se ne motim v začetku meseca februarja, pisno odgovoril, pa očitno ni dovolj razumljena ta problematika. Mislim, da ne bo odveč, da jo še enkrat bolj preprosto obrazložim. Dejstvo je, da je avtocesta oziroma cesta v Vipavski dolini po vseh dokumentih: prostorski razvoj, nacionalni program in kategorizacija, uvrščena med tako imenovane hitre ceste, kar pomeni, da so to štiripasovnice brez odstavnih pasov, in kar pomeni, da je hitrost omejena trenutno na 100 kilometrov - če se ne motim. Ta hitrost bo povečana s spremembami in dopolnitvami zakona o varnosti v cestnem prometu. Še prej bi pa rad povedal, zakaj je ta cesta hitra cesta in zakaj tudi nikdar ne bo okategorizirana kot avtocesta. Zaradi treh razlogov. Prvi razlog je ta, da imamo zdaj že avtocesto do Fernetičev. Drugi razlog je ta, da z vidika prometne varnosti ta del ne dopušča hitrejše vožnje, zlasti zaradi velikega števila tovornih vozil. In tretji razlog je ekološke narave; namreč vemo, da večja hitrost predstavlja tudi večjo koncentracijo ogljikovega dioksida, in to v tem izjemno kmetijsko subtilnem območju ni dovoljeno. Zato problematika leži nekje drugje. Vprašanje se glasi - ne, kdaj bo Dars zamenjal modre table z zelenimi, ampak kdaj bo v tem zadnjem odseku zelene table zamenjal z modrimi. Te zelene table, ki zdaj obstajajo in ki v bistvu navidez kažejo na to, da gre za avtocesto, obstajajo še iz časa osimskih sporazumov, ki so to traso predvideli kot avtocesto, vendar je bila potem avtocesta, kot rečeno, usmerjena proti Fernetičem. Takoj, ko bo začel veljati novi zakon o varnosti cestnega prometa, bo Dars ukrepal in te table, ki so zdaj zelene, zamenjal z modrimi tako da bo celotna vipavska cesta okategorizirana kot hitra cesta in bo ta omejitev malce povečana, na 110 kilometrov na uro. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mamić, izvolite.
Gospod minister, oprostite, da moram to reči, vendar izgleda, da vprašanja niste razumeli. Od Vrtojbe do Sela so zelene table, od Sela do Vipave so modre table. To se pravi, režim vožnje je različen na popolnoma enaki cesti, ker je to popolnoma enaka hitra cesta, po istem načrtu, prejšnji profili, vsakih 20 metrov, če smo natančni, so vsi enaki od Vrtojbe do Vipave. Zakaj so zelene do Sela in od Sela naprej modre? In zdaj policisti lepo čakajo v tistih nišah, dva kilometra od Sela proti Vipavi, in ustavljajo voznike, ki vozijo enako, kotso vozili prej. In potem voznik reče: "Ja, tam je zelena tabla, tu je pa modra, zakaj? Ali samo zato, da se pobira denar?" Policist se nasmeje in pravi: "Rešite to v državnem zboru." Upam, da sem bil zdaj jasen. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Gospod poslanec, morda videz včasih kaže na to, da stvari ne dojemam hitro, ampak videz dostikrat vara. Tako da bi še enkrat povedal: ne, da bo treba zamenjati zelene oziroma modre table. Poenotiti bo treba avtocesto tako, da bo v celoti hitra, ne pa tako, kot si vi predstavljate, da bo zelena. In to se bo zgodilo takoj, ko bo prometna zakonodaja usklajena z notranjo oziroma varstveno; to pa lahko naredimo od 1. januarja 2005 naprej. Ko bo to urejeno, se zelene table zamenjajo z modrimi in ne bo nobenega dvoma več, da je celotna vipavska avtocesta pod režimom 110 kilometrov na uro, torej pod, če želite, v narekovajih, "modrim režimom". Upam, da sem bil zdaj jaz dovolj jasen.
Hvala lepa. Dovolite, da se predsedniku vlade in ministrom zahvalim za danes podane odgovore. Prav tako predstavnice in predstavnike vlade v imenu poslank in poslancev prosim, da na nekaj vprašanj, ki so ostala neodgovorjena, odgovorijo pisno. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam sejo. Ob 19.00 uri bomo prešli na obravnavo B1 točke dnevnega reda, to je na volitve predsednika državnega zbora. Ob 19.00 uri torej nadaljujemo. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na B1 TOČKO DNEVNEGA REDA - VOLITVE PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Danes do 12.00 ure, ko je potekel dogovorjeni rok za vlaganje kandidatur za izvolitev predsednika državnega zbora, je predlog 9.7.2004, torej znotraj tega roka, predložila skupina 40 poslank in poslancev s prvopodpisanim Borutom Pahorjem, ki za predsednika Državnega zbora Republike Slovenije predlaga gospoda Franca Ferija Horvata. Želi predstavnik predlagateljev dodatno obrazložiti predlog? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. V skladu s tretjim odstavkom 199. člena poslovnika državnega zbora o izvolitvi predsednika državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci oziroma poslanke, ki jih izvoli državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so posredovali predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. Predlog za komisijo je naslednji: Rudolf Moge, Jože Tanko, Aurelio Juri in Peter Levič. Član te komisije sem tudi sam kot predsedujoči. Ali kdo temu predlogu nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o sestavi komisije. Glasujemo o sestavi komisije. Navzočih nas je 68, za predlog je glasovalo 65, proti 1. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet in komisija je izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika državnega zbora bo poslancu vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži besedo "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, s katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s 94. členom ustave Republike Slovenije bo kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani, v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjene glasovnice oddali v glasovalno skrinjo, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo glasovanja. Prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasijo v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 19.20 uri in bo trajalo 15 minut, se pravi, ob 19.35 bo glasovanje zaključeno. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se ponovno zberejo v sobi 217. Sejo bomo nadaljevali ob 19.50 uri.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje, predstavniki sredstev obveščanja oziroma medijev! Dovolite, da predstavim zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za predsednika Državnega zbora Republike Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 12. julija 2004. Razdeljenih je bilo 83 glasovnic, oddanih je bilo 83 glasovnic. Neveljavna je bila 1 glasovnica, veljavnih je bilo 92 glasovnic. 82 glasovnic. Tudi predsedujoči se zmoti, 82 glasovnic je veljavnih, za je glasovalo 74 poslank in poslancev [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Proti je glasovalo 8 poslank in poslancev. Na podlagi izida glasovanje je bil z večino glasov vseh poslancev izvoljen za predsednika Državnega zbora Republike Slovenije, Franc Feri Horvat. Dovolite, da v imenu vseh kolegic in kolegov našemu poslanskemu kolegu Francu Feriju Horvatu za izvolitev za petega predsednika državnega zbora Republike Slovenije iskreno čestitam. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Sedaj bom dal besedo novemu predsedniku, ker želi spregovoriti. Po njegovem nagovoru bomo naredili deset minut odmora, nato pa prešli na volitve podpredsednika. Predsednik Franc Feri Horvat, izvoli, imaš besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej iskrena hvala za izraženo zaupanje in še posebej za tako številčno in veliko zaupanje. Žal današnje delo državnega zbora spremlja tudi žalostni dogodek. Mislim na potres, ki smo ga začutili tudi tukaj v tej dvorani in izkoristil bi rad to priložnost - upam, da mi tega ne boste zamerili, da mi to dovolite - da v imenu tega državnega zbora izrazim pripravljenost vsem državljankam in državljanom na potresnem območju oziroma na območju, ki ga je prizadel potres, da bomo tako kot vedno storili vse, kar bo potrebno za odpravo posledic potresa. Dovolite mi še, da rečem sledeče. Tako veliko zaupanje mi je še dodatna obveza in zaveza, da v času trajanja tega mandata do konstituiranja novega državnega zbora po volitvah, ki bodo 3. oktobra, odgovorno in v okviru svojih moči v sodelovanju z vami, kolegice in kolegi, s poslanskimi skupinami, službami državnega zbora, vlado, civilno družbo in ne nazadnje z mediji, ki stalno intenzivno spremljajo naše delo, storim vse, da upravičim vaše zaupanje v dobro državljank in državljanov Slovenije. Hvala za pozornost. [[Aplavz.]]
Spoštovani predsednik, želim vam uspešno delo. Podpredsedniki ti bomo v tem času še pomagali. Sedaj odrejam 10 minut odmora, nato pa preidemo na naslednjo točko izvolitev podpredsednika državnega zbora. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi, glede na to, da mi je vodenje seje pri tej pomembni točki tako rekoč ognjeni krst, vas prosim za razumevanje, če bom zagrešil kakšno napako. Gotovo to ne bo namenoma, ampak zaradi pomanjkanja prakse. S pomočjo generalne sekretarke in z vašim konstruktivnim sodelovanjem upam, da mi bo uspelo voditi korektno to točko. Prehajamo na Č 1 TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VOLITVE PODPREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Danes do 12. ure, ko je potekel dogovorjeni rok za vlaganje kandidatur za izvolitev podpredsednika Državnega zbora, je predlog dne 12.07.2004 predložila skupina enajstih poslancev s prvopodpisanim Janezom Janšo, ki za podpredsednika Državnega zbora Republike Slovenije predlaga doktorja Dimitrija Rupla. Vprašam, ali želi predstavnik predlagateljev dodatno obrazložiti svoj predlog? Kolega France Cukjati, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani prisotni! Poslovnik državnega zbora v 20. členu zahteva, da mora biti eden od podpredsednikov iz največje opozicijske poslanske skupine. Ker je bil naš poslanski kolega, gospod Brejc izvoljen v Evropski parlament in je že odstopil z mesta podpredsednika državnega zbora, se je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke odločila, da za novega podpredsednika iz svojih vrst predlaga gospoda doktorja Dimitrija Rupla, ki je na kandidaturo tudi pristal. Zaradi izvolitve v Evropski parlament je z mesta predsednika državnega zbora odstopil tudi gospod Pahor in v Slovenski demokratski stranki nismo komentirali predloga poslanske skupine Združene liste, ampak smo ga podprli, ker menimo, da ima poslanska skupina Združene liste pravico namesto Pahorja predlagati kogarkoli iz svojih vrst. Povsem tudi razumemo, da vladne stranke ne gojijo ravno velike simpatije do opozicijske poslanske skupine in njihovega predloga za novega podpredsednika državnega zbora. Pričakujemo pa, da bomo vsi skupaj upoštevali določbo 20. člena poslovnika in bomo spoštovali pravico poslanske skupine, da iz svojih vrst predlaga kandidata po svoji presoji. Hvala lepa.
Hvala za dodatno obrazložitev. Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja. V skladu s tretjim odstavkom 199. člena poslovnika državnega zbora o izvolitvi podpredsednika državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so mi že posredovali predloge za člane komisije, ki bo vodila glasovanje. To so: Rudolf Moge [[LDS]] , Jože Tanko [[SDS]] , Aurelio Juri [[Združena lista]] in Peter Levič [[SMS]] . Član te komisije sem tudi sam kot predsedujoči. Sprašujem, ali kdo temu predlogu nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o predlagani sestavi komisije. Glasujemo o sestavi komisije. Navzočih nas je 79, za je glasovalo 75, proti 2. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika državnega zbora bo poslancem vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi posredujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži besedo "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna, neveljavna pa je tudi glasovnica, s katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s četrtim odstavkom 199. člena poslovnika državnega zbora bo kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasijo v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 20.25 uri ter bo trajalo do 20.40 ure - 15 minut. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se zberejo v sobi 217. Sejo bomo nadaljevali ob 20.55 uri.
Spoštovane kolegice in kolegi. Nadaljujemo sejo s prekinjeno obravnavo č 1 točke - to je volitve podpredsednika državnega zbora. Dovolite mi, da preberem zapisnik. Po ugotovitvi izida glasovanja za podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 12. julija 2004. Razdeljenih je bilo 84 glasovnic, oddanih je bilo 55 glasovnic, neveljavnih 8 glasovnic, veljavnih je bilo 47 glasovnic. Za je glasovalo 42 poslank oziroma poslancev, proti je glasovalo 5 poslank oziroma poslancev. Na podlagi izida glasovanja ni bil z večino glasov vseh poslancev izvoljen za podpredsednika Državnega zbora Republike Slovenije dr. Dimitrij Rupel. Ker kandidat ni dobil zadostnega števila glasov, se ponovi kandidacijski postopek in postopek glasovanja na podlagi novega predloga kandidature. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na naslednjo točko, ki jo bo vodila kolegica podpredsednica. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ISTOSPOLNI PARTNERSKI ZVEZI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, v zvezi s tem zakonom je skupina 10-ih poslancev, s prvopodpisanim mag. Janezom Drobničem zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Med nami lepo pozdravljam obe predstavnici vlade Republike Slovenije in vabim k besedi državno sekretarko v ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve gospo Alenko Kovšca, da nam poda dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite gospa Kovšca.
Spoštovane poslanke in poslanci, predsedujoča. Dovolite, ker je pač to prva točka dnevnega reda po izvolitvi, bi rada izrekla vse čestitke Feriju Horvatu za njegovo izvolite in bi prešla na obrazložitev zakona o istospolni partnerski zvezi. Priprava in usklajevanje tega zakona tečeta že vrsto let. Od prvih pobud za ureditev pravnega položaja istospolnih partnerstev, ki sovpadajo z uveljavitvijo večstrankarskega sistema do prvega osnutka, ki se že v leto 1999. O njem so se civilna družbena gibanja izrekla kot o neustrezni podlagi, saj je urejal le nekatera vprašanja o medsebojnih premoženjskih razmerij, dodatno stigmatiziral partnersko zvezo in ni rešil vprašanja socialnih pravic in dolžnosti, ki so temeljna pri izenačevanju možnosti za uveljavljanje pravic in udejanjena enakosti pred zakonom. Podlaga za uresničevanje pravic istospolno usmerjenim je prav gotovo slovenska ustava. 14. člen, ki govori o enakosti pred zakonom, zagotavlja enake človekove pravice in temeljne svoboščine ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično in drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj ali katerokoli drugo osebno okoliščino, med katere spada tudi spolna usmerjenost. 15. člen ustave določa, da se človekove pravice in temeljne svoboščine uresničujejo neposredno in na podlagi ustave, in tudi, da so človekove pravice in temeljne svoboščine omejene samo s pravicami drugih in v primerih, ki jih določa ta ustava. Če enakosti pred zakonom ni možno uresničevati neposredno z uporabo ustavnih določb, je seveda nujno, da posebni zakon uredi vsa tista vprašanja, ki uresničevanje pravic omogočajo, in s tem tudi udejanja enakost pred zakonom; v tem primeru sobivanje dveh oseb različnega in enakega spola. 53. člen ustave določa, da zakonska zveza temelji na enakopravnosti zakoncev, medtem pa zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerah v svojem 3. členu zakonsko zvezo zoži s tem, ko določa, da je to z zakonom urejena življenjska skupnost moža in žene, zato na podlagi tega materialnega predpisa sklenitev zakonske zveze dveh oseb istega spola ni mogoča in zato tudi ne uresničevanje pravic, ki iz tovrstne zveze izhajajo. Zakonodajalec je ocenil, da je življenjska skupnost dveh oseb istega spola realen pojav in da je bil doslej izpuščen iz zakonskega urejanja, kljub temu da vemo, da take skupnosti v dejanskem življenju obstajajo in da se na podlagi sobivanja srečujejo z zelo pomembnimi zakonskimi in življenjskimi ovirami. Zakonodajalec je imel dve možnosti: ali, da bi popolnoma izenačil skupnost dveh oseb istega spola s heteroseksualno skupnostjo into uredil z obstoječim zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ali pa, da to vprašanje uredi s posebnim zakonom. Odgovore in s konsenzom civilnodružbenih skupin se je odločil za slednje. Civilna družbena gibanja in posamezni, ki so že dlje časa opozarjali na problem uresničevanja pravic iz naslova sobivanja, kot so: status sorodnika, obveznost preživljanja, delitev premoženja, uresničevanje socialnih pravic, dedovanj, status privilegirane priče. Vse navedeno je in postavlja člane, posameznike te skupnosti, v deprivilegiran, neenakopraven položaj, saj ne glede na uresničevanju dolžnosti do države s plačevanjem davkov, prispevkov, spoštovanja pravic drugih nimajo možnosti uresničevanja in uveljavljanja pravic kot posamezniki v primeru smrti, bolezni dedovanja, državljanstva, zdravstvenega varstva, uveljavljanja olajšav socialnih pravic. Stanje, kot je, je podnormirano in je ureditev teh življenjskih vprašanj v skladu z načelom pravne države. In ne samo to, v interesu vsake urejene družbe je, da podpira skupnosti in sobivanja oseb, v katerih lahko le-te uresničujejo in zadovoljujejo potrebo po pripadnosti, zaupanju, pomoči. Ni neznano dejstvo, da ljudje, ki živijo v čustveno stabilni skupnosti, varnem okolju, v okolju razumevanja in podpore, predstavljajo tudi podporo in stabilnost širše skupnosti. Predlog zakona pomeni uresničitev naslednjih ciljev in načel. Prvi in temeljni cilj je ureditev pravnega položaja istospolnih partnerskih zvez. Pri tem je predlagatelj upošteval tudi družbene okoliščine v slovenskem prostoru. Zato zakon ne odpravlja razlik med heteroseksualnimi in istospolnimi zvezami in ne izenačuje obeh zvez niti v simboličnem niti v formalnem pogledu. Istospolna partnerska zveza jamči le določene pravice, ki izhajajo iz medsebojnega razmerja med partnerjema, ne pa pravic iz družinskih razmerij v odnosu do otrok, prav tako ne daje pravice do posvojitve otroka. Predlagatelj s tem zakonom predlaga ureditev sklenitve istospolne partnerske zveze dveh oseb istega spola, pogoje za njen vpis v matični register, določa pravne posledice, ki nastanejo s sklenitvijo zveze, ter ureja njeno prenehanje. V okviru obsega urejanja razmerij, nastalih med partnerjema, predlagatelj predlaga tudi določitev pravnih posledic za partnerja na drugih področjih družbenih razmerij, ki jih urejajo drugi zakoni. Človekove pravice niso nekaj, kar lahko podvržemo vsakokratnemu preverjanju ali celo trenutnemu stanju duha in morale. Tudi niso nekaj, na čemur se preštevamo in iščemo večino. Borba za človekove pravice je bil proces, civilizacijsko vprašanje, je bil konsenz, dosežen med ljudmi in za ljudi, ki jim je kriterij vključevanje in ne izključevanje. Ta norma je kot najvišji kriterij tudi zapisana v preambuli slovenske ustave. Svoboda je širok prostor, zamejen je le s posegom v svobodo drugega. In zakon o istospolnih zvezah prav gotovo v ničemer ne posega v svobodo drugih, daje pa svobodo izbire. Ima pa tudi poleg pravne ureditve istospolnih zvez simbolen pomen, ker dviga prag strpnosti, sprejetosti, človečnosti in priznava pripravljenost večinske skupnosti za sobivanje v različnosti. Ob začetkih priprave zakona je bilo ozračje v Sloveniji še zelo negotovo. Mediji, javne razprave in oddaje, odstiranje neznanega, javno izrekanje vidnih politikov o potrebnosti zakona, strpna diskusija, kultura dialoga je pripomogla, da je prav ta zakon danes ena svetlih točk, kjer je možno dokazati, da je strpnost del naše kulture in da je 14. člen ustave spoštovano načelo. Z nezavidljivih 30% na vedno bolj optimističnih in večinskih 54% državljank in državljanov Slovenije, ki se izrekajo o potrebi po pravni ureditvi tega vprašanja, je bila dolga pot iskanja političnega in družbenega konsenza. Ob takih zakonih je potreben. Tu gre priznanje vsem koalicijskim strankam, tudi velikemu delu Slovenske ljudske stranke, ki je do zadnjega v strpnem dialogu iskala skupaj z vladnimi predstavniki konsenz, ki je danes pred nami. Da to ni zgolj ekskluzivno vprašanje Slovenije, dokazujejo podatki evropskih držav, tudi članic skupnosti, ki nam povedo, da so okvir, ki uzakonja zakonsko zvezo oseb istega spola, uvedle že številne države: Danska, Švedska, Norveška, Nizozemska, Islandija, Francija, Nemčija, ki ga je celo podnaslovila zakon o koncu diskriminacije istospolnih skupnosti, Portugalska, Belgija, Finska tri države Združenih držav Amerike, Kanada, španska Katalonija, Madžarska, Hrvaška in prejšnji mesec tudi Švica. Z namenom in v pričakovanju, da smo tudi v Sloveniji uspeli najti politični konsenz o potrebnosti tega zakona, naj mi bo ob koncu dovoljeno citirati besede svetovno znanega politika, ki pravi: "Zgradimo si dom za 20. stoletje, kjer ima vsak prostor pri mizi in kjer ni niti en otrok pozabljen." Od takrat smo že v novem tisočletju. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije predstavil gospod Vojko Čeligoj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V poslanski skupini DeSUS menimo, da predlog zakona odpira možnost za razpravo, kam v tem zgodovinskem obdobju umestiti svobodo izbire, ki po našem mnenju predstavlja ena izmed temeljnih človeških pravic. Predlog je tudi priložnost, da o tem na glas spregovorimo in tako možnost, da presežemo stereotip, ki zalezuje istospolno usmerjene. Po 25-ih letih, odkar splošno vzeto je postalo zastopanje za enake ali vsaj primerljive pravice istospolnih globalni pojav, menimo, da je treba storiti korak dlje. Ne samo, da se večina Evrope zaveda tega dejstva. V zadnjem času je, kot smo slišali, veliko držav od Hrvaške do Španije, držav z vrednotami zahodnega sveta sprejelo zakone podobne predlaganemu. In ne glede na to, da mednarodni dokumenti narekujejo priznavanje pravic istospolnih tudi na simbolični ravni, je treba premostiti ovire. Izkušnje iz tujine, ker že dalj časa priznavajo istospolne pravice sicer na različni ravni, vemo, da je uzakonitev pravic samo prvi korak do nediskriminatornega vedenja. Veliko istospolnih se sooča z diskriminacijo ne le na področju zaposlovanja, tam je morda samo najočitnejša, temveč tudi v zdravstveni oskrbi. Zaradi odklonilnega vedenja zdravnikov se ne morejo zaupati o spolni usmerjenosti in skrbi istospolnih največkrat niso vključene v različne študije v splošnem in preventivnem delovanju v zdravstvu. Vsi pa vemo, da so istospolni za marsikatero bolezen rizična skupina. Vsekakor pa je najočitnejša tiha, navzven nevidna diskriminacija prisotna tudi na drugih institucionalnih nivojih. Homoseksualnost gotovo ni nikakršna prednost, vendar ni ne nekaj, česar bi se morali sramovati. Terminologija resolucije enakih pravic gajev in lezbijk, ki je eden najpomembnejših mednarodnih dokumentov na tem področju, je nedvoumna. Resolucija zahteva enake pravice in ne osebne pravice. Ne glede na to da bo treba vložiti še veliko truda, da se bomo tudi "de facto" približali terminologiji, v poslanski skupini DeSUS vidimo v predlogu zakona vsaj dobro osnovo za diskusijo, možnost za razpravo in premostitev nekaterih ovir. Homoseksualna razmerja v naši kulturi sicer nam danes niso več tabu tema, kljub temu se vsakodnevno srečujemo s takimi ali drugačnimi odpori, ko teče beseda o istospolnih razmerjih. V poslanski skupini DeSUS smo mnenja, da je pravica do izbire partnerja lastna izbira vsakega posameznika in da država nikakor ne bi smela posegati v odločitev le-tega. Država tudi ne bi smela omejevati legitimnih želja njenih državljanov. S sprejetjem predlaganega zakona bomo dokazali, da se zavzemamo za pluralizem, toleranco in odprtost. To so tudi vrednote demokracije. Za zaščito pravic te skupine državljanov dejansko varujemo tudi svoje pravice. Zaradi tega smo v poslanski skupini DeSUS prepričani, da je predlog zakona dobra podlaga za nadaljnje diskusije. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Peter Levič, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Predlog zakona o registriranih partnerskih skupnosti je potreben. Žal nam je, da je v naše klopi uspel priti šele sedaj na zadnjo redno seje tega sklica, ko praktično ni več nobene možnosti, da bi bil zakon v tem mandatu sprejet. Zahteva za prvo obravnavo pa se je zakonodajni postopek še podaljšal in s tem je praktični izničila možnost, da bi bil predlog zakona obravnavan vsaj na matičnem delovnem telesu. Kakšna bo njegova usoda v naslednjem mandatu, pa ne more napovedati nihče. K hitrejšemu obravnavanju zakona tako ni pripomoglo niti priporočilo Evropskega parlamenta, ki med temeljne pravice EU uvršča pravico homoseksualnih parov do poroke in poziva, kot pravi, proti vsakršnim diskriminacijam, tako pravne kakor dejanske, katere žrtve so homoseksualci. Naj začnem kar z ustavo. Ta naj bi ščitila državljane in njihove človekove pravice, ne glede na njihove osebne okoliščine in pravice do življenjskega parterja, ne glede na njihov spol - je prav tako ena izmed njih. Zdi se mi, da je prav v zadnjem času v Sloveniji toliko očitnih kršitev teh ustavno določenih pravic, da tudi ta zakon ne bo veliko pripomogel k njihovem spoštovanju. Nestrpnost do drugačnih je že tako prežeta v Slovencih, da je včasih narobe, če si že drugače oblečen. Želja biti čim bolj podoben drugim in spadati v neizpostavljajočo sredino, nam bo sedaj, ko se priključujemo veliki množici narodov in kultur, kaj malo pomagala. Če ne bomo sposobni enakovredno sprejemati drugačnih kultur, tudi svoje ne bomo sposobni ohraniti. Kako lahko pričakujemo, da nas bo nekdo jemal enakopravno in spoštoval naše človekove pravice, če sami ne spoštujemo njihovih. Tako radi vedno izpostavljamo naših razvitost in odprtost, a vedno znova padamo na izpitih spoštovanja človekovih pravic. Na klopi imamo zakon o istospolnih partnerstvih. Nekatere izmed strank so mu že odreklo podporo, še preden je ta sploh prišel na poslanske klopi. Človekova pravica, da si sam izbere partnerja, s katerim želi ustvariti življenjsko skupnost, je prav gotovo ena izmed osnovnih pravic. In če to z osebo istega spola - kaj zato! Komu mar, s kom nekdo živi v skupnem gospodinjstvu, zakajnekomu ne bi pripadale iste pravice kot vsem ostalim državljanom samo zato, ker je njegov partner istega spola. Je zato kaj manj človek? Je zato njegova ljubezen kaj manj vredna? Zato ne razumemo strahu nekaterih, ki tako odločno in goreče nasprotujejo temu predlogu zakona, še posebej zato, ker ta zakon prinaša le registracijo partnerskih skupnosti. Iz strahu pred morebitnim kasnejšim referedumom, ko bi zakon končal podobno kot zakon o oplojevanju z biomedicinsko pomočjo, tako zakon ne dovoljuje poroke, ampak le registracijo partnerstva. To je bojazen tistih, ki menijo, da se bo s tem zakonsko partnerstvo do istospolnih partnerjev povsem izenačilo z zakonskimi zvezami heteroseksualnih parov in da bo s tem prizadet koncept družine, povsem odveč. Kajti, zakonsko priznanju homoseksualne zveze, kot jo predvideva zakon, daje homoseksualnih parom resda enakopravnejši položaj v primerjavi s pari nasprotnih spolova, nikakor ne enakega. Pri sklenitvi zveze med istospolnima partnerja namreč ne bo šlo za poroko, temvečzgolj za registrirano partnerstvo. Zakon bo odpravil nekatere obstoječe anomalije in istospolnim parom omogočil ureditev premoženjskih razmer, dedovanje, socialno in ekonomsko varnost partnerjev. S takšno ureditvijo položaja homoseksualnih parov se sevedane strinjajo vsi, saj naj bi bile po prepričanju nekaterih te zveze protipravne, nemoralne in socialno nekoristne. Vsakdo ima seveda pravico do svojega mnenja, vendar ne smemo pozabiti, da so moralna prepričanja eno, sodobna načela pravne države in pravneenakosti države pa nekaj povsem drugega. Pravna izenačitev parov istega spola s heteroseksualnimi pari zato ne more biti nemoralno in protipravno dejanje, ampak pomeni zgolj potrditev pravne enakosti vseh državljanov. V Stranki mladih Slovenije bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovane predstavnice vlade. V nevladnih organizacijah, ki se že leta prizadevajo za sistemsko ureditev položaja partnerjev istega spola, se bodo sedaj lahko vsaj nekoliko oddahnili, saj je vladajoča koalicija uvrstila na dnevni red zadnje parlamentarne seje predlog zakona o istospolni partnerski zvezi. Kot da je ureditev tega vprašanja eno pomembnejši državniških vprašanj, ki ga je še treba urediti, čeprav je jasno, da bo predlog obstal na pol poti pri splošni obravnavi, ki smo jo zahtevali v naši poslanski skupini. Zdi se, kot da jesamo obravnava o istospolni partnerski zvezi potrebna, da bo ta hiša pospravljena. Zakon o spodbujanju regionalnega razvoja ste umaknili z obrazložitvijo, da ni več časa za sprejem. Kakšna dvoličnost! Zakon o izravnalnih shemah, ki bi dejansko dolgoročneje reševal položaj nekaj 100.000 upokojencev, tudi ni našel mesta v proceduri. Če je predlog že uvrščen na dnevni red, smo v naši poslanski skupini splošno obravnavo želeli, da se poslanci in poslanske skupine jasno opredelijo do vprašanj, ki pa so lahko, to ne zanikamo, zelo pomembna za posameznike in skupine, tako da bi javnost lahko pravilno ocenila, kdo se zavzema in za kaj se zavzema, pri čemer ne želimo pristati na model preglasovanja, ki se je vse prevečkrat zgodil v tem parlamentu. Tematika je življenjska in prav je, da si ne zatiskamo oči. Dejstvo je, da med nami živijo ljudje, eni bolj tiho, ker si ne upajo priznati oklici, drugi bolj na očeh, ker ne želijo skrivati svoje homoseksualne identitete. Homoseksualnost kot oblika spolne usmerjenosti ni sad sodobne družbe, prisotna je od vsega začetka, spreminjal se je le odnos do nje. V sodobnem času v demokratičnih državah homoseksualnost ni kriminalizirana in vse več držav ima predpise, ki izrecno prepovedujejo diskriminacijo na temelju spolne usmerjenosti. Slovenska ustava v 14. členu govori o enakopravnem položaju vseh državljanov, imamo pa tudi 53. in 54. člen, ki jasno govorita, kaj je zakonska zveza in da zakonsko zvezo oblikujeta moški in ženska. Pravna podlaga med predlaganim zakonom o istospolnih skupnostih in veljavnem zakonu o zakonski skupnosti je izredno tesna. Zato takšno rešitev zavračamo. Predlagani zakon je dejansko prirejen po zakonu o zakonski zvezi.Podeljuje jim iste pravice in dolžnosti z izjemo posvojiteljskih pravic otrok. Lahko bodo dedovali po partnerju, priznana bi jim bila skupna lastnina, lahko bi se socialno in pokojninsko zavarovali po partnerju in postopek registracije istospolne skupnosti bi bil podoben sedanji civilni poroki pred matičarjem. Odločni smo, da izenačitev homoseksualnih in heteroseksualnih skupnosti ne pride v upoštev, kar pa ne pomeni, da moramo homoseksualne skupnosti diskriminirati. Zakon ne more izenačiti nečesa, kar se ne da izenačiti. Vsak se samostojno odloča za življenjski slog in nihče nima pravice posegati v avtonomijo posameznika. Ne odrekamo homoseksualnim skupnostim pravic, ki jim pripadajo, želimo pa, da se uredijo na način, lasten homoseksualnim skupnostim, da se umestijo v družbo na specifičen način, ki je avtonomen in samostojen. V Novi Sloveniji razumemo izenačitev istospolne partnerske zveze z zakonsko zvezo med možem in ženo za grob poseg v naše temeljne predstave v zvezi z ureditvijo družbe kot take in zato menimo, da med zakonsko zvezo moža in žene ter med istospolnimi partnerskimi zvezami ni možna nikakršna primerjava. Zavzemamo se za družinsko politiko, ki temelji na trajni zakonski zvezi moža in žene, izhajajoč iz tretjega odstavka 53. člena ustave, da država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere. Zakonsko zvezo moža in žena pojmujemo kot osnovno obliko skupnosti, družino pa kot prvo nesprejemljivo obliko skupnega življenja v družbi. Zato je po našem mnenju trajna zakonska zveza pravi temelj za vzajemno medsebojno odgovorno življenje moža in žene, družina pa njuno skupno prevzemanje odgovornosti za otroke. To pa ne pomeni, da nasprotujemo reševanju težav, zlasti pravnega značaja, ki se pojavljajo v istospolnih partnerskih zvezah. V Novi Sloveniji dosledno priznavamo kot eno odosnovnih načel vsake svobodne demokratične in pluralistične družbe, svobodo posameznika pri odločitvah o njegovem zasebnem življenju. To velja tudi za področje njegove spolnosti kot del človekove intime, zato zavračamo in nasprotujemo diskriminaciji istospolno usmerjenih posameznikov in posameznic ter njihovih osebnim razmerjem v splošnem družbenem življenju. Priznavamo jim pravico, da živijo čim bolj človeka dostojno in polno življenje. Ne odrekamo homoseksualnim skupnostim pravic, ki jim pripadajo, menimo pa, da bi jih lahko reševali s primerno ureditvijo ustreznih zakonskih oziroma pravnih področjih, recimo, podobno kot je francoski model rešitve - istospolni partnerji sklenejo tako imenovano solidarnostno pogodbo, s katero uredijo vprašanja, ki se tičejo premoženja, primer bolezni, dedovanja, kreditiranja in podobno. Jasno je, da bi LDS in Združena lista, če bi resnično želeli, sprejeli zakon v tem sklicu, saj sta za to imeli vse postopkovne in politične možnosti, se pravi, potrebno večino. Ni pa dobro, da bi ta predlog zakona postal tema predvolilnega boja. Zato je odpiranje te teme na zadnji seji nesmiselno in kaže na to, da želi vladajoča koalicija nekoliko omiliti pritiske aktivistov in pokazati, da na nek način poskuša upoštevati predvolilne zaveze izpred štirih let. Prepričani smo, da takšno nagovarjanje za sprejem zakona in takšna publiciteta istospolno usmerjenim ne koristi ravno preveč. Prizadevanja za družbeno priznanje, ki si ga tako želijo, pa v marsičem lahko kaže tudi na to, da cilj zakona niso istospolne zakonske zveze, pač pa promocija homoseksualnosti s pomočjo države, ki naj bi želela odpraviti negativen etični predznak tovrstne partnerske izbire. Nesprejemljiva je ta dvoličnost, ko krog ljudi, kjer se pojavljajo eni in isti posamezniki, omalovažuje zakonsko zvezo med moškim in žensko in ji jemlje veljavo, za poroke, za obred med istospolnimi partnerji pa si prizadeva na vse pretege. Čeprav predlagatelji trdijo, da zakon niti v simboličnem smislu in formalnem pogledu ne izenačuje istospolnega partnerstva z zakonsko zvezo kot življenjsko skupnostjo moža in žene, pa izkušnje kažejo, da je to le začetek procesa, ki se na koncu izteče v spreminjanje nečesa, kar je že stoletja veljalo za trden temelj razvoja človeške družbe. Zaradi našega pojmovanja zakonske zveze in družine Nova Slovenija ostaja stranka, ki odločno podpira zakon in družino v njuni obstoječi in edini možni obliki, pri čemer pa ne nasprotujemo ustrezni pravni ureditvi na področju istospolnega partnerstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavnici vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Naj začnem svoje branje mnenja poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov z navedkom angleškega dramatika Harolda Pinterja, ki je rekel "živi in pusti živeti". Zahteva za splošno razpravo o predlogu zakona je skladna s poslovniškimi določili in ni v tem pogledu nič izjemnega. O pravih vzrokih in namenih zanjo bi sicer morali odgovor poiskati pri predlagateljih. Po nekaterih njihovih izjavah sodeč pa ne želijo v splošni razpravi samo predstaviti svojih stališč do zakona, ki zadeva za celotno družbo pomembna in občutljiva vprašanja, ampak bodo skušali zaustaviti nadaljevanje zakonodajnega postopka, ki se mora končati, če bo izglasovan sklep, da zakon ni primeren za drugo obravnavo. Uvrstitev prve obravnave predloga zakona o istospolni partnerski zvezi smo v Združeni listi socialnih demokratov podprli, čeprav se zavedamo, da ga državni zbor v tej sestavi ne bo mogel sprejeti. V naši poslanski skupini obžalujemo, da se je usklajevanje besedila zavleklo tako zelo in bodo ostala pričakovanja zainteresirane skupine državljank in državljanov neuresničena. Zato vidimo smiselnost splošne razprave predvsem v tem, da je to priložnost za seznanitev javnosti s predlogom zakona. Mogoče je namreč zaznati, da marsikdo nasprotuje zakonu, ker nima prave predstave o tem, katera vprašanja se z njim urejajo. Pomisleki rastejo iz predsodkov do istospolno usmerjenih in se razraščajo v strah pred širitvijo skupine istospolno usmerjenih in v neupravičeno zatrjevanje, da bodo zaradi ureditve njihovega položaja prikrajšane druge skupine ljudi. Najpogosteje je mogoče zaslediti trditve, da bodo zaradi tega prikrajšane družine. Zato je najpomembnejše prepričati javnost, da zakon ne ogroža nikogar in tudi ne želi spreminjati ustaljenih vrednost. Določeni skupini državljank in državljanov omogoča urediti nekatera medsebojna razmerja tako, da ne bodo postavljeni v slabši položaj kot večina. Problema pravne praznine za skupino istospolno usmerjenih se v naši stranki zavedamo že dolgo. Zato smo tudi na strankinem kongresu v Kopru 2001. sprejeli sklep, da se bomo trudili za zakonsko ureditev njihovega položaja. Tudi v vseh javnih nastopih smo poudarjali podporo tej skupini državljank in državljanov, saj je za Socialne demokrate podpora manjšinskim skupinam in zagotavljanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin zanje ena od temeljnih programskih usmeritev. Zato v Združeni listi socialnih demokratov podpiramo sprejem zakona o istospolni partnerski zvezi. Svoje stališče opiramo na spoštovanje univerzalnih vrednot, ki zagotavljajo posamezniku enakost pred zakonom in spoštovanje človekovih pravic in svoboščin, s čimer je povezana tudi prepoved diskriminacije zaradi spolne usmerjenosti. Ne glede na to, da je prepoved diskriminacije zaradi spolne usmerjenosti zapisana v ustavi ter uzakonjena v kazenskem zakoniku v 141. členu in v zakonu o delovnih razmerjih, v 6. členu, in zdaj nazadnje tudi v zakonu o načelu enake obravnave, je prav, da se pravno - premoženjska vprašanja, zadevajoča skupnost dveh odraslih oseb istega spola, uredijo v posebnem zakonu. Ker so izpuščene iz zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. S tem samo utrjujemo sposobnost sprejemanja drugačnosti in priznavamo, da takšne skupnosti v dejanskem življenju obstajajo. Predlog zakona je nastajal daljši čas in v sodelovanju z nevladnimi organizacijami. Tudi v tem, da je pri njegovi pripravi sodelovala zainteresirana skupina ljudi, ne vidimo nič nedopustnega, saj imajo največ informacij o urejenosti položaja istospolnih zvez v drugih državah Evropske unije in v veljavnem evropskem pravnem redu. Soglašamo s tem, da je treba doseči družbeni konsenz o tem, za kakšno ureditev se bomo odločili. V iskanju podpore predlogu zakona je bilo opravljenih več usklajevanj, preden je vlada zakon vložila v zakonodajni postopek. Tako sedanji predlog odstopa od nekaterih prvotnih rešitev, denimo glede sklepanja istospolnih partnerskih zvez, ki so bile po vsebini bližje željam civilne družbe, pa smo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov nanje pristali, da bi zakon imel vsaj minimalne možnosti za sprejem. Prav zato je zelo pomembno, da zakon dobi potrebno podporo tudi v javnosti in zadnje javno-mnenjske ankete kažejo, da je javnost krepko spremenila svoj odnos in da je bila vloga medijev pri tem bistvena. Kaj zakon v resnici ureja? Z možnostjo sklenitve istospolne partnerske zveze odraslim osebam istega spola bo tako tudi njim omogočeno urediti vprašanja, kot so udeležba pri premoženju, pridobljenem med trajanjem take zveze, razpolaganje s pridobljenim premoženjem, dolžnost preživljanja partnerice ali partnerja, pa tudi socialne, zdravstvene in druge pravice. S tem bodo izenačeni v svojih pravicah v medsebojnem razmerju pa tudi v razmerju do države. Nikakor niso izenačeni v pravicah iz družinskih razmerjih v odnosu do otrok in tudi nimajo originarne pravice do posvojitve otrok. Določena so tudi pravila o prenehanju zveze. Finančne posledice sprejetega zakona so predvidene v višini 10-ih milijonov, potrebnih za računalniški program za postavitev baze podatkov in povezave z matičnim registrom ter za listine za sklenitev istospolnih partnerskih zvez. To ni tak strošek, da ga država ne bi zmogla, saj gre za državljanke in državljane, ki morajo svoje obveznosti do države izpolnjevati ne glede na to, ali so v možnosti uveljavljanja pravic zaradi svojih osebnih okoliščin enakopravni ali pa diskriminirani. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Ko sem danes v imenu Slovenske nacionalne stranke dajal izjavo o mnenju Slovenske nacionalne stranke o predlogu zakona o istospolni partnerski zvezi, sem povedal naše jasno stališče tako, kot ga bom povedal sedaj in na koncu, da zakonu nasprotujemo. Takoj naslednje vprašanje je bilo, zakaj ste ksenofobični. Zakaj smo v Slovenski nacionalni stranki nestrpni? Ali mogoče ne ocenjujete, kolegice in kolegi, da je nestrpna javnost, ker nas niti ne vpraša, zakaj nasprotujemo. Z velikim veseljem bom obrazložil, zakaj nasprotujemo. Ampak mi smo nestrpni, ker povemo iskreno in odkrito, da zakonu nasprotujemo. Kar tako, nestrpni. Gospa državna sekretarka, rekli ste, da je ta zakon v pripravi že vrsto let. Drži. Veste - pa prosim, izogibajmo se političnim sporom, nestrpnosti, populizmu in tako naprej -, številni zakoni so v pripravi že vrsto let. Vprašanje je seveda, kdo odloča o tem, kateri zakoni so vsebinsko pomembnejši, bolj pomembni ali manj pomembni. V Slovenski nacionalni stranki imamo pravico razmišljati o tem, da so nekateri zakoni pač bolj pomembni od tega. Tako ali tako, kolegice in kolegi, naj nam bo jasno, da je ta zakon v prvi obravnavi, in vsi vemo, da v tem sklicu ta zakon ne bo šel v drugo obravnavo in v tretjo obravnavo. Bodimo pošteni! In na osnovi tega lahko v Slovenski nacionalni stranki - to je naša pravica - mirno sklepamo, da je to spet ena od predvolilnih političnih potez. Če bi bil po hitrem postopku, če bi bil ta zakon odvisen od tega sklica in od nas, bi bila vsebina popolnoma drugačna - pošteno do vseh nas. Ustava po mnenju Slovenske nacionalne stranke, tako kot ste, spoštovana gospa državna sekretarka, omenili več kot trikrat, mislim pa, da trikrat vsekakor, natančno določa enakost pred zakonom. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je ta člen ustave, 14., dovolj jasen in daje dovolj pomembno vsebino temu, o čemer danes govorimo. No, in dovolite mi, da vam v imenu Slovenske nacionalne stranke povem natančno razloge, o katerih razmišljamo in zaradi katerih bomo predlogu zakona o istospolni partnerski zvezi nasprotovali. V Slovenski nacionalni stranki izhajamo s stališča oziroma vprašanja, zakaj je potreba po zakonski zvezi med istospolnima partnerjema, zakaj pa ne registracija istospolnih skupnosti, iz katere jasno izhajajo pravice in obveznosti. To je prvo vprašanje. Naslednje. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je v tem sklicu o tej vsebini prisotna pretirana agresivnost vladajoče politike in da je ta pretirana agresivnost tista, ki sproža pluse in minuse, ki se srečujejo in onemogočajo pozitivne spremembe. Poleg tega v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je predlaganizakon v največji meri prepis ali prevod zakona o zakonski zvezi. Saj je prav, vsi boste imeli seveda pravico in možnost izraziti svoje mnenje, Slovenska nacionalna stranka pač svoje. Saj verjetno bo zakon sprejet, ampak mi imamo svoje mnenje in ga smemo izraziti. Omenil bom rek "panta rhei", Heraklitov rek, ki pravi vse teče. Pravo, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, kot skupek norm živi z družbo in za družbo. Ne bom dolg, bom zelo kratek, jaz bom zelo rad spoštljivo poslušal kolegice in kolegi, tudi vas, v kolikor se mi ne bo dalo poslušati, se bom umaknil v preddverje. Prosim enake pravice tudi do nas. Pravo kot skupek norm živi z družbo in za družbo, zato je nujno deležno tudi nenehnih sprememb, tega se zavedamo vsi. Pri tem pa je pomembno, da so spremembe v največji možni meri odsev družbe in preslikava družbenih norm. Pravna norma po mnenju Slovenske nacionalne stranke - pa mislim, da lahko marsikateri izobraženci to potrdijo - lahko živi s hkratno zavestjo naroda, zato je potrebno po mnenju Slovenske nacionalne stranke spremembe na področjih, ki so tematsko občutljiva in se dotikajo človekovih pravic, vpeljati postopoma in korak za korakom. V Slovenski nacionalni stranki smo se vprašali, ali je družba pripravljena na tovrstno spremembo in po našem mnenju imamo pravico do lastnega mnenja in lastnih ugotovitev - ni, po našem mnenju. Zato kolegice in kolegi v Slovenski nacionalni stranki predloga zakona o istospolni partnerski zvezi ne bomo sprejeli. Še enkrat pa pravim, zakaj ne registracija teh skupnosti, iz katerih izhajajo tudi pravice in obveznosti. To je vprašanje, o katerem imate vsi tu v tej dvorani vsaj možnost in pravico razmišljati. Mi pa smo povedali svoje mnenje in na njem bomo tudi vztrajali.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke nam bo predstavil gospod France Cukjati. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Ta zakon se zdi ob tej pozni večerni uri kot pravljica za lahko noč. Zanimivo, malo bomo poklepetali, v tem mandatu govorili, zadnja seja je in potem bomo šli spat v naslednji mandat. Zato se mi pojavlja vprašanje resnično o smiselnosti te obravnave, zakaj je vlada dala na zadnjo sejo v prvo obravnavo ta zakon. Jaz sam ne vidim razloga, nekaj let se je zakon pripravljal, lahko bi ga dala nekaj mesecev prej, lahko bi ga dala nekaj let prej, ampak sedaj v prvo obravnavo ob koncu mandata. Ne razumem. Nekateri pravijo, da je to predvolilna. Ne vem. Če je to predvolilna, potem ne boste veliko iztržili iztega. Vsekakor pa čas razprave verjetno ni primeren in tudi ne želim oziroma niti nimam ne vem kakšnih želja, da bi odkril pravi razlog, zakaj je vlada, zakaj ste vladne stranke na to sejo uvrstile ta zakon. Pač ste, dobro je. Drugo kar je, se pa resnično vprašam, ali mi potrebujemo zakon o istospolni partnerski zvezi? Mi imamo vse več izvenzakonskih skupnosti, ljudje se niti, ko se poročijo, heterospolni, niti ne želijo imeti cirkusa, se ne želijo poročiti, ne želijo se omejevati v neke kalupe, v neke zakonske določbe, želijo živeti svobodno. A ti ljudje, ti partnerji ne želijo živeti svobodno, se hočejo omejevati, se hočejo v neke zakonske kalupe vkopavati. Jaz sam ne razumem tega. Jaz sam, če bi bil istospolec, jaz ne bi želel neke zakonske omejitve. Živel bi nek dogovor, neko življenje, ki mi paše, meni in partnerju in ne bi pustil, da mi bi država predpisovala, kako naj živim. Zakaj to govorim? Ker je zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih - govoril bom zakon o družini - ni namenjen obravnavanju odnosov med možem in ženo, ampak je pisan v prvi vrsti za otroka. To je pa nekaj drugega. Tukaj je pa država dolžna z zakonom določiti in zaščititi otroka kot tisto bitje, ki potrebuje zaščito. Oprostite prosim, predsedujoča! Kadar govorijo v opozicijskih straneh [[...]]
Lepo prosim, spoštovani kolegi [[...]]Ni res [[...]]
[[...]]ste sila ažurna v opozarjanju. Prosim, da tudi sedaj vsaj desetino tega pokažete, ko vaši poslanski kolegi motijo govornika.
Lepo prosim, res ni korektno, da segate v besedo gospodu Cukjatiju. Hvala lepa.
Hvala. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, imenoval ga bom kar zakon o družini. Namreč v drugem členu pravi: "Družina je življenjska skupnost staršev in otrok, ki zaradi koristi otrok uživa posebno varstvo." In v 3. členu: "Pomen zakonske zveze je v zasnovanju družine, otroka." In sedaj, seveda zakon o zakonski zvezi oziroma zakon o istospolni partnerski zvezi govori do 42. člena o mnogih stvareh, za katere nimam nobene pripombe. Če želijo imeti istospolni partnerji neke zakonske določbe o skupnem življenju, bomo zakon podprli, zakaj pa ne. Če to civilna družba sprejema, če to želijo, vse v redu. Ampak, kaj pravi 42. člen? 42 člen pa pravi: "V vseh drugih stvareh pa so pravice in dolžnosti istospolnih partnerjev enake kot pravice in dolžnosti partnerjev v družini oziroma moža in žene, razen - in potem postavi dve izjemi - razen v razmerju med starši in otroki in posvojitev." To pa, kar je zapisano v zakonu o družini, o odnosih s starši do otrok oziroma otrok do staršev in pa vprašanje posvojitve, to pa za istospolne partnerje ne velja, vse drugo pa velja. Pa se vprašamo, kaj pa zakon o družini govori o odnosu oziroma o posvojitvi, o pravicah in dolžnostih zakoncev glede posvojitve? Zakon o družini nič ne govori o pravicah zakoncev do posvojitev otrok, nič. Pač pa, kaj morajo izpolnjevati, kakšne pogoje morajo izpolnjevati zakonci, da smejo posvojiti otroka? Zakon o družini govori o pravici otroka, da je primerno posvojen. Zakon o družini pravi, država, ki da otroka v posvojitev, mora ga dati tam, kjer je primerno okolje za njegov razvoj in življenje. Nič o pravici zakoncev, o pravici moža in žene do posvojitve. Ker če bi bilo to tako, potem bi zakonca seveda po nekaj letih, ko nimata otrok ali pa kakorkoli prišla na ministrstvo, pa rekla: "Zahtevamo otroka." Ne, nimata pravice. Kandidirata lahko, ja, sta pridna, vse pogoje morata izpolnjevati, pa vprašanje, če bosta dobila otroka. In zakon o družini pravi v 139. členu, bom prebral: "Posvojitelj ne more biti oseba, ki ji je odvzeta roditeljska pravica, oseba, ki zaradi, za katero se utemeljeno domneva, da bi posvojitev izrabila v škodo posvojenca. Oseba, ki ne daje jamstva, da bo izvrševala roditeljsko pravico v otrokovo korist, oseba, ki ji je odvzeta poslovna sposobnost ali ki je tako duševno prizadeta ali bolna, da utegne spraviti posvojenčevo zdravje in življenje v nevarnost." 42. člen zakona o istospolnih partnerstvih pa pravi: "Te obveznosti pa ne veljajo za istospolne partnerje." Kdo to razume? To se pravi istospolni par teh obveznosti nima. Dalje, zakon o družini govori o razmerju do otrok, o razmerju do otrok. In zopet poudarjam, govori samo o dolžnostih staršev do otrok. Govori: "Starši morajo svojim otrokom omogočiti pogoje za zdravo rast, skladen osebnostni razvoj in usposobitev za samostojno življenje. Starši so dolžni svoje otroke preživljati, po svojih močeh skrbeti za šolanje in tako dalje." Kar naprej dolžnosti,dolžnosti staršev. Zaradi tega, ker je zakon o družini pisan za otroka. In seveda 42. člen vašega zakona istospolne partnerje razrešuje teh obveznosti, nič drugega ne naredi, razrešuje teh obveznosti. Zdi se nam, da ta zakon o istospolnih partnerjih prav v 42. členu ustvarja neko veliko zmedo, za katero ne vemo, ali je namerno vnešena v zakon ali pa je slučajna, ne vem. Zdi se nam tudi nesmiselno povzemati iz zakona o družini nekatere omejitve, ki pa so resnično v zakonu o istospolnih partnerjih. Recimo,zakon o istospolnih partnerjih govori, povzema zakon o zakonski zvezi oziroma zakon o družini v 3. členu takole: "Istospolna partnerska je zveza dveh oseb istega spola." Dobro je, ko govorimo o istospolnih partnerjih, si mislim, kaj pa heterospolni partnerji, ki ne mislijo ustvariti družine? Ali so oni obrobni? Ali so oni nezanimivi za vlado, ki pripravlja take zakone? Zakaj ne heterospolni partnerji? In naprej. 12. člen pravi, da ne morejo skleniti sorodniki. Zakaj pa ne? Zakaj zakon prepoveduje istospolnim partnerjem, če sta v sorodstvenem razmerju, zakaj jima prepoveduje skupnost? Dajte mi povedati, zakaj. Rekli boste, ker je to v zakonu o družini. Ampak v zakonu o družini je zaradi genetskih zadev. Zaradi tega, ker otroci med sorodniki pač so veliko bolj ogroženih, glede genetskih anomalij, zaradi tega prepoveduje. Ne vem, zakaj tukaj omejevati med dvema sorodnikoma. Recimo, dve sestrični, zakaj ne bi smeli živeti skupaj, zakaj omejevati. Hočem povedati, da je prav to pobiranje določb iz zakona o družini, sklicevanje na zakon o družini osnovna napaka tega zakona. Naredimo register vprašanj, ki jih je treba razrešiti za istospolno skupnost, pa jih bomo rešili v njihovem posebnem zakonu. Ne mešati popolnoma dveh različnih stvari. In še ena stvar. Ko se kot 42. člen hoče in se sklicuje na zakon o družini, o vseh drugih stvareh - druge stvari, pa vemo, kaj so, jih bom nekaj naštel, in sicer zdravstveno zavarovanje po partnerju, dohodninska olajšava, vdovske pokojnine, prednost pri pridobivanju stanovanj za mlade družine, druge ugodnosti v skladu z družinsko politiko. In sedaj se vprašam dve stvari. Te ugodnosti, ki jih država nudi neki skupnosti, čemu so namenjene? Če niso namenjene osnovni celici družbe, da ne bom grdo rekel, narodne reprodukcije, družini, ki je namenjena oziroma ki je ustvarjena z zakonom kot najbolj primerno okolje za rojstvo in vzgojo in odraščanje otrok. To so veliki stroški - tu gredo iz proračuna na področju družinske politike velika sredstva, in prav je tako, ampak imajo določen cilj. Država si je vzela to v zakup, ker ve za pomen družine kot osnovne celice za narodovo preživetje. Istospolna skupnost ni osnovna celica za narodovo preživetje, ki bi zahtevala prav tako izredno pozornost države v smislu sofinanciranja, zagotavljanja pogojev življenja in podobno. In drugo, kar je, popolnoma napačna je trditev predlagatelja zakona, da ta zakon ne bo imel finančnih posledic. Vse to, kar sem naštel, gospodje, pomeni velike finančne posledice, če bo sprejet 42. člen. Naj zaključim. Dokler bo takšna zmeda v tem zakonu, dokler se bodo mešale hruške in jabolka, dokler se bo sklicevalo na zakon o družini, dokler se bo iskalo podobnost v dobrih stvareh, v ugodnostih z zakonom o družini in se izogibalo drugim stvarem, dokler bo taka zmeda, mi tega zakona ne bomo podprli. Podprli pa ga bomo, če boste umaknili 42. člen. Kar se nas tiče, če mislite, da je treba še dodatno kakšno gotovost skupnega življenja drugače definirati, posebej oblikovati z novim členom, ga bomo podprli. Ne bomo pa sprejeli nobenega sklicevanja na zakon o družini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Majda Širca. Izvolite.
Spoštovani predstavnici vlade, kolegice in kolegi! V LDS bomo zakon podprli. Menimo, da ne velja preprečevati želje in pravic posameznic in posameznikov, ki želijo na ta način urediti svoje življenje. Tega ne preprečuje ustava, ne bi smela preprečevati tudi morala. Če pustimo ob strani dejstvo, da so nekatere države to uredile že pred leti; ne velja vsaj spregledati lanske resolucije Evropske unije, ki poziva države članice, da istospolnim partnerstvom zagotovijo pravico do zakonske zveze in tudi celo do posvojitve otrok, čemur sicer ta zakon ne sledi. Ampak vendarle, partnerske zveze se v vsakdanjem življenju večkrat soočajo z ovirami, istospolne partnerske zveze seveda, ostale pa sploh, zapleta se že pri povsem običajnih stvareh, kot so obiski v bolnišnicah, zapletajo se rešitve pri, recimo, najemu kreditov, pri urejanju stanovanjskih vprašanj, onemogočeno je preživljanje nepreskrbljenega partnerja oziroma partnerice, ni rešeno urejanje vprašanja dedovanja pa še številnih danes že opozorjenih dejstev. Seveda bo v tem smislu zakon uredil vprašanjesocialne varnosti, pravice in dolžnosti preživljanja, pravice prenosa zdravstvenega in invalidskega zavarovanja, pokojnine po smrti pa tudi druge delovne in druge olajšave. Trajna in stabilna razmerja pomenijo boljšo kvaliteto življenja, nedvomno. Zanimivo je, da kljub stereotipom, da so istospolni partnerski odnosi kratkotrajni, statistike kažejo, da je delež ločitev pri partnerjih istega spola nižji kot pri heteroseksualnih zvezah. Skratka, slovenska družba bo s tem zakonom udejanila osnovno tezo splošnedeklaracije človekovih pravic, ki pravi, da se vsi ljudje rodijo svobodni in imajo enako dostojanstvo in enake pravice, pa tudi da smo vsi pred zakonom enaki. Naj navedem, da po raziskavi, ki je bila narejena leta 2003, si je več kot 77% partnerjev želelo na pravni način urediti svoje istospolne partnerske skupnosti. Zadnja raziskava mirovnega inštituta, ki je vključevala približno 400 istospolnih iz vse Slovenije, je pokazala, da bi se kar 61% vprašanih odločilo za sklenitev partnerske skupnosti. Naj vas spomnim, da, ko smo oziroma ko so pred 21-imi leti uzakonili v Jugoslaviji zunajzakonsko skupnost kot legalno skupnost oziroma kot tisto, ki je bila izenačena z zakonsko skupnostjo, se je rešitev marsikomu zdela sporna, tako s pravnega kot tudi moralnega vidika. Ampak takrat so se potrebe dejanskega življenja pravzaprav obračale na pravo oziroma so narekovale zakonsko spremembo. Danes je zunajzakonska zveza nekaj povsem normalnega, vsakdanjega in običajnega. Leta 1991 je postala celo ustavna kategorija. Življenje se spreminja in norme z njim. Mogoče se bo enkrat v bodoče tudi ta zakon v predvidevanju, da bo doživel pozitiven sprejem v naslednjem mandatu oziroma v naslednjih generacijah, mogoče se bo tudi ta norma, se pravi izenačevanje pravic zunajzakonske skupnosti z zakonskimi, pod določenimi pogoji realizirala tudi v primeru istospolnih partnerskih skupnosti. Če zaključim. V poslanski skupini obžalujemo, da ta zakon ne bo sprejet v tem mandatu. Več razlogov je botrovalo, da se z zakonom srečujemo šele na tej seji. Eden je zagotovo v tem, da je pristojno ministrstvo pripravilo zakon pozno in s tem na nek način poslabšalo možnost ureditve te problematike. Hkrati pa je mogoče celo podcenjevalo zahtevnost njegovega usklajevanja, kajti zakon se je dopolnjeval, rezal, čistil in popravljal po taktirki takratne koalicijske partnerice, ki je sprejetje zakona pogojevala z izločitvijo vsega še tako rahlega sklicevanja na zakonsko zvezo in družino, ampak s končnim kompromisom, s katerim smo morebiti oziroma smo zadovoljni, ker konec koncev daje zeleno luč tudi za bodočo diskusijo. Sicer se je zgodilo nekaj kompromisov. Nekateri kompromisi so šli sicer tako daleč celo, da istospolni partnerji morajo za razliko od drugih partnerjev stroške registracije svoje odločitve plačevati sami, ampak to je mogoče še norma, ki bo doživela ob morebitnih nadaljnjih diskusijah še spremembe, kar mislim, da bi bilo tudi prav. Zagotovo je edino, kar lahko rečemo, da zakonu želimo srečno pot in ne samo v parlamentu, ampak tudi v življenje v prid tistim, ki si tega želijo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se brez nepotrebnega sprenevedanja zavedamo dejstva, da postaja življenje v slovenski sodobni družbi bolj kot kdaj koli prej zaznamovano z razno vrstno raznolikostjo in da smo si dolžni drug drugemu medsebojno različnost priznavati ter jo tudi spoštovati. Vendar pa tega ne moremo početi na način razvrednotenja nekaterih vrednot, za katere lahko rečemo, da so avtohtono pripomogle k ohranitvi in duhovni rasti našega naroda. Iz tega dejstva tudi sprejemamo vprašanja, ki so v naši družbi povezana z ureditvijo medsebojnega odnosa dveh oseb istega spola, ki živita oziroma želita živeti v medsebojni življenjski skupnosti oziroma boljepovedano, zvezi, kot vprašanja, ki jih je potrebno urediti primerljivo z državami v evropskem prostoru. V Slovenski ljudski stranki smo takrat, ko se je ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve odločilo izhodiščni predlog zakona o partnerskih skupnosti poslati v sprejem na vlado in smo bili še zaželeni član vladne koalicije, tako zasnovan in oblikovan predlog zakona odločno zavračali. Kajti tako iz uvoda v zakon kakor iz materialnih določb ter iz njihovih obrazložitev je izhajalo, da se želi vprašanje partnerskih skupnosti skoraj povsem izenačiti z zakonsko zvezo in se je praktično gros zakonske materije preslikoval oziroma se je sklicevalo na določbe zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ter se na dokaj enoznačen način zamislilo zakon kotukrep pozitivne diskriminacije, kar bi učinkovalo nasproti zakonski zvezi in družinskim razmerjem kot spodbujanje istospolnih partnerstev. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se aktivno in pristno, ne s sprenevedanjem in tudi strpno vključili v spreminjanje osnovnega predloga predloženega zakona s strani resornega ministrstva. Zakonska zveza kot temelj, na katerem se gradi družina, ima in mora imeti s strani državne politike tudi v bodoče posebno pozornost in vrednotenje, zato bi "de facto" izenačitev istospolne partnerske zveze z zakonsko zvezo pomenilo za družbo tvegano dejanje, s tem, ko bi to zvezo ovrednotili preveč pozitivno in dvignjeno na raven splošno zaželenega. V Slovenski ljudski stranki smo zato vztrajali in tudi dosegli, da sedanji predlog zakona razrešuje vprašanja istospolne partnerske zveze povsem na samostojen način in v obsegu, ki je širše družbeno sprejemljiv. Nič nam ne pomaga, družbi kot celoti, če ostajamo na nekem interesu, ki je enostavno premalo konsenzualen v družbi, tega cilja ne dosežemo. Temeljna vprašanja, ki se s predlogom zakona rešujejo, se nanašajo na sklenitev istospolne partnerske zveze, na postopke v zvezi s tem, medsebojne pravice in tudi dolžnosti, ki izhajajo iz sklenitve te zveze, ter ne nazadnje na premoženjskopravna in obligatorna razmerja, ki nastajajo kot posledica skupnega življenja dveh oseb istega spola. Ne glede na to, da smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, ob pomoči vrste strokovnjakov, v veliki meri spremenili izhodiščni predlog zakona ter njegov namen in cilj osredotočili na bistvo vsebine, iz katere naj bi imele osebe istospolne usmeritve pravice in seveda tudi dolžnosti, pa opozarjamo, da bo potrebno v nadaljnji obravnavi zakona nekoliko jasneje doreči in tudi taksativno navesti pravice, kot pravne posledice sklenitve istospolne partnerske zveze, na drugih področjih oziroma se opredeliti, katere pravice, ki jih zakon, ki ureja posamezno področje, daje moškemu in ženski, ki sta sklenila zakonsko zvezo oziroma živita zunajzakonsko skupnosti in jih lahko uresničita na podlagi pravice enega od njiju, gredo tudi osebi, ki je sklenila istospolno partnersko zvezo. Ta vprašanja so opredeljena v sedanjem predlogu v 42. členu. Vendar pa je povsem realno pričakovati, da bi se v praksi, zaradi pravic, ki bi posamezniku šle na podlagi tako zapisanega člena, zlorabljal institut sklenitve istospolne partnerske zveze, zato bo potrebno četrto poglavje predloga zakona še dodelati. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo do predloga zakona v prvi obravnavi pozitivno naravnani in bomo vsekakor tako kot do sedaj aktivno sodelovali pri njegovi dokončni vsebinski obličnosti, in to tudi v smislu, da se institut zakonske zveze in družinskih razmerij ne razvrednoti ter da se do te zveze, še bolj kot do sedaj, ohranja posebna pozornost in skrb države. Kajti stanje na tem področju, kljub velikim sredstvom, ki jih državni proračun vlaga v družinsko politiko, ni zavidljivo. Hvala lepa.
Hvala lepa. In to so bila stališča poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. K besedi vabim Petra Leviča. Ne. Želi Igor Štemberger? Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo. Najprej bi rad povedal, da se o tem zakonu govori že lep čas, da so podobne zakone sprejeli v marsikateri evropski državi, med drugim tudi na Hrvaškem, ki velja za bolj konzervativno državo. Zato se mi zdi težko razumljivo, da ne rečem sprenevedanje, da se je s tem zakonom čakalo toliko časa. Po drugistrani pa razumem vlado, da ji ni bilo v interesu s tem zakonom hiteti, saj zakon tangira na ozko, manjštevilno populacijo istospolno usmerjenih. Volilna baza, na katero ta zakon tangira, torej ni dovolj velika, da bi se splačalo zanje poskrbeti. Na koncumandata pa jim bomo vendarle vrgli drobtinice, da bomo izpolnili to, kar jim že dolgo časa obljubljamo. Seveda zavedajoč se, da celotne procedure tega zakona v našem mandatu ne bomo mogli spraviti pod streho. Takšno sprenevedanje je milo rečeno obsodbe vredno. Nesmiselno si je zatiskati oči pred tem, da imamo tudi pri nas homoseksualne pare. To je ena od seksualnih usmerjenosti in menim, da mora naša družba in država priznati tudi to dimenzijo človeške različnosti. Izkazalo se je že, da je partnerstvo v družbi koristen institut, saj se znotraj takega odnosa zadovoljujejo potrebe, ki se prenašajo na breme celotne družbe. S sprejetjem tega zakona bi posredno preko ozaveščanja preprečili tudi nasilje na podlagi spolne usmerjenosti, tako fizično kot tudi verbalno. Zakonitosti, ki v naši družbi vladajo, bi lahko razdelili na naravne in umetne. Poseganje v naravne zakonitosti se mi ne zdi ravno na mestu, umetne zakonitosti pa so tiste, katere si je izmislil človek oziroma družba in zakonska zveza nedvomno spada med te. Zakonsko zvezo si je izmislil človek kot posledico tega, da so pari nasprotnih spolov živeli skupaj. Danes smo priča temu, da imamo tudi istospolne pare in smiselno bi bilo take pare tudi priznati na papirju. Predlog zakona je korak naprej pri priznavanju istospolnih partnerstev in k izboljšanju kvalitete življenja teh ljudi. Predlog mislim, da je dovolj dober kompromis med, na eni strani liberalnim in na drugi strani konzervativnim pogledom, saj kljub temu, da omogoča istospolne zakonske zveze, pa ne omogoča posvojitve otrok tem parom. Zame je torej to ena sprejemljiva kompromisna rešitev in bom zakon podprl. Ob vsem tem cirkusu v zvezi z zakonom o istospolni partnerski zvezi se mi postavlja zgolj in samo eno vprašanje: Le kdo bo na poroki metal pušeljc?
Hvala lepa. Aurelio Juri ima besedo.
Bom zelo kratek. Zakon bom podprl. Ne nazadnje zaradi tega, ker bomo naredili vendarle en korak naprej in bomo pripravili dobro podlago za naslednjo legislaturo, ki naj ga pripelje do konca, morda celo izboljša. Sam bi tudi zagovarjal tudi posvojitev otrok. In to iz preprostega razloga, ker v naši deželi, ki je tako lepa, ko pridemo na teren človekovih pravic , enakosti pred zakonom, se nam zalomi. Vedno se najdejo razlogi pri določenih političnih opcijah, da bi ta enakopravnost vendarle ne bila enakopravna. Ali ko gre za različne narodnosti, za različno spolno usmerjenost ali še kaj. Vedno najdemo razloge, zaradi katerih seveda določeni kategoriji ljudi, državljankam in državljanom, oporekamo uživanje svojih pravic, tistih, ki jih uživajo vsi ostali. Jaz pravim, da je to nekako razumljivo do trenutka, ko ne posega več v tvoje pravice. Če nekdo posega v moje pravice, je naravno, da se branim, da najdem argumente, da drugemu oporekam enako, čeprav tudi to ni prav. Ampak v tem primeru nihče ne krati pravice drugih. Gre za to, da se eni določeni skupini ljudi priznajo enake pravice, ki jih imamo vsi in v tistem trenutku ne posegamo v pravico nikogar drugega. Je pa razumljivo, da je toliko nasprotovanj pri tistih kolegicah in kolegih indikativno, ki ob drugih prilikah seveda zagovarjajo verouk v javni šoli. Ta ločnica je zelo vidna. Ko gre za zagovarjanje določenih krščanskih vrednot, seveda težko je požreti, pogoltniti izvrševanje enakih pravic do zakona in do zakonske zveze pri različnih ljudeh, ampak pri tistih, ki seveda jih evangelij, Nova zaveza označi seveda za manjvredne, za drugačne, celo jih kaznuje. Tako, da ni se za presenetiti, ko prihaja do teh razlik med nami. Jaz upam, da bo tudi z našo podporo in upam, da bo večinska temu zakonu, tudi javnost začela nekako drugače gledati in omogočila, da bo naslednji mandat morda opravil to, kar nismo uspeli. Kolegu Štembergerju bi samo še enkrat rekel, da smo prišli na sam konec mandata prav zaradi tega, ker je bilo iskanje konsenza znotraj vladne koalicije dolgo, dolgotrajno, mučno in je požrlo veliko časa, sicer bi lahko, seveda če bi vedeli, da tega konsenza ne bo, bi lahko prej opravili in bi bil s tem zakon lahko pod streho. Jaz sem počaščen in imam to čast, da včasih sklepam zakonske zveze. Ko bo in če bo priložnost seveda, da sklenem tudi partnersko skupnost v naslednjem mandatu, bom to z veseljem opravil. Hvala.
Hvala lepa. Bogdan Barovič ima besedo za razpravo.
Hvala lepa. Moj predgovornik je, gospod Aurelio Juri, dvakrat poudaril, da gre za to, da imajo pred zakonom enake pravice vsi. Jaz več kot prebrati še enkrat 14. člena ustave ne morem. Zadnji stavek 14. člena pravi: Vsi so pred zakonom enaki. Mislim, da sem s tem povedal pravzaprav vse. Ustava in njen 14. člen daje enake pravice vsem.
K besedi vabim Irmo Pavlinič Krebs. Prosim.
Spoštovani, spoštovane! Ne vem, če se kdaj zalotite, sama se večkrat zamislim, ali se pravzaprav zavedamo, kakšna moč je v nas, ko sedimo v teh prostorih, kakšna moč je v naših glasovih. Običajno me ni strah te moči, ko je v svojih prizadevanjih pozorna in rahločutna do vsehsvojih družbenih skupin, ko smo glasniki občutka zaželenosti v slovenski družbi vseh in vsakega. Osebno verjamem in verujem, da je le od takih državljank in državljanov, prebivalk in prebivalcev Republike Slovenije mogoče pričakovati tak družbeni prispevek, ki bo pomenil družbeni napredek, ki si ga vsi tako neumorno želimo. Me je pa strah moči teh naših glasov, ko posameznikom, istospolnim partnerjem danes sporočamo, da taki, kot so, sicer lahko živijo v naši družbi, niso pa enaki, niso enako zaželeni. Priznati moramo, da če bi bili v njihovi koži, take etikete vsakega človeka ohromijo in prizadenejo; taki pač smo ljudje, vsi smo radi v družbi sprejeti. Sploh pa tako enakopravno vključenost upravičeno pričakujemo, če s svojim bitjem in žitjem pravzaprav nikomur, prav nikomur ničesar ne storimo, še manj pa škodujemo. In moč prenekaterih glasov je danes v tej dvorani sporočala prav to - niste najbolj enaki. Zakonski zvezi jemljemo torej veljavo, ogrožamo družine, pa vsi vemo, da je za ohranitev take in drugačne skupnosti potrebno bistveno več, kot če priznamo drugi skupnosti, da sme po nekih ustaljenih pravilih skupno življenje igrati po pravilih, ki jih sami pričakujejo in jih je družba dolžna priznati, da se bodo torej lahko počutili vključeni in enaki. In najhujše, kar je bilo slišati danes, je bilo "slovenska družba vas še ne sprejema, in tako naj bo". Takih glasov se zelo bojim. Veliko jih je bilo slišati za razne družbene skupine v slovenskem prostoru zadnje čase in upam, da bo res v prihodnje ob artikuliranju volilnih sporočil iz volilnih programov, ki bodo vsi vsebovali vključenost vseh družbenih skupin, enakopravnost, strpnost, dialog, da bo to res postalo tisto, kar bo zapisano tudi v dejanjih. Mislim, da vas je danes bilo preveč glasnikov besed, ki v besedah ne govorijo tega, kar bo verjetno jeseni zapisano. Sama menim, da bi ta zakon že zdavnaj moral biti sprejet. Obstajal pa je in mislim, da bo obstajal tudi v prihodnje realen strah referendumskih pobud, ki bodo tako, kot so nam že nič kolikokrat, ko smo poskušali vključenost, enakopravnost, strpnost, dialog v dejanjih v slovenski prostor prinesti, z res hudo demagogijo omogočilo ta prispevek v slovenski družbi uveljaviti. Tako da upam, srčno upam, da bo čim več glasov, ki bodo sporočali nasprotno.
Hvala lepa. Besedo dajem Janezu Podobniku. Ne? Besedo dobi kolegica Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Naj uvodoma povem, da bom zakon z veseljem, zakon o istospolnih partnerski zvezi, z veseljem podprla. In moram priznati, da mi je bilo ravno tako težko kot marsikomu ob premišljevanju, kaj bi danes pravzaprav kot argument povedala, zakaj bom ta zakon tako normalno podprla. Jaz priznam, da sem vsa prizadevanja h teh deset let nove demokracije vseh drušetv in nevladnih organizacij za izenačitev njihovih možnosti kar z veseljem in dodobra, z zanimanjem spremljala. Enako sem z zanimanjem spremljala dogajanje v prejšnjem mandatu hrvaške vlade in sabora, ko so razpravljali o tem zakonu. In ko sem kolegici iz poslanske skupine pač povedala, da Hrvati o tem zakonu že diskutirajo in da ni toliko zavračanj in toliko dilem, kolikor se jih pojavlja v naši državi in nam je prav čudno, ker pravijo, da so oni toliko bolj konzervativna država, da pri njih ta zakon pač nima takih posledic in takih nasprotovanj. Za mene je zakon ena logična posledica pač dogajanj v življenju in mislim, da je dejansko logična posledica zahtev ljudi, da dejansko se izenačijo in živijo normalno življenje z ostalimi. Kaj pomeni normalno življenje? Normalno življenje pomeni dejansko normalno življenje ob dviganju kredita, normalno življenje ob najemanju stanovanj, ob opremljanju stanovanj, normalno življenje ob dedovanju, ob vpisu lastnine in tako naprej. Zakaj? Ker celo tisti, ki se imamo nekako za v zakonu izenačene, vidimo, kako dostikrat moramo v vsakdanjem življenju pridobivati različna soglasja, dobiti, zahtevati pooblastila pri advokatih. Njim je tako življenje dejansko mnogo bolj oteženo, kot sicer ostalim. In zakaj bi eno kvazi drugačnost, ki je čisto normalna in čisto sprejemljiva, tako na en način zavirali in zakaj ne omogočili tudi zakonsko podlago, da svoje življenje normalno realizirajo, brez kakršnih koli ovir. Gospod Cukjati je v svoji razpravi problematiziral ravno 42. člen, ki jim dejansko obseg pravic na en način omogoča. Omogoča jim normalno življenje in izenačitev. V sistemu, ko smo navajeni dejansko plus minus, črno bele zadeve in ko težko vidimo barvitost in nianse različnih akvarelnih barv in vsega tega, je težko razumeti, da so oni čisto normalni ljudje, ki imajo svoje potrebe, vsakdanje, kot mi vsi. In zakaj jim tega ne onemogočiti z zakonsko podlago. Zakon je pač pretrpel veliko razprav. Pregledala sem na COBISS-u, koliko člankov je bilo objavljenih na to temo, neverjetno. Ko bi videli, koliko. In koliko je tudi strokovnih diskusij na temo istospolnih partnerstev. Kaj je to toliko posebno in zakaj je v zgodovini to partnerstvo bilo toliko obsojeno? Zakaj smo toliko na en način poudarjali to drugačnost in komu je ta drugačnost tako odgovarjala? Tistim, ki so na vsak način hoteli izpostaviti, kako so oni kot normalni zelo dobri, zelo ugledni, zelo spoštovani člani družbe. Pred dnevi mi je padla v roke knjiga Edgarja Hooverja. Vsi veste, s čim se je ukvarjal in da je bil skoraj 52 let direktor FBI. On je eden največjih preganjalcev homoseksualcev in ostalih. Vendarle dobro je vedeti, da je sam bil homoseksualec. In zakaj na en način tako zaznamovati drugačne? Čisto brez razloga. Mogoče zaradi tega, ker je večni strah pred tem, da nisi enak, kot se pričakuje, da si enak. Ta strah je seveda prisoten. In če smo v demokratični družbi in če to demokracijo tudi z zakonskimi podlagami na en način utrjujemo, je vredno, da to demokracijo tudi zaživimo brez strahu. In zakaj ne bi omogočili vsem tistim, da živijo normalno življenje brez kakršnegakoli strahu in brez kakršnihkoli ovir. Jaz sem seveda za in globoko verjamem, da mediji, ki so v teh 10 letih dejansko pripomogli, da se je o teh zvezah istospolnih partnerjev dosti razpravljaloin da se je ogromno izvedelo in videlo, da je to dejansko ljubezen in ne nazadnje tudi ena privrženost med dvema sicer istospolnima, ampak, ali ni bolje ljubiti, imeti ena pozitivna čustva, kot sovražiti se in ne imeti rad. Jaz sem za ljubezen in zato bom ta zakon tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Gasparinija. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Najprej moram povedati, da bom zakon podprl. Drugo, pa bi opozoril na dve stvari, ki sem ju danes poslušal. Najprej na neko filozofiranje, da je otrok v ospredju v družinski politiki. To je res, moram priznati, ampak ko je bilo treba sprejeti, ne vem, tisto umetno oplojevanje itd., smo bili proti temu. In tako je Slovenija za 300 otrok prikrajšana. In potem hočemo filozofirati, da smo pametnejši, kot cela Evropa, vse tiste države, ki so bile naštete tukaj, ki imajo to že urejeno. Ampak rečete, če ne boste 42. ali ne vem kateri je to člen, če ga ne boste črtali iz zakona, ne bomo podprli zakon. Namesto da ste povedali čisto odkrito, povejte, smo proti temu, "pa smo kvit". To je ena stvar. Vi veste, na koga se to odnaša. Gospod Barovič, je res, da v ustavi piše, da smo vsi enaki, ampak tudi raba slovenščine in slovenski jezik [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]pa smo danes tudi diskturirali o rabi Slovenščine, ne se sprenevedati. Vi pa ste povedali, mi smo proti temu zakonu in to je v redu, to ste morali tudi sedaj povedati in potem bi bilo v redu. Ne tako reči, preberite, saj smo vsi enaki, zakaj rabimo zakon. Rabimo zakon, seveda, da rabimo, da zato vidimo, da imamo težave. Saj, to ni kritika [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]] Kot povedano, jaz bom zakon podprl in me ne moti niti 42. člen in ne vem, kakšen člen notri, ki moti nekatere.
Hvala lepa. Gospod Barovič, replika. Izvolite.
Čestitam vam kolega, čestitam. Trikrat sem za nalašč omenil. Morate mi dovolite, ker je to replika. Jaz sem zagovarjal pri zakonu o samoimenovanih izbrisanih, da mora imeti ustavni člen zakon. Res je. Edini gospod, ki ga spoštujem, je to omenil, sedaj pa primerjajte. Vi pa ste trdili, na čelu z ministrom za notranje zadeve, da ni potreben zakon, ker je ustavna določba in ustavno določilo pri izbrisanih dovolj. A tu pa mora biti zakon. Sedaj ste se pa sami ujeli v svojo lastno zanko. Spoštovani gospe in gospodje, vam pa iskrene čestitke, ker ste edini, ki ste razumeli, kaj sem želel povedati, iskrene čestitke. Tu je potreben zakon, pri izbrisanih pa ni bil potreben zakon, je dovolj ustavna odločba in ustavno določilo. Tu, gospodje in gospe, ste pokazali svojo zrcalno plat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ni se potrebno vznemirjati. Lepo prosim, za mir v dvorani. Tudi oznaka "samoimenovani izbrisani" je žalitev, ker je to kategorija, s katero poimenuje ustavno sodišče kategorijo ljudi. Tako lepo prosim za natančno izražanje. K besedi vabim gospo Mrzel. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci, ljubi ljudje! Naj vam ne bo odveč, da še enkrat preberem - ustava v 14. členu, enakost pred zakonom, zagotavlja enakost človekovih pravic in temeljnih svoboščin ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično in drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj ali katerokoli drugo osebno okoliščino, med katere spada tudi spolna usmerjenost posameznika oziroma posameznice. Temeljni cilj predlaganega zakona pa je ureditev pravnega položaja istospolnih zakonskih zvez. Kako smo se obnašali in se bomo obnašali danes, kot ljudje in državljani, s tako častno ustavo, ali drugače? Vnaprej se bojim, da se bomo ogrnili v starosvetne cunje razmišljanja, čustvovanja in netolerance. Kako se že glasi večkrat slišani stavek, "ustvaril sem ga po svoji podobi in sličnosti"? Neenakopravno obravnavanje istospolno usmerjenih še vedno prevečkrat kulminira v šikaniranje. Tudi nocoj. Tudi nocoj se bojim, da smo priče izključevanja in netolerance. Bomo ozkosrčni in človeško omejeni? Enkrat za vselej se bo treba zavedati, da ljudje, ne moški ne ženske, nismo vredni le toliko, kolikor se nas ocenjuje kot spolni subjekt ali objekt. Žal moram s prstom pokazati na močnejši spol, ki je v tem častnem zboru v večini in ki pogosto pretirano enači svojo vrednost s sposobnostjo, ki prav gotovo nima enačaja z zahtevnejšimi človeškimi merili. Tako razmišljanje nima mesta ne v tem stoletju in ne v Evropi. Toliko. Vprašam vas, ali istospolni koga ogrožajo, ali želijo samo srečno živeti v skladu s svojim rojstvom, ali tako, kot je rekla moja kolegica, gospa Silva, ali želijo samo ljubezen? Koliko primerov iz zgodovine vemo o istospolnih ljudeh, ki so napravili osupljiva dela? Pa, recimo, samo Shakespeare v svojem znamenitem 16. sonetu, ki govori o resnici in pravičnosti in na koncu konča tako: "Utrujen od vsega bi rad zaspal, če ne bi ti, moj dragi, sam ostal." In Župančič tudi v podobnem sonetu pravi: "Dokler pravica bo ob tla teptana, resnica brez sramu zasramovana, dokler laž, verolomstvo v časteh, dokler resnico ljubiti bo greh" itn., itn., pravi, "in od življenja ni mi hujša smrt." In še pravi Prešern: "Sem videl čislati le to med nami, kar um slepi z goljufijami, ležami." Bojim se, da toleriramo istospolne partnerje samo, kadar se skrivajo. Bojim se, da prav tako toleriramo prikrito katastrofalno trgovino z belim blagom in toleriramo prikrito pedofelijo in toleriramo grozljivo nasilje v družinah. Mislim, da je čas, da odpremo svet poštenju in iskrenosti in svobodi. Svet bo tako gotovo srečnejši in zato nam vendar vsem gre. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Torej jaz sam osebno se zavedam, da je v naši družbi določen procent oseb, ki so pač nekoliko drugače spolno usmerjeni, kot pa je ostala večina. To je dejstvo. Jaz to dejstvo sprejemam in ga seveda tudi upoštevam. Nisem pa nestrpen do njih. Jih vsekakor spoštujem kot osebe, seveda dokler tudi oni spoštujejo neke povprečne norme, ne glede na spolno usmerjenost, kot jih spoštuje vsa družba. Nisem niti netoleranten do njih, niti nestrpen, ker imam mogoče drugačno mnenje do rešitve tega problema. Govorim o rešitvi tega problema ne o osebah. Zavedam se tudi, da je njihovo stanje, njihove želje potrebno rešiti. Problem pa nastaja, kako priti do te rešitve in takšni problemi nastajajo tudi na drugih področjih v tem parlamentu. Zelo me moti to, da so ti, te osebe ali ne vem kako jih naj imenujem, da mi ne bo kdo kaj narobe očital, ti ljudje, orodje ene politične opcije. In to vedno ta problem nastane ali se želi"rešiti", v narekovaju, pred volitvami. In ta situacija ni prvič, smo jo že imeli. In danes smo zopet v situaciji, ko zadevo obravnavamo v prvi obravnavi na zadnji redni seji državnega zbora, in to v prvi obravnavi, ko natančno vemo, da zadeve ne bomo mogli ustrezno rešiti. Moti me tudi - oprostite izrazu, vzemite ga v pozitivnem smislu - cirkus za pripravo ali za uvrstitev na sejo državnega zbora tega zakona. Mene zelo moti, da če imamo določeno skupino ljudi, ki je manjšinska, da želi to pokazati na nek poseben način. Mislim, da si sami delajo škodo. Zato sem rekel, da me pa moti, če so orodje v rokah neke ene konkretne politične opcije. Mislim, da to ni dobro. Mislim, da ni prava rešitev ali pravi način, da rešimo ta problem, razne čudne demonstracije. Demonstracije so dovoljene, to ni nič posebnega. Vendar pa, če se to uporablja na poseben čuden način, mene osebno to moti. Moti me tudi to, če želimo rešiti ta problem vse naenkrat. Jaz sem prepričan, da v državah, ki jih tako radi spominjate, niso prišli do teh rešitev zakonskih v enem koraku. Ampak so prišli postopoma. Zato me zelo moti, da smo to uvrstili na nočno sejo, mislim, da to spada na čisto normalno sejo ob normalnih urah, da rešimo ta problem. Nisem prepričan, če smo na prejšnji seji, ki je bila predzadnja, umaknili točke, ki so bile v prvem branju, kot je skladnejši regionalni razvoj, ker smo vedeli, da ne bomo mogli priti do konca, to smo pa uvrstili na zadnjo sejo, in to na nočni del. To me moti in zato sem rekel, da mi to ni všeč, da ena politična opcija izkorišča te ljudi. Jaz bi si upal trditi, da nekdo hudo izkorišča stisko teh ljudi in da jih mogoče skušate žejne pripeljati. Potem pa negovoriti vsega tistega, kar ste prej govorili o njih, jaz tudi vem, da niso. Da jim obljubljate, da se bo nekaj storilo, ko se pa ne bo dalo, ko je to danes praktično v tem mandatu konec zadeve. Kaj se bo v drugem mandatu dogajalo, to je druga zadeva. In ne bomo mogli vsi skupaj rešiti tistega, kar bi morali rešiti in kar bi želeli rešiti, oboje. Ne bomo mogli. Mislim, da bi lahko in morali najti voljo in željo po rešitvi tega problema in bi bilo prav, spoštovani gospe in gospodje iz vladajoče koalicije, da bi tudi kdaj poslušali naše argumente in bi skupaj našli postopne rešitve. Ni dobro, da skušate skakati v deseto nadstropje, če pa lahko elegantno pridemo iz prvega v drugo in tretje in bi danes bili verjetno dlje. Ko smo prvič odprli ta problem, ste hoteli rešiti vse, tudi tisto, kar ste mogoče iz tega zakona zdaj črtali. Če bi šli takrat postopoma, bi danes že ne na zadnji seji imeli ta problem rešen. In to je tisto, kar me moti. Vem pa, da bo treba ta problem rešiti, ampak ne skakati v deseto nadstropje. Očitno izkoriščate te ljudi in pripravljate takšen zakon na silo samo zato, da boste lahko rekli,da ste nekaj za njih naredili, v resnici pa niste nič, ker ste jih "nafarbali". Jaz ne bom podprl takšnega predloga. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Ni šlo za cirkus, demonstracija ponosa se je zgodila večkrat v Ljubljani. Gre za manifestacijo določenih tendenc, želja in konec koncev tudi precej senzibilnih občutij, ko se v javnosti jasno izrazi svojo željo in poskuša s tovrstnimi prijemi tudi doseči določene rešitve. Lahko bi sprejeli ta zakon, res da, če, če, danes jih je bilo več izrečenih, če ne bi bilo morebiti tudi zahteve po prvi obravnavi. Ampak o tem danes nismo govorili, ker tudi konec koncev zahteva po splošni razpravi je legitimna zahteva poslank in poslancev, čeprav vas je sedaj tukaj samo nekaj. Predlog zakona o partnerski skupnosti ima zelo previden naslov. V bistvu se izogiba delikatnega razmerja, ki je bil danes zelo poudarjen, in navezav na zakon, ki ima kakršnokoli konotacijo z družinskimi razmerji. V tem smislu tudi dikcija govori na simbolni ravni, ampak vendarle, morebiti bi, če govorim v prvi osebi, želela, da bi se zakon videl tudi v tisti postavki, o kateri sem opozarjala že prej. Namreč, da bi se morebiti lahko registracije zgodile tudi v primeru, ko gre za dalj časa trajajočo skupno bivanje, ko kot to velja za heteroseksualne pare. Nedvomno pa menim, da tisti, ki se bo v bodoče srečeval bodisi s tem osnutkom ali katerim drugim, bo potrebno odpraviti diskriminacijo, ki govori o tem, da registracija tovrstnih skupnosti pa mora imeti plačilo z razliko oziroma mora biti plačana z razliko od tistih registracij heteroseksualnih skupnosti, ki to niso. Moram reči, da pogovori o tej tematiki so legitimni. V francoskem parlamentu so se dogajali več kot 120 ur, ampak vendarle v našem prostoru se dogajajo že ogromno let. Leta 1989, recimo, se je na kongresu ZSMS oblikovala tendenca in želja, to se pravi v tistih časih, ko smo istočasno odpirali vprašanje Republike Slovenije in njenih osamosvojitvenih tendenc, so se v sklopu človekovih pravic postavile zahteve po nediskriminatornih pristopih. Zakaj to govorim? Zaradi tega, ker zahteve po enaki obravnavi so del vseh in po nediskriminatornem pristopu so del občih pravic, ki morajo biti vedno na novo artikulirane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ob tem zakonu je seveda polno molariziranja, polno sprenevedanja in polno nepristnosti vsaj od nekaj govornic, ki sem jih slišal po poslanskih predstavitvah. Ko pa se nazaj vrnem, ko je eden od poslancev povedal, tako kot misli, tako kot je v njegovi politični opciji razmišljanje, je bila takšna nestrpnost med temi moralisti in tudi predsedujoča ni imela potrebe, da opomni tiste, ki so, zdaj moralizirali, z vami vred. Poglejte, kaj bom rekel. Kje je pristnost do materije tega zakona, da ga obravnavamo zdaj v tej nočni uri, ko, bom rekel, normalni ljudje,o katerih je govorila kolegica Silva, kdo je normalen pa kdo ni normalen, že v skladu s to uro svoj bioritem opravljajo. Že izbor točke na ta timing, na katerega nismo vplivali mi kot Ljudska stranka, ampak izključno koalicija, je žaljiv. In tu ni pristnosti. In je nepotrebno lažno moraliziranje. Ni potrebno nobenih ideoloških etiketiranj o vprašanju naših sodržavljank in državljanov, ki so drugače spolno usmerjeni, kot smo morda heterogenci. Ni potrebnih nobenih ideoloških etiketiranj. In tudi tega niste bili zmožni nekateri, ki moralizirate, premagati sami v sebi. In netolarance! Veste, vsak lahko pove to, kar misli, pa s tem ni rečeno, da ni toleranten. Vem samo to, da nekaj pa nas je bilo pristnih ljudi, pristnih poslancev, ki smo se o vprašanj rešitve teh vprašanj v naši družbi lotili odgovorno, pa ne zato, da smo zavlačevali. Veste, mi smo dovolj pravočasno dali svoje predloge, dali svoje popravke. In vprašajte se, kdaj je bil tisti zadnji predlog, ki smo ga dali iz rok, in kateri čas je danes, ko ga obravnavamo. Bodimo nekoliko bolj iskreni v dobro namena tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Na začetku svojega mandata sem namesto predsednika Lavrinca šla v evropski parlament na odbor za notranje zadeve poročat o napredku Slovenije pri prevzemanju pravnega reda za področje pravosodja. In čeprav je bilo tam treba govoriti o schengenski meji pa o beguncih, je bilo vprašanje, ki je bilo namenjeno predstavnikom vseh takrat še držav kandidatk za sprejem v Evropsko unijo, eno samo, in to je, kako imamo pravno urejen položaj istospolnih partnerjev. To je bilo, bi rekla, tako prvo direktno soočenje s pogledi Evropske unije na urejanje tega položaja. Žal pa odtlej pa vse do danes ne morem premagati občutka, da v naši državi za urejanje takih stvari ni nikoli pravi čas, pa naj gre za ure, dneve, letni čas ali pa umestitev v volilno obdobje. Rada bi vas spomnila, da smo pri polnem dnevu pa na začetkutega mandata obravnavali zakon o oploditvi z biomedicinsko pomočjo, ki se je po mnenju nekaterih povezoval z istospolnimi nagnjenji, pa vemo, kako je bilo to vprašanje razrešeno. Če pa me kdo že sili k spominjanju nekaterih dogodkov ali izjav na koalicijskih usklajevanih, potem bi se pa rada spomnila predvsem nenehnega poudarjanja razlikovanja med človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami. V čem pravzaprav nekateri vidijo problem ob sprejemanju tega zakona? Razumem, da obstajajo različni strahovi, ampak popolnoma nesprejemljivo se mi zdi, da bi bili pripravljeni živeti s sodržavljankami in sodržavljani še naprej, če so istospolno usmerjeni, samo da ne bi bili razkriti in v javnosti priznani in bi tako lahko iz nekaterih določb, ki jih predlaga ta zakon, uveljavljali tudi upravičene pravice, kakor je bilo že rečeno, nekatere socialne, nekatere zdravstvene pravice in ne bi v ilustracije teh primerov zahajala. Prav to se mi zdi pa sprenevedanje posebne vrste. Pojav obstaja, ni ga pa treba seveda pokazati ni ga treba pravno urediti. Ne morejo me tisti prepričati, da so zavzeti za sprejetje takega zakona in da se jim zdi zaprtje te pravne praznine, ki obstaja, nujno, ker je bilo storjeno vse, da bi se to ne zgodilo. In naj samo še na eno stvar, ki se mi zdi signifikantna, opozorim. Poročilo o anketi o diskriminaciji na osnovi spolne usmerjenosti je v nekaterih elementih zelo zelo zanimivo. Recimo, podatek o tem, da je med istospolno usmerjenimi zelo visok odstotek visoko izobraženih, je že eden teh, pa gane komentiram. Gre za tiste, ki si to upajo in zmorejo priznati. Pač pa zdi se mi signifikanten nek drug podatek. Ko govorijo o diskriminaciji, ki so jo bili deležni, bodisi na delovnem mestu ali kod drugod, odstotek ni tako visok, kot je ta odstotek visok, skoraj pri polovici se ustavi, ko je govora o nasilju zaradi spolne usmerjenosti. In zakaj se mi to zdi tako značilno? Udariti človeka po tistem, po čemer se razlikuje od mene ali koga drugega. Tu pa, oprostite, ni več možnosti govoriti o tem, da med nami nestrpnosti do drugače usmerjenih ni. Tudi izpovedi mladostnikov pričajo o tem, da so deležni takšnega neenakopravnega obravnavanja. Če bi pa posegli v arzenal verbalnega, potem bi pa imeli možnosti za dokazovanje česa takega še bistveno več. In sedaj k spornemu 42. členu. Kaj je v njem takšnega, da ga ne bi bilo, če je že kaj še ne dovolj jasno izrečeno, mogoče popraviti z amandmajem v drugi obravnavi? Je zgolj trojanski konj za to, da napovemo vojno temu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kremžarja, izvolite.
Hvala lepa. Gre za pojmovanje, gre za to, kako na kakšno zadevo gledamo. Danes skozi razpravo je to bilo kar zaznati. Seveda, dobrohotnost z vseh strani. Ampak na eni strani celo se izbirajo besede, da ja ne bi koga užalili, kot je Jaša Zlobec rekel, kot da gre za bolnike. Veste, tu je problem. Problem je v miselnosti. Problem je v tem, da mi imamo, kar zadeva heteroseksualce, urejeno vse, zakonsko, izvenzakonsko zvezo, vse je to urejeno in celo v tej Jugoslaviji smo bili med prvimi, ki so to uredili za izvenzakonske zveze. Za homoseksualne seveda pa nimamo nič urejeno. Imamo sicer tisto, kar kolega Barovič pravi, da piše v ustavi, ampak to piše na splošno za vse. In zato je treba ta zakon narediti, da so zares vsi ljudje enaki, tako kot v ustavi piše. Ne glede na to, ali si bo izbral homoseksualnega partnerja ali heteroseksualnega. Tukaj je problem, da mi tega ne jemljemo kot nekaj, kar je samo po sebi umevno, normalno, ampak oprostite na izrazu, včasih človek ima občutek, kot da azil za živali iščemo in sprejemamo kakšna določila v zvezi s tem. In tukaj je problem. To je tisto, kar je treba v naših glavah preseči. Da je eno področje neurejeno, eno od mnogih področij našega življenja je neurejeno in ga je treba urediti, da ljudje lahko normalno živijo, da lahko normalno funkcionirajo. In ta zakon sodi v to kategorijo. Vsa druga podtikanja, od političnih do volilnih so samo sprenevedanje, ker pač nekdo ne želi, da bi to bilo tako urejeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Potrča. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom zakon podprl. Moje osnovno izhodišče je, da je treba, ne samo v skladu s slovensko ustavo in njenim 14. členom, ampak da je treba tudi v skladu s pogodbo o Evropski ustavi, ki izrecno govori o enakopravnosti, ne glede na spolno usmerjenost, priznati, da različna spolno usmerjenost je človekova pravica, da naj bi vse pravice, ki iz tega izhajajo, bile med državljankami, državljani enake. S tem zakonom, s predlogom ne urejamo ničesar, kar bi lahko komurkoli drugemu škodilo. In ne razumem, zakaj je vprašanje tega zakona sploh problematično. Ne razumem. Zakaj očitki, da ga sprejemamo ob nepravem času po uri, po dnevu, po volilnem času. Zakaj? Zakaj očitki, da nekoga moti, da je recimo koalicija pedlagatelj tega zakona oziroma vlada v podpori koalicije? Zakaj nekoga moti in ne upa niti povedati, da gre za istospolno usmerjene ljudi, ampak pravi, da gre za neke osebe. Celo težko mu je reči, za koga gre in za koga se ta zakon sprejema. Zakaj se govori, da sicer mi dejstva priznamo, vendar ima zakon rešitve, ki na neke odnose med njimi vplivajo normalno? Normalno, saj verjetno je pa preveč, če bi začeli še dejstva samaosporavati, da tudi takšno usmerjenost v družbi obstaja in da jo vsa moderna civilizacija priznava kot eno od enakopravnih možnosti, ki jih je treba kot dejstvo sprejeti. Gospe in gospodje! Jaz zato razumem, da poskušamo iskati razloge in izgovore, oboje, zakaj ta zakon ni ob pravem času, zakaj ni dobre vsebine, kaj je pri njem narobe. Jaz tudi razume, zakaj poskušate ugovarjati predlogu zakona na način, ki pravzaprav nas obtožuje, zakaj smo ga predlagali. Pravite, da bi bilo veliko boljše, da bi bil tazakon s konsenzom sprejet. Veste dobro, da je bilo nekaj časa precej truda vsaj v okviru vladne koalicije, da bi bil dosežen konsenz pa na neki točki ni bil več mogoč. Veste, da danes govorite, da smo predolgo delali, zakaj ga nismo dali tri mesece ali pa pol leta prej, potem bi bilo konsenza še manj. Opozarjate istospolno usmerjene, da naj ne nasedajo samo nekaterim strankam, ki zagovarjajo te rešitve. Morda bi bilo boljše, da res ne rabijo nasedati in da tudi vi podprete zakon, vsaj v prvi obravnavi, kasneje pa poskušamo skupaj najti morda še kakšne boljše rešitve. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim kolega Zlobca.
Hvala za besedo. Približno 5% populacije je pač homoseksualno naravnano. Bili so včasih, ko so take ljudi pobijali, jim lomili kosti in jih obešali in očitno je ta mentaliteta še vedno nekje v zraku. Najbolj smešno se mi zdi, je pa to, da naj bi bili ti ljudje, drugače usmerjeni, orodje neke politične opcije. Sigurno je, da se bodo ljudje obrnili na tisto politično opcijo, ki jim daje možnost, da lahko normalno živijo v normalni državi. Samo spomnite se, koliko velikih umetnin so naredili ljudje od Shakespeara do Michelangela. Če bi bili tako ozkosrčni, kot nekateri mislijo, da so ti ljudje bolni, da so drugačni ljudje, ki bi jih morali spraviti ali v norišnico ali pa že kar na grmado. Moram povedati, da smo v teh letih, ko smo poskušali marsikakšne neumnosti, pa se je izkazalo, da je neumnost večna in da je [[...]]Bom kar končal.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Stano Stopar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Vsem lep dober večer, kolikor ga je še ostalo. Moja razprava o predlogu zakona o istospolni partnerski zvezi ne bi bila iskrena, če na začetku ne bi povedala, da spadam v tisti del družbe, ki sprejema kot naravno partnersko zvezo zvezo ženske in moškega. A kljub temu se zavedam, da obstajajo tudi druge vrste zvez. Že zelo zgodaj, posebno pri delu v šoli, sem tudi spoznala, da med pomembna načela demokratične družbe sodi tudi pravica do drugačnosti, ki priznava, da družba ni samo družba večine, pač pa tudi družba manjšine. Težko, vem, se je osvoboditi določenih predsodkov in spreminjati odnos večine do manjšine, toda prav v tem se kaže, koliko je posamezna družba odprta. Upam si trditi, da se ravno v upoštevanju človekovih pravic vidi, kako majhna ali velika je neka država. Tu pa ne mislim na njeno fizično velikost. S sprejetjem zakona, ki je pred nami, bomo odpravili obstoječo diskriminatorno zakonodajo in pravno uredili položaj istospolnih parov. Kot državljanke in državljani Slovenije bodo imeli istospolni pari tako zagotovljeno socialno varnost, torej socialno, zdravstveno in pokojninsko zavarovanje, urejena premoženjska razmerja, dedovanje, vdovska pokojnina, ter pravico in dolžnost vzajemnega življenja. Večina evropskih držav pozna tovrstno pravno ureditev istospolnih življenjskih skupnosti in tudi v Sloveniji ni več izgovorov za odlašanje pri sprejemanju zakonodaje, ki bo istospolnim partnerjem zagotavljala življenjske pogoje, znotraj katerih bodo kot vsi drugi državljani in državljanke lahko uresničevali svoje interese, potrebe in pripadnost. Dejstvonamreč je, da tovrstne življenjske skupnosti obstajajo in zato res ni razloga, da bi si zatiskali oči na področju zakonodaje, povezane z njimi. Torej, zakon, ki je pred nami in ga je vlada pripravljala že kar od leta 1997 dalje, je zame nujen in primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Žal mi je le, da ga zaradi dolgih usklajevanj zdaj, tik pred volitvami, časovno ne bomo mogli pripeljati do tretje obravnave in sprejema. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jakiča. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Poglejte, naj začnem s tem, da kljub temu, da se izteka mandat, obstaja 154. člen poslovnika, ki pravi, da s prenehanjem mandata so sicer končani zakonodajni postopki in postopki za sprejem drugih aktov, razen tistih, ki so bili začeti na predlog 5.000 volivcev, vlade in tako naprej. Upam, da bo tudi v naslednjem mandatu ta vlada oziroma vlada, ki bo strpna do istospolnih partnerjev in partnerstev in bo nadaljevala s postopkov. Če ne, že vnaprej pozivam vse tiste, ki so za ta zakon in bodo ponovno ali pa bomo ponovno izvoljeni, da ta zakon prevzamemo in ga vodimo naprej po postopku. Poglejte, temeljni razlog legalizacije istospolnih partnerskih skupnosti je zagotavljanje enakosti pred zakonom in pa seveda spoštovanje človekovih pravic. Jaz sicer ne vem, ali je to pristnost ali je iskrenost, pa v vsakem primeru menim, vsaj sam zase, da sem iskren, saj drugače ne bi vodil kampanje "Vsi drugačni in vsi enakopravni". Zato me boli, da vsi tisti, ki ste prisegali na to kampanjo niste znotraj te kampanje videli tudi te drugačnosti, ki se imenuje homoseksualnost in ni nič narobe z njo. Slovenija je pač neka specifika, kjer se čuti odpor do drugačnosti. Odpor do homoseksualcev, do državljank in državljanov Slovenije, ki niso slovenske nacionalnosti, do hendikepiranih, do Romov, do samskih žensk itd. In seveda ni fer, da javno in jasno ne povemo, kaj nas boli. Zato jaz nimam nič proti, če kdo pove svoje lastno mnenje. Me pa boli, da tisti, ki najbolj govorijo o tradiciji in morali, včasih o njih berem, in tisti, ki so skrbniki zgolj heteroseksualnih partnerstev in zaščite družine, se na primer danes razkrivajo v javnosti. Mislim seveda na škandal v Avstriji. Ampak kljub temu mislim, da je treba ta zakon iz preprostega stališča sprejeti, ker gre za ureditev pravnega položaja življenjske skupnosti dveh oseb istega spola, določitev obsega njunih medsebojnih pravic in obveznosti ter seveda urediti njuna medsebojna razmerja ter določitev postopka v zvezi s tem. In mi v resnici capljamo za civilizacijskimi normami, ki so sprejete. Okoli nas, zanimivo, da ravno sosednja Hrvaška, na primer, ki jo imamo vsi za zelo konzervativno, ima podoben zakon in seveda veliko število drugih držav. Jaz sem vesel, da je država in vlada in ta koalicija prisluhnila zahtevam nevladnih organizacij, ki že vrsto let pledirajo s tem, da je potrebno tovrstno zakonodajo urediti. Zato je že prav, da tudi danes, kljub pozni uri, imamo to na dnevnem redu. Nekateri so se maksimalno trudili, da tega sploh na dnevnem redu ne bi bilo. Istospolna partnerska zveza, kot piše v zakonu, temelji na svobodni odločitvi skleniti istospolno partnersko zvezo na obojestranski čustveni navezanosti, vzajemnem spoštovanju, razumevanju, zaupanju ter medsebojni pomoči. In ni korektno in ni fer, da ljudem, ki si to želijo, ta čustva nekateri odrekajo in jim seveda ne želijo pri tem ugoditi. Hvala.
Hvala lepa. Želijo mogoče predstavnice vlade besedo? Izvolite gospa državna sekretarka.
Hvala lepa za besedo. Nekaj bi rada, vsaj tistih členov pokomentirala, ki v bistvu so kot argumenti in navedeni argument za razloge, za podporo zakonu. Poslanska skupina Nove Slovenije napačno interpretira 53. člen ustave, ki jasno pravi, da zakonska zveza temelji na enakopravnosti zakoncev. Ne govori o možu in ženi. O tem govori zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. In jaz sem v uvodu posebej poudarila, da zožuje ta pojem na moža in ženo zato uresničevanje pravic po zakonu o zakonski zvezi za istospolne partnerje ni mogoče. Mislim, da je tudi diskusija o tem, o čemer je v vsebinskem smislu največ govora in se tiče 42. člena zakona, v bistvu v resnici tisto, kar je že gospa Potrata tudi rekla, da tega zakona brez 42. člena ni. To je zagotavljanje pravic do tiste ravni, ko imaš pravico do obreda in tudi da se ločiš, nimaš pa nobenih socialnih, zdravstvenih in vseh drugih pravic, ki so vendarle konec koncev tisto, kar po ustavi daje enakost pred zakonom. Če gospod Barovič pravi, da so po 14. členu ustave vsi enaki pred zakonom, kako pa da teh pravic, o katerih sem pravkar govorila, ni možno uresničevati? Zato jih je potrebno urediti s posebnim zakonom. In govora je bilo tudi o tem, da partnerji lahko živijo svoje življenje in da nihče ne posega v njihove pravice. Nekaj diskusij pa je bilo v smeri, da s tem, ko uredimo to vprašanje, posega to v zakonsko zvezo, da ne rečem še, v družino, kar je povsem neutemeljeno. Že sam zakon govori o zakonski zvezi in družinskih razmerjih in obstajajo zakonske zveze brez otrok. Partnerji v teh zvezah, možje in žene, imajo vse pravice. To se pravi, da urejamo tisto, da bi partnerji, če živijo v heteroseksulani skupnosti, imeli enake pravice kot partnerji v homoseksualnih skupnostih. Gospod Cukjati, oprostite, vaši kolegi so prej navajali netoleranco, jaz sem jo bila tudi deležna v samem uvodu, če dovolite bi zaključila svojo diskusijo. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]] Gospod Cukjati je komentiral tudi 42. člen tega zakona v tistem delu, ko izvzema pravice, in sicer pravi: "da obstoj istospolne partnerske zveze, sklenjene po tem zakonu, daje partnerjema te zveze na drugih področjih družbenih razmerij razen na področju družinskih razmerij v delu, ki zadeva razmerje med starši in otroci in posvojitev, enake pravice in obveznosti". Komentar, ki ga je ob tem podal je bil netočen. Posvojitev ni pravna posledica sklenitve zakonske zveze. Če ta zakon ureja pravice in obveznosti partnerjev iz partnerske skupnosti zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih pa je navsezadnje tudi celota, to pomeni, da bi bilo to področje treba nujno izvzeti, da ja ne bilo vprašanje, ki se je ves čas pojavljajo v času koalicijskega usklajevanja, ali je možna posvojitev ali ni možna. Govoril je tudi gospod Cukjati, o finančnih posledicah. Seveda so finančne posledice. Vendar finančne posledice enako kot za vse druge skupnosti. In enako kot vsi člani drugih skupnosti se člani partnerske skupnosti odzivajo kot državljani na svojo državljansko dolžnost, ko plačujejo davke in druge obveznosti. In te pravice izhajajo iz teh pravic, iz njihovih obveznosti, ki jih izpolnjujejo kot državljani. In tukaj želijo biti enakopravni državljani, povsem utemeljeno seveda. Veliko je bilo diskusije o tem, zakaj šele v tem obdobju? Zakaj, pravite, ta trenutek? Jaz bi ob tem samo nekaj rekla. Vedno je prepozno, ko uresničujemo človekove pravice. Na žalost je v takih primerih, in prav v tej Sloveniji, bilo že nekajkrat prezgodaj, ko se je iskala referendumska večina, da se je lahko dokazovalo manjšini, da je manjšina in da se v Sloveniji človekove pravice ne spoštujejo. Zato si je vlada in koalicija ves čas prizadevala, da bi prišlo do takega konsenza v tej družbi, v političnih strankah, ki seveda ne bi pomenil vzpodbudo za novo referendumsko vprašanje. In to je bil edini razlog. Seveda je potrebno ustvarjati politično klimo, v kateri v vsaki stranki posebej obstaja večina in jo je bilo tudi potrebno ustvariti, v koaliciji večina in upam, tudi v tem slovenskem prostoru, ne glede na to, da imamo 14. člen ustave. Če bi ga v resnici lahko neposredno uresničevali, nam seveda tega zakona ne bi bilo potrebno pripravljati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še replika gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka iskreno vam čestitam, ampak iskreno. Prav želel bi, da bi bili vi državna sekretarka tudi, govorim iskreno, imam to pravico, v ministrstvu za notranje zadeve. To, kar ste povedali, da 14. člen ne uresničuje pravic ustave in da potrebuje zakonsko osnovo, smo absolutno trdili na področju ministrstva za notranje zadeve - ne me prekiniti, spoštovana gospa podpredsednica - pri zakonu o izbrisanih. Pa je rekla vlada, katere sestavni člen ste, da ni potrebno. Zelo bi si želel, da bi bili vi tam. In drugič, poglejte, mi bi lahko zaostrili zadeve in na osnovi vaših besed jaz ocenjujem, mogoče napačno, bi lahko zahtevali ustavno presojo 14. člena. Ne bomo. Vsak ima pravico do svojega mnenja, vsak se boodločal po svoji vesti. Nihče ne nasprotuje načinu življenja ljudi. Tisto, kar pa ste vi rekli, pa je najbolj pomembno. Zakonska osnova za vsakim ustavnim členom. In spoštovane gospode z leve in pred menoj bom zelo rad slišal z enako terminologijo takrat, ko bo potrebno.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. Kot je bilo danes že velikokrat rečeno, 10 minut po končani točki, jaz mislim, da 23.30 je tisti čas, ko bi lahko prešli na glasovanja o odločitvah današnjega dne. Ob 23.30 glasujemo.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Nadaljujemo z delom in sicer, najprej s prekinjeno 9. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o javni rabi slovenščine. Prosim vse poslanke in poslance, da pridejo v dvorano, ker bomo glasovali o amandmajih. Najprej bomo glasovali o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Prosim, če lahko najprej preverite glasovalne naprave. Je vse v redu? Lahko preidemo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 14, proti 32. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 9. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 18, proti 39. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 11. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 15, proti 38. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju vlade k 14. členu, z opombo, da če bo ta sprejet, postane naslednji amandma poslanske skupine Nove Slovenije brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 41, proti 16. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet, zato je bil amandma pod 2 je postal brezpredmeten. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 19. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju istih predlagateljev k 20. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 18, proti 42. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju vlade k 21. členu, z opombo, če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma vlade k 39.a členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 15, proti 44. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet, zato je postal tudi amandma vlade k 39.a členu brezpredmeten. Glasujemo o amandmaju vlade k 33. členu, z opombo, če bo ta sprejet, postaneta amandmaja pod 2 in 3, katerih predlagateljici sta poslanski skupini Združene liste in Nove Slovenije, brezpredmetna. Glasujemo torej o amandmaju vlade k 33. členu. Obrazložitev glasu, gospod Barovič.
Dovolite, nisem slišal, da je 22. člen brezpredmeten, se opravičujem. Ali je brezpredmeten ali smo ga izpustili? K 22. členu?
Samo trenutek, gospod Barovič. V scenariju je očitno prišlo do spregleda in ta amandma ni naveden. Hvala lepa za opozorilo. Zato pa nas je veliko v tej dvorani in lahko popravimo takšne spreglede. Odločamo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 22. členu. Še enkrat hvala lepa, gospod Barovič. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 16, proti 44. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zdaj pa glasujemo o amandmaju vlade k 33. členu. Obrazložitev glasu, gospod Kavčič, izvolite.
Podprl bom amandma vlade za črtanje tega člena, ker bi v nasprotnem primeru ukrepi inšpekcije lahko povzročili neskladnost z zakonodajo Evropske unije.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospa Potrata, potem gospod Moge.
Hvala. Podprla bom drugi amandma, to je amandma poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, ki je rezultat pregleda in nasveta zakonodajno-pravne službe, ki je tak amandma predlagala v skladu z dopolnjenim predlogom zakona. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Hvala za besedo. Tudi jaz bom drugi amandma podprl, ker če podpremo prvi amandma, potem je 17. člen neusklajen v zakonu in prav mnenje zakonodajno-pravne službe je tisto, ki so nam ga poslali na odbor, mi pa smo ga poslali Združeni listi, da bo zakon usklajen. Oni so vložili ta drugi amandma prav zato, da gre za uskladitev zakona s sankcijo, ki sledi. Govori pa besedilo o prodajnih izdelkih.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju vlade pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 14, proti 44. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Obrazložitev glasu gospod Battelli, izvolite.
Spet imamo čudno opombo pod številko 3, ker tu pravzaprav piše, da če je sprejet amandma pod številko 3, se izključuje sam s sabo.
Opombe, gospod Battelli, so bile sledeče. Če bi bil sprejet amandma vlade, postaneta amandmaja poslanskih skupin pod 2 in 3 brezpredmetna. Ker ni bil sprejet amandma vlade, gremo na odločanje o amandmaju pod številko 2. Če bo ta sprejet, postane amandma pod 3 brezpredmeten. Malo drugače je napisano. V tem pravi, da se izključuje amandma pod 2 z amandmajem pod 1 in 3. Malo drugače je povedano to, kar sem skušala bolj enostavno pojasniti sama. Glasujemo torej o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 46, proti 5. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zato amandma pod 3 postane brezpredmeten. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Združene liste k 34. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 51, proti 5. (Za je glasovalo 51.)(Proti 5.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 36. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 17, proti 37. [[Za glasovalo 17.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Amandma k 39.a členu, je brezpredmeten. Gospa Potrata.
Hvala, gospa podpredsednica. Ker je bilo k zakonu sprejetih manj kot ena desetina členov, predlagam, da se v skladu s prvim odstavkom 138. člena opravi tretja obravnava zakona še na tej seji in da določite datum. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 47, proti 11. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek 15.7. po končani zadnji točki. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o referendumu in o ljudski iniciativi, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu, zakon ni neusklajen. Preden preidemo na odločanje, vas želim opozoriti, da je skladno s petim odstavkom 90. člena ustave Republike Slovenije za sprejem zakona potrebna dvotretjinska večina navzočih poslancev. Samo, da vas spomnim, gre za določila, ki pomenijo uskladitev z odločbo ustavnega sodišča. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na izplačane plače, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. V okviru skrajšanega postopka ni bilo amandmajev, zato jih ni možno vlagati in prehajamo na odločanje o zakonu. Obvestila o neusklajenosti nisem dobila. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o prenehanju veljavnosti zakona o posebnosti o posebnem davku na bilančno vsoto bank in hranilnic - skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. V okviru skrajšanega postopka ni bilo amandmajev, zato jih tudi sedaj ni možno vlagati. Prehajamo na odločanje o zakonu. Neusklajenosti ni. Glasujemo. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 53, proti 4. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda, s prvo obravnavo predloga zakona o istospolni partnerski zvezi. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o istospolni partnerski zvezi, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 44, proti 11. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Jaz se opravičujem, da sem spregledala. Prekinjam 38. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem najlepša hvala. Lahko noč.