Spoštovane kolegice in kolegi poslanci in poslanke, gospe in gospodje. Pričenjam nadaljevanje 4. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti naslednja poslanka in poslanec: Alenka Jeraj in mag. Anton Rop. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 42 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanski vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj za odgovor na voljo pet minut. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dopolnilnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru; v tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministrice in ministri: mag. Zlata Ploštajner, ministrica brez listnice, odgovorna za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Milan Pogačnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dr. Patrick Vlačič, minister za promet, in dr. Boštjan Žekš, minister brez resorja odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva tri vprašanja, kot že rečeno, bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej zastavil gospod Franc Bogovič v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi. Spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri. Lepo pozdravljeni. V zadnjih dneh je energetika ena od najaktualnejših tem in zagotovo so spremembe na svetovnih in evropskih trgih spodbudile novega ponudnika, da je na trgu ponudil odjemalcem električno energijo, ki je 10% cenejša od prejšnjih ponudb. Prav tako v zadnjem času veliko slišimo, da se pogovarjajo o reorganizaciji slovenskega energetskega sistema, kar pomeni vzdrževanje energetskih stebrov. Na drugi strani je tudi slišati, da je že vse dogovorjeno za dokončno umestitev izgradnje Termoelektrarne Šoštanj z močjo 600 megavatov in da več kot očitno ta projekt potrebuje tudi državno poroštvo, da bi se lahko izpeljal ta zastavljeni cilj. V času te ekonomsko-finančne krize beležimo veliko znižanje cen energentov, posledično tudi električne energije. Tudi oskrba Slovenije z električno energijo je bistveno večja, kot je bila v preteklosti, in ocene so, da se bo v letošnjem letu rabilo še zgolj 10 do 15% energije iz uvoza, hkrati so pa tudi cene bistveno nižje. Ugotavljamo, da se od lanskega poletja, ko se je na nek način sprejela odločitev o gradnji Bloka 6, marsikaj spremenilo. Sprejel se je, poleg prej omenjenih dejstev, tudi energetsko-okoljski paket v okviru Evropske unije. In posledica plačevanja za kvote CO2 pomeni tudi pritisk na cene v prihodnosti. Zato se postavlja resno vprašanje, ali ni potreben temeljit strateški razmislek o razvoju energetike v bodoče. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem, ali se strinjate z naslednjimi trditvami: Da je sedaj primeren čas in da je treba pred posameznimi odločitvami na področju energetike najprej v okviru Energetskega sveta oblikovati strateški premislek o nadaljnjem razvoju energetike ter ga zapisati v obliki strateškega dokumenta, kot je, na primer, novelacija energetskega programa. Drugič, da imamo o tem dokumentu odprto razpravo tudi v Državnem zboru, kjer spregovorimo o njem in sprejmemo določene odločitve. In tretjič, da se na podlagi takšnega strateškega dokumenta sprejmejo odločitve o nadaljnjih korakih v slovenski energetiki, kar pomeni, da bi se potrjevanja poroštev za posamezne investicije in morebitna reorganizacija slovenskega elektrogospodarskega sistema izvajala zgolj po obravnavi in sprejetju nacionalnega energetskega programa v Državnem zboru. Izkušnje zadnjih let nam namreč nalagajo odgovornost, da ne ponavljamo nekaterih napak iz preteklosti.
Hvala lepa. Gospod predsednik Borut Pahor ima besedo. Prosim.
Spoštovani gospod poslanec! V svojem vprašanju pravilno ugotavljate, da je energetika ena izmed najaktualnejših družbenih in gospodarskih tem, še posebej v povezavi z okoljskimi vprašanji in ne nazadnje podnebnimi spremembami. In kot ste dejali sami, ponavljam tudi jaz, gospodarska in finančna kriza tega področja nista obšli. Cene so na svetovnem trgu padle, kar se ta hip odraža tudi v trenutnih nižjih cenah električne energije, saj so cene energentov in energije tržne in medsebojno odvisne ter s tem podvržene nihanjem. Kljub temu je jasno, da se bodo potrebe po energiji povečevale hitreje od produkcije, in zato je napačno verjeti, da bodo cene energije ostale na teh nizkih nivojih. Slovenija pri tem ni izjema in jaz se skupaj z vami, tako kot ves ministrski zbor, tega dobro zavedamo. Zato se je Vlada začela takoj z vso resnostjo lotevati vprašanj teh strateško zelo pomembnih dilem. Cilj je zagotoviti večjo energetsko neodvisnost, večjo energetsko samostojnost Slovenije. Ministrstvo za gospodarstvo je že pričelo z aktivnostmi oblikovanja nacionalnega energetskega programa. Trenutno poteka faza oblikovanja tez in okvirja tega dokumenta oziroma tako imenovanega posvetovalnega dokumenta, ki bo objavljen v zeleni knjigi. To bo vsekakor priložnost, da se z njim seznani, polemizira in oblikuje potrebno soglasje v strokovni javnosti, ne nazadnje v Strateškem svetu, v Vladi in v Državnem zboru. To soglasje bomo iskali pri vseh, kot rečeno, strokovnjakih, institucijah, organizacijah, vključili bomo nevladne organizacije, ki promovirajo zeleno energijo. Ko bo program pripravljen - in potrudili se bomo, da bo to čim prej - ga bomo uskladili v Državnem zboru in pri tem upoštevali nasvete poslank in poslancev. V vašem vprašanju navajate tudi odločitve nekdanje vlade za gradnjo pomembnih energetskih objektov v državi, med njimi so projekti, ki so že določeni z Resolucijo o nacionalnem energetskem programu in Resolucijo o nacionalnih razvojih projektih za obdobje 2007-2023. Tisto, kar bi rad dejal v tem trenutku, je, da je ključna prednost slovenske proizvodnje električne energije, da ima Slovenija zelo dobro uravnoteženo proizvodnjo električne energije glede na različne možne vire energije, saj predstavlja približno tretjino proizvedene energije jedrska energija, približno tretjino termoenergija in približno tretjino hidroenergija. Bistveno je, da Slovenija to svojo prednost ohrani in zato so ključne prioritete poleg tistih, ki so že navedene in sprejete v tem visokem domu, v naših presojah tudi naslednje. Seveda gre za naše presoje, ki morajo biti predmet oblikovanja širokega konsenza: gre za izgradnjo drugega bloka jedrske elektarne Krško; gre za podaljšanje obratovanja prvega bloka te elektrarne; gre za uspešno odločitev glede odlagališča nizko - in srednjeradioaktivnih odpadkov. Nameravamo nadaljevati z izgradnjo hidroelektarne na srednji in spodnji Savi; intenzivno proučujemo možnost hidroelektrarne na Muri. V nacionalnem energetskem programu bodo vsi ti projekti ustrezno umeščeni v strategijo razvoja energetike v Sloveniji. Rad bi na koncu povedal, če želimo slovenskemu gospodarstvu zagotoviti bolj konkurenčen položaj - in kot veste, je to glavno stremljenje naše vladne politike tudi in predvsem z vidika energetske oskrbe - potem Vlada zlasti v teh kriznih časih presoja, da so investicije v energetiko prava, dobra odločitev. Pri teh investicijah bo Vlada prednostno obravnavala projekte, ki bodo imeli večjo energetsko učinkovitost, ki bodo povečevali delež obnovljivih virov energije, in tiste, ki bodo prispevali k zmanjšanju emisij CO2. Za enkrat hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilno vprašanje. Gospod Bogovič.
Samo prosil bi, preden postavim dopolnilno vprašanje, tudi za odgovor. S kakšno dinamiko ima namen delovati ministrstvo, energetski strateški svet in s kakšno dinamiko se bodo sicer sprejemale odločitve na tem področju? Kajti bojim se, da če bo ta strateški razmislek predlogo trajal, bo čez nekaj mesecev nepotreben. Lahko se zgodi, da bodo tisti, ki danes odločajo o tem v elektrogospodarstvu, sprejeli obveznosti, ki so v rangu četrtine obveznosti, ki jih imamo za avtocestni križ, in o tem v Državnem zboru potem kaj dosti ne bo več odločati, ker bo investicijski potencial energetike lahko počrpan. To je črn scenarij in mislim, da je ta zadeva zelo odgovorna in je prav, da se vrnemo v Državni zbor. Sicer se pa v večini stvari z vami strinjam in tudi sam mislil, da ima Slovenija največjo prednost na področju energetike ravno v tem, da se kljub nekaterim poskusom v preteklosti Slovenija ni odločila, da bi katerikoli del svoje energetike prodajala in je še danes v slovenski in tudi v veliki meri v državni lasti. Mislim, da je to ena od njenih osnovnih prednosti, je pa treba upoštevati - in tu se tudi strinjamo, da je za razliko od lanskega leta, ko je bilo hlastanje po električni energije v Evropi neizmerno in je praktično vsak vir, ne glede na ceno elektrike, ne glede na okoljski vpliv tega vira, bil dobrodošel, mislim, da je danes primeren čas za trezne razmisleke. V tem delu postavljam še enkrat naslednje vprašanje: Ali bomo v Državnem zboru o tem razpravljali prej, preden bodo odgovorni ljudje v elektrogospodarstvu podpisali pogodbe, ki bodo imele za sabo več kot milijardo ali četrtino avtocestnega križa obveznosti?
Hvala lepa. Prosim za odgovor.
Z ministrom Lahovnikom sva se večkrat pogovarjala o tem vprašanju, ali sva po štirih mesecih dela Vlade zadovoljna z dinamiko reševanja teh vprašanj. Ne; želiva pospešiti pripravo vseh potrebnih dokumentov, ki bodo predmet strokovne in politične presoje. Oba razumeva, da je sedanja kriza prava priložnost za usmeritev naše pozornosti na energetsko področje, tu že potekajo nekatere aktivnosti. Na vaša vprašaja odgovarjam. Pospešili bomo pripravo vseh dokumentov, zato da se bo o njem lahko izrekla stroka in na koncu tudi politika. Prve diskusije bomo imeli že v kratkem v okviru nacionalnega oziroma Strateškega sveta za energetiko. Ministrstvo za gospodarstvo bo pripravilo prve premise teh odločitev, posvetovali se bomo v okviru tega sveta, v okviru Vlade, zagotovo v okviru strokovne javnosti in nenazadnje v tem Državnem zboru. Torej, preden bomo sprejeli odločitve, bodo predmet posveta in izmenjave mnenj v tem visokem zboru. Še enkrat ponavljam, dinamika je glede na naša pričakovanja in želje premajhna, želimo jo pospešiti. Del tega pogovora bo že jutri opravljen na sestanku krizne skupine ministrov.
Hvala lepa. Prosim, gospod Bogovič.
V skladu s Poslovnikom Državnega zbora, se pravi, drugim odstavkom 246. člena, in v pomoč predsedniku in vsem, da se bodo ti razmisleki čim hitreje opravili, predlagam, da plodno pri tem delu pomagamo tudi poslanci. Zato predlagam, da je to ena izmed točk, ki jih obravnavamo na naslednji seji Državnega zbora.
Hvala lepa. O predlogu poslanca, gospoda Franca Bogoviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 31. marca 2009, v okviru glasovanj. Vprašanje predsedniku Vlade bo zdaj zastavil gospod Jože Tanko, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Kadrovska metla, s katero čisti vaša Vlada po uradih in gospodarskih družbah, deluje brez prestanka. Doslej je bilo zamenjanih že 85 oseb pred iztekom mandata, vse pa so bile visoko izobražene in usposobljene, vse zamenjane, brez kakršnekoli argumentacije, čeprav ste mnogokrat ponavljali naslednje: "Preden bi se kdo od članov Vlade ali Vlada v celoti odločila za morebitno zamenjavo pred iztekom mandata, bi moral biti za to utemeljen pisni razlog." Naj vas spomnim, da niti ena od teh razrešitev ni bila opravljena po tej paradigmi, torej z utemeljenim pisnim razlogom. Toda to ni edini problem vaših napovedi in izjav. Dejali ste: "Ustanovili smo KAS in sedaj bodo imenovanja potekala preko KAS-ov, ki so od Vlade neodvisni in ki bodo zagotavljali strokovno presojo kadrov za posamezne funkcije. Izbrani bodo le najboljši." Takrat, januarja letos, torej pred dvema mesecema, ste zatrdili naslednje [[citiram]] : "V prihodnje boste lahko sledili praksi, ki bo drugačna, to vam zagotavljam, ker je to stvar, na kateri stoji ali pade nova politika nove vlade, nova paradigma. Za njo stojim, za njo stojijo tudi moje ministrice in ministri." Toda ministri, celo iz vaše stranke, za tem ne stojijo. Kadrujejo mimo KAS-ov ali pa odločitve KAS-ov ignorirajo in se odločajo po svoje. Vaši zahtevi, da morajo napake popraviti, se posmehujejo. Zadnji tak primer je imenovanje direktorja Slovenskih železnic in nespoštljivo, ironično obnašanje vaše strankarske desne roke, ministra dr. Vlačiča. Da kadrovske zadeve potekajo noro, kaže tudi protest in odstop enega od novih nadzornikov Slovenskih železnic, ki je bil zgrožen, ker na nadzornem svetu sploh ni videl ne tistega direktorja in njegovega programa, ki ga razrešujejo, in ne tistega, ki so ga na isti seji imenovali. Še pred tem pa je ministrica Kresal mimo KAS imenovala direktorja policije. Tudi imenovanja Kad, Sod in NLB so potekala mimo KAS-a. Spoštovani predsednik Vlade, vaša paradigma o drugačnem kadrovanja je mrtva, ne živi. Podrli so jo vaši najbližji in najodgovornejši sodelavci in Vlada kot celota, ki o teh kadrovskih odločitvah tudi odloča. Večkrat ste dejali: "S tem stojimo ali pademo." Zanima me: Koliko časa boste še padali, da boste ugotovili, da se ta vaša paradigma ne izvaja? In drugo, zanima me: Ali ste sploh sposobni držati dano besedo? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim za odgovor, gospod predsednik.
Odgovor imam napisan, ampak ga ne bom prebral, pač pa bi vam v prostih besedah povedal nekaj stvari. Najprej, če ocenjujem katero do vladnih politik v prvem kvartalu za uspešno, ocenjujem kadrovsko politiko. Ta pomeni bistveno spremembo prakse, ki je veljala za vlade pred našo. Prišlo je do pomembnih sprememb, ki jih morate opaziti. Bil je ustanovljen Kadrovsko-akreditacijski svet za področje gospodarstva in po njegovem vzoru še šest za druga področja. Če me danes vprašate, ali sem zadovoljen z njegovim delom, vam zelo jasno povem, da sem. V osnovi je izpolnil naša pričakovanja, zavoljo katerih je bil postavljen. Kadrovsko-akreditacijski svet je posvetovalno telo vlade. Ko je bil ustanovljen, mimo njega ni šla nobena odločitev. Ko omenjate odločitve, ki so bile sprejete pred njim, nisem takrat pri nobeni vztrajal kot popolni. Tudi danes ne rečem, da pri tem novem standardu, in to je nov standard v kadrovski politiki te države, to boste že morali priznati, ni kakšnih pomanjkljivosti, ker gre za tako pomembno novost v obnašanju države, bo verjetno treba s časom ta sistem še dopolnjevati. Toda, prav gotovo držimo obljubo, gremo v pravi smeri in znamo tudi samokritično priznati, da ta novi visoki standard ni brez nedoslednosti. Kar se tiče vaše pripombe glede izbire generalnega direktorja Slovenskih železnic. Nadzorni svet je imel dve poti. Eno: javni razpis. Drugo: dobro prakso. Pri nobeni od odločitev, tudi pri tej ne, država ali pristojne institucije niso ravnale nezakonito. Tudi pri tej odločitvi se je pač odločil za eno od poti, v tem primeru za pot dobre prakse. Osebno menim, da bi bilo koristneje, če bi se odločil praviloma nadzorni svet, katerikoli, za pot javnega razpisa. Kaj je bilo sklenjeno na zadnji seji Vlade, spoštovani gospod poslanec?! Da poslej nadzorni sveti oziroma skupščine upoštevajo priporočilo Vlade, sklep Vlade, da se praviloma opravi javni razpis, samo izjemoma se gre lahko po poti dobre prakse, če bo Vlada za to dala predhodno soglasje. Kar se tiče političnih kadrov, kjer vi z gotovostjo trdite, da pripadajo tej ali oni politični opciji, naj vam povem, da to veste vi. Jaz pa ne! Ker si ne jemljem pravico, da bi se spraševal o njihovi politični usmeritvi. Za nas je pomembno, da uveljavimo načelo, in to tudi počnemo, da damo možnost najboljšim med najboljšimi. Ljudje, ki so izbrani, gredo skozi KAS, gredo skozi oceno posvetovalnega telesa, ali ustrezajo kriterijem, ki so si jih sami zapisali, na koncu je odgovornost pristojnih ministrov ali ministric, da predlagajo Vladi rešitev - in načeloma skoraj vedno se držijo priporočila KAS-a. Uveljavili smo nov standard, spremenili smo politiko, ki se je dokazano v času tranzicije pokazala kot velika ovira nadaljnjemu razvoju; morda vas to moti, mene ne. So nedoslednosti in tudi primeri, ko jih moramo znova preučiti, toda po tej poti bomo nadaljevali, ker je bistveno boljša od tiste, po kateri je stopala prejšnja vlada in prejšnje vlade.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa.
Dopolnitev vprašanja, ne za dopolnilo vprašanje, za dopolnitev vprašanja.
Hvala lepa. Redko kdaj doživiš v Državnem zboru, da te nekdo gleda v oči in govori neresnico. Že primeri, ki sem jih naštel; Nova Ljubljanska banka, Slovenske železnice, Policija, so primeri, ki kažejo, da stvari ne potekajo tako, kot se dejansko govori. Če pa pogledamo, kakšni kadri se potem imenujejo v te nadzorne svete, pa ugotavljam, da tudi pridemo do rezultatov, ki popolnoma podrejo vse te vaše aksiome oziroma vašo paradigmo. V nadzorne svete ste imenovali številne pomembne predstavnike vaših strank, vaše nekdanje poslance, nekdanje ministre, kandidate za poslance, lokalne funkcionarje, funkcionarje strank. In vam lahko naštejem imena, iz Socialnih demokratov so to: dr. Maks Tajnikar, dr. Mateja Kožuh Novak, dr. Andrej Godec, Vitomir Pretnar, Jože Glazar, dr. Božidar Voljč in tako naprej. Iz Zaresa: mag. Janez Kopač, mag. Vinko Logaj, Marjetica Mahne, dr. Tomaž Kalin. Iz Liberalne demokracije: Rudi Moge, Draško Veselinovič, Danica Purg, Damjan Lah, dr. Bogomir Kovač, Zoran Thaler, Andrej Gerenčer in tako naprej. Iz DeSUS-a: Forum 21 je prispeval Boruta Meha in dr. Petra Kraljiča, Centralni komite ZKS nekdanjega izvršnega sekretarja za kulturo Josipa Košuto, Liberalna akademija dr. Mojco Šebart Kovač. In te dni gledamo po spletu tudi dopis vodje Poslanske skupine Liberalne demokracije, kjer je napovedal zamenjavo direktorja direktorata na kmetijstvu oziroma za gozdarstvo in je zapisal: "Ne more biti naš cilj preveč direkten obračun z direktorjem direktorata." To pove vse in tako enostavno to poteka. Dejali ste tudi: "Pozorno spremljajte, kaj se bo dogajalo, in boste dobili zagotovilo, da je praksa drugačna." Vendar, ko to ugotavljamo praksa ostaja slabša, nobena vlada nima toliko političnih kadrovanj kot vaša, vse druge so kadrovale tudi drugače.
Hvala lepa. Prosim za odgovor.
Moram reči, da ste zbrali veliko poguma, da ste pri zadnjem stavku gledali mene v oči. Kar se tiče Nove Ljubljanske, banke primer dobre prakse je bil uporabljen, preden je bil ustanovljen Kadrovsko-akreditacijski svet. Po ustanovitvi KAS-a nikoli več izbire, ki so jih predlagali ministri ali ministrice Vlade, niso šle mimo njega. Drugič, železnice. V železnicah nadzorni svet ni ravnal mimo pravil. Želel bi si, da bi se odločil za javni razpis. Imel je možnost dobre prakse in se je odločil zanjo. Potem ko je prišlo do te odločitve, ki ni bila nezakonita, je Vlada takoj ukrepala. Zato sem vam rekel, ko bomo odpravljali nedoslednosti, jih bomo odpravljali zelo dosledno. Odločili smo se, in to smo sprejeli s sklepom, da poslej nadzorni sveti najprej posežejo po pravilu javnega razpisa in samo izjemoma, ob predhodnem soglasju Vlade, lahko uberejo pot dobre prakse. Policija. Kolikor vem, ima ministrica vršilca dolžnosti in o tem odloča uradniški svet.
Hvala lepa. Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Tudi to zadnje, kar ste povedali, kaže na to, da stvari potekajo drugače, kot so bile napovedane. Drugače, bistveno drugače od vaših napovedi. In lahko vam povem, da z vašimi odgovori nisem zadovoljen, ker niste odgovorili na temeljne poudarke. Zato predlagam, da Državni zbor v skladu s poslovnikom odloči o odgovoru predsednika Vlade na postavljeno poslansko vprašanje. Strokovnost, ki naj bi bila temeljno vodilo vaše vlade in vaših ministrov pri kadrovanju na direktorska mesta v državni upravi, finančnih, gospodarskih in drugih, je vprašljiva, ker se tako ne izvaja. Svojo predhodnico ste obdolžili, da je kadrovala po politični lojalnosti. Dejali ste, da boste to spremenili - če nam to ne uspe, s tem pademo. In prav tako ste dejali, ali so vaši ali naši, je vprašanje, ki si ga sploh ne smemo zastavljati. Vprašanje, ki se mora vedno zastaviti, je, ali so ljudje sposobni. Če logično povzamem, potem vaša vlada ne bo politično kadrovala. Prebral sem vam pa najmanj 30 oseb, ki ste jih politično kadrovali. In tudi ta dva vaša izreka bosta šla po moji oceni v anale blefa. Pozorno, ste rekli, spremljajte dogajanja v naslednjih mesecih, in to ste nam položili na srce januarja, in to kaže, ko smo začeli spremljati, da se dejansko kadruje politično in tudi prihajajo v te organe samo kadri iz vaše opcije. V prejšnjem mandatu je koalicija zagotavljala opoziciji tretjino v nadzornih svetih, saj se je zavedala, da je izredno pomemben tudi opozicijski nadzor. Vaša vlada je to odpravila. Prelomila je staro prakso in uvedla novo, s katero je opoziciji preprečila vpogled v sisteme. Uvajate kadrovanje, kot sem rekel, izključno po politični liniji. Zamenjave potekajo tako, kot je napovedal vaš strankarski kolega, ki je imel vedno pri sebi ključek s 600 imeni, in ne tako, po paradigmi, kot ste jo napovedovali vi. Do sedaj je bilo razrešenih že skoraj 100 oseb. Na njihova mesta prihajajo strankarski funkcionarji SD, Zares, DeSUS, nekdanji poslanci ali neuspeli kandidati. In to popolnoma odstopa od napovedi, da boste uveljavili novo kadrovsko paradigmo in da vaša vlada ne bo kadrovala po politični pripadnosti. Dogaja se nasprotno! Vaša vlada kadruje izključno po politični pripadnosti, mimo pravil, ki ste jih sami postavili. Na čedalje večji razkorak opozarja tudi minister Virant v zadnjem Magu in opozarja tudi na sprenevedanje in dvoličnost takšnih ravnanj. Pričakujem, da bo koalicija omogočila razpravo in s tem tudi soočenje z [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dejstvi in najbrž te razprave v Državnem zboru ne boste ponovno preprečili. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Jožeta Tanka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil jutri v torek, 31. marca 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo zastavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj. V Sloveniji je problematika zdravil vedno hujša. Ta problematika se najbolj kaže na področju generičnih zdravil, ki so bistveno predraga. Navkljub temu da Pravilnik o cenah zdravil za humano rabo pravzaprav predpisuje, da cene ne bi smele biti višje od 85% srednjih cen generikov povprečno v Evropi, lekarne predpisujejo oziroma zaračunavajo cene precej višje, v nekaterih primerih si zaračunavajo celo 70% maržo, kar je nedopustno. Dejstvo je, da se v razvitem svetu cene generikov gibljejo med 70% originalnega zdravila v prvi generaciji generika, v drugi ali tretji generaciji pa samo še 25%. Pri nas so te cene "zbezljale" in ko je pred leti vlada rekla, da v bistvu varujemo lastno farmacevtsko industrijo, je šlo za očitno laž. Kajti, od 130 milijonov evrov zaslužka bo Lek v Švico Novartisu nesel kar 120 milijonov evrov. Res je, da se moramo za to zahvaliti gospodu Drnovšku, ki je Lek prodal navkljub nasprotovanju Slovenske nacionalne stranke, ampak tako pač je. Konec koncev je vprašljivo tudi varovanje Krke, kjer si navkljub recesiji uprava za leto 2008 izplača 700 tisoč evrov nagrade, in s tem, da ima šef Krke okrog 40 tisoč evrov mesečnega dohodka. Marsikaj je treba spremeniti. Sprašujem, gospod predsednik: Kdaj se bo zadeva spremenila v tej meri, da se ne bo dogajalo to, kar se dogaja zdaj, ko zdravniki nabavljajo in pišejo zdravila po blagovnih znamkah, s trgovskimi imeni, čeprav bi morali pisati generična imena? Na ta način bi seveda lahko prišlo do zamenjav teh zdravil. Sprašujem tudi: Kdaj se bo reguliralo, da bodo morali farmacevti v lekarni obvezno izdajati tisto zdravilo, ki je v skladu s predpisom, ki regulira cene, najcenejše? Mislim, da vprašanj je ogromno tukaj in bom še nekaj vprašal v drugi polovici mojega vprašanja, zdaj mi čas beži. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za odgovor gospod predsednik Vlade.
Glede farmacije zna gospod poslanec postaviti več vprašanj, kot znam jaz dati odgovorov, ampak predlagam, da se o tem posvetuje z pristojnim ministrom. Sedaj bom pa odgovoril po svojih najboljših močeh. Področje določanja cen zdravil in njihovo financiranje iz javnih sredstev je urejeno z zakoni in pravilniki, ki so usklajeni tudi za direktivo Evropske unije. Določanje cen zdravil in financiranje iz javnih sredstev je v pristojnosti držav članic, torej tudi Slovenije. Pri nas so v skladu s priporočili Evropske unije regulirane tiste cene tistih zdravil, ki se financirajo iz javnih sredstev. Sistemski ukrepi, s katerimi v Sloveniji poizkušamo dosegati čim nižje cene zdravil in s tem ohranjati vzdržnost zdravstvenega sistema, so: prvič, predpisi s katerimi reguliramo cene zdravil; drugič, sistem medsebojno zamenljivih zdravil z najvišjo priznano vrednostjo, ki je vpeljal konkurenco z enakovrednimi zdravili proizvajalcev originalnih in generičnih zdravil, ki se borijo za večji tržni delež tako, da znižujejo cene zdravil; in tretjič pogajanja za nižje cene zdravil med plačnikom in ponudnikom zdravil ter javna naročila za bolnišnična zdravila. Uveden imamo primerjalni model, ki upošteva proizvajalčeve cene zdravil v Nemčiji, Avstriji in Franciji. Glede na to, da so ravno francoske cene v povprečju v tretjini evropskih cen, nam ta model pri originalih zdravilih zagotavlja razmeroma nizke cene zdravil. Pri generičnih zdravilih uporabljamo povprečje proizvajalčevih cen generičnih zdravil v navedenih državah, upoštevajoč, da smo v primerjavi, vsaj z večino evropskih držav, bistveno manjši trg in da pri vseh zdravilih, pri generičnih še posebej, veljajo zakonitosti ekonomije obsega. V Nemčiji, ki ima okoli 80 milijonov prebivalcev ponuja enako generično zdravilo tudi do 30 proizvajalcev generičnih zdravil. Zaradi izjemno velike konkurence med generičnimi zdravili so cene generičnih zdravil tako v Nemčiji med najnižjimi. Cene zdravil v Sloveniji, ki so določene na podlagi predpisov, predstavljajo samo najvišje dovoljene cene. Na podlagi zadnje spremembe zakona o zdravilih je omogočeno plačniku zdravil Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije, da doseže na pogajanjih s proizvajalci zdravil nižje cene od cen, ki so določene s pravilnikom. Cilj regulacije cen zdravil na tej ravni je ohranjanje ravnotežja med doseganjem najnižjih možnih cen v Sloveniji glede na cene drugod v Evropski uniji in ohranitvijo zdravil na našem trgu. Tako potekajo trajna prizadevanja pristojnih institucij Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Ministrstva za zdravje in Javne agencije Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke, da bi se dosele znižanje cen predvsem pri zelo pomembnih zdravilih proizvajalcev generičnih zdravil ter inovativnih zdravilih proizvajalcev originatorskih zdravil, ki predstavljajo velike stroške iz javnih sredstev. Razmerje cen med generičnimi in originalnimi zdravili v Sloveniji v povprečju ne odstopa od razmerja v drugih evropskih državah. Še vedno pa je število proizvajalcev zdravil, ki v Sloveniji tržijo svoja zdravila v primerjavi z mnogimi evropskimi državami relativno majhna, predvsem zaradi našega majhnega trga. Slovenija predstavlja samo 0,5 % trga Evropske unije in to ne prispeva k zniževanju cen na podlagi konkurence. Glede vprašanja o previsokih lekarniških maržah za generična zdravila naj pojasnim, da v Sloveniji ne obstajajo lekarniške marže ne za generična ne za originalna zdravila, ki so financirana iz javnih sredstev. Z zakonom o lekarniški dejavnosti je pri nas uveljavljen storitveni sistem, ki dodano vrednost zdravil na ravni lekarniške storitve za ta zdravila vzdržuje pod 10 % skupne vrednosti zdravil in ta je ena najnižjih v Evropski uniji. Pri zdravilih na prostem trgu, ki nas prestavljajo približno eno osmino vrednosti celotnega trga zdravil, lekarne prosto oblikujejo vrednost svojih storitev. S financiranjem lekarniške dejavnosti iz naslova zdravstvenega zavarovanja so uveljavljeni mehanizmi, ki zagotavljajo preglednost in nadzor nad porabo javnih sredstev za to področje, kot na primer letni dogovori ter javno naročanje bolnišničnih zdravil.
Hvala lepa. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, evidentno je, da so vam odgovor napisali svetovalci z ministrstva, ki so pravzaprav "verniki" tovarne Krka. Pomagal je pa gospod Primožič pri tej zadevi, kajti nekateri citati iz tega vašega izvajanja so čisto njegovi. Dejstvo je, da se direktive Evropske unije pri nas ne upošteva oziroma se jo eskivira. Ni mogoč paralelni uvoz zdravil. Pravilnik je napisan tako, da se zdi, kako se vse da. Ko pa človek hoče kaj narediti, je to nemogoče. Potem pri nas bolnišnice, vsaka posebej daje javna naročila za nabavo zdravil. Lahko vam pokažem, kako dela to država Črna gora. Na 33 listih je kompleten javni razpis za nabavo vseh zdravil, z navedbo firme, s ceno in vsem in potem s poantiranjem na koncu, katero zdravilo je bilo izbrano. Na 33 straneh! Pa govorijo, da je Črna gora med najbolj skorumpiranimi državami v Evropi! Ja, kje smo pa potem mi? Tule imam narejeno vsaj za štiri države, za Dansko, Nemčijo, Poljsko in Nizozemsko, analize, kakšne so cene njihovih generičnih zdravil. Premalo je časa, zato se veselim tega, da se bomo usedli z gospodom ministrom in bomo to zadevo uredili enkrat. Upam, da boste upoštevali dobronamerne ideje opozicije, vsaj v tej stroki in vsaj pri tem vprašanju, ker mislim, da se da pri zdravilih ogromno prihraniti. Letno bi Slovenija z majhnimi korekcijami in predvsem s tem, da bi se nekateri držali zakonskih predpisov, lahko prihranila vsaj 40 do 50 milijonov evrov.
Hvala lepa. Prosim za odgovor.
Res je, gospod poslanec, tega odgovora nisem pripravil, prevzemam pa vso objektivno odgovornost za vsebino, ki sem jo podal.
Hvala lepa. Prosim, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Glede na kompleksnost teme in glede na to, da je zadeva zelo zelo pomembna, tudi v okviru "šparprograma", ne samo v okviru zdravljenja naših državljank in državljanov, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam širšo razpravo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 31. marca 2009, v okviru glasovanj. Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 2. in 3. seji Državnega zbora. Minister za okolje in prostor gospod Karl Viktor Erjavec bo odgovarjala na vprašanja najprej gospoda Sama Bevka v zvezi z dolgotrajnimi postopki pri sprejemanju prostorskih aktov za umestitev državnih cest v prostor. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Vsem lep pozdrav, zlasti poslancu, ki mi je postavil vprašanje in sprašuje, v kakšni fazi je postopek sprejemanja prostorskih aktov za umestitev nove cestne in predorske povezave med Primorsko in Gorenjsko v okviru 4. razvojne osi, kakšen je terminski plan in kako bomo pospešili postopke pri sprejemanju državnih lokacijskih načrtov na 3., 3.A in 4. razvojni osi. Najprej naj pojasnim, da je bilo v obdobju 2005-2009 sprejetih 45 državnih lokacijskih načrtov oziroma državnih prostorskih načrtov, od katerih jih devet obravnava problematiko državnih cest, ki niso avtoceste. Drži pa trditev poslanca, da do danes še ni bil sprejet noben državni prostorski načrt, ki se nanaša na ceste na 3. ali 4. razvojni osi. Lahko povem, da se je priprava pričela konec leta 2006 za gradnjo državne ceste Cerkno-Hotavlje in obvoznice Gorenje vasi z objavo priprav v Uradnem listu novembra 2006. V okviru teh priprav državnega prostorskega načrta sta bili izdelani tudi študiji variant, in sicer dve. V okviru teh študij je bilo ugotovljeno, da bi bila najustreznejša tako imenovana južna varianta, ki poteka preko Sovodnja in predora pod Kladjami, vendar, žal, s predlagano varianto se nista strinjali tako občina Gorenja vas Poljane niti občina Cerkno. Zato je bila jeseni 2008 tudi sprejeta odločitev, da se obe varianti optimizirata, in sicer na ta način, da se čim bolj upoštevajo pripombe lokalnih skupnosti in da se potem tako izdelani študiji ponovno ovrednotita v okviru nove študije variant. Naj povem, da je v novo študijo variant vključena tudi varianta, za katero občina Gorenja vas-Poljane meni, da je edina primerna, in sicer varianta preboja cest s Sovodnja v dolini Idrijce in od tam navezava proti Cerknemu. Naročnik vseh teh strokovnih podlag, vključno s študijo variant, je v bistvu Direkcija za ceste. Lahko povem, da se v tem trenutku izvaja javni razpis za pridobitev teh izdelovalcev. Po izdelavi novih študij variant pa se bo priprava državnih prostorskih načrtov nadaljevala z izdelavo dopolnjenega osnutka državnega prostorskega načrta, ki pa bo zopet javno razgrnjen. Po javni razgrnitvi pa bo izdelan predlog državnega prostorskega načrta in na tej podlagi bo potem tudi pripravljena uredba o državnem prostorskem načrtu, ki bo potem tudi kot taka zrela za obravnavo na Vladi. Ker pa se je načrtovanje ceste med Cerknim in Hotavljami zapletlo, pa je bilo tudi poleti 2008 v dogovoru z občino Gorenja vas-Poljane sprejeta odločitev, da bo obvoznico občina načrtovala sama. V zvezi s tem je občina že sprejela sklep o začetku priprave občinskega prostorskega načrta. Toliko zaenkrat.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Gospodu ministru Karlu Erjavcu bi se prav lepo zahvalil za temeljit odgovor na moje poslansko vprašanje, ki sem ga postavil konec januarja letos. Bi pa apeliral, da bi bilo treba v samem sistemu sprejemanja prostorskih odločitev narediti nek korak naprej in sprejeti dopolnilno zakonodajo, ki bi omogočila hitrejše umeščanje objektov v prostor. Tukaj ne gre samo za državne ceste, tudi za druge stvari, ki so problematične, kot so daljnovodi in tako dalje. Kajti, od prve prostorske konference za umestitev predora med Primorsko in Gorenjsko je poteklo že kar dosti časa. Ta prva prostorska konferenca je bila septembra leta 2006 in če bo šlo po takšnem tempu naprej, da ne upoštevamo eventualne civilne iniciative, ki se lahko zgodi, bomo izgubili preveč časa in ne bomo mogli črpati evropskih sredstev, ki so v tej finančni perspektivi na razpolago. Zato apeliram na to, da bi pospešili vse te postopke za sprejemanje prostorskih načrtov in umestitve novih cest v prostor. Še enkrat hvala lepa za odgovor, gospod minister.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje gospodu Karlu Viktorju Erjavcu bo postavila tudi Renata Brunskole v zvezi s terminskim planom priprave prostorskih načrtov poteka 3. razvojne osi na Dolenjskem in Beli krajini. Prosim, gospod minister.
Hvala. Glede na to, da ste, predsednik, že sami povedali glede vsebine vprašanja, tega ne bom ponavljal. Bi pa morda izrabil še to priložnost glede na to, kar je povedal gospod poslanec. Naj povem, da mi zbiramo vse te pripombe in ugotovitve glede na novosprejeti zakon o prostorskem načrtovanju in da po vsej verjetnosti kaže, da po treba še v letošnjem letu opraviti spremembe in dopolnitve tega zakona, zlasti zato, da bi pospešili postopke. Dejansko je veliko evropskih sredstev vezanih ravno na te umestitve. Ugotavljamo pa po podrobni preučitvi, da bi se dalo še kaj racionalizirati v teh postopkih, tako da Državni zbor lahko v letošnjem letu pričakuje, da bomo prišli s takšnim predlogom. Kar se tiče vprašanja, ki ga je postavila poslanka gospa Brunskole, lahko rečem, da dejansko ta izgradnja te prometne povezave 3. razvojne osi na območju Dolenjske in Bele krajine je nujen pogoj za začetek oziroma za napredek gospodarskega razvoja. Naj povem, da priprava državnega prostorskega načrta je v fazi izdelave najustreznejše variante, predlagana varianta od avtoceste A2 proti jugu poteka po obeh straneh Novega mesta, in sicer kot 3. razvojna os po vzhodni obvoznici in tudi po zahodni obvoznici. Obe cesti se bosta pa združile na priključku Poganci, od koder poteka trasa naprej proti jugu in se za predorom Gorjance razcepi zopet na dva kraka, in sicer prvi krak naj bi šel proti Metliki, medtem ko drugi krak proti Vinici. Moram reči, da tukaj lokalne skupnosti podpirajo predlagano rešitev, tako da je usklajeno, je pa težava v tem, da Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je dalo prelimenarno negativno mnenje, ker bi se po njihovem stališču trasa morala umakniti s tistega dela, kjer je največ kmetijskih zemljišč. Moram reči, da so projektne naloge izdelane in po nam znanih podatkih naj bi tudi stekli postopki oddaje javnih naročil. Če se v nadaljnjem postopku priprave prostorskega načrta ne bo zapletlo, lahko nekako računamo, da bi lahko do uredbe prišli v roku 24-ih mesecev. Konkreten terminski plan bo pa Ministrstvo za okolje in prostor lahko pripravilo takrat, ko bodo zaključeni vsi postopki oddaje javnih naročil za izdelavo podrobnih strokovnih podlag. Prej tega terminskega plana tudi nima smisla pripraviti, ker ne vemo, kako bodo ti javni razpisi tekli glede na to, da vemo, da je tukaj vedno veliko možnosti za razne pritožbe.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Lepo pozdravljeni! Najlepša hvala, gospod minister, gospod Karel Viktor Ejravec za odgovor, s tem da morebiti pri tem vašem odgovoru nekako pogrešam odgovor. Ko govorite o javnih naročilih pri pripravi dokumentacije nekako, ne vem, ali resnično predstavlja veliko oviro, možno oviro pritožba - kakršnakoli morebiti pritožba -, da bi se zato zavlekel postopek javnega naročila. Zatorej me zanima, če je mogoče odgovoriti: Ali je to javno naročilo oziroma ta postopek že stekel? Namreč, nekako je zdaj že nekje pol leta, 3. julija lani je prišlo do poenotenja lokalnih skupnosti, in se mi zdi, da bomo kmalu prišli do enega leta od tega časa in še vedno smo nekje na začetku.
Prosim, gospod minister.
Hvala za vaše vprašanje. Moram reči, da to pripravlja Direkcija za ceste, ni pa nobenega problema, da vprašam, kako daleč so s temi postopki in boste prejela pismen odgovor na to.
Hvala lepa. Gospod minister za okolje bo odgovoril na vprašanje gospoda Dejana Levaniča v zvezi z vprašanjem stanovanjske problematike. Prosim, gospod minister.
Hvala za vprašanje. Šlo je za vprašanje morebitne ustanovitve tako imenovanega sklada prehodnih najemnih stanovanj po švedskem modelu. Moram reči, da je nekaj o tem tudi napisano v koalicijskem sporazumu. Moram povedati, da skupaj z Ministrstvom za finance proučujemo to možnost, da bi to izvedli že v tretjem paketu tako imenovanih protikriznih ukrepov. Tako menim, da bi bilo to možno realizirati, ker določene stvari že preučujemo na tem segmentu. Bi pa rad povedal, da ne glede na to, da Stanovanjski sklad v tej gospodarski krizi tudi želi nekako spodbujati, da se gradbeništvo na tem področju ne bi povsem ustavilo, zato bi rad tudi povedal, da je v letošnjem letu predviden začetek gradnje v Ljubljani na Brdu, kjer bo nekje sredi leta tudi gradbeno dovoljenje za pričetek gradnje 400 stanovanj. Vendar ugotavljamo, da bi bilo treba tudi preučiti možnost preoblikovanja republiškega stanovanjskega sklada v tem smislu, da bi lahko bil kapitalsko bolj učinkovit, ker so vsi ti projekti vezani tudi z določenimi naložbami in bi bilo treba, če bi želeli tu večji zagon doseči, Stanovanjski sklad dokapitalizirati, kar pa ni mogoče v takšni obliki, kot je sedaj organiziran, ker bi takšna dokapitalizacija lahko močno obremenjevala proračun. Tako da kar se tiče tega, lahko rečem, da tu potekajo aktivnosti. Upam, da bomo v okviru tega tretjega paketa protikriznih ukrepov že imeli pripravljen in izdelan konkreten predlog. Moram pa reči, da proučujemo tudi nekatere druge možnosti, in sicer kako bi zagotovili večje število najemnih stanovanj. Veste, da je v državni lasti kar nekaj tega stanovanjskega fonda, ki je prazen, ki je sicer tudi v slabem stanju, vendar tu tudi vidimo možnosti, da bi v okviru tega lahko ta stanovanja prenovili in jih oddajali v najem. Moram pa reči, da tudi določene aktivnosti tečejo, kot je, na primer, sedaj bo v letošnjem letu tudi objavljen ta javni poziv za subvencije mladim družinam oziroma je že bil, ki prvič rešujejo svoje stanovanjsko vprašanje z nakupom. Potem smo s 1.1.2009 uveljavili možnost subvencije za tiste, ki so v tržnih stanovanjih, imajo pa pravico do neprofitne najemnine. Tako se na tem področju trudimo, da bi stvari premaknili naprej. Je pa res, da je tu veliko različnih številk. Tako, na primer, iz uradnega popisa izhaja, da naj bi leta 2002 bilo v Sloveniji okoli 78 tisoč nezasedenih stanovanj, da jih je samo v Ljubljani 13 tisoč. Tu se pojavljajo zelo različne številke in bo treba tudi tu natančno ugotoviti, kakšen je dejanski manko teh stanovanj.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Levanič, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospodu ministru hvala za temeljit odgovor in velika zahvala za pripravljenost reševanja stanovanjske problematike, ker vemo, da je v Sloveniji predvsem med mladimi in mladimi družinami to zelo pereč problem. Mogoče razjasnitev mišljenja, predvsem ko govorimo o Stanovanjskem skladu, na kar ste tudi nakazali sami. Sprašujem se, ali je ta sklad za stanovanja namenjen za to, da se ukvarja s prodajanjem stanovanj po tržni ceni in s tem nekako krepi dobiček, ali pa je namen tega sklada resnično poskrbeti, da čim več tistih ljudi, ki potrebujejo stanovanja, pride konkretno do stanovanj. Se pravi, da poskušamo sklad nekako preoblikovati v tej smeri. Če res držijo ti podatki, da je lani v bistvu Stanovanjski sklad krepko zaostal za načrti, da so prihodki od prodaje stanovanj kar 88 odstotkov pod načrtovanimi in 77 odstotkov pod dosežkom leta 2007 ter da so načrt presegli tudi pri nagradah, recimo za delovno uspešnost in delovne uspešnosti sploh ni bilo, je res stvar razmisleka, kaj je osnovna funkcija Republiškega sklada za stanovanjsko problematiko, za razreševanje stanovanjske politike. Če držijo tudi ti podatki, da je lani stanovanjski sklad kupcem prodal vsega 35 stanovanj in da je danes na voljo oziroma, da ima na razpolago še okrog 326 neprofitnih stanovanj, nam v bistvu stojijo prazna stanovanja, bi res apeliral na vas, minister, ker vem, da imate posluh za to, da poskušamo to čim rej urediti v prihodnje in poskušamo res aktivno reševati stanovanjsko problematiko. Hvala lepa.
Gospod minister za okolje in prostor, gospod Karel Erjavec, bo odgovoril še na vprašanje gospoda Milana Gumzarja v zvezi z zemeljskimi plazovi v severovzhodni Sloveniji. Pri tem opozarjam, gospod minister, da imate na voljo samo še 1 minuto in 5 sekund.
Hvala. Samo hitreje ne gre. Najprej glede te škode, ki je nastala na podlagi neurij v mesecu juliju in avgustu 2008. Naj povem, da so občine že nekaj sredstev prejele, in sicer v lanskem letu 9,6 milijonov evrov; štiri milijone je šlo preko Rdečega križa in Karitasa zaradi izvedbe nujnih interventnih del; Ministrstvo za šolstvo, ko je šlo za škode, ki so se pojavljale na šolskih objektih, je namenilo skoraj 2 milijona evrov; Ministrstvo za okolje enako številke glede zamenjav kritin iz azbeta. Tako je bilo skupaj za ta namen v lanskem letu danih 18 milijonov evrov za odpravo teh posledic. Moram reči, da letošnji rebalans bo namenil 4 milijone evrov, s tem da je program večleten, bo treba v naslednjih letih zagotoviti še dodatnih 20 milijonov evrov sredstev. Kar se tiče plazov [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod minister za okolje in prostor, Karl Erjavec bo odgovoril na poslansko vprašanje [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Se opravičujem, dopolnilni odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Hvala tudi gospodu ministru. Več ali manj nam je poznano, da je v lanskem letu bil izplačan del škode. Vprašanje je bilo postavljeno: Kdaj bomo dobili in koliko denarja v letošnjem letu? Koliko v naslednjih letih? Bilo je postavljeno tudi vprašanje: Kako bo Ministrstvo za okolje in prostor pristopilo k sanaciji plazov, ki so se pojavili v letošnjem letu po neurju in po velikih padavinah? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite dopolnilni odgovor? Da.
Kar se tiče malih in srednji plazov, imamo posebno proračunsko postavko. Vendar moram reči glede na dogajanja v zadnjih letih, da je ta proračunska postavka prenizka. Tam imamo nekaj več kot dva milijona evrov sredstev za sanacijo vseh teh malih in srednjih plazov. Sicer pa to tudi počnemo skupaj z občinami. Kar se tiče letošnjega leta, moram reči, da povsod tam, kjer gre za ogrožanje življenj - gre zlasti za tiste hiše, kjer je nevarnost, da jih dejansko plaz odnese -, da tam pripravljamo programe sanacije, ker je treba ter stvari sanirati. Sicer pa je malih plazov v Sloveniji preko 10.000. Tukaj se postavljajo prioritete glede na ogroženost. Prva prioriteta je dejansko ogroženost življenj.
Hvala lepa. Gospod minister Karl Viktor Erjavec bo odgovoril še na vprašanje Lászla Göncza v zvezi z reševanjem problema razširjenosti ambrozije v Republiki Sloveniji.
Hvala. V zvezi s tem vprašanjem je delno že odgovoril tudi minister za kmetijstvo na prejšnji seji. Naj povem, da v zvezi s tem ustanavljamo posebno medresorsko komisijo, kjer bosta sodelovala poleg Ministrstva za okolje tudi Ministrstvo za kmetijstvo in Ministrstvo za zdravje. Moram reči, da tukaj ni kakšne posebne strategije ne v okviru EU, in ne tukaj pri nas; da se je v okviru EU začela razprava o tem; da tudi načrtujemo, da v okviru te medresorske skupine tudi izdelali slovensko strategijo za reševanje te problematike. Ne gre pa samo za ambrozijo, ampak gre tudi za druge invazivne tujerodne vrste, ki se širijo ne samo v Sloveniji, ampak tudi po Evropi in povzročajo težave, razne alergije, da ne govorim še o drugih škodah za zdravje ljudi. Lahko pa povem, da smo imeli 10. marca v Ljubljani mednarodni posvet o tem, kjer je sodelovalo preko 40 nevladnih in vladnih organizacij. Tam je bilo izpostavljeno, da je ta pojav še premalo raziskan in da bo treba več vlagati v te raziskave, v monitoring. Enako velja za Slovenijo. Pokazalo pa se je na tej konferenci, da se ta problematika v okviru Evropske unije ne rešuje enotno, ampak da vsak po svoje. In sem že prej rekel, da v okviru Evropske unije je že prišla zavest, da je treba to problematiko reševati enotno na nivoju Evrope, ker dejansko te invazivne tujerodne vrste povzročajo kar hudo škodo. Je pa pojav še premalo raziskan. Moram pa reči, da pa naraščajo ti pojavi.
Hvala lepa. Dopolnilni odgovor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, pozdravljam to zamisel o ustanovitvi medresorske komisije in da bo izoblikovana posebna strategija. Vendar glede na dejanske probleme, ki že obstajajo, pa sprašujem: Ali so predvidene tudi v najkrajšem možnem času konkretne aktivnosti? To je eno vprašanje. In drugo vprašanje je nedvomno dejstvo, da v okviru Evropske unije se to vprašanje postavlja zelo različno, saj nekatere države, ki so bolj gorske države ali pa obmorske države, imajo tovrstnih problemov v precej manj, kot pa tiste, ki so tipa panonske nižine oziroma še nekaterih območij v Evropi. Zato sprašujem: Ali so glede na dejansko širitev predvidene tudi konkretne aktivnosti v Sloveniji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim.
Hvala. Omenil sem že, da v okviru Evropske unije poteka ta razprava in da je komisija tudi sprejela poročilo o razvoju strategije Evropske unije za invazivne vrste. In to bo tudi potem naša podlaga za našo strategijo. Tam je bilo tudi odločeno, da bo v letošnjem letu narejen tudi ustrezen dogovor, kako stroga naj bo politika do invazivnih tujerodnih vrst, zlasti zaradi tega problema, ki ste ga vi izpostavili, da pač to različno prizadeva različna območja. In tu želimo v okviru Evropske unije doseči neko enotno politiko, kako strogo ravnati. Dejansko nekatere države tega problema ne občutijo in niti ne želijo neke stroge politike na tem področju. Moram reči, da mi kot članica bomo tu zagovorniki bolj stroge politike do invazivnih tujerodnih vrst. Tudi do te, ki ste jo omenili, ambrozije.
Hvala lepa. Gospod minister za okolje in prostor Karel Viktor Erjavec bo odgovarjal še na vprašanje poslanca Laszla Göncza v zvezi z izgradnjo sežigalnice odpadkov v avstrijskem Heiligenkreuzu. Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to vprašanje. Ta sežigalnica je od slovenske meje oddaljena 10 kilometrov, vendar moram reči, ko smo poizvedovali in zahtevali informacije od avstrijske strani v zvezi s to sežigalnico, je bilo navedeno, da bo ta sežigalnica zgrajena na podlagi najboljše dosegljive tehnologije in v skladu z vsemi standardi, ki veljajo na področju varovanja okolja. Moram reči, da v lanskem letu smo tudi zahtevali od avstrijske strani neke dodatne meritve v zvezi s tem, kakšen vpliv bo to imelo na Slovenijo, glede na to, da se pojavlja neka varianta, da ob severnem vetru bi lahko prišlo do slabših pogojev zlasti na področju Goričkega. Moram reči, da iz teh analiz izhaja, da naj ne bi bilo teh čezmejnih vplivov. In takrat v lanskem letu se je tudi slovenska stran s tem strinjala, da ne bo nekih posebnih vplivov zaradi te sežigalnice na Slovenijo. Upajmo.
Hvala lepa. Gospod minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospod Gregor Golobič bo odgovoril na vprašanje poslanca Sama Bevka v zvezi z ureditvijo statusa in financiranja Botaničnega vrta v Ljubljani. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Žal na prejšnji seji nisem mogel odgovoriti nanj. Medtem je prišlo do sestanka, pravzaprav že dlje časa načrtovanega z vodstvom Botaničnega vrta in Biotehniško fakulteto, v okviru katere deluje. Status se je po zapletih v preteklih letih, če lahko tako rečem, stabiliziral, uredil, ni bilo izpostavljenih odprtih vprašanj v zvezi s tem. Tudi financiranje, ki je bilo jabolko spora, se je medtem s spremenjeno uredbo financiranja visokega šolstva dopolnilo, tako da se je v okviru te uredbe povečala količina sredstev v letošnjem letu, za katero ta popravek uredbe velja, za 120.000 evrov, ki se namenja Botaničnemu vrtu. Iz tega se v naših sredstvih tudi v rebalansu v prihodnjem letu načrtuje odprtje novega rastlinjaka, ta bo v enem delu velikosti 550 kvadratnih metrov na podlagi projekta iz leta 2008. To je tudi eden od projektov, s tem odgovarjam na drugi del vašega vprašanja, ki bo pomenil nek poudarek pomena teži in dolžnega upoštevanja, spoštovanja te najstarejše neprekinjeno delujoče ustanove, javne ustanove v Republiki Sloveniji. V prihodnjem letu bo praznovala, kot navajate v vprašanju, 200 letnico obstoja. Jaz sem dal že pobudo, da bi jo vključili, glede na to, da je ta ustanovitev povezana z ilirskimi provincami, ki letos praznujejo 200 letnico, da bi že v okviru letošnjih prireditev se tudi Botaničnemu vrtu namenila dolžna pozornost. V vsakem primeru pa bo v prihodnjem letu temu posvečena neka posebna skrb. Na eni strani z odprtjem te nove pridobitve, na drugi strani pa tudi z organizacijo neke velike mednarodne prireditve v sodelovanju z Zvezo evropskih botaničnih vrtov, ki bodo prišli v Ljubljano. In bo na ta način kot prva tovrstna prireditev v Sloveniji dano priznanje in neka dolžna pozornost tej ustanovi. Ostaja pa za prihodnje veliko vprašanje in naloga na že pred leti zagotovljeni novi lokaciji pri živalskem vrtu za nadaljnjo rast oziroma vzpostavitev novega botaničnega vrsta in seveda ustrezno zaščito dosedanjega na tej lokaciji, kjer je, kjer se tudi lastniško urejajo stvari. Menjava določenih zemljišč z Mestno občino Ljubljano je bila podlaga za to, da bo mogoče zgraditi tudi ta rastlinjak.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Prosim, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Jaz se gospodu ministru Gregorju Golobiču lepo zahvaljujem za njegov odgovor in skrb, ki jo je pokazal za usodo in delovanje Botaničnega vrta v Ljubljani, ki je lansko leto praktično iz meseca v mesec polnil časopisne stolpce v negativnem smislu. Moje zanimanje za Botanični vrt je tudi iz razloga, ker je bil ustanovitelj Botaničnega vrta pred 200 leti Franc Hladnik, Idrijčan po rodu in vrhunski botanik, ki so ga cenili tudi izven meja takratne Slovenije. Samo zanimanje za Botanični vrt je izbruhnilo v začetku lanskega leta. Govorim samo za lansko leto, ne za pretekla leta, ko je financiranje vrta odpovedala Mestna občina Ljubljana. V številnih nastopih, ki so bili tako ali drugače povezani z Botaničnim vrtom, je bila tudi izjava župana Ljubljane, da je pripravljen sodelovati pri financiranju Botaničnega vrta in pri ureditvi razmerij med Mestno občino, Univerzo in Botaničnim vrtom. Vemo, da v preteklosti je bil eden glavnih financerjev dejavnosti tega vrta prav Mestna občina Ljubljana. Z lanskim letom pa je to sofinanciranjem usahnilo. Zanima me: Ali boste vzpostavili kontakte tudi z Mestno občino Ljubljana, da se ponovno kot partner vključi v delovanje Botaničnega vrta kot eden izmed pomembnih možnih sofinancerjev te dejavnosti? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Ta kontakt je bila pravzaprav vzpostavljen ali utrta mu je bila dobra pot z uspešnim dogovorom o zamenjavi določenega dela parcele znotraj vrta in v ljubljanski Koleziji, ki omogoča izgradnjo tega rastlinjaka. Sicer pa kot veste, je med Vlado Republike Slovenije in Mesto občino Ljubljana kar nekaj odprtih vprašanj. Tudi lansko leto beleži oziroma še leto prej neko eskalacijo spora, ki je polnilo tudi časopisne strani. Nova vlada je imenovala posebno ministrsko skupino, vodi jo ministrica za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, gospa Ploštajnerjeva, ki se je že sestala s predstavniki mestne občine. Eno od vprašanj, ki je bilo tam navedeno oziroma je vključeno v to agendo, ki jih je treba nasloviti in ustrezno rešiti, je tudi vprašanje morebitnega ponovnega vstopa oziroma načina sodelovanja Mestne občine Ljubljana pri zagotavljanju vseh funkcionalnosti in kvalitetnega obstoja in rasti Botaničnega vrta.
Hvala lepa. Z zadnjim odgovorom ministra Gregorja Golobiča smo odgovorili na vprašanja, postavljena na 2. in 3. seji Državnega zbora. Zdaj pa prehajamo na ustna poslanska vprašanja poslank in poslancev, ki bodo danes postavljena. Prvi bo ministru za zdravje postavil vprašanje gospod France Cukjati.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod minister. Jaz se bom dotaknil, kot sem vam že napovedal, vprašanja o zobozdravstvu, in sicer: Ali in na podlagi česa menite, da bo nov način financiranja zobozdravstva omogočil večjo dostopnost do zobozdravstvenih storitev in boljšo kakovost teh storitev? To vprašanje sem vam poslal na pobudo oziroma na podlagi odzivov, ki jih dobivamo v poslanskih pisarnah in tudi sicer, ko ljudje vse dlje čakajo na obisk zobozdravnika. To sicer ni nič novega, ampak zdi se, da se čakalne dobe podaljšujejo. Ko prvič pride, če sploh pride do tega, da ga zobozdravnik naroči, čaka tudi po eno leto. In če uspe priti na zobozdravniški stol, želi biti pregledan in tudi želi, da se mu kaj naredi, da se mu zaplombira zob, naredi krona, mostiček oziroma tisto kar je najbolj potrebno. In če se mu že kaj naredi, želi, da je to z dobrimi materiali, da je to kvalitetno narejeno, da ne bo treba vsako leto ali vsak mesec popravljati te zadeve. Sliši pa se tudi, da pripravljate nek nov način financiranja oziroma povezavo na glavarinski sistem. Ob vsem tem pa ni slišati, da bi se nekatere stvari tudi znotraj načina financiranja zobozdravstvenih storitev dopolnjevale ali popravljale. Samo če pogledamo, kakšen je finančni načrt zobozdravstvene ordinacije za odrasle, vidimo, da je v letnem proračunu za takšno ordinacijo predvidenih samo 24 tisoč evrov. To je pri povprečni populaciji 2500 na zobozdravnika komaj 10 evrov za materialne stroške in amortizacijo. Če računamo, da ta strošek ni samo za zalivke, za mostičke in podobno, ampak je tudi za aparaturo, za zobozdravstveni stol, ki stane 50 tisoč evrov, je za zobotehnične aparature, za zobni rentgen, je tudi za prostore, za sanitarije za paciente, čakalnico, elektriko in tako dalje. Sprašujem: Ali bo možno ob istih sredstev doseči boljšo kvaliteto zobozdravstvenih storitev? To je vprašanje, na katerega želim odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Miklavčič, izvolite.
Spoštovani doktor Cukjati, lepa hvala Za vprašanje. Preden bi se lotil natančnega odgovora, ČE je to možno, bi samo nekaj podatkov, kar bo mogoče zanimivo za vse. V Sloveniji zobozdravstvene storitve v breme obveznega zdravstvenega zavarovanja opravlja 505 zobozdravnikov v javnih zdravstvenih zavodih. Temu moramo dodati še 597 koncesionarjev, čistih zasebnikov je 159. V letu 2007 je bilo namenjenih za zobozdravstvo 82 milijonov in 44 tisoč evrov, v letu 2008 86 milijonov 500 tisoč evrov. To so sredstva, ki jih je namenjalo obvezno zdravstveno zavarovanje za zobozdravstvo. Ta sredstva sorazmerno vsako leto rastejo. Novi način financiranja zobozdravstvene dejavnosti je predlagal Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije zaradi pritožb številnih zavarovancev, zavarovanih oseb, da jih zobozdravniki v Sloveniji nočejo sprejeti v obravnavo. Izkazalo se je, da tako ravnajo kljub temu, da ne dosegajo števila opredeljenih oseb, ki jih določajo pravila, predpisi obveznega zdravstvenega zavarovanja in zaradi tega po podatkih zavoda približno 27 odstotkov zavarovanih oseb nima izbranega zobozdravnika v Sloveniji. To pa zahteva zakon in drugi predpisi, da bi lahko uveljavljali pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Zavod je ocenil, da je največji problem v tem, da so zobozdravniki odklanjali prijavo. In nam je poznano in najbrž doktor Cukjati tudi vi veste, da imamo danes v Sloveniji zobozdravnike, ki imajo prijavljenih 2.000, 2.200 zavarovancev. Imamo pa kar veliko zobozdravnikov, ki imajo prijavljenih samo do 400, 500 zavarovancev. In na osnovi pritožb, ki so bile s strani zavarovancev, bila želja, da se odpre in da morajo zobozdravniki sprejeti prijave zavarovancev na svojo listo. Na ta način bi izenačili vse zavarovance v slovenskem prostoru. Dejstvo je, da tisti, ki ima 2.000 zavarovancev, in v znesku, o katerem ste vi govorili, dr. Cukjati, ki je točen in pravilen, seveda vsi niso v istem letu in stalno pri zobozdravniku. To je bil razlog, da smo tudi na ministrstvu podprli ta sistem, da se spremeni način in da se lahko vsi prijavljajo, da bi na ta način omogočili tudi tem zavarovancem, da pridejo do zobozdravstvene storitve. Vaša ugotovitev, dr. Cukjati, je pravilna. Mi pripravljamo nov sistem, da bi to olajšali, vendar se ob tem srečujemo tudi z nekaterimi težavami, predvsem v našem zahtevku do zobozdravnikov, ko zahtevamo, da dajo zavarovancu obračun opravljene zdravstvene storitve. In tu imamo težave, kajti ob nadzorih se ugotavlja, da prihaja do neupravičenega zaračunavanja storitev: ali v breme zavoda, ali v breme prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja in tudi v breme zavarovanca. Še zadnji podatek, spoštovani doktor, ob vseh teh ugotovitvah in ob mojem odgovoru, pa če sem zelo pedanten in pogledam uresničevanje programa zdravstvenega zavarovanja v Sloveniji, potem moram povedati, da tudi teh 86 milijonov 500 tisoč v lanskem letu s strani zobozdravnikov je bilo 2% pod planom. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Cukjati.
Hvala, gospod minister. Zagotovo veliko tega, kar ste povedali, stoji in podpiram. Vendar prehod na glavarino ima eno izvirno napako. Vi ste rekli, da so zobozdravniki, ki imajo preko 2.000 zavarovancev, in taki, ki imajo zelo malo opredeljenih. Problem je v tem, da tudi če bi bili in ko bodo vsi pacienti opredeljeni, bomo imeli, na primer, v Gornji Radgoni 2.300 pacientov na zobozdravnika, govorimo o odraslih, v Idriji, na primer, pa 3.300. To je velika razlika, 2.300, 3.300. Tukaj imam imena deset oziroma petnajst zdravstvenih domov, od Šentjurja pri Celju, Sežane, Jesenic, Radovljice, Tržiča, Grosuplja, Idrije, Kamnika in tako dalje, ki imajo preko 3000 prebivalcev na zobozdravnika. Si predstavljate, kako bo delal zobozdravnik s 3300, upoštevajoč, da so prebivalci enakomerno porazdeljeni na vse obstoječe zobozdravnike v tistem kraju, recimo v Idriji. Pri tem je treba upoštevati, da je osnovna pravica pacienta, da enkrat na leto pride k zobozdravniku na pregled, to pomeni najmanj polovico delovnega časa bo samo ta pravica bo zavzela, ko bodo pacienti izkoristili to pravico. In kakšna bo kvaliteta teh storitev, si lahko tudi predstavljamo. Mislim, da sedaj vegetira zobozdravstvo samo na račun neosveščenosti pacientov, da ne pridejo do zobozdravnikov. Če hočemo narediti kvalitetno zobozdravstvo, je treba nekaj prej narediti, od mreže, do kvalitete, do stroškov.
Hvala lepa. Dr. Cukjati, to je bil komentar? Hvala lepa. Ste dobili zahtevo za dopolnitev odgovora? Ste. Izvolite. Hvala lepa. Dr. Boštjan Žekš je odsoten. Gospod Miran Györek, boste postavili vprašanje? [[Da.]] Gospod poslanec Miran Györek bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtonomno slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. O žalostnem zapostavljenem položaju slovenske manjšine v Porabju na Madžarskem ste verjetno tudi vi seznanjeni, kolegice in kolegi. Da postaja stanje kritično, so lahko ugotovili med svojim obiskom v Porabju predsednik Državnega zbora in člani naše parlamentarne komisije za zamejske Slovence med svojimi obiski v Porabju in tudi v Budimpešti. Lahko vam zatrdim, da problematiko še bolje poznamo v Slovenski nacionalni stranki, saj se s položajem naših zamejcev seznanjamo pogosto tudi z neformalnimi obiski v Porabju, ko se nam naši zamejci odkrito in brez formalnih zadržkov potožijo o njihovem položaju in prosijo matico Slovenijo za pomoč. Znano je, da se slovenski manjšini v Porabju že desetletja ne posvečamo sorazmerno z našimi manjšinami v Avstriji in Italiji, potrebna je tudi s pogodbami in dogovori zagotovljena pozornost. Sodu je očitno izbila dno nedavna namera lokalne uprave v Monoštru, da zapre en slovenski vrtec v Porabju z utemeljitvijo, da ni denarja in da je premalo slovenskih otrok. S podobno obrazložitvijo so nekoč zaprli tudi osnovno šolo v slovenski porabski vasi Sakalovci. Nedavno so ukinili financiranje slovenskega etnografskega muzeja v Monoštru. Veseli nas, če držijo informacije iz najnovejših neuradnih virov, da naj bi bili spremenili odločitev o financiranju muzeja in osebno me to veseli. Zanima me: Kako in s kakšnimi konkretnimi koraki načrtuje minister dejavnosti z namenom izboljšanja stanja slovenske manjšine v Porabju? Uporabi lahko več sredstev za obrambo slovenskega življa in s tem slovenstva nasploh v zamejstvu. Eno je madžarska zakonodaja in zaščita manjšin, ki je Madžari očitno ne izvajajo, kot bi bilo treba, drugo je naše pričakovanje vašega medresornega ministrskega angažiranja z namenom izboljšanja takšnega slabega stanja. Tukaj v prvi vrsti mislim na našega ministra za šolstvo in ministrico za kulturo. Pozdravljam namreč odločitev slovenskega ministrstva, da enkrat tedensko obiskuje slovenske vrtce v Porabju naša vzgojiteljica in tako skrbi za stik najmlajših v Porabju s slovenskimi otroki. Zelo pomembno bi bilo, če bi naše ministrstvo v ta namen angažiralo vsaj dve, tri vzgojiteljici, tako [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] da bi lahko vsak dan obiskali štiri, pet vrtcev, in tako poskrbeli za naše najmlajše. Tukaj gre za zanemarljive stroške. V nekaj tisoč evrih se lahko pogovarjamo. In to ne bi ne vem kako vplivalo na naš proračun. V neposredni obmejni bližini imamo na voljo kar nekaj nezaposlenih vzgojiteljic in na ta način bi lahko prispevali k reševanju nezavidljivega socialnega položaja prebivalstva na Goričkem in v Prekmurju. V najmanjši slovenski vasi v Porabju, Vandovci, so naši zamejci z volonterskim prostovoljnim trudom uspeli organizirati tako imenovani mali Triglav, ki predstavlja simbol slovenstva v Porabju [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Gospod Györek, žal mi je, čas vam je potekel. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Odgovora niste mogli dobiti, ker dr. Žekša ni. Najprej izjavite ali pričakujete na naslednji seji ustni odgovor ali pisni. [[Oglašanje iz klopi.]] Boste dobili pisni odgovor v 30 dneh. Hvala lepa. Gospa Renata Brunskole bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, dr. Lahovniku.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi! Gospodarstvo ter gospodinjstva se na nekaterih območjih Slovenije že več let soočajo s problematiko zanesljive oskrbe z električno energijo. Problem predstavljajo zlasti tako imenovana ozka grla, kjer poteka oskrba z električno energijo po enem samem daljnovodu, saj ob morebitnih vremenskih nevšečnostih ali, žal, vse pogostejših naravnih nesrečah na teh območjih obstajo še toliko večja nevarnost, da pride do daljšega izpada električne energije odjemalcem. Najbrž ni treba posebej poudarjati, kakšno materialno škodo lahko povzroči daljši izpad električne energije zlasti v gospodarstvu. Naj vam predstavim konkreten problem. Gospodarstvo Dolenjske in Bele krajine ter gospodinjstva na tem območju se že več let soočajo s problematiko zanesljive oskrbe z električno energijo. Šibko točko predstavlja navezava iz Krškega do Novega mesta in od tam iz razdelilne trafo-postaje RTP Gotna vas v Belo krajino, kjer poteka oskrba z električno energijo po enem samem daljnovodu preko z gozdom poraščenih Gorjancev. Leta 1999 je zaradi snegoloma in žleda v zimskih mesecih prišlo do popolne prekinitve oskrbe Posavja, Dolenjske in Bele krajine z električno energijo. Nekaj podobnega se je letos zgodilo na Koroškem. Že v preteklih letih so gospodarstveniki tako z Dolenjske kot iz Bele krajine, opozorili na navedeni problem tveganja ob nepredvidenih izpadih. Možna rešitev bi bila oskrba Dolenjske, predvsem gospodarsko močnega porabnika električne energije Novega mesta in Bele krajine, z izgradnjo novega daljnovoda nad Črnomljem in Kočevjem, saj bi tako dobili zanko Novo mesto - Bela krajina - Kočevje - Beričevo pri Ljubljani - Novo mesto. Na ta način bi se izognili morebitni nevarnosti daljšega izpada dobave električne energije na celotnem navedenem območju. Zato vas, spoštovani gospod minister dr. Matej Lahovnik, vprašam: Ali so predvidene kakšne dodatne izgradnje novih daljnovodov ali kateri drugi ukrepi, ki bi v večji meri zavarovali odjemalce električne energije na najbolj ogroženih območjih Slovenije? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Vprašanje je dejansko zelo aktualno, in bi želel pojasniti, da sta za zanesljivost oskrbe z električno energijo v Sloveniji odgovorna dva sistemska operaterja prenosnega in distribucijskega omrežja. Ko govorimo o prenosnem, gre za Eles, ko pa govorimo za distribucijsko omrežje, pa je Javno podjetje Sodo. Zanesljivost omrežja obsega odpornost sistema na motnje in zadostnost, ki sta dva ključna parametra za pripravo načrtov razvoja omrežij, ki jih vsaki dve leti izdelata oba sistemska operaterja, tako Eles kot tudi Sodo. Načrta, ki predstavljata nabor obnovitvenih in novih investicij, sta predstavljena in sestavljena za najmanj 10 let naprej. V zadnjem osnutku razvojnega načrta prenosnega omrežja za obdobje 2009-2018, ki sta ga Eles in Sodo predložila v januarju 2009, so zanesljivostne analize pokazale, da se v sedanjem stanju na omrežju pojavljajo težave na več mestih. Eno izmed problematičnih območij je tudi območje Dolenjske, Bele krajine in Posavja. Širše novomeško območje ima v trenutnem stanju neustrezno napajanje, saj se vse razdelilne transformatorske postaje na tem območju napajajo zgolj radialno iz razdelilne postaje Hudo, zaradi česar na tem območju ni zagotovljenega tako imenovanega varnostnega ali sigurnostnega kriterija. Treba je poudariti, da za zagotovitev ustreznega napajanja je na tem območju predvidenih več nujnih obnov in novih investicij, in sicer do leta 2012 nov dvosistemski 110-kilovoltni daljnovod Bršljin-Gotna vas, potem nova razdelilna transformatorska postaja Krka, do leta 2011 tudi rekonstrukcija 110-kilovoltnega daljnovoda Brestanica-Hudo v dvosistemski daljnovod, do leta 2012 nov 110-kilovoltni daljnovod Grosuplje-Trebnje in pa nova razdelilna transformatorska postaja Ivančna gorica. Leta 2018 se predvideva rekonstrukcija obstoječega 110 kilovoltnega daljnovoda Kočevje-Hudo, se pravi po zgraditvi novega daljnovoda med Grosupljem in Trebnjem. Do leta 2012 se predvideva tudi nova razdelilna transformatorska postaja Dobruška vas in rekonstrukcija 110 kilovoltnega daljnovoda Krško-Hudo v dvosistemski daljnovod. Do leta 2018 se predvideva tudi nov 110-kilovoltni daljnovod Kočevje-Črnomelj ali opcijsko zaradi okoliško problematične trase nova povezava Bele krajine s 110-kilovoltnim omrežjem Hrvaške na relaciji Metlika-Ozalj. Do leta 2010 se predvideva tudi nova razdelilna transformatorska postaja na lokaciji Brestanica in do leta 2014 nova razdelilna transformatorska postaja Mokronog, nova razdelilna transformatorska postaja Trbovlje in do leta 2013 nov dvosistemski 110-kilovoltni daljnovod Otoška vas-Hrastnik. To vam lahko tudi izročim, ker imam pismeno pripravljeno, tako da boste imeli natančne podatke. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Najlepša hvala, gospod minister, za izčrpen odgovor. Seveda v želji po nadaljnjem gospodarskem razvoju celotnega tega območja, gre pa res za širši problem v celotni Sloveniji, posebej na območjih, kjer smo nekoliko bolj oddaljeni od mestnega središča oziroma od Ljubljane. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Ministru za delo, družino in socialne zadeve bi postavil eno kratko, pa mislim, da dovolj jasno vprašanje. Pa najprej, če mi dovolite, malo obrazložitve. Po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije iz leta 2007 je v zadnjem desetletju pod pragom tveganja revščine živelo 12 do 14% prebivalcev Slovenije. Če v dohodek ne bi šteli družinskih in socialnih prejemkov, bi bila stopnja tveganja revščine v Sloveniji 25%. V lanskem letu je prag revščine znašal 495 evrov. Verjetno se marsikdo tudi sprašuje, kako s takšnimi prejemki sploh ljudje preživijo. Kmečko upokojen sokrajan mi je pred dnevi, pred tedni pokazal svoje obvestilo o nakazilu pokojnine. Gre za tako imenovano kmečko pokojnino. V mesecu februarju je dobil nakazano vsega skupaj 187,43 evrov, pa mislim do poračuna približno, na pamet rečem, 8 evrov. Človek je leta in leta trdo delal na svoji kmetiji, preživljal sebe in družino in to v obdobju, ko so bile cene kmetijskih pridelkov izredno nizke, ko je bila tako imenovan obvezna oddaja, ko je bilo za preživetje garati dobesedno cele dneve in vse dni v letu, v večini primerov na hribovitih za obdelavo izredno težavnih kmetijah. Danes pa njegova pokojnina znaša celih 9 evrov več kot državna pokojnina. Potem pa slišimo razne uradnike, ki to dejstvo opravičuje s tem, da imajo ti prejemniki pokojnin še drugo premoženje. Vsak, ki logično razmišlja bo vedel, da je pri ljudeh, ki so imeli majhne dohodke, zelo majhna verjetnost, da so si ustvarili veliko premoženje. Problem je tudi v tem, da kmetje, ki so plačevali prispevke iz prostovoljnega vključevanja v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zoži obseg pravic za več kot polovico zavarovalne dobe, nimajo dodatnih pravic iz naslova socialnih transferjev in pokojninsko invalidskega zavarovanja. Če se spomnimo v lanskem letu, ko smo v tem zboru obravnavali ta draginjski dodatek, smo ga imenovali za nekatere kategorije upokojencev, še tam se je bilo dobesedno težko izboriti za ta draginjski dodatek tudi za te kategorije. Zato vas spoštovani gospod minister sprašujem: Kako in kdaj boste rešili to problematiko? Kaj boste naredili, da se dvignejo te najnižje pokojnine, ki jih v večji meri prejemajo kmetje, ki so dolga leta trdo delali in plačevali pokojninsko in invalidsko zavarovanje? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani gospod Presečnik! Dovolite, da vam pojasnim, kako izgleda zagotavljanje pokojnin kategorijam kmetom-upokojencem, kot ste jih navedli. Pokojninsko in invalidsko zavarovanje kmetov je urejeno enako kot zavarovanje ostalih kategorij zavarovancev. Država predpisuje obveznost zavarovanja le za tiste, ki dosežejo relativno visok katastrski dohodek oziroma drug dohodek, drugim pa neodvisno od dohodkov omogoča, da se prostovoljno vključijo v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Prav tako je mogoče ugotoviti, da so kmetje v preteklih obdobjih vedno imeli možnost izbirati, kakšne prispevke bodo plačevali, in posledično, koliko bo znašala njihova pokojnina. Pomembno je tudi dejstvo, da ima večina kmečkih zavarovancev ob izpolnitvi pogojev za starostno pokojnino še vedno v lasti del kmečkega gospodarstva oziroma so ob predaji kmetije s pogodbo o preužitku zagotovijo določene bonitete, ki se kasneje tudi štejejo med dohodke. Prispevek kmetov po zakonu o prispevku za socialno varnost znaša 22,39 odstotka, medtem ko prispevki ostalih kategorij zavarovancev znašajo 38,20 odstotka. Prispevek delodajalca, ki se obračunava po stopnji 8,85, se za kmečke zavarovance plačuje iz državnega proračuna. V zvezi z navedbo konkretnega v vašem vprašanju, da prejema kmečka upokojena oseba pokojnino v višino 187,43 evrov, pojasnjujemo, da znaša kmečka pokojnina po zakonu o starostnem zavarovanju kmetov od 1. 1. 2009 dalje 227,60 evra. Če oseba prejema starostno pokojnino v višini 187,43 evrov, to pomeni, da ni bila pokojninsko in invalidsko zavarovana za polni obseg. Zavarovana je bila le za ožji obseg pravic in iz tega razloga nima nobene druge pravice iz pokojninskega zavarovanja, pridobi le pravice do pokojnine. Država skladno s predpisi o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vsem zavarovancem zagotavlja najnižjo pokojnino v višini 35 odstotkov najnižje pokojninske osnove, ne glede na višino plačanih prispevkov. To pomeni, da vsaka oseba, tudi kmetje, ki izpolni pogoje najmanj 15 let zavarovalne dobe, pri določeni starosti pridobi pravico do pokojnine v omenjeni višini, čeprav si s plačanimi prispevki ni zagotovila pokojnine v tej višini. Če skupni prejemki upokojenca ne dosegajo cenzusa za denarno socialno pomoč, je takšna oseba upravičena do te razlike, cenzus pa je 221,70 evra. Z zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju iz leta 2000 so pravico do državne pokojnine, kljub temu, da za to niso bili plačani prispevki, pridobile tudi osebe, ki zavarovanja sploh niso imele. Predlog za ureditev državne pokojne so podali pravi poslanci vaše stranke, ki zastopajo voljo kmetov, in to iz razloga, ker kmečke ženske praviloma niso bile zavarovane in so na starost ostale brez vseh prejemkov. Kmečki zavarovanci imajo v večini res zelo nizke pokojnine, vendar razlog ni sam status kmeta, temveč plačevanje nizkih prispevkov, pri čemer ponovno poudarjamo, da Republika Slovenija vsem kmetom plačuje del prispevkov, tistih za delodajalca, zaradi česar so dejansko že v obdobju plačevanja prispevkov za pokojnino v boljšem položaju kot ostali upravičenci. Na ministrstvu se seveda zavedamo, da gre pri vprašanju ureditve kmečkih pokojnin za pomembno in občutljivo tematiko, glede katere je bilo v strokovnih ter političnih krogih v preteklosti sprejetih veliko različnih stališč. Bomo pa to proučili tudi sedaj ponovno, ko se lotevamo modernizacije pokojninskega sistema. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Naj tudi sam poudarim to, da gre za zavarovance za ožji obseg, tako kot ste tudi vi poudarili. In tudi sam moram poudariti, da ne gre to za zavarovance in za upokojence iz zadnjega obdobja, za upokojence, ki so mlajši, ampak da gre pretežno, ne vem na pamet številke, kakšno je to število, vendar za upokojence, ki so danes stari že krepko preko 70 in več let, ljudi, ki so garali na teh kmetijah v času, ko so bili mladi, po vojni in v tistih obdobjih. Ne sprašujem pa za upokojence, ki redno plačujejo svoje prispevke in odvisno od prispevkov dobivajo ali bodo dobili ustrezno pokojnino. Za ta obseg in za te upokojence gre. Zahvaljujem se vam za odgovor tudi v tem smislu, da boste tudi pri pripravi sprememb razmišljali tudi o teh pokojninah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kek bi rad postavil poslansko vprašanje odsotnemu ministru za promet. Gospod Kek, izvolite.
Rad bi predvsem dobil odgovor. Če sem prav razumel, je možen odgovor ustno ali pisno. Zastavljam vprašanje [[...]]
Če boste zahtevali ustni odgovor, ga boste dobili na naslednji seji, drugače pisni [[...]]
Prosim za ustni odgovor. Vprašanje pa se glasi: Kdaj minister za promet pričakuje dokončanje slovenskega avtocestnega kraka?
Hvala lepa. Odgovor bo dan ustno na naslednji seji. Gospod Marijan Pojbič bi rad vprašal ministra za delo, družino in socialne zadeve. Gospod Pojbič, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister! Moje vprašanje se dotika zelo pereče problematike, s katero so najbolj obremenjeni starostniki, posebej tisti, ki že dolgo časa čakajo na svoje postelje v domovih za starostnike. Prepričan sem, da bi na tem področju Vlada morala storiti velike korake pri izgradnji dodatne mreže domov za starostnike iz javnih sredstev, saj se čakalne vrste in število starostnikov, ki čakajo na postelje, zelo hitro povečujejo. Pri pregledu rebalansa proračuna so me vznemirile številke, ki kažejo, da ministrstvo znižuje sredstva za izgradnjo domov za ostarele. Takšen pristop ne obeta izboljšanja stanja na tem področju, temveč ga drastično poslabšuje. Iz tega razloga se mi zdi neizogibno, da kot podpredsednik Odbora za delo, družino in socialne zadeve reagiram in zahtevam odgovor na vprašanje, ki zadeva to problematiko. Če se navežem na koalicijsko pogodbo, je v njej zapisano: "S povečanimi vlaganji javnih sredstev in v partnerstvu z neprofitnimi subjekti bomo zagotovili dodatne namestitvene kapacitete za vse skupine uporabnikov." V predlogu rebalansa proračuna za leto 2009 pa na postavki 2004, 2603, Socialno varstvo starostnikov, pri programu Investicijsko vzdrževanje socialno zdravstvenih zavodov ni zaslediti povečanja sredstev. Še bolj je zaskrbljujoče, da se pri programu mreže domov za starostnike sredstva zmanjšujejo za skoraj pol milijona evrov, čeprav v obrazložitvah navajate, da želite s pomočjo investicijskih vlaganj v infrastrukturo doseči boljše in večje kapacitete, večjo pestrost ponudbe in večjo pluralnost pri izvajanju socialnovarstvenih storitev. Na podlagi navedenega vas sprašujem: Kakšni so predvideni ukrepi Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve v letu 2009 na področju gradnje domov za starostnike? Kakšna je dolgoročna strategija vašega ministrstva glede gradnje domov za starostnike? Kakšen je vaš pogled na javno-zasebno partnerstvo pri izgradnji domov za starostnike? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec Pojbič. Naj odgovorim najprej na vašo skrb, da se v predlogu rebalansa za leto 2009 za program - Mreže domov za starostnike sredstva zmanjšujejo za skoraj pol milijona evrov, kot navajate. Če pogledate natančno postavke in njihovo razporeditev, boste videli, da so se sredstva na ravni podprograma Socialno varstvo starejših ohranila in da govorimo o 7 milijonov 254 tisoč evrih, ki so tudi v rebalansu predvidena v enakem znesku. Smo pa naredili prerazporeditev znotraj posameznih postavk, predvsem med domovi za starejše in med posebnimi socialnovarstvenimi zavodi. V domovih je trenutno na voljo 15.818 mest za starejše, do konca leta 2010 bomo dobili še okvirno 1.800 novih mest. Gre za že podeljene koncesije, vendar so domovi še v izgradnji. Odprt pa je še razpis koncesij za področje Ljubljane in Maribora za približno 700 mest, ker so v teh mestih najdaljše čakalne dobe. S tem obsegom mreže institucionalnega varstva starejših bo država uresničila cilj nacionalnega programa starejših do leta 2010, to je 5% vključenost starejših od 65 let v domove. Po tem obdobju pa bo najbrž treba ponovno premisliti in pregledati, kako se populacija stara in kakšne so dodatne potrebe. Zato so ocene ministrstva na področju institucionalnega varstva starejših v letu 2009 usmerjene predvsem v posodobitev obstoječih javnih zavodov, ki po kakovosti že zaostajajo za tistimi, ki so bili zgrajeni po letu 2000, ter uvajanje novih modernejših konceptov institucionalnega varstva starejših. Poleg tega je cilj ministrstva spodbuditi tudi druge, neinstitucionalne oblike varstva starejših, ki le-tem omogočajo, da dalj časa ostanejo v svojem domačem okolju. Glede na obstoječo mrežo javnih zavodov in število starejših domov, ki jih je treba posodobiti, bodo proračunska sredstva namenjena v glavnem za investicije in investicijsko vzdrževanje obstoječih domov. Zato že nekaj let spodbujamo gradnjo domov s pomočjo zasebnega kapitala. V omrežju deluje 27 domov, ki jim je ministrstvo podelilo koncesijo za opravljanje tega varstva. Ti opravljajo javno službo pod enakimi pogoji kot javni zavodi, in tudi pod enakim strokovnim, upravnim in inšpekcijskim nadzorom. V lanskem letu smo začeli tudi s prvim pilotnim projektom - posodobitvijo obstoječega javnega zavoda po principu javno-zasebnega partnerstva, in sicer v Domu starejših občanov Idrija. Izvajanje projekta spremlja komisija, ki je sestavljena iz predstavnikov našega ministrstva, Ministrstva za finance in Skupnosti socialno-varstvenih zavodov Slovenije. In to javno-zasebno partnerstvo je v slovenskem pravnem sistemu že formalno vpeljano in lahko dopolnjuje javne mreže. Na ministrstvu bomo pozorno spremljali potek tega projekta in bomo na tej podlagi lahko tudi pripravili celostni pristop na tem področju. Za nadaljnji razvoj tega področja je pomembno sprejetje tudi zakona o dolgotrajni oskrbi in zavarovanje za dolgotrajno oskrbo, s katerim se bodo zagotovili viri financiranja in postavilo standarde na tem področju. Ta dva zakona pa pripravljamo tudi v tem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Spoštovani minister, rad bi vas spomnil volilnih obljub. Tukaj mislim predvsem na stranko DeSUS in tudi na vladno koalicijo, ki vas je tudi predlagala v ta ministrski resor v prepričanju, da boste obljube, ki so bile dane pred volitvami, DeSUSa in vladne koalicije, uresničevali. To pomeni, se zavzemali za dodatna sredstva iz proračuna za dodatno izgradnjo domov za starostnike. Ponovno poudarjam, da iz rebalansa proračuna, vsaj jaz, tega nisem razbral. Ves prejšnji mandat smo poslušali nezadovoljstvo prav DeSUSa in prejšnje opozicije, torej sedanje koalicije, da usmeritev prejšnje vlade v smeri javno-zasebnega partnerstva s podeljevanjem koncesij za izgradnjo domov za ostarele ni ustrezna. Veliko predvolilnih obljub je bilo danih v smeri zagotavljanja povečevanja sredstev za izgradnjo dodatne mreže javnih domov za ostarele, ki se financirajo iz javnih sredstev. Še enkrat vas sprašujem gospod minister: Kje so sedaj te obljube, ki so bile danes v času predvolilne kampanje? Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa. Kot sem že poprej navedel v odgovoru, se program širitve domov varstva za ostarele uresničuje tako, kot je bil sprejet. Navedel sem številke, ki kažejo, da se število mest povečuje in da bo dosežen cilj za leto 2010. V proračunu za to leto za te namene pa ostaja enako sredstev, kot jih je namenila za ta proračun prejšnja vlada in ga nismo zmanjšali. Če bodo pa možnosti, bomo v ta namen v proračunu za prihodnje leto to postavko lahko tudi razširili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, izvolite.
Proceduralno. Na osnovi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi na naslednji seji razpravo o odgovoru na moje postavljeno vprašanje vam gospod minister. S podanim odgovorom ne morem biti zadovoljen, saj sem prepričan, da so eno besede, ki so bile danes tukaj izrečene, drugo pa so pa rezultati, ki so vidni. Veliko starostnikov ostaja pred vrati domov za starostnike, prav tako vsak dan več ljudi ostaja brez službe, vsak dan je več ogroženih in živijo na robu revščine. In prav tako niste podprli dodatka k pokojninam. In ukrepi, ki jih je sprejela za reševanja krize ta vlada oziroma ta resor na področju Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, niso zadostni. Imate pa dovolj denarja za izplačilo odškodnin na osnovi izdajanja odločb izbrisanim. In tu vas socialna nota tistih skupin, ki so na robu preživetja, in socialno ogroženih, ne zanima. Zato mislim, da so to tako pomembni razlogi, ki me vodijo k temu, da vam več ne morem na besede popolnoma verjeti. In zato seveda predlagam, kot sem uvodoma povedal, širšo razpravo v Državnem zboru o tem vprašanju.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v času glasovanja. Besedo ima gospod Zvonko Černač, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! Spoštovani minister! Gospodu ministru Erjavcu želim postaviti vprašanje v zvezi z dimnikarskimi storitvami. Problem na področju opravljanja dimnikarskih storitev se pojavlja vse od prenosa te obvezne gospodarske javne službe, ki je bila iz občine prenesena na državo, kar se je zgodilo s spremembo zakona o varstvu okolja v obdobju Ropove vlade maja 2004. V zakonu o varstvu okolja je bilo določeno šest mesečno prehodno obdobje, ki se je izteklo konec leta 2004, do katerega so bile dimnikarske storitve občinska gospodarska javna služba. Po tistem so postale obvezna državna gospodarska javna služba. Očitno pri reformi, ki je bila uzakonjena pred 5 leti in se je v celoti zaključila šele z nekaterimi odločitvami, ki jih je sprejela sedanja vlada decembra lani, niso bili najbolj v ospredju interesi potrošnikov, pač pa predvsem interesi velikih izvajalcev dimnikarskih storitev. Na to dejstvo kažejo številna poslanska vprašanja, ki so bila v zvezi s to problematiko postavljena v prejšnjem, nekatera pa tudi že v začetku tega mandata v pisni obliki. Iz številnih slovenskih občin prihajajo klici in opozorila številnih občanov o tem, da so zaradi novega sistema ostali brez njihovega lokalnega dimnikarja, ker na razpisu ni bil uspešen in je koncesijo prejelo večje podjetje iz drugega kraja. Konkretni primeri kažejo na diskriminatorno obravnavo v postopku razpisa, na to pa kažejo tudi upravni spori, ki so bili sproženi v posamičnih primerih. Glede na to, da so storitve monopolne, je veliko negodovanja s strani koristnikov oziroma občanov, predvsem tudi glede cen storitev, ki so, po njihovem mnenju, previsoke. Problem pa ni samo v neustrezni kakovosti in predragih storitvah, izvorni problem je v konceptu, ki uvaja monopol na področju, ki bi lahko delovalo brez njega bolje, predvsem pa ceneje, če bi bile te storitve dostopne vsem na podlagi licenc oziroma dovoljenj, uporabniki pa bi si sami izbirali konkretnega upravljavca teh storitev. Spoštovani gospod minister! V medijih je bilo zaslediti, da načrtujete reševanje tega problema skozi strožji nadzor nad upravljanjem dimnikarskih storitev. Zato vas sprašujem: Ali razen učinkovitejšega nadzora nad koncesijami načrtujete morebiti tudi druge ukrepe, ki se navezujejo na to problematiko? Mislim predvsem na ukrepe, ki bi omogočili cenejše storitve, predvsem pa večjo možnost izbire tistim, ki te storitve potrebujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Erjavec, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav poslancu! Hvala za vprašanje. V bistvu bi se moral kar strinjati z vsem, kar ste sami ugotovili. Dejansko je to področje neurejeno, vsi so nezadovoljni, od izvajalcev, razen nekaterih, do uporabnikov. In tudi sam kot minister za okolje in prostor sem zelo nezadovoljen, zlasti zato, ker dnevno dobivam po več kot 50 pritožb. To področje je dejansko slabo urejeno, posledica tudi slabe izvedbe določil Zakona o varstvu okolja, kjer je z lokalne ravni bila prenesena ta javna služba. Tu se odpirajo vprašanja, ali naj bi dimnikarska služba sploh bila javna služba. Kot minister se zavzemam, da ostane javna služba. Gre le za požarno varnost in vemo, da se s požarno varnostjo ne smemo igrati. Žal statistika kaže, da se število požarov povečuje. Ne bi se spuščal v razloge, morda zato, ker ta služba ne deluje tako, kot je potrebno. Vendar dejstvo je, da smo zaznali povečanje števila požarov v zadnjih letih. Postavlja se tudi vprašanje, ali bi spustili to javno službo nazaj na lokalno raven. Vendar moram reči, da so tu težave, ker so koncesijske pogodbe sklenjene za dobo 8 let. In če bi tu kakorkoli drugače uredili, bi imeli tisti, ki imajo danes koncesije, tudi odškodninski zahtevek do države zaradi izgubljenega zaslužka, če bi šli v neko drastično spremembo v tem trenutku. Glede na to, da je tu stanje dokaj megleno, kaj je tisto, kar ne funkcionira, sem se tudi odločil, da se sestanem z vsemi predstavniki, ki so akterji v tej zgodbi. Gre tako za izvajalce, tu imamo na eni strani izvajalce, ki so organizirani pod okriljem Gospodarske zbornice in gre za tako imenovana podjetja, potem imamo tudi predstavnike, ki so organizirani v okviru Obrtne zbornice, in gre za tako imenovane male dimnikarje. Imamo pa tudi dimnikarje, ki sploh ne opravljajo te službo, ker niso dobili koncesije. Srečal sem se pa tudi s civilno iniciativo, ki zastopa interese uporabnikov. Mi smo se na teh sestankih dogovorili, da bomo ustanovili delovno skupino, pa ne zato, da bi si pridobili čas, ampak, da bi skušali v okviru te delovne skupine, kjer bodo predstavniki tako podjetij, ki opravljajo to dimnikarsko službo, predstavniki malih dimnikarjev in tudi predstavniki uporabnikov, seveda bo v tej delovni skupini tudi sodelovala stroka, poiskati najboljše rešitve, kako priti iz tega problema. Moram reči, da prvi koraki, ki ga bomo postorili, da bomo spremenili določene podzakonske akte. Tukaj zlasti mislim na uredbo o izvajanju dimnikarske službe, potem je tukaj še pravilnik o oskrbi malih kurilnih naprav, da ne naštevam celotnega naslova, in sicer tukaj bomo pregledali cene ali so ustrezne, ker nekateri menijo, da so previsoke, in frekvenco obveznih pregledov. Moram reči, da ta frekvenca višja, kot to nalaga na primer evropska direktiva. Če dam primer, če gre za novo kurilno napravo evropska direktiva določa, da v prvih treh letih ni treba opraviti nobenega pregleda. Glede nadzora sem res rekel, da bomo ojačali nadzor, vendar ne gre za tisti nadzor, ali dimnikar res dobro očisti dimnik, ampak gre za nadzor v več smereh. Ena od pomembnih stvareh je, kako so bile te koncesije podeljene in na tem segmentu bomo napravili revizijo, da pogledamo, če so res bile vse te koncesije podeljene [[..]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v skladu z zakonom, ker imam informacije, da so se tukaj tudi dogajale nekatere čudne stvari. Strinjam pa se, da bi bilo potrebno razmisliti o konceptu, morda licenčni [[....]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Minister, hvala lepa za odgovor. Gospod Černač, izvolite.
Bom gospodu ministru dal možnost, ker je želel še nekaj povedati, z dopolnitvijo tega vprašanja. Nesporno se strinjamo oziroma kot sem razumel se oba strinjava, da je temeljni problem problem koncepta, ki ga brez spremembe zakonodaje, ni mogoče spremeniti. Vendar se ga da. Tudi če povem primer, v preteklem mandatu smo imeli konceptualno zastavljen problem avtomobilskih nalepk, kjer smo imeli pogodbe, ki so bile večletne, podeljena neka vrste koncesija, vendar se je z zakonom ta zadeva spremenila in nalepke so bile odpravljene. Tudi v tem primeru, ko gre za ta koncesijska razmerja, je verjetno odgovor na to vprašanje odgovor o konceptu. Če se bo Državni zbor strinjal s tem, da za to ni potrebno imeti koncesije oziroma javnega pooblastila, potem mislim, da je na mestu sprememba zakonodaje. Dejstvo pa je, da je bila celotna zakonodaja uveljavljena v letu 2004 in na njeni osnovi so se potem skozi štiri leta praktično dogajala ta koncesijska razmerja. Ko gre za naše zdravje ima vsak med nami pravico do izbire osebnega zdravnika, ko pa gre za naš dimnik, te pravice nimamo. Takrat je zdaj tako, da je s koncesijo določeno, kdo je ta dimnikar in ker gre za razmerja, ki so tradicionalna, predvsem v manjših krajih, kjer je šlo na nek oseben odnos, bi bilo dejansko prav, da bi se o tem razmislilo. Zato bi vas želel dodatno vprašati: V kolikem času načrtujete, da se bodo pregledala obstoječa razmerja, kot ste napovedali? Do kdaj bo znan nek rok, okviren? Mislim, da je druga pametna pot, ki je lahko relativno hitra, preverba cen storitev, frekventnosti storitev. Nad tem je zelo veliko negodovanja in mislim, da tu stvar lahko zelo hitro uredite. Tisto temeljno, zadnje, kar me najbolj zanima, je: Ali menite, da je potrebno spremeniti ta koncept in s spremembo zakonodaje omogočiti na tem področju sistem dovoljenj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dopolnitev odgovora.
Hvala za vprašanje. Moram reči, da bomo poskušali iti kar najhitreje v te spremembe cen frekvence in tako dalje, tudi kar se tiče revizije. Upam, da bomo uspeli vse to storiti v roku treh mesecev. O konceptu. Mislim, da bi nekje do jeseni ta koncept jasen. Moram ponoviti. Tukaj so koncesijske pogodbe, so določene obveznosti države in to zadevo moramo pravno zelo natančno proučiti, da ne bi kasneje plačevali kakšne velike odškodnine. Vendar prvotna usmeritev je, kako znotraj tega sistema izboljšati ta sistem. Ker sam osebno vidimo težavo v tem, da izvedbeno ni bilo dobro vse postorjeno, tako kot bi bilo treba. Jaz ne verjamem, da je koncept koncesij po svoji osnovi zgrešen. Mislim pa, da izvedba tega koncepta ni bila optimalna. Ravno z delom te delovne skupine želimo vse te pomanjkljivosti ugotoviti. Res pa je, da bomo ob tej proučitvi proučili tudi kaj pomeni kakšen drug koncept, kot ste omenili, licenčni ali pa morda, da bi se vrnila ta javna služba na lokalni ravni. Vendar, reči moram, da bi se tudi tukaj pojavile določene težave, ker preteklost nas uči, da tudi ta koncept ni bil najboljši. V nekaterih občinah je bila ta služba zelo uspešna in kvalitetna, medtem ko v nekaterih drugih občinah ta zadeva ni funkcionirala. In od tod je potem prišel tudi ta prenos na državni ravni, vendar se mi zdi, da so bili tukaj nekateri interesi tako močni, da v bistvu ni prišlo do implementacije koncepta tako, kot bi si vsi skupaj želeli. To pa je: da imamo kvalitetno storitev za neko normalno celo in absolutno požarno varnost, ki si jo vsi želimo.
Hvala lepa. Gospod Anton Colarič bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministrici, ministri, poslanski kolegi. V Sloveniji je 12 let uspešno potekal postopek priznanja Republike Slovenije za poslovno odličnost. Doseženi so bili opazni uspehi pri upravljanju in vodenju organizacij v zasebnem in javnem sektorju, saj so se kar trije slovenski nagrajenci uvrstili tudi med finaliste na evropski ravni. V letih 2007 in 2008 pa postopkov izvajanja določb Zakona o priznanjih Republike Slovenije za poslovno odličnost in s tem razvoja kakovosti na tem področju ni bilo. S tem kažemo odmik od vrednot etike in kulture razvitih evropskih držav. In sprašujem cenjenega gospoda ministra Golobiča: Kaj bo storil za ureditev teh razmer, da bomo kot Slovenija lahko ostali aktivni na tej poti evropske odličnosti? Hvala lepa.
Gospod minister Golobič, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Dejansko gre za neko diskontinuiteto, ki nam pravzaprav ni v čast, ki se je zgodila, z dodatkom, da je vendarle bila ta nagrada podeljena v letu 2007, sicer pozno, decembra, prejelo jo je podjetje Krka, d.d., iz Novega mesta. Vendar je to dejansko v letu 2008 izostalo. Ko sem poskušal rekonstruirati, zakaj je pravzaprav do tega neljubega izpada prišlo, sem ugotovil, da je mandat Odbora za priznanja Republike Slovenije za poslovno odličnost potekel oktobra 2007. Urad za meroslovje, ki pravzaprav vodi ali pa po strokovni plati spremlja to dejavnost, je v naslednjih nekaj mesecih podal predlog za imenovanje novega odbora v skladu z zakonom, vendar ga Vlada, žal, ni obravnavala do druge polovice meseca julija 2008. In še potem, ko je bil ta odbor vendarle imenovan, se je prvič sestal šele 21. oktobra lansko leto. In se je na tem prvem sestanku odločil, da bo preskočil leto 2008 in da se bo pravzaprav nagrada podelila naslednjič, šele v letu 2009, torej v letošnjem letu. To je po mojem prepričanju res slabo sporočilo za vsebino in dimenzijo te dejavnosti, ki je zelo pomembna, tako za gospodarske družbe kot tudi za javni sektor v Sloveniji in ga je treba ustrezno graditi in spodbujati ter promovirati. Ta nagrada temu v veliki meri služi in je tudi bila v preteklosti kot takšna prepoznana. V naslednjih nekaj tednih bo Vlada imenovala nov Odbor za podeljevanje priznanj Republike Slovenije za poslovno odličnost, ki bo v ažurnem času vodil vse postopke za podelitev v letošnjem in prihodnjem letu. Tako da ni nobenega načrta oziroma storilo se bo vse, da bo v letošnjem letu ta nagrada podeljena in da se bo ta prekinjena linija vzpostavila nazaj.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve bo postavil dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica! Kot uvod v svoje vprašanje bom navedel primer iz leta 1997. Seveda ne pričakujem, da bi o primerih iz leta 1997 odgovarjali, pa vendar. Leta 1997 sta se zgodila dva značilna dogodka. Prvi je bil uboj štirih ljudi v Tekačevem; o tem vemo vsi zelo veliko, tudi mediji so o tem pisali. Zadeva še danes ni raziskana. Pravzaprav nekje v istem časovnem obdobju, z razliko nekaj tednov, smo imeli spor med takratnim podpredsednikom Vlade in Ivanom Zidarjem, konkretno, direktorjem SCT. Prva stvar, vemo, da je umor najhujše kaznivo dejanje, za drugo pa vemo, da je prekršek o javnem redu in miru. Toda prioriteta reševanja na notranjem ministrstvu takratnem, poudarjam, da Zakon o policiji še ni veljal, vsaj današnji zakon, ne, je bila naslednja. Z umorom so se ukvarjali kriminalisti s srednješolsko izobrazbo iz Celja, vsaj prvih 10 do 15 dni, s primerom kršitve javnega reda in miru, ki sem ga opisal, pa kriminalistična služba na državni ravni, torej vrh kriminalistične policije. Tudi to je bil razlog, da smo pisci Zakona o policiji spisali 6. in 9. člen Zakona o policiji, kjer smo nekako zapisali tako, da če nižji nivo, to je policijska postaja, ne zmore kadrovsko, organizacijsko in tako naprej, prevzame to policijska uprava. In podobno, da od policijske uprave primere prevzame vrh policije v kolikor policijska uprava stvari ne zmore in to še danes piše v 6. in 9. členu v Zakonu o policiji, tista zadnja odstavka. Seveda bi lahko rekli, da je bilo tisto reševanje ali postavljanje prioritet na nek način narobe svet. Zato tudi ni čudno, da so kriminalisti s srednjo šolo zapisali; seveda jih ne obsojam, oni so morali to delati, še dobro, da so opravili kot so; zapisali so številko 43 pri copatu namesto 42. In potem Kristjan Kamenik, vemo, kako potuje od sodišča do sodišča in še danes ni obsojen oziroma ne vemo za storilca tega zelo hudega kaznivega dejanja. Seveda smo spisali tudi 2. člen Zakona o policiji. 2. člen Zakona o policiji pa daje zelo jasno pooblastilo ministru, da daje ustrezne usmeritve za delo policije. Zato vas sprašujem: Kakšne usmeritve dajete policiji oziroma koliko ste jih dali po 2. členu Zakona o policiji? Seveda pričakujem ali pričakoval bi, da so te usmeritve takšne, da bodo reševale, usmerjale policijo v delo po organiziranem kriminalu, korupciji po najtežjih kaznivih dejanjih. Naj samo spomnim, da je situacija takšna, da je zaradi dela policije v lanskem letu, recimo stolp na Brniku, zdaj ponudba 9 namesto 16 milijonov, kar je le dobro delo policije. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, dragi poslanci! Stanje na tem področju je bilo ob nastopu moje funkcije vse prej kot optimalno. To ni moja politična ocena, to so ugotovitve ankete in analize, ki je bila januarja letos opravljena med vsemi gospodarskimi kriminalisti. Na podlagi teh ugotovitev in ob popolni podpori Generalne policijske uprave in Uprave kriminalistične policije smo nemudoma izvedli naslednje ukrepe. Marca smo zagotovili, da imajo kriminalisti omogočen dostop do ključnih informacijskih baz, ki jih potrebujejo pri svojem delu, na primer, IVS-INFO, čeprav je skorajda neverjetno, da tega prej niso imeli. Sredi aprila bo zaživel poseben portal e-uprave in policijske spletne strani, kjer bodo lahko državljani anonimno prijavljali korupcijo. Skupaj z Ministrstvom za pravosodje in Generalno policijsko upravo smo pripravili novelo Zakona o kazenskem postopku. Ta gre v zakonodajni postopek še aprila in ima dve ključni novosti. Prva je, da določa jasne postopke in daje policiji pomembna pooblastila pri preiskavah elektronskih nosilcev podatkov, kot so računalniki, optični mediji in tako dalje. Druga pa je, da zakon uvaja možnost ustanavljanja preiskovalnih skupin, v katerih bi za preiskovanje hujših oblik kriminalitete, posebej gospodarske kriminalitete in korupcije, pod vodenjem državnega tožilca sodelovali policija in drugi pristojni državni organi in institucije, in to s področja davkov, carin, finančnega poslovanja, vrednostnih papirjev, varstva konkurence, preprečevanja pranja denarja, preprečevanja korupcije, prepovedanih drog in inšpekcijskega nadzora. Prav danes sem podpisala Akt o spremembi sistemizacije v policiji, po katerem se bodo v naslednjih mesecih na državnem nivoju in v štirih največjih policijskih upravah izoblikovali oddelki za preiskave informacijskih tehnologij. Pripravljen je tudi nov program skupnih usposabljanj na področju gospodarske kriminalitete. Šokantno dejstvo namreč je, da je bila večina gospodarskih kriminalistov v zadnjih nekaj letih deležna v povprečju vsega dveh dni usposabljanja. S prvim usposabljanjem na področju finančnih preiskav in javnih naročil začnemo tako že konec aprila. Sama se sprašujem, zakaj prejšnja vlada v štirih letih, ki jih je imela, ni storila tega, kar sta novo vodstvo Ministrstva za notranje zadeve in Generalna policijska uprava lahko izvedla v manj kot pol leta. Ne vem, kje živite, gospod Gorenak, če trdite, da je prišlo do očitnega zastoja pri obravnavi resnih kaznivih dejanj. Samo v zadnjih mesecih je bilo več realizacij zoper najhujše oblike gospodarskega kriminala. Ovadenih je bilo precej večje število osumljencev kot leto poprej. Posebej pozitiven trend preiskovanja kaznivih dejanj s področja gospodarske kriminalitete kažejo prvi meseci leta 2009. Uraden podatek policije je, da se je kar za 86% povečala ugotovljena in preiskana premoženjska škoda. To jasno kaže na usmerjenost policije v obravnavo predvsem težjih gospodarskih deliktov, ki generirajo veliko premoženjsko škodo oziroma korist. Edini razlog, ki vas je mogoče, poslanec Gorenak, navedel na občutek, da je delo na tem področju zastalo, je, da za razliko od prejšnjih let policija opušča prakso, da bi se aretacije izvajale pred očmi medijev. Policiji je lahko v ponos, da so zadnje obsežne preiskave v primeru Patrie, davčnih vrtiljakov, korupcije določenih javnih uslužbencev na nekaterih upravnih enotah potekale profesionalno in da iz vrst preiskovalcev ni ušel noben podatek, ki bi omogočal, da so televizijske kamere na lokacijah še pred kriminalisti. V zvezi z drugim delom vašega vprašanja pa vas obveščam, da je bila s sklepom z dne 3. 2. 2009 imenovana delovna skupina za pripravo projekta konceptualnih sprememb organizacije in dela kriminalistične policije na državnem in regionalnem nivoju. Gre za močno projektno skupino, ki združuje notranje in zunanje strokovnjake. Med njimi so, na primer, kar štirje bivši in tudi aktualni direktor Kriminalistične služba in seveda mnogi drugi. Inspiracijo za podobni organ smo dobili pri skandinavskih državah, Finska ali Norveška. Vmesni rezultati delovne skupine bodo javnosti predstavljeni, ko bo delovna skupina končala z delom. Pred tem se v delo vključujejo tudi druge nadzorne institucije, ki bodo neposredno ali posredno vpete v delo predvidenega nacionalnega preiskovalnega urada. Do 30. aprila tega leta bomo imeli celovit elaborat s konkretnimi organizacijskimi, pravnimi in kadrovskimi rešitvami. Na podlagi teh predlogov rešitev pa bodo sprejete nadaljnje odločitve, pri čemer je realno pričakovati, da bo delo spremenjene organizacije v celoti steklo s 1. januarjem 2010. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Gorenak. Želite dopolnitev [[...]]
Hvala lepa. Jaz vas v svojem vprašanju nisem napadel, ampak sem bil do vas zelo vljuden in nežen, vi pa ste me napadli, zato od mene ne morete pričakovati, da bom jaz nežen do vas. Seveda, ustanavljanje nekega oddelka še nič ne pomeni. Vi imate v kriminalistični policiji, pojdite pogledati policijske uprave - dobesedno partizanske trojke. To pomeni: šefa in dva kriminalista, tajnico, ampak šef je, kriminalistov pa ni. Lahko pogledate. Drugič, da podatki ne uhajajo iz policijskih vrst. Ne vem, od kod je potem prišel tisti podatek o gospe Barbari Brezigar. Ne vem od kod drugod bi lahko prišel, kot iz policijskih vrst?! In naprej. Želim vas vprašati tudi naslednje. Eden od članov tistega vašega sveta mi je rekel: "Ja, za zdaj, za enkrat še ne vem kaj tam delam. Če bom tam samo za kuliso, potem ne bom več tja hodil." Toliko, o tistem strašnem strateškem svetu. Sicer pa je treba reči naslednje, preiskanost kaznivih dejanj je v preteklem obdobju zadnjih štirih letih porasla z 39 na 47%. Naša vlada je sprejela 39% preiskanost, predala vam je mendat ob 47,8% preiksanosti. Govorim seveda o vsej. Izboljšalo se je stanje na vseh področjih, od leta 2004 do leta 2008. Jaz bom zelo vesel, če boste vi, s svojimi ukrepi, tudi izboljšali stanje. Bom seveda našel pohvalne besede tudi za čas vašega mandata, v kolikor bo za to dovolj dokazov. Ampak, pojdiva nazaj na prioritete. V času volilne kampanje ste govorili o aferi "metla" Marjetice Rupel in tako dalje. Mene sploh ne moti, da je direktor kriminalistične policije ponovno uvedel neko preiskavo, tako vsaj zasledim v medijih, ker, poudarjam, zagovarjam, da je vsaka oseba v tej državi preiskana, če za to obstaja sum. Vendar, 6. marca je rekel, da je zadovoljen z ugotovitvami interne preiskave. 9. marca pa ni bil več zadovoljenih, je uvedel novo preiskavo. Sprašujem se, ali ste mu mogoče namenila kak užaloščen pogled, tako kot včasih namestniku, ali kaj se je zgodilo. Nimam pa nič proti, poudarjam [[....]] [[Izključen mikrofon.]]
Gospod Gorenak najbrž mi ni treba reči, da ste bil neprijazni in nekorektni v odgovoru. Vprašanja za dopolnitev pa niste postavili. Če gospa ministrica želi kaj pojasniti, lahko? Gospa ministrica, če želite še odgovarjati.
Mogoče na kratko, ker res, kar jaz razberem so neki zanimivi očitki na užaloščenih pogledih. Lahko povem samo to, kar sem že večkrat povedala, da odkar sem prevzela Ministrstvo za notranje zadeve policija ve in ima vse pogoje za neodvisno in strokovno visoko odprto delo. Sama ne dajem navodil za konkretne operativne zadeve. Se zavedam, za razliko od prej, da takih navodil niti ne smem dajati, niti mi to ne pade na pamet in enako je bilo tudi v zadevi, o kateri ste govorili. Če pa ste pozorno poslušali mojo prejšnjo predstavitev, je konkretnih zadev, ki so bile narejene na področju pregona gospodarskega kriminala ogromno, že v prvih štirih, petih mesecih. Glavna usmeritev pa je organizacija posebnega nacionalnega preiskovalnega biroja, ki bo organizacijsko in tudi sicer ločeno deloval, seveda, bo sestavljen iz najboljših vrhunskih in dobro izobraženih kriminalistov, ki bodo svoje delo, verjamem, opravili izjemno učinkovito. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Prosim za razpravo po drugem odstavku 246. člena, gospod predsedujoči, tako da ne bi ostalo odprto vprašanje, zakaj sem se ponovno oglasil. Seveda, še enkrat poudarjam tisto, kar sem rekel, nič ne nasprotujem kakršnim koli preiskavam, ker vem, da je to potrebno, sploh če gre za javno izpostavljene osebe. Vendar se mi pa zdi, da se s tem ne bivši, ne sedanji, ne bodoči minister ali generalni direktor policije nima kaj ukvarjati. To je stvar policijske uprave Ljubljana, takega kriminalista, ki konča izobraževanje, ki zna sešteti ceno bencina, prevožene kilometre in tako dalje in ugotovi, ali je ali ni kaznivo dejanje in ovadbo spiše zoper kogarkoli v tej državi in tu ne vidim nobene potrebe, da se s tem ukvarja gospod Goršek in naroča ponovne preiskave. To je stvar kriminalistov. Bolje je, da se on ukvarja s tistim najtežjim kriminalom. Pozdravljam pa tisto, kar pravite, če bo to izvedeno na način, na kakršnega je to treba izvesti. Bojim pa se resnično, na osnovi podatkov, ki prihajajo do mene, da ni vedno tako. Kot sem rekel, nekateri člani tistega vašega sveta ne vedo zakaj so tam, to sem posebej poudaril, in prav je, da bodo od tam odšli. Se mi zdi malo hecno, da se to dogaja. Druga zadeva pa, da res ne vidim, da bi in na osnovi statističnih podatkov za tri mesece vašega mandata tudi težko ugotavljamo neke trende na daljši rok, zato bi si jaz delo gospoda Gorška ali pa vaše delo upal ocenjevati na daljši rok ne na en mesec ali dva meseca, pa vendarle, zdi se mi potrebno, da o tem kaj rečemo na splošni razpravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo glasovali jutri po koncu točk dnevnega reda, ki so predvidene za obravnavo in odločanje. Gospod Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane ministrice in ministri! Ministrstvo za pravosodje prodaja zemljišče, nepremičnino. V katastrski občini Miklavž na Dravskem polju prodaja zemljišče s parcelno številko 1966/4 in 1966/7 v izmeri 1346 m˛ ter zemljišče s parcelno številko 1966/6 v izmeri 3823 m˛. Ministrstvo za pravosodje je dalo oceniti parceli številka 1966/4 in 1966/7 1343 m˛ zazidljive površine, na kateri so tudi gospodarska poslopja uporabne vrednosti, eno 385 m˛, drugo pa 587 m˛. Cenilec je skupaj z že znanim kupcem opravil ogled nepremičnine in ocenil zemljišče z upoštevanjem rušenja stavbe po 23 evrov za kvadratni meter, kar je nenavadno. Pri cenitvi je očitno, da je le-ta narejena z namenom prodaje določeni stranki, saj ni običajno, da bi se pri vrednosti zemljišča odbijala vrednost rušenja objektov, ki imajo uporabno vrednost. Ocenjena je bila tudi parcela 1966/6 3823 m˛, nezazidano stavbno zemljišče, ki naj bi imelo ceno 17 evrov po m˛. Ocenjena vrednost zemljišča 5169 m˛ skupaj z objekti, bi naj bila vredna 96 tisoč 014 evra, kar pomeni 18.50 evra po kvadratnem metru. Realna tržna vrednost zemljišč za gospodarsko dejavnost v katastrski občini Miklavž je od 130 do 150 evrov za kvadratni meter. Gospodarska družba, ki je te objekte koristila, zaposluje zaprte osebe. Nepremičnina ima velik pomen za nadaljnje delovanje gospodarske družbe in tako tudi za zaposlovanje. V kolikor se prodaja ne izvrši po tržni vrednosti in tako v prepotrebno vlaganje v razširitev proizvodnih kapacitet gospodarske družbe, je bolje, da ta ista gospodarska družba koristi objekte naprej za namene živinoreje. Zato ministra sprašujem: Kako je to mogoče, da država kot dober gospodar in lastnik teh nepremičnin prodaja pod ceno, skoraj podarja, medtem ko moramo vsi zategovati pasove in prispevati, da se državna blagajna napolni. Hvala.
Gospod minister, dr. Lahovnik, pardon, Aleš Zalar.
Brez doktorja. Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod poslanec, zahvaljujem se vam za postavljeno vprašanje, ki je relevantno. Jaz sem preverjal ta konkretni primer in ugotovil sem naslednje. V tem primeru zadeve Miklavž na Dravskem polju zaenkrat ne gre za prodajo. Ampak je trenutno država v fazi iskanja dogovora, torej iskanja sporazumnega dogovora s poravnavo, s podjetjem Kontrast. To podjetje je leta 2004 vložilo tožbo zoper Ministrstva za pravosodje, in sicer je zahtevalo s to tožbo povrnitev vlaganj v objekt, ki ga je imelo v najemu od leta 1993 do leta 1999, ko je to nepremičnino odkupilo. Na podlagi te tožbe je bila preizkušena možnost za poravnavo, in sicer tako, da bi ministrstvo v zameno za ta vlaganja na dolžnika preneslo lastninsko pravico na treh parcelah, ki ste jih vi tudi pravilno navedel v skupni izmeri 5196 kvadratnih metrov, z dvema gospodarskima objektoma, ki sicer ležita v neposredni bližini tega podjetja Kontrast na Miklavžu in bi jih to podjetje potrebovalo za razširitev gospodarske dejavnosti. Ministrstvo za pravosodje teh nepremičnin za svojo dejavnost ne potrebuje, podjetje pa ima na enem delu teh nepremičnin že vzpostavljeno služnostno pravico. Omenil sem tožbo. V tem sodnem postopku glede teh vrednosti vlaganj je Okrožno sodišče v Mariboru določilo izvedenca, ki naj bi določil višino teh vlaganj. Izvedenec je ocenil ta vlaganja na skupni znesek 63.147,27 evrov. Ker pa je sodišče menilo, da je ta vrednost previsoka, je zahtevalo dopolnitev izvedeniškega mnenja. Rok za predložitev te dopolnitve mnenja se izteče 3. aprila 2009 in zato s podatkom o tej dopolnitvi še ne razpolagamo. Hkrati pa je bila opravljena tudi cenitev zemljišč, ki ste jih omenili in drži, da je bila ocenjena vrednost samo 23 evrov za kvadratni meter za dve parceli in za tretjo 17 evrov na kvadratni meter. Uprava za izvrševanja kazenskih sankcij oziroma Ministrstvo za pravosodje se tudi s to cenitvijo ne strinja, tako da bo tudi v tem delu potrebno opraviti novo cenitev. Poravnave še ni, kakšne prodaje teh nepremičnin še manj in jaz vam lahko zagotovim, da bo nadaljnji postopek potekal skladno z Zakonom o stvarnem premoženju države, občin in pokrajin, kar pomeni, da bo o tem v vsakem primeru odločala Vlada, ki mora po 14. členu tega zakona odločati v primeru, ko gre za nepremičnino, ki presega vrednost 20.000 evrov. Na splošno vam zagotavljam tudi, da Ministrstvo za pravosodje s stvarnim premoženjem, ki ga ima v uporabi, razpolaga skladno z Letnim načrtom razpolaganja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe, ki ga je pred kratkim pripravila in sprejela Vlada in ki ga je po mojih podatkih tudi že obravnaval Državni zbor. Dodatno k temu naj navedem še, da je relativno velik obseg nepremičnin, s katerimi upravlja Ministrstvo za pravosodje, povezan z odločitvijo prejšnje vlade, ko se je iz naslova pridobivanja teh nepremičnin poskušalo v nadaljevanju s prodajo na trgu zagotoviti kupnina in s to kupnino financirati izgradnjo nove sodne palače v Ljubljani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Majhenič, izvolite.
Hvala za besedo. Moram še malo dopolniti. Prodaja je namenjena znanemu kupcu in verjetno tudi dogovorjena. Kajti nemogoče je, da se prodaja pod ceno, po 17 evrov, ko pa vemo, da je tržna cena od 130 do 150 evrov. To zemljišče leži v samem centru Miklavža, zelo zanimivo za vsakega. Moram poudariti, da pa pri vsej tej zadevi niso bili upoštevani še uporabni objekti, ampak so bili pri cenitvi predvideni za rušenje. Stroški rušenja pa bi se naj odšteli od vrednosti zemljišča, kar je povsem nelogično, to se nikjer ne dogaja. S tako prodajo bi bila država oškodovana za dobrih 677 tisoč evrov, samo od prodaje zemljišč. S tem, da objekti v izmeri 972 m˛, ki so uporabni, sploh niso bili ovrednoteni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz nisem razumel dopolnilnega vprašanja na odgovor, ki ga zahtevate.
Lahko dopolnim. Ali ima pravosodje še kaj takih parcel, ker bi jih Miklavžani zelo radi kupili tako poceni?
Izvolite, gospod minister Zalar.
No, jaz ne bi tu izkliceval teh nepremičnin, ne na Miklavžu ne kjerkoli drugje. Še enkrat bi rad ponovil, da ni prišlo do nobene prodaje, da se ne strinjamo s cenitvijo, da zahtevamo, da se opravijo nove cenitve vseh nepremičnin, ki so bile tu omenjene. In da kot minister prav gotovo ne bom dopustil, da bi prišlo do kakšnega oškodovanja državnega premoženja.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav velja ministrici, ministrom, kolegici in kolegom! Kot ste že omenili, bom postavil vprašanje cenjenemu ministru za gospodarstvo, gospodu Mateju Lahovniku. V današnjem obdobju globalne krize ima Slovenija vzvod, s katerim bi lahko ublažila posledice te krize. Ima projekt vzpostavitve gospodarskih središč. Devet gospodarskih središč v Sloveniji predstavlja možnost razvoja inovativnih podjetij, možnost razvoja podjetništva na trdnih temeljih ter možnost vzpostavitve raziskovalnih razvojno-tehnoloških jeder. Namen gospodarskih središč je namreč razvoj inovativnega okolja, ki se bo zagotovilo konkurenčne lokacije, ki bodo omogočile pospeševanje in povečanje učinkovitosti prenosa znanja iz domačega in tujega okolja v tržne produkte. Zagotovilo se bo sodelovanje med raziskovalno in gospodarsko sfero, pospešilo nastajanje podjetij z visokim tehnološkim potencialom, spodbujalo kreativnost, inovativnost, konkurenčnost, predvsem nove zaposlitve. Gospodarska središča so nastala iz težnje po razvoju in z namenom hitrejšega posega razvojnega razkola med nerazvitimi in razvitimi regijami. Zato so potrebni znanje, inovativnost, povezovanje, spodbudno oživljanje okolja. Gospodarska središča predstavljajo temelj, infrastrukturo za razvoj idej, za inovativne posameznike oziroma skupine. Tudi v Pomurju imamo gospodarsko središče Oko, v okviru katerega je pripravljen projekt mrežne poslovne cone, v katerega sodijo tri občine, in sicer mestna občina Murska Sobota, občina Gornja Radgona in občina Ljutomer. Projekt ima regijski konsenz in je pripravljen za izvedbo. Glede na stanje v regiji bi nujno potrebovali podporo države, da bi zastavljeni projekt, ki je v interesu Prlekov in Prekmurcev, posebno pa tudi Slovenije izvedli. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kdaj in s katerega naslova bo Ministrstvo za gospodarstvo podprlo projekte gospodarskih središč? In drugič: Na kakšen način bodo podprti projekti gospodarskih središč? Za kakšne namene bodo namenjena sredstva? Kdo bo upravičen do teh sredstev? Hvala lepa za odgovor, vnaprej.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ob pregledu stanja na področju izvajanja projektov opredeljenih v Resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007-2023 je bilo na Ministrstvo za gospodarstvo ugotovljeno, da se v zadnjih dveh letih načrtovane aktivnosti izgradnje devetih gospodarskih središč niso izvajale skladno z načrtovanim. Zato smo se na ministrstvu v prvi vrsti odločili narediti natančen pregled stanja in tehtno premisliti o nadaljnjih aktivnostih na področju izvajanja tega projekta. V mesecu februarju smo tako že izvedli srečanje z vsemi regijskimi predstavniki; tudi s temi, ki jih omenjate vseh posameznih gospodarskih središč. Skupaj smo preverili stanje na projektih in poskušali uskladiti nadaljnje aktivnosti. Menimo namreč, da je bistveno ugotoviti, ali so zastavljeni projekti pravi, s kakšnimi ovirami se srečujejo pri uresničevanju ciljev v posameznih regijah in ali so projekti, ki so bili zastavljeni v resoluciji, tudi izvedljivi. In seveda, kako lahko izluščimo prioritetne projekte, ki so že pripravljeni in primerni za izvedbo. Na podlagi izvedenih pogovorov že pripravljamo oceno stanja in ključne usmeritve ter načrt za izvedbo projekta gospodarskih središč, tako z vsebinskega kot seveda tudi s finančnega vidika. Cilj je seveda, da se ta sredstva čim bolje počrpajo za tiste projekte, ki prispevajo k razvoju postavljenih regionalnih ciljev. V teh aktivnostih se nameravamo povezati tudi z ostalimi resornimi ministrstvi, pri čemer je cilj Ministrstva za gospodarstvo priprava ustreznega razvojnega okvirja, na katerem bo temeljil razvoj gospodarskih središč. Temeljni izhodišči pri pripravi in podpori posameznim projektom bosta vsekakor prispevek, kot sem dejal, k doseganju razvojnih ciljev regije in izkazan poslovni interes za izvedbo projekta. Ta je ključen. Tam kjer poslovnega interesa za izvedbo projekta ni, je seveda veliko vprašanje, ali je tak projekt mogoče izvesti, praviloma ne. Vsekakor težimo k temu, da se spodbudi izvajanje tistih projektov, ki so razvojno usmerjeni, podprti z dobrim idejnim ter konkretnim izvedbenim načrtom, ki imajo znane in kredibilne nosilce projektov, konkretnih projektov. Naš cilj je, da se vsa razpoložljiva sredstva uporabijo na način, ki bo zagotovil doseganje razvojnih ciljev Slovenije, tudi teh regionalnih, uravnoteženih ciljev, ki prispevajo k skladnemu regionalnemu razvoju. Pri čemer je za sofinanciranje projektov gospodarskih središč do leta 2013 na voljo še 185 milijonov evrov iz sredstev strukturnih skladov in predvidevamo, da bi na podlagi ocene stanja lahko začeli s pripravo ustreznih inštrumentov za sofinanciranje projektov v mesecu maju, z njihovo izvedbo pa v drugi polovici leta. Se pravi, po teh predvidevanjih, kot smo rekli, bi bili meseca maja pripravljeni ustrezni instrumenti za sofinanciranje, v drugi polovici leta pa potem z izvedbo. Poudarjam pa, da se nam je zdelo korektno in smiselno najprej pregledati celovito stanje, predvsem v povezavi s predstavniki gospodarskih središč. V času gospodarske krize moramo vsekakor poskušati izkoristiti priložnosti, ki jih gospodarska središča lahko ponudijo. Tu se strinjam z vami v celoti. V njih lahko poiščemo možnost razvoja podjetništva in poskušamo vzpostaviti raziskovalna središča, v katera se bo pretakalo znanje, izluščiti zdrava jedra, predvsem razvojno tehnološka jedra, ki prispevajo k razvoju gospodarstva in v katerih se bodo kreirala nova delovna mesta. Bomo pa na Ministrstvu za gospodarstvo vsekakor težili k temu, da se sredstva, ki so na voljo razdelijo čim bolj učinkovito, pri čemer bodo dobili prednost razvojno usmerjeni projekti z visoko dodano vrednostjo, za izvedbo katerih bo izkazan tudi poslovni interes, ker je to tudi jamstvo, da ti projekti na nek način tudi ekonomsko stojijo. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Jurša, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom čisto konkreten. V Ljutomeru imamo interes, imamo vlagatelja, tuj kapital, imamo zazidalni načrt, tik pred izdajo, sedaj pa občina denarja nima in pričakuje, da bomo lahko to poslovno cono spravili v življenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Andrej Vizjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Cilj sleherne evropske, pa tudi slovenske, energetske politike je večja energetska učinkovitost, delež obnovljivih virov v končni porabi, zmanjšanje emisij CO2, in tudi odziv na spremenjene razmere na elektroenergetskem trgu. Namreč, priča smo nižjim cenam električne energije, zmanjšani porabi električne energije ter tudi več razpoložljivim virom električne energije tako doma kot v regiji. Vse to kliče po nekem strateškem premisleku, in spremembi Nacionalnega energetskega programa, ki je osrednji nacionalni strateški energetski dokument. Še zlasti pa je spremenjena nacionalna energetska politika potrebna preden se dokončno odločimo in vsem svetovnim trendom navkljub damo prednost investicijam v fosilne vire, ki bodo zahtevali več kot milijardo evrov, to je četrtino programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, torej sredstev slovenske energetike. Prav gotovo Slovenija ne bi smela dovoliti, da bi zaradi tega, se pravi tako velikega angažmaja sredstev, okrnili ostale investicije v bistveno manjši odtis CO2 v obnovljive vire in v učinkovito rabo energije. Vse omenjeno je dajalo ton razpravi in vodilo tudi člane Strateškega sveta za energetiko, ki je zasedal pod okriljem nove vlade, da smo na seji praktično soglasno sprejeli pobudo, da Vlada kar se da hitro pristopi k spremembi Nacionalnega energetskega načrta. Ključno pa je, da novelacijo NEP-a Vlada pripravi, Državni zbor pa sprejme pred izvedbo posameznih projektov, ki morajo biti le rezultat tako spremenjene energetske politike. Ministra za finance sprašujem predvsem o finančni plati te ogromne investicije. Zanima me: Kolikšna je natančna vrednost te investicije? V medijih se pojavljajo različne informacije. In: Koliko od tega bodo dobili tuji partnerji oziroma dobavitelji opreme ter koliko slovenska podjetja? Kolikšna je vrednost podpisane pogodbe z dobaviteljem opreme Alstomom? Pogodbo naj bi podpisala družba TEŠ oziroma holding, ne vem kdo. Kakšna je, natančna finančna konstrukcija tega projekta? Kakšna je ocenjena lastna cena električne energije, proizvedene v tem novonastalem bloku 6? Pri Ten me še posebej zanima specifikacija te cene, se pravi, po delu cene, ki izhaja iz cene premoga, potem po stroških obratovanja in vzdrževanja v sami termoelektrarni, o stroških sistemskih storitev, stroških financiranja, stroških CO2 kuponov in drugih stroških.
Hvala lepa. Minister dr. Križanič, izvolite.
Hvala za poglobljeno vprašanje. Sicer ne sodi v moj resor, vendar so moji sodelavci zbrali ustrezne podatke, ki jih imam pripravljene. Na začetku bi povedal, da iz svojih analitičnih izkušenj vem, kako je potekal razvoj investicij v elektroenergetsko omrežje. Potekal je tako, da so se subjekti, ki so upravljali s tem omrežjem, tako s proizvodnjo kot transportom, najprej nahajali na delu infrastrukture, bili so pretežno v državni lasti, tako v razvitem svetu kot v manj razvitem svetu. Sčasoma, s tranzicijo na višjo raven razvoja tržnega sistema, so se začeli osamosvajati, obnašati tržno, ne več proračunsko. In v tem okviru smo tudi mi z acquis communty, z našim pristopom in modernizacijo v procesu evropeizacije ali pa vstopom v Evropsko unijo prevzeli energetski trg. Na energetskem trgu se je pokazalo, na tem specifičnem področju proizvodnje in transporta električne energije, da obstaja izrazito dolg zamik reakcije gospodarskih subjektov na tržne razmere, in sicer nekaj časa, ko cena pada, zaradi učinkov liberalizacije in povečanja konkurence, se izgubijo impulzi za gradnjo novih objektov in tudi modernizacijo omrežij, nato pa, ko pride od ozkih grl in do pomanjkanja, traja od 3 do 5, včasih tudi 10 let, da se razmere zopet normalizirajo. V tem okviru so se kot sodobne krize pojavile krize tako imenovanih električnih mrkov, black outov. Nam najbližja je bila v Italiji in taka kriza bi lahko v prihodnje, če ne bomo ustrezno reagirali, zadela tudi Slovenijo. Zakaj je ni? Mi smo ob pripravah na uvajanje trga uvedli zelo močno, kapitalsko močno, organizacijsko čvrsto, podjetje Holding slovenskih elektrarn, ki ima tudi dolg časovni horizont svojih odločitev in ta je povzel celo vrsto investicijskih aktivnosti. Minister Vizjak jih pozna, tako da jih ne bom našteval, kar nekaj jih je končanih, nekaj bo končanih v teh letih in nekaj novih je začetih. V tem okviru se gradi diverzificiran sistem virov, se pravi poleg obnovljivih virov, tudi vire na proizvodnjo v termoelektrarnah bodisi na plin bodisi na premog. In na ta način stabilna ponudba deluje kot močen regionalni igralec na tem trgu. Je tudi zaželen kreditojemalec, tako da ni problema, da bi te projekte sfinanciral. Eden od teh projektov je tudi koncept modernizacije elektrarne v Šoštanju. V zvezi s tem, so moji sodelavci zdaj zbrali nekaj podatkov, ki jih bom jaz poskusil na hitro navesti. Naj temu visokemu zboru vendarle povemo, da je bila odločitev za izgradnjo tega bloka sprejeta pod ministrstvom gospoda Andreja Vizjaka. Investicija je bila uvrščena v Resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007-2023, ki jo je Vlada Republike Slovenije sprejela na 100. redni seji dne 7. 12. 2006. Cilj tega projekta je bil zagotoviti varno in kakovostno oskrbo z električno energijo v Sloveniji, kot alternativna rešitev je bila takrat opredeljena gradnja velike plinsko parne elektrarne v Kidričevem na zemeljski plin. Vendar se je pokazala ta elektrarna za preveč tvegano. V letošnji zimi se je tudi pokazalo, kako boleče je, če si preveč odvisen od negotovega uvoza in enega samega dobavitelja. Lastnost te elektrarne je prvič, da povečuje obseg proizvednje električne energije in drugič, da zmanjšuje relativni izpuh oziroma relativno emisijo CO2. Na megavatno uro je ta izpuh obstoječih blokov manjši kar za 35%. Se pravi, če bodo ostali bloki ugasnili, bo ta deloval, in skupen izpust bo tudi dejansko 35% manjši kot sicer. Ker me čas priganja, naj odgovorim na vprašanje trenutne vrednosti investicije, ta je milijarda 130 milijonov evrov. Pričakuje se, da bo znižana za 200 milijonov evrov na 900 milijonov evrov, vrednost podpisane pogodbe z Alstom je 798 milijonov evrov. Pričakuje se, da bo zmanjšana za 200 milijonov evrov, zaradi nižje cene surovin, zlasti železa, jekla in podobno. Natančna finančna konstrukcija po načrtu znaša 50% kredita Evropske investicijske banke; ta ja praktično potrjen, samo še izvajamo DVD; 20% naj bi bilo komarcialnih kreditov, ostalo pa lastna sredstva. Verjetno bo HSE izdal obveznice za celoten del. Konstruktura cene: 2,25 evrov na giga joule [[GJ]] dobi TEŠ. Stroški vzdrževanja bodo na višku dejavnosti 9 milijonov evrov letno. Stroški [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Gospod minister, čas vam je potekel, avtomatično se je izključilo. Jaz bi predlagal gospodu mag. Vizjaku, da da odgovor minister pisno, ker [[....]]Ne. Ustno zahtevate dopolnitev. Izvolite.
Jaz verjamem, da bo minister Križanič odgovoril na vsa moja vprašanja. Čas ga je prehitel. Še enkrat poudarjam bistvo vprašanja. Na energetskem trgu, ne samo na energetskem trgu v energetiki nasploh so se spremenile razmere s sprejetjem podnebno-energetskega paketa direktiv, ki ne nazadnje od Vlade tudi zahteva, da naredi akcijski načrt vlaganj v obnovljive vire do junija 2010. Pravzaprav je bistvo tega novega energetskega paketa sprememba koncepta v glavah in pri snovalcih energetskih politik v Evropi. Namreč, Sloveniji moramo zagotoviti 25% obnovljivih virov v končni porabi, do leta 2020 moramo znižati izpuste CO2 in moramo bistveno povečati energetsko učinkovitost. Poleg tega so se spremenile še razmere na trgu. In zato menim, da je potreben nov strateški premislek, jaz zagovarjam investicijo v blok 6, ker mislim, da je dobra, zaradi tega, ker izkorišča domač fosilni vir in jo bom vedno branil. Menim pa, da je, preden gremo v tako mega investicijo, potrebno revidirati to, še posebej ker angažira tako visoka sredstva, razmisliti, ali ne bi morebiti to investicijo zmanjšali za 100, 200 megavatov [[MW]] . Torej, spremeniti nacionalni energetski načrt in se šele potem podati v to investicijo. Ker vidim, da je minister Križanič šel mimo ključne točke vprašanja. To je to, kar sem že v svojem pisnem, najavi pisnega, specificiral s poudarjenim besedilom, da mi naj strukturo te cene pove na proizvedeno megavatno uro električne energije, ne da bomo imeli na eni strani mega joule in na drugi strani, ne vem, kaj še vse, česar se seveda ne da sešteti. Moja ocena je, da bo ta investicija bistveno vplivala na ceno električne energije in da ne bomo več priča takim pojavom, kot smo bili zdaj, da imamo tudi ponudnike, ki prodajajo po 10% nižji ceni kot ostali.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za prijaznost, da ste zastavili še drugo vprašanje, da lahko končam. Če preskočimo vse ostalo in gremo na strukturo cene, to, kar je bilo zaželeno vprašanje: struktura cene pri plačilu celotne kvote po 25 evrov na tono izpusta. V tem primeru bi letno dobili v proračun 79 milijonov evrov. Polovico bi namenili nazaj za izboljšanje energetske učinkovitosti, za pogozdovanje in razvoj obnovljivih virov. Tako izgleda - 65,90 evrov na megavatno uro bi bila skupna cena. Ob tem moramo upoštevati, da se je tudi evropska cena povišala pri tej ceni CO2 kvot. Cena premoga bi v tem predstavljala 19,4 evra na megavatno uro, stroški vzdrževanja 2,58 evra na megavatno uro, stroški vzdrževanja 2,58 evra na megavatno uro, stroški financiranja 8,88 evra na megavatno uro, stroški CO2 kupona 22,96 evra na megavatno uro, stroški sistemskih storitev v tem primeru 0, amortizacija 7,22 evra na megavatno uro in ostali stroški 4,86 evra na megavatno uro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri. Vesel sem, da je tukaj tudi minister za gospodarstvo in za okolje, ker gre namreč za zelo širok projekt, mislim, da je tudi dobro, da je tu minister za šolstvo. Namreč vse to zaobsega ta izjemno pomemben, bi rekel, razmislek v prihodnosti. Jaz sem vesel, da je tudi poslanski kolega Bogovič zastavil poslansko vprašanje v isti smeri. Gre namreč za to, da preden gremo v investicijo, ki bo veljala, torej po že podpisani pogodbi s francoskim dobaviteljem za 738 milijonov evrov oziroma je vrednotena na milijardo 100 milijonov evrov in še več, da preden gremo v to, razmislimo in vkomponiramo ta projekt v strateške dokumente države. Zadeve so se spremenile. Slovenija se je zavezala k doseganju podnebno-energetskih ciljev. In zato je več kot nujno, da se o tem razmisli in vkomponira ta projekt v vse ostale energetske projekte. In ta razprava lahko ne nazadnje tudi pomaga Vladi pri spremembi nacionalne energetske politike in pri umeščenosti ostalih projektov. Prepričan sem, če bomo na vseh teh kreditih; večina sredstev je namreč načrtovanih iz naslova kreditov; gradili ta energetski projekt, bo zmanjkalo denarja za druge investicije v prepotrebne obnovljive vire. Pozabite lahko na določbe, ki govorijo o fotovoltaiki v koalicijski pogodbi. Vprašljivi so tudi ostali projekti, obnovljivi viri v hidroelektrarnah, tako na srednji Savi kot na Muri. Vprašanje je, kaj bo z izkoriščenjem lesne biomase in podobno. Pa še nekaj, vse ostale, ko govorimo o biomasi in hidroenergiji, vse ostale investicije "angažira" domače gospodarstvo. Recimo, pri izgradnji spodnjesavske verige je v projekt vključenih 75% domačega gospodarstva, Litostroj dela turbine, gradbena operativa in tudi dobavitelji opreme so domači. Pri tej investiciji gre pa v glavnem za tuje dobavitelje. Saj, kot minister pravi, je že podpisana pogodba za 740 milijonov evrov. Torej predlagam, spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri in spoštovani poslanci, ki prihajate iz različnih regij po Sloveniji, ne nazadnje je energetska politika sleherne regije pomembna, da se skupaj odločimo o teh prihajajočih izzivih in da z enim projektom, ki gre mimo spremenjene resolucije, ne naredimo škode tako nacionalni energetski politiki kot tudi tistim, ki bodo na koncu plačevali to električno energijo. Zato predlagam razpravo glede teh odgovorov.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič, ki bo poslansko vprašanje zastavil ministru za šolstvo in šport.
Hvala. Spoštovani podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, spoštovani ministri, drage poslanke in poslanci! Vsakemu izmed nas se postavljajo različna vprašanja v zvezi z našim poslanstvom in delovanjem. Meni se med drugim tudi naslednje. Dokler nimamo pokrajin, pričakujemo od posameznih ministrstev, da še bolj pazijo na skladen regionalni razvoj. Tudi mnenje o neenakem sofinanciranju investicij po posameznih predelih Slovenije, predvsem pa med Mariborom in Ljubljano, da se Mariboru godi krivica, ni samo mnenje posameznikov, ampak se to čuti na več področjih in postavkah v našem proračunu. Iz večine proračunskih postavk rebalansa proračuna ni razvidno, kakšen delež sredstev bo pripadal kateri občini. Delež sredstev namenjen denimo Ljubljani in Mariboru je možno zelo nazorno primerjati le na postavkah programov v kulturi, investicijah na področju kulture. Jasno je razvidno, da je za ureditev osnovnih prostorskih pogojev za nekatere osrednje javne zavode s področja kulture v obdobju od 2009 do 2013 za Mestno občino Ljubljana namenjenih 37,5 milijonov evrov. Za mesto Maribor pa le 626 tisoč evrov. Postavlja se vprašanje regionalne uravnoteženosti, prioritet vlaganj in višine namenjenih sredstev. Spoštovani gospod minister dr. Lukšič. V zadnjem času ste v javnosti veliko nastopali v zvezi z Univerzijado v Mariboru. Med vašimi izjavami je bilo velikokrat zaslediti besedi racionalizacija, gospodarska kriza in tako dalje. Nekako se mi je zdelo, da se projekt problematizira. Bolj ali manj zato, ker gre za Maribor in ne za Ljubljano. Glede na to, da sicer radi govorite o racionalizaciji zaradi krize in tako dalje, vas sprašujem: Na podlagi česa in na podlagi katerih pravnih aktov ste v načrt razvojnih programov rebalansa državnega proračuna za leto 2009 vstavili postavke: kopališče Kolezija, drsališče Zalog, osvetlitev Poti spominov in tovarištva v Ljubljani in tako dalje. To je le nekaj postavk, ki so me spodbudile da vam postavljam vprašanje. Hvala za odgovor.
Gospod minister dr. Lukšič, prosim.
Predsedujoči, poslanci, poslanke, ministri in ministra. Hvala za vprašanje. Najprej ta osnovni okvir. Kot veste, takoj, ko smo začeli mandat, sem se med drugim lotil tudi Univerzijade, in takoj pri Ministrstvu za finance izposloval predlog za posebno postavko, ki jo je Vlada dobila že takoj v začetku februarja; torej, prej ni šlo; za tri milijone za plačilo pristopnine. Hkrati s tem sem se takoj lotil sklica organizacijskega odbora, ki je sprejel najpomembnejši sklep takrat konstituiranje, s čimer je lahko delegacija Študentske športne organizacije šla na univerzijado, ki je tudi bila sestanek vrha Federacije športnih organizacij sveta in kjer so lahko legitimno govorili o tem, da so pripravljeni na naslednji korak. Torej, kot minister sem naredil vse, kar je bilo v moji moči, da je zgodba z univerzijado šla naprej. Tisto, za kar sem si že takoj prizadeval je, da 305 milijonov, kolikor je takrat znašal projekt univerzijada, zreduciramo na nek minimum, in potem smo prišli do tega sklepa, ki ga je marca 2008 sprejel Državni zbor, ki predvideva okoli 15 milijonov in še nekaj fiksnih sredstev. Sedaj pa glede tega vašega direktnega vprašanja, kje so osnove. Junija 2008 je bil objavljen razpis za zbiranje predlogov za sofinanciranje investicij v novogradnje in posodabljanje športne infrastrukture za leto 2009, 2010, 2011. Torej, to je bil razpis, ki ga je objavila še prejšnja vlada. In na ta razpis se je javila tudi Mestna občina Ljubljana, dobila nekaj sredstev, zelo malo glede na celotno vrednost investicij, torej od 50 do 100.000 evrov je bilo odobrenih. Vlada Republike Slovenije je 30. 9. 2008 potrdila s sklepom številka 41013-94/2008/3, torej 30. 9. je sprejela sklep o uvrstitvi teh investicij v program in zato je pač na osnovi teh sklepov in tega razpisa ta vlada uvrstila te investicije v rebalans proračuna. Torej, ne gre za nobeno vojno med Mariborom in Ljubljano, gre za nek postopek, ki je v igri in ki tudi glede na količino zneskov ne pomeni kakšno bistveno dotacijo sredstev Ljubljani. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ribič želite še dodatno besedo?
Jaz bi se rad zahvalil za vaš trud v zvezi z univerzijado. Na Štajerskem pričakujemo vaše dobro sodelovanje tudi vnaprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Luka Juri. Postavil bo poslansko vprašanje ministrici za javno upravo. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa. Lep pozdrav sodelavkam in sodelavcem, lep pozdrav članicam in članom Vlade. Pred časom sem skupaj z dvema poslanskima kolegoma sodelavcema poslal, tudi Ministrstvu za javno upravo, pobudo o odprti kodi oziroma bolj rečeno, pobudo, v kateri smo predlagali, da bi se proučila možnost, da bi izvedli postopen prehod informacijskega sistema iz licenčnih programskih paketov v odprtokodne - in zato morda tudi cenejše. Ta prehod bi bil postopen, ne bi ga bilo treba izvesti s tako imenovanim velikim pokom, naenkrat, da bi bilo držaje in tudi nevarnejše z vidika varnosti in stabilnosti informacijskega sistema, vendar bi lahko bil postopen; lahko bi se začelo na primer z enostavno menjavo brskalnikov, kot so Internet Eksplorer za odprto kodno rešitev, ali pa odjemalcev pošte, ali pa na primer pisarniških orodij, kot je Microsoft Office, za odprtokodno in brezplačno, kot na primer Open Office - popolnoma uveljavljena in standardna in stabilna alternativa. Šele kasneje pa bi se proučila možnost, da bi se operacijski sistem Windows morda nadomestilo z nečem odprtokodnim. Dobili smo odgovor tudi iz vašega ministrstva, kjer pa je bila večinoma narejena analiza stanja, vidna pa je bila odsotnost strateškega pogleda oziroma odsotnost načrta, kako se lotiti nadaljnjega razvoja informacijskega sistema in tudi kako se loti možnosti prehoda na odprto kodo. Zato sprašujem: Koliko je Vlada Republike Slovenije, in ministrstva, v zadnjih desetih letih plačala za licence za vse programske paketi Microsoft in za vse programske pakete v celoti? Zanima me: Kakšen je celoten strošek lastnine - v angleščini tako imenovani " Total cost of ownership" - za uporabo programskih paketov Microsoft in za vse programske pakete v celoti? Poleg tega pa me predvsem zanima: Ali ima Ministrstvo za javno upravo pripravljeno strategijo, ki mora temeljiti na določenem pogledu in poznanju stanja? Zavedam se, da ta strategija ni stvar dveh, treh mesecev, ampak večletnega načrtovanja, kajti, v to smer je treba načrtovati tudi javna naročila. In glede na to, da nam v javnosti ta pogled ni dostopen, me zanima: Ali znotraj ministrstva obstaja oziroma ali se načrtuje priprava tovrstne strategije? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani, spoštovane. Vsaka resna država ima strategijo razvoja na področju elektronskega poslovanja. Ta trenutek je v Republiki Sloveniji v smeri, o kateri ste nas pisno povpraševali, nimamo. In žal vam moram sporočiti, da vam tudi ne znam odgovoriti na vaše vprašanje. Torej, na vprašanje koliko je Republika Slovenija v preteklih desetih letih ali v preteklem letu, še predpreteklem letu plačala za licenčne programske opreme na vseh računalnikih. Nesporno so, povem vam samo razlog za to, posamezni proračunski uporabniki pri izvajanju svojih načrtov informatizacije v celoti samostojni. Z Ministrstvom za javno upravo, tako kot je le-to leta 2004, ko je bilo ustanovljeno, koncepiralo svoje poslovanje, sodelujejo samo na področju skupne informacijske strukture državnih organov, kar vključuje h-com, skupni podatkovni center, to je centralni računalnik, in skupne projekte in skupne nabave, kadar se posamezna ministrstva z Ministrstvom za javno upravo tako dogovorijo. Na podlagi tega lahko nesporno vidimo, da posamezni proračunski uporabniki niso zavezani, da našemu ministrstvu posredujejo podatke o izvajanju načrta informatizacije, zaradi tega nimamo podatkov o porabi sredstev za informatizacijo po posameznih organih. Drži, da je bilo naše ministrstvo s strani Vlade zadolženo za pripravo načrta informatizacije državnih organov, vendarle se v ta načrt vpisuje zgolj zbir potreb in planirani zneski po namenih porabe. Ministrstvo za javno upravo pa ni dolžno spremljati realizacije sprejetega načrta informatizacije. Vse to nam dejansko onemogoča kot pristojnemu ministrstvu posredovanje podatkov, za katere ste me povprašali. Je pa, po moji oceni, nedopustno, da v Republiki Sloveniji ta trenutek ni organa, ki bi na enem mestu celovito te podatke zbral in na podlagi tako zbranih podatkov in seveda "total cost of ownership" analize ocenil učinkovitost, gospodarnost posameznih projektov, ki se v republiki, v državi izvajajo. Zato smo mi takoj ob nastopu mandata, ob zavedanju vseh teh pomanjkljivosti dosedanje informatizacije in uvedbe procesov in ne nazadnje tudi nesposobnosti večkrat posameznih proračunskih uporabnikov, da njihove opreme medsebojno komunicirajo, kar je pogoj za racionalizacijo upravnih procesov, pristopili k pripravi strategije razvoja elektronskega poslovanja in izmenjavi podatkov med posameznimi proračunskimi uporabniki v Republiki Sloveniji. Ker nimamo niti analize stanja, ki je osnova za sprejetje res dobre resolucije, smo pristopili tudi k analizi stanja po vseh vprašanjih, ki so pomembni, da bo taka strategija v nadaljevanju uresničljiva in da bo akcijski načrt, ki bo iz nje izhajal, na drugi strani podprt s proračunskimi sredstvi, na koncu prinesel enakomeren razvoj na področju elektronskega poslovanja v Republiki Sloveniji. Ob tej analizi bomo hkrati zbrali vse te podatke, po katerih povrašujete in ki so bistvenega pomena za vsako državo in vam jih ob tej priložnosti tudi posredovali. Pri pripravi strategije pa vas vabim k sodelovanju, ker vsak pogled, tudi pogled po uporabi novih pristopov, je izjemno dobrodošel sploh glede dolgoročnega razvoja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Slovenije na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Moram reči, da sem presenečen nad dejstvom, da Ministrstvo za javno upravo oziroma država ne ve, koliko plačuje za svoj informacijski sistem. Vsako najmanjše podjetje, verjamem, da ve, katere računalnike in katero programsko opremo ima vsak uslužbenec. Zavedam se, da to izraža predvsem pomanjkanje pogleda na to vprašanje s strani prejšnjih vlad, ne samo prejšnje, ampak prejšnjih vlad. Zato upam, da boste z analizo stanja dejansko uspeli te podatke pridobiti; vem, da je birokracija tu včasih zelo trmasta. Računam na to, da jih boste torej posredovali. In se priporočam, kot verjamem, da tudi še marsikateri moj sodelavec ali sodelavka, za sodelovanje pri pripravi te strategije, zato ker mislim, da bi lahko na leto v Sloveniji privarčevali kar nekaj milijonov evrov in tisti denar, ki ga ne bomo privarčevali, pa kanalizirali izplačevanje določenih licenc v druge države, v plačevanje slovenskega domačega znanja in slovenskega informacijskega raziskovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Iztok Podkrižnik, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Vsi dosedanji ministri so ugotavljali, da je porečje Savinje najbolj ogroženo, da bo imelo prednost, a od obljub ni bilo kaj dosti. Razumem varčevanje Vlade in tudi proračuna, ne morem pa razumeti, da se varčuje tam, kjer so državljani ogroženi in s tem njihova delovna mesta - tu mislim predvsem na industrijske cone in podobno. Naravne nesreče v preteklih letih niso prizanesle niti Sloveniji. Zakonodaja na tem področju se je dopolnjevala, zagotavljala so se dodatna sredstva, pravega učinka na terenu pa ni. Zato vas prosim, minister Erjavec, da naštejete razloge: Zakaj še danes ni zagotovljena poplavna varnost najbolj ogroženih porečij v Sloveniji? Kakšni so načrti vašega ministrstva glede sanacije porečja reke Savinje? Ta še danes čaka na sanacijo po poplavah, ki so se zgodile še v prejšnjem stoletju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Kakšni so razlogi, zakaj do danes niso bila zagotovljena zadostna sredstva, da bi uredili poplavno varnost v Sloveniji, verjetno ni treba posebej razpravljati. Pač se je v zadnjih 18 letih, in tudi prej, premalo vlagalo v to področje poplavne varnosti. Res je, da ravno porečje reke Savinje sodi med najbolj ogrožena področja, kjer je poplavna varnost najšibkejša. Lahko tudi vidimo, da so tu poplave kar pogoste, na primer, v zadnjih 18 letih smo imeli 5 večjih poplav: leta 1990, 1998, 2000, 2005, 2007. Res pa je, da v bistvu ves čas država vlaga samo v sanacijo v smislu odprave škode in poprave tistega najnujnejšega. Večjih ureditev za neko celovito zagotavljanje poplavne varnosti pa do danes še ni bilo zagotovljenih. Res pa je, da so za takšen poseg potrebni tudi ustrezni prostorski akti, kot je državni prostorski načrt. Moram reči, da kar se tega tiče, intenzivno pripravljamo te prostorske podlage, in sicer gre za državni prostorski načrt za ureditev Savinje od Lučice do Letuša, potem zagotavljanje poplavne varnosti Luč. Moram reči, da nekako računamo, da bosta ta dva državna prostorska načrta sprejeta nekje v začetku leta 2010. Potem pa imamo še državni prostorski načrt za Spodnjo Savinjsko dolino, tukaj pa moram reči, da bo, če bo vse teklo v redu, ta državni prostorski načrt sprejet nekje konca leta 2010. Tam bo problem, ker je načrtovanih 9 zadrževalnikov in poznate razpravo okoli teh zadrževalnikov. Moram reči, da tukaj ne vidim kakšnih večjih strokovnih problemov. Gre za to, da mora javnost tudi tak način zavarovanja sprejeti. Ker če želimo celovito ureditev, moramo najprej urediti korito same Savinje, potem zgraditi zadrževalnike in tudi visokovodne nasipe. Kot sem povedal, pomanjkanje sredstev je glavni razlog, zakaj to vprašanje še ni celovito rešeno. Kar se tiče sanacije po poplavah za leto 2007, v lanskem letu je bilo zagotovljeno 3 milijone 300.000 evrov, v letošnjem letu je zagotovljenih 8 milijonov 266, tako kot je predvideno po programu za odpravo teh posledic, vendar v rebalansu je zagotovljeno ravno za ta del 3,2 milijona evrov. Vendar moram reči, da smo povečali postavko, ki se nanaša na čiščenje povodja Savinje in da tam je zagotovljenih dodatnih 5 milijonov 500.000, kar ustreza številki 8 milijonov 266, kolikor je planiranih sredstev za sanacijo v letu 2009. Ta sanacija se bo pa končala v naslednjem letu, kjer moramo zagotoviti v proračunu za leto 2010 približno 5 milijonov 100 tisoč evrov. Kar se tiče državnih prostorskih načrtov, ki naj bi celovito uredili poplavno varnost, pa naj povem, da bo poseben program sprejet za obdobje 2010-2015 in tukaj bomo skupaj s proračunskimi sredstvi, to se pravi s sredstvi lastne udeležbe, zagotovili tudi evropska sredstva, da pač enkrat dokončno uredimo celovito ta problem. Vendar predpogoj je sprejetje vseh treh državnih prostorskih načrtov, zato se nam mudi, da bi bili sprejeti do konca leta 2010, zato da lahko začnemo s programom gradnje, ker je to podlaga potem tudi za ustrezno gradbeno dovoljenje. Na ta nak način si zamišljamo, da bi enkrat končno zagotovili celovito varnost na tem območju.
Hvala lepa. Želite še dodatni odgovor? Izvolite.
Hvala za besedo. Ministru se zahvaljujem za njegovo skrb na tem področju in da je pripravljen aktivnost sodelovati, se pravi na sanaciji tega predela Savinje. Bi pa vprašal še to - nič nisem zdaj slišal o teh industrijskih conah. Mi imamo v Zgornji Savinjski dolini, na Ljubnem veliko industrijsko cono, in v Nazarjih. In tam so ogrožena delovna mesta, če še pride enkrat do poplave - take, kot je bila 1990. leta. Tako bi prosil še, če to dodatno lahko obrazložite. Hvala.
Gospod minister.
Hvala. Kot sem povedal. Mi imamo program za sanacijo posledic poplav v letu 2007. Natančno sem povedal, kako se številke gibljejo. Kar se pa tiče zadev, kot so na primer te industrijske cone in tako dalje - vemo, da je teh primerov več v različnih občinah, ki ležijo ob Savinji -, pa je treba ta problem celovito urediti. Ta problem se bo uredil v okviru sprejetja teh državnih prostorskih načrtov in v skladu s programom za obdobje 2010-2015, ki bo pač zagotavljal potem širšo poplavno varnost. To je tista rešitev, ki je najbolj optimalna, če želimo ta problem rešiti. Ker dejansko zadnjih 18 let smo vedno reševali - takrat, ko se je že zgodilo. To se pravi, v bistvu smo samo sanirali in še tega ne, nismo v celoti, saj vemo, da ni vse posanirano, glede na poplave, ki so se v preteklosti dogajale. Zato želimo ta problem rešiti na tak način, da bomo tudi uporabili evropska sredstva. Ta sredstva so zagotovljena v finančni perspektivi za obdobje 2007-2013. Mislim, da je 80 milijonov evrov zagotovljenih, in mislim, da je ravno Savinja tista, ki mora biti deležna prve prioritete, ker vemo, da je ravno ob tem prostoru poplavna varnost najbolj šibka.
Hvala lepa. Gospod Marjan Bezjak bo zastavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdravljeni ministra, kolegice in kolegi! Vlada je z Zakonom o subvencioniranju polnega delovnega časa v Uradnem listu 5/2009 zaradi ohranitve delovnih mest uvedla subvencije za delo, sofinanciranje plač za delodajalce, ki zaposlujejo delavce v skladu z zakonom, ki ureja delovna razmerja in kot polni delovni čas dobijo delovni čas 36 oziroma ne manj kot 32 ur na teden. Na podlagi izvajanja zakona me zanima: Koliko podjetij se je odločilo za ta ukrep? Število delavcev v teh podjetjih? Kakšen učinek je Vlada Republike Slovenije dosegla iz naslova zakona? Kako izvajate kontrolo upravičenosti subvencij do podjetij? V javnosti se sliši, da je kar nekaj podjetij, ki dobivajo pomoč iz tega naslova, neupravičenih teh sredstev. Celo več; delo je nadurno, nadure so ob sobotah in nedeljah, vodilni direktorji pa zaposlenim govorijo, da delajo nadure na zalogo, ki jih bodo lahko koristili v jesenskem času ali med letom 2009. Nekateri pa celo plačujejo to nadurno delo v obliki potnih stroškov, kot delo na terenu. Kako boste ukrepali proti takšnim podjetjem? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod poslanec Bezjak. Najprej bi rad poudaril tisto, kar velja poudariti ob tem zakonu. Namreč, da gre za blaženje posledic gospodarske krize, in sicer prek zagotavljanja pomoči tistim delodajalcem, ki se odločajo za krajši delovni čas. Ugotovili smo, da je taka pomoč v tem času potrebna, zato da bi ohranili delovna mesta tudi preko te finančne pomoči. Gre za to, da delavcem zagotovimo delo oziroma delovna mesta in jim ohranimo socialno varnost v neokrnjenem obsegu. Ravno tako pa s tem znižamo tudi stroške delodajalcem, kar zadeva stroške plač v krizi. In dodatno ohranjamo socialni blagajni, zlasti pokojninsko in zdravstveno, v kateri lahko delavci še naprej vplačujejo. Glede učinka tega zakona bi rekel naslednje. Ocenjujemo - tega ni moč natančno povedati -, da smo doslej s tem zakonom ohranili med 6 in 7 tisoč delovnih mest, in to nam potrjujejo tudi predstavniki podjetij, ki so se za ta ukrep odločila. Hkrati pa lahko navedem konkretne točne podatke, in sicer, da je Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje doslej prejel 460 vlog za delno subvencioniranje polnega delovnega česa, in sicer je prijavil v teh vlogah 43.200 delavcev, ki naj bi bili upravičeni do teh subvencij. Sklenili smo oziroma zavod je sklenil doslej 284 pogodb z delodajalci, ki so se prijavili na to shemo, in v teh pogodbah je zajetih 38.241 zaposlenih delavcev, kar tudi finančno znese za subvencije, v višini približno 17 milijonov in pol. Želim pa poudariti, da se zakon izvaja doslej šele dva meseca, nekaj več, in da je zanimanje za subvencije še vedno zelo aktualno in pričakujemo, da se bo to zanimanje glede na potek krize nadaljevalo. Možnost prijave pa imajo podjetja še do zadnjega septembra tega leta. Tako je tu še precej negotovosti, pa tudi pričakujemo precejšen odziv še v nadaljevanju. Kar zadeva pa kontrolo, po kateri sprašujete, je večstranska, in sicer, najprej zavod kontrolira, ali so vloge popolne, ali predloži podjetje ustrezne dokumente, ki zagotavljajo, da je skrajševanje delovnega časa sporazumno. Zahteva tudi sezname delavcev, za katere naj bi ta subvencija veljala, in podobno. Potem ko se podpiše pogodba, ko gre v izvajanje ta pogodba, se pa izvrši kontrola na več načinov. Prvič, zavod bo naključno izvajal kontrole v posameznih podjetjih, ki so prejemniki te pomoči, tako da bo videl, ali dejansko podjetja delajo v tem obsegu, kot so najavila, in s temi delavci, in inšpekcija dela bo odreagirala na vse prijave - in nekaj teh je že bilo - ki bodo prišle iz podjetij v smislu, da se pogodba, ki je bila sklenjena, ne izpolnjuje. Poleg tega pa morajo ta podjetja, če hočejo prejeti subvencijo, predložiti spiske zaposlenih, ki delajo krajši delovni čas, in ti podatki se potem primerjajo tudi s podatki, ki jih ima Davčna uprava po eni strani in Zavod za zdravstveno zavarovanje. Preko tega se kontrolira tudi izplačevanje plač oziroma vplačevanje prispevkov. Tako imamo kontrolo na več ravneh. In, kadar bomo odkrili nepravilnosti, bomo tudi ukrepali v tem smislu, da bodo z naše strani pogodbe prekinjene.
Hvala lepa. Gospod Bezjŕk.
Ja, Bézjak, ja. Hvala za besedo.
Oprostite.
Res je, načeloma sem nekako zadovoljen z odgovorom gospoda ministra. Vendar, ker sem sam precej po terenu, je tudi odziv določenih delodajalcev, da dejansko tista podjetja, ki bi potrebovala to pomoč, dejansko ne upajo iti v ta sistem, kajti ravno iz tega razloga, ko bodo podjetja morala odpuščati ljudi, potem jih ne morejo. V ta sistem pa gredo podjetja, ki tudi ne potrebujejo teh sredstev, ampak, ker je ta zakon pisan zelo široko, se lahko vsak prijavi in vsak lahko pride do teh sredstev. Je pa res, kot ste dejali, da če se bodo uvajale kontrole, predvsem inšpekcijske kontrole, potem je dobro in zadovoljivo. Ampak, iz naslova inšpekcijskih kontrol vemo, da inšpektor pride v podjetje, pa če ni gor table "d.o.o.", reče: "Tukaj pa nimamo kaj iskati, ker ni d.o.o.", delajo pa na črno in tako naprej. Če bo ta nadzor kvalitetnejši, če bodo te inšpekcijske službe naredile korak naprej, potem verjamem, da bo uspeh toliko večji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Pozdravljeni, gospod podpredsednik. Ministri, kolegi in kolegice. Zakon o osnovni šoli je v letu 1996 uzakonil program devetletne osnovne šole, ki naj bi se v slovenskih šolah postopno uvedla v obdobju od leta 1998 do leta 2003. Prostorske, kadrovske in ostale pogoje za izvajanje programa devetletne osnovne šole sta v skladu z omenjenim zakonom dolžna zagotoviti država in občine. Ministrstvo za šolstvo in šport je v sklopu priprav na uvedbo programa devetletne osnovne šole leta 1999 objavilo javni razpis za prijavo investicij posebnega pomena na področju osnovnih šol in pri šolski vzgoji za obdobje 2000-2004 z namenom, da se pripravi prioritetni vrstni red investicij, ki naj bi jih ministrstvo skupaj z občinami financiralo v načrtovanem obdobju, da se zagotovijo prostorski pogoju za izvajanje programa devetletne osnovne šole. V letu 2008 je bil v vseh slovenskih šolah v celoti uveden program devetletne osnovne šole. Zato postajajo vprašanja zagotavljanja prostorskih pogojev še toliko bolj pomembno za vse tiste občine, ki jim skupaj z Ministrstvo za šolstvo še ni uspelo zagotoviti sredstvev za izvedbo načrtovanih investicij. V letu 2008 je bil sprejet tudi Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o vrtcih, ki je uzakonil financiranje iz državnega proračuna plačila staršev za programe vrtcev za mlajše otroke, kadar imajo le-ti v vrtec vključenih hkrati več otrok. Posledica omenjenega ukrepa je povečan vpis otrok v vrtec, ki prinaša dodatne potrebe po prostorih za izvajanje programa predšolske vzgoje. Omenjene potrebe na predšolskem področju pa bodo občine morale upoštevati tudi pri realizaciji načrtovanih projektov za zagotovitev prostorov za program devetletne osnovne šole. Glede na to, da so ustrezni prostorski pogoji le eden od ključnih elementov uspešnega izvajanja programa devetletne osnovne šole, postavljam ministru za šolstvo in šport naslednje vprašanje: Kakšen je finančni in terminski plan Ministrstva za šolstvo in šport za pokritje načrtovanih investicij na področju osnovnih šol za zagotovitev potrebnih prostorov za izvajanje programa devetletne osnovne šole? In drugo: Ali bo sofinanciranje investicij za zagotavljanje prostorov za izvajanje programa devetletne osnovne šole prioritetni program Ministrstva za šolstvo in šport?
Gospod minister, prosim.
Hvala za vprašanje. Po podatkih, ki jih imamo na ministrstvu, se je v letu 2007 in 2008 program devetletne osnovne šole po celi Sloveniji, v vseh osnovnih šolah izvajal v eni izmeni. To pomeni, da je glede na število oddelkov letos, teh je 8.459 v 787 centralnih šolah s podružnicami, prostorskih zmogljivosti dovolj. Tu je seveda še dodatno vprašanje telovadnic, marsikatera šola nima ustrezne telovadnice ali sploh nima telovadnice. Gre tudi za vprašanje druge spremljajoče infrastrukture, ki bi bila zaželena, pa je enostavno do zdaj nismo uspeli sofinancirati. Torej, ta prioritetna naloga, da se odpravi dvoizmenski ali celo troizmenski pouk, je doslej realizirana. Gre pa zdaj, kot pravim, za nadgradnjo standarda osnovnih šol, kar je ena od prioritet ministrstva. Sofinanciranje investicij v osnovno šolstvo predvideva letno približno 14 milijonov evrov, kar omogoča letos sofinanciranje 67 projektov. Problem pa je Zakon o financiranju občin, ki je bil sprejet lani, v 24.a členu, ki zmanjšuje možnosti za čim bolj razpršeno podporo s strani države. Zato razmišljamo, da bi predlagali Državnemu zboru spremembo tega člena, s čimer bi lahko bolj okrepili in podprli realizacijo potreb, ki jih osnovne šole imajo. Hvala.
Želite dopolnilni odgovor? Izvolite, prosim.
Občine z okoli 3.000 prebivalci imajo primerno porabo pod 2 milijona evrov, od tega pa približno eno tretjino sredstev za vse investicije v občini. V primeru novogradnje šole in vrtca po normativih Ministrstva za šolstvo in šport je vrednost investicije vsaj 10- do 15-krat večja od vseh letnih razpoložljivih sredstev za investicije v občini. Občina ne more niti z dolgoročnim zadolževanjem zagotoviti svojega deleža sofinanciranja investicij. Upam, da ni veliko takih primerov, kjer so občine porabile že veliko lastnih sredstev za izdelavo projektne dokumentacije po dolgotrajnem usklajevanju z Ministrstvom za šolstvo in šport, medtem, ko učitelji ob nezadovoljstvu staršev poučujejo v neprimernih prostorih izven šole. Občina želi samo, da Ministrstvo za šolstvo in šport zagotovi svoj delež po Zakonu o financiranju občin za projekt, ki ga vodi kot aktivnega že od leta 2004. Prosim, če lahko minister odgovori: Kako v takem primeru zagotoviti sredstva za pričetek izgradnje?
Gospod minister.
Hvala za besedo. En problem je strukturne narave, in sicer ta, da je v Sloveniji nastala vrsta malih občin, ki v resnici zelo težko poskrbijo za delež ali primeren delež ali zaželen delež v tovrstni infrastrukturi. Rešitev so občine videle v tem, da se spremeni Zakon o financiranju občin lani, na katerega se tudi vi sklicujete. Ampak to vam povem, kot sem prej povedal, da pomeni za ministrstvo velik problem. Namreč, mi se moramo potem odločati, da sofinanciramo oziroma financiramo ali pa v velikem deležu sofinanciramo samo malo vrtcev in osnovnih šol, kar sicer pripomore k razvoju tovrstnih krajev, ampak hkrati je pa strateško za celotno Slovenijo to tudi neka ovira. Kot sem povedal že prej, v prvem delu odgovora, mi razmišljamo, da bi predlagali Državnemu zboru spremembo tega zakona. Takrat ali pa do takrat bomo morali opraviti ta premislek, ki ga upravičeno tudi vi naslavljate, se pravi, kako v takem primeru pomagati tistim občinam, ki v resnici ne zmorejo sofinancirati v recimo ustreznem deležu, kot je bilo prej v navadi, to infrastrukturo. Tega vprašanja sem vesel, ker v resnici je to problem, s katerim se mora ukvarjati tudi Državni zbor. Mi pa bomo pripravili ustrezne predloge. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič bo postavil ministrici brez resorja, odgovorni za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki je danes sicer upravičeno odsotna, poslansko vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa. Glede aktualnosti problema v poslanskem vprašanju ga bom kljub temu postavil in pričakujem, da bom dobil v pisni obliki odgovor, ne šele na naslednji seji, ker je preveč aktualen. Slovenske občine so se imele v letih 2007 in 2008 možnost prijaviti na javni razpis za prednostno usmeritev regionalnih razvojnih programov v okviru operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013. Zato ministrici postavljam štiri vprašanja: Kdaj lahko pričakujemo naslednje razpise? Vemo, da je na voljo še več kot polovica sredstev programskega obdobja. Občine so namreč na razpise prijavljale tudi projekte v fazah. Tako zdaj izvajajo začetno fazo, na naslednje razpise pa bodo prijavile naslednje faze. Če razpisov v doglednem času ne bo, bo treba faze operacij prekinjati, kar bo povezano z določenimi stroški. S temi se veča tudi nevarnost za kakšno od investicij, operacij, ker ne bo mogoče pravočasno realizirati načrtovalnih kazalnikov - in celo vračanje evropskih sredstev! Primer: izgradnja kanalizacije - v roku dveh let mora biti zgrajena tudi čistilna naprava. In seveda to je projekt. Drugo vprašanje. Ministrico sprašujem: Kakšni so rezultati vrednotenja razvojne prioritete razvoja regij, za katere so občine bile obveščene, da se izvaja? Kakšne vsebine bodo v naslednjih razpisih razpisane? Ali lahko, glede na doslej izvedene razpise, pričakujemo kakršnekoli omejitve ali spremembe? To bi seveda bilo katastrofalno. Občine imajo še veliko potreb na prometnem, zlasti pa na okoljskem področju. Tretje vprašanje. Ministrico sprašujem: Ali bo praksa v nadaljevanju enaka, kot je bila pri prejšnjem ministru, ki je občine in druge potencialne upravičence v načrtovanih razpisih informiral na skupnih srečanjih že veliko pred objavo razpisa? Občine lahko le na ta način pripravijo investicijske dokumente in z njimi uskladijo tudi svoje proračune. In zadnje vprašanje. Ministrico sprašujem: Kdaj občine lahko pričakujemo poziv za sofinanciranje projektov v skladu z 21. členom Zakona o financiranju občin? V preteklih letih je bil ta poziv v začetku meseca marca že v izvajanju. Kako pričakujete, gospa ministrica in seveda Vlada, da bodo občine lahko realizirale razpoložljiva sredstva do konca leta, če poziva še ni? Namreč, do 31. oktobra je treba oddati situacije in račune. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Prav tako pa me zanima: Ali lahko posamezne občine iz tega naslova za letošnje leto načrtujejo povečanje razpoložljivih sredstev za eno tretjino glede na predhodne določbe tega zakona? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Milan Čadež bo ministru za zdravje postavil poslansko vprašanje. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav, gospod minister. Spoštovane kolegice in kolegi! Upravna enota Škofja Loka, kamor spadajo občine Žiri, Železniki, Škofja Loka in Gorenja vas-Poljane obsegajo kar preko 512 kvadratnih kilometrov s 183-imi naselji, kjer živi preko 41 tisoč prebivalcev, je imela do 11. novembra lanskega leta priznanega 1,5 dežurnega zdravnika. Takrat pa je bil v Uradnem listu Republike Slovenije objavljen novi pravilnik o nujni medicinski pomoči, ki je za to območje ponoči, ob sobotah, nedeljah in praznikih določil za izvajanje nujne medicinske pomoči in dežurne službe v zdravstvenem domu Škofja Loka le enega dežurnega zdravnika. To stanje je strokovno v celoti nesprejemljivo, saj v primeru intervencije, na primer v Žiri, pomeni, da je preostalo škofjeloško območje dve do tri ure brez dežurne službe. Dodaten problem so v zimskem času tudi smučišča, Cerkno, Stari vrh in Soriška planina, ki pogosto zahtevajo vključitev dežurne službe oziroma urgentne ekipe iz zdravstvenega doma Škofja Loka. Zato bi bilo nujno takojšnje povečanje dežurnih ekip. Sprašujem vas, spoštovani minister, glede na navedena dejstva: Kdaj bi lahko pripravljenost nujne medicinske pomoči vrnili v prvotno stanje? In: Kdo bi bil odgovoren za morebitne posledice, če bi bila potrebna nujna intervencija hkrati v Železnikih in Žireh, ki sta med seboj oddaljeni preko 65 kilometrov? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec. Vaše ugotovitve so točne, temu ugovarjati ne morem. Moram vam povedati samo to, da je bil novi pravilnik, ki ureja pogoje, organizacijo in način dela službe nujne medicinske pomoči sprejet v preteklem letu. Na nek način se je s tem pravilnikom želelo, tako računam, da so razmišljali moji predhodniki, izenačiti pogoje dostopnosti do nujne medicinske pomoči v celi Sloveniji enako. Takih problemov, kot ste ga vi navedli, je v tem trenutku na slovenskem področju še veliko. Za nujno medicinsko pomoč je bilo na osnovi tega pravilnika namenjenih 2,6 milijonov evrov več denarja, kot je bilo to leto poprej. Ob vseh težavah, tudi v letošnjem letu 2009, v dogovoru ohranjamo ta obseg sredstev. Z nekaterimi občinami smo se konkretno pogovarjali, ki so bile pri podobnem problemu, kot je ta, in so želele imeti večji in boljši standard in boljšo pokritost. Moram povedati, da je nekaj občin v Sloveniji, ki so s svojimi sredstvi iz občinskih proračunov priskočili na pomoč v tej situaciji. Ministrstvo pripravlja nadzore in oceno tega pravilnika. Ministrstvo bo na osnovi te ocene še v letošnjem letu poskušalo najbolj kritične primere razreševati. Zavedamo pa se, seveda, pomembnosti glede na to, da je to vezano na obseg sredstev. Gospodu poslancu bi predlagal, da se v neposrednem dialogu ob prvi priložnosti na ministrstvu usedemo, mi delamo na oceni tega pravilnika, in s skupnimi močmi poiščemo morda izboljšanje stanja, kot smo to naredili v zadnjih dveh mesecih že z nekaterimi slovenskimi občinami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Vsekakor me zanima, če je bilo namenjeno resnično več denarja, zakaj potem znižanje s 1,5 na 1. Vsekakor želimo čimprejšnje srečanje na ministrstvu, da konkreten problem tudi razrešimo. Hvala lepa.
Prosim.
Do te razlike prihaja iz tega razloga, kot so mi moji predhodniki pojasnili, ker je bilo v slovenskem prostoru mnogo območij, ki so bila z nujno medicinsko pomočjo bistveno slabše oskrbljena, kot je bilo to slučaj v Škofji Loki.
Hvala lepa. Gospod Ivan Grill bo postavil tudi ministru za zdravje poslansko vprašanje. prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, ministri! Spoštovani gospod minister za zdravje! V javnosti je v zadnjem času moč zaznati veliko nesoglasij v vrstah fizioterapevtov, predvsem med Društvom fizioterapevtov Slovenije, ki združuje po vseh podatkih veliko večino fizioterapevtov, in Zbornico fizioterapevtov, katero vodi gospa Friderika Kresal. Vsi ti konflikti, ki so katastrofa za stroko, očitno izvirajo predvsem - očitno sedaj lahko temu že tako rečemo - iz neupravičeno ali celo iz nezakonito podeljenega javnega pooblastila Zbornici fizioterapevtov Slovenije, ki je očitno prišla do teh javnih pooblastil s predložitvijo napačnih in zavajajočih podatkov. Takrat, ko je potekel ta razpis, so menda priložili podatek, ki vsebuje, da ima zbornica preko 1000 fizioterapevtov, po vseh podatkih pa vemo, da jih je v Sloveniji nekje med 970 in 980. Glede na to, da zakon zelo natančno določa, da je nujni pogoj za podelitev javnih pooblastil članstvo v višini vsaj 60%, je bilo takšno priloženo dokazilo očitno takrat zavajajoče. Da je temu tako, kaže sedaj tudi podatek, v katerem je preko 600 aktivnih fizioterapevtov v Sloveniji že podalo pisno izjavo, v kateri dokazujejo, da niso člani Zbornice fizioterapevtov Slovenije, zato je sedaj več kot očitno, da zbornica ne razpolaga več kot z 20% maksimalno 25% članstva. Na podlagi tega lahko ugotovimo, da je bila takrat odločitev ministrstva oziroma to ste potem vi v tem mandatu na podlagi sodbe Upravnega sodišča to pooblastilo oziroma javno pooblastilo dali, dali neupravičeno. Da je ta zadeva sporna, kaže tudi dejstvo, da na podlagi tega javnega pooblastila podjetja Vitasan, njegova lastnica je tudi gospa Friderika Kresal, izvaja izobraževanje fizioterapevtov za obvezno pridobitev točk za ohranjanje in za pridobitev licence, vsem nečlanom zbornice pa zaračunava to izobraževanje za več kot 20% dražje kot sicer. To je zagotovo protiustavno [[opozorilni znak za konec razprave]] in tudi protizakonito. Zato vas sprašujem: Kaj vas je navedlo, da ste dali ta pooblastila? Zakaj niste dovolili vpogleda v razpisno dokumentacijo in je bilo to storjeno šele po intervenciji? [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Zahvaljujem se za to vprašanje. Eden mojih prvih razgovorov, ki sem jih imel, ko sem prišel na ministrstvo, je bil razgovor s fizioterapevti. Naenkrat je bilo v moji pisarni polno ljudi in sem ugotovil, da so vsi prišli z odvetniki. Zbornica fizioterapevtov in Društvo fizioterapevtov se gledajo samo skozi daljnogled, in ta je na puški. To je izjemno hud problem, ki pa bi ga rad pojasnil, ker se z njim ukvarjam zelo veliko. Zbornici fizioterapevtov Slovenije je bilo z odločbo Ministrstva za zdravje z dne 1.9.2005 za dobo treh let podeljeno javno pooblastilo. V postopku podelitve javnega pooblastila je bilo ugotovljeno, da zbornica izpolnjuje vsa merila iz 87.e člena Zakona o zdravstveni dejavnosti [[v nadaljnjem besedilu: zakon]] in je zbornica dokazovala, da ima včlanjenih 77,14% zdravstvenih delavcev s področja fizioterapije. To sem dobil, ko sem prišel na ministrstvo. Zato je bilo zbornici z odločbo ministrstva z dne 1.9.2005 podeljeno javno pooblastilo. Ponudbo Društva fizioterapevtov Slovenije, strokovno združenje, je ministrstvo z odločbo z dne 1.9.2005 zavrnilo, ker je v ponudbi društva ugotovilo nepravilnosti v zvezi z dokazovanjem izpolnjevanja pogojev razpisa za podelitev javnega pooblastila. Društvo ni izpolnjevalo razpisnega pogoja, saj ni imelo zaposlenih usposobljenih kadrov za izvajanje javnih pooblastil. Društvo se z odločitvijo ministrstva o podelitvi javnega pooblastila zbornici ni strinjalo, saj naj zbornica domnevno ne bi izpolnjevala enega izmed pogojev za podelitev javnega pooblastila, to je najmanj 60% članstva vseh zdravstvenih delavcev, ki izvajajo naloge na področju fizioterapevtske dejavnosti. S tožbo je izpodbijalo odločbo o podelitvi javnega pooblastila na Upravnem sodišču Republike Slovenije. Ministrstvo je nato po uradni dolžnosti odločilo, da se postopek podelitve javnega pooblastila za oddajo nalog s področja fizioterapije, končanega z dokončno zgoraj navedeno odločbo, obnovi iz razlogov 1. in 5. točke 260. člena ZUP od faze ocenjevanja ponudbe dalje. Zoper ta sklep ministrstva o obnovi postopka je Zbornica fizioterapevtov Slovenije sprožila upravni spor pri Upravnem sodišču Republike Slovenije in v njem uspela. Upravno sodišče v Ljubljani je s sodbo z dne 8. 11. 2007 sklep o obnovi postopka odpravilo in naložilo ministrstvu, prvič: da naj v 30-ih dneh izda nov akt o obnovi postopka, vendarle če so zanj izpolnjeni pogoji, in izvrši plačilo stroškov sodnega postopka zbornici, kar je bilo tudi realizirano. Takoj po tej odločitvi smo imeli veliko sestankov, vendarle nobenega dialoga - ne o strokovnih, ne o drugih, ne o tretjih vprašanjih med društvom in zbornico ni mogoče vpeljati. Ministrstvo je moralo na podlagi pravnomočne sodbe pri odločanju o obnovi postopka upoštevati le izjave o članstvu fizioterapevtov v društvu, s katerimi je to razpolagalo do 29. 9. 2005. Takšnih izjav pa je 388, kar pa ni doseglo podpisanih 60% članstva. Zato ministrstvo do izreka roka ni izdalo sklepa o obnovitvi postopka. Vi ste navedli konkreten primer plačevanja članarin. Ko sem jaz na to opozoril predsednico fizioterapevtske zbornice, mi je takoj poslala na mojo mizo v zapečateni kuverti šest dokumentov, kjer Društvo fizioterapevtov ravna popolnoma enako. Ko gre za člane [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]društva, je ena članarina, ko gre za nečlane, je višja članarina. Poskusi - tu pomiritve ni. Poprosil sem obe predsednici, društva in zbornice, da izenačijo plačilo strošk [[....]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Grill, želite še dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, gospod minister, za ta odgovor. Strinjam se z vami, da je tukaj ministrstvo postopalo tako, kot mu je naložilo Upravno sodišče, s tem da je Upravno sodišče dopustilo tudi možnost, da se postopek po 5. členu obnovi, če je bila za stranko izdana ugodna odločba, to je bila zbornica, na podlagi njenih neresničnih navedb. Tukaj je več kot očitno, da so bile njene navedbe neresnične, kajti 1000 članov v zbornici zagotovo ne obstaja. V dokaz temu je tudi, mislim, da je na ministrstvo zdaj prišlo že tudi okoli 500 ali pa blizu 500 podpisanih izjav aktivnih članov fizioterapevtov, ki eksplicitno navajajo, da niso člani zbornice. Pomeni, da je to zadosten razlog, ki vam lahko garantira, da bi bil ta postopek tudi upravičen. Strinjam se tudi s tem, da lahko Društvo fizioterapevtov eventualno ima drugačne stroške, jaz sem govoril o izobraževanju, ne o članarini. Vendar je treba tukaj posebej poudariti, da izobraževanje, ki ga izvaja Vitasan, to je podjetje v lasti predsednice Zbornice fizioterapevtov Slovenije gospe Kresal, izvaja izobraževanje, ki je nujno potrebno, da lahko fizioterapevt pridobi dodatne točke za ohranjanje licence oziroma pridobitev licence. To pomeni, da ta njen monopol tukaj s pridom ekonomsko oziroma komercialno izkorišča, kar je pa nedopustno. Zato vas sedaj sprašujem: Ali boste šli v postopek ugotavljanja števila članov tako ene kot druge združbe? V primeru, da se ugotovi, da Zbornica fizioterapevtov Slovenije nima predpisanega števila članov: Ali boste šli v postopek odvzema teh pooblastil? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Tudi jaz sem govoril o izobraževanju, ne o članarini in imata in društvo in zbornica različne cene izobraževanja glede na članstvo. To je povsod isti problem. Tu je zadeva zelo zahtevna, mi iščemo rešitve okoli tega spora, normalnejše bi bilo, če bi se lahko društvo in zbornica sporazumela, vendar sam nimam več upanja. Ministrstvo bo v okviru obstoječe zakonodaje, vendarle pa moramo upoštevati tudi razsodbo Upravnega sodišča, pripravilo rešitev, kako naprej, da bi zadevo uredili in da bi imeli mir.
Hvala lepa. Gospod Grill, prosim.
Hvala lepa. Rad bi podal proceduralni predlog, predvsem z razlogom, ki bo verjetno lahko tudi gospodu ministru v pomoč, da bi se v nadaljevanju vsi ti konflikti med zbornico in tudi društvom [[....]] [[Izključen mikrofon.]] tudi s pomočjo razprave, zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor o tem vprašanju opravi splošno razpravo in da se tam skuša vse te argumente ponovno predstavitvi ter na podlagi tega videti kakšna bi bila najboljša rešitev, da se reši ta situacija, ki je zagotovo v škodo vsem tistim, ki potrebujejo storitve fizioterapevtov, kajti ti konflikti dejansko ne vodijo nikamor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil ministru za promet, ki je danes upravičeno odsoten, poslansko vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Prosil bi vas glede na to, da je minister za promet odsoten, da mi na vprašanje odgovori ustno na naslednji seji, skladno s Poslovnikom. Ministra za promet sprašujem, glede na aktualno temo, ki je bila v času najave mojega poslanskega vprašanja še ne toliko aktualna, sedaj pa izgleda iz dneva v dan bolj, vprašanje v zvezi z zamrznitvijo sredstev kohezijskih sredstev za gradnjo avtocest v Sloveniji zaradi diskriminatornosti uvedbe vinjet. Pred časom je časopis Finance, konec leta, napisal, da citiram: "do dna smo prišli še eni napačni trditvi, ki se v zadnjem času pojavlja v javnosti, da je Evropska komisija ustavila postopek odobritve 88 milijonov evrov za gradnjo cestnega odseka Pesnica-Draženci zaradi domnevne diskriminatornosti vinjet. To ne drži. Zajec tiči v drugem grmu." Ministra za promet zato sprašujem: Kje tiči ta zajec? Zares bi prosil, da mi pojasni in razkrije vsebino dopisov, ki jih je Evropska komisija, govorim Evropska komisija, komisar - za mene je Evropska komisija komisar - naslovil na ministra, na Vlado. Prosil bi, da tudi pojasni: Kako in na kakšen način Evropska komisija odloča o diskriminatornosti nekega vinjetnega sistema v državi članici? Kje ima za to pravno podlago? Ali sploh lahko tak postopek sproži? Kajti, če se bo tako nadaljevalo, potem lahko nek evropski komisar ni več zadovoljen z nekim ministrom vlade in bo zamrznil sredstva ter izjavil, da ta minister pač ne sme zasesti tega položaja, ker je neka zadeva diskriminatorna, in dokler tega država članica ne bo rešila, toliko časa bo nekaj zamrznjeno. Menim, da gre tu za res pravno vprašanje in bi zato prosil, da minister za promet to čisto pravno utemelji, ali gre res zgolj za pritiske in popuščanje ali pa so konkretne pravne podlage za takšno delovanje Evropske komisije. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za zunanje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Marijan Križman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi - vidim, da so nas naše kolegice zapustile -, spoštovana gospa ministrica in ministra! Moje vprašanje, gospod minister, je sledeče. Več kot pol stoletja po drugi svetovni vojni Italija Sloveniji še ni vrnila arhivov, umetniških del in knjižnega gradiva, odnesenega s tega teritorija pred in med drugo svetovno vojno. Gre za bogat fond arhivskega gradiva, ki zajema obdobje od leta 1255 do 1848. Ti arhivi so zgodovinski spomin naših krajev, države in posameznikov. Tako kot vsakega posameznika zanima, kdo je, od kod izvira in išče svoje prednike, tako so vsi ti podatki pomembni tudi za narod in državo. V teh fondih se nahajajo statuti Izole, Kopra in Pirana iz 14. in 15. stoletja, dokumenti Kobilarne Lipica, grbi kongregacij 13 rodov iz leta 1246, knjiga piranskih družin iz 16. stoletja in ostalo gradivo, ki se danes nahaja v 57 zabojih na različnih lokacijah v Trstu. Tako se, na primer, matične knjige za Lipico od leta 1923 do leta 1943 nahajajo delno na matičnem uradu v Trstu in v knjižnici Istituto Sperimentale per la Zootecnica v Rimu ter državnem arhivu v Gorici. Ti arhivski fondi so bili zaradi zaščite pred bombardiranjem, to vse skupaj v navednicah, iz Kopra odpeljani 29. 6. 1944, za kar imamo natančen popis in ga imate tudi na ministrstvu oziroma primopredajni zapisnik, ki so ga takrat podpisali pooblaščeni za primopredajo omenjenega gradiva. Ravno tako je v letu 1940 Italija evakuirala iz Kopra in Pirana, zaradi vojnih prilik, enako pod pretvezo možnosti bombardiranja zaveznikov in uničenja vsega tega, 25 izvirnikov umetnin, tudi za ta dela obstaja natančen popis. Dela umetnikov kot so Carpaccio, Veneziano, Vivarini in Tintoretto spadajo med najpomembnejše umetnine naših krajev. Gre tudi za vojaško upravo Jugoslavije, ki je pač vladala do 1953 leta pri nas o in na čelu izvora, pravni temelj, slovenskih zahtev do Italije so predvsem mirovna pogodba z Italijo iz leta 1947, posebno pismo, ki sta si ga v okviru osimskih sporazumov izmenjala takratna zunanja ministra Italije in Jugoslavije, pa tudi mednarodne konvencije, predvsem dunajska konvencija o sukcesiji držav iz leta 1983, ki določa, da mora država, ki odstopa ozemlje kaki drugi državi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje ste tako podrobno zastavili, da ste že pol mojega odgovora povzeli. Pa bi jaz začel tam, kjer ste končali. Vi ste omenili, da je podlaga v mirovni pogodbi, mirovnem sporazumu in da je podlaga tudi v osimskih sporazumih oziroma v pismih Milič-Rumek v okviru osimskih sporazumov. Potem, za časa Jugoslavije, so se začeli pogovori o vračanju teh umetniških del in arhiva v tedanjo Jugoslavijo, ki so se nadaljevali tudi za časa Slovenije. Od leta 1992 naprej smo mi to vprašanje vedno odpirali v vseh bilateralnih razgovorih z italijansko stranjo, kot tudi na delovni ravni. Leta 2005 je bila v muzeju Revoltella v Trstu razstavljeno del teh umetniških del, za katere slovenska stran meni, da pripadajo Sloveniji oziroma lastnikom v Sloveniji, predvsem je to slovenska cerkev, katoliška cerkev, arhivi in slike gredo predvsem v pokrajinske muzeje Koper, Izola in Piran. Kaj mi delamo oziroma kaj jaz delam kot minister, odkar sem postal minister? Obnovili bomo medresorsko delovno skupino, v kateri so predstavniki zunanjega ministrstva, Ministrstva za kulturo in Katoliške cerkve, kot največje lastnice teh odpeljanih del. Gradivo o ustanovitvi oziroma nadaljevanju dela te medresorske skupine je ravno v vladni proceduri in mislim, da bo ta teden Vlada obravnavala to gradivo; to je prvič. Drugič, pripravlja se nov sporazum o kulturnem sodelovanju med Slovenijo in Italijo za leta 2009-2011, v bistvu ne sporazum, ampak program sodelovanja z Italijo. In Slovenija bo v tem programu predlagala tudi člen, ki obravnava tematiko vračanja umetnin. Tretjič, vračanje umetnin ostaja pomembna tema v bilateralnih pogovorih. Sam sem bil v Rimu 25. februarja in sem na srečanju z zunanjim ministrom odprl to vprašanje in tudi predlagal, da nadaljujemo z delom mešane komisije za to vprašanje in da poskušamo najti neko rešitev. In dogovorila sva se, da se bodo pogovori nadaljevali, ali na ravni neke večje skupine ali na ravni pooblaščencev dveh ministrov, ampak vendarle, da bi se obnovili ti pogovori, ki pa zdaj že vrsto let ne potekajo. Reševanje tega vprašanja sodi med odprta vprašanja med državama in se ga kot takega tudi lotevamo. Ob pomoči stroke si prizadevamo nadaljevati, vsa diplomatska prizadevanja, da bi prišlo tudi do neke rešitve. Mislim, da v Sloveniji zdaj obstajajo pogoji, da bi se ta umetniška dela vrnila v obnovljene cerkve. V arhivih in muzejih pa obstajajo pogoji, da bi se to ravno tako lahko vrnilo k nam in bilo dostopno tako Slovencem kot Italijanom na obeh straneh meje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Križman, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, z vašim odgovorom sem zelo zadovoljen, ker je izčrpen in tudi resnično nakazuje neke aktivnosti. Te aktivnosti je treba čim prej sprožiti, kajti leta minevajo, leto 1945, 1942 je zelo, zelo daleč. Jaz sem vesel, da ste razumeli to zelo pomembno vprašanje za nekdaj okupirane kraje na Primorskem oziroma v slovenski Istri, ki so ostali pravzaprav brez osebne izkaznice, kot sem rekel. Moje dodatno vprašanje je naslednje. Glede na to, da postavljamo muzej v Lipici, muzej, v katerem se bodo znašle vse rejske knjige, o katerih sem tudi govoril v svojem vprašanju, bi vas vprašal, glede na to, da dokazujemo stalno, da je ta konj slovenski konj, in danes s ponosom lahko rečemo, da je to kulturni spomenik. Me zanima: Ali boste vložili napore za pridobitev teh knjig z inštituta; zdaj bi moral to prevesti v Slovenščino; s tega inštituta v Rimu, kjer se nahajajo. Jaz sem jih videl, sem bil tam. To je v tem trenutku mogoče, resnično najprej možno pridobiti.
Hvala lepa. Gospod minister. Gospod Križman.
Se opravičujem, bi rad imel ves čas besedo.
Ja, hvala lepa za ta predlog. Moram priznati, da podrobnosti ne poznam, katere zadeve so lahko vračljive prej ali kasneje. Mislim, da je treba najprej celovito pristopiti k zadevi tako, da dosežemo nek dogovor z italijansko stranjo o načelih vračanja ali drugačnih rešitev glede umetniških predmetov in potem glede arhiva. In če je to tako, kot vi pravite, da bi bilo to še najlažje in najhitreje dobiti, lahko s tem tudi začnemo. In to jemljem kot pobudo in bom to tudi omenil svojim ljudem, ki bodo sodelovali v pogovorih z italijansko stranjo.
Hvala lepa. Gospod Dejan Levanič bo ministru za delo, družino in socialne zadeve postavil poslansko vprašanje.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi se mogoče omejil na zelo aktualno vprašanje - vprašanje pripravništva in v zvezi s problemi, s katerimi se soočajo predvsem mladi, ki nekako končajo izobraževalni proces, stopijo na trg dela in začnejo kot pripravniki. Problem, ki ga vidim na tem področju, je, da v bistvu zakon tega, da imamo na začetku pripravništvo, ne zahteva nujno, ampak na nek način to omogoča. Zato se marsikdo poprime te možnosti in izkoristi mladega diplomanta, ko pride na delovno mesto, da ga zaposli kot pripravnika. Večji problem nastane takrat, ko so recimo v javni upravi mladi pripravniki v veliki meri volonterji, se pravi prostovoljci, in za svoje delo sploh niso plačani. Velikokrat je tako, da kadar mladi diplomanti pridejo na šolo učiti, recimo, kot profesorji, in je Ministrstvo za šolstvo objavilo razpis za 300 mladih pripravnikov, jih je le 50 od teh plačanih, 250 pa jih opravlja prostovoljno delo. To je prvi problem. Drugi problem pri tem pa je, ko so plačani za delo, so plačani le 70% od tistega 100%, oziroma plače. V tem kontekstu je treba razmisliti kakšen je naš namen mladim ponuditi neko roko, ko se zaposlujejo. Kaj narediti v tej smeri, glede na to, da se soočajo z velikimi problemi, kot so ustvariti si lastno družino, pridobiti svoje stanovanje, soočajo se z nizkimi dohodki takoj na začetku. Problem pripravništva se mi zdi velik problem mladih in njihove prve zaposlitve. Zato vas sprašujem, v koalicijskem sporazumu smo se zavezali, da bomo ukinili pripravništvo v javnem sektorju povsod, kjer to ni nekako strokovno utemeljen del izobraževalnega procesa. In glede na to, da zakon o delovnih razmerjih, ki je bil nazadnje dopolnjen konec leta 2007, dopušča to možnost, ki sem jo že prej omenil: Kakšne načrte ima vaše ministrstvo v zvezi s spremembami na tem področju, ki izhajajo tudi iz koalicijskega sporazuma? In nadalje, ko že govorimo veliko o zaposlovanju mladih oziroma študentskim delom, vemo, da jih mora veliko, delati že ob študiju, da lahko sploh študirajo. Velikokrat smo se pogovarjali, da bi jih skušali v času njihovega izobraževalnega procesa nekako vključevati v sam delovni proces, da bi se spoznavali z delodajalci, da bi skušali nekako s pogodbami začeti projektno sodelovati pri nekaterih projektih, bi zato bili delno tudi plačani in bi imeli prvi stik z delodajalcem. Nadaljevanje mojega vprašanja: Ali že poteka dograditev nekih zakonskih osnov za projektno zaposlovanje po posebnih projektnih pogodbah o zaposlovanju študentov v času študija? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, gospod Levanič. Kar zadeva prvo vprašanje naj povem, da je v Zakonu o delovnih razmerjih, sprejetem 2007, opredeljena možnost pripravništva, ki pa je seveda stvar odločitve delodajalcev in na drugi strani tudi delojemalcev, da v kolektivnih pogodbah ali v posebnih aktih to sami uredijo. Skratka, tukaj poseg s strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve zaenkrat ni mogoč. Lahko se tega vprašanja lotevajo na posameznih sektorjih, razen če bi odpirali Zakon o delovnih razmerjih, ki pa zaenkrat ni v načrtu, da bi ga odpirali. Gre za strokovno vprašanje, ali lahko nekdo, ki je pripravnik, in to je presoja potem posameznih področij, posameznega delodajalca, ali nekdo, ki je pripravnik, lahko takoj v polni meri opravlja svoje naloge, ali pa potrebuje določeno vodenje, pomoč, mentorstvo na začetku, kar seveda tudi vpliva potem na njegovo storilnost, delovni rezultat in s tem tudi na plačo. To je vprašanje, ki ga bo treba odpreti, če bomo Zakon o delovnih razmerjih in ko ga bomo ponovno odpirali, zaenkrat pa to ni v načrtu. Kar zadeva drugo vprašanje, glede študentskega dela, je urejeno v zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Ta zakon je v normativnem programu dela našega ministrstva in ga bomo dopolnjevali v tem letu. In prav gotovo se bomo tu srečali tudi z vprašanjem različnih oblik in vrst dela. Študentsko delo je eno takšnih. Zaenkrat rešitev še ni, ker v tej smeri še ni stekla podrobna razprava oziroma delo. Bo pa tu treba usklajevati, in to je v načrtu, interese različnih socialnih partnerjev, vključno s študenti. Moram pa reči, da kar zadeva zaposlovanje mladih in tudi študentov oziroma diplomantov, pripravljamo skupaj s Študentsko organizacijo Slovenije enega od programov aktivne politike zaposlovanja, ki bo namenjen prav tistim, ki končujejo študij in vstopajo v prvo zaposlitev pri določenih delodajalcih. Te problematike se lotevamo aktivno. Hvala lepa.
Hvala. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za izčrpen odgovor. Kar se tiče vključevanja mladih na trg dela in aktivne politike zaposlovanja, se popolnoma strinjam z vami in me veseli vaša pripravljenost, da se to področje v prihodnje nekako tudi uredi. Kar se tiče samega pripravništva, bi mogoče apeliral na razmišljanje v smeri, ki ste jo omenili, o strokovnosti. Sam tudi verjamem, da mlad človek med izobraževalnim procesom zagotovo pridobi kar nekaj strokovnosti. Res je, da mora na delovnem mestu pridobiti tudi neke začetne izkušnje. Moram pa povedati, da jih ima sigurno toliko, da mu ni treba delati volontersko. Poglejmo primer podjetja v gospodarstvu, kjer, recimo, mlad človek, ko vstopi na trg dela, pride v podjetje, prihaja kot pripravnik, konča pripravništvo v roku enega leta, naslednje leto pa postane strokovni delavec začetnik, torej, spet na zelo nizkem položaju v podjetju. In samo razmišljanje v tej smeri, da pač mladim omogočamo, da se čim prej spoznajo s svojim delovnim okoljem, da jih v bistvu nagradimo za njihovo delo, predvsem, da so pošteno plačani, in da skušamo ta princip pripravništva nekoliko omiliti, da ne bo zgledalo zgolj tako, kot da izkoriščamo mlade, ki prihajajo na trg dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Minister je upravičeno odsoten.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pričakujem, da bom na naslednji seji dobil ustni odgovor. Prireja mleka je v Sloveniji ena najpomembnejših kmetijskih dejavnosti, zato je ohranitev te dejavnosti ključnega pomena za ohranitev našega podeželja. V sektorju reje krav molznic je zaznati trend upadanja števila rejcev zaradi nižjih cen mleka. Cene se mesečno znižujejo. Mlekarne niso v stanju predelati vsega mleka in ga prodati na trgu. To povzroča izjemen pritisk na znižanje odkupnih cen mleka in s tem bistveno poslabšanje položaja rejcev mlečnih krav. Na prostem trgu se pojavljajo velike količine mleka po zelo nizkih cenah, saj je mleka tudi po Evropi več, kot ga trg lahko absorbira. To predstavlja velike težave tako za rejce, kot tudi za organizacije proizvajalcev. So v takšnem položaju, da že razmišljajo o ukinitvi proizvodnje, saj ne morejo poslovati z negativnim rezultatom. To pa pomeni: zmanjševanje proizvodnega in genetskega potenciala panoge, ki so ga dolga leta postavljale. Tudi na področju živilskopredelovalne industrije je treba racionalizirati proizvodnjo, kar pa vsak sektor, zaradi večletne podhranjenosti, težko zmore sam. Za takšno prestrukturiranje potrebuje dodatna sredstva, ki pa jih iz rednega poslovanja, žal, sami ne morejo zagotoviti. Zato bo potrebna dodatna pomoč, prav gotovo tudi države. Zato bi spoštovanega gospoda ministra vprašal: Kakšne ukrepe predvideva za stabilizacijo sektorja prireje in predelave mleka v Sloveniji ob močnem znižanju odkupnih cen mleka? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani kolegi in kolegice. Seveda, gospa ministrica. Pri obnovi cerkvene fasade v župniji Črnomelj je prišlo do odstranitve zgodovinskega obeležja, spominske plošče pomnika delovanja verske komisije Slovenskega narodnega osvobodilnega sveta - SNOS-a, ki je bila dejavna v tem župnišču leta 1944 in 1945. Obnova se ja zaključila sredi leta 2007. Spominska plošča ni bila vrnjena na svoje mesto, čeprav ima župnišče od junija 2003 na osnovi razglasitve občinskega sveta status kulturnega spomenika lokalnega pomena. Baje je bil ta zgodovinski pomnik ob obnavljanju s stavbe celo uničen. Decembra lanskega leta je bilo na župnišče s strani novomeške območne enote Zavoda za kulturno dediščino Slovenije poslan dopis s pozivom o vrnitvi spominske plošče na prvotno mesto, saj je plošča sestavni del kulturnega spomenika lokalnega pomena, z lastnostmi arhitekturnega urbanističnega in zgodovinskega spomenika. Namesto povrnitve obeležja je župnišče najelo odvetnika, ki je z različnimi navedbami oporekal povrnitev v prvotno stanje. Polemika se je odvijala tudi v medijih, od krajevnih medijev prerašča v širši prostor. Občina je zadevo predala Inšpektoratu Ministrstva za kulturo, ki naj bi se glede rešitve dogovarjal z novomeško škofijo. Gospo ministrico Majdo Širca naprošam, da pojasni: Ali ima Ministrstvo za kulturo možnost in "ingerenco", da vpliva na reševanje problemov v lokalni skupnosti? Kakšne pristojnosti ima inšpektorat Ministrstva za kulturo ob takih in podobnih primerih? Prosim, da nas seznani tudi s stanjem dogovarjanja z novomeško škofijo. Spominska plošča je bila leta 1954 postavljena ob soglasju cerkvenih dostojanstvenikov. Ob obeležje na dejavnost medvojne verske komisije se desetletja ni nihče obregnil. Zakaj bi bilo to jabolko spora danes? Poslansko vprašanje je zato sočasna pobuda imenovanemu črnomaljskemu župniku, da konča nesmiselno polemiko in dvigovanje prahu. Če že ne sprejema pozivov novomeškega zavoda za varovanje kulturne dediščine, pa naj le upošteva prizadeta čustva še živečih borcev oziroma Belokranjcev. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Pridružujem se vaši pobudi, to se pravi, ne samo vprašanju, ki ga naslavljate na Ministrstvo za kulturo, ampak tudi vaši pobudi, da bi se pristojni župnik nekako premislil v tem primeru in upošteval navodila Zavoda za varstvo kulturne dediščine v Novem mestu. Pristojnosti tudi ministrstvo na nek način ima in jih v luči dogovarjanja tudi izvaja v smislu mediacije. Najprej mediacije in prigovarjanje, da se vendarle upošteva dejstvo, da v kolikor je, če obnoviva celotno zgodbo, in ker je župnišče v Črnomlju razglašeno za lokalni spomenik oziroma spomenik lokalnega pomena, potem mora spoštovati tista določila, ki v tej razglasitvi veljajo. To pa pomeni, da se ta plošča razume kot integralni del tega spomenika. Zdaj, odkrito povedano, ne vem, ali je plošča uničena ali ni. Ampak tudi, če je uničena, če se spoštuje dejstvo, da gre za integralni del spomenika, potem jo je treba postaviti nazaj, bodisi kot repliko, bodisi kot drugačno obliko znamenja. Inšpektorat za kulturo, dediščino in medije je pristojen, da ukrepa. Problem je zgolj v temu, da navodilo zavoda za varstvo kulturne dediščine neizrecno določa, ker se mu je očitno zdelo samoumevno, ne določa, da je potrebno upoštevati tudi to vrnitev, ampak vztraja na tej integralnosti. In v tem smislu na nek način predpisi za samoinšpektorat naj ne bi bili kršeni. Kakorkoli že, ne bi želeli, da pride do dodatnega ali kakršnegakoli konflikta. Želimo, da se spoštujejo določila spomenika, pa saj ni važno ali je lokalnega ali državnega pomena, dejstvo je, da spomenik je potrebno varovati integralno, da se po obnovi vrne plošča in da ne preraste ta problem v širše dimenzije, ampak da se hiša ohrani taka, kot je bila takrat, ko se je ta plošča vzpostavila na njej in v času, ko je bila razglašena za spomenik.
Hvala lepa. Gospod Magajna, prosim.
Bi se najprej iskreno zahvalil za potrpežljivost gospe ministrice, ki je toliko časa čakala na zadnje vprašanje. Vsekakor mislim, da je bilo potrebno opozoriti na to. Navidezno gre za zadeve lokalnega pomena. Teh lokalnih zadev je veliko v Sloveniji in menim, da je prav, da se tudi na republiški ravni o tem spregovori in kot vidimo je tudi republiški inšpektorat za kulturo pristojen, da v teh primerih ingerenc ukrepa. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Zadnji minister je upravičeno odsoten, torej samo ministru Erjavcu.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in kolegice, spoštovani ministri, ministrica! Verjetno se še vsi spomnimo lanskoletnih neurij, ki so divjala po naši državi. Odkrivalo je strehe, izruvalo drevesa, uničilo številne ceste, pridelke in gozdove. Ocena škode na gozdovih in kmetijah je ogromna. Največja škoda je nastala v občini Predmeja ter na območju med Kamnikom in Gornjim gradom. Takratna vlada je za odpravo posledic neurja namenila občinam iz sredstev proračunske rezerve 7 milijonov 830.000 evrov. Ministrstvo za kmetijstvo se je odločilo, da bo za poseko poškodovanega drevja in popravilo gozdnih cest namenilo 915.000 evrov. Po nam dostopnih podatkih je bilo do konca lanskega oktobra saniranih okoli 47% gozdov poškodovanih v julijski in okoli 15% gozdov poškodovanih v avgustovskih neurjih. Po pogovorih s prizadetimi kmeti, ki dojemajo lastništvo gozdov kot njihovo banko, dobivam veliko zaskrbljujočih vprašanj. Več rodov je za te gozdove, za to banko odgovorno skrbelo, toda naravna nesreča jim je močno oklestila njihovo premoženje in s tem tudi njihovo varnost, možnost in stabilnost gospodarjenja na teh posestvih in seveda tudi obstoj kmetij in naseljenosti teh območij. Poleg tega sem dobil opozorilo, da se po njihovem sanacija gozdov ne izvaja strokovno, primerno rasti in dosedanji praksi gospodarjenja s temi gozdovi. Skratka, dvomijo v ta način sanacije, ki se sedaj izvaja. Zanima me, spoštovana ministra: Koliko sredstev je oziroma bo ta vlada namenila za odpravo posledic lanskoletnih neurij? Koliko teh sredstev je že bilo izplačanih? Na kakšen način potekajo izplačila? Kako potekajo sanacije gozdov in kmetijskih površin? Ali stanje preverjate oziroma ali k temu delu povabite tudi kmete in povprašate po njihovih izkušnjah, dolgoletnih izkušnjah? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Moram reči, da bom odgovoril samo na tisti del, ki se nanaša na Ministrstvo za okolje, ker za odgovore, za katere so pristojnosti na Ministrstvu za kmetijstvo nimam podatkov. Glede Ministrstva za okolje naj povem, da smo mi v lanskem letu, še pod prejšnjo vlado, v skladu z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč pripravili program odprave posledic neposredne škode, in sicer za vsa našteta neurja, ki so se dogajala v lanskem letu, zlasti v mesecu juliju in avgustu. Na podlagi tega programa je predviden sanacijski program v vrednosti 42 milijonov evrov. Vlada je lansko leto že izplačala, na podlagi tega programa, približno 18 milijonov evrov. Občine so takrat dobile, po mojih podatkih, 9,6 milijonov evrov, torej nekaj več kot ste sami navedli. Ta program pa seveda zajema obnovo oziroma sanacijo objektov, ki so v javni lasti, potem objektov v zasebni lasti, potem obnove posebnih objektov. Tukaj zlasti mislim na kulturne spomenike in pa tudi na obnovo uničenih kmetijskih zemljišč. Lahko povem, da je ta postavka vredna 5,5, milijonov evrov. Kako se bodo ta sredstva razdelila, mislim, da bo bolje povedal minister za kmetijstvo. Kar se tiče ministrstva za okolje, mi bomo v tem letu zagotovili 4 milijone evrov za tista področja, za katera smo mi pristojni. Tako, da v bistvu od tega programa, ki je težek 42 milijonov evrov, bomo v naslednji letih, to se pravi gre za leta 2009, 2010, 2011 zagotovili še 24 milijonov evrov in v okviru tega tudi za sanacijo teh uničenih kmetijskih površin. Bolj konkretno vam na to lahko odgovori minister pristojen za kmetijstvo.
Hvala lepa. Gospod Kres, želite še besedo?
Hvala za besedo. Hvala tudi za odgovor, sem zadovoljen. Odgovor gospoda ministra za kmetijstvo pa pričakujem na eni izmed naslednjih sej. Hvala lepa.
Poslanec Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve. Prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. V stikih s predstavniki slovenske narodne skupnosti na avstrijskem Koroškem se je že večkrat pojavilo vprašanje notifikacije nasledstva avstrijske državne pogodbe iz leta 1955. Republika Slovenija še vedno ni posredovala svojega podpisa Ruski federaciji, ki je depozitar te pogodbe. Republika Slovenija se je k zaščiti avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah zavezala v 5. členu Ustave Republike Slovenije ter v posebni resoluciji Državnega zbora, ki je bila sprejeta leta 1996. Notifikacija avstrijske državne pogodbe je po mnenju predstavnikov Slovencev na avstrijskem Koroškem ključnega pomena za njihovo pravno zaščito, saj Republika Avstrija Sloveniji ne priznava pravic nasledstva bivše SFRJ. Zaradi takšne interpretacije je mogoče izigravati 7. člen avstrijske državne pogodbe, ki določa pravice slovenske narodne skupnosti na avstrijskem Koroškem in Štajerskem in s tem kršiti mednarodne pogodbe in konvencije, ki se nanašajo na varstvo manjšin in človekovih pravic. Vprašanje glede notifikacije avstrijske državne pogodbe s strani Republike Slovenije sem postavil že 21. februarja 2005 takratnemu predsedniku Vlade, gospodu Janezu Janši. Žal na nobeno od teh vprašanj doslej nisem dobil zadovoljivega odgovora. V času, ko je na nedavnih avstrijskih deželnozborskih volitvah na Koroškem prepričljivo zmagalo Zavezništvo za prihodnost Avstrije, je razprava o zaščiti slovenske narodne skupnosti, predvsem ko gre za reševanje vprašanja dvojezičnih napisov, za obstoj te slovenske manjšine nujna. Upoštevaje povedano in že navedene ustavne in druge zaveze Republike Slovenije glede zaščite položaja avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah bi rad ministra za zunanje zadeve, gospoda Samuela Žbogarja, vprašal: Ali imate v načrtu kakšne aktivnosti v zvezi z notificiranjem avstrijske državne pogodbe? Gospodu ministru se že vnaprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, gospod poslanec, za vprašanje. Notifikacija avstrijske državne pogodbe iz leta 1955 predstavlja kompleksno mednarodnopravno vprašanje, ki ga Slovenija kontinuirano in pozorno spremlja vse od nastanka in proučuje z ustrezno politično in strokovno občutljivostjo. Gre za zaprto mednarodno pogodbo. K zaprtim mednarodnim pogodbam pa lahko države bodisi pristopijo bodisi uveljavljajo nasledstvo le s soglasjem strank te pogodbe. Stališče Slovenije je, da je avstrijska državna pogodba veljavna mednarodna pogodba ter da se Slovenija, kot ena od enakopravnih držav naslednic Jugoslavije, šteje za naslednico avstrijske državne pogodbe po nekdanji SFRJ. Razlogi, zaradi katerih je nekdanja SFRJ pristopila k avstrijski državni pogodbi, v pretežnem delu namreč zdaj zadevajo prav Republiko Slovenijo. To je skupna državna meja, to je 5. člen, potem varstvo slovenske manjšine na Koroškem in Štajerskem, to je 7. člen, in odškodninska vprašanja v zvezi z zaplenjenim avstrijskim premoženjem, drugi odstavek 27. člena. Omenjeni razlogi obstajajo še danes in opravičujejo, da se Slovenija de facto smatra po teh vprašanjih in po naravi stvari za naslednico pravic in dolžnosti bivše SFRJ v avstrijski državni pogodbi. Slovenija je edina naslednica SFRJ, ki ima mejo z Avstrijo in ima nesporen vitalen interes prevzeti vlogo zaščitnice interesov slovenske manjšine v Avstriji po bivši Jugoslaviji, ki je bila članica avstrijske državne pogodbe. Zato se tudi Slovenija v odnosu do Republike Avstrije dejansko vede, zlasti glede manjšinskega vprašanja, kot de facto naslednica. Slovenija se torej smatra za naslednico pogodbe in za državo zaščitnico slovenske manjšine v Avstriji, tako tudi nastopa v odnosu do Republike Avstrije. V dialogu z Avstrijo na različnih ravneh kontinuirano izražamo jasna pričakovanja in zahteve za izvajanje mednarodno pravnih in notranje pravnih obveznosti Avstrije do slovenske manjšine, kot izhajajo iz 7. člena pogodbe. Iz tega rednega dialoga je jasno, da v njem Avstrija Slovenijo priznava kot sogovornika pri vprašanjih pravic slovenske manjšine, kot izhajajo iz avstrijske državne pogodbe. Torej, če povzamem, najpomembnejše je, da Avstrija nedvoumno priznava, da je avstrijska državna pogodba, in njen 7. člen, nesporna mednarodno pravna obveznost Avstrije, ki jo je le-ta dolžna spoštovati ter da je Slovenija legitimna zaščitnica slovenske manjšine in njenih pravic.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Marjan Bezjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet, ki je danes odsoten.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljena poslanka, poslanci, ministrica in ministra! V skladu z 240. členom, 242. členom Poslovnika Državnega zbora ministru Patricku Vlačiču zastavljam naslednje vprašanje. Spoštovani gospod minister! Ob gradnji avtocest v Sloveniji prihaja do velikih poškodb navezovalnih in lokalnih cest, kot so tudi na primer nastale poškodbe lokalnih cest priključenih na pomursko avtocesto. Zanima me: Kdaj je predvidena sanacija teh poškodb oziroma v kolikšnem času bodo te poškodbe zaradi izgradnje avtoceste odpravljene? Prav tako me zanima: Kdaj bo pričetek gradnje priključne ceste v občini Lenart? Ob določitvi trase pomurske avtoceste je bilo namreč sprejeto v državnem lokacijskem načrtu, da bo ta severna priključna cesta zgrajena istočasno kot pomurska avtocesta? Prav tako: Kdaj bo izvedena menjava oken na objektih v občini Lenart, ki so utrpeli škodo ob izgradnji pomurske avtoceste? Podpis pogodbe med civilno iniciativo v občini Lenart in Darsom je bil urejen med samo gradnjo, ko so se takšne škode dogajale. Tukaj naprošam z dokazili, dopisi in slikami, ki so vam bile na resor Ministrstva za promet posredovana, vendar ni odgovora. Prosim odgovor gospoda ministra.
Hvale lepa. Gospod Iztok Podkrižnik bo ministru za šolstvo in šport zastavil poslansko vprašanje. Prosim.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani prisotni. Analize in splošni vtis v javnosti kažejo, da imajo slovenski učenci osnovnih in dijaki srednjih šol premajhno znanje o svojih državljanskih pravicah in dolžnostih. Ravno tako pa je premalo razvita domovinska zavest oziroma patriotizem. O današnjem združevanju Evrope v globaliziranem svetu si vseevropske države, od malih do velikih, prizadevajo utrditi in razvijati državljansko in domovinsko zavest s poučevanjem in vzgojo, obojega v šolah v različnih oblikah, največkrat v obliki samostojnega predmeta, enega ali dvoletnega, v srednjih šolah. Poleg tega v mnogih državah potekajo že od države spodbujane in financirane akcije o utrjevanju domovinske zavesti. Na primer: seminarji, kulturne prireditve, medijske kampanje in podobno. Ministra za šolstvo in šport gospoda Lukšiča sprašujem: Kako se oblikuje in uresničuje vzgojni načrt osnovne šole? Ter: Ali se bodo ob tem pripravile kakšne spremembe za dvig domoljubja, nacionalnega ponosa in identitete med državljankami in državljani Republike Slovenije skozi celoten vzgojno-izobraževalni proces? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Predsedujoči, poslanci. Hvala za vprašanje. Tovrstnega znanja, ki ga naslavlja tu zastavljeno vprašanje, nikoli ni preveč. Vprašanje pa je na kakšen način se ga da med učence in državljane učinkovito razdeliti. Moje stališče je, da je tu največja vloga politike, političnih strank, interesnih organizacij, da odpirajo prostor mladini in s svojim zgledom in načinom, kako se gredo politiko, dvigujejo raven politične kulture. Šolski sistem ima tukaj pomembno vlogo, vendar ta nikakor ni tako velika, kot se mogoče komu zdi. Vzgojni načrt je bil uveden z zakonom lansko leto in predvideva, da osnovne šole do 1. junija tega leta, torej 2009, izdelajo vzgojni načrt. Vzgojni načrt sprejme Svet šole na predlog ravnatelja. Ministrstvo je že lani jeseni izdalo neko priporočilo, ki se ga da prebrati tudi na internetni strani ministrstva, ki naj bi bilo v pomoč ravnateljem, svetom in vsem zainteresiranim, da oblikujejo ta vzgojni načrt. Ministrstvo je pripravilo preko Zavoda za šolstvo nekaj posvetov, pripravila ga je tudi Filozofska fakulteta, društva pedagogov. Obstaja torej neka ustrezna dejavnost, tako da bodo šole, sem prepričan, do tega datuma pripravile vzgojni načrt, ki bo v skladu z zakonom in v skladu z avtonomijo šol. Ideja vzgojnega načrta je, da se upošteva neka situacija v posameznem šolskem okolju, da učitelji, starši in lokalna skupnost dejansko opredelijo neke temeljne vzgojne cilje, ki so na nek način specifični, na drugi način pa delijo temeljne vrednote, ki so lastne, tako v Sloveniji kot Evropi. Mislim, da je ta drugi del vprašanja, torej, kako graditi nacionalni ponos, kako graditi dobrega državljana, gotovo del tega vzgojnega načrta, ki mora vsebovati tudi načine dela z učenci in starši, da tu dejansko damo eno sporočilo, ki bo dvigovalo ponos učencev, staršev in učiteljev, ponos na to državo. Tako, da bomo vsi lahko rekli, da je domovina tam, kjer je dobro. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Podkrižnik, želite?
Vidim, da se minister zavzema za to vprašanje in sledi tem evropskim trendom in se mu zahvaljujem za ta odgovor in si želim, da se ta prijem oziroma ta vzgojni načrt prime. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje Ministru za gospodarstvo, ki je sicer odsoten.
Hvala lepa. Z gospodom ministrom za gospodarstvo sva se o tej temi že pogovarjala in se mu že vnaprej zahvaljujem za informacije, ki jih je tudi pred uradnim rokom podal, pa vendarle. Vprašaje avtorskih pravic in intelektualne lastnine je v Sloveniji še vedno nezadovoljivo rešeno, kajti sicer ne bi slišali številnih pobud o tem, da bi se ureditev Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah rešilo drugače. Eno od glavnih vprašanje je vprašanje plačila in stroškov za uporabo intelektualne lastnine, točno avtorske pravice in sorodnih. V tem okviru, glede na dejstvo, da menim, da je slovenska glasba bistvenega pomena za slovensko kulturno dediščino in da je potrebno po eni strani omogočiti uporabnicam in uporabnikom slovenske glasbe pregleden in učinkovit način plačevanja in uporaba teh avtorskih pravic, po drugi strani pa dostojno plačilo za njihovo delo avtorjem teh skladb, me zanima: Koliko je Združenje SAZAS, torej združenje avtoric in avtorjev slovenske glasbe, prejelo iz naslova Poročila ob pregledu pravilnosti in skladnosti poslovanja združenja SAZAS. Koliko sredstev je prejelo v zadnjih treh letih? Glede na to, da ministra tu ni bi prosil za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marijan Križam bo postavil poslansko ministrici za kulturo.
Hvala lepa. Hvala gospa ministrica, da ste vztrajni. Sem zadnji na vrsti, tako da res hvala, da ste prisotni. Spoštovana gospa ministrica, pred časom smo bili v Sloveniji priča nenavadnemu dogodku, ko je bila iz države odnesena kulturna dobrina. Gre za prvo knjigo lutenjskih tamurantob ali tabulatru za lutnjo Giacoma Gorzanisa z originalnim naslovom "Il primo libro di napolitane che si cantano et sonano in leuto" iz leta 1570. Znanstvenoraziskovalni center Slovenske akademije znanosti in umetnosti je omenjeno knjigo kupil za glasbeno zgodovino geografskega prostora današnje Republike Slovenije, kot izjemno pomemben in zanimiv glasbeni tisk. Avtor Giacomo Gorzanis je leta 1561 knjigo posvetil gospodu Janezu Kmislu z gradu Fužine pri Ljubljani. Šlo naj bi za enega ključnih glasbenih dokumentov, ki fizično dokazujejo visoko glasbeno ozaveščenost med domačim plemstvom v drugi polovici 16. stoletja. Ker gre za rariteto te vrste, je bila pridobitev Gorzanisove knjige tabulatur velika obogatitev nacionalne kulturne dediščine. Naši strokovnjaki so pri natančnem pregledu vsebine ugotovili, da gre za izvod, ki že od leta 1985 velja za izgubljenega in je zabeležen v katalogu Univerzitetne knjižnice v Genovi. Na podlagi slik so v Genovi tudi potrdili, da gre za njihovo lastnino. Stekel je pravno preiskovalni postopek, ki sta ga vodila, pomislite, italijansko ministrstvo za kulturo in preiskovalna policija v Genovi. Naši strokovnjaki so knjigo restavrirali in jo obnovljeno vrnili Italijanom kar na slovensko-italijanskem mejnem prehodu Fernetiči. Nato so z zanosom pravih patriotov sklicali tiskovno konferenco in od tu dalje je zgodba že vsem iz medijev znana. Glede na to, da ni bila spoštovana recipročnost in Ministrstvo za kulturo o vračilu ni bilo obveščeno, vas sprašujem, gospa ministrica: Kaj boste storili, da se umetniško delo neprecenljive vrednosti vrne v Slovenijo in kakšne ukrepe boste sprejeli zoper storilce tega nemoralnega in kaznivega dejanja? In če želite, in to tudi verjetno že sami veste, to je vse, kar je ostalo od te umetnine. To je ponatis, ki so ga pripravili in ga tudi na tiskovni konferenci razdelili. Nekaj podobnega so nam dali tudi v Italiji, na Monterotondu, kjer imamo zdaj originale. Takšne knjige bomo pa doma sami naredili. Toliko za ponazoritev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Zapleteno, ja. Se pa strinjam, da sva vztrajna, bolj kot kolega Jerovšek, ki je izpustil vprašanje, ki ga je najavil. Vztrajni ste tudi v luči predhodnega vprašanja, ki ste ga mojemu kolegu, gospodu Žbogarju, postavili v luči prizadevanj Slovenije, da pridobi arhivski material, ki je bil odnesen iz Slovenije nazaj v Italijo, tako umetniške slike kot arhivi. Ampak vendarle, če postavimo neko analogijo, med primerom, ko Italija ne vrača Sloveniji tistega, kar bi morala, v tem primeru pa je, zna biti, kdo sklepal, da je Slovenija Italiji vračala nekaj prej, kot je bilo potrebno, kar ji ne bi bilo treba. Je pa vseeno treba vzeti nekoliko bolj pod drobnogled. Ta primer lutenjskega tabulatorja tega Giacoma Gorzanisa, ki je bil najden v Sloveniji in je umanjkal v genovski knjižnici, je bil identificiran kot tisti predmet, ki ga je Interpol iskak, ker je bil očitno protipravno odnesen iz genovske knjižnice, je toliko neroden, v kolikor postopek vračanja, ki ga je ZRC SAZU uprizoril, recimo temu, ni bil povsem korekten. Tukaj se velja strinjati. Delo je bilo opravljeno z dobrimi nameni. Slovenija je bila prikazana kot tista, ki spoštuje, da morajo protipravno ali katerikoli predmeti, ki so pripadali nekomu in so bili last nekoga, da je potrebno tako kulturno dediščino vrniti in situ, da se vrne tja, od koder je bila, od kje je bila pač odnesena. Tukaj smo bili dober zgled. Manj dober zgled pa smo bili v načinu samega vračanja. Kajti Ministrstvo za kulturo namreč ugotavlja, da Znanstveno-raziskovalni center SAZU, Ministrstvo za kulturo in Ministrstvo Republike Italije niso spoštovali predpisov, ki urejajo vračanje tovrstnih predmetov. Ti predpisi pa nedvoumno govorijo o tem, da je le Ministrstvo za kulturo tisto, ki ustvarja in ima koordinacijo in v tej luči ZRC SAZU ni upošteval določil zakona in o knjigi ni obvestil Ministrstva za kulturo, kajti mi o tem nismo vedeli ničesar. In tudi Ministrstvo za kulturo Republike Italije v tem primeru ni spoštovalo direktiv Evropske unije, to je direktive 93/7, kjer je jasno opredeljena dolžnost komuniciranja osrednjih koordinacijskih organov držav članic, česar Ministrstvo za kulturo Republike Italije v tem primeru ni storilo. Še enkrat ponavljam, vera in namen je bil dober. V bistvu je bil tudi končni izplen dober, ker je knjiga tam, kjer je nekoč bila. Ni pa bila vrnjena na pravi način in o tem Ministrstvo za kulturo ni bilo obveščeno, čeprav se sam Znanstveno-raziskovalni center SAZU vendarle sklicuje na neko določilo zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine in tudi Zakon o varovanju kulturne dediščine, ki govori o tem, da se lahko tudi na način medsebojnega sporazumevanja državi dogovorita, na kakšen način bosta to vrnili. In tudi to sta naredili. ZRC si je tukaj omislil tudi zelo zelo spoštovanega pravnika s strani spoštovanja avtorskega prava, kjer so aranžirali tako, da je šel ta postopek preko carine in tako naprej. Ampak ker pa ni šel z vednostjo Ministrstva za kulturo, velja opozoriti, da je bila intenca oziroma da je inšpekcijski postopek, ki je bil uveden 6. marca letos povsem korekten, to se pravi, postopek, ki ga je sprožil inšpektorat je korekten. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Križman.
Hvala lepa, gospa ministrica. Veseli me vaš odgovor, ker ste odločno in strokovno posredovala v tem odgovoru in verjamem, da boste tako tudi na ministrstvu. Temu, kar ste pa prej povedali, ne repliciram ali karkoli, ampak vam želim samo pritrditi, da je šlo za Kazenski zakonik in njegov 221. člen govori o prikrivanju: "Kdor stvar za katero ve, da je bila pridobljena s kaznivim dejanjem" in tako dalje, to ni res, ker nihče ne ve, kako je bila ta stvar pridobljena. In na osnovi tega kazenskega zakonika so oni resnično uprizorili zgodbo s tem priznanim pravnikom. To je bila edina pravna podlaga s katero so to predali Italijanom. Italijani ne bi niti mrtvi take neumnosti naredili, da bi mi kaj dobili nazaj, niti mrtvi. Jaz se vam zahvaljujem za ta odgovor. Pričakujem, da bodo ljudje, ki delajo na tako visokih javnih zavodih, kot je omenjeni inštitut, bili za tovrstne zadeve kaznovani. Kajti, če bi ta knjiga, kot ste sami rekli, postala predmet meddržavnega sporazumevanja o recipročnosti in vrnitvi tistega, kar imamo mi pri Italijanih, bi tudi vi, po vsej verjetnosti, veliko lažje sodelovali na zunanjem ministrstvu z restitucijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Sicer malo komentirava, niti ne odgovarjava. Ampak, vendarle. Vaše nadaljevanje je smiselno. Jaz osebno menim, da je bila identifikacija te knjige opravljena strokovno. Da je bila prepoznana, kot tista, ki je umanjkala v genovski knjižnici in da tukaj nedvoumno ni težav, strokovnih ne. Govorim o drugi težavi, ki govori o postopku in ta postopek, po moji presoji oziroma naši presoji, ni bil tak, kot ga zakoni velevajo, ne glede na to, da je upošteval neko možnost, ki jo daje zakon in govori o sporazumnem vračanju, ampak glejte, mi za vsako sliko, za vsak predmet kulturne dediščine, ki odpotuje iz države, pa četudi v države Evropske unije, moramo dobiti štempelj in dati svoj podpis. To je. Ampak nekaj drugega je, kar lahko sproži razmišljanje pri tem ravnanju, in sicer to, da je nespoštovanje tovrstnih predpisov o vračanju predmetov kulturne dediščine, da mogoče kakšna druga država misliti, da prav pri nas ne upoštevamo tistih določil direktive, ki govorijo o postopku. Tukaj bi lahko naleteli na kakšen očitek, čeprav, kot pravim, sem prepričan, da je bila tista knjiga vrnjena na pravo mesto. In hkrati, mislim, če bi bil postopek pravilno izpeljan, bi Slovenija lahko rekla: "Glejte, mi to znamo delati." Mi spoštujemo, medtem ko pri vseh in tolikoletnih prizadevanjih, ki jih imamo z vračanjem arhiva in z vračanjem slik, ki so bile odpeljane iz slovenske Istre v Rim, pa Italija tega ne počne. Tudi zdaj, ko te slike imajo zelo dobre pogoje, da se vrnejo v obnovljene cerkve, v obnovljene prostore, ko so strokovne analize več kot jasne, skratka, mislim, da bo imel kolega Žbogar še veliko dela, da bo tudi z diplomatskimi potmi, te so pač edine možne, dosegel, da se bodo te vrnile vsaj v tistem delu. Jaz sem danes bila zelo zadovoljna, ko je prejela Steletovo nagrado, najvišje priznanje na področju varovanja kulturne dediščine prav gospa Ana Hojer, ki je največ strokovno delala na tem vračanju. In po moje mora v to skupino, o kateri je danes minister Žbogar govoril, tudi ona vstopiti. Hvala.
Hvala lepa. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek, 31. marca 2009, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam 4. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč vsem, ki ste vztrajali.