Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjamo z nadaljevanjem 6. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: dr. Pavel Gantar od 12.00 ure dalje, Feri Horvat, Anton Kokalj, Jakob Presečnik, dr. Mitja Slavinec, Matjaž Švagan in Milenko Ziherl od 15.30 ure dalje. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Obveščam vas, da je predviden skupni čas razprave 3 ure in 20 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Študentska organizacija Slovenije v imenu 5.000 volivcev. Besedo dajem predstavniku predlagateljev, gospodu Mihi Ulčarju, za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospod Cvikl, vas pa prosim, da ne motite govornika. Izvolite.
Gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, lepo pozdravljeni! Nov zakon o dohodnini, ki je pričel veljati 1. januarja 2005, je zelo poslabšal socialni položaj študentov in dijakov v Republiki Sloveniji. Študentsko delo namreč pomeni velik socialni korektor, saj zaradi neustreznosti drugih instrumentov, ki bi zagotavljali izobraževanje, kot je štipendijska ureditev, bivanjska problematika in podobno, mnogim študentom in dijakom študentsko delo omogoča, da sploh lahko študirajo. V študentski organizaciji Slovenije smo že decembra poskušali, da bi se te zadeve začele reševati, vendar ker se zadeva ni premaknila, smo na podlagi 88. člena ustave Republike Slovenije, na podlagi 58. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi ter 114. člena poslovnika državnega zbora vložili s potrebnimi več kot 5.000 podpisi predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. V tej naši noveli smo predlagali naslednje rešitev, in sicer, da se odpravi starostna omejitev za upravičenost do posebne osebne olajšave, saj se zavedamo, da mora biti posebna osebna olajšava vezana na status in ne na starost. Kar se pa tiče statusa, je pa točno opredeljeno v visokošolski zakonodaji. Potem smo predlagali instrument regresivnega upadanja posebne osebne olajšave glede na višino dohodkov, saj se nam zdi nesprejemljivo, da posameznik izgubi celotno posebno osebno olajšavo, če zasluži tolar več od zakonske omejitve. Zato smo predlagali, da se uvede instrument regresivnega upadanja glede na višino dohodkov. Kot naslednje smo predlagali ureditev ustreznega načina nadzora. Zavedamo se, da je prihajalo in še prihaja do raznih zlorab, in tega v študentski organizaciji Slovenije ne podpiramo. Vendar pa sedanji postopki nadzora niso učinkoviti in pomenijo samo birokratizacijo. Potem smo predlagali tudi, da se ukine akontacija do 113.583 tolarjev. Sicer v praksi manj kot 4% študentov plača akontacijo, letno preseže in plača dohodnino. Torej, to pomeni, da bi 96% študentov in dijakov čez leto ali več dobilo to akontacijo vrnjeno nazaj. Kaj to pomeni? To pomeni, da gre za brezobrestno kreditiranje države z denarjem oziroma finančnimi sredstvi, ki jih študentje in dijaki potrebujejo za tekoče preživljanje. Primerjava dijaka ali študenta za zaposleno osebo ni na mestu. Dejstvo je, da pretežen del študentov in dijakov v času študija ne živi doma, ampak živijo v študijskem središču, kar pomeni povišanje stroškov bivanja, prehrane, prevoza in podobno. Po naših raziskavah stroški študija stanejo od 90 do 120.000 mesečno. Kot sem že prej omenil, bivanjska problematika ni urejena. 16% študentov lahko živi v študentskih domovih, ostali morajo iskati prebivališče pri zasebnikih, kar nanese ogromne stroške plačevanja stanarine. Kar se tiče štipendij. 22% in pol študentov dobi štipendije, od 100.000 študentov, od tega je 12.500 socialnih, 6.000 Zoisovih in samo 4.000 kadrovskih štipendij. Velja poudariti, da v primerjavi s tujino pri nas ni urejena bivanjska problematika, kot sem rekel - 16%. Nimamo ustrezno urejenega subvencioniranja prevozov, da so cene študijske literature v primerjavi s tujino kar nekajkrat višje. Prepričanje, da študentje želijo v času študija delati in da je to možno na ta račun neupravičeno obogateti, je zmotno. Dejstvo je, da študentje delajo zato, da lahko študirajo. Kot sem že večkrat poudaril, študentskega dela se ne poslužujejo študentje ali dijaki iz premožnejših družin, ampak se ga poslužujejo študentje in dijaki, ki nimajo doma gmotnega položaja, ekonomskega položaja, da si lahko zagotovijo študij. Vsekakor je študentsko delo tisti velik socialni korektor, ki omogoča študentom, da lahko študirajo. In če želimo, da bomo družba temelječa na znanju, potem mora država poskrbeti, da bomo vsi enakovredno prišli do izobrazbe. Da zaključim glede zadnjih sestankov z vlado, ministrstvom za finance, podpisali smo tudi sporazum, in sicer glede te naše novele. Prišli smo do dogovora, da se ukine akontacija do 100.000 na napotnico, s tem da se ostali trije predlogi, ki smo jih predlagali, obravnavajo v jesenskem paketu, ko se bo celovito prenavljala ta reforma, s tem da se upoštevajo naši predlogi. Hvala lepa.
Hvala vam. Jaz sem gospodu Ulčarju dovolil, da je prekoračil čas za 40 sekund, ampak izključno zaradi tega, ker ni iz te hiše in verjetno ne pozna pravil tako dobro, kot mi vsi ostali. Za vse ostale poslanke in poslance ter predstavnike vlade pa veljajo vsa naša dosedanja pravila. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani predstavniki študentske organizacije in predstavniki ministrstva za finance na čelu z ministrom Bajukom. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 3. seji dne 3.5. kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, skrajšani postopek, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložilo 5 000 volivcev, katerih predstavnikov v zakonodajnem postopku je Študentska organizacija Slovenije. Kolegij predsednik državnega zbora je dne 11.4.2005 odločil, da se predloženi zakon obravnava po skrajšanem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje zakonodajno-pravne službe. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje vlade Republike Slovenije z dne 28.4.2005 z amandmajema k 1. in 2. členu predloženega zakona. Vlada v mnenju navaja, da predloge za spremembo zakonov o dohodnini obravnava strokovna skupina za pregled in pripravo zakonodaje na davčnem področju, ki jo je v januarju letošnjega leta ustanovila vlada. V tem okviru bo seveda posebej proučena tudi problematika študentskega dela in predlagane rešitve. Vlada nadalje meni, da je potrebna obdavčitev dohodkov fizičnih oseb obravnavati celovito, zato bi prej kot parcialno reševanje pripomb posameznih skupin davčnih zavezancev podprla vključitev obravnavane problematike v celovit predlog sprememb zakona o dohodnini. Ne glede na to pa vlada temeljnemu namenu predlagateljev zakona ne nasprotuje, vendar meni, da s predlaganim besedilom sprememb zakona ta namen ni v celoti dosežen. Zato vlada predlaga, da državni zbor ob obravnavi zakona sprejme še amandma za črtanje 1. člena in da se amandma za spremembo 2. člena, s katerim se odpravi medletna akontacija dohodnine v primeru, da posamezni dohodek ne presega 74 tisoč tolarjev. Odboru so bili posredovani amandmaji študentske organizacije in k amandmajem vlade Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje državnega sveta Republike Slovenije, ki ga povzemam, da podpira na vsak način, da se omogočijo čim boljši pogoji študija in s tem tudi pogoji na tem delu, da se tudi s tem olajša dohodkovni položaj študentov. V uvodni obrazložitvi članov, predstavnikov študentske organizacije na posamezne predlagane rešitve, ki se nanašajo na odpravo starostne omejitve za upravičenost do posebne osebne olajšave, na dopolnitev zakonskih rešitev z instrumentom regresivnega upadanja ter olajšave glede na višino dohodkov ter na pooblastilo ministru za finance za ureditev načina nadzora nad delom dijakov in študentov s strani davčne uprave Republike Slovenije in inšpektorata za delo, s posebnim predpisom ter na odpravo akontacijo dohodnine do zneska posameznega dohodka v višini 115 tisoč tolarjev. Vlada je v dodatni obrazložitvi pojasnila, da je predlog predlagateljev, da se dvig splošne olajšave, ki ni bil do sedaj omenjen, dvigne do 2 milijona 080, da ta znesek milijon 600 tisoč tolarjev prekoračuje samo 0,4% in da bi potem predlog za črtanje - državni sekretar je poudaril, da do sedaj določeni znesek presega zgolj 2% celotne študentske populacije, ostali študentje, teh pa je 150 tisoč, ki v povprečju realizirajo 484 tisoč tolarjev prejemkov. Zvišanje meje, ki še omogoča posebne olajšave, bi po podatkih leta 2003 pomenilo, da bi pravico do posebne olajšave izgubilo le 0,4% vseh študentov. Potem se je opredelilo do predloga črtanja starostne meje, o katerem je mogoče še razpravljati, in nazadnje glede člena o odpravi dohodnine. Da skrajšam zadevo. Na koncu obširne razprave, ki se je dotikala predvsem pogojev in statusa študentov in njihova materialna položaja, je bil sprejet amandma k 1. členu zakona, tako da se v prvem stavku doda "do dopolnjenega 26. leta" z besedilom "do 30. leta" [[...]]
Gospod Starman, prosim, če zaključite, prekoračili ste čas.
[[...]]in sprejel se je predlog, da se do 74 tisoč tolarjev ne plačuje akontacije dohodnine. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem predstavniku vlade za predstavitev stališča. Minister za finance, dr. Andrej Bajuk, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci, predstavniki predlagateljev Študentske organizacije Slovenije, drage študentke in študentje, ki ste se odločili, da danes sledite tej razpravi v tem državnem zboru. Študentska organizacija Slovenije je predložila državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki je bil sprejet lani v tem državnem zboru in začel veljati 1.1.2005, in sicer s predlogom, da se obravnava po skrajšanem postopku. Študentka organizacija Slovenije predlaga, da se spremeni davčna obravnava dohodkov zavezancev študentov in dijakov za opravljanje začasno ali občasno delo na podlagi napotnice pooblaščene organizacije, ki opravlja dejavnost posredovanja dela dijakom in študentom v skladu s predpisi s področja zaposlovanja. In sicer tako, prvič, da se posebna osebna olajšava v znesku 1 milijonov 200 tisoč tolarjev, ki je določena v prvem odstavku 107. člena za rezidente, študente in dijake, kateri skupni dohodki ne presegajo 1 milijon 600 tisoč tolarjev, razširi tudi na tiste upravičence po tem odstavku, katerih dohodek v konkretnem davčnem letu znaša več kot milijon 600 tisoč tolarjev in manj kot 2 milijona 80 tisoč tolarjev. V tem primeru bi se priznala osebna olajšava, posebna obširna olajšava v manjšem znesku, vezana na obseg dohodkov, in sicer: če bi znašali dohodki nad milijon 600 tisoč pa do 1 milijon 680 tisoč tolarjev, bi ta osebna olajšava bila 1 milijon tolarjev; če bi znašali dohodki nad 1 milijon 680 pa do milijona 840 tisoč tolarjev, potem bi bila ta olajšava 800 tisoč tolarjev, če bi pa znašali dohodki nad 1 milijon 840 do 2 milijona 80 tolarjev pa 400 tisoč tolarjev. Le če bi znašali dohodki nad 2 milijona 80, se posebna osebna olajšava ne bi priznala. Drugič. Posebna osebna olajšava se prizna študentom rezidentom in dijakom ne glede na starost. Tretjič. Obveznost delodajalcev po četrtem odstavku 107. člena glede obveščanja davčne uprave IN inšpektorata za delo o zaposlitvi študentov in dijakov s predlagano napotnico, se spremeni tako, da so način, roki in oblika obveščanja prepuščeni aktom ministra, pristojnega za finance. Prav tako je predlagana sprememba desetega odstavka 121. člena zakona o dohodnini, po katerem se je od dohodkov za opravljeno začasno ali občasno delo, ki jih prejme za rezident študent oziroma dijak, ne plača akontacije dohodnine, če posamični dohodek ne preseže 113 tisoč 583 tolarjev. Odbor za finance in monetarno politiko je sprejel dva amandmaja k predlogu zakona tako, da je v dopolnjenem predlogu zakona spremenjen prvi odstavek 1. člena, po katerem se posebna osebna olajšava prizna študentom in dijakom upravičencem do te olajšave samo do 30. leta starosti, oprostitev akontacije dohodnine pa je na podlagi sprejetega amandmaja vlade določena v višini 74 tisoč tolarjev. Spoštovani! Predloge za spremembe zakona o dohodnini proučuje strokovna skupina za pregled in pripravo zakonodaje na davčnem področju, ki jo je ustanovila vlada RS na predlog ministra za finance v mesecu januarju letošnjega leta. Zato vlada meni, da bi bilo primerneje navedeno problematiko študentovskega dela reševati v celoti v okvirih sprememb zakona o dohodnini, ki so trenutno v pripravi. Ne glede na to pa vlada ne nasprotuje predlogu, da se odpravi medletna akontacija dohodnine od dohodkov iz naslova študentovskega dela, če posamezni dohodek ne presega določenega zneska, in to sicer 100 tisoč tolarjev. Dosežen je bil konsenz, da ministrstvo za finance pripravi amandmaje vlade RS k predlogu novele zakona ravno v tem smislu. Rešena je bila torej 2. točka zgoraj, vsebina ostalih točk pa bo obravnavana v celovitem predlogu sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini, ki ga pripravlja ta skupina pod vodstvom dr. Marka Kranjca. Dogovorjeno je bilo tudi, da takšen amandma vlada sprejme, kar je tudi napravila in ga vloži. Iz navedenih razlogov vlada ponovno predlaga, da podprete amandma vlade k 1. členu in tudi amandma vlade k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Oba amandmaja sta usklajena, kot sem že omenil, tudi s predlagateljem predloga zakona, to je Študentovsko organizacije v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije ima poslanec Martin Mikolič. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, predstavniki študentov, spoštovani študentje, kolegice poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nova Slovenija krščansko-ljudska stranka bo podprla oba amandmaja vlade RS k dopolnjenemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, katerega vsebina je bila sprejeta na matičnem delovnem telesu. V naši poslanski skupini bomo torej podprli, tako kot je bilo s strani predstavnikov vlade povedano, dogovor, ki so ga s predlagatelji zakona, to je študentsko organizacijo, dosegli, da se črta 1. člen, katerega vsebina se bo reševala v celovitem predlogu sprememb zakona o dohodnini. V 2. členu pa se poveča znesek dohodka s 74 tisoč tolarjev na 100 tisoč tolarjev, od katerega se ne plača akontacija dohodnine. Kot je znano, je vlada Republike Slovenije ustanovila strokovno skupino za reformo davčne zakonodaje, ki bo med ostalim proučila tudi problematiko obdavčevanja študentskega dela. Stališča vlade, da je potrebno problematiko, obdavčitev dohodkov fizičnih oseb obravnavati celovito, je prav gotovo pravilna in ravno vključitev obravnavane problematike v celovit predlog sprememb zakona o dohodnini, je pravilen pristop, ker le tako se bo lahko prišlo do dokončne rešitve, ne pa parcialno reševanje posameznih skupin davčnih zavezancev. V poslanski skupini Nova Slovenija smo naša stališča glede predloga sprememb, ki jih je predlagala študentska organizacije jasno opredelili in so bila tudi predlagatelju sprememb na srečanju predstavljena. In sicer, starostna omejitev, do katere je mogoče še opravljati študentsko delo, je nujna, kajti v nasprotnem primeru, če se omejitev ukine ali pa da se ta meja nerazumno podaljša, kot je bilo sprejeto na odboru, bo tu z vidika delovanja trga dela neupravičeno zagotavljal pravico določenemu delu populacije, da s fiktivnim vpisom na fakultete zaradi možnosti študentskega dela praktično nadomesti redno zaposlitev. V tem primeru gre za nelojalno konkurenco redno zaposlenim oziroma tistim, ki zaposluje delavce v rednem delovnem razmerju. Glede plačevanja akontacije dohodnine je prav, da se določi znesek, do katerega se akontacija ne obračunava, glede na to, da bi se morala dohodnina študentom z nižjim prejemkom od limitirane vrednosti ob koncu leta vrniti. In to je sedaj predlagani znesek 100.000 tolarjev. Prav tako smatramo, da je v obstoječem zakonu določena zgornja meja posebne osebne olajšave študentom v znesku milijon dvesto tisoč SIT v primeru, če vsi njegovi dohodki ne presegajo milijon šesto tisoč SIT primerno. Navedena oprostitev izhaja iz izhodišča, da zelo malo upravičencev doseže dohodke nad to mejo. Predlog predlagatelja glede progresivne lestvice pa bi pomenilo, da bi upravičenci do posebne osebne olajšave v primerjavi z zaposlenimi, ki nimajo pravico do te olajšave, pri bruto dohodku 2 milijona 80 tisoč tolarjev razpolagali kar z dobrih 33% višjim razpoložljivim dohodkom. V poslanski skupini Nova Slovenija se zavedamo dejstva, da bo nujno potrebno izboljšati področje štipendiranja, da bomo s tem omogočili, da se bodo študenti bolj posvetili študiju in imeli manj skrbi za vsakdanji kruh. Sicer so pa raziskave pokazale, da študentsko delo v obsegu do 15 ur na teden ne vpliva na študij. Priznati moramo, da je način študentskega dela, ki ga poznamo pri nas, specifičen in pri vseh polemikah in razpravah, ki so se razvile v zadnjem obdobju vedno bolj ugotavljamo, da tak način omogoča številne nepravilnosti, ki jih spretno izkoriščajo delodajalci, študentski servisi in zakaj jih tudi ne bi študentje. Zato nas ne preseneča, da danes nekateri študentski servisi razpolagajo z nenormalno velikimi premoženji, da je prisotna siva ekonomija pa tudi konec koncev vsem je jasno, da je za podjetje delo študentov cenovno najugodnejša oblika angažiranja delovne sile, saj študent, ki dobi 100.000 tolarjev neto plače, stane podjetje skupaj z davki in prispevki 115.000 tolarjev, delavec s pogodbo o zaposlitvi bi ga pa stal kar 219.000 tolarjev. V poslanski skupini Nova Slovenija smo mnenja, da bi študentsko delo moralo biti bolj omejeno, saj bi s tem prisilili delodajalca, da le-ti študenti po končanem študiju zaposlijo, prav tako pa bo potrebno uvesti večji nadzor in kontrolo nad študentskim delom. Vsa navedena dejstva kažejo, da se danes soočamo s širšim problemom, v katerega so vpete številne sfere in dejavniki, in ne samo obdavčitev študentskega dela, zato bo morala vlada na tem področju pripraviti ustrezne rešitve. Kot sem uvodoma povedal, bo naša poslanska skupina podprla predlog zakona, seveda z obema predlaganima amandmajema. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, poslanec Bajc, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav predstavnikom ministrstva za finance. Kolegice in kolegi! Spoštovani študentje! Poslanci Slovenske ljudske stranke, ko smo opravili v zimskem času razgovor s predstavniki študentske organizacije, smo pričakovali, da bo razumevanje s strani študentov pri prizadevanjih za spremembo zakona o dohodnini, in sicer celoviti spremembi zakona. Glede na to, da se je študentska organizacija odločila, da na podlagi ustavne pravice, kot tudi zakona in poslovnika državnega zbora zbere zadostno število podpore, odločila in vložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini ter ga vložila v proceduro, smo poslanci Slovenske ljudske stranke tvorno sodelovali tako na odboru kot v nadaljnjih razgovorih z vlado in predstavniki študentske organizacije. In v tem trenutku lahko rečem in pozdravim odločitev tako študentske organizacije kot tudi vlade, da so se usedli, da so se pogovorili, da so prišli do neke, sicer parcialne, rešitve zakona o dohodnini in da so se tudi dogovorili, da bodo vsa odprta vprašanja, ki so nastala v lanskem letu s sprejetjem zakona o dohodnini, reševali v celoviti spremembi davčne zakonodaje. Sedaj bi poskušal utemeljiti stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke po posameznih členih. Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo črtanje 1. člena iz naslednjih razlogov. Smatramo, da je osnovni namen in prepričan sem, da tudi študentov, je, da študirajo, ne pa, da delajo prek študentskih servisov. In glede na lizbonsko strategijo, ki predvideva skrajšanje izobraževalnega časa, tako da bodo lahko študentje verjetno v prihodnje tudi pri 25, 26 letih tudi celo magistrirali, se nam zdi omejitev oziroma določitev starostne meje nepotrebna. Pričakujemo pa, da bomo eventualne izjeme, recimo, če je to medicina, potem pri celoviti rešitvi, ko se bo ponovno prečesalo zakon o dohodnini, lahko to upoštevali. Glede regresivne lestvice v zvezi z obdavčitvijo ali neobdavčitvijo mislim, da ne smemo delati izjem. Enake lestvice veljajo za vse zaposlene pri plačah in plačilu dohodnine, enake lestvice veljajo za upravičenost do otroških dodatkov, enake lestvice veljajo za pridobitev štipendije, take ali drugačne, enake lestvice veljajo tudi za plačilo katastrskega dohodka in podobno. Presežeš en tolar, presežeš en tolar in si v neki naslednji davčni stopnji. Zaradi tega bomo, kot rečeno, poslanci Slovenske ljudske stranke podprli amandma vlade, da se črta 1. člen zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Glede 2. člena. Mi smo že v razgovorih s predstavniki študentske organizacije kot tudi na matičnem delovnem telesu zagovarjali rešitev v tem členu, in sicer v tem smislu, da bi lahko v tem členu govorili o neplačilu akontacije dohodnine v višini zneska, ki ga že po osnovnem zakonu o dohodnini lahko starš uveljavlja kot davčno olajšavo. Mislim, da je to v tem trenutku milijon 156 tisoč. Zaradi tega bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli amandma vlade k 2. členu, ki nadomešča številko 74.000 akontacije neplačevanja dohodnine na znesek 100.000, kar pomeni približno olajšavo tako, kot že osnovni zakon o dohodnini predvideva. Hvala lepa.
Hvala vam, poslanec Bajc. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani navzoči! Bilo je sredi lanskega leta, ko je prejšnji državni zbor sprejel zakon o dohodnini. Takratni predlagatelj, torej vlada Republike Slovenije, je govorila o elastičnem zakonu, o kvalitetnem davčnem zakonu, ki se je dotikal vseh področij življenja v naši družbi. Žal pa danes vidimo, oziroma bolje rečeno od 1.1.2005, da je bil zakon slab. Danes smo se srečali z enim segmentom popravkov, in sicer popravkov v delu, ki govori o študentskem delu. S tega mesta moram vsaj v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke čestitati 5.000 volivcem, ki so se podpisali pod predlog zakona in s tem pokazali, da se da v zakonodajni postopek vstopiti navkljub ignoranci slovenske vlade ali pa, bolje rečeno slovenske politike. Rad bi poudaril, da ocenjujemo, da bi lahko v izogib noveli zakona oziroma da bi preprečili današnji sprejem samo z enim elementom, če bi bil naš finančni minister, torej gospod Bajuk, elastičnejši in če bi pristal na pogovore s predstavniki študentske organizacije ter če bi ta njegov pristanek odražal sprejem vsebine, ki nam jo danes 5.000 volivk in volivcev ponuja. Žal pa se gospod Bajuk ni bil pripravljen sestajati in gospod Bajuk ni bi pripravljen v obdobju ustvarjanja tega zakona prisluhniti potrebam študentov oziroma študentske organizacije. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da v primeru dialoga, pri čemer menimo, da bi bil nujno potreben, bi lahko današnji predlog zakona, ne samo, da bi se mu izognili, ampak, kar je mogoče v dani situaciji še pomembnejše, izboljšali. Glede na to, da predlog zakona, vsaj po naši oceni, dokazuje neživljenjskost prejšnjega predloga zakona oziroma obstoječega zakona, ki je bil dan, kot sem povedal, v sprejem leta 2005, pa dokazujejo trije momenti. In sicer, prvič, današnje stanje, torej posledica veljavnega zakona, je brezobrestno kreditiranje države s strani študentov, kar je popolnoma nesprejemljivo. Drugič, brezobzirnost države do študijskih obveznosti, kamor se vključuje, vsaj po oceni Slovenske nacionalne stranke, vprašanje dobe študija; in tretjič, zakonsko prepuščanje - poudarjam, prepuščanje - nadzora nad študentskim delom. Omenjeni predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, pa po naši oceni izboljšuje dva od teh negativnih elementov, ki sem jih ravnokar omenil. Kar se tiče tretjega elementa, to je dobe študija oziroma kot je minister v svoji predstavitvi povedal, torej, da zakon ne predvideva starostne omejitve, pa moram še enkrat povedati, da je po naši oceni tovrstni deficit v zakonu - res je, da nastopa, ampak izključno kot posledica nepripravljenosti finančnega ministra po dogovoru. Ko smo se v okviru poslanske skupine SNS dobili s predstavniki vlagateljev, so nam povedali, da je bila njihova rešitev na dlani tudi za to sporno vprašanje, ampak seveda jih niso mogli vklopiti v normalen zakonodajni postopek. Torej, da bi se vezala ta doba, ki je bila izpostavljena kot kritika, mislim, da od dveh govornikov pred menoj, da bi se vezalo na dobo študija na posamezni smeri. S tem ocenjujemo v Nacionalni stranki, da bi izpolnili še tisti zadnji, mogoče negativni element, ki se nahaja na področju študentskega dela. S tega mesta pa bi vsaj v okviru poslanske skupine radi izpostavili še seveda nastajajočo, dilemo oziroma problem; to je problem vsesplošne komunikacije med ministrstvom oziroma organom ministrstva, ki je prav posebej vzpostavljen za to, da vodi komunikacijo, in med tako imenovano študentsko organizacijo oziroma študentsko populacijo. Dejstvo je, da navkljub ustanovitvi tega organa do sestanka med njimi še ni prišlo oziroma vsaj v obdobju, ko se je vlagal predlog zakona. V okviru Nacionalne stranke bomo predlog seveda podprli. Kar se amandmajev tiče, pa je odvisno s strani vlagatelja zakona, ali jih bo podprl ali ne, in temu bomo sledili v Nacionalni stranki. V končni fazi, zavedati se je pač potrebno, da zakone sprejemamo zaradi ljudi in ne zaradi finančnega ministra. Hvala.
Nadaljujemo z razpravo. Sledi predstavitev stališče poslanske skupine DeSUS. Gospod poslanec Rezman. Vabim vas.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem. Že povedanega najbrž ne kaže še enkrat ponavljati, prav pa je, da morebiti povemo nekaj, kar ni bilo izrecno zapisano. Danes smo že in bomo še slišali nekatere precej podobne razloge, zakaj bodo posamične poslanske skupine podpirale predlog, ki do nedavnega še ni bil tako enotno podprt. Tisto, kar bo ostalo prikrito, so pa najbrž motivi za to podporo, ki bo danes zagotovo dana. Zato bi rad povedal, kakšno je poslansko stališče naše, DeSUS-ove poslanske skupine, zato ker ima neko zgodovino, in sicer od takrat, ko so nas poslanci prvič obiskali in smo zagotovili podporo, do podpore, ki smo jo zagotavljali na matičnem delovnem telesu, in do podpore, ki jo bomo tudi danes vzdržali. Nobenih posebnih demagoških in propagandnih razlogov nimamo pri tem, niti ne bomo tako ravnali zavoljo tega, ker so bili sicer napovedani kakšni drugi, ostrešji ukrepi. Mi preprosto mislimo, da je stališče, naše stališče takšno, ki vzdrži presojo. Nekaterih stališč pa ne odobravam in prav je, da povemo, da ne odobravamo drže, ki je drža nekega očeta, ki pravkar boža sina, ampak tik pred tem ga je še "lesal", dokler se mu ni uprl. Torej hočem povedati, da je bilo to, o čemer danes govorim res povzročeno, in sicer povzročeno na ta način, da je bila v preteklem letu napravljena neka krivica ali pa ni bilo dovolj premišljeno, ko se je zakonodaja spreminjala, in ne moremo danes zavoljo tega vsaj začasno do jesenskega časa sanirati. Če bi nekoliko poenostavil ali pa metaforično povem, danes smo na popravnem izpitu, padla je vlada, popravnega pa delajo študentje in študentke. Prepričan sem, da bodo ta izpit naredili, vsaj v letošnjem letu bo to še vzdržalo, jeseni se bomo pa ponovno srečevali. Mi podpiramo prizadevanja iz dveh temeljnih razlogov. Prvič zato, ker so bile neke bonitete, nek standard odvzet. In naše stališče je, da ne kaže odvzemati tega, kar je bilo doseženo, da kaže tisto, kar je bilo premalo narejenega ali slabo narejenega dograjevati in popravljati. Drugo, kar bi moralo biti vsaj za našo poslansko skupino temeljno vodilo, je, da hkrati, ko popravljamo, ko želimo pomagati pri popravljanju posamičnih napak, imamo v mislih to, da je treba tistim, ki sami nimajo vseh vzvodov moči v rokah, pomagati tudi skozi parlamentarno proceduro. Ker smo obljubili, da ne bomo ponavljali, kar je bilo že povedanega, naj ponovim samo to, da smo podprli celo tisti cenzus 113 tisočakov, do katerega se naj ne bi plačevala akontacija, in hkrati pošteno povedali, da je potrebno v nadaljnjih postopkih oziroma v letošnjem letu premisliti, kako ravnati, da bodo podobni dohodki podobno davčno obremenjeni. Tudi študentje in študentke po mojem ne iščejo kakšnega posebnega in neupravičenega privilegija. Torej, zaradi tega, kar sem povedal v imenu poslanske skupine DeSUS, bomo mi to, kar je bilo s predlagatelji usklajeno, tudi podprli.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Poslanec Bojan Starman, izvolite za govornico.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki študentov in ministrstva za finance. Govorimo o posebni davčni olajšavi, ki je bila že leta 1993 v zakonu o dohodnini omogočena študentom in dijakom, da so si s to olajšavo znižali prag obdavčitve in si s tem zagotovili boljše pogoje pri pridobivanju dela. To je veljalo vse do leta 2004, ko je bil sprejet nov zakon o dohodnini, ki je to olajšavo, govorimo o posebni olajšavi, splošna olajšava je 11% povprečnega osebnega dohodka v Sloveniji, dodatna olajšava pa je dodatnih 40% povprečnega osebnega dohodka v Sloveniji, ta se je 21.5. v lanskem letu, 2004, ko je bil sprejet zakon, znižala na 668.000 tolarjev letno in seveda je zakon predvideval popravek pobiranja akontacije dohodnine v višini 25%. Povedal bi, kar še ni bilo povedano, da so se študentje podobno organizirali kot sedaj in zahtevali spremembe zakona o dohodnini, ki je bila tudi spremenjena julija 2004, kjer se je splošna olajšava dvignila na milijon 668.000 na milijon 200.000 tolarjev ter akontacija se je zmanjšala s 25% na 12,5% za napotnice, ki ne presegajo 74.000 tolarjev. To je bilo seveda korigirano in to je tisto, kar se uporablja od 1.1.2005 dalje. Poslanci Slovenske demokratske stranke nikakor ne želimo vplivati karkoli na poslabšanje položaja študentov. Mislim, da je sicer posebna davčna olajšava samo vrh ledene gore, od katere v praksi praktično imajo študentje zelo malo koristi. Koristi imajo drugi. Imajo delodajalci, študentski servisi. Študentje imajo pri tem s takimi pogoji samo boljše možnosti, da dobijo to delo. Tudi ko pogledamo obseg tega dela, kot sem že prej omenil, 150.000 študentov je uveljavljalo praktično v povprečju 484.000 tolarjev v letu 2003. Ta zadeva, ko preračunamo ta znesek, je 73 milijard približno tolarjev. In to je, ko poslušamo razne oglase, koliko študentje dobijo neto za svoje delo, 500, 600, 700, v izjemnih primerih tudi več, to je kar 100 milijonov delovnih ur - opravijo študentje. Če jih razdelimo na teh 150.000, se pravi, študentje opravijo izrednega dela v povprečju 700, 800 ur na leto, kar pa, prej slišano, ne omogoča več normalnega študija. Zdi se mi, da bi bilo potrebno, in prav je, da bi si študentje poiskali, da bi del teh olajšav, ki jih država odstopa, del denarja, ki ga država odstopa od posebne davčne olajšave in tudi študentje nimajo kakšnih drugih varstev, ne plačujejo socialnih prispevkov, pokojninskih prispevkov in tako naprej, bi bilo pametno, da se v teh nadaljnjih pogovorih zagotovijo kakšne dodatne in drugačne spremembe. Podpiramo tudi in veseli smo, da se je našel kompromis med vlado in študenti, da se 1. člen zakona črta in se obravnava v sklopu priprav in sprememb zakona o dohodnini v okviru te posebne skupine in da se do 100.000 tolarjev, da se do tega zneska ne plačuje akontacije. Res je, da od vsega začetka nismo mogli razumeti, zakaj se akontacijo plačuje, če vemo, da jo je treba potem vrniti. Če smo dali olajšavo, mislim, da bi morala biti smiselnost pobiranja akontacije seveda v tem, da je akontacija čim bližji približek končnega obračuna. Tukaj pa se je vnaprej vedelo, da bo praktično končni obračun popolnoma drugačen, kot pa je znesek, ki je bil prej pobran. Se pravi, da gre samo za kreditiranje, in smatramo, da je ta predlog sprejemljiv in ga bomo tudi podprl, amandma k 1. in 2. členu.
Sledi predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Gospod predsedujoči. Gospod Ulčar, predstavniki študentske organizacije, kot predlagatelja, poslanke in poslanci, odsotni gospod minister za finance, gospa Erjavec in gospa Ferlež. Lepo pozdravljeni! V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije bom predstavil stališče k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini in k posameznim amandmajem. Najprej bom poudaril, da v poslanskem klubu LDS ne nasprotujemo sprejemu zakona. Nobena reforma ni takšna, da je ne bi bilo mogoče še popraviti, in z nekaterimi argumenti, predvsem glede 1. člena, ki so ga študentje podali, lahko to sprejmemo. Bomo pa nasprotovali sprejemu amandmaja, kot ga je predlagala vlada za črtanje 1. člena in pri tem predvsem predstavili, zakaj menimo, da je črtanje tega člena z vidika transparentnosti neustrezna. Ne nasprotujemo in pozdravljamo dogovor, ki sta ga sklenila vlada in pa študentska organizacija o povečanju akontacije na 100 tisoč tolarjev. Ne nazadnje smo sami predlagali, da bi se akontacija, ki se ne plačuje, znašala 113 tisoč tolarjev, vendar pod enim pogojev, da se ob teh 113 tisoč oprostitve plačuje minimalna 1-tolarska ali pa glede na sistem 1% akontacija. Zakaj ne nasprotujemo zakonu v celoti? Najprej zato, ker smo seveda v osnovnem zakonu o dohodnini s posebnimi določbami zakonodaje pravzaprav omogočili, da imamo danes spremembe zakona o dohodnini, ko smo za akontacije v višini do 74 tisoč dovolili oziroma je državni zbor sprejel polovično najnižjo akontacijo dohodnine. Zakonu tudi ne moremo nasprotovati, ker če se je nova vlada odločila oziroma meni, da ima dovolj denarja in ga je pripravljena "talati" levo in desno, potem nove vlade v tem ne more nič ustaviti. Ustavilo bo novo vlado predvsem to, ko ne bo več denarja. Slišali smo že, da bo zaradi danes sprejetega amandmaja k 2. členu likvidnost in izpad prihodkov državnega proračuna znašal vsaj 10 milijard tolarjev. Vendar, kar nas bolj skrbi, nas skrbi to, da potem ko smo na odboru za finance in denarno politiko doživeli nestrinjanje z vladnim predlogom, da se 1. člen črta, člen, ki so ga predlagali študentje sami, in ko smo sami poslanci Liberalne demokracije predlagali, da ta člen odpremo z namero, da bi se do sprejemanja zakona študentje in vlada dogovorili o skupni rešitvi glede boljšega zagotavljanja transparentnosti, pa seveda obžalujemo, da doživimo z mnenjem vlade, da se ta 1. člen preprosto črta, popolno ignoranco. Te vlade ne razumemo. Ne razumemo vlade, da ne želi, da bi s tem zakonom minister za finance dobil pooblastilo, da uredi način nadzora nad delo dijakom in študentov s strani davčne uprave in inšpektorata za delo s posebnim predpisom. Študentje sami opozarjajo, da je problem študentskega dela v veliki meri problem nadzora nad študentskimi servisi, ker zakaj sicer bi se število zaposlenih v študentskih servisov s 600 povečalo na več kot 1200. Zakaj bi sicer, kot ste nekateri poslanci sami ugotavljali, nekateri servisi bili velike delniške ali pa dobičkonosne družbe? Nejasno nam je, zakaj vlada ni za več transparentnosti, zakaj vlada na svoji seji preprosto pravi, da črta 1. člen, ki vse, kar želi, omogoča več transparentnosti. Glede 2. člena ste se seveda dogovorili, akontacija, ki je neobdavčena je 100.000, vendar ste ob tem, predvsem vlada, ki je to sprejela, naredili po našem mnenju drugo napako v urejanju javnofinančnega sistema. Prva napaka je bila, ko ste konec lanskega leta popustili najbogatejšim Slovenkam in Slovencem in pomembno zmanjšali kapitalski dobiček. Danes vlada popušča drugič, ko izloča iz dohodninskega sistema plačevanje tudi minimalne akontacije za študente. V Sloveniji smo lansko leto ob 263 milijardah akontacij vrnili 26,3 milijarde tolarjev preplačanih akontacij več kot 100.000 Slovencem. Ti Slovenci in študentje so sedaj v neenakopravnem položaju, zato seveda ne bomo podprli amandmaja vlade k 1. členu, vendar zakonu v celoti ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi še predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Poslanec Kumer, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki študentske organizacije, predstavnice ministrstva! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo spremembe dohodninskega zakona podprli. Socialni demokrati smo se zavezali, da bomo delovali konstruktivno na področjih, ki bodo pomagali Slovenijo pripeljati med najbolj razvite države. Prepričani smo, da lahko družba znanja, katerega glavni tvorci so izobraženi ljudje, vzdržuje in povečuje konkurenčnost naše družbe na dolgi rok. Torej, spremembo bomo podprli, čeprav s cmokom v ustih, ker je predlog parcialen in odpravlja krivico le eni družbeni skupini, ki je bila bolj vztrajna, vlada pa se je njenih prihodnjih potez, če jim ne bi prisluhnila, preprosto ustrašila. To, da je novi zakon o dohodnini, ki je začel veljati 1. januarja letos, močno posegel v področje študentskega dela ter da bo s svojimi spremembami poslabšal socialni položaj študentov, smo vedeli mi v poslanski klopeh, je vedela vlada in je vedel finančni minister, ko smo koncem lanskega leta sprejemali novelo dohodninskega zakona. Vlada in finančni minister sta se decembra lanskega leta odločila, da ne boste preferirala nobene interesne skupine in sta s tem izgovorom in argumentom ob podpori vladne večine v tem državnem zboru vsem tem skupinam pobrala dotedanje olajšave oziroma ugodnosti. Ugodnosti sta tako vzela študentom, kulturnikom, ustvarjalcem, obrtnikom in malim podjetnikom, novinarjem in še komu. Torej, današnji razpravi in spremembi zakona bi se lahko izognili, če bi vlada in finančni minister prisluhnila tako študentom kot nekaterim drugim skupinam že ob pripravi sprememb koncem lanskega leta. Z nikomer od prej naštetih se nista hotela niti pogovarjati ali izmenjati stališč. In še več, finančni minister je še celo konec prejšnjega meseca dejal [[citiram]] : "Vlada nasprotuje parcialnim posegom v davčno zakonodajo, saj se potem sistem v celoti podre. Nemogoče je, da bi v tem trenutku, ko se vsi trudimo za prevzem evra, pristali na določene spremembe, ki lahko ogrozijo celotno upravljanje z javnimi sredstvi." [[Konec citata.]] Zato moramo najprej ugotoviti, da so razmere, v katerih politika, torej vlada, dnevno spreminja svoja stališča, je slaba politika in je težko govoriti o strateških usmeritvah, še manj o prihodnosti. S tem se negotovost političnega in gospodarskega ter socialnega okolja povečuje, kar je sicer lahko usmeritev vlade, zagotovo pa to ni in ne more biti usmeritev prebivalcev Republike Slovenije in zagotovo to ni usmeritev Socialnih demokratov. Torej, želim si in pričakujem, da bo vlada oziroma njeni ministri vsaj enkrat držali besedo, če ne prvič, pa drugič, pa tretjič. Prav tako ob tej priložnosti opozarjamo, da je kritika, ki leti na to, da imamo slabo urejeno štipendijsko politiko, gradnjo domov, regresiranje prevozov in podobno, upravičena in da ti problemi mnogo bolj vplivajo na socialno in drugo okolje, ki dijakom, študentom in mladostnikom ni prijazno in ni naklonjeno, kot problem študentskega dela. Je pa dejstvo, da je študentsko delo za mnoge študente v teh razmerah zasilni izhod in pomemben socialni korektiv. Ob tem opozarjamo, da je tudi v koalicijski pogodbi zapisano, da bo vlada oziroma koalicija dala večji poudarek in pozornost štipendijski politiki. Vendar kot izgleda po dosedanjih prioritetah, to področje še lep čas ne bo prišlo na vrsto. V teh razmerah je tako razbremenitev študentskega dela edina rešitev, če želi država omogočiti študiranje čim večjemu številu mladih. Torej, ne glede na dvolično igro vlade in ministra bomo Socialni demokrati ta zakon podprli, ker verjamemo v ljudi, ker verjamemo v njihove sposobnosti in smo prepričani, da so naložbe v ljudi in znanje pravilna politična usmeritev. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih. Razpravo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 17.5.2005. V razpravo dajem 1. člen in amandma vlade. Prosim, da poslanci, ki želite razpravljati, to nakažete z dvigom rok. K besedi vabim kolega Zagorca.
Hvala za besedo, predsedujoči. Občutek imam in mislim, da me ne vara, da je tako včeraj kot danes znanje na udaru. Včerajšnji, lahko mu rečemo "špar program", vsaj po prepričanju vlade, pri osnovni šoli je temeljil na "špar programu" pri znanju. Danes obravnavamo oziroma bomo obravnavali predlog študentov. Prejšnja vlada si je v nekem trenutku zaželela, da bi bilo znanje oziroma študenti tisti, ki bi jo naj kreditirali. Seveda tega v Slovenski nacionalni stranki nikakor ne moremo dopustiti. Evropska unija, katere polnopravna članica je Slovenija, nas nekako spodbuja in sili v to smer, da ustvarjamo na znanju temelječo družbo, enako imate, kolegice in kolegi, napisano v koalicijski pogodbi, z vašimi dejanji pa vsa ta dejstva, ki sem jih sedaj omenil, vedno bolj negirate. Tudi dejstva, da se študente - pa mi je žal, ker je ta del teksta namenjen ravno finančnemu ministru - pustili čakati oziroma niste našli časa, da bi z njimi sedli za mizo tako dolgo, dokler ni prišlo to že do tistih skrajnih časovnih meja, vam ne gre v prid. Ne nazadnje, ko ste to končno naredili in si odtrgali teh zelo pomembnih nekaj minut oziroma ur, da ste se sestali s tistimi, ki bodo ustvarjali prihodnost te države, ste zelo hitro našli konsenz. Vidite, ni tako težko, samo usesti se je treba in prisluhniti nekomu. Ko pa že govorimo o amandmajih, pa mi dovolite, da zaradi časa, ki nam je na razpolago, povem nekaj besed o obeh amandmajih, ne samo o amandmaju k 1. členu. Kolikor mi je znano, ste vlada in študentska organizacija dosegli dogovor, in sicer na eni strani se je vlada zavezala, da bo zahteve študentov upoštevala pri pripravi novega zakona o dohodnini, mislim da, nekje v jeseni. Moram povedati, da sam sem do takega dogovora skeptičen, toliko tega ste že obljubljali, pa tako malo tega do sedaj naredili; ampak vendar, pustimo se presenetiti. Ne nazadnje, damo vam možnost, dokažite, verjemite pa mi, da bomo spremljali zelo natančno, koliko teh obljub se boste dejansko držali. Kar se pa tiče amandmaja k 2. členu, pa lahko za njega povem, bolje to, kot nič oziroma bolje to, kot je bilo v prejšnjem predlogu. Našli ste neko srednjo rešitev, ki po mojem prepričanju še daleč ne dosega tistega, kar bi si študentje v resnici želeli in kar bi bilo v resnici za njih primerno, ampak, saj pravim, uskladili ste se, usedli ste se k mizi, zato tudi sam amandmajem ne bom nasprotoval. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim poslanca Ruglja.
Hvala, gospod podpredsednik, Sašo Peče. Lep pozdrav vsem navzočim še posebej predstavniku študentske organizacije. Vesel sem, da je naša vlada skupaj s študenti našla skupen jezik in so tudi našli ustrezno rešitev, tukaj mislim predvsem na znesek 100 tisoč SIT, za katerega študentom do te vrednosti ne bo potrebno plačevati akontacije dohodnine. Žal pa bi lahko na tem mestu opozoril tudi na nekatere pomanjkljivosti oziroma nered in izkoriščanje študentskega dela, ki ni posebej v čast študentski organizaciji - tukaj mislim predvsem na nekatera izkoriščanja okoli tega. Vsi vemo, za kaj gre. Menim, da bi na tem področju morala sama študentska organizacija za zaščito lastnega imena mogoče tudi nekaj več narediti. Seveda pa, kot sem že povedal, z veseljem pozdravljam te skupne rešitve in bom seveda te amandmaje vlade tudi z veseljem podprl. Študentom pa želim veliko uspeha pri njihovem študiju. Hvala.
Hvala, za vašo razpravo. K besedi vabim kolega Janca.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnik študentov. Seveda bom ta dva amandmaja z veseljem podprl. Je pa res, ko sem poslušal razpravo, ko je bilo rečeno, če kdo ne razume te vlade - kako bi pa kdo razumel prejšnjo vlado, ki je zakona sprejela? Spoštovani kolegi, kolegice, ta zakon o dohodnini je tako skropucalo, da ga niti najboljši finančniki ne znajo razlagati, kako določene stvari v njem sedijo. In zato prvi korak, ko so študentje, skupaj z vlado, ministrstvom našli nek vsaj minimalen popravek neumnosti, je danes tukaj pred nami in ga bom z veseljem podprl. Je pa res, da še veliko stvari nas čaka. Jaz sem imel tudi poslansko vprašanje v ponedeljek glede malih vinogradnikov. Totalna neumnost, kaj vse tam notri piše, da uničimo slovensko, bi rekel, nacionalno zgodbo na takšen in drugačen način. Mislim, da tukaj - in bi seveda prosil, da bi vlada čim prej celovito to rešila, jeseni in še prej, to zgodbo. Kajti to se dotika slehernega državljana, številnih skupin posameznih, ki jih dotiče ta zakon o dohodnini, in upam, da bomo s temi popravki dosegli tisto, kar naši državljani upravičeno pričakujejo od tega zbora in te nove slovenske vlade. Podpiram zagotovo študentsko delo, tudi sam se ga kot študent tudi koristil z veseljem, čeprav ne toliko za osnovne stroške, malo bolj za priboljšek, ki sem ga rabil takrat, pa mislim, da je to tudi v redu, in ne nazadnje tudi kot bivši delodajalec sem zelo veliko koristil delo študentov, bil z njimi zelo zadovoljen in mislim, da je ta zadeva več kot pozitivna. Je pa res tudi to, kot je že kolega pred menoj rekel, na žalost se pa to v zadnjem času vse preveč izkorišča v nepravnem pomenu, tako s strani delodajalcev, na žalost, kot s strani študentov. Kajti na te napotnice delajo takšni in drugačni, ki nimajo nobene zveze s študentom. Žal. To pa morda ni toliko krivda študentov, krivda je nekaterih služb, ki to delo ne opravljajo dobro ali pa slabo opravljajo. Mislim predvsem na inšpekcije, ki dovoljujejo, da takšni in drugačni pod krinko študentske napotnice opravljajo takšna in drugačna dela. Mislim, da tukaj bo pa treba nekatere stvari poostriti, da ne bodo danes v določenih storitvenih dejavnostih delali v glavnem sami študentje. Imam v mislih gostinstvo in druge zadeve, kajti konec koncev ni več rednih zaposlitev. To pa državi ni v ponos, ni prispevkov, ni davkov in ne nazadnje, to pa je zadovoljstvo predvsem delodajalcu, kajti tukaj je pač delo toliko nižje obdavčeno. Pa vendarle, to je sklop vprašanj, ki jih zagotovo tudi vlada, verjamem, da razume in spremlja, sem pa vesel še enkrat, da se je ta zgodba končno uskladila, da ne bo treba iti na ulico, pa tam zahtevati neke pravice, da se tukaj najde, na nek konstatitvni način v nekem razgovoru in da nekoliko eden in drugi popusti in se najde korak. Upam, da bo takšnih korakov čim prej še več, v tej skupni zgodbi zakona o dohodnini, ki je totalno v neponos tej Sloveniji in tem državljanom te republike. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim poslanca Starmana.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, predstavniki študentske organizacije, ministrstvo za finance! Sam osebno bom seveda podprl oba predlagana amandmaja k zakonu. Veseli me, da se 1. člen črta, ker se s tem daje čas in možnost širše razprave v okviru delovne skupine za pripravo sprememb obdavčitvene politike. Opozoril bi pa tukaj vseeno študente na to, da je ta davčna olajšava vrh ledene gore. Mislim, da je potrebno poiskati dodatne načine. Strinjam se z vami, da je študiranje pri nas drago, tudi standard pri nas je tak, da je treba poskrbeti za posebne pogoje. Na žalost pa to, čemur se država odreka s tem, da ne zaračunava davkov od tega dela, da ne zaračunava prispevkov in vse skupaj, to seveda zelo zelo malenkostno, kot sem že prej rekel, vpliva samo na boljšo pozicijo pri iskanju zaposlitve. Drugače so vse te ogromne olajšave, mislim, da če primerjamo študentsko delo z rednim delom, se tukaj država odreka ranga 70 milijard tolarjev približno. To je ogromen denar. Mislim, da bi bilo zelo koristno in pametno, da se v pogajanjih, ne samo o tem zakonu, temveč tudi na splošno, glede statusa študentov mogoče pa iz tega zagotovi en del, da bi prišel do vas. Mislim, da bi bilo pametno, da se v obliki, kot študentski servis dobi za posredovanje 10% in potem da nekaj za delo študentskih organizacij in tako naprej, mogoče bi bilo pa pametno, da bi tudi delodajalec bil dolžan dati nekaj denarja v poseben sklad za štipendiranje. Potem bi nekaj od tega prišlo vam. Sedaj pa praktično študentje in dijaki opravljate poceni delo in delate praktično nelojalno konkurenco tistim zaposlenim. Zaposleni, če primerjamo najnižjo zajamčeno plačo 117.000 SIT, ki jo dobi nekdo, in od tega odštejemo prispevke in davke, pridemo na 80.000 neto denarja. Če temu dodamo še prispevke in regrese in vse te stvari, seveda na najnižji plači, bruto znesku 117.000, je strošek dela na uro 1.200. Vidim pa, da študentje in dijaki delajo po podjetjih za 500, 600 tolarjev, se pravi, celotna razlika, to, kar si tukaj izborite, vse te olajšave, pokasirajo drugi. Tu je treba najti načine. Seveda je pa tudi, ko sem prej omenil, številka, koliko je teh ur opravljenih, iz zneska preračunano v ure, 100 milijonov ur, kot sem že prej omenil, pa 700 ur na enega od 150.000, to je nemogoče. Se pravi, vsaj 70, 80% je to samo fiktivnega prenašanja prek vaših napotnic, ko vi odstopate svojo pravico drugim, da jo izkoriščajo. Mislim, da to ni normalno, da je premalo nadzora nad temi napotnicami. Seveda si s tem sami poslabšujete dejansko svoj položaj, kjer bi lahko to pravico, ki jo sedaj praktično vračamo na leto 93 ali 94, vi ste izborili praktično povratek nazaj, mogoče še vse skupaj malo slabše, kot je bilo. Pametno bi bilo, da se o tem razmisli. Če dejansko toliko morajo študentje in dijaki delati po podjetjih in povsod, potem ni čudno, da se rok za dokončanje študija podaljšuje. Veliko jih študira zaradi tega, ker ne dobijo službe. Tudi to je splošna zadeva. Celo vrsto stvari in ekonomskih zadev je tukaj treba povezati. Na vsak način bom pa podprl stvari, da jih vsaj vrnemo na izhodiščno stanje. Povem tudi to, da pozivam, da se o nadaljnjih razpravah o pogojih in statusu študentov, da se bom tudi sam aktivno vključil, da se ti pogoji dejansko izboljšajo. Mislim, da je vprašanje literature, ki je bilo omenjeno, je pri nas dražje, subvencioniranje bi bilo možno na nek način vpeljati. Še posebej bi izpostavil tukaj neenak položaj za študij, ne samo na visoki šolah, tudi na srednjih šolah. Tukaj so praktično, ker ni več štipendij, zelo zapostavljeni ljudje, ki so bolj iz oddaljenih krajev, ker morajo plačati prevoz ali pa te stvari. Če hočemo biti na znanju temelječa družba, je treba na vsak način zagotoviti pogoje študija in omogočiti tistim, ki želijo študirati, da čim hitreje doštudirajo in začnejo to znanje vnašati v našo družbo in gospodarstvo. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim poslanko Uhan.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Predsednik študentske organizacije Slovenije je zapisal, da vlada prepričanje, da želijo študentje v času študija obogateti. V Novi Sloveniji nismo tega mnenja, da bi študentje z delom obogateli. Obogateli pa so študentski servisi s provizijami, ki so jih dajali, ki so jih dobili z izdajanjem študentskih napotnic. Tukaj si ne zatiskajmo oči, kajti kupovali so firme, hotele itn. Kvaliteten nadzor nad izdajanjem in pa delom študentskega servisa bi bil zelo na mestu. Mogoče tudi preko zavoda za zaposlovanje in podobno. Strinjam se, da ne bi smelo biti obdavčeno študentsko delo do določene meje oziroma plačevanje akontacije do 100 tisoč. Kar se tiče olajšav. Ali boste presegli 1 tolar ali ga ne boste, boste pač izračunali, koliko ste tisto leto zaslužili in se odločili, ali se splača iti preko te meje. Glede omejitve pri starosti. Podpiram vladni predlog. Študij mora biti namenjen študiranju in ne delu ter reševanju socialnih težav. To se mora urediti v okviru štipendijske politike, socialne politike. Tudi bolonjski proces, ki ga študentje podpirate, predvideva skrajšanje študija. Po statističnih podatkih se je podaljševanje študentskih let v Sloveniji v zadnjih letih podaljšalo. In prvi iskalci so povprečno pri 27. letu. To pa je vsaj za tri leta daljše od takrat, ko sem recimo sama študirala, ko nam je bil prvi cilj doštudirati in si poiskati redno zaposlitev. Oba vladna amandmaja podpiram. Glede sedanje vlade in posluha do študentov pa bi rekla, da je sedanja vlada prisluhnila in ugodila bistveno, v primerjavi s tem, kar je pripravila prejšnja vlada, ki je vse to pripravila, kar sedaj popravljamo. Hvala lepa.
Hvala poslanka. K besedi vabim poslanca Soka.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci! Najprej naj povem, da bomo v Novi Sloveniji amandma k 1. členu podprli, tako da kolega Cvikl ne bo imel razlogov, da bo govoril tukaj, kako vlada nekaj "tala". Sicer pa bi rad povedal ob tej priliki tudi sledeče in za izhodišče sem si vzel neko prigodo, en zapis. Nek učence je pritekel do Sokrata in mu je rekel: "Učitelj, moram ti povedati eno veliko novico". Sokrat ga je ustavil in ga je vprašal: "Ali je to, kar boš povedal, resnica?" Rekel je: "Ni, najbrž ni, nisem preveril." Pravi: "Če nisi preveril in če ni resnica, ali je to potem, kar boš povedal, vsaj dobronamerno?" Učenec pravi: "Ne, kje pa, ni dobronamerno, celo slabo je." In Sokrat pravi: "Glej, če ni resnica in ni dobronamerno, ali je potem vsaj družbeno koristno?" Pravi: "Ne, tudi družbeno koristno ne." No, in potem pravi Sokrat: "Če je tako, da ni resnično in da ni dobronamerno pa tudi družbeno koristno ne, potem se pa o tem ne bova pogovarjala." To sem vam povedal zato, da bi dejansko tukaj na nek način izrazil neko obliko protesta. Namreč, deliti tak letak in pa plakat in sedanjega ministra, ki ni imel nič pri nastajanju tega zakona, celo kot opozicijski poslanec je nasprotoval, prikazovati kot, slika kaže kako, in zraven pisati sedmo božjo zapoved "Ne kradi", navezuje se še potem "Ne laži", je milo rečeno, predstavniki študentov, vesel sem, da ste tu, neodgovorno, neresno in zlonamerno. Takšne poteze niso niti resnične niti dobre, še najmanj pa seveda družbeno koristne. Prvič. Zakaj niso resnične? Resnične niso zato, ker ste se vi v imenu študentske organizacije 12. in 13. maja 2004 pogodili s prejšnjo vlado z gospodom Ropom, kakšen zakon o dohodnini bo sprejet. Jaz lahko tu preberem predlog sklepa, kjer piše: "V okviru pogajanj je bil dosežen kompromis, da študentje odstopijo od svoje namere, če se vlada zaveže, da bo predlagala spremembe in dopolnitve zakona o dohodnini po njegovi objavi na način, kot je bilo dogovorjeno v okviru pogajanj". In to, kar ste se izpogajali, to piše v zakonu, ki je začel veljati s 1.1.2005. Točno to. Se pravi, šest mesecev za tistim pa delite letake, na katerih pišete "ne kradi" in nekoga drugega, ki nič nima s tem, kar ste se zmenili, prikazujete v podobi hudiča. Če je to resnično, ni resnično in ker ni resnično seveda tudi ne more biti dobronamerno. In še tretje. Vaša zahteva, da se študij podaljša, in sicer, da se to študentsko delo lahko opravlja do 30. leta, ne more biti družbeno koristno iz več razlogov. Sam sem študiral veterino, ki je trajala pet let. Imel sem družino že med študijem, pa nisem dobil stanovanja v študentskem domu, ker sem bil sin kulaka, ki je delal v neki železarni v Innsbrucku, tako da smo lahko na kmetiji živeli. Vendar sem do 26. leta študij končal. Se pravi, vsak, ki želi, lahko študij tudi konča, če je to želja. Podaljševati in to zadevo koristiti tako, kot se predlaga, ne more biti družbeno koristno. Tudi po tem si lahko izračunate, če nekdo začne delati pri 30 letih, kdaj bo potem ob podaljševanju dobe za upokojitev šel v pokoj. Težiti moramo k temu, da se študij skrajša, ne pa da se poveča, saj imamo enega od najdaljših študijev. Pa še nekaj. Ob teh zastrašujočih besedah predstavnikov študentske organizacije - ne govorim o vseh študentih, ampak o predstavnikih študentske organizacije -, kako so študentje ogroženi, če vlada ne bo izpolnila vseh teh predlogov in tako naprej, podatek, ki je bil objavljen, je točen: v letu 2003 je okoli 150.000 študentov in dijakov, ki so delali prek študentskih servisov, zaslužilo v povprečju 484.000 tolarjev. To pa pomeni, velika večina, se pravi, 98% študentov je zaslužilo manj kot 1,6 milijona tolarjev, kar zakon postavlja kot mejo za uveljavljanje zmanjšane osnove. 98%! Se pravi, vse to, kar se počne, pa se počne v imenu 2%. Kdo pa so ti v teh 2%? Torej, plakat je, če so seveda navedbe v medijih točne, oblikoval Matevž Frangež, solastnik podjetja B.E.ONE [[?]] iz Maribora, gospod je nekdanji predsednik študentske organizacije univerze v Mariboru, trenutno pa je vodja svetniškega kluba Socialnih demokratov v mariborskem mestnem svetu in tudi član sveta Socialnih demokratov. Soustanovitelj podjetja B.E.ONE je družba študentski servis d.o.o. iz Maribora oziroma njen razvpiti direktor in lastnik Marjan Krajnc, znan po zelo sporni pridobitvi lastništva družbe Voda Julijana. Upam, da vsi tisti študentje, ki delajo, tako kot je govoril gospod Starman maloprej, to spremljajo in da se bodo enkrat resnično začeli zanimati, kaj se počne s tistimi 10%. Tudi odločitev v tem državnem zboru, da se 2% od študentskega dela namenja za gradnjo študentskih domov, kar ste se študentje izpogajali z gospodom Gabrom, tudi v okviru neke koncesije, je seveda s stališča države kot take bila napačna. Študentske domove mora država na drugačen način financirati, ne pa iz študentskega dela. Tisto, kar študentje delajo, morajo potem resnično imeti za to, da lahko popravljajo svoj socialni status in da jim to laže omogoča študij, ne pa da se te zadeve potem na različne načine izigravajo. Nekoč sem bil v Piranu - in s tem zaključim - in tam mi je prijatelj pokazal nek mladinski hotel, pa pravi, poglej, lastnik tega hotela je vsaj 31% Dominik S. Černjak. Vprašal sem, kako pa je lahko tak mlad mož prišel do tega. Pa pravi, saj to se tudi jaz sprašujem, pa ne vem. Torej, marsikaj bo treba razčistiti. In strinjam se, kontrola pri študentskem delu se bo morala znatno poostriti. Hvala lepa.
Kolega poslanec Cvikl, jaz nisem zasledil, da ste bili omenjeni. Ste bili?
Gospod Sok, lahko pogledate magnetogram, je omenil, da sem jaz rekel, da se nekaj "tala". Res se "tala" Vlada Republike Slovenije in nova vlada "tala". Ima v prihodkih za leto 2005 64 milijard več prihodkov tudi zaradi tako slabo izvedene davčne reforme, kot ste povedali, in sedaj bo približno za 40 milijard tolarjev več razdelila, hkrati pa se odpoveduje, s tem, kar boste danes pod 2. členom sprejeli, 10 milijard likvidnostnih prihodkov v državnem proračunu. V tem smislu sem seveda jaz kritiziral in bomo mi seveda nasprotovali temu, da vlada, ki se zavzema za večjo transparentnost, to je ista vlada, ki je kritizirala ali pa isti minister, ki je še kot predsednik komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ kritiziral prejšnjo ministrstvo, da kako netransparenten proračun pripravi, ta isti minister je poslal v državni proračun enak rebalans proračuna, enako netransparenten. V tem smislu želim gospod Soku povedati, da je problem tega, kar se predlaga v tem zakonu, ne to, kar se predlaga, da je akontacija 100 tisoč, mi smo predlagali, naj bo oprostitev akontacije na 113 tisoč, vendar naj se od tega 1% ali pa 1 tolar nameni za to, da se študentsko delo ponovno uvrsti v sistem dohodnine. Ker v slovenskem sistemu dohodnine je milijon 160 tisoč zavezancev in od milijona 160 tisoč zavezancev jih 779 tisoč, po podatkih za leto 2004, kreditira državni proračun. Od tega imajo, če hočete, bonifikacije v višini 14.1 milijarde slovenske občine, ki dobijo 35% preveč plačane dohodnine, 65% ali 26.1 milijard pa državni proračun. Iz tega tekoče financiramo odhodke državnega proračuna. To je sistem, ki je s spremembo zakona o dohodnini poskušal pač uvrstiti tudi študentsko in še katero drugo delo v enovit sistem. To, kar boste seveda danes sprejeli, če seveda bo obstalo to, kar je trenutno predlagano, kot edini amandma, je, da boste proti temu, da minister za finance zagotovi večjo transparentnost in boste za to, da [[...]]
Poslanec Cvikl, sedaj vas prekinem, izkoristili ste svoje 3 minute. Že tako ste izkoristili oziroma prekoračili vsebino replike. Kot verjetno sami veste, čemu je namenjena replika, zato vas prekinjam. Boste prekinili sami ali vas jaz izključim?
Bom, en stavek.
Nadaljujemo. Tokrat izjemoma vam dovolim repliko na repliko. Prosim, če se držite vsebine replike in časa za repliko.
Absolutno. Prvič, kolega Cvikl, plačilo akontacije 12 in pol ali pa 25% in potem vračilo, je po naši oceni nepotrebna administracija. Stroški tega so seveda lahko večji, kot pa je predvidena letna stopnja inflacije. Če pa hočete kontrolo, to, kar ste vi izjavili, preko enega tolarja, kontrolo pa lahko tudi omogočite drugače, na primer preko zavoda za zaposlovanje. Tudi to je ena od možnosti. In še nekaj. Nič ta vlada ne "tala", ampak neke zadeve normalizira. Hvala.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Govorimo o zelo zapletenih zadevah, na eni strani, na drugi strani pa seveda o neki gasilski rešitvi. Moram pozdraviti to, da so študentje uspeli združiti svoje sile in na nek način pokazati problem, s katerim se ukvarjajo predvsem tisti, ki so socialno šibki. Ampak vsi podatki, ki so bili predočeni, in na komisiji pa tudi v dnevnem časopisju, kažejo na to, da študentje kaj veliko od svojega dela nimajo. Da imajo predvsem delodajalci in pa posredniki. Da jih izkoriščajo na več načinov. Delodajalci poleg tega, mnogi, uporabljajo študente tudi za kanal, za različne transakcije, ki prav gotovo niso zajete v vseh teh poročilih davčnih služb in pri dohodninskih analizah in pa pri vsem tistem, kar ljudje, tako na sploh vemo, da se marsikateri tolar prelije preko študentskega imena in se tako očisti. Gre za navadne pralnice. O tem je že bilo govora v prejšnjih razpravah, zato ne bom ponavljal vsega, kar je bilo povedano. Gre za to, da je treba te zadeve vendarle enkrat urediti in vgraditi v sistem, pa ne tako, da bi bili študentje še vedno tisti, ki bi povzročali socialni damping in rušili trg delovne sile, ampak tako, da bodo ustrezno plačani za svoje delo, da bodo ustrezno nagrajeni, da bo tudi njihovo delo tisto, ki bo prispevalo k splošni rasti Slovenije. Res, da je njihova prva naloga študij in da se čas študija podaljšuje, ampak to ni nič neobičajnega. Jaz mislim, da je to v celi Evropski uniji, tako se to podaljšuje iz raznih razlogov. Druga stvar je pa, če se študijska leta namenjajo pravzaprav čistemu delu. Kot kažejo podatki, so nekateri tako obremenjeni kot tisti, ki so redno zaposleni, seveda za veliko manjše plačilo in za veliko slabši status. O tem analize ne govorijo, pač pa pripovedujejo študentje sami, kako so izkoriščani, eksploatirani, kako gre njihovo delo čez deset ur na dan in tudi kako so obravnavani. O tem bi se morala tudi povprašati študentska organizacija, ko zaščiti svoje člane, ne samo o tem, kaj dobi iz denarja, ki ostaja. Jaz bom podprl to, ampak res, da samo do jeseni. Tako je neka omejitev. Podprl bom zato, ker sem prepričan, da je toliko študentov, ki živijo od tega, ki si plačujejo in drage knjige in sorazmerno drago življenje v času študija, nisem pa navdušen nad takimi ad hoc ementalerskimi rešitvami. Predvsem pa se mi zdi, da je nedostojno, da so študentje kanal.
Hvala. Preden dam besedo naslednjemu, prosim vas, gospod Aurelio Juri, če prenehata opravljati telefonski razgovor, ali pa opravite razgovor zunaj. Zadnjih 5 minut govorite po telefonu in v skladu z dogovorom o vodenju seje sem vas dolžan na to opozoriti in zaprositi, če lahko nadaljujete z razgovorom po telefonu zunaj. Vodja poslanske skupine, gospod Potrč, lahko vas prosim, da vaš poslanec preneha uporabljati mobilni telefon med plenarnim zasedanjem. Gospod Potrč, najlepša hvala. Nadaljujemo razpravo. Poslanec Barovič imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Neomajno bom vztrajal na dejstvih in vsebini in besedah, ki sem jih izrekel na pristojnem matičnem odboru. Trdim, da rešujemo študentsko organizacijo in študente z napačnim zakonom. Opozarjam vlado, naj se zaveda, da rešuje en segment, na zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini pa je vezano več segmentov ljudi. S tega mesta danes opozarjam, naj se vlada zaveda teh mojih besed, ko bo čez tri mesece prišla druga skupina, drug segment ljudi in bo zahteval enak način reševanja, kot je ta. Namesto da bi napisali zakon o štipendiranju, zakon o študentih, rešujete študentske težave z zakonom o dohodnini. Trdim, da je ta zakon voda na mlin delodajalcem, ki so čisti klasični primer kapitalističnega izkoriščanja študentov, ki ustvarjajo ekstra dobiček na račun dela študentov. Če pa že piše vlada ta zakon, naj bi v tem zakonu napisala še zraven, da je delodajalec dolžan dati, na primer, 10% sredstev za ves denar, ki je izplačan na študentsko napotnico, v študentski sklad. To napišite v ta zakon. Kje pa! Trdim, da je kar nekaj študentskih servisov čista pralnica denarja in da so to največji bogataši. Kaj pa da študentski servis študentom, ki pridejo iskat napitnico za delo? Kaj jim da? Vzame 10% in si jih stlači v žep. To je treba reševati v zakonu o dohodnini. In kaj je posledica obeh, delodajalca in servisa? Da so študentje čisti izkoriščenci, da so dejansko prisiljeni delati in da zaradi tega trpi njihovo osnovno delo. Namesto da bi delodajalec omogočil študentom delo in jih pošteno plačal za to, da bi s svojim delom tisto teorijo, ki jo dobijo v šoli, spravili v prakso in ustvarjali in delali na inštitutih, jih zgolj in samo izkoriščajo. To je resnica. Poznam, kolegice in kolegi, študente, ki so stari 47 let in hodijo na delo s študentsko napotnico. Če mi kdo razloži to logiko, bom zelo hvaležen. Navezujem se na amandma k 1. členu, ne glede, zakaj je napisan, ne glede, kaj se je dogajalo. Mi smo se dogovorili na odboru, da doba študija mora biti omejena. Mora biti. Prišlo je do spremembe. Nasprotujem amandmaju 1. člena in bom strogo proti. Kar se tiče drugega amandmaja, spoštovane kolegice in kolegi, sram naj nas bo vse skupaj! Veste, kaj smo? Navadni trgovci. Oba zneska, ki sta bila predlagana, 113 tisoč, predlog študentov, je bil izračunan na neki osnovi, drug predlog, ki ga je dala vlada, 74 tisoč, je bil izračunan tudi na neki drugi osnovi. In zdaj kupčkamo. Sramota je, pustili bi vsaj tistih 113 tisoč, če je že temu tako, kot so rekli študentje. Kaj to pomeni iz 113 na 70, iz 70 na 80 in iz 80 na 100? Navadna trgovina in sram naj nas bo. Navadna politizacija, navadno politikanstvo je to, pa nič drugega. Zakaj je zdaj ta amandma, zakaj pa ni napisano 113 tisoč in še nekaj, kot so sami študentje predvidevali? Zakaj? Ne mi razlagati kasneje 250 ali pa 23 milijonov finančnih razlik. Ni res, to je politikanstvo, to je navadno kupčkanje s študenti. Vsi se jim danes prilizujemo, v resnici pa nismo pošteni, da bi jim pogledali v oči. Ker ne nazadnje tudi za ta znesek bodo enkrat morali plačati davek. Če ne na začetku, pa na koncu. To je resnica. In sram naj nas bo vse skupaj. Zdaj pričakujemo obljubo vlade, kaj bo naredila septembra in tako naprej. Nič ne bo naredila. Ni prav, da se na tak način rešujejo dejanski problemi študentov, ni prav!
Hvala. Besedo ima poslanec Štebe. Gospod Cvikl postopkovno, izvolite. Se opravičujem poslanec Štebe.
Gospod Peče, zdaj sem se moral oglasiti, ker mi prej niste dali postopkovne možnosti, ko ste gospodu Baroviču dali besedo, kljub temu, da 69. člen poslovnika pravi, da poslancu, ki želi govoriti o uporabi poslovnika, daste besedo takoj, ko zahteva, in naj o tem ne bi govoril več kot tri minute. Kar sem pa želel govoriti, je sicer mogoče že pase, nikjer ne piše, da v državnem zboru ne uporabljamo mobitela. Res je, da ste predlagali nekateri, predvsem predsednik državnega zbora, da se prepove uporaba mobilnih telefonov, potem predlagam, da nehamo še uporabljati računalnik. To kar ste rekli ne drži, nobenega dogovora, nobenega sklepa na kolegiju predsednika državnega zbora ni bilo, da poslanci in poslanke ne smemo uporabljati mobilnih telefonov in proti temu sem postopkovno želel protestirati. Hvala.
Saj verjetno nima smisla, da komentiram vaše zadnjem izvajanje. Sejo vodim jaz in dokler jo vodim jaz, ne bom pustil, da poslanci na plenarnem zasedanju, ko govori drug poslanec, motijo z opravljanjem svojih telefonskih razgovorov. Ob tem pa vas tudi obveščam, da je bil 18.1.2005 dosežen dogovor o poenotenju vodenja sej državnega zbora in mislim, da bosta moja pravila upoštevala tudi oba druga podpredsednika državnega zbora in pa predsednik državnega zbora. Gre pa za običajno prakso, ki izvira iz prejšnjega mandata. Zato, gospod Cvikl, žal mi je, da sem vam dal besedo. Nadaljujemo sejo. Poslanec Štebe, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Drage kolegice, spoštovani kolegi, predstavniki vlade oziroma ministrstva, študentov! Pozitivno naravnano študentsko delo oziroma dijaško delo se je skozi leta pravzaprav popolnoma izrodilo. In neka konsistentnost, neka sistemskost tega se je zapeljala v smer, kot je bilo že rečeno, v pranje, celo pranje denarja in tako daleč, kot je že kolega Sok omenil, v Kranjčev študentski servis Maribor, ki si lahko privošči milijardne nakupe in tudi milijardne investicije, namesto da bi mehanizem študentskega dela ali pa dijaškega dela, če hočete, bil v nekem javnem interesu. Študentski servisi, če že morajo biti kot posredniki, če delajo res samo v javnem interesu, ne bi smeli ustvarjati nobenega dobička, tako kot vsi drugi, ki delamo v javnem interesu. Ker so se pa zadeve popolnoma izrodile, bo tukaj treba poseči po ukrepih popolnoma drugje. To reševanje danes ni sporno in nikakor ni bistvo reševanja problemov. V moji praksi kot študent in kot dajalec dela študentom je bilo vedno zamišljeno tako, da je študent delal zato, da je koregiral svoje pomanjkanje, se pravi prenizko štipendijo ali svoj socialni status, po drugi strani je pa pridobival delovno in strokovno prakso skozi delo. In delo za študente ali dijake, s tistimi, s katerimi sem jaz delal, so bili vedno pozitivni, naravnani predvsem v smer pridobivanja prakse, boljšega občutka, v katero smer se bo potem strokovno specializiral oziroma kako se bo odločil kot dijak za nadaljnji študij. Žal je vse skupaj preseglo normalne meje in zato pozivam vlado, da ukrepa takoj proti nekaterim. Jaz sem že dal pobudo prav konkretno za Študentski servis Maribor, da ukrepa v primerih, ko so nekateri s pomočjo prejšnjih, bi rekel, odgovornih pridobili tak obseg posla in s tem takšne prihodke, da se gredo pač milijardne naložbe. Zadeve so zrele celo za kakšno kriminalistično preiskavo in ugotavljanje, kako je sploh nekaj takega mogoče. Vemo pa, da je v Sloveniji veliko popolnoma normalnih študentskih servisov, ki delujejo kot klubi študentov, imajo svoj študentski servis kot neko posredniško aktivnost in na ta način pridobivajo sredstva za svoje delovanje in za pomoč svojim članom pravzaprav. In če to ne bo urejeno s strani vlade in tudi študentske organizacije, si z dopuščanjem takega stanja študentska organizacija pravzaprav reže vejo sama sebi. Na nekatere druge primere so pa tudi kolegi že opozorili. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Rezman. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Izhajala bi pravzaprav iz ene čudovite iztočnice, ki sem jo dobila od sogovornice pred menoj. Pravi, da je bil nekoč cilj, doštudirati in poiskati redno zaposlitev. Sprašujem, kaj novi vladi pomeni redna zaposlitev in kje je pravzaprav garant za redno zaposlitev. Kje so ukrepi za zaposlovanje mladih? Odpuščanje brez krivdnih razlogov pač ne zasleduje istega cilja, kot ga je omenila kolegica poslanka. In to bi pravzaprav morali vedeti oziroma biti seznanjeni predvsem poslanci vladnih strank. Delovne izkušnje so pomembne, delovne izkušnje dajejo širino, dajejo ne nazadnje tudi neko kvaliteto. Ne nazadnje, roko na srce, težko si začneš pridobivati delovne izkušnje šele pri 30 letih oziroma šele po končanem študiju. Vlada se izgovarja na možnost zlorab, treba je sankcionirati kršitelje. Res je, izkoriščanje študentskega dela - mar ni država kriva za to, da dopušča izkoriščanje študentskega dela? Koncesije podeljuje država. V koncesijah so ne nazadnje določeni tudi pogoji za delo oziroma delovanje študentskih servisov. Študenti so, naj spomnim, sami predlagali večji nadzor nad sivo ekonomijo študentskih servisov. Dejstvo je, da je premalo inšpektorjev. Nadzor naj bi bil tudi s pomočjo študentov, pa zaenkrat minister ni našel toliko fleksibilnosti, da bi temu prikimal. Ali bomo pač morali res počakati na obljube oziroma izvrševanje obljub, ki vemo, kam peljejo? Delo, kot sem že dejala, je pomembno, tudi delo v času študija. Naj omenim, da sem bila pravzaprav danes presenečena, ko sem slišala, da študentsko delo oziroma študentje, ki delajo v času študija, predstavljajo nelojalno konkurenco. Sama sem v času študija in še prej, ko sem bila še dijakinja na gimnaziji, pravzaprav delala ves čas. Delala sem zato, ker prihajam iz delavske družine in ker sem si na ta način, poleg tega, da sem si pridobivala delovne izkušnje, da sem aktivno preživljala svoj prosti čas, tudi zaslužila za to, da sem lahko bolj kvalitetno živela v času študija. Pa mi moja mati kljub temu, da sem zaslužila več, kot je zaslužila ona z navadno delavsko plačo, niti enkrat ni očitala, da ji predstavljam nelojalno konkurenco. Ampak je bila pravzaprav ponosna na to, da sem aktivno preživljala svoj prosti čas in da sem ne nazadnje si z delovnimi izkušnjami, ki sem jih pridobivala v času študija, tudi po končanem študiju lahko aktivno sodelovala v iskanju redne zaposlitve. Še enkrat pa se bom ob koncu navezala na amandma oziroma vladne obljube. Pri prvem amandmaju, vlada je seveda obljubila, da bo vse ostale zahteve študentov upoštevala proti koncu letošnjega leta, ko naj bi šla v korenito spremembo zakona o dohodnini oziroma davčnega zakona. To zagotovilo, podobno zagotovilo, bom rekla, je bilo že večkrat dano tudi na plenarnih zasedanjih državnega zbora. Ampak ker vlada pravzaprav nima sankcij za to, če v določenem roku ne uresniči svojih obljub, kakšno zagotovilo je potem, da bo vlada uresničila oziroma upoštevala svoje obljube tokrat? Jaz pravzaprav preprosto ne verjamem, zato bom tudi pri prvem amandmaju, ki ga je vložila vlada, stisnila tipko "kvorum" in budno spremljala, ali bo vlada resnično upoštevala tudi pri pripravi nove zakonodaje želje študentov.
Hvala. Kolega Cvikl, prej ste se prijavili.
Hvala lepa. Želim razpravljati, potem ko se mi je vzel glas. Najprej bi rad v razpravi v amandmaju k 1. členu poudaril, zakaj bom sam temu členu oziroma črtanju 1. člena nasprotoval. Treba se je vrniti na diskusijo, ki je bila na odboru za finance in monetarno politiko v začetku maja in ugotoviti, da zaradi diskusije, ki je bila na tem odboru, kjer je bilo ugotovljeno, da je s študentskim delom veliko problemov, pa ne v tem, kar študentje delajo in kar zaslužijo, ampak ker s tem nekdo, in vemo, kdo je to, to so študentski servisi, veliko služi, da je zaradi tega seveda smiselno, da 1. člen zakona, tako kot so ga študentje predlagali, ostane. Študentje so povedali v obrazložitvi tega člena in tudi ta določba tega člena je, da bi s tem zakonom dobil minister za finance pooblastilo za ureditev načina nadzora nad delom dijakov in študentov s strani davčne uprave Republike Slovenije in inšpektorata za delo s posebnim predpisom, da je seveda razlog za to v tem, da se zlorabe dogajajo. Zlorabe pa se dogajajo zaradi neučinkovitega inšpekcijskega nadzora in neaktivne vloge vlade Republike Slovenije. Jaz moram reči, da to verjetno res velja do 1. januarja 2005. Po 1. januarju 2005 pa se je zgodilo naslednje. Glede na sistem dohodnine, so podjetja morala od študentov poleg napotnice pridobiti tudi davčno številko, da bi lahko na podlagi davčne številke odvedle 12% ali 25% akontacijo. To je pomembno vplivalo na to, da se je zmanjšalo število kar tako prenesenih študentskih napotnic. Dati nekomu študentsko napotnico, je ena stvar. Dati nekomu študentsko napotnico pa davčno številko, je pa malo bolj zapletena stvar. Ker seveda s tem, če nekomu daš tudi davčno številko, narediš kakšen davčni prekršek. Logika zakona o dohodnini je bila naslednja: naj bodo vsi dohodki v približno enaki višini enako obdavčeni. In zato smo to študentsko delo uvrstili v zakon o dohodnini. Zavedajoč se tega, da je res, da je samo 4 ali 5% študentov takih študentov, ne tistih, ki zlorabljajo, ki seveda bodo dejansko ob koncu leta plačali dohodnino, pa se je ta akontacija zmanjšala. In za prvih 74 tisoč tolarjev, kot jo poznam, je bila akontacija zmanjšana na polovico tega, kar plačuje v Sloveniji 779 tisoč davčnih zavezancev. 779 tisoč davčnih zavezancev je v letu 2003, ker za leto 2004 dokončnih podatkov še ni, plačalo državi več v letu 2003, kot so bili dolžni. In to je sistem dohodnine, ki ga poznamo in v ta sistem dohodnine smo želeli uvrstiti študentsko delo, da bi z dvojnim preverjanjem: študentskih napotnic in davčnih številk, zmanjšali zlorabe. Korektno so študentje rekli, da to verjetno ni dovolj, da je verjetno smiselno, glede na dejstvo, da je bilo v letu 2003 izdanih milijon 224 tisoč napotnic, v letu 2005 bo glede na zmanjšanje teh napotnic, po mojem, nekaj milijonov. In ker je teh napotnic milijon 200 tisoč in ker se s tem na študentskih servisih ukvarja več, kot v letu 2003, že kar 1269 ljudi, leta 2002 pa 698, je seveda smiselno, in mi smo to podprli, da bi minister za finance, ki podpira transparentnost, dobil posebno pooblastilo in uredil način nadzora nad delom dijakov in študentov s strani obeh pristojnih institucij, ki se v Sloveniji s tem ukvarjata. To je bila cela logika zakona. In študentje, če se spomnite, so se približno pred pol leta, pred enim letom, se pravi šest mesecev pred volitvami, pravzaprav s tem strinjali. Študentje so s prejšnjo vlado v lanskem poletju podpisali dogovor, da je 12,5% akontacija na 74 tisoč prava akontacija. Šest mesecev kasneje in seveda vsakdo bi enako naredil, ko bi prebral koalicijsko pogodbo, pa so seveda študentje ugotovili in dobro zaznali in za čestitati jim je za to, da je seveda mogoče v skladu z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi dobiti več, dobiti višjo oprostitev akontacije. In to pa je seveda že druga zgodba. Verjetno je bil zadaj še kdo drug. Zmanjšati ta kontrolni mehanizem, ki ga je uvedel zakon o dohodnini, da je treba k vsaki študentski napotnici tudi prinesti davčno številko. Slišali bomo verjetno v odgovoru vlade, da je to bila pretirana administracija, vendar veste, slovenska podjetja to delajo za 779 tisoč ljudi, pravzaprav delajo za vseh milijon 160 tisoč davčnih zavezancev, od katerih 779 tisoč davčnih zavezancev kreditira državo. Zato seveda za slovenska podjetja to ni bil noben problem, ker vsako slovensko podjetje, ki ima to urejeno, to pač normalno dela. Težko je razložiti ali pa poznati vse razloge, ki so vodili k temu, zakaj je potem prišlo do tega zakona. Eden je verjetno ta, da je smiselno akontacijo povečati. Ampak to, česar mi nismo razumeli in tudi danes ne razumemo, zakaj na predlog amandmaja, da bi akontacija ne bila 74 tisoč, niti 100 tisoč, ampak kar 113 tisoč, zakaj odvetniki študentske organizacije pravijo, da se pa ne strinjajo s tem, da bi bila minimalna akontacija 1 tolar ali 1%. Odgovor je verjetno v tem, da se bo izdalo nekaj milijonov študentskih napotnic. V tem smislu, če ste se že kot vlada strinjali, da se v 2. členu navede nikakršna akontacija, pa ne razumemo tisti, ki se zavzemamo za transparentnost sistema, da si vlada ni izborila, da bi minister za finance, kot prvi financer v državi, kot najbolj odgovoren za javnofinančno transparentnost imel možnost predpisa, s katerim bi uredil ta sistem. To so študentje predlagali, to smo na odboru za finance vsi podprli. Ker amandma vlade na odboru za finance ni bil sprejet, bo potem seveda veliko "rabuke", zakaj ni bil sprejet, diskusija je bila podobna, kot je danes, in potem seveda smo z razumevanjem, da vendarle bi bilo ta 1. člen smiselno popraviti, predlagali na odboru amandma, s katerim smo 1. člen sploh odprli. Teden kasneje, 10 dni kasneje nov dogovor med študentsko organizacijo, predpostavljam, s študentskimi servisi, ministrom za finance, akontacija je višja, za transparentnost pa nam ni mar. Seveda je tu odgovor, da se bo to reševalo v sklopu davčne reforme, in verjamem, da bo dr. Kranjec imel veliko dela, ko bo poskušal to zahtevo in še kakšno drugo zahtevo uvrstiti v spremembe zakona o dohodnini. Ampak veste, v Sloveniji je trenutno 779.000 zaposlenih, ki bodo, če boste sprejeli 2. člen, v ustavno neenakopravnem položaju, ker plačujejo akontacijo, četudi bi jim akontacije ne bilo treba plačevati. Naj še povem, da smo predlagali en tolar iz naslednjega razloga: ker vsakdo, ki ima za vrniti več kot 1.000 ali manj kot 1.000 tolarjev, in takih je v Sloveniji 225.000, temu se to prenese v naslednje leto. In študentje ne bi imeli nobenih doplačil ali odplačil, če so v okviru tega milijona 600 tisoč in če bi plačali za to, recimo, 12 tolarjev akontacije. Vendar sem bil presenečen in sem presenečen še danes, da je odvetnik študentske organizacije na seji odkimal, da oni takšnega amandmaja ne morejo podpreti, čeprav je ekonomsko gledano boljši, kot je to, kar je potem vlada predlagala. Vlada je predlagala 100.000, mi smo rekli 113.000 in na teh 113.000 en odstotek ali pa en tolar. To je tisto, kar ocenjujemo, da bi se veljalo se ob tem vprašati. In zaradi tega pravim, da nova vlada Republike Slovenije, ki je veliko kritizirala prejšnje vlade, kako netransparenten sistem imamo, ta vlada ni izkoristila te možnosti. Že prej sem povedal, da ne bomo nasprotovali sprejemu tega zakona. Nobena davčna reforma ni takšna, da se je ne bi moglo popraviti. Skrbi pa nas, da se bo s sprejetjem tega, najprej amandmaja k 1. členu, potem pa verjetno amandmaja k 2. členu, pravzaprav odprlo zelo veliko zahtev do oblikovalcev nove dohodninske zakonodaje, ki jih bo treba upoštevati v jesenskih mesecih. In v tem smislu se s tem na nek način ruši ta robustnost ali pa, če hočete, nekateri osnovni principi. Samo še en stavek. Da je to tako imenovano obrutenje - plačaš akontacijo, dobiš vrnjeno - seveda potrebno in da je za to bilo dovolj podlage, da smo to naredili v letu 2004, si je treba pogledati samo ustavo Republike Slovenije, ki govori o tem, da so javnofinančni prihodki in javnofinančni odhodki ter v povezavi s tem tudi zakon o javnih financah narejeni po načelu obrutenja. Vlada se je odločila drugače, študentje so se s tem strinjali - predvsem so se strinjali, predpostavljam, posredniki študentskega dela - in od sprejema tega zakona bomo ne imeli več situacije, ko bo moral posamezen študent prinesti poleg študentske napotnice še davčno številko. In ne dvomim v to, da ne bo v naslednjih mesecih, letih lobističnega ali ne vem kakšnega pritiska s strani študentskih servisov še več. Tako da, gospe poslanke in gospodje poslanci, predlagam, da ne podpremo amandmaja vlade k 1. členu, da preprosto 1. člen ostane takšen, kot je. Da bo lahko minister za finance - ki se nam je pridružil in ga lepo pozdravljam! - izdal predpis, s katerim bo zagotovil večjo transparentnost študentskega dela. To mislim, da je v interesu študentov, to mislim, da je v interesu vseh slovenskih davčnih zavezancev, prejemnikov sredstev državnega proračuna in ne nazadnje menim, da tudi tistih, ki se zavzemate ali se zavzemamo za to, da imamo v Sloveniji bolj transparenten javno finančni sistem. K 2. členu bom razpravljal, ko bomo odprli razpravo k 2. členu. Hvala lepa.
Hvala vam. Zgolj v pojasnilo. V okviru vašega izvajanja replike ste ostali brez ozvočenja oziroma brez besede, ker ste izkoristili časovnost, ki je na razpolago za repliko, to je 3 minute. Nadaljujemo razpravo. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Nedavno tega smo bili priča izjavi predsednika oziroma prva seja predsednika vlade je bila podana tudi s to informacijo, da se mora vlada na prvih zasedanjih ukvarjati z velikim številom podjetij, ki so v stečaju. Seveda dodana vrednost v takem stanju v državi ni v porastu, ampak je nekako v upadanju. To govorim predvsem zaradi tega, ker so študentje tisti del naše družbe, ki si nekako sami pomagajo. Vemo, da je ura plačanega dela neto izplačilo 400 do 500 tolarjev. Resnično je v bistvu tukaj nevzdržno stanje, da na nek način kreditirajo državo s tem, ko se v bistvu država do njih vede na način, da jim enako kot vsem ostalim državljanom, seveda, da jim pobere dajatve, ne glede na to, koliko bo predstavljal skupni letni znesek njihovega opravljenega dela. Študentski servisi, mnogi ste govorili o tem, kako se bogatijo in tako naprej, koliko imajo ekstra prihodkov, kakšne so njihovi enormni zaslužki. Sam se tudi pridružujem tem trditvam, vendar pa bi rekel na to, kar naj služijo, nepravično in krivično do študentov je to, da tega denarja ne vračajo nazaj študentom. Bodisi v smislu razpisa kadrovskih štipendij za mlade študentske družine, za izgradnjo študentskih domov, del tega profita bi se lahko vračal tudi v to obliko nazaj njim. Pri tej diskusiji, ki jo imamo danes, ne smemo pozabiti na študente. Oni si sami na nek način pomagajo in izhajajo mnogi iz delavskih družin, v katerem ekonomskem statusu ne bi bil rad nihče od nas. Vemo, da so delavske plače nižje in da je danes v bistvu študij že nekako privilegij. Ne zmorejo ga vse družine. Če govorimo o novi dodani vrednosti in obveznosti države, da študentom priskrbi delo, potem bi morali govoriti tudi o tem, da je država dolžna priskrbeti normalne pogoje za študij študentov. Teh normalnih pogojev ni, kar se kaže tudi v pomanjkanju njihovih bivalnih pogojev. Vemo, da študentska stanovanja niso zadostna, da jih je premalo oziroma je več prijav, kot je na razpolago teh kapacitet. Sam pozdravljam na nek način iznajdljivost in delovno vnemo in voljo tistih, ki si znajo sami pomagati. Zato je v nadaljevanju te razprave moč sklepati tudi to, da mogoče nismo opravili vsega dela tako, kot bi ga morali. Kot je že kolegica povedala, zakon oziroma amandmaji bi bili lahko kvalitetnejši. Kolega Barovič je govoril o tem, da v bistvu se gremo kupčkanje, in da v bistvu ne razumemo problemov, ki tarejo to populacijo. Sam se pridružujem tem mnenju in mislim, da v tem mandatu bi morali narediti resnično nekaj več, da celostno rešimo to zadevo in ne gasimo le problema, ki je trenutno pred nami. Hvala lepa.
Hvala vam. Med razpravljavci, med poslanci je sedaj na vrsti zadnji prijavljen, to je Ciril Testen. Prosil pa bi, če je še interes za prijavo med poslanci, da mi to sporočijo, da znamo planirati nadaljevanje seje. Gospod Kumer, vi ste še. Izvolite, imate besedo, gospod Testen.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister s sodelavci. Jaz bi v zvezi s študentskim delom najprej povedal, da bomo podprli oziroma, da bom podprl oba predlagana amandmaja. Kar se pa tiče samega dela, bi najprej opozoril gospoda Baroviča, da zakon ni predlagala vlada, ampak študentska organizacija. On je izjavil, da je zakon vlada predlagala. Gospodu Cviklu bi pa pojasnil. On je ugotovil, da so študentje v kolektivni pogodbi zaznali, da je možno iztržiti več in da so zaradi tega postavili nove zahteve pred novo vlado. To se očitno udejanja. Ni mi pa jasno, da je opozicija LDS od lanskega leta do letos spremenila svoje stališče in svoj odnos do študentov, kljub temu da je obljubljala konstruktivno držo po volitvah. Kar se samih študentov tiče, jaz bi se dotaknil predvsem tistega dela, kjer je starostna omejitev. Danes je bilo veliko rečeno o tem in tudi s strani študentske organizacije je bilo predstavljeno, da naj bi starostne omejitve ne bilo, ampak naj bi bilo to vezano na status. Jaz bi se s tem osebno celo mogoče strinjal, če bi se ta starostna oziroma ta status ne izrabljal tako množično. Treba je povedati, da na večini tistih fakultet, ki nimajo omejitve opisa, študirajo študenti, ki vidijo fakulteto samo ob vpisu, in teh je približno 30%, in pa, ko dvignejo potrdila o šolanju. Tako obliko lahko na fakulteti podaljšujejo oziroma imajo tak status dve leti in glede na to, da imamo v Sloveniji tri univerze, ki ena za drugo ne vedo, se to lahko podaljša na precej dolgo razdobje. Kar se tiče samega študentskega dela, jaz bi opozoril tudi na ta del, o čemer je bilo že tudi v javnih medijih marsikaj napisanega, na črno ekonomijo. Veliko primerov je, jaz osebno jih poznam, ko študentsko delo opravljajo na študentske napotnice sinov, hčer pa tudi prijateljev ali sosedov starši pa tudi upokojenci in s tem nedvomno popravljajo svoj družinski proračun. Mislim, da je problem študentskega dela tako velik tudi zaradi tega, ker je veliko drugih stvari za študente nerešenih, kar so že predhodniki v veliki meri navedli, od stanovanjskih problemov do študentske politike, nisem pa slišal nobenega od predhodnih govornikov, da bi se dotaknil - v svetu obstaja oblika kreditiranja študija. Pri nas tega kreditiranja - jaz ne poznam oziroma za njega vsaj v zadnjem času nisem slišal, mislim, da so pa zanimive rešitve, ki bi morale biti vezane na čim hitrejši zaključek študija in pa seveda tudi na uspeh pri študiju. Mislim, da nedvomno študentom in študentskemu delu povzroča veliko škodo študentski servisi, ki nekateri nenormalno hitro in uspešno bogatijo, tudi nekateri posamezniki v okviru študentskih servisov, kar je bilo že rečeno. Nekje sem prebral, da ima direktor ŠOV-a večjo plačo kot rektor ljubljanske univerze. Tako so te stvari so zelo zaskrbljujoče in mislim, da to za študentsko delo ni dobro in da bodo morali tudi študenti sami nekaj prispevati, da se bodo te stvari uredile. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima kolega poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Da se študentsko delo zlorablja za ustvarjanje ekstra dobička delodajalcev in študentskih servisov, ni problem študentov in ne morejo zaradi tega biti sankcionirani študentje. Ne nazadnje, mi tudi imamo v poslanskih klopeh kolega, ki ga obtožujejo, da je zlorabil položaj zaradi zlorabe študentske napotnice oziroma študentskega dela. Tudi delovanje in funkcioniranje študentskih servisov ni problem študentov, ampak je problem te države in te vlade. In tudi, da mlada populacija nima enakih možnosti za študij, ni problem samo študentov ali zgolj njih ampak je seveda tudi problem te vlade. In predsednik odbora in te države in tega parlamenta, predsednik odbora za finance je danes, kolega Starman, celo omenil, kar sem bil presenečen, da se država s tem odpoveduje 70 milijardam prihodka. Ali si zamislite, če bi teh milijard bilo vloženo v izboljšanje bivalnih pogojev študentov? Po mojem takih problemov, kot jih imajo danes, jih ne bi imeli. Zato seveda, oprostite, sem malo začuden, da poslanci vladajoče koalicije stokate o teh problemih, ki sem jih tukaj našel. Predlagam, da o tem stokate, ko boste ocenjevali uresničevanje koalicijske pogodbe in da pridete v ta parlament z rešitvami, tako kot jih imate zapisane v koalicijski pogodbi. Čisto na koncu. Ravno tako bi pričakoval od poslancev vladajoče koalicije, da diskusije ne gradijo na člankih iz rumenega ali populističnega tiska, ampak ker so na oblasti, imajo izvode oblasti, lahko tudi seveda stvari preverijo in verodostojno potem o teh stvareh diskutirajo. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima, in to samo eden in to je gospod Jožef Horvat. Jaz pa vse ostale prosim, da smo toliko kolegialni do govornikov in pustimo, da misel povedo po svoje. Gospod Lahovnik, gospod Kangler, gospod Tanko, gospod Grims, prosim vas za pozornost. Če imate potrebo po razgovoru, jo opravite zunaj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci. Spoštovani minister, dr. Bajuk, s sodelavkama, spoštovani predsednik študentske organizacije Slovenije. Danes smo gotovo vsi naklonjeni predlaganim spremembam zakona o dohodnini, čeprav je nek grenek priokus. Parcialno posegamo v tako kompleksno zakonodajo, kot je davčna zakonodaja. Parcialno zato, ker gre za adaptacijo davčne zakonodaje samo za posebno skupino državljanov, za dijake in študente. Seveda zdrava pamet vsakomur omogoča razumeti, da davčni sistem in posledično sistem javnih financ ne moreta delovati, če bomo v tem državnem zboru želje posameznih skupin ter "per partes" obravnavali, še posebej v obdobju, ko se vsi skupaj trudimo za prevzem evra. Skoraj bi si upal napovedati soglasno sprejetje tega zakona, ki ga danes obravnavamo. Posluh vlade Republike Slovenije in državnega zbora za zahteve študentske organizacije Slovenije je očiten in razumljiv. Gre sicer za kompromisno rešitev, lahko bi rekli, kot je danes že bilo omenjeno, gasilsko rešitev. Sam menim, da današnja razprava pravzaprav ne zasluži toliko časa, kot ga je rezerviranega. Sam bi raje videl, da bi danes tukaj v državnem zboru tekla razprava o štipendijski politiki v Republiki Sloveniji. To je še ena velika naloga, če hočete, dota, zelo kompleksna za vlado Republike Slovenije in državni zbor. Moram povedati, da bom predlagana vladna amandmaja in sploh zakon v celoti podprl iz rešpekta do študentov, poštenih študentov, ki redno študirajo in žal morajo tudi delati, ker se drugače ne morejo preživljati. Če se postavim v vlogo podjetnika, ki podpisuje pogodbo o štipendiranju svojega delavca, študenta, v interesu, jasno, lastne gospodarske družbe, bi gotovo v to pogodbo vnesel klavzulo o roku dokončanja študija. Ta v nobenem primeru ne bi presegel 25 leta starosti. To je pač logika zasebnih financ in zdi se mi, da je dobra. Poleg štipendijske politike, o kateri sem že govoril, da jo moramo rešiti, se moramo pogovoriti v bodoče tudi o tem, kako bomo študentsko delo sploh servisirali. Danes je bilo že veliko govora o študentskih servisih, ki posredujejo študentom in dijakom delo. Mi dovolite nekaj bilančnih podatkov iz obdobij 1999-2003 za največjega in za drugi največji študentski servis. Prvi ima status podjetja - veliko podjetje, drugi srednje podjetje. V letih 1999 do 2003 je bila povprečna rast poslovnega izida iz poslovanja 72%. Čisto poslovni izid obračunskega obdobja - povprečna rast 54%. Povprečna rast zalog - 44%. In čista donostnost kapitala, povprečna rast v tem štiriletnem obdobju, o katerem govorim, 37%. In drugi največji študentski servis: poslovni izid iz poslovanja - povprečna rast 129%, čisti poslovni izid obračunskega obdobja - povprečna rast 134%. In čista donosnost kapitala 30%. Naprej zadev ne komentiram. Samo po sebi pa si pojavlja vprašanje, kdo in kaj se iz tega dobičkov financira. Mi se želimo pogovarjati z vami, spoštovani študentje, tako kot smo vas sprejeli v vseh naših poslanskih skupinah, kolikor vem. Sočustvujemo z vami in vašim socialnim položaje, z vašimi stiskami. Morali se bomo usesti za isti mizo in se korektno, podčrtujem korektno, pogovarjati. In ne tako, kot sem prebral v Magu - sedaj, kakšne barve je Mag, ne vem, ali je rumene ali kakršnekoli, citiram pa sledeči odlomek članka: "Študentska organizacija Slovenije je maja lani zakonske določbe, ki jih sedaj neusmiljeno napada, predstavljala kot svoj velik pogajalski dosežek z Ropovo vlado. Ta veliki dosežek pa je ob uveljavljenosti zakona, torej letos, kar naenkrat postal eden od vzrokov za slab socialen položaj študentov." To je poglavje, o katerem danes nismo nič slišali. Ali so res bila ta pogajanja tako uspešna in kdo je "držal figo v žepu". Še enkrat, da zaključim. Želim, da čim prej odpremo razpravo v tem državnem zboru o novi štipendijski politiki, ker ne nazadnje velik rešpekt mora imeti tudi ta državni zbor do dijakov in do študentov, to je do tistega intelektualnega potenciala, ki bo to Slovenijo, prepričan sem, vlekel tudi naprej. Hvala lepa.
Hvala vam. Zaenkrat je zadnji prijavljen poslanec gospod Rudi Veršnik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani predstavnik študentov, kolegice in kolegi! Vedno sem v življenju bil mišljenja, da študenti naj študirajo in naj se ne ukvarjajo z drugimi dejavnostmi. Vendar, situacija ni takšna, da bi se tega lahko držali. Danes, ko se pogovarjamo o amandmajih, vsekakor amandmaje podpiram kot izhod v sili. Vedno sem se zavzemal in se še bom zavzemal za celovite rešitve. Te celovite rešitve so nekje na vidiku, verjetno še v letošnjem letu, vsaj tako nam je zagotovil gospod minister. Bogatim pravijo, da ni treba delati na študentskem servisu. Strinjam se z njim, vendar pa si upam trditi, da ti isti množično posojajo svoje ime. Vemo pa, v kakšne namene. Trdim, da je študentsko delo v zelo zelo veliki meri plod izkoriščanja delodajalcev in posrednikov študentskega dela. Sam prihajam iz gospodarstva in lahko trdim, da se to je dogajalo in da se to še dogaja in verjetno se bo še dogajalo. Delodajalci vidijo v študentih poceni delovno silo in ti študentje niso primerno zaščiteni, tako na samem delovnem mestu kot tudi na vseh drugih področjih. Zakon o delovnih razmerjih je študentsko delo lepo opredelil, vendar že takoj po njegovi implementaciji so se zadeve začele obračati v nepravo smer. In še enkrat lahko trdim in rečem, da rešitev študentov ni v študentskem delu, ampak v boljši štipendijski politiki. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem smo zaključili seznam prijavljenih do sedaj prijavljenih poslancev. K besedi vabim predstavnika predlagateljev, gospoda Miha Ulčarja. Izvolite.
Gospod predsedujoči, hvala lepa za besedo. Vidim, da se je kar veliko nabralo, da sem si kar dosti stvari zapisal. Kar se tiče študentskega dela na splošno, se strinjam z gospo Žgajnerjevo, in sicer da je študentsko delo, kot sem že sam tudi rekel, velik socialni korektor. Potem, drugič, študentsko delo nudi tudi delovne izkušnje in to kakršnokoli delo opravljaš, si nabereš določene izkušnje. Sam sem tudi oziroma še vedno opravljam študentsko delo, ker moram sam sebe preživljati in sem delal takšno ali drugačno in sem si nabral marsikatere izkušnje, ki mi bodo koristile v prihodnjem življenju. In potem tretjič, zakaj je pomembno študentsko delo - stik z delodajalci. Poznam mnogo študentov, ki so v času študija, ko so opravljali študentsko delo, dobili stik z bodočim delodajalcem in so se potem tudi zaposlili. Kar se tiče - govora je bilo veliko, da se meša oziroma da študentsko delo izriva zaposlitev. Vemo, kakšna je situacija v državi, da je problem zaposlitev že od 1991. leta naprej. In dejansko tukaj jaz ne vidim, da bi študentsko delo odžiralo. Status, koliko dolgo lahko študent študira, je točno določen v visokošolski zakonodaji in tukaj je odvisno od samih univerz oziroma visokošolskih zavodov, kakšne postopke, kdo se lahko vpiše, koliko časa je lahko vpisan in potem koliko časa lahko študira. Potem bi tam gospodu Cviklu tudi odgovoril kar se tiče teh amandmajev oziroma teh dveh amandmajev, ki smo ju nekako tudi v dogovoru z vlado oziroma z ministrstvom za finance nekako dorekli, prišli do kompromisa, da se do 100.000 nekako ukine akontacija, ostale tri rešitve pa, da se v paketu rešujejo. Jaz vsekakor verjamem, dogovor je bil tudi podpisan z ministrstvom, z gospodom ministrom, da se bodo te tri zadeve reševale v jesenskem času in seveda da se bodo upoštevali naši predlogi. Kar se tiče študentskih servisov, tukaj sem zdaj več ali manj ves čas poslušal, nekako gre za mešanje. Nas, Študentske organizacije Slovenije, in študentske servise nekako dajete v en in isti koš, ampak to dejansko ni res. Mi nismo nobeni študentski servisi. Študentskim servisom daje koncesija ministrstvo za delo, ministrstvo za delo vodi evidence prihodkov študentskih servisov, vodi nadzor. Mi smo samo, kar se tiče zlorab, predlagali v tej naši noveli, da se uredi področje nadzora zato, ker se v Študentski organizaciji Slovenije ne strinjamo, da se dogajajo zlorabe, moramo pa si naliti čistega vina, da zlorabe se dogajajo povsod, tudi v gospodarstvu, tudi delo na črno, če po domače povem, na roko - tega je še zelo veliko, vsepovsod se dogaja. Mi v Študentski organizaciji Slovenije se zavedamo tega, zato smo tudi predlagali, da se uredi področje nadzora in vsekakor se bo tudi uredili, v kar ne dvomimo, tudi v jesenskem času. Kar se tiče koncesijskih dajatev: Kam gre, koliko servisi zaslužijo. V zakonu točno piše, kam gredo te koncesijske dajatve, ki jih morajo delodajalci dodatno plačati študentskim servisom. Nekaj procentov gre tukaj za samo delovanje študentskih servisov in za njihovo poslovanje, nekaj gre v delovanje Študentske organizacije Slovenije in njenih entitet, nekaj pa gre v poseben sklad ministrstva za šolstvo oziroma sedaj po novem, ministrstva za visoko šolstvo, za izgradnjo in obnovo študentskih domov. Tako da študentje že vlagamo v samo izgradnjo oziroma načrtovano izgradnjo študentskih domov in obnovo. Prej je bilo tudi vprašanje, če se spet navežem na to: študentski servisi, Študentska organizacija Slovenija je krovna organizacija in zastopa vse slovenske študente. Študentsko organizacijo Slovenije si lahko pogledate, vse njene članice, na internetu, kakšne projekte, kakšne zadeve izvajajo, koliko interesnih oziroma obštudijskih dejavnosti se dogaja za študente širom Slovenije. In kar se tiče poslovanja študentskih organizacij: poročila so javna, na Študentski organizaciji Slovenije delamo transparentno, vse zadeve so jasne. Si lahko tudi pogledate, vsa poročila gredo na resorsko komisijo. [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Če bi lahko samo še odgovori, bi prosil? Gospodu Soku, sicer ga ni tukaj, bi odgovoril, kar se tiče [[...]]
Se opravičujem, izgleda, da je prišlo do nesporazuma. Mislil sem, da boste zaključili, ampak toliko pa poslovnika tudi ne moremo kršiti, kajti odgovarjate že posameznim poslancem. Mi je zelo žal, tako da vam jemljem besedo. Hvala. Glede na avtorstvo nad amandmajem, sprašujem tudi vlado Republike Slovenije, če hoče v okviru razpoložljivega najavljenega časa besedo? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Za amandmaje, ki jih je vložila vlada, in sicer na podlagi dialoga in dokončnega sporazuma s Študentsko organizacijo Slovenije, predlagamo, da jih sprejmete. To je rešitev nastalega položaja. Stališče vlade, kar se tiče nove zakonodaje, davčne zakonodaje, ki je bila sprejeta v tem državnem zboru v letu 2004, je tudi znano. Mi smo predlagali določene ključne spremembe, za katere smo ocenjevali, da so resnično nesprejemljive, da bi obstajale tako, kot so bile predlagane in zapisane v zakonodaji, sicer pa smo takoj začeli z delom pripravljanja sprememb, tako zakona o dohodnini kot zakona od dobička pravnih oseb in ne nazadnje tudi zakona o davčnem postopku. Delo te strokovne skupine se resnično nadaljuje in je zelo uspešno v časovnem okviru, ki je bilo tudi zastavljen. Prepričani smo, da bomo ne samo te predloge, ki jih je posredovala študentovska organizacija Slovenije, ampak tudi druge, da jih bomo v celoti proučili. Dejstvo pa je, da moramo sestaviti tudi predlog sprememb, kjer bo predvsem šlo po načelu poenostavitve. Prepričani smo, da je naša davčna zakonodaja preveč komplicirana, da jo je potrebno napraviti veliko bolj prijazno, kar se tiče davkoplačevalca, ker končno so le lastniki te države. Marsikdo se je vprašal v današnji razpravi, zakaj pa ta spremembe. Očitno to ni v skladu s pristopom, ki si ga je načrtala vlada, vendar v skladu z našim pravnim redom je študentska organizacija Slovenije predstavila predlog spremembe zakona in realistično je treba na to tudi odgovoriti. Menimo, da po načelu poenostavitve, čeprav bo to le stalo nekaj, kar se tiče upravljanja z likvidnostjo države, da je to sprejemljiv kompromis in zato predlagamo tudi državnemu zboru, da stališča vlade prek obeh amandmajev sprejmete in nadaljujemo z našim delom tudi na drugih področjih. Zavezujemo pa se tudi pred vami, kot smo se tudi s predlagatelji, da bomo njihove težnje in predloge resnično pregledali in jih tudi, kolikor se bo dalo, tudi upoštevati. Dejstvo pa je, da se moramo vsi zadevati, da smo - ne samo vlada, marveč vsa slovenska družba - v določenih težavah, kar se tiče javnofinančnega položaja v tem smislu, da moramo izpolniti zaveze, ki jih je država sprejela, kar se tiče izpolnjevanja konvergenčnega programa in prevzema evra. To se pravi, da ne bomo mogli sprejeti večja tveganja, kar se tiče javnofinančnih prihodkov v letih 2006 in 2007. Že v naprej vam to na srce polagam, da pa je proces spremembe davčne zakonodaje dolgoročen proces, da stvari, ki jih bomo morali še uveljaviti v tej spremembi, se bodo tudi nadaljevale drugod. Ravno pred kratkim sem imel priložnost o teh stvareh razpravljati s finančnim ministrom Nizozemske, ki slovi kot država, ki je v zadnjem desetletju največ napravila, kar se tiče poenostavitve svojega davčnega sistema. Če mi je kaj bilo jasno iz tega pogovora, je to, da je poenostavitev in sprememba zakonodaje posel, ki se nikoli ne konča. Začeli smo v to smer, upamo, da ga bomo z vašo podpora ga lahko uresničili. Hvala lepa.
Gospod Bajuk, hvala. Z razpravo dr. Bajuka tudi zaključujem razpravo. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo glasovalne naprave, in sicer kot veste, mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna luč. Glede na to, da ne vidim nobene pripombe, ocenjujem, da vsem delajo glasovalne naprave. Preden bomo prešli na glasovanjem, bom povprašal, ali ima kdo željo po obrazložitvi glasu. Gospod poslanec Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Obrazložitev glasu bom izkoristil tudi v tej smeri, ker je sedaj gospod Bajuk prisoten in bom še enkrat ponovil tisto zadevo. Sicer so se tudi sami zavezali in obljubili, da boste držali kot vlada dogovora in upoštevali želje oziroma pripombe študentov takrat, ko boste celostno pripravljali novi zakon o dohodnini. Bojim pa se, in izražam bojazen tudi s strani poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, da je danes študentom uspelo narediti en korak, ki ga bodo nekje mogoče v prihodnosti po neki drugi strani, mogoče ne ravno skozi vaše ministrstvo, ampak čez kakšno drugo, še grobo plačali za nazaj. Sam amandmaju k 1. členu ne bom nasprotoval, amandma k 2. členu bom pa vsekakor podprl. Glede na to, da govorimo o zelo pomembni tematiki tak za študente kot tudi za državo in državni proračun pa vas naprošam, predsedujoči, bom izkoristil to priložnost tudi kot proceduralno možnost, in sicer, da mi v skladu z drugim odstavkom 73. člena poslovnika državnega zbora omogočite 45 -minuten odmor za posvetovanje v poslanski skupini, kajti izraženo je bilo mnogo nekaterih novih dejstev, ki bi jih radi preučili in se seveda še enkrat sestavi s predlagatelji zakona. Hvala.
Kolega Zagorac, sprašujem vas, ste to predlog na podlagi 73. člena podali v imenu poslanske skupine?
Se opravičujem, da tega nisem povedal že na začetku: da.
Dobro. Potemtakem predlagam odmor do 13. ure. Je to sprejemljivo? Dobro. Državni zbor bo z delom nadaljeval ob 13. uri.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo. Sprašujem predstavnika poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ali želi obrazložiti zaključke po posvetovanju. Prosim, izvolite.
Hvala za besedo. Po tem zelo konstruktivnem posvetu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in upoštevajoč vsa dejstva, omenjena v razpravi, bi rad povedal, da v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli predlaganega amandmaja vlade k 1. členu omenjenega zakona, bomo pa podprli amandma k 2. členu predlaganega zakona. Rad bi pa še izkoristil to priložnost in povedal: največ besed o sivi ekonomiji in o velikih sredstvih posameznih študentskih servisov v Republiki Slovenije je prišlo prav s strani poslancev vladajoče koalicije. Moram reči, da se je z vsemi ali pa z večino navedb, ki ste jih navedli v zvezi z delovanjem študentskih servisov, strinjam. Ampak, kdo pa daje koncesijo in kdo določa pogoje študentskim servisom za njihovo delovanje? Mar ni to ravno vlada RS? Hvala lepa.
Hvala za obrazložitev. Preden preidemo na glasovanje, še enkrat prosim, da preverite kartice. Ni več obrazložitve glasu. Po obrazložitvah glasu je prekinitev. Proceduralno. Izvolite, gospod Peče.
Gospod predsednik, vas samo prosim, če lahko preverite, katera kartica je v [[...]]? K ker meni ne dela.
Moja. Sem [[...]]
Potem bi pa prosil, če pridejo službe pogledati že pred glasovanjem.
Prosim torej tehnične službe, da preverijo. Prekinjam za 5 minut.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Tehnične službe so ugotovile, da po čiščenju glasovalne kartice glasovalna naprava sedaj deluje. Prehajamo torej na glasovanje. Izvolite, gospod Cvikl.
Gospod predsedujoči! V skladu s poslovnikom, 30. členom, zahtevam odmor 10 minut za posvetovanje v poslanski skupini, da se posvetujemo kako bomo sodelovali pri delu državnega zbora, ker prejšnji predsedujoči ni dal možnosti obrazložitve glasu poslankam in poslancem, ampak je po prvi obrazložitvi na predlog poslanca odredil odmor v skladu s 73. členom poslovnikom. In tudi mi zahtevamo odmor v skladu s 73. členom poslovnika, 10 minut, ker nam ne dajete možnosti [[...]]10 minut. Zato, da bom lahko pojasnil. 10. minut. Hvala.
Hvala, gospod Cvikl. Prekinjam sejo in jo nadaljujemo ob 13.20 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Sprašujem predstavnika poslanske skupine LDS, če želi obrazložiti zaključke posveta. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Mi smo na posvetu ugotovili, da sta skupaj s podpredsednikom verjetno nevede naredila napako. Napaka je bila v tem, da smo na začetku obrazlaganja glasu se prijavili nekateri poslanci in poslanke. Gospod prejšnji predsedujoči, je to možnost dal enemu poslancu, potem pa je prekinil točko zaradi posvetovanja poslanskih skupin. Če vi sedaj tolmačite, da po tem, ko se vrnemo na prekinitev, ni več obrazlaganja glasu, uvajate novo prakso, ker ta praksa preprosto pomeni, da se bo pri vsakem obrazlaganju glasu javil prvi, zahteval pavzo, se vrnil s pavze in glasujemo. Zato mi obžalujemo takšno ravnanje, vaše ravnanje gospod predsedujoči, ker ne daste možnost pred glasovanjem, da obrazložimo svoj glas. Rekli ste mi, da seveda bom imel pravico v treh minutah - milostno - pojasniti, kaj je stališče poslanske skupine do tega vsebinskega amandmaja, in to bom tudi naredil, čeprav bom verjetno s strani vas prekinjen, ker to ni več pojasnjevanje proceduralnih zapletov. Mi temu amandmaju vlade Republike Slovenije nasprotujemo. Nasprotujemo zato, ker ta amandma pravzaprav ukinja možnost, zakonsko možnost, zakonsko zavezo, da bi minister za finance kot prvi financer v Republiki Sloveniji bolje uredil anomalije v študentskem delu. To je bil dober predlog študentske organizacije, vendar se je že danes o nekajkrat povedanem trgovanju ta preprosto izgubil. Zato menimo, da je odgovornost teh poslancev in poslank, ki ste danes govorili o problemih pri študentskem delu, da se nam pridružite v tem glasovanju in da tega amandmaja vlade RS ne podpremo. Bomo pa predlagali poslovniški komisiji, da o današnjem ravnanju in novi praksi odloči poslovniška komisija, ne pa kar predsedujoča med seboj.
Hvala gospodu Cviklu. Naj obrazložim postopek, ki je ravnokar bil. Namreč, prekinitev pred odločanjem je bila vedno pred odločanjem, tudi če je poslanec oziroma poslanska skupina želela prekinitev prej, v času obrazložitve glasu, se je vedno počakalo, da se je postopek obrazložitve glasu končal in nikoli se ni zgodilo, da bi po prekinitvi še nadaljevali z obrazložitvijo glasu. Namreč, prekinitev po 73. členu se odredi pred odločanje. In prej morajo biti zaključene vse faze glasovanja, od napovedi sklepa do obrazložitve glasu. Sicer pa, če boste to dali na poslovniško komisijo, počakajmo dokončno odločitev poslovniške komisije. Gospod Petan, želite proceduralno? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V skladu s poslovnikov v imenu poslanske skupine SDS prosim za 20 minut odmora za posvetovanje v poslanski skupini pred glasovanjem.
Ali je še kakšen proceduralni predlog? Če dovolite, še kakšen proceduralni predlog za prekinitev. Da, gospa Pečanova.
Jaz bi rada vseeno predlagala, gospod predsednik, da razčistite s predsedujočim iz prejšnje faze, namreč tukaj je po mojem prišlo do enega nesporazuma. Vi verjetno niste opazili, da je gospod Peče, bom rekla, neplanirano prekinil sejo na zahtevo poslanske skupine in da ni dokončal tiste faze, o kateri vi govorite. Se pravi, najprej bi morale biti obrazložitve glasu in potem prekinitev seje, tako da verjetno bi v današnjem primeru bilo smotrno, da nadaljujemo z obrazložitvami glasu in da potem daste odmor tudi poslanski skupini SDS. To bi bilo po mojem korektno in danes, ker jaz mislim, da je prišlo, zaradi menjave predsedujočega do kratkega stika in pomote pravzaprav, zato bi prosila, da razmislite in da vi sami odločite, da tako nadaljujemo z obrazložitvami glasu in potem dajte odmor na željo gospoda Petana oziroma njegove poslanske skupine. Hvala.
Hvala. Prekinjam sejo, nadaljevali jo bomo ob 13.50 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo prekinjeno sejo. Sprašujem predstavnika poslanske skupine SDS? [[Ne želi.]] Še enkrat vas prosim, da pogledate, ali na desni strani kartice gori lučka. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju. Prisotnih 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 11. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma k 1. členu sprejet. V razpravo dajem 2. člen in amandma vlade. Kdo želi besedo? Gospod Cvikl. Gospod Cvikl, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Mi bomo amandmaju [[...]]Morate mi dati čas poslanske skupine.
Razprava je, gospod Cvikl, ni obrazložitev glasu.
Ja, zato mi dajte čas poslanske skupine, 4 minute do konca.
Dajte se, prosim, odjaviti, da bomo še enkrat. Izvolite gospod Cvikl, še enkrat.
V okviru razpoložljivega časa želim razpravljati še o stališču poslanske skupine k drugemu amandmaju. Mi temu amandmaju ne bomo nasprotovali, ne bomo nasprotovali zato, ker menimo, da je dobro, da se je študentska organizacija le dogovorila z vlado in je pač številka, ki je sedaj usklajena, 100 tisoč. Študenti so predlagali 113 tisoč, dogovorjeno je 100 tisoč. Mi smo na odboru predlagali, da bi akontacije bile višje, vendar da bi se plačevala minimalna akontacija. Tega vlada niti študentska organizacija očitno ne želita, ker pač niti vlada niti študentska organizacija ne želita, da bi se ob študentskih napotnicah dajala tudi davčna številka. Sam predlog vlade je na nek način skladen s tistim, kar je vlada že rekla k amandmaju k 1. členu in kar ste poslanci vladajoče koalicije ravnokar potrdili, da nočete bolj transparentne kontrole, večje transparentnosti nad študentskim delom. Seveda pa v Liberalni demokraciji Slovenije menimo, da glede na situacijo, ki je v javnih financah v Sloveniji - in ta situacija je dobra tudi zaradi izvedene davčne reforme -, da je smiselno nadaljevati tisto, kar je bilo začeto lani ob predlogu zakona o dohodnini, to pa je, da smo študentom dali za 50% nižjo akontacijo, kot jo imajo vsi drugi v Sloveniji. Sedaj se je vlada odločila, da bo ta popust kar 100%. Mi smo predlagali sicer 99% popust oziroma 99,9%, če bi šli na en tolar pa še nekaj decimalk naprej, vendar to ni bilo sprejemljivo. Tako imamo amandma, ki je usklajen med vlado in študentsko organizacijo, seveda pa amandma skupaj s črtanjem 1. člena pomeni, da bo ta zakon, ko bo sprejet, ponovno iz sistema dohodnine izločil pomemben del zavezancev oziroma ljudi, ki v Sloveniji preprosto služijo denar. Ali se bodo zaradi tega nadaljevale zlorabe, ali bomo imeli zaradi tega v letu 2005 ne milijon dvesto, ampak milijon petsto, dva milijona študentskih napotnic, to bo pokazal čas. Zelo pozorno pa bomo spremljali, kaj bo vlada z delovno skupino dr. Kranjca predlagala kot rešitev, ki bo zagotovila bolj transparentno obravnavanje študentskega dela. Mislim, da bo glede na danes sprejete amandmaje najprej k 1. členu in verjetno tudi k 2. členu zelo težko proti ostalim 779.000 delavcem, ki v Sloveniji plačujejo akontacijo, pa na koncu dobijo denar nazaj, kar pomeni, da kreditirajo državo, da bo tej delovni skupini ministrstva za finance zelo težko uskladiti vse različne interese. Gospod minister je o tem včeraj govoril in celo nekatere poslance vladajoče koalicije plediral za pomoč pri omejevanju javnofinančnih odhodkov. Mi bomo podprli takšne ukrepe, ukrepe, ki bodo zagotavljali večjo transparentnost. Kot nismo prej podprli 1. člena, ki zmanjšuje transparentnost, sedaj obžalujemo, da v tem 2. členu ni možnosti, da bi se plačevala vsaj minimalna akontacija, ne bom pa nasprotovali členu. Hvala.
Hvala gospodu Cviklu. Želi še kdo razpravljati? Če ne, zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju vlade k 2. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na 3. obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 1. in 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tema členoma vložiti amandma. Nihče. Potem ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petek odstavka 140. člena vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo torej na odločanje o zakonu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Glede na to, da je ob 14 uri predvideno nadaljevanje 1. točke dnevnega reda - to so vprašanja poslank in poslancev, in sicer v okviru vprašanj poslank in poslancev predsedniku vlada predlagam, da ne začenjamo z 9. točko, ampak počakamo minute, da pride predsednik vlade. Prehajamo torej na nadaljevanje prekinjene 1. točke dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V okviru te točke bo na tri vprašanja poslancev opozicije ter vprašanje poslanca vladajoče koalicije odgovoril predsednik vlade gospod Janez Janša, ki ga lepo pozdravljam. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Bojan Kontič v imenu Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, kolegice in kolegi. Že nekaj časa so v javnosti prisotne napovedi ministra za zdrave o tako imenovani privatizaciji zdravstva tako na primarnem kot na sekundarnem nivoju, torej tako na področju zdravstvenih domov kot na področju bolnišnic. Pri tem ne gre spregledati dejstva, da gre zgolj za napovedi, ki niso podkrepljene s konkretnimi predlogi spremembe zdravstvene zakonodaje ali morda celo nacionalnega programa na področju zdravja. Res je, da imamo nacionalni program, ki nosi letnico 2004, nacionalni program z naslovom Zdravje za vse do leta 2004 in v tem nacionalnem programu, ki je še vedno veljaven, kajti ni bil spremenjen ali dopolnjen, je seveda zapisano, da so zdravstveni domovi tiste institucije, ki zagotavljajo preventivne in tudi kurativne storitve na način, da njihovo delovanje ni ogroženo, ni ogroženo s podeljevanjem koncesij. Težave so tudi s podeljevanjem koncesij, kajti način, ki je sedaj prisoten in ki omogoča, da zdravnik ugotovi, da izpolnjuje vse zahteve in nato zaprosi ali pa zahteva za koncesijo, pa o tem kasneje koncedent odloča, brez da bi pred tem preveril, ali je to potrebno, in razpisal koncesijo, seveda ni prava. Vse to so seveda ocene ministra, ki po naši oceni, po oceni poslanske skupine Socialnih demokratov, niso v skladu z nacionalnim programov Zdravje za vse do leta 2004. V tem nacionalnem programu, kot sem že dejal, je zdravstveni dom ohranil vsebino dela, ki mu ga nalaga zakon v obsegu, ki omogoča uspešno poslovanje pri podeljevanju koncesij, saj ne sme ogroziti obstoja zdravstvenega doma. Predsednika vlade sprašujem: Kakšno je vaše stališče oziroma stališče vlade do tako imenovanega sproščenega podeljevanja koncesij na primarni ravni zdravstva in posledično o bodoči vlogi zdravstvenih domov ter o napovedani privatizaciji slovenskih bolnišnic oziroma udeležbi zasebnega kapitala v njihovi lastniški strukturi? Hvala lepa.
Hvala gospodu Kontiču. Gospod predsednik, imate besedo.
Torej, spoštovani gospod poslanec, hvala za to vprašanje. V veliki meri se strinjam z opisom stanja, kjer pravite, da so nekatere stvari neurejene, da je podeljevanje koncesij zapleteno, da so težave z nadzorom itn. Od leta 1993 naprej, ko je bilo to podeljevanje koncesij zasebnim zdravnikom možno, je bil najprej zelo velik trend usmerjanja zdravnikov v zasebno prakso, vendar se je ta trend leta 2000 umiril. V tem trenutku mislim, da je odstotek zdravnikov, ki delajo v zasebni praksi, okrog 26% od vseh, kar Slovenijo uvršča v evropskem povprečju zelo nizko. Zelo malo je držav, ki imajo nižji odstotek zdravnikov, ki delajo v zasebni praksi. Lahko navedem države, ki so v glavnem bolj razvite, kjer je ta odstotek zasebništva med 60 in 100%. To je Avstrija, Nemčija, Belgija, Francija, Irska, Italija, Švica, Luksembourg. In tudi večina novih držav članic Evropske unije povečuje delež zasebne prakse v zdravstvenem sistemu. Opozarjam pa na to, da ne bi smeli ločiti zasebne prakse in zasebnega financiranja. Tudi če nekdo opravlja storitev v zasebni praksi in je ta storitev plačana prek javnih sredstev, ker ima koncesijo, to z vidika uporabnika še vedno zagotavlja isto. Pravzaprav, če smo povsem iskreni, se zasebna praksa, ne samo pri nas, ampak v vseh državah, uvaja zaradi večje konkurenčnosti, zaradi večje konkurence in posledično zato, ker prinaša večjo kvaliteto storitev. Tam, kjer ni konkurence, so vrste daljše, kvaliteta je manjša in tudi stroški so večji. Seveda v Sloveniji ločimo pristope na primarni, sekundarni ravni. V zvezi s sekundarno ravnijo zagotavljanja zdravstvenega varstva zadeve sploh še niso urejene. Stanje takšno, kakršno je sedaj, je nekje na začetku. Vlada pripravlja rešitve. Ne bi jih prejudiciral, ker deloma so tako že diskutirane, vendar vlada tega še ni obravnavala, minister se zelo trudi v tej smeri. Prav tako pa nameravamo nasploh urediti to področje privatnega in javnega partnerstva s posebnim zakonom, ki bo načeloma uredil to področje, ki pri nas ni urejeno - ne gre tukaj samo za zdravstvo, ampak za celotno sfero. Tako bo možno v okviru nekega transparentnega preglednega sistema zagotoviti sodelovanje zasebnega in javnega kapitala, urediti nadzor in povečati kvaliteto storitev. To oboje je v programu vlade v prihodnjem kratkoročnem obdobju. O teh rešitvah boste vsi razpravljali tukaj, ko bo vlada predlagala ustrezno zakonodajo, tako apeliram na to, da se s tem problemom skupaj spopademo in ga rešimo v korist večje učinkovitosti, krajših čakalnih vrst in boljšega zdravstvenega varstva.
Hvala, gospodu predsedniku. Želi poslanec dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Veseli me ponudba o tem, da bi te zadeve urejali skupaj. Jaz mislim, da bo to vsekakor pripravljenost vseh političnih strank, zastopanih tu v parlamentu. Ko ste govorili o zaustavitvi trenda odhodov zdravnikov v zasebno prakso, naj pri tem povem, da se je trend zaustavil predvsem zato, ker je podeljevanje koncesij v pristojnosti lokalnih skupnosti, ki so se odločile, da teh koncesij ne podeljujejo ravno zaradi tega, ker so istočasno tudi ustanoviteljice zdravstvenih domov in morajo poskrbeti za zavode, katerih ustanovitelji so. Zelo slabe izkušnje imajo ponekod tudi z dežurstvom na področju zobozdravstva, kjer so pretežno bile podeljene koncesije, zato bo treba tudi na tem področju opraviti dobro analizo. Predvsem pa me zanima: Ali je bila pripravljena analiza do sedaj, ki bi nam dala odgovore na to, za koliko so se zdravstvene storitve pocenile, od kar imamo znotraj zdravstvene mreže zasebnike? Ali je bila opravljena analiza, ki bi dala odgovor na to, kateri so pokazatelji višje ravni kvalitete zdravstvenih storitev v primeru zasebništva in za koliko se je zmanjšal primanjkljaj zdravnikov, od kar smo uvedli zasebništvo v Sloveniji? Vsaj odgovor na ta zadnji del je znan, ker zdravnikov primanjkuje, ni pa to verjetno razlog v zasebništvu. Prepričan pa sem, da tudi zasebništvo ne bo razlog za to, da zdravnikov v prihodnje ne bi primanjkovalo. Za odgovor se zahvaljujem.
Hvala gospodu Kontiču. Gospod predsednik izvolite.
Težave, ki se pojavljajo v operativi, niso od včeraj. Leta 2000, ko se je ta trend podeljevanja koncesij deloma ustavil, je bilo več razlogov za to. Ne podeljujejo koncesije samo lokalne skupnosti, lokalne skupnosti rabijo soglasje ministrstva. Se pravi, gre tukaj za zadnjo besedo države, ko mora ministrstvo odobriti takšne korake. Vendar pa je ta regulativa oziroma zakonodaja normativna podlaga celotnega področja, ki je zastala na neki točki. Leta 1993 je bil narejen prvi korak, potem se je to deloma dopolnjevalo, ampak nikoli se sistema ni doreklo. To je ključni razlog za to, da smo obstali na neki točki, kjer so rezultati mešani. Tisti, ki podeljuje koncesijo, lahko koncesijo tudi odvzame, če se ne spoštujejo postopki, pravila, ki so zapisani v koncesijski pogodbi, če se dela slabo, lahko koncesijo odvzameš. Tako tukaj jaz ne vidim nobenega problema. Tam kjer stvari niso bile dobre, kot pravite, je ta možnost obstajala. Prav veliko takšnih primerov ne poznam, jih ni bilo, kar seveda pomeni, da so tudi lokalne skupnosti bile v glavnem zadovoljne z uvajanjem te novosti, ki je seveda ni uvedla ta vlada, ker je bilo to začeto pred 12-imi leti. Je pa sedaj potrebno narediti korak naprej. Jaz sem prepričan, da večja kvaliteta upravnih storitev pomeni tudi na koncu manjšo potrebo po število zdravnikov oziroma po številu izvajalcev. To je zelo preprosta logika. Predvsem zaradi znanih finančnih problemov pa nikoli ne bo možno nameniti toliko denarja za zdravstveno varstvo, kot ga je možno porabiti. To vsi vemo. To je zelo občutljivo vprašanje, ker je pač potrebno iskati neko ravnotežje. Naj opozorim na to, da je včeraj na tretjem vrhu Sveta Evrope tekla razprava o človekovih pravicah v zdravstvenem varstvu, da je to nek evropski trend, ki pač širi področje človekovih pravic tudi tukaj in da je naloga države, da s svojo regulativo zagotavlja enake pravice, če se financirajo storitve iz javnih sredstev, ne glede na to, ali se to opravlja v javni ali v zasebni praksi. To je tisto, za kar moramo mi poskrbeti.
Hvala, gospodu predsedniku. V imenu Slovenske nacionalne stranke bo. Izvolite, gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz sem trdno prepričan, da je potrebna ta analiza, ki bo povedala, kakšna je kvaliteta dela pri zasebnikih in v javnem zavodu. Jaz ne verjamem, da zasebniki kvalitetnejše opravljajo posel kot zdravniki v javnih zavodih. Je pa to vsekakor tema, o kateri je vredno razpravljati tudi v državnem zboru, zato predlagam, da na osnovi drugega odstavka 246. člena poslovnika na naslednji seji opravimo razpravo o odgovoru predsednika vlade.
Hvala. O predlogu bomo glasovali v času glasovanja danes. Naslednji bo v imenu Slovenske nacionalne stranke postavil poslansko vprašanje gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Slovenska vlada nadaljuje politiko do Hrvaške, ki jo je zastavila prejšnja Drnovškova vlada. To se pravi, ves čas upoštevanje hrvaških zahtev in nikoli obramba slovenskih nacionalnih interesov. Kljub temu, da hrvaški veleposlanik govori o tem, da je tudi slovenska javnost podpornik in pa ena največjih zaveznic hrvaškega vključevanja v EU in Hrvatov nasploh, mislim, da to ne drži. V javnosti je mnenje popolnoma drugačno in nasprotno s stališči vlade. Na zadnjem posvetu, ki ste ga imeli, gospod premier, skupaj s hrvaškim premierom Sanaderjem, ste določili nekaj izhodišč, ki naj bi urejala te zadeve. In vendar so ta izhodišča pravzaprav nedodelana in težko bi rekel, da bodo pripeljala do kakšnega koli pozitivnega rezultata, kajti Hrvatje vedno in povsod vse obrnejo sebi v prid in vedno Slovence vodijo žejne čez vodo. Slovenija pošilja razne proteste, zaradi broda na Muri, zaradi školjčišča,vendar te uradne note ne dosežejo svojega namena. Nič se ne stori. Hrvatje se na to požvižgajo, dejstva in čas teče pa njim v prid. Tudi pri mostu na Muro, ki ste ga napovedali, da se bo gradil s slovenskimi in s hrvaškimi sredstvi, so vas verjetno Hrvatje potegnili za nos, kajti most naj bi se na tistem mestu gradil iz hrvaškega ozemlja na hrvaško ozemlje, kajti tisti del ozemlja, kjer naj bi most prišel na drugo stran, je uveden v hrvaški kataster. To se pravi, bi Slovenija Hrvatom gradila most, oni bi se nam pa še naprej smejali, tako kot se nam smejijo ves čas. Še vedno se govori o nekakšni razmejitveni črti nadzora po Piranskem zalivu, med tem ko je evidentno, da Piranski zaliv nikoli ni bil Hrvaški in je treba spoštovati tudi odločitev državnega zbora iz leta 1993 o nedeljivosti Piranskega zaliva, kar je povozil že gospod Drnovšek. Zato sprašujem v zvezi z nastajajočo oziroma nastalo zgodovinsko komisijo: Na katerih izhodiščih bo delovala ta mešana zgodovinska komisija: ali na zgodovinskih ali na izhodiščih z dne 25.6.1991 ali na izhodiščih, ki jih narekuje današnje stanje? Hvala
Hvala gospodu Jelinčiču. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Kar se tiče pravne osnove za delovanje slovenske vlade pri reševanju teh vprašanj, je znana. Ključni dokument, vezan na mejo med Slovenijo in Hrvaško, je bil sprejet 25.6.1991 in tam je v ustavnem aktu, ki ga je sprejela takratna skupščina oziroma parlament samostojne slovenske države, zapisano, da bo nekdanja republiška meja med Slovenijo in Hrvaško v prihodnje meja med državama. Na usklajevanju te formulacije, ki je bila sprejeta v enakem besedilu v ustavnem aktu Slovenije in Hrvaške, je bilo tudi dogovorjeno, da je pristojnost obeh držav od osamosvojitve naprej, ki se izvaja v praksi, je pristojnost policije in drugih organov, pristojnost, kot je bila pred 25.6., v rokah republiških organov. S takšno edino možno solucijo, ki je bila takrat sprejeta in ki jo je kasneje potrdila tudi Badinterjeva komisija, ko je ugotovila, da se Slovenija ni odcepila, ampak da je Jugoslavija razpadla, se je dalo rešiti velik del tega vprašanja, ni pa se dalo rešiti vprašanja meje v celoti, ker je bila ponekod pristojnost deljena. Tako so se pri istem postopku določene formalnosti opravljale pri slovenskih, določene pa pri hrvaških organih. Doslej je bila zbrana vrsta takšnih primerov. V zvezi s tem ni druge rešitve, kot da se rešitev najde. Ta formulacija, ki je bila sprejeta 25.6., tega ne rešuje. Zelo podobno je s črto nadzora v Piranskem zalivu. 25.6. je bilo načeloma jasno, kaj je črta nadzora, vendar pa tudi ne popolnoma jasno, ker obstajajo relativno nasprotujoči si dokumenti, ki se pač v teh poskusih, da se stvari uredijo, prinašajo na mizo. Če bo eventualno prišlo do mednarodne arbitraže, bodo tudi predmet mednarodne arbitraže. Res je parlament sprejel resolucijo o nedeljivosti Piranskega zaliva. Res pa je tudi, da je v času, ko je ta odločitev ali ta sklep parlamenta veljal, vlada v prejšnjih sestavah na operativni ravni pristala na operativno delitev Piranskega zaliva in se je ta črta premikala v dogovorih med policijami obeh držav. Sedanja vlada, pravite, nadaljuje po isti poti, kot so jo vodile prejšnje vlade. Jaz mislim, da se takšne stvari ne dogajajo več. Težko pa je potem, ko je neko stanje že vzpostavljeno, brez soglasja, brez dogovorov to stanje premikati, razen, če ne potegneš enostranskih ukrepov. Tukaj pa je Slovenija zavezana k mednarodnemu pravu, ki preprečuje oziroma govori o tem, da se morajo države izogibati enostranskih korakov. To seveda ne pomeni, da Slovenija tolerira enostranske korake z druge strani. Pošiljanje diplomatskih not ni brezpredmetno. Če država pošlje noto na neko konkretno dejanje, ki se zgodi, to pomeni, da se s tem ne strinja, ne pristaja in je vzpostavila stanje, ko praksa v bistvu ustvarja tudi pravo in to seveda, čeprav to zgleda včasih malo trivialno, ni nepomembno v mednarodnem pravu. Kar se tiče zgodovinske komisije, ne bo izhajala iz 25.6. Namen ustanovitve mešane zgodovinske komisije je, da prouči odnose med državama, tudi v času, ko še nista bili samostojni državi. Na tej podlagi, ne da predlaga konkretne rešitve, ampak osvetli stanje. Kar se tiče zapleta na Muri, je Slovenija reagirala. Predsednik hrvaške vlade je obljubil, da se bo stanje vrnilo v prvotno stanje, preden je bil ta brod odpeljan. Kar se tiče mostu, ni bil dosežen dogovor, da se most gradi tam, kjer je [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] hrvaški, ampak tam kjer je mejna razmejitev nesporna.
Hvala, gospodu predsedniku. Izvolite, gospod poslanec za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Skupni ustavni akt iz 25.6. ni več pravno zavezujoč dokument, kajti v tem času so Hrvatje uradno zahtevali kar nekaj popravkov oziroma sprememb. Glede na mednarodno pravo potem ta dokument ni več zavezujoč za našo stran. Badinterjeva komisija je bil zgolj začasen in časovno omejen inštitut, ki je tudi danes že presežen. Tako tukaj ni potrebno, da se nanj sklicujemo. 25.6.1991 ni bilo črte nadzora v Piranskem zalivu. To so Hrvatje kasneje dodali oziroma začeli uporabljati. Izhodišča za mednarodno arbitražo morajo biti utemeljena na tistem, kar bo pripravila zgodovinska komisija, ki upam, da bo posegla daleč nazaj v zgodovino, vsaj v tisto obdobje v začetku 20. stoletja, če ne še kaj bolj nazaj. Zato tudi mislim, da bi bilo smiselno, da v tej komisiji sodeluje tudi kakšen predstavnik parlamenta, ki se bo zavzemal za slovenske interese, kajti potrebna je transparentnost te zgodovinske komisije. Ne gre za politično komisijo, gre za strokovno komisijo in tukaj tajnost ni potrebna. Ker drugače, ne vem, Hrvatje so napovedali določene akcije, vsaj ti ribiči in ne vem, ali bo morda potrebno tudi s slovenske strani izvesti kakšne akcije, recimo odstranitev boj po privatni poti, če tega vlada oziroma država ne zna narediti in ne zna zagotoviti suverenosti lastnega ozemlja. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod predsednik.
Ne bi svetoval privatnih akcij. Mislim, da to ne bi prispevalo k ničemur. Vlagamo velike napore v to, da se za čas, dokler problem ni rešen, dogovori skupna izjava o izogibanju incidentom. Upam, da bo to možno v napovedanem času uskladiti. Položaj Slovenije ni slab, tudi v prihodnosti ne pričakujemo, da se bo poslabšal, ampak prej obratno. In nikakršna nervoza v zvezi s tem ni na mestu. Še posebej glede na to, da so nekatera vprašanja odprta že dalj časa, in da ni možno pričakovati, da se bo to kar čez noč rešilo. Kar se tiče zgodovinske komisije, mislim, da ni potrebe, da bi v njej ali pa pri njenem delu sodelovali politiki oziroma bi politiki bili člani te komisije. K sodelovanju komisije so v širšem smislu vabljeni vsi, ki imajo kakršnokoli znanje, dokumentacijo ali željo, da prispevajo k temu, da se ti odnosi razsvetlijo. Tako bomo zelo veseli kakršnihkoli tovrstnih prispevkov. Ni pa namen ustanovitve te komisije, da pripravi konkretno rešitev v tem smislu, da predlaga mejno črto ali kaj podobnega. To enostavno ne bi bilo možno, ker je to paritetno sestavljena komisija, ki smo jo sestavili - oziroma sestavljena je že, ni pa še formalno imenovana oziroma potrjena, podpisana - zaradi tega, da se zgodovina teh odnosov osvetli tudi z zgodovinskega vidika, z vidika dejstev in mislim, da glede na to, da vsi ves čas ponavljamo, da so argumenti na naši strani, da so dejstva na naši strani in v veliki meri je dejansko tako, delo takšne komisije lahko samo koristi pri tem, da čim prej pridemo do spodobne rešitve. Hvala lepa.
Hvala, gospodu predsedniku. V imenu Liberalne demokracije Slovenije, bo predsedniku vlade postavil vprašanje mag. Anton Rop. Izvolite.
Hvala gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade. Sprašujem vas: Ali boste kljub pomislekom in argumentom strokovne javnosti, novinarjev, predsednika države dr. Janeza Drnovška, še naprej vztrajali pri podržavljanju javne RTV oziroma ukinitvi njene javnosti? Da predlagana zakonska rešitev pomeni popolno podreditev RTV dnevni politiki oziroma kapricam trenutne vlade, je prepričana ne le domača, marveč tudi tuja strokovna javnost. Naj vas samo spomnim na nekaj izjav tujih ekspertov in politikov. Generalni sekretar mednarodne zveze novinarjev Aidan White pravi, da je vaš predlog nevaren za dobro novinarstva in za ugled Slovenije, kot modela demokracije v vzhodni in srednji Evropi. Predsedujoči odbora za medije pri svetu Evrope Karel Jakubovič pravi, da vsa dejstva kažejo, da bo RTV Slovenija le še podaljšek večine v parlamentu in da tako RTV Slovenija ne bo več javna televizija. Direktor pravnega oddelka evropskega združenja javnih televizij Werner Ranfor se strinja z oceno, da RTV Slovenija ne bo več javna televizija, in dodaja, da bo sprememba, ki jo predlagate, Slovenijo uvrstila med tiste, ki imajo to področje slabo urejeno. Zato vas sprašujem: Kakšni argumenti oziroma katere mednarodne avtoritete na tem področju so še potrebne, da bi vas prepričali v pogubnost vašega predloga tako za našo demokratično ureditev kot za mednarodni ugled naše države? Ali pa vam je preprosto vseeno in menite, da za vas velja, da ste država pač vi?
Hvala gospodu Ropu. Izvolite, gospod predsednik.
Hvala za vprašanje. Zagotavljam vam, da vlada nima namena, da bi stanje, ko gre za status nacionalne radiotelevizije, status zaposlenih in končno kvaliteto izdelkov tega zavoda, poslabšali, ampak nasprotno, naš namen je, da se stanje izboljša. Na citate, ki so bili tu navedeni, ko ste citirali tiste, ki ne poslušajo slovenskega radia in ne gledajo slovenske televizije, bi vam lahko navedel vrsto citatov poslušalk in poslušalcev slovenskega radia ter gledalk in gledalcev slovenske televizije, ki s tem, kar plačujejo, gledajo in poslušajo, niso zadovoljni. In to je osnovni razlog, da smo šli v to spremembo. Pri tem se je vlada zgledovala po številnih razvitih evropskih državah, kjer imajo status nacionalnih RTV hiš dobro urejen, kjer zadeve funkcionirajo, kjer na osrednjih poročilih ne preštevajo vsak dan vsake bombe posebej, ki poči v Iraku, ampak so zelo pozorni do stvari, ki se dogajajo v njihovih državah, ne samo v glavnem mestu, ampak tudi širše, in kjer so nacionalni javni mediji, ki jih ljudje drago plačujejo, tudi nekje v funkciji hitrejšega razvoja, zagotavljanja nekih standardov in končno tudi promocije tistih državljank in državljanov, ki se najbolj trudijo, ki dosegajo velike uspehe v tujini, patentirajo nove izdelke, doma pa jih praktično ni možno videti. Namesto tega pač vsak dan gledamo in štejemo vsako bombo, ki poči tam, desettisoč kilometrov stran. Razlogi za to, da se zadeve uredijo, so doma in tu bomo zadeve tudi urejali. Vlada se tudi ne boji, odkrito rečeno, kakršnekoli javne razprave na kateremkoli svetovnem ali pa evropskem forumu. Zelo smešno se sliši to, češ, bo Evropa reagirala. Slovenija je Evropa, čas bi bil, da se na to navadimo. Celo predsedovala bo Evropski uniji, tudi evropskemu svetu, še v tem mandatu. Tako kot mi predlagamo ureditev tega področja, imajo urejeno številne države z daljšo demokratično tradicijo, tudi z daljšo demokratično tradicijo civilne družbe, kjer se niso zamenjale samo table, ampak se je to dejansko vzpostavilo skozi generacije. Tako nimamo nobenega od teh zlih namenov, ki se vladi pripisujejo. Ne nameravamo podržaviti novinarjev, kot se je to zgodilo v prejšnjem mandatu, ko je prejšnja vladna koalicija sprejela zakon, v katerem piše, da so novinarji na TV Slovenija javni uslužbenci. Mi zagovarjamo svobodo novinarskega dela. Nimamo nobenih popadkov, da bi ravnali tako, kot se je ravnalo doslej, bomo pa, kot smo večkrat zelo jasno povedali, branili to institucijo, v kateri danes vsi sedimo, ki si naenkrat jemlje legitimnost, pravico, odločanje o sestavi ali pa o delni sestavi sveta, ki potem vodi ta nacionalni zavod, češ, da to ni kompetenten organ, hkrati pa ta organ je kompetenten, da odloča o imenovanju sodnikov računskega sodišča, ustavnega sodišča, vseh sodnikov in tako naprej. Če so potem tudi vse te odločitve politične, strankarske, nesprejemljive, potem je treba kompletno na novo napisati slovensko ustavo in v ustavo napisati, da v Sloveniji odloča nekaj društev, ki jih imenuje nekdo, ki je bil doslej na oblasti.
Hvala, gospodu predsedniku. Želi gospod poslanec dopolnitev vprašanja? Kar izvolite.
Najlepša hvala. Najprej, citiral sem tiste tujce, ki so obiskali Slovenijo in slišali obe plati, in tiste, ki so eksperti na tem področju. To se vam sliši smešno, to se vam zdi tako, kot je včasih bilo značilno za totalitarne režime, kot neki tujci, ki so prišli in ne poznajo realnosti v Sloveniji. Zanimivo je, da mislite, da ne poznajo realnosti tudi ljudje, kot so predsednik države, da ne poznajo realnosti v tej državi novinarji. Vsi ti so stopili proti temu zakonu, vsi ti pravijo, da gre za politizacijo RTV Slovenija in ukinjanje javne televizije in o tem ni nobenega dvoma. Tudi argumenti, češ, da RTV Slovenija ne dela dobro, da ima slab program, da tako ocenjujejo državljanke in državljani, ne upravičujejo sprejema zakona, ki slabša možnosti za svobodno in neodvisno funkcioniranje RTV Slovenija. Če menite, da ne dela dobro in če menite, da je možno izboljšati organizacijo, potem je seveda upravičeno predlagati zakon, ki to tudi doseže, vendar vaš zakon tega ne doseže. Tisto, kar bi vas rad povprašal, pa je: Ali se zavedate ob vsem tem, da s tem, ko ukinjate javno RTV, in o tem ni nobenega dvoma, pravzaprav ukinjate tudi temeljni razlog, zakaj morajo imetniki RTV prejemnikov plačevati RTR naročnino? Ustavno sodišče je leta 1994 pod predsedovanjem vašega sedanjega ministra za pravosodje razsodilo in presodilo, da je obveznost plačevanja naročnine primerna in potrebna, da bi preprečili politične vplive na programsko vsebino in kvaliteto, da bi s tem javni RTV Slovenija ohranili in zagotovili zadostno stopnjo neodvisnosti. S tem zakonom pravzaprav temeljni razlog za to ukinjate. Še enkrat bi vas rad pozval, da razmislite o vseh teh argumentih, če vam niso všeč tujci, če menite, da oni ne vedo, pa vendarle razmislite o teh, ki vas doma opozarjajo, da je ta rešitev, ki jo predlagate, neustrezna.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Jaz pač razumem, da nekdo nasprotuje ureditvi nekega področja, ker se boji, da bo to urejeno sedaj drugače, bolj transparentno in da ne bo možno ravnati tako, kot se je ravnalo doslej. Razumem tudi, da to, kar je bilo doslej razglašeno za idealno stanje, ta krčevita obramba nečesa, kar velikanska večina ve, da ni dobro, ravno kaže na to, da je bilo doslej to področje silno politizirano, znani so primeri, ko so generalni tajniki vladnih strank trikrat klicali v oddajo na nacionalno televizijo in urejali ne samo programa, ampak konkretno oddajo in nobenega protesta ni bilo, čeprav se je to vedelo v hiši in tudi širše. Nihče ni protestiral, novinarsko društvo se ni oglasilo, ko ste podržavili novinarje v prejšnjem mandatu in jih naredili za javne uslužbence. Tako z istimi dvojnimi merili nima smisla razpravljati. Mislim, da tudi ni dobro, da se ljudem, ki prihajajo v Slovenijo polagajo v usta primerjave, da je Slovenija takšna kot Turčija ali pa Tunizija ali pa še nekatere druge države, ko gre za medijsko svobodo. To je blatenje države v tujini, ki nikomur nič ne prinaša, še posebej, ker zadeve niso resne. Ne vem, kako si predstavljate, da bodo francoski novinarji protestirali proti temu zakonu, ne parlament, ampak če sam predsednik Francije, gospod Chirac, imenuje velik del članov sveta, ki vodi francosko RTV, imenuje celo predsednika, brez parlamenta, brez civilne družbe in nihče tega ne postavlja pod vprašaj. Na Finskem parlament imenuje celotno sestavo itd. V predlogu zakona je besedilo, ki zagotavlja, da bodo šle stvari naprej, in to besedilo se glasi takole: "Programski svet RTV Slovenija so lahko izvoljene oziroma imenovane osebe, ki s svojim znanjem, ugledom, dosežki na kulturnem, izobraževalnem ali katerem koli drugem področju družbenega življenja lahko pripomorejo k dobremu delovanju in krepitvi ugleda javne radiotelevizije tako v RS kot v tujini." Zakaj ni možno tja predlagati kogar koli, ni možno reči, da tiste, ki jih bo pa tukaj izvolila večina, da so pa politični, potem so tudi vsi ustavni sodniki politični in je ta najvišji sodni organ, ki ste ga imenovali, politični, kar je še večja katastrofa kot ta svet. Ta kriterij, ki je tukaj zapisan v predlogu zakona onemogoča, da v ta svet lobisti [[...]] [[Opozorilni znak.]] [[... ..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]kot so bili doslej, ljudje, ki iščejo tukaj materialno korist, in še vrsta drugih varovalk je tukaj, ki zagotavljajo bistveno boljše in bolj transparentno upravljanje s tem nacionalnim zavodom.
Hvala, gospodu predsedniku. V imenu Slovenske demokratske stranke bo predsedniku vlade postavil vprašanje gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade. Problematika plač in zaposlovanja v državni upravi je vedno odmevala v medijih in tudi v javnosti. Vlade so v preteklih letih večkrat izjavljale, da je treba zaposlovanje v državni upravi ne samo ustaviti, ampak zaposlenost celo znižati ter da je treba urediti plače v javnem sektorju. Veliko se je govorilo tudi o antibirokratskem programu. Ob sprejemanju zakona o javnih uslužbencih v državnem zboru leta 2002 se je prejšnja vlada zavezala, da bo pristopila k racionalizaciji poslovanja državne uprave. S strani najvišjih državnih uradnikov pa je bilo večkrat slišati, da se bo število zaposlenih v državni upravi zniževalo za 1% letno. Vendar se je lani, leta 2004, število zaposlenih javnih uslužbencev v državni upravi povečalo za 775 oziroma za skoraj 2,3%. Nekonsistentna je bila tudi plačna politika. Posledica tega so tudi izjemno visoke plače v javnem sektorju, na primer v zdravstvu, lekarništvu, pa tudi še kje drugje. Tu predvsem izstopajo nekateri direktorji javnih zavodov, katerih plače daleč presegajo plače najbolj odgovornih predstavnikov države. Koalicijske stranke so se s podpisom koalicijske pogodbe zavezale, da bodo v štiriletnem obdobju dejansko sledile trendom zmanjševanja števila zaposlenih v civilnem delu državne uprave, in sicer tako, da bo vlada pri sprejemanju kadrovskega načrta vsaki dve leti postavila za odstotek nižje zaposlitvene kvote. Spoštovani predsednik vlade, sprašujem vas: Kako boste pristopili k realizaciji teh ciljev? Hvala.
Hvala gospodu Tanku. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Gre za izjemno pomembno temo. Posredno ali pa neposredno se boste z njo srečali tudi v kratkem, ko boste govorili o rebalansu proračuna za letošnje leto. Če malo pogledamo zgodovino naraščanja državne uprave, potem vidimo, da smo leta 1991 v Sloveniji imeli okrog 10.000, celo nekaj manj, zaposlenih v državni upravi. Potem pa je ta številka strmo naraščala in danes dosega skoraj število 35.000, se pravi, povečanje za 25.000. Deloma je bilo to povečanje upravičeno. Slovenija je, prvič, zaokrožila svojo državnost, potem, v zadnjem času tudi vzpostavlja institucije, ki so potrebne za delovanje v okviru Evropske unije in deloma Nata. Vendar pa je ta številka prevelika. S temi racionalnimi argumenti in analizami enostavno ni možno pojasniti tako drastičnega naraščanja v tem času. To je v rekordne višave potisnilo tudi stroške. Poglejte, kako je to naraščalo v proračunih iz leta v leto. In kljub temu, da so se prejšnje vlade v zadnjih letih zavezovale, kako bodo to številko zmanjšale, se to praktično nikoli ni zgodilo. Od 1. januarja 2001, od začetka prejšnjega mandata, do decembra lanskega leta, ko se je prejšnji mandat končal, je število, kljub temu, da je tudi v prejšnjem mandatu veljala neka usmeritev, da se bo zmanjšalo, naraslo še za dodatnih 3.500. Resnici na ljubo je treba povedati, da je večji del te številke šel na račun dodatnega zaposlovanja v policiji, deloma tudi v slovenski vojski zaradi profesionalne vojske in da se je strošek zaradi tega morda nekoliko zmanjšal nekje drugje. Ključni razlog za to, da je bilo povečanje tako veliko, je po mojem mnenju neodgovorno ravnanje s kadrovskimi viri. Mi smo trdno odločeni, da se v civilnem delu državne uprave v naslednjih letih ta usmeritev zmanjševanja za 1% letno uresniči. Kako bomo to dosegli? Tukaj je nekaj ukrepov, za katere smo se odločili. Prvi je ta, da se ob upokojevanju oziroma ob odhajanju iz državne uprave ne zaposluje kar avtomatsko, ampak da se vsaka takšna rešitev pretehta, se pravi, da ni avtomatičnih nadomestil. Potem gre tukaj za uporabo notranjih rezerv, ki obstajajo. Večji je organ, več ima zaposlenih, več notranjih rezerv. Ključno možnost za zmanjševanje vidimo v neki drugi usmeritvi vlade, ki se ji reče odpravljanje administrativnih ovir, manj je birokratskih postopkov, manj je tudi potrebnih uslužbencev, ki jih izvajajo. To bo šlo z roko v roki in bo možno na ta način nekaj zmanjšati. Iščemo rezerve tudi v ministrstvih za obrambo in v ministrstvu za notranje zadeve. Tukaj je potreben tudi na sploh drugačen pristop, kot je bil v prejšnjem mandatu. Recimo za schengensko mejo se je zaposlovalo ljudi za nedoločen čas. Vemo pa, da schengenska meja ne bo nekaj, s čimer se bomo ukvarjali nedoločen čas. Slej ko prej je ne bo in zaradi tega je treba ta princip zaposlovanja spremeniti, tudi ko gre za carino, ker v določenem obdobju bo teh potreb bistveno manj. Zaradi tega je tudi vlada na zadnji seji, ko je sprejemala predlog rebalansa proračuna, sprejela kadrovski načrt za letošnje leto, ki že upošteva to usmeritev in omejuje zaposlovanje oziroma zmanjšuje število zaposlenih ob koncu leta. In če bomo to dosegli, mislim, da bo to prvič, ne samo od osamosvojitve naprej, ampak nasploh odkar v Sloveniji obstaja državna uprava, da se bo število zmanjšalo, ne pa povečalo.
Hvala, gospodu predsedniku. S tem zaključujem postavljanje vprašanj in se gospodu predsedniku zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na glasovanje, in sicer v skladu s predlogom poslanca gospoda Kontiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje gospoda Bojana Kontiča v zvezi s podeljevanjem koncesij v osnovnem zdravstvu." Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 23, proti 40. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajam na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENEM VARSTVU IN ZDRAVSTVENEM ZAVAROVANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisano Cvetko Zalokar Oražem. Prosim, nekoliko tišine! V zvezi s tem zakonom je odbor za zdravstvo predlagal državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa Cvetka Zalokar Oražem, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Sprememba zakona, s katero obravnavo bomo začeli sedaj, smo predlagatelji pripravili na pobudo društva bolnikov s fenilketonorijo. To je izjemno težka bolezen s presnovnimi motnjami. Člani društva so nas v decembru 2004. leta opozorili, s kako velikimi težavami se srečujejo pri uveljavljanju pravice do povrnitve stroškov, ki jih imajo zaradi svoje težke bolezni. Težavo so zaznali v lanskem letu. Bolnikov z dednimi presnovnimi motnjami v Sloveniji na srečo ni veliko: v tem trenutku 112. Ti so že zaradi bolezni v zelo težkem položaju. Zaradi nekaterih zakonskih določil pa jim je ta še dodatno otežkočen. Ker zaradi svoje bolezni ne smejo uživati beljakovin, se vsakodnevno prehranjujejo izključno s posebnimi pripravki, katerih vrednost mesečno znaša več kot 220 tisoč tolarjev. Ti pripravki ne sodijo med zdravila, pač pa se jim stroški z mesečnim zamikom po posebnem pravilniku lahko, poudarjam, da samo lahko, ne pa obvezno, povrnejo. To pa je odvisno izključno od dobre volje uradnikov na zavodu za zdravstveno zavarovanje. Res je, da so se sredstva bolnikom doslej praviloma vedno povrnila. Obstaja pa bojazen, da se to spremeni, in da bo ob velikih finančnih prihrankih, ki jih mora realizirati omenjeni zavod, to lahko že jutri drugače. Statusa pripravka torej po spremembah ne bodo več urejali pravilnik, sklepi ali dobra volja uradnikov na zavodu, pač pa bi bil določen z zakonom in bi bolnikom dajal večjo varnost in zagotovilo, da se bo to tudi dolgotrajno in stalno uredilo. S spremembami zakona naj bi omogočili dostopnost do tega pripravka s kritjem neposredno in v celoti iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, kar trenutno odraslim bolnikom ni omogočeno, pač pa morajo skozi zahteven, dolgotrajen in mučen birokratski postopek na osnovi vsakokratnega strokovnega mnenja zdravnika in posebne vloge. Ali je res potrebno, da jim ob vsem hudem, kar jih je zadelo že z boleznijo, življenje zagrenimo še mi? Poleg tega je med temi bolniki več kot 40% nezaposlenih, ki morajo za nakup zdravil najemati kredite, se zadolževati, izposojati denar in podobno. Če pa tega pripravka ne zaužijejo, jim grozijo velike težave in resne okvare živčnega sistema ter cela vrsta drugih nepopravljivih posledic. V imenu predlagateljev vas pozivam, spoštovane poslanke in poslanci, da s spremembo zakona bolnikom omogočimo takojšnjo rešitev predstavljenega problema. To je mogoče. In že v naslednjem mesecu bi jim lahko prihranili veliko skrb, nepotrebne poti, omilili finančne težave ter zagotovili dolgoročno in popolno rešitev. Pokažimo svojo življenjskost in občutek za težave sočloveka.
Hvala, gospe Zalokar Oražem. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Slovenske ljudske stranke bo stališče poslanske skupine predstavil gospod Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar na ministrstvu za zdravje, cenjene kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki razumemo stisko bolnikov, ki se soočajo s problemom zagotavljanja sredstev za pripravke hrane pri prirojenih motnjah presnove. Vsakdo, ki se sooča s kakršnokoli boleznijo, je potreben pomoči in nege. Zato mora vsaka država vzpostaviti sisteme, ki zagotavljajo dostopnost in učinkovitost zdravstvene oskrbe za vse prebivalce. Strinjamo se s predlagatelji, da je treba rešiti tudi take posebne primere, kot so navedeni v predlogu zakona. Opozorili pa smo že na odboru za zdravje, da obstajajo še druge oblike bolezni, ki še niso ustrezno urejene, tako njihovo odkrivanje kot zdravljenje in pokrivanje stroškov le-tega, v skladu z našim zdravstvenim sistemom in zdravstvenim zavarovanjem. Zato v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo celovitejše rešitve in sprejem takih dopolnitev ter sprememb zdravstvene zakonodaje, ki bodo predvidele in uredile celoviteje take in še vse druge oblike bolezni in zdravljenja. Na ministrstvo za zdravje in na vse poslanske skupine v državnem zboru je društvo, ki se bori za ureditev razmer za bolnike s hepatitisom C, naslovilo prošnjo za ureditev njihovih problemov v posebnem zakonu. Iz poslanega gradiva je razvidno, da je v Sloveniji okrog 700 bolnikov, to je bolnikov s kroničnim in akutnim hepatitisom C, ki trdijo, da njihovo zdravljenje ter nadomestila stroškov niso ustrezno urejena. Nerazumljivo je, da prav tako v javnosti ni dovolj ozaveščenosti glede nevarnosti in možnih okužb ter posledic hepatitisa C. Pričakujemo, da bodo takšne in podobne bolezni v ustrezni zakonodaji ustrezno zajete in tudi obravnavane. Zato menimo, da predlagani zakon, ki predlaga rešitve za bolnike z rojenimi motnjami presnove, sodi v sklop celovitejših sprememb in dopolnitev zakona o zdravstvenem varstvu, ki bo v ustrezne določbe vključil te in bolnike s podobnimi zdravstvenimi težavami. Prav tako pričakujemo, da bo zakon predvidel rešitve tudi za bolnike s hepatitisom C in njim podobne bolnike. V Slovenski ljudski stranki se bomo zavzemali, da se v predlog sprememb zakona, ki ga pripravlja vlada, vključijo ustrezne rešitve za vse takšne primere. Zato predloga sprememb, ki je na dnevnem redu, v Slovenski ljudski stranki ne bomo podprli. Hvala.
Hvala, gospodu Prevcu. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Danes smo priča temu, da lahko mirne duše rečemo, če predlogi pridejo z napačne strani, so a priori zavrnjeni. Meni je žal, da je ta predlog predlagala skupina LDS-a, bolje bi bilo, če bi prišel iz kakšne druge strankarske sredine in bi bil podprt. Pogovarjamo se o 20 milijonih tolarjev stroškov, ki naj bi jih bili deležni ti bolniki, saj vemo, da za otroke in mladoletne je v celoti pokrit strošek zdravljenja. Povedal vam bom primer, ko smo na odboru za gospodarstvo podprli bolnike z azbestozo, podaljšali zakon, ki je nehal veljati lansko leto, s časovno preambulo enega leta in namenili tem bolnikom 700 milijonov tolarjev, da bi lahko normalno vršili diagnozo, ki ima dolgo latentno dobo in normalno upokojevali te bolnike. Tu, ko gre resnično za hudo bolezen, za katero ni moč reči, da se lahko zdravi drugače kot s selektivnim vnosom hrane, nimamo posluha. In kar 46% teh bolnikov-odraslih je brezposelnih. Slišali smo danes, da dobijo sicer refundiran strošek, vendar po zapletenih birokratskih postopkih. Vprašam vas, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, mar je bolan človek res vreden tolikšnega nerazumevanja nas tukaj v državnem zboru, da ne moremo najti toliko razuma in toliko zdrave pameti, da bi spregledali enkrat, kdo je kje in kdo za kaj odloča in se nehali deliti na leve in desne in odločili v prid tej mali skupni ljudi? 20 milijonov je vprašanje, pa se ne znamo modro odločiti. Seveda v Slovenski nacionalni stranki podpiramo predlog, čeravno ni dobil potrebne podpore na matičnem delovnem telesu. Sam sem izrazil zelo veliko žalost nad tem, da se resnično moramo povsod deliti na to, kdo kaj predlaga in iz katerih vrst prihaja v bistvu kakšen predlog. Upam, da bomo v prihodnosti to prakso presekali, zlasti ko gre za bolne, in zavedajmo se, da smo danes mi zdravi, jutri smo lahko bolani. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Prijatelju. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Namesto gospoda Rezmana bo stališče predstavil gospod Klavora, se opravičujem.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Glede na to, da matični odbor ni sprejel nobenega amandmaja in da je glasoval tako, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo bi vam rad povedal par besed. Ne bi se rad spuščal v strokovne debate o tem problemu, ampak bi rad povedal v prvi vrsti, da je zelo pohvalno, da ste sprožili ta problem, čeprav se sprašujem, zakaj šele sedaj, ker bolniki s to presnovno boleznijo so že dalj časa prisotni v slovenskem prostoru. Mislim, da je pomembno, da take stvari obravnavamo. Mislim pa, da je pomembno pri tem pa tudi to, da se spomnimo, da je takih skupin bolnikov še veliko. Jaz jih poznam. Pa tudi ne samo z boleznimi, tudi z drugimi težavami, ki terjajo precej denarnih sredstev. Ko sem se o tem odločal, prvič tako, drugič pa tako zato, ker sem izvedel, da bo ta zadeva, ki je bila sprožena, prišla v nov popravljen zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Ko sem o tem bil prepričan, sem se za to odločil. Ne bi rad, da bi naša poslanska skupina, v imenu katere imenu govorim, napravila kakršnokoli napako ali prizadela kakšno drugo skupino. Samo eno vprašanje, spoštovane poslanske in poslanci: Boste enako glasovali, ko vas bom vprašal, ali je boljši analogni slušni aparat ali digitalni, ki stane trikrat ali štirikrat več? Mislim, da bo za gluhe in naglušne. Mislim, da bo ta stvar urejena, čeprav opozarjam spoštovanega gospoda državnega sekretarja in tudi vas poslanke in poslanci, da tudi ob tem, ko bomo morda sprejeli oziroma obravnavali zakon o zdravstvenem varstvu, bomo morda debatirali, ali je pravilno, da tem ljudem krijemo samo 70% stroškov in 30% ne. Kategorija do 26 let je pokrita. Govorili ste o nezaposlenih. Obljubljeno je, da vsi tisti, ki so socialno šibki oziroma nimajo nobenih podpor, bodo to podporo dobili oziroma imeli 100% plačano. Obenem tudi apeliram, da se takrat spomnimo tudi na to, da obstaja 259. člen pravilnika zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki je že do sedaj povrnil vse stroške, vendar apeliram na to, da te poti ne bodo tako dolge, kot so bile doslej. Gre za dobrih 112 bolnikov s to presnovno boleznijo.Ne spuščam se v druge presnovne bolezni. Mislim, da bomo to zadevo rešili. Vendar, še enkrat, ne bi radi prizadeli še neštetih drugih skupin. Ob tem še to. Nekatere države 100% to krijejo. Res je. Nekatere države pa, recimo Nemčija, to krijejo tudi z dodatnim zdravstvenim zavarovanjem. Ob vsem tem, kar sprejemamo, ne pozabimo tistega starega rekla, ki se ga velikokrat spomnim: "Tudi za bogate je to zdravstvo zelo drago." Hvala.
Hvala, gospodu Klavori. Gospod Franc Jazbec bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki je pred nami, je v proceduro vložila skupina poslancev s prvopodpisano gospo Zalokar. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke sočustvuje s problemom, s katerim se srečujejo bolniki s prirojenimi presnovnimi motnjami, vendar pa menimo, da je to problematiko smotrneje reševati sistemsko. Prav tako smo seznanjeni z resnostjo okvar, ki jih nezdravljenje bolezni pri odraslih bolnikih lahko povzroči. Zaradi tega želimo z vso odgovornostjo pristopiti k lajšanju težav predvsem z dostopnostjo pripravkov in z odpravo birokratičnih ovir bolnikov s prirojenimi presnovnimi motnjami. Sistemskost problematike zdravstvenega varstva in zdravstvenega zavarovanja pri navedenih bolnikih terja celovit pristop v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja. Ministrstvo za zdravje je takšen predlog sprememb in dopolnitev zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju že pripravilo in bo kmalu vložen v zakonodajno proceduro. Povedati je treba, da je minister danes v popoldanskem času na novinarski konferenci zakon tudi javno predstavil in da je od danes naprej v javni obravnavi. Po veljavni ureditvi je plačilo prispevkov s terapevtsko indikacijo z odstranjenimi specialističnimi amikolizmi za zdravljenje presnovnih motenj, ki so namenjeni bolnikom do 26 leta starosti, zagotovljeno iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja, ker so navedeni pripravki kot hranilo za otroke s težjimi presnovnimi motnjami uvrščeni na pozitivno listo zdravil. Drugače je za odrasle bolnike, ki morajo tovrstne pripravke plačevati sami. Pri tem je potrebno poudariti, da jim izjemoma lahko zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije na podlagi njihove vloge in skladno z 259. členom pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja odobri delno ali celotno povračilo stroškov za pripravke, pri čemer po znanih podatkih ni bilo primera, da bi stroški ne bili povrnjeni. Obenem želimo poudarjati dejstvo, da problem bolnikom s prirojenimi presnovnimi motnjami ostaja že od leta 2001. Pri tem se sprašujemo, zakaj prejšnja vladajoča koalicija tega problema v času svojih mandatov ni rešila, ko je imela primerno večino in bi ustrezno rešitev problema lahko izglasovala. Sedaj pa no novo koalicijo naenkrat takšni očitki, ki niso primerni in so zavajajoči. Na koncu želimo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ponovno poudariti, da parcialno spreminjanje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja ni primerno, da bo ta problematika ustrezno in celovito rešena v zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke zato predlaganega predloga ne bo podprla.
Hvala, gospodu Jazbecu. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališče poslanske skupine Narodnosti.
Spoštovani! Predlog zakona podpiram, saj se mi zdi, da je potrebno takoj pomagati bolnikom, ki so v hudi stiski in si morajo denar za zdravila sposojati. Bolezen je težko nositi tudi takrat, če ni finančnih težav. Ne vem in ne razumem, zakaj bi še naprej čakali na predlog vlade, saj je vsak mesec čakanja za te bolnike mučen in problem. Menim, da je prav, da glede na to, da gre za dedno bolezen, je bolje, da se sredstva v celoti zagotovijo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, tako kot je predlagano v tej spremembi. Bodimo človeški, saj gre za hudo bolezen, in če je možno, potem ublažimo napako, ki je zagrešilo življenje. Moramo se zavedati, da bolezen ne izbira ne med levimi ne med desnimi in niti se ne zavedamo, da je že tukaj. Mogoče ogroža ravno nas ali naše najdražje. Hvala.
Hvala gospe Pozsonec. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo predstavila stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo predlagano spremembo podprli, saj smo bili tudi pobudniki zanjo. Soočeni s težavami bolnikov menimo, da je to nujno potrebno. Sprememba pa pomeni le pravno in zakonsko ureditev pri povračilu stroškov za pripravek, ki ga morajo bolniki nujno vsakodnevno uživati, odraslim bolnikom pa povrnitev stroškov za omenjeno živilo, ki je v resnici življenjsko nujno potrebno zdravilo, in mesečno znašajo stroški zanj preko 220 tisoč tolarjev, še enkrat ponavljam, po sedanji ureditvi ni zakonsko zagotovljeno. Zanje morajo opraviti dolgotrajno in birokratsko zapleteno pot. Spremembe nimajo nikakršnih finančnih posledic. S težavo je seznanjeno tudi ministrstvo in se z nujnostjo ureditve tega tudi strinja, vendar pa spremembe ne podpira, saj naj bi to uredili s svojim predlogom sprememb. Težave so bolniki zaznali v lanskem letu. V decembru so nas z njimi seznanili in poslanci LDS smo spremembe zakona vložili v postopek februarja. Žal se je zaradi negativnega mnenja in glasovanja, s katerim je zakon ostal brez členov in brez naslova, na seji odbora za zdravstvo postopek zapletel. Prišlo je do blokade in izgubljeni so bili meseci. Bolniki s težko in neozdravljivo boleznijo pa morajo iskati denar, da lahko kupijo pripravek, se zadolževati in vsakomesečno opravljati zapletene in zamudne postopke, da jim potem zdravstveni zavod ta denar z zamikom povrne. Če ne bi bilo v ozadju političnih bojev in prestižnega natezanja, bi bil problem lahko že rešen več kot mesec dni. A žal temu ni tako. Še več, rešitev, ki jo s spremembami napoveduje in predlaga minister Bručan in naj bi bila, kot so zatrjevali predstavniki ministrstva, celovita, je v resnici, če je res tako, kot smo informirani, celo slabša, kot je trenutno stanje. Tako naj bi bilo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja poslej pokritih le 75% stroškov pripravka, ostalo pa, po njihovih besedah, iz prostovoljnega. Naj ob tem tudi povem, da v veliki večini evropskih držav - še enkrat ponavljam, v veliki večini, nekaj je izjem -, po analizi, ki smo jo opravili, te stroške v celoti in brez zapletenih birokratskih postopkov pokrijejo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. V LDS bomo takšni rešitvi, ki jo predlaga ministrstvo in ki ne pomeni v celoti pokrivanja stroškov pripravka iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, nasprotovali, če bo do tega prišlo. Še enkrat, iskreno upam, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, da boste predlog podprli in s tem pokazali, da znamo hitro in učinkovito popravljati težave, ne pa gledati le na to, kakšni so politični interesi in prestiž, saj so člani društva dobili v koaliciji pojasnilo, da sprememba ne bo sprejeta, ker so pač predlagatelji napačni. Bolniki pa niso ne člani koalicije ne člani opozicije, pač pa le ljudje v stiski, brez politične barve.
Hvala gospe Zalokar Oražem. Gospod Bojan Kontič bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot so predlagatelji sprememb zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju zapisali v uvodu, so prirojene motnje presnove zelo redka dedna bolezen. Seveda pa to ne zmanjšuje težav, s katerimi se srečujejo bolniki, ki za svoje zdravju nenevarno življenje potrebujejo sestavljene pripravke, ki nadomestijo običajno prehrano. Težave nastopijo torej pri bolnikih, ki so starejši od 26 let. Do 26. leta so namreč ti pripravki zagotovljeni iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja. Torej, kot sem dejal, težave nastopijo po 26. letu, ko si morajo bolniki pripravke plačevati sami. Pri tem je treba priznati, da je izjema, ko na podlagi vloge zavod za zdravstveno varstvo povrne stroške, dejansko postala pravilo. Torej so sredstva, ki jih bolnik nameni za nakup pripravka, povrnjena. Toda pri tem ne gre spregledati dejstva, da strošek odraslega bolnika za nakup pripravka znaša mesečno v povprečju 220.000 SIT, odvisno seveda od telesne teže bolnika. To seveda pomeni visok strošek in kar grozljiv je podatek, da si bolniki za potrebe nakupa najemajo posojila in torej za potrebe svojega zdravja plačujejo obresti, to za socialno čutečo družbo vsekakor ni sprejemljivo. Tudi argument, da je teh različnih skupin veliko ne zmanjšuje njihovih dejanskih težav. Logična izpeljanka iz analize obstoječega stanja nam torej pove, da bi s predlogom zakona, ki ga namerava vladna večina s sprejetjem predlaganega sklepa izničiti, dejansko zgolj brez vsakih dodatnih stroškov uredili in poenostavili življenje bolnikov. Argument, da je težavo potrebno odpraviti s sistemskih zakonom, ki je nekako že v koalicijskih usklajevanjih in ki nam neuradno napoveduje kar nekaj krčenja dosedanjih pravic, bi seveda imel težo, če ne bi poznali njegovega namena. Področje, ki ga ureja predlog zakona, do katerega se je negativno opredelilo matično telo, namreč bolje in ugodneje ureja pravice bolnikov z vrojeno motnjo presnove, kot bo to uredil zakon, ki ga pripravljajo v koalicijski ilegali. Poleg tega je čakanje na sistemski zakon nepotrebno. Rešitev, ki jo predlagajo predlagatelji iz vrst LDS-a, je mogoče kasneje s sprejemom sistemskih rešitev zgolj vnesti v celovito spremembo zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju kot že zakonsko urejeno področje. Odbor za zdravstvo je predlog spremembe zakona dvakrat obravnaval v isti vsebini in s tem podobnim končnim izplenom. Razlika je le v tem, da je bilo mogoče na prvi seji slišali s strani vladne večine podporo predlaganim rešitvam, razlog za odklonilno glasovanje je bila zgolj želja po sistemski ureditvi tega področja. Mesec dni kasneje nam je državni sekretar ministrstva za zdravje predstavil tekst, ki bo zapisan v novem predlogu zakona, ki ga pripravlja ministrstvo. Pogledi za ureditev tega vprašanja so se nekoliko spremenili in ni težava le v imenu predlagatelja, ampak tudi v predlagani rešitvi. Poslanska skupina Socialnih demokratov ne more pristati na to, da bolniki, četudi jih je malo, da pripravke plačujejo tudi z najemanjem posojil. Podpiramo ugodnejšo rešitev za bolnike z vrojeno motnjo presnove, zato bomo glasovali proti predlogu sklepa, da predlagani zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala gospodu Kontiču. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdravljam predstavnike ministrstva, gospoda državnega sekretarja in vse vas, dragi poslanci in poslanke. V Novi Sloveniji smo že dalj časa opozarjali, da je sedanji sistem ureditve posameznih pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja nekoliko nedorečen. Ta nedorečenost pa je njihovo uveljavljanje v praksi še zavlačevala z bolj kot ne dolgimi birokratskimi postopki. V poslanski skupini se zavedamo problematike bolnikov z motnjami v presnovi, v katero spadajo tudi bolniki s fenilketonurijo, saj gre za težko metabolno motnjo, ki ima težke posledice. Predvsem je pomembno zgodnje odkrivanje pri otrocih. Sploh ob zavedanju, da če otrok ne dobi ustrezne prehrane, bolezen napreduje lahko tudi tako, da vpliva med drugim tudi na centralni živčni sistem, vendar pa je plačilo teh pripravkov za te otroke in tudi za bolnike in bolnice stare do 26 let že sedaj urejeno z zakonom na ustrezen način. Danes govorimo torej o tistih bolnikih in bolnicah v starosti nad 26 let, ki imajo po sedanjih predpisih sicer tudi možnost uveljavljanja in zahtevanja povračila za te pripravke. Torej, stvar pri njih ne teče avtomatično, imajo možnost dati vlogo in, kot smo slišali, tem vlogam je do sedaj bilo tudi ugodeno. Vseh bolnikov je v državi okoli 112, bolnikov starosti nad 26 let okoli 20. Zavedamo pa se, da pomeni za vsakega posebej to težavo. Pri Novi Sloveniji, krščansko ljudski stranki stojimo na stališču, da je potrebno problematiko za te bolnike in tudi za druge obravnavati celostno. Vlada že pripravlja spremembo zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, pri čemer je tudi smiselno upoštevana ta pripomba pobudnikov društva, ki je bila posredovana prek skupine poslank in poslancev v državni zbor. Torej, določbe vloženega zakona so smiselno že zajete v predlogu vlade. Po mnenju Nove Slovenije so nujne tudi nekatere druge dopolnitve in spremembe osnovnega zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, smiselno pa je, da se jih ureja celostno. Že na seji odbora matičnega delovnega telesa je predstavnik vlade zagotovil, da bodo te bolnike vključili tudi v novelo zakona in torej predlog jih tudi vsebuje. Zato bomo pri poslanski skupini Nove Slovenije podprli sklep matičnega delovnega telesa, torej da ta zakon, ki ga obravnavamo danes, ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker ocenjujemo, da parcialno reševanje dane situacije ne bi pomenilo dokončne rešitve niti za te bolnike niti za druge skupine bolnikov, ki imajo tudi podobne probleme.
Hvala gospe Mojci Kucler Dolinar. Končali smo torej s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, skrajšani postopek, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospa Zalokar Oražem, želite obrazložiti glas? Izvolite.
Hvala lepa. Zelo skrbno sem prebirala v zadnjih dneh, kakšen je predlog, ki ga predlaga ministrstvo in ki naj bi bilo po obrazložitvah, ki smo jih dobili predlagatelji tega zakona, boljše kot tisto, kar smo predlagali sami. Tisto, kar je predlagano in kar smo lahko videli v osnutkih mnogo varovanih in zelo čuvanih in zelo težko je bilo priti do tega dokumenta, je slabše, kot je predlagano, in slabše, kot je urejeno v tem trenutku. Res je, da v tem trenutku so poti do povrnitve stroškov zapletene, dolgotrajne, da je treba denar zalagati, vendar so 100% povrnjeni stroški za zadavilo ali pripravek, ki mesečno stane več kot 220.000 SIT. V predlogu, ki smo ga videli v teh dneh in za katerega je bilo danes večkrat rečeno, da je celovit boljši in da pravzaprav ne vem, zakaj smo ta zakon sploh pripravili, je rešitev slabša. In društvo absolutno se ne strinja z rešitvijo, ki je v tem predlogu, kajti povrnjeno bo samo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja 75% tega, ostalo je v zraku in naj bi bilo povrnjeno iz prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja. Ta rešitev je slabša. Drage kolegice in kolegi! Morda se komu ne zdi stvar pomembna. Mnogi ste bili tudi zunaj in pravzaprav niste čutili niti za primerno, da poslušate to problematiko, vendar vsak mesec je za te ljudi s tako težko boleznijo, ki morajo opraviti številne nepotrebne poti, njihovi zdravniki pisati obsežno dokumentacijo in birokratsko zapleteno pot opraviti vsak mesec, da dobijo povrnjen denar za to nujno potrebno zdravilo, ki ga morajo uživati, vsak mesec je zanje dragocen. Dva meseca smo že izgubili. Koliko jih bodo še izgubili bolniki, preden bo rešitev pripravljena in sprejeta v tem parlamentu - pravim pa, da bo slabša - mislim, da si bomo to pripisali na svojo vest oziroma tisti, ki boste glasovali proti tej rešitvi.
Hvala gospe Zalokar Oražem. Gospod Prijatelj.
Hvala, gospod predsednik. Samo dve besedi bi rad dodal k temu, in sicer: zagotavljanje enake ravni varovanja bolnikov v Republiki Sloveniji je naša dolžnost. Naša dolžnost vse tukaj, ki odločamo o tem, kako bo dostopnost do tega omogočena bolnim. Vemo, da je ta zakon v finančnem smislu resnično ničen, saj ne predstavlja nobenih dodatnih stroškov, olajša pa mnoge poti bolnim, ki so danes zapletene, birokratske in dolgotrajne. Pozval bi vas vse skupaj, da v bistvu razumno ukrepamo in ne podremo odločitve matičnega delovnega telesa. Tudi stroka, del stroke na odboru, ki je menil, prvič tako, drugič tako, je pokazal, da v bistvu je tukaj deljenost oziroma disciplina prevladala nad tem razumom in strokovnostjo, seveda, predvsem strokovnostjo. Rad bi, da bi danes tukaj pomagali tej majhni skupini, med katerimi je kar 46% nezaposlenih. Hvala.
Hvala gospodu Prijatelju. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Ko so kolegi in kolegice predstavljali danes stališče, je bilo na obrazu marsikaterega posmeh. Posmeh, češ, kaj nas briga teh 112 ljudi. Nihče ni z nami v sorodu, konec koncev ste premajhna skupina, ki bi bila politično pomembna. V tem kontekstu vsi alibiji, ki ste jih izražali s tem, da bo sistemski zakon, za katerega je bilo ravnokar rečeno, da niti malo ne dosega tega, kar so vam obljubili oziroma za kar so vas naplahtali, to rešil, je še drug posmeh. Tisti, ki mislite, da boste s sistemskim zakonom rešili slušne aparate, hepatitis in vse ostalo, kar manjka, potem prosim, se potrudite, in ko bo vlada prišla s to rešitvijo, vnesite ta predlog, ki ga želite danes zavrniti iz, po mojem videnju, zgolj in čiste arogance in posmeha.
Hvala gospe Širca. Gospod Klvavora.
Spoštovane poslanke in poslanci! Mislim, da ne bi bil prav takšen zaključek, kot ga sedaj govorimo, o tej prizadeti skupini ljudi. Takih skupin je še veliko, to imejte pred očmi. Morda veste za njih ali pa ne. Vendar bi bilo prav, da o tem razpravljamo malo drugače. Sem zelo vesel, da je prišlo do tega, da se o tem govori. To, kar je gospa Zalokarjeva povedala in tudi vsi ostali, kar ste rekli, tudi gospa Širca, vendar bi vas opozoril na to, da so pa nekatere stvari, ki jih tudi glasovanje v tem zboru ne bo rešilo. Če bomo rešili tako ali tako, nekatere stvari, ki se tičejo popolnoma administrativnih postopkov, ki so pri nas nemogoči. S tem se strinjam. Že v preteklosti ste rekli, da je bilo to vse enako in mislim, da so bili pokriti vsi stroški, vendar poti za dosego tega so bile nemogoče. S tem se strinjam. Zato sem s prisluhom in tudi sam menim tako, da je prav, da je prišlo to v popravke novega zakona, ker s tem pridejo tudi drugi še notri. Vendar, ko bomo razpravljali o tem zakonu, jaz bom tisti, ki bom rekel, da se čim več, čim višji odstotek plača ali vse za to prizadeto skupino, vendar prosim in apeliram tudi, da vsi ostali. Hvala.
Hvala gospodu Klavori. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 29. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in s tem tudi objavljam, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod minister, dr. Gregor Virant, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! Sedanja vlada je podedovala od prejšnje vlade odprto plačno reformo v javnem sektorju. To je dediščina, ki je zelo zahtevna. Po eni strani lahko rečem, da so cilji, ki so bili postavljeni v letu 2002, ko je bil sprejet zakon o sistemu plač v javnem sektorju, dobri [[...]]
Prosim, samo gospod Virant ima besedo!
Hvala, gospod predsednik. Ti cilji so: enotnost sistema plač v javnem sektorju, torej za vse, ki prejemajo plačo iz javnih sredstev, preglednost in odprava plačnih nesorazmerij. Po drugi strani pa je ta projekt izjemno zahteven, zaradi tega, ker odprti sistem plač v javnem sektorju ustvarja v vseh kategorijah javnega sektorja, v vseh skupinah pričakovanja. Poenostavljeno povedano, ko je plačni sistem odprt, vsakdo od spremembe, od reforme pričakuje višjo plačo. Hočem poudariti, da gre za težko in zahtevno dediščino ter za izjemno težak in zahteven projekt. Zakon je bil sprejet leta 2002, do danes se še ni začel uporabljati. Dvakrat je bil odložen začetek njegove uporabe in izvedbeni akti do danes še niso bili sprejeti. Najtežji izvedbeni akt, tisti, ki tudi ni samo v vladnih rokah, ampak je stvar kolektivnega pogajanja oziroma socialnega dialoga, je kolektivna pogodba za javni sektor, verjetno ključni dokument plačne reforme. Vlada se je odločila nadaljevati plačno reformo po istih principih, torej po principu enotnosti, preglednosti in odprave nesorazmerij. Vendar se je najprej odločila opraviti nekatere nujne korekcije zakona o sistemu plač v javnem sektorju, da bi odpravila zatikanja, do katerih prihaja pri kolektivnih pogajanjih, in da bi odpravila tiste najhujše v nebo vpijoče, štrleče anomalije pri plačah v javnem sektorju. Pripravila je torej spremembe zakona, istočasno začela voditi oziroma nadaljevala s pogajanjem o kolektivni pogodbi za javni sektor, oblikovala svoj predlog tarifnega dela in ga predala sindikatom. V prvi polovici letošnjega leta pa je bilo treba dogovoriti in uskladiti tudi način usklajevanja plač s 1.7. letošnjega leta. Tako kot vsako leto je tudi letos prišlo do dogovarjanj o tem med socialnimi partnerji. Istočasno vlada pospešeno pripravlja podzakonske predpise, tiste, ki niso vezani na soglasje sindikatov, se pravi, odlok o plačah nosilcev javnih funkcij, ki je, to moram povedati, še v zelo rani fazi in v procesu usklajevanja, tako da bo čas za obravnavo in diskusijo o tem odloku še prišel, kakor tudi uredbo o direktorskih plačah in nekatere druge podzakonske predpise. Sprememba, ki je danes pred vami, pa prinaša naslednje. Prvič, prinaša sankcije v primeru nezakonite določitve ali nezakonitega izplačila plač. Teh sankcij doslej veljavna zakonodaja ni predvidevala. Zato so se vedno znova pojavljala vprašanja, kaj se zgodi v primeru, ko nekdo v javnem sektorju prejema višjo plačo, kot pa mu jo predpisi ali kolektivna pogodba omogoča, dopušča. Sedaj je to jasno urejeno, in sicer tako, da se v primeru, da se ugotovi to neskladje, plača ne glede na sklenjeno pogodbo, izplačuje po predpisu, in da se tisti del plače, ki je bil izplačan mimo predpisov, tudi vrača, vrne. Drugi segment so plače direktorjev v javnem sektorju. Tu je prihajalo v času, ko je bil zakon že sprejet, pa še ne v uporabi, seveda, do velikih anomalij. Iz meseca v mesec smo spremljali podatke, ki jih je objavljal AIPES, o štrlečih, milo rečeno, plačah v nekaterih javnih institucijah. Vsi zaposleni v javnem sektorju, sodniki, zdravniki, učitelji, medicinske sestre in vsi ostali, so gledali navzgor v te plače in se čudili, kako je to mogoče. Gre za anomalijo, pri kateri ne moremo več čakati, da se uredi. Zato ta zakon prinaša dvoje. Po eni strani začasno, interventno ureditev teh plač z določitvijo zgornjega limita, ki je določen z najvišjim plačnim razredom, kot ga predvideva novi sistem; vendar poudarjam, to je začasna rešitev. Drugo, kar prinaša pa je to, da daje vladi podlago, da uredi še pred sklenitvijo kolektivne pogodbe za javni sektor direktorske plače v uredbi, torej ni potrebno čakati, da bi bila sklenjena kolektivna pogodba za javni sektor, ampak lahko takoj uredimo plače direktorjev v javnem sektorju tako, da se direktorji posameznih tipov javnih institucij razvrstijo čisto določno in konkretno v plačne razrede. Tretja pomembna stvar, ki jo prinaša je razčiščevanje ali jasen odgovor na vprašanje, ali so plače v javnem sektorju javne ali ne. Do sedaj veljavne določbe so bile deležne različnih razlag, zato smo se odločili, da v zakon popolnoma jasno napišemo, da so plače javnih uslužbencev in javnih funkcionarjev podatek, ki je javnosti dostopen. Torej, plače so javne, gre za izplačila iz javnih sredstev, iz državnega ali lokalnih proračunov ali širše iz javnih sredstev, zato mora tu vladati popolna transparentnost in preglednost. Naslednja pomembna točka je oblikovanje namenske postavke za odpravo plačnih nesorazmerij. Rad bi poudaril, da se plačna struktura, struktura plač v javnem sektorju po tem zakonu predvidoma bo izravnavala skozi nekoliko daljše časovno obdobje, do konca leta 2009 naj bi tisti, ki jih bo novi sistem uvrstil višje v strukturi, postopoma dosegali, torej naj bi se jim plača postopoma višala in na koncu dosegla to ciljno stanje. Zato je potrebno seveda že sedaj zbirati denar, iz katerega bomo lahko odpravili ta nesorazmerja. Zakon je že v osnovi predvidel takšen način usklajevanja plač, vendar je bil problem v tem, da se je tisti del plač, uskladitve plač, ki se je lansko leto namenil za odpravo plačnih nesorazmerij, seveda v proračunu izgubil, ker ni bila predvidena posebna namenska postavka, ker ni bil predviden poseben sklad, tega denarja preprosto ni. Zato ga mora sedaj ta vlada zagotoviti z rebalansom proračuna oziroma ga bo moral državni zbor na predlog vlade zagotoviti z rebalansom proračuna za nazaj od 1.7. lanskega leta in seveda tudi tisti del, ki je dogovorjen od 1.7. letošnjega leta. Pomembna določba, ki je prišla v zakon na predlog sindikatov, je varovanje doseženih plačnih razredov, kar pomeni, da uslužbenec, ki napreduje, se premesti, prerazporedi na zahtevnejše delovno mesto, nosi s sabo tudi dosežene plačne razrede iz naslova napredovanja, kar poenostavljeno pomeni, da se ne more zgoditi, da bi nekdo, ki napreduje na zahtevnejše delovno mesto, ob napredovanju ohranil isto plačo, kot jo je imel prej, ampak se mu to tudi v plači mora poznati, kako bi se sicer to lahko zgodilo. Če je na prejšnjem delovnem mestu že napredoval zaradi uspešnega dela v višje plačne razrede, bi lahko dosegel plačni razred, ki je višji od izhodiščnega plačnega razreda za zahtevnejše delovno mesto. Logično je, da vsakdo, ki gre na zahtevnejše, odgovornejše delo pričakuje, da se mu to tudi takoj vsaj nekoliko pozna v njegovi plači. Posebej bi poudaril, da je ta novela usklajena z veliko večino reprezentativnih sindikatov v javnem sektorju, kar nam bistveno olajšuje tudi pogajanja v kolektivni pogodbi za javni sektor, kajti ohranili smo socialni dialog, ohranili smo usklajenost, zato tudi menim, da so močni argumenti, da državni zbor to novelo podpre, tudi v tem, da je zakon usklajen s sindikati. S tem zaključujem. Povedal bi samo še to, zaradi transparentnosti tudi našega dela na področju plačne reforme javnega sektorja. Podzakonski predpisi, odlok o funkcionarskih plačah nameravamo predlagati državnemu zboru nekako do septembra letošnje leto, po optimistični varianti do konca junija, po nekoliko manj optimistični septembra. Uredbo o direktorskih plačah, to je o plačah plačne skupine B, to so direktorji, ravnatelji in tajniki v javnem sektorju, prav tako ali junija ali do konca poletja oziroma najkasneje septembra. Pogajanja o sklenitvi kolektivne pogodbe za javni sektor pa intenzivno tečejo naprej. Sedaj čakamo na protiponudbo sindikalne strani in tu je pa s strani vlade težko obljubiti ali napovedati, kdaj se bo ta proces končal, ker ni odvisen samo od delodajalske strani. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora!
Hvala lepa. Pozdrav ministru in še enkrat vsem tukaj prisotnim! Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 7. nujni seji dne 13.5. kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga je državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila vlada. Kolegij predsednik državnega zbora je na 22. redni seji sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi podal oceno stanja reforme plačnega sistema ter cilje in načela in poglavitne rešitve predloga zakona. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju je bil namreč sprejet v letu 2002 ter spremenjen in dopolnjen v letu 2004, za njegovo dokončno uveljavitev v praksi je predvidel vrsto kolektivnih pogodb in podzakonskih aktov, ki bi morale biti sprejete najkasneje tri mesece pred pričetkom obračuna in izplačila plač po tem zakonu. Čeprav so se priprave vseh navedenih aktov in pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb pričela v letu 2002, so se nekatera pogajanja zavlekla in tudi s tem zavrla hitrejše doseganje usklajenih rešitev. V nadaljevanju je predstavnik predlagatelja predstavil tudi cilje predlaganih sprememb in dopolnitev zakona v okviru katerih bi predvsem olajšali in pospešili pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb in pripravo ter uskladitev vseh podzakonskih aktov in uredili vprašanja, ki v veljavnem zakonu niso bila dovolj natančno rešena. Glede na pripombe zakonodajno-pravne službe je ministrstvo pripravilo predloge za amandmaje in jih tudi predlagalo odboru za sprejem. Predstavnik državnega sveta je poudaril, da komisija državnega sveta za politični sistem podpira predloženi zakon, ob tem pa glede na cilj zakona, da uredi nekatera vprašanja v zvezi z izvajanjem izravnave plačilnih nesorazmerij, poudaril, da je potrebno pospešiti prizadevanje v smeri hitrejšega dosega izravnave. V tem smislu je komisija v svojem mnenju predlagala odboru konkretno rešitev, ki pa jo je smiselno povzel amandma poslanske skupine socialnih demokratov k 13. členu. Predstavnik Sindikata vzgoje in izobraževanja, znanosti in kulture Slovenije, predstavnik sodnega sveta in predsednik slovenskega sodniškega društva so izrazili podporo predloženim spremembam, hkrati pa so izrazili tudi nekatera svoja stališča v zvezi s predlogi zakonodaje. V razpravi so člani in članice odbora izrazili podporo predlogu zakona, še posebej so pohvalili prizadevanja vlade, da predlagane spremembe uskladi z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja, kar je bilo tudi doseženo s podpisom izjave o usklajenosti. V razpravi o amandmaju k 13. členu predloga zakona, po katerem bi 50% ugotovljenega zaostajanja plač odpravili do konca leta 2006, je bila poudarjena predvsem potreba po čim večji dinamiki izvajanja izravnave oziroma odprave nesorazmerij med plačami v javnem sektorju. Amandma je, kot že rečeno, sledil pripombi komisije državnega sveta za politični sistem. Predstavnik predlagatelja je v nadaljevanju razprave odgovarjal na izražene pomisleke predstavnikov strokovne javnosti in pa članov odbora. Poleg tega pa je navedel tudi razloge, zaradi katerih ne podpira amandmaja poslanske skupine Socialnih demokratov k 13. členu. Odbor ni sprejel amandmaja k 13. členu, je pa kot svoje sprejel amandmaje k 2., 9., 10., 11. in pa 16. členu. Nato smo člani in članice glasovali o vseh členih predloga zakona skupaj in jih z 11 glasovi za in 1 proti sprejeli. Z vključitvijo sprejetih amandmajev v zakonski predlog je odbor določil besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je tudi sestavni del poročila. Opravičujem pa se za neljubo napako, ki je nastala v gradivu. Uvodoma niste prejeli priloge, torej v nadaljevanju smo to pripravili in tudi priloga je priložena, ki sledi 16. strani že predloženega poročila, ki ste ga prejeli.
Hvala gospe Mojci Kucler Dolinar. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Boštjan Zagorac bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Mislim, da ga ni med nami danes, ki ne bo rekel, da ta zakon ni potreben. Ta zakon je potreben. Bilo je treba spremeniti zadevo in mislim, da ga ni med nami tistega, ki ne bo čestital vladi za podporo in potreben konsenz, ki ga je dosegla s socialnimi partnerji. Vendar bilo je govora tudi o transparentnosti in to smo v Slovenski nacionalni stranki večkrat poudarili. Transparentnost. Ne vem, zakaj ni kot priloga zakona tudi odlok, optimistična napoved gospoda ministra, da bo odlok pripravljen do septembra - ne vem, zakaj je bilo treba čakati. Odlok je tukaj, jaz ga imam. Ne vem, zakaj je potem optimistično čakanje na september. In kaj predvideva odlok? Odlok predvideva takšne anomalije, da se določene plače - da pri določenih plačnih razredih pride res do nesprejemljivih anomalij. Tako na primer ima varuh človekovih pravic enako plačo kot generalni državni tožilec, član, recimo, Kosove komisije pa višjo plačo od poslanca državnega zbora. In ravno ta transparentnost, o kateri toliko govori ta vlada in o kateri je tudi govoril minister za to govornico ob obrazložitvi zakona, je tisto, kar v Slovenski nacionalni stranki najbolj moti, da o vsebini odloka danes tukaj nimamo pravice razpravljati. In zaradi pomanjkanja transparentnosti in zaradi tega, ker poznamo vsebino odloka in ker vemo, da zakon daje pri izvedbenih aktih zelo velike pristojnosti vladi in ministru, v Slovenski nacionalni stranki tega zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Zagorcu. Gospod Vasja Klavora bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci. Stališče poslanske skupine DeSUS-a je to, da bomo predlagana dopolnila in predlagane spremembe zakona v sistemu plač v javnem sektorju, tak, kot je predlagan, podprli, kajti vemo, da so bistvene novosti tega zakona v tem, če grem po pomembnosti: določitev izhodišč za plače in plačne lestvice ter sprememba razponov, uvrščanje v plačne razrede, napredovanje in delovna uspešnost, določitev namenskih sredstev za odpravo nesorazmerij, določitev plač in predpisano ravnanje v primeru nezakonitosti, javnost plač funkcionarjev in javnih uslužbencev in ureditev razmerij plač direktorjev. Da bom kratek. Seznanjeni smo bili s tem, da je zakonodajno-pravna služba upoštevala vse pripombe, veseli nas, da je bilo s sindikati usklajeno in da sindikati soglašajo in da je matično telo skoraj enotno podprlo spremembe predlaganega zakona. Hvala.
Hvala gospodu Klavoru. Gospod Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Kolegice, kolegi, gospod minister. V Slovenski demokratski stranki izhajamo iz dejstva, da je osnovni zakon o sistemu plač uveljavljen že kar nekaj let, čeprav še ta sistem dejansko ni zaživel in to je dejansko dediščina, s katero se moramo, žal, ukvarjati tudi še v tem mandatu, čeprav bi bilo prav, da bi bila zadeva urejena že v prejšnjem mandatu - ampak kakorkoli že, tako pač je. Glede na to, da govorimo o zakonu o sistemu plač v javnem sektorju, ki se spreminja, bi omenil samo še to, da je odlok o uvrstitvi funkcionarja v plačilne razrede, ki je bil omenjen od mojega predgovornika oziroma predzadnjega predgovornika, ni predmet današnje razprave, tako da je prav, da se pač ukvarjamo samo s tistim, kar je na dnevnem redu. Cilj zakon o spremembah zakonov o sistemu plač v javnem sektorju, ki je v obravnavi, je zlasti odpraviti nepravične razmere med plačami primerljivih poklicev v javnem sektorju in vzpostaviti stimulativen plačni sistem javnega sektorja in sicer ta stimulativni plačni sistem javnega sektorja bo obremenjeval proračun v skladu z našimi finančnimi možnostmi. Osnovni zakon, ki je bil, kot sem že povedal, bil sprejet že v letu 2002, kasneje tudi enkrat spremenjen in dopolnjen v letu 2004, torej ta osnovni zakon sodi v paket zakonov urejanja razmerij v javni upravi, katerega skupni cilje je narediti javno upravo racionalnejšo, učinkovitejšo in kvalitetnejšo. Predlagane spremembe, ki jih danes obravnavamo, spremembe in dopolnitv+e, pa imajo za cilj pospešiti pogajanja sklenitev potrebnih kolektivnih pogodb in sprejem ustreznih podzakonskih aktov ter tudi urediti vprašanja, ki v veljavnem zakonu niso bila dovolj natančno rešena. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se pridružujemo mnenju vlade, da morajo biti vsi podatki o plačah, vključno z individualnimi izplačili, dostopni javnosti, saj gre za plačila iz javnih sredstev. Prav tako pa se nam zdi zelo pomembno, da se problem izplačila določenega števila visokih plač direktorjev čim prej reši in se s tem preprečijo neutemeljeno visoka izplačila plač in nagrad. Za dejansko uveljavitev tega zakona je treba v najkrajšem možnem času sprejeti tudi odlok o uvrščanju funkcij v plačilne razrede, o čemer sem uvodoma že nekaj povedal. Od vlade pričakujemo, da bo odlok poslan v obravnavo državnemu zboru čim prej. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke spremembo zakona pozdravljamo in podpiramo. Menimo, da bo predmetni zakon uredil stabilen sistem plač v javnem sektorju in bo prinesel več reda in preglednosti v plačna razmerja, prav tako tudi ustrezno ureditev za napredovanja in spodbudo nagrajevanja uspešnega dela. Predlagane spremembe in dopolnitve pomenijo tudi lažjo in hitrejšo uveljavitev zakona, ne posegajo pa v obstoječi koncept in namen zakona, ki je, kot rečeno, uveljavljen že kar nekaj let. Hvala.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospod Davorin Terčon bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije ne nasprotuje noveli zakona o sistemu plač v javnem sektorju, saj je novela nastala kot rezultat socialnega dialoga. Sindikati so jo podprli skorajda v celoti; sporazum je podpisalo 20 od skupno 25 sindikatov. Poslanski klub pozdravlja tako napore vlade kot tudi pripravljenost sindikatov, da so z odgovornostjo do nacionalnih interesov s sklenitvijo dogovora o načinu letošnje uskladitve plač s 1. julijem sledili temeljnim makroekonomskim ciljem Republike Slovenije, to je vzdržni rasti plač, znižanju inflacije in s tem izpolnjevanju pogojev za vključitev v območje evra. Poslanski klub LDS v celoti podpira tisti del predloga zakona, ki se tiče določitve plač in ravnanj v primeru nezakonitosti, določitve izhodiščne plače in plačne lestvice ter spremembe razponov, namenskih sredstev za odpravo nesorazmerij in napredovanja. Glede preostalih delov, ki se tičejo uvrščanja v plačilne razrede, javnosti plač ter reševanja ekscesnih plač direktorjev, smo podali in imamo še nekaj pripomb, kar pa ne pomeni, da predlagane rešitve zavračamo. Poslanski klub LDS je namreč podal predlog za ureditev položaja v pravosodju, ki ga je podal sodni svet. V poslanskem klubu smo mnenja, da se morajo položaji vseh uradnikov z uvrščanjem v plačne razrede urediti na primerljiv način, državno tožilstvo in pravobranilstvo ne moreta biti izjemi. Žal ugotavljamo, da predlog sodnega sveta ni bil upoštevan. Podprli smo tudi predlog poslanske skupine Socialnih demokratov, da bi se nesorazmerje med plačami delavcev v kulturi z ostalimi uslužbenci v javnem sektorju odpravil po hitrejši dinamiki, kot to določa zakon za ostale kategorije, vendar ni dobil podpore. Veseli nas, da je predlagatelj zakona upošteval pripombe v zvezi z javnostjo plač. V poslanskem klubu se popolnoma strinjamo s predlagateljem zakona, da ti podatki predstavljajo informacijo javnega značaja in ne uživajo privilegija osebnih podatkov. Opozorili smo na to, da po večini ti podatki ne bodo prikazali pravega stanja, saj so plače posameznika lahko obremenjene z osebnimi obveznostmi. Višina je odvisna tudi od na primer vzdržavanih družinskih članov in drugega. Kar se tiče urejanja ekscesnih plač direktorjev upamo, da bo predlagana ureditev žela skorajšnje učinke, saj se je način omejevanja ekscesnih plač, ki smo se ga lotili v prejšnjem mandatu, izkazal kot počasen in v nekaterih primerih tudi težaven. Vseeno pa opozarjamo, da bo najbrž vlada pri urejanju ekscesnih plač ne glede na predlagane rešitve naletela na omejitve, ki jih postavljajo drugi predpisi. Na primer, ali je na podlagi predpisov o delovnem razmerju nekatere plače sploh mogoče omejiti. Nekateri direktorji ne opravljajo samo dežurstev temveč tudi, na primer, tretjinsko delovno obveznost in drugo. Predlog zakona bomo v poslanski skupini oziroma v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli.
Hvala gospodu Terčonu. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Spoštovani! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podrla. Zato so predvsem trije razlogi. Prvič, zakon je bil sprejet že leta 2002 in skrajni čas je, da se prične uresničevati. Ker so objektivne ovire za uresničevanje zakona in uvajanje novega plačnega sistem v javni upravi tudi v veljavnem zakonu je prav, da s spremembami in dopolnitvami te razloge odpravimo. Drugič, ker je to po vsebini eden redkih zakonov, ki v mnogočem prinaša utemeljene in koristne popravke in ne pomeni spreminjanja koncepta zakona, kar je sicer praviloma praksa sedanje vlade: spremeniti konceptualno in v osnovi vse, kar je veljalo doslej. To za ta zakon ne velja in to je dobro. Prav bi bilo, da bi vlada tudi k drugim vprašanjem pristopala predvsem iz razlogov lažjega in boljšega izvajanja politike, ne pa, da poskuša koncepte politike na posameznem področju prilagajati predvsem novim vrednostnim ocenam in konceptom, to je novi politični usmeritvi in ideologiji vladne koalicije. Predvsem nas veseli, da predlagane spremembe sledijo dosedanji politiki javnosti plač v celotnem javnem sektorju in da vsebujejo določbe, ki bodo omogočale nadzor tudi na plačami direktorjev javnih zavodov, kjer je bilo nezakonitosti in anomalij pri plačah največ. In tretjič. Posebej pozdravljamo dejstvo, da je vsaj minister za javno upravo sledil dosedanji politiki nastajanja zakonov in siceršnjim obljubam vlade o upoštevanju socialnega dialoga ter zakon pripravil ne le ob sodelovanju s socialnimi partnerji, temveč tudi ob njihovem večinskem soglasju. Prav je, da to poudarimo, saj sicer redno kritiziramo vlado in konkretne ministre, ki tako ne ravnajo. Prepričani smo namreč, da je sodelovanje s socialnimi partnerji vredno truda in časa, saj je potem rezultat in kvaliteta pripravljenega predloga rešitev in zakona bistveno boljša, njegovo izvajanje pa učinkovitejše. Žal vlada praviloma ne ravna tako in se ob opozorilih, da je to slabo, spreneveda, izgovarja in govori neresnice ali celo obtožuje tistega, ki na to opozori. Na predlog sindikatov, ki ga je povzel tudi državni svet, smo poslanke in poslanci Socialnih demokratov poskušali konkretizirati določbo o postopnem odpravljanju nesorazmerij v plačah, kar so sindikati izrecno podprli, vlada pa s tem ni soglašala. Ker je minister Virant ob tem obljubil, da se odprava nesorazmerij ne bo prenašala v zadnje leto, to je v leto 2009, temveč se bodo nesorazmerja v plačah ob vsakoletnem dogovoru s sindikati odpravljala v letih od 2006 do 2009, vsako leto v višini 1 oziroma 25% ugotovljenih nesorazmerj, zavrnitev amandmaja ne more biti razlog, da zakona ne bi podprli. Ob podpori zakonu želimo, da bi se nova plačna politika, konceptualno zastavljena v prejšnjem mandatu ministrstva za notranje zadeve in vlade, pričela čim uspešneje uresničevati v praksi. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. Področje plač v javnem sektorju je v vseh državah temeljnega pomena. Po eni strani je od njih odvisno, pa če si hočemo priznati ali ne, tudi kvaliteta storitev s strani javnih uslužbencev. Po drugi strani pa ima močne makroekonomske in pa tudi javnofinančne učinke. Določbe obstoječega zakona, ki ga je sprejel državni zbor v prejšnjem mandatu, so, kot ugotavljamo vsi skupaj, ostale mrtva črka na papirju in s temi spremembami in dopolnitvami se jih skuša počasi oživeti in se jim dati neko možnost, da se določi tudi konkretna vsebina. Predvsem je treba pri tem paziti, da se bodo tu vzpostavila ustrezna razmerja, ki bodo spodbujevalno vplivala na zaposlene v javnem sektorju. Pri Novi Sloveniji smo se ves čas zavzemali za odpravo nesorazmerij in za določen nadzor nad najvišjimi plačami v javnem sektorju. Predvsem pa bo tukaj potrebno še veliko storiti tudi v smislu, da ne bi zagnani in pa delavni javni uslužbenci, tisti, ki so pripravljeni na dodatna izobraževanja, zapadali v neko apatijo, ko bi gledali tiste druge, ki jim ob dejstvu, češ da imajo državno družbo, delovni učinek ni tako pomemben, važno je, da se le vsakega petega pride po plačo. Tega je v javnem sektorju, ne smemo si zatiskati oči, še veliko, sicer ne povsod, odvisno je tudi od upravljavskih sposobnosti, od menedžerskih sposobnosti odgovorne osebe za vodenje. Z novelo bo uvedena torej boljša rešitev glede stimulativnega dela plače glede na obstoječi zakon tako, da bo mogoče izplačati to tudi več kot dvakrat letno. Nadalje tudi, da je napredovanje v višje razrede vezano na delovno uspešnost ter da v primeru napredovanja na bolj zahtevno delovno mesto javni uslužbenec obdrži plačni razred, ki ga je imel pred napredovanjem. Pri Novi Sloveniji bomo tudi v bodoče vztrajali, da se plača v celotnem javnem sektorju uredijo enotno, pregledno. Podpiramo tudi rešitve za ureditev sankcij v primeru nezakonitosti pri sklepanju pogodb o zaposlitvi in pri izplačilih plač. Posebej pa bo vsem dobrodošla določba v tistem delu, ko mora delodajalec dati javnemu uslužbencu oziroma funkcionarju tudi pisno obrazložitev, ki pojasnjuje podlago za določitev njegove plače ter višino njenih posameznih delov, kajti nemalokrat se je v praksi pojavljalo, da se je operiralo samo s količniki, z nekimi dodatki, s katerimi pa si večina iskalcev zaposlitev v trenutku, ko so posamezniki sklepali zaposlitev, težko predstavljala pravzaprav, kakšna je njihova plača v znesku. Z novelo je torej določeno tudi, kateri znesek plače javnega uslužbenca in funkcionarja bo javen. Tukaj si je gospod Terčon, ki je imel predstavitev poslanskega klub Liberalne demokracije, se mi zdi, nekoliko prisvojil, da je to njihova rešitev. Ne, vlada je že sama podala pobudo, skupna rešitev na odboru pa je bila potem zaključek, da bo to znesek celotne bruto plače, brez manjšanja za morebitne odbitke. Torej, šlo je samo za lepoten dodatek in tudi mi v poslanski skupini Nove Slovenije smo to podprli. Poseben problem so torej bile do sedaj nenormalno izstopajoče plače, visoke plače. Podatki kažejo torej, da prihaja do izplačil v višini prek milijona in pol, prek dva milijona, zlasti pri direktorjih javnih zavodov, javnih skladov, javnih agencij. Te so pogosto še posebej neuravnotežene tudi v primerjavi z ostalimi javnimi uslužbenci, zaposlenimi v teh organih, prav tako pa tudi v primerjavi z nekaterimi drugimi plačami na ravno tako zelo odgovornih javnih funkcijah. Zato se nam zdi nujna tudi izenačitev najvišje ravni v osnovnih plačah tudi sodne veje oblasti, ki do sedaj ni bila izenačena z zakonodajno in izvršilno vejo. Tudi to rešitev prinaša zakon. S tem, mislim, da damo posebno težo tej veji oblasti, hkrati s tem pa se povečuje tudi njihova odgovornost. Ne nazadnje, vendar zelo pomembno pa je, da zakon realizira tudi dogovor z reprezentativnimi sindikati o uskladitvi plač s 1.7. za 2%. Torej, naša poslanska skupina bo podprla spremembe in dopolnitve zakona o sistemu plač v javnem sektorju.
Hvala lepa. Vabim še predstavnika Slovenske ljudske stranke, gospoda Kristijana Janca, da poda mnenje poslanske skupine.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki smo zelo zadovoljni, ko pride tak predlog zakona v državni zbor. Menimo, da na tem področju vlada precej zmede, neusklajenosti, predvsem pa nerazumnih razmerij, ki jih je nujno ustrezno uskladiti. Cilj predlaganih sprememb in dopolnitev zakona je olajšati ter pospešiti pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb in pripravo ter uskladitev vseh podzakonskih aktov ter urediti vprašanja, ki v veljavnem zakonu niso bila dovolj natančno rešena. Predvsem tista, kot je javnost podatkov o plačah javnih uslužbencev in funkcionarjev, ki so plačani iz državnega proračuna, in prav je, da so dostopni javnosti, in to tudi podpiramo v Slovenski ljudski stranki. Predlagano je, da se s prehodno ureditvijo že v obdobju do pričetka obračuna izplačila plač po novem zakonu prepreči neutemeljeno visoko izplačilo plač in nagrad direktorjev ter določi tudi končni rok, ko bodo njihove plače urejene skladno z novim sistemom. Zelo nujno. Predlog zakona ureja tudi vprašanje sankcij v primeru nesklenitve pogodb o zaposlitvi in nezakonitih izplačil plač, saj veljavni zakon ne določa, da je treba v primeru ugotovljenih nezakonitosti le-te odpraviti in zagotoviti vračilo preveč izplačanih zneskov. V skladu s sporazumom med vlado Republike Slovenije in sindikati javnega sektorja je v predlogu zakona upoštevano, da se ta v osnovi poveča za 2%. V predlogu zakona je treba urediti način oblikovanja zbiranja in porabe namenskih sredstev za odpravo nesorazmerij v plačah. Ker se to nesorazmerje v letih 2004 in 2005 še ni začelo odpravljati, je treba ta del neporabljenih sredstev ohraniti in predvideti možnosti njihovega prenosa v naslednje leto. Pri delu izplačila plač za delovno uspešnost je predlagana tudi večja fleksibilnost, kar se mi tudi zdi zelo pametno in smiselno. Je pa res, da nekaj odlokov, ki jih je predlagala vlada, pa ni prednost današnje razprave, spoštovani gospod minister. Pa verjamem, da nas pri tej plačilni lestvici s temi 65 razredi čaka še veliko usklajevanja, ki bo potrebno, saj so razmerja po oceni Slovenske ljudske stranke med funkcionarji in državnimi uradniki neprimerno urejena. Naj izpostavim samo primer plač podžupanov. Nedopustne so te visoke nagrade v primerjavi z nekaterimi drugimi v tem odloku. Verjamem, da bo še čas za usklajevanje tega in da se bo minister posvetoval tudi s koalicijo, da se to uskladi na način, ki bo najbolj pravičen ali pa čim bolj pravičen do vseh teh nosilcev. Zakonsko novelo pa naj bi se s 1. julijem letos tudi plače v javnem sektorju povečale za ta 2%, kot sem že rekel. Omejujemo pa tudi tako imenovane ekscesne plače menedžerjev v javni upravi. Novela je usklajena, kar je zelo pomembno, z večino sindikatov javnega sektorja. Predlagamo pa ureditev sankcij v primeru nezakonitosti pri sklepanju pogodb o zaposlitvi pri izplačilu plač. Glede problema izstopajočih oziroma tako imenovani ekscesnih plač je v noveli začasna rešitev, ki do končne uredite direktorskih plač v javnem sektorju postavlja najvišjo zgornjo mejo, to pa je najvišji plačilni razred. Spoštovani! Slovenska ljudska stranka bo podprla to spremembo in dopolnitev zakona tudi zaradi tega omejitve števila visokih plač direktorjev in uskladitev teh plač v javnem sektorju, ki je dvignil toliko prahu v zadnjem času med državljani in verjamem, da tudi upravičeno. Zadnji čas je, da se te plače v javnem sektorju prilagodijo stanju v Sloveniji, v primerjavi s slovenskim gospodarstvom, saj so razmerja včasih preprosto nesprejemljiva. Vedno bomo to v Slovenski ljudski stranki podprli ukrepe, ki bodo v dobrobit državljanov, ukrepe, ki bodo v dobrobit davkoplačevalcev in verjamem, da je to tudi želja in volja ministrstva oziroma vlade. Smo na pravi poti, da to ustrezno in uspešno rešimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo o zakonu. Glasovanje je končano. Navzočih je bilo 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 6. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA IZ LETA 2003 K MEDNARODNI KONVENCIJI O USTANOVITVI MEDNARODNEGA SKLADA ZA POVRNITEV ŠKODE NASTALE ZARADI ONESNAŽENJA Z NAFTO 1992. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členim in o amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslank, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO AVSTRIJO O VZAJEMNEM ZASTOPANJU OBEH DRŽAV NA NJUNIH PREDSTVANIŠTVIH V TUJINI PRI IZDAJANJU VIZUMOV ZA LETALIŠKI TRANZIT (VIZUM A), TRANZIT (VIZUM B) IN KRATKOROČNO BIVANJE (VIZUM C). Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za so glasovali vsi, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA, ki ste ga lahko videli v programu Lotus. Uradno prečiščeno besedilo je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in ga zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o prekrških." Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval predlog sklepa o soglasju k imenovanju generalnega direktorja RTV Slovenija in predlog sklepa o imenovanju članov nadzornega odbora Slovenske odškodninske družbe. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Najprej: a) Predlog sklepa o soglasju k imenovanju generalnega direktorja RTV Slovenija. Predlog je v soglasju zboru predložil svet RTV Slovenija, in sicer predlaga, da se za generalnega direktorja RTV Slovenija imenuje gospoda Aleksa Štakula. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila predlog sklepa. Začenjam s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima predstavnik poslanske skupine DeSUS, gospod Ivan Jelen. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Danes želim podati stališče poslanske skupine DeSUS k soglasju za imenovanje generalnega direktorja RTV gospoda Aleksa Štakula. Poslanci poslanske skupine DeSUS bomo podprli sklep matičnega delovnega telesa državnega zbora, da državni zbor ne da soglasja k imenovanju gospoda Aleksa Štakula za generalnega direktorja RTV Slovenija. Menimo, da ne bi bilo prav, da bi gospodu Štakulu mandat potrdili že sedaj, saj bo moral programski svet RTV-ja na podlagi novega zakona o RTV, 47. člen najkasneje v 15-ih dneh po svojem konstituiranju razpisati mesto za generalnega direktorja. Tudi če bi sedaj dali soglasje za imenovanje gospoda Štakula za generalnega direktorja RTV, se bo moral na podlagi novega zakona o RTV-ju čez dva ali tri mesece ponoviti razpisni postopek za imenovanje generalnega direktorja RTV Slovenija. Vemo, da se mandat dosedanjemu generalnemu direktorju izteče 24.5.2005, zato nima smisla, da bi v tako kratkem časovnem obdobju imeli opravka z dvema kandidacijskima postopkoma za isto vodilno delovno mesto. Zaradi vsega navedenega ne bomo dali soglasja k imenovanju gospoda Štakula za generalnega direktorja RTV. Prepričani smo, da v tem prehodnem obdobju lahko zadevo rešimo z v.d.-ejstvom, gospod kandidat pa se bo lahko ob vseh svojih referencah, ki jih ima, prijavil na razpis za navedeno delovno mesto, skladno z določbami novega zakona o RTV Slovenija.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa. Slišimo, da je zakon o RTV že sprejet glede na obrazložitev poslanske skupine. Ampak, hočeš nočeš in na žalost pada predlog za soglasje k imenovanju novega starega generalnega direktorja v kontekst neke mnogo bolj aktualne in za usodo slovenskega medijskega prostora aktualne razprave, razprave o vlogi javne radiotelevizije, ki jo vladni predlog spreminja v državno ter od vlade in vladajoče parlamentarne večine odvisno radiotelevizijo. Če k temu dodamo še dejstvo, da vlada po lastnih javnih izjavah hiti s spreminjanjem zakona tudi zato, da bi prehitela imenovanje novega vodstva, je potemtakem še bolj jasno, da meri na popoln kadrovski, programski prevzem javnega zavoda. Poslanski klub Liberalne demokracije je predlog za soglasje obravnaval tudi v luči pomena in položaja, ki ga ima pri imenovanju generalnega direktorja svet RTV Slovenija. Torej prav tisti organ, ki ga v novem zakonu o RTV nameravate popolnoma razvrednotiti. Ga še niste, ampak ga nameravate. Zato v poslanski skupini menimo, da bi zavrnitev soglasja pomenila tudi nezaupnico svetu javnega zavoda. Mogoče se je svet RTV odločil dobro, dopuščamo možnost, da tudi ne. Izbire ni imel prav veliko, dva kandidata, dva programa - in en labodji spev nad zavodom. Skratka, spoštujemo avtonomijo sveta in ne želimo posegati v njihove odločitve, vsaj večina med nami ne. Mogoče kandidat, ki ga je svet RTV izbral in ga je predlagal državnemu zboru v potrditev, ni idealen. Mogoče je ukleščen v trenutne razmere, ki jih je sprožila vladajoča politika. A podpisan je pod strategijo razvoja RTV do leta 2010, o kateri je razpravljal odbor za kulturo državnega zbora. In podpisan je tudi pod statistiko, ki kaže, da se finančna situacija na RTV polagoma sanira in da se zvišuje tudi gledanost ter poslušnost programov, ki v nekaterih segmentih, še posebej v dokumentarnih, izobraževalnih in kulturnih oddajah, je bistveno višja kot na drugih evropskih javnih televizijah. Skratka, polagoma se sanira, kajti javni zavod - govorim, polagoma - ni enostaven kompleks. Četudi je morebiti delo na televiziji včasih neprijazno, ne najbolj popolno organizirano in težko primerljivo s kakšno gospodarsko službo, so programi dostojni, večinoma profesionalni in nudijo tiste vsebine, ki jih drugje nismo in tudi ne bomo dobili. V poslanski skupini prepuščamo presojo in odločitev o soglasju posameznim poslankam in poslancem, čeprav lahko pričakujemo, da bo večina med nami podprla predlog za soglasje generalnemu direktorju RTV.
Hvala lepa. Prosim gospoda Alojza Soka v imenu Nove Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci! V Novi Sloveniji smo pred štirimi leti gospoda Štakula podprli za generalnega direktorja RTV, sam sem bil takrat pri tem udeležen, spomnim se številnih razprav in debat. Nobenega razloga ni, da ga ne bi podprli tudi danes, vendar glede na to, da smo v situaciji, ko poteka razprava o novem zakonu o RTV in smo prvo branje tega zakona že opravili, bila je opravljena tudi javna predstavitev mnenj, in najpozneje v dveh mesecih bo kakršenkoli novi zakon o RTV tudi sprejet. S tem zakonom se daje neka nova naloga programskemu svetu, kot pa veste, bo s tem novim zakonom tudi generalni direktor dobil bistveno večja pooblastila, s tem pa seveda tudi bistveno večje dolžnosti. V vsakem primeru bi v skladu z novim zakonom se moral razpis za generalnega direktorja RTV ponoviti, zato se nam v tem trenutku ne zdi smiselno, da za čas dveh ali treh mesecev imenujemo direktorja. Iz tega razloga ne bomo danes glasovali za soglasje, prepustili bomo novoimenovanemu programskemu svetu, da odpravi to izbiro, in ne bomo nasprotovali, če bo tudi takrat izbral tega kandidata, o katerem razpravljamo danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim gospoda Boštjana Zagorca v imenu SNS.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli predloga strokovnega sveta RTV Slovenija, pa ne, da bi šlo za kakršnokoli politično odločitev s strani Slovenske nacionalne stranke, ampak bomo pač to naše nestrinjanje podkrepili z naslednjimi dejstvi. Določeno nedemokratičnost vodenja RTV-ja do danes smo občutili na lastni koži, zato imamo tudi več primerov. Recimo, v oddaje, na katerih je bila osrednja tema izbrisani, Slovenska nacionalna stranka kot zagovornika tistih, ki pač nasprotujejo kakršnemukoli nadomestilu izbrisanim, ni bila povabljena. V oddaji z naslovom Pod žarometi, katere rdeča nit je bila evropska ustavna pogodba in vemo, da je bila Slovenska nacionalna stranka edina stranka, ki te pogodbe ni podprla, ni bilo na tej oddaji. Številna pisma, ki smo jih poslali tako urednikom kot generalnemu direktorju RTV, so naletela bodisi na druga ušesa bodisi smo dobili, bom rekel, zelo arogantne odgovorne nazaj, kaj si mi pravzaprav mislimo. In ne nazadnje se sprašujemo, ali ni ravno objektivnost sporočanja temelj informiranja javnosti in ali ni ravno objektivnost poročanja tista, ki naj bi jo javna televizija tudi zagotavljala. Vse to so razlogi in vidite, da niso politični, zakaj bomo danes glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi razprava poslank in poslancev. K razpravi so se po vrstnem redu prijavili najprej gospod magister Borut Sajovic, LDS.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi, razprava bo očitno kratka, kajti stvari so, kljub temu da vse demokratične odločitve še niso bile sprejete, znane že v naprej. Televizija postaja očitno orodje v rokah politike in zato k temu ni kaj dodajati. Danes bom pa iz nasprotovanja temu pa podprl odločitev sveta zavoda RTV, ker dokler je še v svoji funkciji, naj svojo nalogo opravlja in do takrat mu je treba tudi zaupati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Gulič, LDS.
Spoštovani predsedujoči! Cenjene kolegice in kolegi! Odločanje o tem, ali upoštevamo mnenje sveta RTV Slovenija ali ne, je danes. To je pomembna zadeva. Lahko sicer se izgovarjamo na zakon, ki ga še ni, pa recimo, da že velja, ampak po tej logiki se lahko izgovarjam tudi sam na amandmaje, ki jih še ni, pa jih bom, recimo, vložil. In vložil bom amandma, da se ta funkcija razdeli na direktorsko, poslovno in na programsko. In potem lahko glasujem danes kar za dva gospoda Štakula ali pa za enega, pa proti drugem, ali pa proti obema. Tako gre to. Ta zakona, za katerega pravite, da že velja v ne vem kakšnemu duhu, "spiritusu movensu" najbrž, če ne "agensu", je seveda nekaj, kar prav gotovo ne sodi v dvorano in zaenkrat velja še vedno stari zakon o RTV Slovenija, ki je sicer, moram reči, slab in ga je res treba spremeniti. Ampak ni ga treba spreminjati po Murphyjevem pravilu, na slabše. Lahko bi ga na boljše, tudi ta možnost je odprta in še vedno je odprta. V neki civilizirani družbi, demokratični vendarle upoštevamo tisto, kar še velja, torej velja odločitev sveta RTV Slovenija, bom glasoval za to, da se potrdi mandat gospodu Aleksu Štakulu ali pa komurkoli drugemu bi bilo v tem primeru. Gre za to, da tisti, ki delajo z njim, že vedo, kaj predlagajo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, SNS.
Hvala. Kolegu, ki je ravnokar govoril, sem hvaležen, ker je navezal vse tisto, kar se je dogajalo v preteklosti. Nov zakon, star zakon, kaj velja, kaj ne velja. Jaz vem, da sem v pet - , skorajda šestletnih izkušnjah v tem državnem zboru, tudi ozirajoč se na vlado, doživel, da so bile določene pomanjkljivosti, da je prišlo do določenih napak in da so zanje, zelo neodvisno govorim, pa je bil minister ali ni bil minister zanje kriv, je minister odletel. In če gledam v to smer, imamo mi tudi pravico povedati, da iz lastnih izkušenj pridejo trenutki, ko dvomiš v verodostojnost vodenja neke institucije. In v tem trenutku človek reče, bom dal čisto konkreten primer, če sprejemamo oziroma če potrjujemo sprejem ustavne pogodbe evropske ustave, kjer - pa ne sedaj nas spet napadati - kjer smo vsi, kjer so vsi absolutno za - le ena stranka, ampak to je bila Slovenska nacionalna stranka, je rekla, ne hiteti, dajmo počasi - in kjer je potem zvečer blazen razgovor, kako je dobro in kako je fino, da ratificiramo itn., je seveda nelogično, da nek medij ne sooči dva različna človeka, ki različno mislita. Trije so enako mislili in so bili bolj pametni eden kot drug, tisti ki pa dokazuje, hoče dokazati, da nekaj ni v redu, da je treba počakati, da moramo biti previdni, tako kot se danes dokazuje, tistega pa nekdo ne povabi. Torej, jaz primerjam to enako, minister je hotel dobro, nekdo je nekaj slabega naredil, zato je minister odletel. Žal je v tem življenju tako po obstoječem zakonu. Govorim še enkrat, po obstoječem zakonu. Seveda smo lahko potem krivični. Obstoječi zakon dovoljuje, tako kot je spoštovani kolega Gulič rekel - ampak, jaz bom glasoval nasprotno - dva človeka, dve funkciji; predlogi v novem zakonu so drugačni, vsak strmi k nečemu drugačnemu. Slovenska nacionalna stranka je - to sem pa ponosen, da povem - pač stranka, katere član sem že dolga leta in je z najdaljšim stažem in je vedno skušala prispevati dobro delo tej državi, pa velikokrat je bila, kljub temu da je mislila dobro, da je hotela dobro, zapostavljena. In to nas prizadene, ker ne nazadnje, tako kot smo povedali, mediji so tisti, ki oblikujejo mnenje javnosti. Hočemo ali pa nočemo. Ampak mi smo bili razočarani nad tem in tako kot smo rekli pri zakonu, da želimo spremembe, ki lahko pripeljejo dobro ali slabo, tako kot je ta država določila, da se iz 12-letne oblasti ene politične opcije, spremeni oblast v drugo politično opcijo, tako imamo vsi pravico razmišljati, da se neke opcije spreminjajo. In zaradi tega, govorim v svojem imenu in v imenu kolegic in kolegov Slovenske nacionalne stranke, predloga, ki je bil dan, ne bomo podprli. Še posebej pa se mi ne zdi v obrazložitvi fer in pošteno, ker samo piše, da sta bila dva kandidata, in da je bil z večino glasov na svetu izbran eden in so povedani njegovi podatki, ime in priimek itn., ne vemo pa, kdo je bil drugi. Ne vemo. Ne vemo, kakšna je bila sokandidatura drugega. Če pa drži, da je svet tisti, ki ga imenuje, mi smo pa tukaj samo zato, da nekoga potrjujemo, potem sploh ne vem, zakaj o tem govorimo. Torej, spremembe, kolegice in kolegi, so potrebne, vsak razmišlja o teh spremembah po svoje, jaz osebno in seveda v imenu kolegic in kolegov mislim, da so te spremembe potrebne, zato kandidata ne bomo potrdili.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, besedo imate. Prosim.
Pojasnil bom svoje glasovanje in v tej zvezi samo kot predsednik komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ predstavil, da seveda je obravnava glede poslovanja radiotelevizije, kot jo je na eni od sej predstavljal gospod Štakul, pokazala, da je radiotelevizija v sredini izvajanja sanacijskega programa. Številke kažejo v tej smeri že nekaj napredka, še več pa glede na predvidene sklepe oziroma sklepe nadzornega odbora in pa tudi na odboru za kulturo, šolstvo in šport zahtevane nadaljnje ukrepe je mogoče pričakovati, da se bo na RTV tudi zgodilo. To, kar boste danes verjetno izglasovali, bo ta proces, če ne drugače, vsaj zaustavilo. Ta proces sanacije javne Radiotelevizije Slovenije je seveda naloga, jo izvaja neka ekipa, ta ekipa je dobila mandat pred nekaj časa, sedaj je s sklepom sveta RTV ponovno dobila mandat. In naše osnovno vprašanje, o katerem danes odločamo, je: ali temu svetu RTV na nek način zaupamo ali številkam, ki so bile predstavljene tako na odboru za kulturo, šolstvo in šport kot na komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ, ko smo se seznanili s poročilom nadzornega odbora verjamemo, ali bomo preprosto kandidata odrezali, imeli neko brezvladje naslednjih mesecev, v katerem se bodo seveda izvajale zakonske spremembe, iskali novi kandidati in v tem času seveda se sanacija ne bo izvajala. Zato seveda menim, da bi bilo korektno kandidata glede na predstavljeni program dela in vizije razvoja Radiotelevizije Slovenije in glede na odločanje sveta RTV podpreti, bomo pa seveda z veseljem, ko se bo pojavil novi kandidat, pozorno proučili njegov program dela in vizijo razvoja javne Radiotelevizije Slovenije. Bojim se, da glede na že danes povedane zgodbe s strani predsednika vlade, kaj je in kaj ni, kakšna je in kakšna naj bi bila radiotelevizija, da bo ta program precej osiromašen in bo precej bolj napisan v nekih drugih krogih, ne pa na sami Radioteleviziji Slovenija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Školč, LDS.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi, kolegice! Državni zbor ima po sedaj in po moji presoji tudi edino veljavnem zakonu omejeno, ampak hkrati zelo veliko moč in odgovornost v postopku imenovanja direktorja javnega zavoda RTV. Zato me čudi, da se kdo sprašuje, kaj pa o tem tu sploh govorimo in zakaj govorimo, če nismo mi tisti, ki izbiramo direktorja. Po edino veljavnem zakonu ta postopek teče v svetu RTV in državni zbor daje to soglasje, ki je pa neke vrste veto lahko na odločitev sveta. Državni zbor je to enkrat že storil, ampak takrat je tehtal med očitki, ki so se pojavljali glede poslovanja takratnega vodstva [[šlo je za aktualnega direktorja, gospoda Čadeža, ki je ravno tako poskušal ponoviti mandat]] , in tehtal je med predlogom sveta, da se mandat ponovi. Državni zbor je takrat opravil precej razprav in na koncu ni dal soglasja k imenovanju Čadeža. Se pravi, je odtegnil temu, kar je predlagal svet. [[Nemir v dvorani.]]
Prosim za mir v dvorani!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tisti, ki se jih to tiče, tudi v večji tišini tega ne bi hoteli poslušati, zato je popolnoma odveč to opozorilo. Kaj se je zgodilo tokrat? Mandatno-volilna komisija ni rekla ne bu ne mu ob obravnavi tega predloga, pač pa je vladajoča koalicija preprosto glasovala proti. Danes smo slišali argumentacijo, zakaj je temu tako. Ta argumentacija pa globoko zaskrbljuje, ker kaže na razumevanje tistega, kar se sicer uveljavlja pod zbirnim pojmom pravna država. Kaj smo danes tu slišali: da nima smisla imenovati direktorja, ker bo zakon spremenjen. Slišali smo tudi, da se popolnoma ve, kakšen bo ta zakon. Sprašujem vas, kolegi, ki ste zastopali ne svoja stališča, ampak stališča poslanskih skupin, in tu je šlo tako za gospoda Jelena kot za gospoda Soka, čemu potem služi ta razprava o sprejemu zakona. Čemu, če ne dopuščate možnosti, da bi se zakon v čemerkoli sploh lahko spremenil. Tisto, kar zaskrbljuje, je to, da dejansko nočete razumeti, da zakon, ki je v veljavi, velja tudi, če se z njim ne strinjate. Tisto, kar bi vi morali narediti, če ste imeli svojega direktorja in če uveljavljate svojo moč, bi ga eventualno nagovorili, da se prijavi na razpis. Tega niste naredili. Za razliko od zakona, ki je pripravil podlago za razrešitev uradnikov, je v bistvu tu neimenovanje direktorja priprava podlage za to, da se sprejme zakon. In to je tisto, kar je hudo narobe. Vi ustvarjate s tem slabe razmere na javnem zavodu, zato da bi lahko imeli argumente za sprejem zakona. Izdaja vas, bom rekel, ne samo argumentacija, ampak tudi jezik. Gospod Jelen je rekel, mi to lahko rešimo z v.d.-ejstvom. Mene to skrbi, tudi v.d. imenuje svet, ne pa koalicija po zdaj veljavnem zakonu. Argumenti in jezik so tisti, s katerimi operiramo v tej dvorani, in argumenti in jezik me prepričujejo, da nasprotujem tem vašim idejam. Gospoda Štakula ni preprosto braniti niti stati za njim. Skorajda ne poznam človeka, ki bi bil zadovoljen bodisi z njim bodisi z njemu podrejenimi. Ampak tudi to ni argument zoper njega. Zato, dragi gospodje in gospe, s tem ko pač arogantno demonstrirate svojo moč pri imenovanju tega direktorja javnega zavoda, teptate ta osnovna načela razumevanja pravne države in teh potrebnih situacij stabilnosti v javnem sektorju. To počnete! Celo, če bi hoteli v bistvu zares kakšne stvari spremeniti, bi lahko v prihodnih in končnih določbah omogočili nek čas, da se razreši prehod k novemu direktorju. To zakonodaja omogoča. Ampak tisto, kar je situacija tega imenovanja, je ta, da izkoriščate vse vzvode, zato da destabilizirate del sistema, zato da ga lahko potem v celoti kontrolirate. To je nujno ob tem povedati, z neimenovanjem bom rekel, vi prevzemate odgovornost za potencialno slabše rezultate v tem zavodu in tako naprej. Preprosto, mimo veljavnega zakona, z ignoriranjem zakona destabilizirate javni zavod in temu je treba javno nasprotovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, imate repliko, ste bili imenovani? Izvolite, prosim.
Kolegu Školču bi seveda rad odgovoril, da pač državni zbor je tista institucija, ki lahko soglasje da ali pa ga ne da. In mu pri tem seveda tudi ni potrebno navesti, zakaj ja in zakaj ne, tako kot ni potrebno svetu zavoda povedati, zakaj se je za nekega kandidata odločil, za nekega ne. Enostavno so pač glasovali na podlagi nekih dejstev, ki jih mi ne poznamo in odločili so se državnemu zboru predlagati gospoda Štakula. Tako, da to seveda s principom pravne države, kot ga vi očitate, nima nič opraviti. Za razliko od tega, kako ste vi včasih počeli, ko ste pač enostavno glasovali, smo mi pošteno povedali razlog, zakaj pač se nam ne zdi danes smiselno dati soglasja. Tudi nihče ni trdil to, kar je bilo povedano, da je novi zakon že sprejet. Seveda ni sprejet, ne vemo, če bo sprejet v takšni obliki, kot je bil v prvem branju, saj smo vendarle imeli javno razpravo; ampak dejstvo je, in to ugotavljamo vsi, da je sedanji zakon potrebno popraviti. In če ga želimo popraviti, potem je seveda upravičeno pričakovati, da bo to novi zakon o RTV, in če bo programski svet imel to možnost in to funkcijo, da imenuje sam brez soglasja državnega zbora direktorja RTV, potem je seveda treba po našem prepričanju dopustiti programskega svetu, da to svojo funkcijo opravi, ali pa bomo imeli čez 2 meseca ponovni postopek in zaplete, v kolikor danes to soglasje gospodu Štakulu damo. To je bil pač argument Nove Slovenije, ki smo ga po pravici pa pošteno povedali, vam pa se seveda to zdi sporno, ne vem, pravno vprašljivo, pravite, da s tem majamo materialno osnovo in ne vem kaj še vse. Torej, istočasno pa govorite o nekem dolgem jeziku, ki da nas izdaja. Tudi vi seveda imate takole v narekovaju "dolg jezik", ki marsikaj pove o vašem značaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Školč. Replika na replika bi bila to? Prosim.
Jaz nisem govoril o stališču gospoda Soka, ampak o stališču poslanske skupine, ki jo je predstavljal gospod Sok. Mene ne bega, da je [[...]]
Samo moment. Gospod Sok, kot sem razumel, je na koncu poudaril, da govori v imenu poslanske skupine.
Poslanska skupina težko replicira, ampak mene to ne moti. Tisto, kar velja na to pojasnilo, ki ga je podal gospod Sok bodisi v svojem bodisi v imenu poslanske skupine povedati je pa le naslednje. Prvič. Da ste vi v tem primeru najprej glasovali, šele po nekaj dneh pa povedali svoja stališča, to se mi zdi nedopustno. Drugič. Da mora državni zbor zmeraj, kadar sprejema odločitve, imeti neke argumente. Tretjič. To je ne nazadnje potrdilo ustavno sodišče v nekem, bom rekel, sorodnem primeru, ko državni zbor ni izvolil enega sodnika na vrhovnem sodišču, pa je moral zaradi tega postopek ponoviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še predlagatelj, namestnik predsednika Sveta RTV Slovenije, profesor dr. Tone Ploj. Lepo ga pozdravljam v državnem zboru. Prosim, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci. Danes.
Gospod profesor, vas lahko prosim [[...]]
Zakon o radioteleviziji danes velja, statut Radiotelevizije Slovenije danes velja. Ta svet Radiotelevizije Slovenije je bil legitimno izvoljen in ni vse tako slabo, kot sem danes tukaj slišal. Želel bi, da iz te hiše, ko po televiziji poslušam vaše razprave, da bi bilo več strpnosti. Skupni cilj nas vseh mora biti, da bi morali biti v tej deželi, v tej državi bolj zadovoljni, bolje informirani. Prepričan sem, da je svet popolnoma legitimno opravil vsa zakonska določila in razpisal volitve za generalnega direktorja, ker mu poteče mandat. Prijavila sta se dva kandidata in z večino glasov je bil izbran za generalnega direktorja gospod Štakul. Danes je v vaši presoji, da mu daste soglasje ali mu ne daste, to je stvar vsakega posameznika in njegove vesti. Prepričan pa sem, da se danes trese gora in da se veliko prahu dviga v tej družbi pri zakonu o radiotelevizijo popolnoma brez potrebe. Skupen cilj nas vseh mora biti enak: boljša informiranost in večja demokratičnost pri izražanju splošnega javnega mnenja. Svet je za jutri sklical izredno sejo in gospodu Štakulu bomo dali status vršilca dolžnosti, dokler ne boste tukaj sprejeli novega zakona. Dokler pa ta zakon velja in ta statut, je pa to dolžnost sveta, da vam predlaga potrditev generalnega direktorja. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo in dajem na glasovanje predlog sklepa o soglasju k imenovanju gospoda Aleksa Štakula za generalnega direktorja RTV Slovenija za dobo štirih let. Hočete obrazložiti še svoj glas? Najprej v imenu poslanskih skupin. Gospod Barovič, gospod Potrč. Še kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Hvala. Gospod Barovič, imate besedo.
Hvala. Še enkrat poudarjam, da v imenu skupine Slovenske nacionalne stranke ne bomo potrdili predlaganega sklepa. To je zelo pomembno. Nisem rekel, da bomo nasprotovali. Obrazložitev. Poglejte, da ne boste rekli, da gre samo za politizacijo. Še enkrat poudarjam, če je bilo soglasje na svetu po veljavni zakonodaji izrečeno in dano, zakaj moramo mi dajati tu soglasje. Razumem, dobro, moramo ga dati. Dali bi ga. Ko pa smo govorili pred nekaj dnevi o predlogu novega zakona, ki ni verodostojen v tem trenutku, pa smo od nekaterih ljudi [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Kolegi, prosim, saj bomo kmalu končali, tudi jaz bom vas poslušal! [[...]]pa smo od nekaterih ljudi, ki so v svetu, ki so dali glas za direktorja, slišali tu pomisleke o direktorju. In kako naj bomo sedaj verodostojni, ko ljudje v eni sapi govorijo tako, v drugi sapi govorijo drugače. In da ne boste rekli, ker sem dal primer, ekspliciten, o delu informativnega programa konkretno Slovenske nacionalne stranke, saj so tudi drugi ljudje, bili so ljudje iz igranega programa, iz dokumentarnega programa, ljudje, ki delajo in živijo v tej instituciji, ki so imeli pomisleke, hkrati pa ugotavljamo, ti ljudje naj bi bili zastopani v svetu, tam so bili pa vsi nekako enoglasni. Ne moremo, spoštovani kolegi, enostavno ne moremo slišati po eni strani sklep sveta, kjer so neki predstavniki, - da, ko so ti isti predstavniki tukaj, dvomijo ali celo govorijo - ne. A mi naj bomo pa žrtveni kozli in rečemo ne nazadnje: "Ja, državni zbor je dal soglasje in temu je tako." Zato v Slovenski nacionalni stranki sklepa potrdili ne bomo, zato da bomo skušali postati čisti in razumljivi proti vsemu, kar smo slišali. Če smo pa govorili in slišali v povezavi tudi s predlogom novega zakona eno ali drugo, pa nismo mi krivi in nismo niti mi "naštimali", po domače povedano. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Potrč, v imenu vaše poslanske skupine.
Hvala lepa. Gospod predsednik oziroma predsedujoči, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Socialne demokracije smo se odločili, da ne sodelujemo v razpravi, ker smo se zavedali, da bo ta razprava eno navadno sprenevedanje in farsa. Vemo dobro, za kaj gre. Vladajoča koalicija se je odločila, da razume, kot da zakon obstoja, da je nepomembno, kakšne so dejanske sedanje pristojnosti generalnega direktorja ali kakšne niso, kakšne so pristojnosti naloge sveta, kakšne niso. Treba je pač uveljaviti politiko, za katero so se opredelili. Mi smo najprej menili, da bo to vsaj na veliko bolj dostojen način povedano in da verjetno pri tem ni treba sodelovati. Ker je bilo pa izrečenih toliko nekorektnosti, bi rad povedal, da menimo, da je treba upoštevati dejstvo, da zakon imamo, in v tem zakonu ima pristojnosti svet in državni zbor. Lahko komu to ni všeč, ampak tako je, da imamo tudi izvoljen svet in potek roka, ker je razpis bil potreben. Če bi kdorkoli iz obstoječe vladajoče koalicije želel in mislil, da je treba imenovanje, predlog ustaviti, bi se v svetu zavzel za to, da ne bi bilo razpisa in bi se v svetu zavzel za to, da ne bi bil predlagan kandidat. To bi bilo treba narediti na drug način, javno, v domači hiši in že ne bi bilo simpatično, zato to ni bilo narejeno. Govoriti danes, da je generalni direktor vplival na to, katera stranka je prišla v nek program, pomeni pač govoriti o stvari, ki ni v pristojnosti niti generalnega direktorja niti sveta, res pa je, da najverjetneje, če bo izglasovan zakon tako, kot je sedaj predlagan s strani vlade, da bo to vse v rokah več ali manj enega samega človeka in to bo generalni direktor, imenovan po kriterijih, ki bodo v celoti odgovarjali vladajoči koaliciji. Danes je zelo simpatično predsednik vlade govoril o tem, kako je zelo demokratično, če imenuje bodoči svet državni zbor in kako imenuje državni zbor, tudi sodnike, ustavne sodnike in koga drugega. Mimogrede je pozabil čisto eno malenkost, pa je ni pozabil, samo sprenevedal se je. Namreč, kdor predlaga in izmed koga se potem odloča in v mnogih primerih predlaga ali sodni svet ali predsednik republike, tukaj bo pa predlagala Sušnikova mandatno-volilna komisija z vladno večino. Mi ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na obrazložitev glasu posameznih poslancev. Besedo ima gospod Gulič. Kdo je še prej dvignil roko? Gospod Školč, potem gospa Širca. Moge? Dobro, hvala.
Moj čas sicer teče, ampak se ne bom sekiral, ker mislim, da bom tole uspel povedati hitreje. Spoštovani gospod podpredsednik, cenjene kolegice in kolegi! Marsikaj je bilo slišati. Da bom glasoval za gospoda Štakula, me je pa prepričal gospod predstavnik sveta RTV, ki je že prej napovedal poročilo o jutrišnji seji, kar je bilo včasih kar običajno, da smo imeli zapisnike, preden so bile seje. No, dandanes menda ni več tako, ampak očitno je še. In sicer poročilo s seje, na kateri bo objavljena tale naša predobsodbena likvidacija gospoda Štakula na osnovi bodočega retro zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Školč, imate besedo.
Hvala lepa. Tudi sam bi rad rekel, da smo se dobesedno vrnili v prihodnost. Predstavnik sveta RTV je vedel tisto, za kar se mi moramo delati vsaj do nekega trenutka, da se mogoče ne bo zgodilo. On je to vedel. Povedal je, da bo jutri seja sveta RTV, in povedal je, da bodo ustregli vaši želji, da gospoda Štakula imenujejo za v.d. direktorja. Ta povratek v prihodnost je res grozljiv in to je tudi največja demonstracija tega, kako bo deloval tisti zakon, o katerem še ne vemo, niti kakšen bo niti kdaj bo, sprejet, deluje pa že vnaprej. Podprl bom gospoda Štakula, čeravno s težko roko.
Hvala lepa. Gospa Širca, prosim.
Moja roka ni težka. Podprla bom imenovanje in odločitev sveta RTV Slovenija, ki podpira dosedanjega generalnega direktorja Televizije Slovenija, tudi zaradi številnih sprenevedanj in demonstrativnih ter jasnih kadrovskih izrekanj, ki se dogajajo vnaprej in na javni sceni. Spoštujem obstoječi zakon, po tem zakonu se danes obračamo in obnašamo. In želim, da bi RTV Slovenija še naprej tako demokratično zastopala vsebine. Konec koncev, tudi od vodenja generalnega direktorja je odvisna širina televizije in da se ne bi ujela v past, ki smo jo danes pri poslanskem odgovoru slišali iz ust predsednika vlade, da v bodoče RTV Slovenija ne bo potrebovala več šteti vsake bombe, ki pade 10.000 kilometrov stran od naših tleh.
Hvala lepa. Gospod Moge, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice poslanke, gospodje poslanci! Sam imam danes ob tem glasovanju grenak občutek kot takrat, ko smo izvolili ali poskušali izvoliti sodnico Škrkovo. Nekaj podobnega se tudi danes dogaja v tem zboru. Jaz sam bom podprl njegovo izvolitev vsaj iz treh vzrokov. Prvi vzrok je ta, da je predlog, ki smo ga dobili, legitimen in celo legalen. Drugi je ta, da je gospod Štakul večkrat nastopal tudi v državnem zboru oziroma na odboru za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport, da je zelo dobro zastopal interese svoje hiše, da je pripravil hišo do tega, da je imela neke svoje razvojne programe, da so se zmanjševali ti dolgovi, ki jih je hiša imela. Zdi se mi pa skrajno neodgovorno, glede na to, kar se je v hiši dogajalo in če sem bil kot politik nad programom razočaran, da jaz zaradi tega to krivdo valim na direktorja in mu potem tudi na nek način grozim. Spoštovane kolegice in kolegi, gre za javni zavod z več kot 20 milijardami budžeta in z več kot 3.000 zaposlenimi in po moji oceni, kajti za razliko od vas sem že dolgo tu notri, je od leta 1991 bil direktor Aleks Štakul eden izmed najboljših direktorjev, kar ji je imela RTV hiša. Sicer pa glede na moje uvodne besede lahko rečem; psi lajajo, karavana gre dalje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič.
Ne bom podprl ne predloga sveta RTV-ja ne predloga matičnega delovnega telesa zato, ker nočem narediti gospodu Štakulu medvedje usluge na prvem mestu in to zaradi tega, ker ne verjamem, da se je sposoben toliko prilagoditi zahtevam, ki grozijo vsak dan skozi nastope ministra, skozi nastope predsednika vlade, skozi nastope nekaterih poslancev kako da bo po novem na tej televiziji. Če pa se je sposoben prilagoditi, potem pa seveda ne more zaslužiti mojega glasu v nobenem primeru, kajti gre za to, da seveda tisto, kar se je kljub temu dogajalo v vseh preteklih letih in da se je izboljšala finančna situacija, finančno poslovanje javnega zavoda RTV, je predvsem zasluga spremenjenega načina pobiranja RTV prispevka. Daleč od tega, da bi se v hiši karkoli bistvenega spremenilo. In drugič, nočem narediti usluge vladajoči koaliciji, da bo mogoče, če se zgodi čudež, gospod Štakul danes potrjen pa da bodo rekli: "Ja, poglejte, saj vidite, saj ni tako hudo, saj nimamo takšnega groznega namena, da bi zdaj vse tisto, kar se je napovedovalo tukaj že leta 1992, da se bo temu zavodu zgodil `labodji spev`." Prihaja časa, da bi potem rekli: "Saj vendarle vidite tudi opozicijski poslanci, mi smo uspeli, da se je popravil vtis, ki je mogoče bil napačen. "Načrtujejo se spremembe na javnem zavodu takšne ali drugačne; ali bodo takšne, kot so zdaj v zakonu, ali ne. Prepričan sem, da nekatere bodo in to na slabše. Zato ne mislim s tem svojim lepotnim sodelovanjem, da bom glasoval za ali proti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]gospodu Štakulu, za pomembno - in zato ne bom glasoval ne za en ne za drugi predlog.
Hvala lepa. Gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam bom podprl predlog matičnega delovnega telesa. V tej moji odločitvi me je pa še podprl, mislim, da podpredsednik sveta RTV-ja, ko je rekel, da je že za jutri sklicana seja sveta, na kateri bodo odločali o v.d.-jstvu sedanjega direktorja. Se pravi, da je prejudiciral nekaj, kar bomo mi šele storili, in mislim, da to kaže na demokratičnost odločanja, sklicevanja in podobno sveta RTV.
Hvala lepa. Gospod Grims. Izvolite besedo.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Poglejte, vprašajmo se, zakaj danes takole sploh smo soočeni s tem, da moramo glasovati o nekem človeku, ki ga sam zelo cenim, vem, da se je trudil, da bi vzpostavil red na radioteleviziji. Koliko mu je to uspevalo ob nemogočem zakonu, o tem naj bi presojali danes s tem glasovanjem. Naj javno povem, da moj glas bo samo glas proti temu, da se s tem sploh soočamo. Glas proti temu, da mora državni zbor biti porinjen v vlogo, da daje politično soglasje nekomu, ki ga potrdijo organi javne radiotelevizije. In kdo je seveda vzpostavil takšen zakon, ki ga je v tem delu tega soglasja, ki je politično kritizirala tudi že Evropska unija - gospodje iz Liberalne demokracije, ki se danes sprenevedajo in seveda govorijo vse mogoče. Ob tem pa je dejstvo, da če pogledate, kaj rečejo novinarji, si preberite o tem njihovem zakonu in o mehanizmih, ki so v njihovem zakonu in predvsem o glasovanjih LDS v zvezi z njihovim zakonom, mnenje Uroša Slaka, takrat še predsednika društva novinarjev na RTV Slovenija, ko je zapisal "LDS je edina stranka, ki si prizadeva, ki vzpostavlja s svojimi dejanji vladno televizijo." Toliko o tem, kdo se spreneveda in kdo se ne. In moj glas bo glas proti temu sprenevedanju. Hvala.
Hvala. Gospod Juri prosim.
Hvala, predsednik. Jaz bom glasoval proti sklepu matičnega delovnega telesa oziroma za soglasje k imenovanju iz dveh razlogov. Prvo, da bo izredni sklic sveta jutri brezpredmeten. Če mi danes damo soglasje, jutri sveta, kolega Bajc, ne bo. In drugo, zaradi tega, ker bo naša zakonodajna pot do sprejetja zakona o RTV, tako kot si ga želi koalicija, še dolga. Kajti uporabljena bodo vsa sredstva, vse poti, da takšen zakon ne bo priromal do veljavnosti, ampak bomo poiskali poti, da ga izboljšamo. In takrat, da ne bi morda vi, ki silite danes k vedejevstvu generalnega direktorja, iskali prav v tem argument za pospešitev postopka. Hvala.
Hvala. Glasujemo. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Jaz sem to že enkrat prebral, pa bom še enkrat prebral. Se opravičujem, samo prebral sem že. Ko zaključujem razpravo, dajem na glasovanje predlog sklepa o soglasju k imenovanju gospoda Aleksa Štakula za generalnega direktorja RTV Slovenija za dobo štirih let. Zadovoljni? Glasujemo. Ugotavljam, da je od navzočih 71 poslank in poslancev za glasovalo 19, proti 45. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. Prosil bi lepo, če se umirite, da lahko nadaljujemo z dnevnim redom. Nadaljujemo z dnevnim redom, in sicer na vrsti je predlog sklepa o imenovanju članov nadzornega odbora Slovenske odškodninske družbe. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod mag. Sajovic v imenu LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Kolegice in kolegi! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije takega predloga seveda ne bomo in pa ne moremo podpreti. Eden od osnovnih razlogov je v tem, da imenovanje v tako pomembnem organu, ki bo nadziral porabo davkoplačevalskega denarja vseh slovenskih davkoplačevalcev, ne bodo vsi zastopani v enakem merilu oziroma v merilu, kot so ga nam na volitvah namenili volivci. Liberalna demokracije Slovenije je na teh volitvah dobila več kot četrtino glasov, je pa to spet eden od pomembnih organov, v katerem nimamo nobenega člana. To se pravi, koalicijski valjar melje neusmiljeno naprej, je seveda eden od takih poznanih očitkov iz prejšnjega sklica, ko so bile, vloge obrnjene, vendar naše napake, če so to takrat bile niso bile nikoli v tako veliki meri, kot se to dogaja danes. Slovenska odškodninska družba bo, zaradi prebogate denacionalizacije, za katero slišimo, da je še ne bo in ne bo konec, to se pravi, tudi naši vnuki in pa naši otroci bodo očitno plačevali popravo nekih krivic in seveda si je za zagotovitev velikih denarjev, ki bo posegel v javnofinančno blagajno, treba na tem področju zagotoviti tudi ustrezen vpliv, kar pa mislim, da ni dobro. Nadzorni odbor pa je tisti, ki seveda izvaja kontrolo nad delom te družbe, zato bi morali biti zastopani vsi, ki v ta naš slovenski proračun [[...]]
Lepo prosim, bodite prosim spoštljivi do svojega kolega poslanca in omogočite mu, da bo povedal svoje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za podporo. Ker vidim, da pač razpolaganje z davkoplačevalskim denarjem večine ali pa vladna koalicija v tem državnem zboru ne zanima preveč, bom pač zaključil s to mislijo. Primanjkljaj, ki bo ocenjen preko milijarde evrov, boste seveda v luči bodočih rodov morali prevzeti na svoja pleča. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo ravnali državotvorno in bomo temu predlogu, ki nekatere državljane izključuje, nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod Dušan Kumer. V imenu poslanske skupine SD.
Hvala za besedo. Odločanje oziroma izbira novih članov nadzornega odbora slovenske odškodninske družbe je bila na dveh nadaljevanjih mandatno-volilne komisije farsa, ki bo dobila svoje mesto morda v kakšni dokumentarni oddaji s podnaslovom Dosjeji, ko bo tudi RTV postala državna oziroma vladna televizija, tako kot postaja slovenska odškodninska družba vladna oziroma koalicijska družba. Šlo je za povsem kravjo kupčijo vladne koalicije, ki v nasprotju z izkušnjami v preteklem mandatnem obdobju ne dopusti največjima opozicijskima strankama, ki imata skupaj 33 poslancev in poslank, niti enega člana nadzornega odbora Soda. Da spomnim. V prejšnjem mandatu je šlo za dogovor med pozicijo in opozicijo o zastopstvu opozicije v nadzornem odboru SOD-a in je koalicija Slovenije, se pravi SDS in NSi, ki je imela skupaj 22 poslancev, imela zagotovljenega enega člana, čeprav sta bili v opoziciji tudi SMS in SNS, ker so predstavniki tako SDS kot NSi vztrajali in trdili, da so oni pravi predstavniki takratne opozicije. Torej tudi ta kadrovska poteza koalicije le potrjuje, da so se za vsako ceno odločili, da pohod na institucije nadaljujejo agresivno in brezkompromisno. Kako pomembno je, da obvladuješ Sod in Kad, je vladajoča koalicija demonstrirala pred tedni, ko so se sestali lastniki Petrola in s četrtinskim kapitalskim deležem nastavili povsem svoj vladni nadzorni svet, in to na pritlehen in nekorekten način do ostalih lastnikov. Nekateri bi rekli z valjarjem. Ta pohod na institucije, najprej na pokojninsko in zdravstveno zavarovalnico, potem na Triglav, na Sod, na Kad, na Mariborsko banko, zdravstvene domove, bolnišnico, tožilstvo, televizijo in še bi lahko našteval, bi naj bilo uveljavljanje obljube, da se bo s to vlado država zares začela intenzivno umikati iz gospodarstva. Lari fari. Sedanja politika vlade in koalicije gre v povsem nasprotno smer. Tako ste danes tudi lahko prebrali stališče enega od vidnih predstavnikov vladnega strateškega sveta. Ravno s kadrovanjem v odškodninsko družbo koalicija in vlada dokazujeta, da vlagata velike napore, da se zagotovi večji politični vpliv preko Spda in Kada, ki se konča v večjih gospodarskih koorporacijah. In še nekaj, ko bolj podrobno pogledate imena nastavljenih nadzornikov in članov uprav, boste kaj hitro ugotovili, ta številka se danes približuje približno 100, da ne gre samo za večji vpliv politike pod izgovorom strokovnosti v gospodarskih družbah, ampak da gre v zadnjem obdobju za večji neposredni vpliv političnih strank preko teh oseb v gospodarskih družbah, saj večina od njih tako ali drugače izhaja iz strankarskih esteblišmentov. Pa tudi veliko število visokih državnih uradnikov, državnih sekretarjev in direktorjev uradov, ki po ministru Virantu morajo biti politično kompatibilni z ministrom, sedi v pomembnih nadzornih odborih in svetih vseh večjih podjetij. Ta kadrovska ponudba, ki jo imamo danes na mizi, je logična posledica kadrovske kombinatorike, ki se dirigira iz Gregorčičeve ulice, iz kabineta predsednika vlade, kar seveda ne pomeni, da ni legitimno. Ni pa higienično, ko gre za odločitve v tem državnem zboru. Poslanska skupina Socialnih demokratov tega predloga ne bo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, Nova Slovenija. Prosim.
Hvala lepa. Kar se tiče predloga za pet članov nadzornega odbora Soda, je predlog takšen, kot je bil v prejšnjem mandatu. Tudi v prejšnjem mandatu je bil en član iz opozicije in pa štirje iz pozicije. Predlog, ki ga imate danes pred seboj, ni čisto nič drugačen. Kar se pa tiče kadrovanja v nadzorne svete, kjer kadruje vlada, tam pa smo v situaciji, ko opozicija v prejšnjem mandatu ni imela nobenih predstavnikov, medtem ko v tem mandatu vlada tudi v te nadzorne svete imenuje predstavnike opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sašo Peče, prosim. Ne? Se odpovedujete. Hvala lepa. Sledi razprava poslank in poslancev. Želite, gospod Kumer, besedo? [[Ne.]] Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, rad bi ponovil stališče kolega Kumra, da je imenovanje v ta svet pravzaprav dokaz dosedanje kadrovske politike te vlade. Govoriti o tem, da gre za predstavnike opozicije, je formalno res. Vendar je hkrati res, da vemo, da obstoja del kadrovskega dogovora, ker vsaj kar zadeva kadrovske rešitve, je Slovenska nacionalna stranka tista, ki vladne rešitve podpira in je normalno, da dobi tudi kakšno mesto za to korist. Ne rečem, da niste, kolegi v SNS v opoziciji, to boste vsak dan sproti dokazovali ali ne, ampak kar zadeva kadrovsko politiko, vemo, kako je od oblikovanja državnega zbora in vlade naprej bilo dogajanje. Sicer je pa to tipičen primer arogance in vzorec kadrovske politike koalicije. Jaz sem vesel, da se v poslanski skupini in stranki Socialnih demokratov nismo odločili in nismo sprejeli pobude gospoda Janše, da naj bi oblikovali in sodelovali pri kadrovanju v nadzorne svete, ker vidimo, kaj bi se dogajalo - vsakih desetič bi morda dobili drobtinico, potem bi pa govorili tako kot danes vi, da opozicija sodeluje na enak način, kot je v prejšnjem mandatu. In še zadnje, kar sem tudi sam mislil povedati, pa je gospod Sajovic povedal enako. Morda ne smemo biti v odškodninskem skladu tudi zato, ker že nekaj let odškodninski sklad ni dal konkretnega poročila o milijardnih - ponavljam, milijardnih! - obveznostih, ki jih ima na račun denacionalizacije, in dejstva, da po obvestilih, ki jih je zadnjič dal pred nekaj leti, od naslednjega leta naprej ne bo več mogel s prilivi, ki jih pridobiva, izpolnjevati obveznosti na račun izplačila obresti in odškodnin in bodo te obveznosti prenesene neposredno na proračun. Proračun pa jih bo moral izplačevati v nekaj, najmanj deset in več naslednjih letih. Zaradi tega seveda predloga, kot je pripravljen, ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in dajem na glasovanje predlog sklepa o imenovanju članov nadzornega odbora slovenske odškodninske družbe za dobo štirih let. Kdo želi obrazložiti glas v imenu poslanskih skupin? Mag. Cvikl, izvolite. Še kdo v imenu poslanske skupine? [[Nihče.]] Izvolite, gospod Cvikl.
Hvala lepa. Današnja razprava ali pa pomanjkanje razprave o imenovanju nadzornega odbora slovenske odškodninske družbe kaže na dvoje. Prvič kaže na to, da se poslanci in poslanke pravzaprav ne zavedamo, da na Mali ulici 5 raste največji deficit v slovenski zgodovini. Deficit, ki je nastal tam nekje leta 1991, 1992 s sprejemom zakona o denacionalizaciji, ki se bo, za katerega ne dvomim uspešno, zaključila v obdobju te vlade. Naloga nadzornega odbora Slovenske odškodninske družbe je, da zaradi interesa slovenskih davkoplačevalcev gleda na dve glavni vprašanji v delovanju Slovenske odškodninske družbe: ali se postopki denacionalizacij izvajajo korektno in se pri teh postopkih, minimizira pritisk na javne finance. V preteklih mesecih se je najprej izvedlo kadrovanje vodstva družbe. Družbo je prevzel nekdo, za katerega med finančnimi strokovnjaki ne velja, da je poznavalec bodisi upravljanja podjetij, bodisi specialist na področju denacionalizacije. Tudi upravni odbor je bil podobno kadrovan. Danes pa seveda tukaj v državnem zboru imenujemo pet ljudi, ki naj bi se v imenu slovenskih davkoplačevalcev ukvarjali s tem, kako bo Slovenska odškodninska družba minimizirala pritisk na slovenske javne finance. Po različnih ocenah ta pritisk znaša že sedaj približno milijardo evrov ali 230, 240 milijard tolarjev. Skoraj tri krat več, kot je v rebalansu proračuna predvideno za leto 2005. Ni nam potrebno dvomiti, da bo vprašanje upravljanja Slovenske odškodninske družbe in pa zapiranje njene luknje eno bolj zapletenih vprašanj v času te vlade. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Zato nas v opoziciji toliko bolj preseneča to, da arogantno zavračate predlog, da bi preko imenovanja članov v nadzorni odbor iz celotne politične strukture imeli možnost dostopa do teh informacij. Odločili ste se drugače, odgovornost boste nosili sami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Tudi sam ne bom podprl tega sklepa. Ampak mislim na besede, ki jih je gospod Janša spregovoril za tem govorniškim odrom, ko je rekel, da nas bo sorazmerno, tudi opozicijo, vključeval v nadzorne odbore. Sorazmerno je rekel. Če se kdo malo na matematiko spozna, potem lahko izračuna naslednje. Pet mest smo razdelili za 90 poslancev, to pomeni na 18 poslancev pride enega, pozicija ima štiri kandidate, mi pa enega, torej pomeni po njegovem sorazmerju to, da imamo v državnem zboru 18 članov opozicije in 72 članov pozicije. Mislim, da je tako ravnanje zelo slabo, da ne vliva nobenega upanja in da ve kaže aroganca še v večji meri, kot so jo nam očitali, ko smo bili na oblasti, zato ni čudno, da ljudje govorijo: LDS je bila slaba, ampak SDS je pa sedaj, kar dela, še slabša. Zdi se mi [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Poglejte, to, kar sem že prej rekel pri prejšnjem glasovanju, karkoli počnemo, karkoli rečemo, naši dobri učenci iz prejšnjega mandata s svojim valjarjem gredo naprej in velja to, kar sem prej povedal, pri kadrovski politiki pozicije: psi lajajo, karavana gre dalje. In sem prepričan, da bo tudi ta predlog izglasovan.
Hvala lepa. Glasujemo. Dajem na glasovanje predlog sklepa o imenovanju članov nadzornega odbora Slovenske odškodninske družbe za dobo štirih let. Glasujemo. Ugotavljam, da je od 71 navzočih poslancev za glasovalo 49, proti 21. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 2. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo predloga zakona o prenehanju veljavnosti zakona o družbenem pravobranilcu Republike Slovenije. Državni zbor je v torek 17.5.2005 opravil drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena vas obveščam in obenem opozarjam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Glasovanje je končano. Od navzočih 68 poslank in poslancev je za glasovalo 60, proti 4. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 6. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane poslanke in poslanci! Na svidenje!