Poštovani narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. U četvrtak 13. marta, kada smo se okupili da minutom ćutanja odamo poštu ubijenom predsedniku Vlade gospodinu Zoranu Đinđiću, obavešteni ste o posebnimmerama nakon uvođenja vanrednog stanja na predlog Vlade Republike Srbije, a po odluci v.d. predsednika Republike Srbije, gospođe Nataše Mićić. Prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 130 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanjeutvrđeno da je u sali prisutan dovoljan broj narodnih poslanika i da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika za današnju sednicu nemamo. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su na ovu sednicu pozvani da prisustvuju potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Dostavljeni su vam zapisnici sednica Drugog, Trećeg, Četvrtog, Petog, Šestog i Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Repubike Srbije u 2003. godini i zapisnik sednice Narodne skupštine Republike Srbije za vreme vanrednog stanja. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnike sa navedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 5, 6, 11. i 25. februara 2003. godine. Za 129, nijeglasalo 25, od ukupno 154 prisutna narodna poslanika. Pošto su nam se pridružili i drugi narodni poslanici i počeli smo rad, molim predstavnike medija da napuste salu. Ova sednica neće biti u direktnom prenosu. Predstavnici medija, novinari, urednici, mogu je pratiti u zgradi Skupštine, ali vas molim da napustite salu. Pretpostavljam da se nismo čuli. Prva sednica redovnog zasedanja Narodne skupštine nije u direktnom prenosu. Molim predstavnike medija, novinare, glavne i odgovorne urednike, fotografe i snimatelje da napuste salu za sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Događanja, raspravu i odlučivanje mogu da prate u zgradi Narodne skupštine. Zahvaljujem se predstavnicima medija koji su napustili salu i onima koji to sada čine. Pošto su se stekli uslovi, nastavljamo rad odlučivanjem o zapisnicima prethodnih sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 12. i 13. februara 2003. godine. Za 134, nije glasalo 90, ukupno 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštineRepublike Srbije u 2003. godini, održane 19, 20. i 25. februara 2003. godine. Za 133, nije glasalo 98, ukupno 231 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Repulbike Srbije u 2003. godini, održane 19, 20. i 25. februara 2003. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 25. februara 2003. godine. Za 129, nisu glasala 102, ukupno 231 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 25. februara 2003. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 26, 27. i 28. februara 2003. godine. Za 128, nisu glasala 104, ukupno 232 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 26, 27. i 28. februara 2003. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 26. februara 2003. godine. Za 128, nisu glasala 102, ukupno 230 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Narodne skupštine Republike Srbije za vreme vanrednog stanja, održane 13. marta 2003. godine. Za 129, protiv 15, nije glasalo 86, ukupno 230 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sednice Narodne skupštine Republike Srbije za vreme vanrednog stanja, održane 13. marta 2003. godine. Obaveštavam vas o potvrđivanju mandata narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Zoranu Krasiću, izabranom sa izborne liste SRS - dr Vojislav Šešelj. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Zoranu Krasiću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Obaveštenje o ostavkama narodnih poslanika. Primili ste ostavke Božidara Vučurovića, Miroljuba Veljkovića, Steve Dragišića, Aleksandra Vučića i Božidara Vujića, na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovih ostavki, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stvova 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnih poslanika Božidara Vučurovića, Miroljuba Veljkovića, Steve Dragišića, Aleksandra Vučića i Božidara Vujića. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stavovima 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Božidaru Vučuroviću, Miroljubu Veljkoviću, Stevi Dragišiću, Aleksandru Vučiću i Božidaru Vujiću, izabrani sa izborne liste SRS - dr Vojislav Šešelj. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Obaveštavam vas da je Administrativni odbor, na 63. sednici održanoj 14. februara, razmatrao video snimak i pismene izjave narodnih poslanika Slobodana Tomovića, Stanka Kovačevića, Zorana Anđelkovića, Muje Mukovića, Milana Stanimirovića, Borislava Novakovića i Dragoša Babića, u cilju utvrđivanja učesnika incidenta i kršenja Poslovnika od strane učesnika incidenta koji se dogodio na sednici Narodne skupštine. Tim povodom, a na osnovu Poslovnika Narodne skupštine, izriče se mera opomena narodnom poslaniku Branislavu Pomoriškom i mera udaljenja sa sednice narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću i zadužuje se Administrativni odbor da se stara o primeni ovih mera. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. (Gordana Pop-Lazić: Po Poslovniku.) U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda sednice. Predlozi za razmatranje po hitnom postupku. 1. Narodni posalnik Čedomir Jovanović predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red, kao 1. tačka - Izbor predsednika, potpredsednika i ministara u Vladi Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv 63, nije glasalo 45, od 233 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 2. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2003. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, protiv 42, nije glasalo 68, od 234 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 3. Visoki savet pravosuđa predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red - Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Kraljevu, koji je podneo Narodnoj skupštini 17. decembra 2002. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv 57, nije glasalo 52, od 234 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 4. Narodni poslanici Emilija Krstić i Vladimir Dobrosavljević predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 45, protiv 144, nije glasalo 46, od 235 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupštinanije prihvatila ovaj predlog. Predlog za promenu naziva tačke dnevnog reda. Narodni poslanik Dragor Hiber predložio je da tačka 4. dnevnog reda glasi - Predlozi za izbor, imenovanje, razrešenje i prestanak funkcije nosilaca pravosudnih funkcija, kao i da se u okviru te tačke razmatra Predlog odluke o razrešenju dužnosti Okružnog javnog tužioca u Prokuplju i svi ostali predlozi odluka koji se odnose na izbore, imenovanja i razrešenja. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv 55, nije glasalo 55, od 235 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predlog za proširenje dnevnog reda. 1. Narodni poslanik Dejan Mihajlov predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog zakona o denacionalizaciji, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov i Dušan Budišin 28. novembra 2002. godine, kao i da se ovaj predlog zakona razmatra kao 5. tačka dnevnog reda. Da li narodni posalnik Dejan Mihajlov želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi ministri, poštovani poslanici, Demokratska stranka Srbije je razmišljala da povuče ovaj predlog danas na sednici, ali s obzirom da je Vlada predložila i glasalo se o proširenju dnevnog reda, ne samo tačkom izbora predsednika, potpredsednika i ministara, već i sa drugim tačkama dnevnog reda, mi ostajemo pri predlogu da se dnevni red proširi Predlogom zakona o denacionalizaciji, jer smatramo da se ne može ići u privatizaciju bez ovakvog zakona i da ima puno spornih stvari oko imovine. Mi ostajemo pri predlogu da se o denacionalizaciji jednom već raspravlja u ovoj skupštini, na jednom projektu, to je deo predloga zakona, koji je dobio saglasnost ovog udruženja za imovinu i mislim da je to celishodno u ovom trenutku.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 49, protiv 124, uzdržana dva, nije glasalo 60, od 235 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predlog da se obavi zajednički načelni pretres. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, na osnovu članova 86. i 136. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o uređenju sudova, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, kao i o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, za koji je Narodna skupština odlučila da se razmotri po hitnom postupku. Da li narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, protiv 103, nije glasalo osam, od 235 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila predlog da se obavi zajednički načelni pretres o navedenim tačkama dnevnog reda. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sednice u celini. Saglasno odredbama Poslovnika Narodne skupštine sve tačke prihvaćene po hitnom postupku, kao i po osnovu predloga za izmene i dopune dnevnog reda, uvršćuju se u dnevni red sednice po redosledu njihovog predlaganja, odnosno prihvatanja. O predlozima akata prihvaćenih kao nove tačke dnevnog reda, nadležni odbori, odnosno Vlada Republike Srbije, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje, odnosno mišljenja u toku trajanja sednice. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za hitan postupak i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda, molim narodne poslanike da se izjasne o dnevnom rdu sednice u celini. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 124, protiv 102, nije glasalo 10, od 236 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Izbor predsednika, potpredsednika i ministara u Vladi Republike Srbije, 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o uređenju sudova, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 6. Predlozi za izbor, imenovanje, razrešenje i prestanak funkcije nosilaca pravosudnih funkcija. Molim službu Narodne skupštine da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. Prelazimo na rad prema utvrđenom dnevnom redu. Za reč povodom primene Poslovnika javlja se narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već 10 minuta držim podignut Poslovnik, a gospođa predsedavajuća ne nalazi za shodno da mi da reč, pa se pitam da li su u sklopu vanrednog stanja, ukidanja televizijskih prenosa skupštinskih zasedanja, i neka naša poslanička prava time ukinuta? Mi smo ovde dobili obaveštenje da je neka fantomska sednica Administrativnog odbora održana i da je povodom nekog događaja koji se odigrao pre nekih mesec dana u Narodnoj skupštini izrečena mera opomene Branislavu Pomoriškom i šefu poslaničkog kluba SRS Tomislavu Nikoliću mera udaljenja sa sednice. Ukoliko mi dozvolite da pročitam član 104. ubeđena sam da ću vas uveriti da za tako nešto nije bilo osnova, a ako imamo u vidu i član 101, koji govori o tome da se o radu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine i da je diskreciono pravo predsednika Narodne skupštine da izrekne takvu meru, onda ćete shvatiti da Administrativni odbor nije imao uopšte ovlašćenja - pitamo se po čijem nalogu, ko je uopšte sazvao taj odbor - da o toj situaciji raspravlja. Posle toga je Tomislavu Nikoliću na jednoj od sednica, mislim da je to bilo 25, a ovde je konstatovano u Skupštini da je šef poslaničkog kluba, održana je još jedna sednica posle tog događaja, znači tokom dve sednice i on je učestvovao u radu skupštinskog zasedanja i sada, u ovom trenutku kada je javnost isključena i kada ne može da prati tok ove sednice, ostajemo bez šefa poslaničkog kluba. Vi verovatno mislite da je dovoljno poslati predsednika jedne stranke u Hag, isključiti iz rada i onemogućiti šefa poslaničkog kluba da učestvuje na sednicama Skupštine i da će poslanici SRS time biti demotivisani, a možda i uplašeni, možda se ponašati drugačije nego što se obično ponašaju i da će njihova oštrica biti nešto tuplja, i to u kritici onoga što treba da se kritikuje. Mi vas još jednom upozoravamo da nije dobar put kojim idete, da to nije u duhu parlamentarne demokratije za koju bi trebalo da se zalažete i za koju se deklarativno zalažete, pa stoga molim da predsednik Narodne skupštine ponovo sazove Administrativni odbor i da Administrativni odbor odluči o tome da li je prekršen Poslovnik od strane predsednika Narodne skupštine koji nije izrekao meru, a ukoliko je smatrao da treba da bude izrečena bilo kakva mera u vezi tog događaja koji se odigrao, mislim da je to bio 17. februar, više od mesec dana je proteklo od tog događaja. Ko je bio fizički napadnut, to su poslanici mogli da vide, gospodin Pomoriški je fizički napao gospodina Tomislava Nikolića, ako je neko bio ugrožen, onda je to bio on. Ako ste videli nešto drugo, zašto na toj sednici niste reagovali.
Tri minuta i 30 sekundi.
Imam, gospođo, još jednu povredu Poslovnika, molim vas, da ne bih opet išla na mesto i ponovo se javljala, da mi omogućite da iznesem i tu povredu Poslovnika. Jutros smo na klupama dobili izveštaj Administrativnog odbora koji je utvrdio da je podnošenjem ostavki narodnih poslanika Božidara Vučurovića, Miroljuba Veljkovića, Steve Dragišića, Aleksandra Vučića i Božidara Vujića, izabranih na izbornoj listi SRS - dr Vojislav Šešelj, nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika; dakle, podnete su ostavke, oni više nisu poslanici, ne vidimo zašto Administrativni odbor nije zakazao odmah nakon toga sledeću sednicu, zašto Republička izborna komisija nije održala svoju sednicu, zašto danas ne mogu da budu verifikovani mandati novih pet poslanika SRS. Umesto 23 poslanika, koliko broji naša poslanička grupa, vi ćete nas danas ostaviti da radimo sa 18 poslanika. Opominjem vas da danas birate Vladu, da vam treba 250 poslanika, u ovoj skupštini smo imali situaciju da je i 124 poslanika predstavljalo neki kvorum, da je to bio dovoljan broj za glasanje, a ne bi me čudilo da vam danas taj broj bude 123, obzirom da pet poslanika u ovoj skupštini nedostaje. Nema nikakvog razloga, ukoliko ne želite da i zbog toga osporavamo legitimnost ove skupštine i eventualno izglasavanje danas ove vlade, da se odredi pauza i da Administrativni odbor i Republička izborna komisija obave svoj posao, da se ovde danas potvrde i konstatuju mandati novih poslanika, jer smo uredno dostavili njihove izjave o prihvatanju kandidature i RIK i Administrativni odbor zaista nemaju veliki posao oko toga.
Na vaše primedbe o kršenju Poslovnika o izrečenim merama, bez obzira što to nije predmet kršenja Poslovnika, ali u ime nastavka kulturnog parlamentarnog odnosa u ovoj skupštini, izrečena mera odnosi se na izveštaj koji je predsednica Narodne skupštine tražila o incidentu koji se dogodio 13. u ovoj skupštini. Moje je pravo, kada me ovlasti za vođenje sednice, kao i njeno, da disciplinske mere izreknem. Nikome u ovoj skupštini neće nedostajati ni političkih prava, ni prava iz korpusa rada narodnih poslanika, kao što vam neće nedostajati ni pravo da izričete mere kršenja Poslovnika, u ovom slučaju kada, starajući se o primeni Poslovnika, utvrdimo dnevni red i nakon toga, naravno, pustimo svim poslanicima da koriste ceo korpus svojih prava. Vašem zahtevu za sednicom Administrativnog odbora biće udovoljeno. Što se tiče procedure davanja mandata novim poslanicima, naravno biće zakazana sednica Republičke izborne komisije i Administrativnog odbora po proceduri i nikome neće manjkati sva prava koja proističu iz Zakona o izboru narodnih poslanika ili Poslovnika Narodne skupštine. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – IZBOR PREDSEDNIKA, POTPREDSEDNIKA I MINISTARA U VLADI REPUBLIKE SRBIJE Primili ste predlog kandidata za predsednika Vlade Republike Srbije koji je, saglasno članu 83. Ustava Republike Srbije, podnela vršilac dužnosti predsednika Republike Srbije gospođa Nataša Mićić. Primili ste saglasnost gospodina Zorana Živkovića, kandidata za predsednika Vlade Republike Srbije, da prihvata kandidaturu. Na taj način, a saglasno odredbama Ustava Republike Srbije, Zakona o Vladi Republike Srbije i Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, stekli su se sledeći uslovi: - da kandidat za predsednika Vlade izloži pred Narodnom skupštinom svoj program i predloži sastav Vlade Republike Srbije, a na osnovu člana 92. stav 1. Ustava Republike Srbije, - da otvorimo pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade i kandidatima za potpredsednike i članove Vlade, a na osnovu člana 186. Poslovnika, - da prilikom izbora Vlade utvrdimo broj potpredsednika Vlade i ministara bez portfelja u Vladi i izaberemo predsednika i potpredsednike Vlade i ministre u Vladi Republike Srbije (član 73. tačka 10. Ustava Republike Srbije, član 5. Zakona o Vladi Republike Srbije i član 187. Poslovnika Narodne skupštine) i - da članovi Vlade Republike Srbije polože zakletvu, a na osnovu člana 6. Zakona o Vladi Republike Srbije. Molim gospodina Zorana Živkovića, kandidata za predsednika Vlade Republike Srbije, da pred Narodnom skupštinom izloži svoj program i predlog sastava Vlade.
Dame i gospodo poslanici, nisam srećan što se nalazim danas na ovom mestu sa zadatkom koji imam, koji sam dobio od svoje stranke i od koalicije kojoj ova stranka pripada. Siguran sam da niko u ovoj sali nije srećan zbog toga što danas moramo izabrati novog predsednika Vlade Srbije. Nadam se da svi dele isti tip nesreće, da im je žao zbog toga što se desilo, da je svima jasno da je ubistvo premijera Đinđića gubitak jednog velikog čoveka, za njegovu porodicu, za njegovu političku stranku, za ovu državu, ali da taj gubitak ne sme da bude nikome razlog da se prikriveno ili otvoreno raduje tome što je time izvršena destabilizacija srpske Vlade, a samim tim i same države Srbije. To ubistvo nije samo obračun mafije sa onim ko je sa najviše žara hteo da se obračuna sa tom mafijom. To ubistvo ima svoju jasnu političku pozadinu i svoje jasne političke inspiratore. Očekujem da istraga utvrdi i ko su inspiratori, politički i finansijski, ovog ubistva i da oni, zajedno sa onima koji su ga i tehnički izvršili, budu uskoro privedeni zakonu. Obaveza svih nas koji smo imali tu čast da radimo sa Zoranom Đinđićem je da nastavimo ono što je on, zajedno sa svojom Vladom, započeo pre nešto više od dve godine. Zato - vi ćete kasnije dobiti tekst, ovde ću sada da vam ga prepričam, koji nije ekspoze u pravom smislu reči, jer i ovo nije nova Vlada u pravom smislu reči, ovo je vanredno stanje u Vladi, odnosno odluka proizvedena višom silom - postoji jasna definicija posebnih prioriteta Vlade Srbije u narednom periodu, što ne znači da će prioriteti postavljeni pre dve godine biti dalje rađeni sa manjim intenzitetom. Naprotiv. Moja ideja je bila da ovih sedam stvari, koje ću vam uskoro reći, potenciram kao najvažnije što treba činiti odmah i do kraja mandata ove vlade, a to znači do kraja mandata ove skupštine. U ovom trenutku nam je jako potrebna politička stabilnost, ne zbog skupštinske većine i Vlade koja drži vlast u ovoj državi, nego zbog države same. Zato unapred pozivam sve one iz pozicije, ali i iz opozicije, posebno one iz opozicije koji su sigurni da nisu učinili ništa činjenjem ili nečinjenjem da dođe do situacije u kojoj je stvarana atmosfera da predsednik Vlade može da bude ubijen i atmosfera u kojoj je on ubijen, da sa svoje strane daju, na način na koji oni odrede, ali i na način koji će biti jasno prepoznat, doprinos tome da se izvrši politička stabilnost u našoj državi, ponavljam, zbog države, zbog njenih građana. Kao što sam rekao, predlog sastava Vlade koji ću vam na kraju reći nije ništa novo. Pokušaću, zajedno sa drugima, da bar delom nadomestim taj gubitak nastao ubistvom predsednika Đinđića, ali Vlada ostaje u istom sastavu, na istom putu, sa istim zadacima, sa istim ciljevima i sa istim ljudima da sprovede program koji ste usvojili pre dve godine i nešto dana. Posebni prioriteti u ovom trenutku su borba protiv organizovanog kriminala, izrada novog i modernog ustava Srbije, stvaranje opšte političke stabilnosti u našoj državi kao uslov za stabilnostu regionu i dalja izgradnja i očuvanje državne zajednice Srbije i Crne Gore kao uslov za evropske i svetske integracije. Četvrti prioritet je nastavak započetih ekonomskih reformi, sa privatizacijom i pretvaranjem postojeće društvene privrede u zdravu i efikasnu privredu, reformom zdravstva, obrazovnog sistema i sistema penzionog osiguranja. Promena zakonodavstva, to jepeti prioritet, posebno onog poslovnog, kao uslov za privlačenje što više investicija u našu državu. Šesti prioritet je stvaranje stabilnih demokratskih institucija i nastavak započete izgradnje sistema javnih službi, koje treba da postanu u punom smislu te reči servis građana okrenut interesu tih građana. Sedmi prioritet je nastavak diplomatskih, političkih i svih državnih aktivnosti u obezbeđivanju prava koje država Srbija ima na Kosovu i Metohiji po Rezoluciji 1244. Borba protiv organizovanog kriminala ima svoju aktuelizaciju, najintenzivniju u ubistvu premijera. Ali, kao i svi građani ove države i vi ste svedoci da ona nije počela u utorak 12. marta, da je borba protiv organizovanog kriminala počela mnogo ranije, da je put do stvaranja mehanizama da bi ta borba postala efikasnija bio težak, da je Zakon o borbi protiv organizovanog kriminala u ovom parlamentu usvojen pre više od pola godine, da je u tadašnjem Saveznom parlamentu morao da sačeka tek kraj godine i tek tada su stvoreni uslovi za aktiviranje zakona koji ste vi doneli. Bilo je potrebno nekoliko meseci, dva meseca, da se specijalni državni tužilac, kao nova institucija, i personalno i tehnički reši. Kada je specijalni državni tužilac počeo sa svojim poslom i kada su bili ostvareni prvi rezultati, kada je bilo pitanje sata a ne dana kada će biti uhapšeni prvi osumnjičeni za koje su dokazi skupljani radom specijalnog državnog tužioca, premijer je ubijen. U borbi protiv organizovanog kriminala dalje nam predstoji jačanje institucija sa najvažnijom ulogom u toj borbi. Tu, pre svega, mislim na policiju i sudstvo, u tehničkom, materijalnom, ali i u kadrovskom smislu. Svedoci smo da je i po starim zakonima, u onom sistemu kada nije bilo baš toliko pravih mehanizama za efikasnu borbu protiv kriminala, bilo puno primera da su policija i tužilaštvo učinili dosta da kriminalci budu izvedeni pred lice pravde. A onda, nekompetentnim ili korumpiranim tumačenjem prava od strane nekih sudija, ne svih, od manjine, ali od one aktivne - prljave manjine, mnogi od njih umesto da budu u pritvoru, da im se efikasno sudi i da budu osuđeni na zaslužene kazne, bivaju pušteni na slobodu zato što je neophodno da čuvaju svoju stoku ili da se kao dobri trgovački putnici bore za svoje parče hleba; ili da se vrate arsenalu od pola tone eksploziva, bombi i municije, zato što im je to uspomena na nekog prijatelja i ne mogu dugo da budu odvojeni od te uspomene. Imali smo takve slučajeve. Imali smo i poznati slučaj Milanovića, pravosnažno osuđen, pa pušten da ode na odmor, što mogu da razumem, i nakon toga je pušten da završava još neke stvari i završio je za sebe privremeno neke stvari, a to znači da je privremeno izbegao zatvorsku meru koja mu je bila dosuđena. Mislim da svako od vas ima mnogo primera u svom gradu, u svojoj sredini, gde je bilo paradoksalno saznanje o tome da su neki ljudi, koji su ne osumnjičeni, ne da se priča da oni rade krivična dela, nego gde je dokazano da su činili krivična dela, od strane nadležnih institucija je dokazano, na slobodi, da su pušteni. Akcija koja je povedena 12. marta ove godine, kao što ste čuli iz saopštenja MUP-a i Vlade Srbije, dala je rezultate. Preko 750 ljudi je privedeno, a protiv dobrog broja njih je određen pritvor. Nađena je, za sada, vrlo značajna količina eksploziva, bombi, oružja, sredstava veze, svih onih stvari koje su nedozvoljene za posedovanje kod privatnog - fizičkog lica i svih onih stvari koje su jako dobri instrumenti - alat za kriminal. Ta akcija će biti nastavljena. Ono što policija i sudstvo moraju da dobiju, to je da u tehničkom i tehnološkom smislu budu na nivouveka i godine u kojima se nalazimo. Raniji režim je ulagao maksimalno u pendreke i vodene topove, u sve ono što je policija mogla da koristi samo protiv političkih protivnika, ali je kriminalistička policija bila potpuno zapuštena i za ove dve godine vlada Zorana Đinđića je učinila dosta, ali ipak nedovoljno da tehnološki nivo bude adekvatan. To će biti, zajedno sa modernizacijom sudstva i zajedno sa adekvatnom, ne političkom nego stručnom, kadrovskom politikom, prvi prioritet nove vlade, odnosno vlade koja će nastaviti kontinuitet vlade Zorana Đinđića. Stanje opšte političke stabilnosti u zemlji i regionu i dalja izgradnja i očuvanje državne zajednice Srbije i Crne Gore je važan prioritet i mislim da oko toga nema velikih dilema. Ne znam program nijedne političke stranke, koja sedi u ovom parlamentu, a da nije za integraciju naše države u Evropu i svet i svima je jasno da ta integracija ne može da bude ostvarena ako nemamo u svojoj kući, u našem dvorištu, stabilnost koja nam to garantuje. Naši kratkoročni spoljnopolitički ciljevi u toj oblasti su članstvo u Savetu Evrope, pristupanje Partnerstvu za mir i početak pregovora o članstvu u Evropskoj uniji. Početni koraci na ostvarivanju tih ciljeva su započeti delom i od prethodne savezne vlade, ali je jasno da će ti koraci biti intenzivniji i efikasniji sada pošto je, kao što znate, juče formiran Savet ministara, a pre toga novi parlament državne zajednice i zajedno sa formiranjem Vlade Srbije to će biti po prvi put, ili po prvi put u zadnjih 10-15 godina, unisona spoljna politika koja će dovesti do toga da i sa stranim partnerima pokažemo viši nivo ozbiljnosti i jedinstvenosti stavova. Nastavak sa započetim ekonomskim reformama, privatizacijom i pretvaranjem postojeće društvene privrede u zdravu i efikasnu privredu je takođe važan prioritet. Ubistvo premijera Đinđića će imati posledica na ekonomske planove zacrtane za ovu godinu. Već sada je jasno da će rast bruto društvenog proizvoda biti manji od 5%, koliko je predviđeno. Procena nadležnih ministara i ministra Đelića je da će to biti negde oko 3,5%, dok će planirana inflacija od 9% biti nešto veća. Da podsetim da je ova vlada pod vođstvom Zorana Đinđića inflaciju od 113% u 2000. godini svela na 41% u 2001. i na 15% u 2002. godini. Takođe, 2002. godine potrošačka korpa je bila vredna 3,32 prosečne plate, a u septembru 2002. prosečna potrošačka korpa je bila jednaka prosečnoj zaradi. Normalno, to nije nešto čime možemo biti potpuno zadovoljni, ali to je značajan rezultat i dobar temelj za dalje jačanje standarda naših građana. Kao ni premijer Zoran Đinđić, tako ni ja, zajedno sa istim ministrima, neću govoriti laži, dobre želje, neke stvari za koje smo svi sigurni da ih je jako lepo čuti, ali definitivno znamo da su neostvarive. Kao i dosad, vlada će govoriti građanima istinu. Istina je da će nam biti potrebno dosta godina da dostignemo onaj nivo socijalnog standarda, ukupnog društvenog i državnog standarda kojim ćemo biti zadovoljni i da bude dobar za komparaciju sa ostalim državama u našem okruženju i u Evropi. Vlada Srbije će nastaviti sa privatizacijom. Tokom 2001. godine i u prvoj polovini 2002. godine su postavljeni institucionalni okviri za privatizaciju. Do 12. marta ove godine privatizovano je više od 500 preduzeća, od čega 415 na aukcijama, 20 na tenderima i 80 prodajom manjinskih paketa. Za 15 dana će biti otvorena tenderska privatizacija Duvanske industrije Niš i Duvanske industrije Vranje, a uskoro treba očekivati privatizaciju "Beopetrola". Prihod od privatizacije u prošloj godini je bio 355 miliona evra, a prihod od ugovorenih investicija više od 300 miliona evra. Za ovu godinu očekujemo kroz investicije i kroz privatizaciju ukupno milijardu evra, po pola milijarde iz svakog izvora. U pripremi su zakon o stečaju, zakon o registraciji, zakon o preduzećima i zakon o fondu za davanje kreditnih garancija, što će biti nastavak kompletiranja pravno-formalnih uslova za efikasan rad na ovom polju. U ovoj godini se očekuje i oko 800 miliona evra donacija. U 2001. i 2002. godini je taj iznos bio ukupno negde oko 1,4 milijarde evra i potrošen je, kao što znate, na sektore: energetike 304 miliona; socijalna pitanja 244 miliona, poljoprivrede 93 miliona, zdravstva 86 miliona, obrazovanja 27 miliona, razvoja saobraćajne infrastrukture 83 miliona, razvoj privatnog sektora 83 miliona, razvoj lokalne samouprave 123 miliona, razvoj civilnog društva 73 miliona, direktna pomoć budžetu 180 miliona evra. Sve aktivnosti Vlade od januara 2001. godine do 12. marta ove godine dovele su i do toga da smo prosečnu platu sa 35 evra u 2000. godini podigli na 102 evra u 2001. godini i na 151 evro u prošloj godini. Vlada će nastaviti sa svim aktivnostima koje bi trebalo, ponavljam, dalje da daju doprinos podizanju životnog standarda građana, ali će taj standard biti podizan isključivo i samo kao i do sada-iz realnih izvora. Vlada će sprovesti odluku o uvođenju fiskalnih kasa u drugoj polovini ove godine. Vlada očekuje i predviđa da će u ovoj godini rast poljoprivredne proizvodnje biti oko 3%, Vlada Srbije prvi put je počela da isplaćuje roditeljski dodatak, za prvo dete u iznosu od 55.000 dinara, za drugo 98.000 dinara, za treće 130.000 dinara. To deluje kao mala stvar, ali to je civilizacijska i stvar od najvišeg interesa za našu državu. Imaćete u tekstu koji ćete dobiti i detaljniju razradu svih drugih vidova socijalne pomoći. U toku 2002. godine u Srbiji je obnovljeno oko 800 kilometara puteva. Za obnavljanje ovih puteva Vlada je izdvojila 175 miliona evra, a 50 miliona evra je obezbeđeno iz donacija. Uskoro će početi radovi (kad kažem uskoro, mislim za neki dan) na autoputu Beograd-Novi Sad, a u ovoj godini je predviđeno za obnavljanje putne mreže 197 miliona evra, čime će biti obnovljeno i izgrađeno 830 kilometara puteva. Početkom jula meseca se očekuje početak rada obnovljenog aerodroma u Nišu. Vlada Srbije je u proteklom periodu, u proteklih nekoliko meseci, uspela da sa stranim partnerima dogovori i formalizuje otkup 29% državnog preduzeća za telekomunikacije "Telekom Srbija", što će stvoriti mnogo bolje uslove za dalji opšti razvoj tog sektora u našoj državi. Očekujemo da ova skupština usvoji zakon o železnici, da usvoji zakon o telekomunikacijama, koji podrazumeva stvaranje agencije za telekomunikaciju, izdavanje licenci, Strategiju razvoja radiodifuzije, Plan rasporeda frekvencija, Strategiju razvoja računarskih mreža u našoj državi. Očekujemo takođe da ova skupština u najkraćem roku usvoji izmene pravosudnih zakona što će omogućiti da sudstvo napuste kompromitovani i korumpirani kadrovi, koji su protekle dve godine opstruirali napore države da se obračuna sa kriminalom. Ovo nije nikakva čistka u pravosuđu, ovo nije nikakva osveta, ovo je jasan odnos prema jasnom stanju stvari. To sam govorio i na početku i mislim da primere za postojanje manjinskog, ali aktivnog i opasnog dela sudstva, svi vi imate sami. Kosovo i Metohija je, nažalost, skoro možemo reći večna tema za političare u Srbiji. U zadnjih deset ili petnaest godina ta tema nije išla u onom pravcu kojim bi bilo ko u Srbiji mogao da bude zadovoljan, bez obzira na velike reči, na trube, gusle i zurle, koje su se čule uz veliko zadovoljstvo onim što je postignuto na Kosovu i Metohiji. Postignuto je to da to sada nije teritorija pod suverenom kontrolom naše dražve, nego da je to teritorija pod patronatom međunarodne zajednice. Od usvajanja poznate Rezolucije 1244 do danas, država Srbija, SRJ, a sada državna zajednica Srbija i Crna Gora, ispunile su sve obaveze iz te rezolucije. Međunarodna zajednica nije ispunila ni polovinu obaveza koje je preuzela. Zato je premijer Đinđić pre izvesnog vremena, zajedno sa svojim saradnicima iz srpske vlade i iz opšteg političkog okruženja, jasno pokrenuo proces koji bi trebalo da dovede do toga da uskoro (to uskoro merim godinama, nekoliko godina) dođemo do konačnog statusa Kosova i Metohije; do konačnog statusa koji će biti, ne dalji izvor problema i nestabilnosti, nego upravo jasna stabilizacija, bezbedonosna i svaka druga, na toj teritoriji. U amanet nama koji ćemo nastaviti ono što je prethodna Vlada, pod vođstvom Zorana Đinđića, počela da radi, ostaloje i Kosovo i Metohija. Očekujem da danas, posle svega onoga što se desilo, bude manje onih koji su tu inicijativu gledali kao dnevno-političku, neosmišljenu, providnu i lošu inicijativu premijera, da oko tog programa i te strategije okupimo sve naše snage, ne na nacionalnom ili ne samo na nacionalnom osnovu, nego i na demokratskom, stručnom; da svako u okviru svojih mogućnosti pomogne da taj proces pred onima iz međunarodne zajednice, pred Albancima na Kosovu, bude predstavljen kao ozbiljan projekat svih onih koji žele da svoj posao političara na bilo kom nivou vlasti obavljaju na valjan način. Dame i gospodo poslanici, kada je ova skupština birala Vladu premijera Đinđića (ne sećam se da li je to bio 25. ili 28. januar 2001. godine), nedavno ubijeni premijer je tada obećao, između ostalog, početak procesa privatizacije. Privatizacija je dobila svoj pravi zamah i već sada možemo da kažemo da će u toku ove godine više od polovine privrede činiti privatna preduzeća i da će u njima raditi više od polovine zaposlenih. Obećao je i uspostavljanje ombudsmana, odnosno narodnog advokata. Predlog zakona koji treba da definiše tu oblast je već dugo u parlamentu i od vas zavisi kada će ovo obećanje biti ostvareno. Redovnu isplatu penzija - nakon nekoliko decenija se desilo da penzionerigodišnje, poslednje dve godine, dobiju 12 penzija, da budu sigurni u datume kada će te penzije biti isplaćene. Te penzije nisu dovoljne, jesu male, ali, kao što znate, dobrim delom se isplaćuju iz budžeta, što predstavlja još jedno dodatno opterećenje za taj isti budžet. Nastaviće se sa tom praksom. To nije praksa, to nije posebno dostignuće, to je vraćanje na civilizacijske standarde, koji moraju da postoje. Obećano je od premijera Đinđića i vraćanje dugova koje je država imala prema građanima, na osnovu dugovanja za socijalno davanje. Svi ti dugovi su vraćeni. Obećane su investicije u infrastrukturu i energetiku. Veći deo tih podataka vi već sami znate, ali možemo da kažemo - evo, na kraju smo zime, sa iskustvom dve ili tri teške zime, da nije bilo nikakvih problema u toj oblasti. Svako od vas ko je došao danas na sednicu mogao je da se uveri u novo stanje saobraćajne infrastrukture; i to je ostvareno. Vlada Zorana Đinđića je obećala porast plata i kupovne moći stanovništva i o tome sam govorio. Petostruko je nominalno povećana plata i da ne citiram koliko je bilo realno povećanje za ove dve godine, ali možemo da merimo desetinama procenata realno povećanje tih plata. Obećan je povratak u međunarodnu zajednicu i mislim da u to ne treba niko da vas ubeđuje. Obećana je nova poreska politika i stroga kontrola nad prometom nafte, cigareta i druge akcizne robe. Svedoci smo da je i to u potpunosti ostvareno. Jedan deo obećanja i nije došao do svoje potpune realizacije i očekujem da se taj proces nastavi, da dalje aktivnosti Vlade Srbije, parlamenta i svih drugih institucija u ovoj državi zajedno doprinesu da se svete obaveze i obećanja ispune. Ja lično, ljudi iz Vlade, ljudi iz Demokratske stranke, poslanici Demokratske stranke, a siguran sam i poslanici DOS-a, imamo svoju ne samo formalnu nego i ličnu odgovornost da ovaj posao bude nastavljen, iz osećanja pijeteta prema ubijenom premijeru Đinđiću. Od mene nemojte očekivati da ličim na premijera Đinđića. Nemam nikakvu ambiciju da i na korak mogu da priđem onome što je on značio u ovoj državi, njegovom osećanju za viziju, za definisanje ciljeva, za definisanje jasne strategije i mehanizama kojima ti ciljevi treba da budu ostvareni. Ne želim ni da pokušam da mislim da mogu u tome da se poredim sa njim, ali u meni očekujte čoveka koji će sa istom odlučnošću, zajedno sa drugima, rešavati sve situacije koje će ličiti na krizne situacije ili će biti krizne u ovom vremenu ispred nas. Mislim da smo na kraju najteže krizne situacije koju smo imali u zadnjih nekoliko godina i pozivam vas, kao što sam jednom već učinio, da svi vi, svi oni koji ne osećaju odgovornost zato što se desilo premijeru Đinđiću, na svoj način, u okviru svog političkog programa pomognu da se njegov program, program njegove Vlade, nastavi i posle njegove smrti. Predlažem za potpredsednike Vlade Republike Srbije dr Nebojšu Čovića, Dušana Mihajlovića, koji će do izbora ministra obavljati i funkciju ministra unutrašnjih poslova, prof. dr Žarka Koraća, Jožefa Kasu, mr Miodraga Isakova i Čedomira Jovanovića. Za ministre u Vladi Republike Srbije predlažem mr. Božidara Đelića, za ministra za finansije i ekonomije, dr Vladana Batića za ministra pravde, Rodoljuba Šabića za ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, prof. dr Dragana Veselinova za ministra poljoprivrede i vodoprivrede, Aleksandra Vlahovića za ministra za privredu i privatizaciju, dr Kori Udovički za ministra rudarstva i energetike, Mariju Rašetu-Vukosavljević za ministra saobraćaja i telekomunikacija, prof. dr Dragoslava Šumarca za ministra urbanizma i građevina, dr Slobodana Milosavljevića za ministra trgovine, turizma i usluga, prof. dr Gorana Pitića za ministra za ekonomske veze sa inostranstvom, Dragana Milovanovića za ministra za rad i zapošljavanje, dr Gordanu Matković za ministra za socijalna pitanja, prof. dr Dragana Domazeta za ministra za nauku, tehnologiju i razvoj, prof. dr Gašu Kneževića za ministra prosvete i sporta, Branislava Lečića za ministra kulture i javnog informisanja, dr Tomicu Milosavljevića za ministra zdravlja, prof. dr Anđelku Mihajlov za ministra za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine i prof. dr Vojislava Milovanovića za ministra vera. Svi kandidata za ministre su prisutni, izuzev ministra Pitića koji je u Holandiji, gde potpisuje memorandum o razumevanju i poklonu holandske vlade od (za početak)četiri miliona evra za zajedničke projekte u poljoprivredi naših i holandskih preduzeća. Hvala vam.
Čuli smo program i predlog sastava Vlade, koje je izložio gospodin Zoran Živković, kandidat za predsednika Vlade. Podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 186. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade, kandidatima za potpredsednike i ministre u Vladi Republike Srbije. Sa još jednim pozivom da se obratite sa listama za reč narodnih poslanika, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, vršilac dužnosti predsednika Republike Nataša Mićić podnela je predsednici Narodne skupštine Nataši Mićić predlog kandidata za predsednika Vlade Republike Srbije i na tu funkciju predložila Zorana Živkovića, pošto je, kako kaže, saslušala mišljenje predstavnika većine u Narodnoj skupštini. Ne znamo doduše ko čini tu poslaničku većinu. Do kraja rasprave ili u trenutku glasanja sigurno ćemo znati ko je to, ali ako je konsultovala samo poslanički klub DOS - Reforma Srbije, onda je to nedovoljno za izglasavanje ove vlade. Pretpostavljam da je morala da konsultuje i predstavnike poslaničkog kluba Socijaldemokratije, Demohrišćanske stranke i ovog fantomskog kluba koji se zove "Srbija". Uobičajeno u parlamentarnom životu, barem je do sada tako bilo, da predsednik Republike, a u ovom slučaju imamo vršioca dužnosti na neodređeno vreme, konsultuje predstavnike svih poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini i na taj način demonstrira tu parlamentarnu demokratiju na delu. Barem su nas sredstva javnog informisanja izveštavala o tome i prikazivala sliku kako se predsednik Republike sastaje sa šefovima poslaničkih klubova. Ovog puta to nije bilo tako. Doduše i situacija je drugačija. Mi iskreno žalimo zbog porodice Zorana Đinđića, zbog supruge Zorana Đinđića, majke Zorana Đinđića i tog gubitka, ali mi vas već dve godine upozoravamo da je kriminal u Srbiji dostigao takav nivo da postaje neizdržljiv i da postaje opasnost za institucije sistema, a vi ste se na sva ta upozorenja oglušavali, sada se odjednom svi u državi čude, sada je neophodno uvoditi vanredno stanje i sada nam evo i kandidat za predsednika Vlade kaže da vanredno stanje nije usmereno ka građanima Srbije, već samo ka kriminalcima i da treba da posluži za obračun sa kriminalom. Po nama vanredno stanje, što se tiče kriminala i kriminalaca, mora da bude neprestano. Građani Srbije očigledno nisu u opasnosti, niti je njihova bezbednost ugrožena, jer da jeste tako policijski uniformisana lica stajala bi ispred škole, gde su nam deca, ispred dečijih vrtića. Ne bi stajali smao ispred državnih institucija, a ne znam zašto bi danas ispred Narodne skupštine ili juče bili pripadnici vojske i milicije u maskirnim uniformama sa dugim cevima. Nije tačno da se sve to ne tiče građana Srbije. Pođite od sebe, koliko vas izlazi na javna mesta, koliko vas decu pušta da izađu u parkove bez pratnje i u koje doba. U Srbiji trenutno važi neki policijski čas i svi su uglavnom u svojim kućama, gde takođe nisu sigurni, jer zbog vanrednog stanja koje će ova vlada, na neodređeno vreme produžiti, niko ne može nigde da bude siguran. Danas je eto i u Beloj Crkvi u Opštinski odbor SRS policija upala sa dugim cevima. Ne znamo šta tamo traže, ne dozvoljavaju pristup, promenili su bravu, ušli su u prostorije i stoje sa dugim cevima i maskirnim uniformama ispred prostorija stranke. Ako je to program Vlade, ako je to vanredno stanje neophodno radi potpunog ućutkivanja medija, mišljenja političkih protivnika ili učesnika u političkom životu, ako treba da čujemo samo glas Vlade i nikog više u ovoj državi, onda je to diktatura.Onda da to nazovemo jasnim imenom, uvodi se diktatura u Srbiju, ili je već uvedena, a ova vlada se opredelila programski ubuduće da na neodređeno vreme, dok to može ovaj narod da podnese, sprovodi diktaturu. Iskoristiću i ovaj trenutak da vam kažem da to nije dobro ako narastu političke tenzije i ovde u parlamentu i u političkom životu uopšte. A sada nam Zoran Živković reče da se zalaže za političku stabilnost u zemlji. Nemoguće je da bude politička stabilnost u zemlji ako ne možemo da se izjasnimo u medijima, ako naše mišljenje niko ne može da čuje, ako ne možemo da razmenjujemo stavove i da iz toga neki kvalitet crpimo za našu državu. Pretpostavljam, svi se ovde zalažemo, a metode su nam verovatno različite ili putevi različiti, da dođemo do istog cilja. Postoji, međutim, u ovoj Narodnoj skupštini problem te poslaničke i legitimnosti ovog parlamenta. To i danas moram da potenciram, biće zapisano, neko će se time nekad baviti. Ovaj parlament više nema 126 legitimnih poslanika koji bi glasali za ovu vladu. Može da se pravi neka veštačka većina, mogu da glasaju i ljudi sa galerije, ali mnogi koji sede ovde dole i ovde će danas glasati trebalo bi da sede na galeriji. To samo pod uslovom da ih predsedavajući pozove da dođu na galeriju. Imamo 13 poslanika koji su podneli ostavke, neopozive ostavke. Oni su i dalje poslanici. Imamo poslanike ove fantomske poslaničke grupe "Srbija", koji nikako ne mogu da budu poslanici ako se poštuje Zakon o izboru narodnih poslanika. Mi ga nismo poštovali ni u slučaju Socijaldemoratije; a zašto - zato što će danas Socijaldemokratija glasati za ovu vladu i za neke projekte i ove i prošle Vlade; i ovim poslanicima Socijalističke partije takođe treba da prestane mandat, jer su isključeni iz SPS-a. Ima ovde skoro 30-toro ljudi koji sede i donose važne odluke, a nisu poslanici i ne mogu da utiču na dalja zbivanja u zemlji. Mi to stalno prenebregavamo i dovodimo u pitanje ne samo legitimnost ovog parlamenta, dovodimo u pitanje ustavnost, zakonitost svih odluka koje je ovaj parlament doneo i donosi. Dovodimo u pitanje legitimnost ove vlade koja će danas, pretpostavljam, opet biti izabrana, ukoliko je tačno ovo što nam je predsednik, v.d. presednik Republike napisala u ovom kratkom dopisu, da je konsultovala većinu i pretpostavljam obezbedila tu većinu koja će danas da glasa. Još jedno pitanje je nerazjašnjeno. Mi danas biramo novu vladu. Šta to znači? Znači da u ovom trenutku nemamo Vladu. Postavlja se pitanje, ko je to onda vršiocu dužnosti predsednika Republike predložio uvođenje vanrednog stanja? Nepostojeća Vlada.Sa tim moramo da se složimo i to moramo da konstatujem, jer da imamo Vladu ne bismo birali novu Vladu. Bez obzira na personalni sastav, Vladu oličava i predstavlja isključivo predsednik Vlade. Onog momenta kada iz bilo kog razloga, pa i iz ovog tragičnog, nema predsednika Vlade, Vlade više nema. Vanredno stanje za koje, danas čitam u štampi, kažete da ste dobili podršku nekihsa Zapada, molim vas, da li nam treba podrška bilo koje inostrane zemlje za uvođenje vanrednog stanja. Oni koji nam ne misle dobro, želeli bi da mi budemo stalno u vanrednom stanju. Valjda mi treba da mislimo šta je dobro da u našoj kući uradimo, a ne da slušamo one koji nam stalno tutorišu, stalno nas ucenjuju, da bi nam eventualno na kašičicu, evo i sada, ponudili neku ekonomsku pomoć, odnosno popunjavanje budžetskog deficita. Mi smo stranka koja se uvek u politici ponašala, i na vlasti i u opoziciji, onako kako bi želela da se vlast ponaša prema opoziciji i obrnuto.
Deset je minuta. Da li koristite i sledećih 10 minuta?
Da, još ću govoriti. Koristili smo isključivo politička sredstva, dozvoljena politička sredstva političke borbe. Nikada nismo prezali od toga da vam u lice kažemo ono što mislimo. To, da li ste hteli da slušate ili niste, možete da analizirate ako se okrenete malo u prošlost i da vidite da li smo bili dobronamerni ili zlonamerni; zbog toga i sada govorimo o onome što je ovde u nazoviekspozeu izneo budući premijer Zoran Živković. Nažalost nismo dobili pisani materijal, a zaista je trbalo da dobijemo bar pisani materijal, iako ništa novo nismo čuli, sem o tome da se u Srbiji živi bolje, da će se živeti bolje, da će standard biti veći, da su penzije istina male i nedovoljne, ali su redovne, a biće još manje i još neredovnije ako budemo ovde izglasali onaj zakon koji je trenutno u proceduri, o pezijskom i invalidskom osiguranju; i prioritet Vlade je integracija sa Evropom i u Evropu, bez obzira na ustupke i na uslove koji nam se postavljaju. Nismo čuli ništa novo, za nas je to ista ona Vlada koja je u januaru 2000. godine ovde dobila podršku većine, uključujući i podršku DSS-a. Danas neće dobiti, kao ni onda, podršku poslanika SRS. To mislim i da ova vlada i poslanička većina naravno i ne očekuju, ali naše je legitimno pravo da kažemo i koji su to razlozi za takav naš stav. Stalno se govori o nekim reformama, pa se i danas kandidat za premijera dotakao reformi u zdravstvu i obrazovanju, ne rekavši nam šta to predstavlja. Verovatno se misli da je politički profitabilno da se govori o reformama. Svi žele neke promene. Reforme mogu da budu nabolje, mogu da budu i nagore. Pretpostavljam da svi želimo da one krenu nabolje. Nismo ovde čuli koji su to putevi i koje će to mere ova vlada preduzeti, da bi u ovim veoma važnim sferama društvenog života bilo bolje. Za Vladu u kojoj je Dušan Mihajlović, da ima i malo obraza, podneo bi ostavku odmah nakon ubistva premijera, jer šta da misle obični građani o svojoj bezbednosti i kako da budu bezbedni, ukoliko ne mogu najviši državni funkcioneri da budu bezbedni, i mi ne možemo da glasamo. Za Vladu u kojoj je Gašo Knežević, koji nam opet neku novu Šuvarevu osnovnu školu priprema, ne možemo zaista da glasamo. Personalni sastav ove vlade, o njoj smo govorili 2001. godine, tu su i svi nedostaci tih kandidata, za ministre smo tada izneli, a za ove dve godine pokazalo se da smo apsolutno bili u pravu. Sve projekte koje je Vlada dostavila Narodnoj skupštini, sve zakone na kojima su radili i ministar Vlahović, ministar za rad, ministar Pitić, da ne govorim o ministru Veselinovu koji nije radio ništa, zaista SRS i poslanici SRS neće moći da podrže, a želimo vam naravno da uspete da Srbiju konačno dovedete do nekog boljeg puta i da je povedete boljim putem. To govorimo u želji da zaista ovom narodnu jednom svane, ali i ovog puta izražavamo sumnju da to može da se desi sa vama. Zato je bilo mnogo pametnije da niste zaustavljali izbor predsednika Republike, jer je potpuno neizvesno hoće li se taj ustav Republike Srbije ikada doneti, onako kako ga vi zamišljate, u nekom roku koji bi bio normalan za ovaj parlament i bilo bi najpametnije u smislu smirivanja političkih tenzija raspisati nove parlamentarne izbore. Desila se preraspodela snaga u Srbiji, sa tim moramo svi da se pomirimo, ma koliko da vam se to sviđa ili da vam se ne sviđa, ali izbori bi značili spuštanje tenzija, došli bi u ovaj parlament neki drugi, možda neki od nas u ovom ili u onom broju, a narod bi znao kako da proceni, kako da podeli karte na izborima i da nas natera na kompromisnije i drugačije razmišljanje, a sve u cilju zaista stabilizacije stanja u državi, ne bi li već jednom odahnuli posle ovoliko godina teškog stanja u državi. Hvala.
Da li još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, poslanička grupa SPS. Da li se još neko javlja posle njega?
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodo ministri, gospodine Živkoviću, Socijalistička partija Srbije je najoštrije osudila ubistvo predsednika Vlade Republike Srbije i predsednika Demokratske stranke gospodina Zorana Đinđića, uz zahtev državnim organima da se krivci nađu i kazne. Telegrame saučešća Socijalistička partija Srbije je poslala i porodici gospodina Đinđića, Vladi Republike Srbije i Demokratskoj stranci. Zbog tog tragičnog događaja Skupština danas razmatra tačku dnevnog reda - izbor predsednika, potpredsednika i ministara u vladi Republike Srbije, na predlog poslaničke grupe DOS. Socijalistička partija Srbije smatra da bi formiranje prelazne vlade od svih relevantnih političkih faktora u Republici bilo bolje rešenje, jer bi se pre obezbedila politička stabilnost i sigurnost građana, što je Srbiji danas najpotrebnije radi prevazilaženja teške situacije u kojoj se zemlja nalazi i čime bi se stvorili uslovi za raspisivanje izbora. DOS ima drugi politički koncept i to je njegovo pravo. U svakom slučaju izborom vlade po predlogu DOS-a ili neke druge republičke vlade stvaraju se uslovi da se ukine vanredno stanje, da se normalizuje rad državnih organa i institucija i stanje u zemlji. Vanredno stanje otvara mnogo prostora za eventualne zloupotrebe političkih protivnika. Sticajem okolnosti, potvrda ovoga jeste informacija koju smo dobili da je jutros baš u Beloj Crkvi lokalni DOS upao u prostorije SPS-a, mada je to zanimljivo, s obzirom da je Gordana pomenula upad policije, ali mi smo dobili informaciju da je lokalni DOS upao u prostorije SPS-a, što je možda i uslovljeno baš tim vanrednim stanjem i potrebom da se neki unutrašnji odnosi reše, a potvrđuje opasnost trajanja vanrednog stanja. Vanredno stanje je suvišno i zbog toga što oko borbe protiv kriminala vlada najveći konsenzus političkih stranaka, mislim svih, među kojima naravno i SPS. Socijalistička partija Srbije, kao partija opozicije, neće glasati za izbor Vlade Republike Srbije na predlog DOS-a iz razloga koje smo javno saopštili u inicijativi Glavnog odbora za smenu Republičke vlade. Na opštem planu, SPS neće glasati za predloženu vladu iz dva razloga: jedan je koncepcijski, a drugi je personalni. Koncepcijski je sadržan u programu, predložena vlada, kao što smo čuli od gospodina Živkovića, neće doneti ništa novo. Po našem mišljenju, dosadašnji rad Vlade Republike Srbije je bio negativan. Brojni pokazatelji to potvrđuju i mi nemamo razloga da verujemo da će budući rad biti bolji. Personalno, promene u sadašnjoj Vladi su minimalne. Jedna je uslovljena tragičnim događajem, a drugu posmatramo kao izraz potreba Demokratske stranke i odnosa unutar DOS-a. Na pojedinačnom planu postoje brojni razlozi zašto SPS neće podržati predloženu vladu Republike Srbije, a pomenuću samo neke. Prvo, političke i društvene prilike u Srbiji u protekle dve i po godine suštinski su se pogoršale. Vlada Republike Srbije nije ispunila izborna obećanja. Njen učinak za političku, ekonomsku i socijalnu sigurnost zemlje je veoma negativan i proizvodi dalekosežne negativne posledice. Celokupan politički sistem je uzdrman nepoštovanjem zakona, konstantnim kršenjem Ustava i institucija; takođe i političkom i pravnom kombinatorikom, oduzimanjem poslaničkih mandata, formiranjem fiktivnih poslaničkih grupa, uvođenjem prinudnih uprava u opštinama osporava se i poništava izborna volja građana Republike Srbije, kako na republičkom tako i na lokalnom planu. Vlada Republike Srbije ne uživa poverenje većine građana Srbije, što su najbolje pokazali neuspeli predsednički izbori, gde uprkos smanjenju izbornog cenzusa kandidat vlasti nije uspeo da pobedi. Drugo, SPS ne može podržati predloženu vladu i zbog toga što je ta vlada donela odluku na osnovu koje, a suprotno Ustavu i Zakonu o krivičnom postupku, pritvoren prethodni predsednik Republike i aktuelni predsednik SPS-a Slobodan Milošević, odnosno predat službenicima tzv. Haškog tribunala. Vlada istovremeno odbija da pruži pravnu zaštitu i pomoć građanima Srbije kojima se sudi ili su optuženi pred ovim sudom, kao što je po Ustavu obavezna. Treće, izvršna vlast se apsolutno stavila u funkciju ostvarivanja politike DOS-a. Vlada, to je činjenica, ignoriše Ustav, zakone, za dve godine je donela više desetina, a neki su prebrojali čak preko 100 uredbi i dekreta, čime se postavila iznad Narodne skupštine i praktično izbegla svaku demokratsku kontrolu. Umesto da po zakonskim aktima bliže uređuje primenu zakona, Vlada nelegalno donosi uredbe sa snagom zakona i time preuzima zakonodavnu vlast. Četvrto, smatramo da ova vlada ne može dobiti podršku iz razloga što nije uspela da sačuva zajedničku državu Srbije i Crne Gore, odnosno Saveznu Republiku Jugoslaviju, ni u jednom smislu, ni u suštinskom, čak ni u jezičkom. Stvorena je hibrid država za koju niku nezna kako treba da funkcioniše i koja nema premca u savremenom svetu. Suštinski, stvorene su dve nezavisne države kojima je ostavljen rok od tri godine da se u međuvremenu dogovore oko podele imovine, a potom obznane i zvaničan kraj tzv. zajedničke države. Peto, jedna u nizu afera, kao što je hapšenje potpredsednika Republičke vlade Momčila Perišića od strane vojnoistražnih organa i optužba za špijuniranje i izdaju državne tajne u demokratskim zemljama bi sama po sebi povukla ostavku vlade. Umesto toga, Vlada je pokrenula javnu kampanju kritike rada vojnih organa. Šesto, u domenu zakonodavne inicijative, Vlada Republike Srbije je predlagala loše zakone. Najdrastičniji primeri su: Zakon o radu, čijim se neustavnim rešenjima svi zaposleni u Srbiji stavljaju u položaj potpuno obespravljenih najamnih radnika, bez garancije minimalnih prava zaposlenih; Zakon o privatizaciji, koji je otvorio put za rasprodaju nacionalnog bogatstva i koncentraciju kapitala u rukama malog broja ljudi, ostavljajući zaposlene bez prava i mogućnosti da učestvuju u postupku privatizacije na pravedan način, jedino štiteći prava stranih i domaćih vlasnika kapitala. Zakon o davanju određenih ovlašćenja AP Vojvodini ima nesagledive loše posledice po teritorijalni integritet i suverenitet Republike Srbije. Autonomna Pokrajina je ponovo preuzela gotovo potpuno ovlašćenja države. Zakon o lokalnoj samoupravi je objektivno otvorio vrata neravnopravnosti građana u oblasti obrazovanja, zdravstvene zaštite, kulture, s obzirom da opštine, zbog nejednake ekonomske moći, neće biti u mogućnosti da zadovolje potrebe građana u ovim oblastima. Deo zakona iz oblasti pravosuđa je javno osudila sva stručna javnost i brojni ugledni pojedinci. Zakonom o radiodifuziji nisu zaštićeni ograničeni prirodni resursi. Nije donet zakon o informisanju, a Vlada je obezbedila apsolutni monopol u sferi informisanja i na taj način uvela cenzuru elektronskih i štampanih medija. Stanje u ovoj oblasti dodatno komplikuje i nepostojanje ministarstva informisanja, jer se pod firmom slobode javne reči sprovodi neformalna kontrola medija. Paket poreskih zakona je dodatno opteretio građane i privredu novim izdvajanjem. Nabrojao sam samo najdrastičnije primere loše zakonodavne aktivnosti i odsustvo strategije razvoja, a dugačak je spisak zakonskih tekstova koji su bili ili su još uvek pod snažnom kritikom kako stručne javnosti, tako i građana. Sedmo, Vlada Republike Srbije je postigla vidnu produktivnost jedino u osnivanju svojih brojnih i skupih regionalnih kancelarija, raznih agencija i fondova koji se finansiraju iz budžeta: Biro za informisanje, Bezbednosno-informativna agencija, Agencija za privatizaciju, Agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća, Agencija za unapređenje državne uprave, Agencija za strana ulaganja, Akcijski fond, itd, koji deluju kao paralelni organi resornih ministarstava sa velikom samostalnošću i velikim ovlašćenjima. Ove agencije rade bez javnog uvida u njihovu delatnost i njihovo formiranje sigurno ne predstavlja primer štedljive i dobro organizovane izvršne vlasti. Osmo, iako je Vlada gromoglasno obećavala da njeni članovi neće biti članovi upravnih odbora, oni to jesu i za to dobijaju visoke novčane naknade, pored redovnih primanja. Deveto, zna se da je Ustavni sud 17 meseci bio blokiran, a sudijska funkcija je objektivno stavljena u zavisnost od izvršne vlasti i izložena medijskim pritiscima. Javne polemike i pretnje ministra pravde upućene predsedniku Vrhovnog suda i predsedniku Okružnog suda, kao i nedopustive pretnje pojedinih članova Vlade predsedniku Saveznog ustavnog suda, nisu zabeležne u političkom životu zemlje. Na ovaj način ni sud ni sudije ne mogu biti nezavisni i samostalni, a samim tim i građanska sigurnost, ljudska prava i slobode su dovedeni u pitanje. Deseto, tokom protekle dve godine u tridesetak opština širom Republike je Vlada Republike Srbije, preko kriznih štabova, blokirala rad lokalne samouprave i to u najvećem broju opština u kojima su socijalisti osvojili lokalnu vlast i pod izgovorom nemogućnosti sazivanja konstitutivnih sednica, a nekad i bez bilo kakvog obrazloženja, uredbama uvela prinudnu upravu i obrazovala privremena opštinska veća. U ovim opštinama nije bilo pravno valjanih razloga za uvođenje prinudne uprave. Koliko su ovi potezi bili protiv Ustava i zakona i na štetu izborne volje građana, dovoljno govori i presuda Vrhovnog suda Srbije, kojom se poništava uvođenje prinudnih mera u opštini Priboj. Samo to bi bilo dovoljno da Vlada padne. Jedanaesto, uprkos brojnim obećanjima, reforma državne uprave svela se na otpuštanje velikog broja obrazovanih i iskusnih stručnjaka pod optužbom političke pripadnosti strankama opozicije, pre svega SPS-u. Istovremeno je angažovano mnoštvo nedovoljno kompetentnih ljudi po partijskom kriterijumu, logično, DOS-a. Dvanaesto, vezano za borbu protiv kriminala, obećana sigurnost građana i efikasnost državnih organa u borbi protiv kriminala se nije ostvarila. Naprotiv, broj teških krivičnih dela je veliki, a pojedinačni uspesi se više koriste u marketinške svrhe. Moram pomenuti da je ministar policije više puta javno obećavao i postavljao rokove da će počinioci krivičnih dela biti uhvaćeni, ali se to nije desilo. Radi suzbijanja organizovanog kriminala usvojen je i Zakon o posebnim ovlašćenjima državnih organa i to pre osam meseci, a imenovan je i specijalni tužilac, formirana posebna uprava, izmenjen Zakon o krivičnom postupku. Sve to nije bilo dovoljno da se kriminal suzbije, a kriminalci kazne. Pre osam meseci, baš prilikom rasprave o Zakonu o suzbijanju organizovanog kriminala, bili smo upoznati javno, u nekim medijima su se pojavili članci koji nisu mogli biti objavljeni a da nije postojala saglasnost MUP-a, sa postojanjem više kriminalnih grupa i klanova u Srbiji i sa njihovom delatnošću - da se bave uvozom droge, oružja, cigareta, otmicama, iznudama itd. Postavlja se jedno logično pitanje - ako je policija sve to znala, a stvorene su zakonske pretpostavke za hvatanje i kažnjavanje kriminalaca, zašto se čekalo? Gospodin Živković je pomenuo kraj godine, kada je na saveznom nivou stvorena pravna pretpostavka da ovi institucionalizovani oblici počnu da funkcionišu. Ako je to čak i urađeno krajem godine, zašto to u ova tri meseca nije urađeno? U svakom slučaju, bez obzira na odgovor, ministar policije i Vlada po ovom pitanju apsolutno nisu položili ispit. Trinaesto, ekonomsko siromaštvo i socijalna sigurnost se uvećavaju, privredna aktivnost je u stagnaciji i svi relevantni pokazatelji ne nagoveštavaju izlazak iz krize. U januaru 2003. godine zabeležen je pad u svim sektorima proizvodnje. Najviše zabrinjava pad proizvodnje u ključnim granama privrede. Međusobna dugovanja preduzeća poprimaju razmere opšte nelikvidnosti, dok istovremeno prošlogodišnji spoljnotrgovinski deficit premašuje četiri milijarde dolara. Država i privreda duguju stranim poveriocima preko 15 milijardi dolara. Kada se ovi podaci imaju u vidu, može se izneti konstatacija da privreda ubrzano gubi reproduktivnu sposobnost, a društvo u celini ekonomsku samostalnost. Prema statističkim pokazateljima, oko dva miliona ljudi živi ispod egzistencijalnog minimuma, zbog stalnog i neumerenog povećanja cene električne energije, troškova stanovanja, prevoza,lečenja, osnovnih životnih potreba. Skoro milion ljudi, po evidenciji tržišta rada, nema zaposlenje, a prema vladinim procenama, još ok 700.000 radnika je fiktivno zaposleno, da neulazimo u metodologiju utvrđivanja ovog broja. Po rečima predstavnika Vlade, oni predstavljaju nove prekobrojne, koji će prvi biti na udaru vlasničke transformacije. Grupa onih koji prvi put traži zaposlenje broji 500.000 ljudi. Za probleme ove ogromne armije nezaposlenih Vlada nije našla rešenje. Nova radna mesta se javljaju samo u budućim planovima i projekcijama nekog budućeg razvoja. Naročito zabrinjava podatak da polovina populacije do 18 godina živi u siromaštvu. Oko 1,2 miliona penzionera egzistira u nemaštini, pogođeni novim sistemom usklađivanja penzija, koje će biti umanjene. Ubrzana i obavezujuća privatizacija po svaku cenu uzima danak u stagnaciji privrede i deindustrijalizaciji zemlje na zadovoljstvo uvozničkog lobija. Prema ocenama ljudi iz SPS, privredna bogatstva stvarana generacijama prodaju se u bescenje novoj poslovnoj eliti, koja bez suštinske javne kontrole uvećava svoje bogatstvo, a time i političku moć i uticaj. Istovremeno u Srbiji se dnevno najavi ili organizuje oko pedesetak štrajkova i obustava rada velikog broja nezadovoljnih radnika. Oni su, logično, zabrinuti za sudbinu svojih preduzeća i egzistenciju svojih porodica. Četrnaesto, novim generacijama mladih zatvara se i sama perspektiva školovanja i naučnog usavršavanja i to enormnim povećanjima cena studiranja na državnim fakultetima. Iznos školarina za pojedine fakultete je iznad 100 hiljada dinara godišnje. Dostupnost školovanja i napredovanja je drastično sužena i pogažena. Više je nego prepolovljen broj upisanih studenata u proteklom periodu. Protesti studenata i prosvetnih radnika, zahtevi zaposlenih na univerzitetima i višim školama govore sami za sebe. Kao posledica gubitka poverenja u perspektivu boljeg života, mladi i obrazovani ljudi napuštaju zemlju u velikom broju. Petnaesto, Vlada nije učinila dovoljno, po našem mišljenju gotovo ništa, u isticanju zahteva za nadoknadom ratne štete. Prethodna vlada je imala državnu komisiju za utvrđivanje ratne štete i prema podacima koji su tada bili sakupljeni, ratna šteta, direktna i indirektna, iznosi oko 100 milijardi dolara. Nasuprot toj sumi, odmah posle 5. oktobra, G-17 je dao svoju procenu štete od 28 milijardi dolara, da bi pojedini predstavnici vlade tu sumu dalje dodatno umanjivali, što samo po sebi nanosi veliku štetu interesima zemlje. Šestnaest, situacija na Kosovu i Metohiji. Činjenica je da Vlada po ovom pitanju nije uradila gotovo ništa. Rezolucije i deklaracije koje je donosila Narodna Skupština Republike Srbije su delovanjem Vlade gurnute u stranu. Pozivanjem jednog broja Srba i drugog nealbanskog stanovništva da učestvuju na krajnje problematičnim i nepripremljenim izborima za Skupštinu Kosova, Vlada je priznala svoju nemoć i nemanje strategije. Povratka prognanih Srba, Crnogoraca, Roma, Turaka, Muslimana i drugih na svoja ognjišta nema. Ne zna se ni sudbina nestalih, ni grobovi ubijenih, a da ne pominjemo situaciju oko manastira, crkava i drugih sakralnih objekata. Rezolucijom Saveta bezbednosti 1244 međunarodna zajednica je garantovala opstanak Kosova i Metohije u sastavu Jugoslavije, koje više nema, i Republike Srbije. Za njeno dosledno ostvarivanje potrebna je jasna državna strategija po svim pitanjima saradnje, strategija o Kosovu i Metohiji, koju Vlada nema. Vlada nije postigla postavljene ciljeve ni u trima opštinama na jugu Srbije - Bujanovcu, Preševu i Medveđi, u kojima je takođe doveden u pitanje opstanak srpskog i drugog nealbanskog stanovništva. Albanski separatizam je ohrabren nezakonitim produženjem popisa na ovom području i prevremeno održanim lokalnim izborima... (Predsedavajuća: Dvadeset minuta, narodni poslaniče.) Hvala. Evo, završavam [[Glas iz klupe: Dobro je što nema TV prenosa.]] Nije poenta u prenosu. Danas se bira nova vlada i red je da stranka opozicije kaže šta misli o radu, a pogotovu iz razloga koje sam naveo...
Molim vas da ne ulazite u dijalog sa narodnim poslanicima, a narodne poslanike da ne dobacuju. Dvadeset minuta je dvadeset minuta.
U redu, evo završavam. Pošto ima još stvari koje sam smatrao za potrebno da kažem, ali vremena nemam, dozvolite mi da na kraju još jednom ponovim stav SPS, kao partije opozicije; iz razloga koje sam naveo, a i drugih koje nisam, SPS neće podržati predloge za izbor predsednika, potpredsednika i ministara u Vladi Republike Srbije. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, verovatno ću reći jeres za neke poslanike u ovoj sali, ali mislim da je izuzetno dobro što nema TV prenosa. Mislim da je krajnje vreme da se mi, kao misleći i odgovorni ljudi, pogotovo u ovom trenutku koji se dogodio i koji je povod ovom našem skupu, među sobom, sami, osvrnemo i razgovaramo o tome šta to sve mi možemo učiniti da se u Srbiji živi bolje, da građanima bude bolje, da porodice imaju mnogo bolju perspektivu nego do sada. Dosta je toga, što su neke diskusije i pokazale, da svako od nas gradi, ili misli da gradi, neku političku karijeru, neki lični autoritet time što će ovde izaći i samo negirati sve što mu se ne sviđa, a ne reći ono šta želi i objasniti kako to može da se postigne. Nimalo nije lako u ovom trenutku, a ni jednostavno, bilo kome od nas, ko izađe za ovu govornicu. Povod za ovaj skup ovde je tragičan. Gnusan zločin je ubistvo premijera Zorana Đinđića, i to je u suštini razlog ovog skupa ovde. Oni koji su najavljivali smenu Vlade u svojim predsedničkim kampanjama i govorili - kada budu izabrani odmah će da traže izglasavanje nepoverenja Vladi - nisu imali hrabrosti uopšte sa svojih dvadeset i više poslanika da podnesu zahtev za izglasavanje nepoverenja Vladi i oni takav skup gde bi se govorilo o Vladi nisu ni sazvali. Mi iz Socijalističke narodne stranke, shvatajući da neki u suštini vuku samo marketinške poteze najavljujući izglasavanje nepoverenja Vladi, pozvali smo sve da se okupimo i da vidimo da li nas uopšte ima 126, pa ako nas ima da objasnimo da nećemo samo smenu Vlade nego hoćemo nove vanredne parlamentarne izbore, jer nismo želeli da jednu zameni druga koja je naglo postala opozicija. Socijalistička narodna stranka daje punu podršku državnim organima u ovom trenutku na iskorenjivanju mafijaštva i kriminala u ovoj zemlji, a posebno teži da se otkriju počinioci i naročito organizatori gnusnog terorističkog akta, kakav je ubistvo premijera Đinđića. Međutim, istovremeno, želimo da ukažemo da ima pojava da se to vanredno stanje, koje je poželjno samo u ovom smislu koji sam napred izrekao, na neki način dezavuiše i degradira. Želim da istaknem da smo u Aleksandrovcu doživeli da predsednika Opštinskog odbora Socijalističke narodne stranke privode na četiri sata u MUP, da pretresaju naše prostorije, da konfiskuju letke, da članovima Glavnog odbora naše stranke pretresaju kuće i konfiskuju letke koji su urađeni nekoliko dana pre tragičnog događaja i rasturani pre tog tragičnog događaja i koji se samo odnose na lokalnu problematiku. Duboko sam svestan da je to lokalna priča, da ona uopšte nema veze ni sa kim u ovoj sali, ali želim da ukažem na to da takvi potezi ne smeju dati šansu nekom drugom, koji je možda i verbalnim nastupima inicirao i motivisao ovakva tragična događanja, da ima razloga da objasni da neke stvari nisu potrebne, a one su realno potrebne. Što se tiče same Vlade, jasno je da Socijalistička narodna stranka u pogledu vlade ima bitne koncepcijske razlike. Konačno za to postoji parlamentarna scena u svakoj državi, pa i u zemlji Srbiji - da ne mislimo svi politički isto. Koncepcijske razlike su jasne, pre svega u socijalnoj politici, radu i zapošljavanju, u položaju radnika, u načinu procesa privatizacije, naročito su različite kada je u pitanju monetarna politika i ponašanje gospodina Dinkića. Nadao sam se da ćemo vrlo brzo i njemu izglasati nepoverenje i izabrati novog guvernera i mislim da je to jedan jedini mogući ispravni put. Znači, postoje koncepcijske razlike. Međutim, ovaj trenutak zahteva od nas da se izdignemo iz određenih događanja, zahteva od nas da mi ovde razgovaramo o tome šta i kako dalje činiti. Što se tiče faktički tehničkog posla i tu razumem kandidata za premijera Srbije, on ni sam nije želeo da stane za ovu govornicu, jer je ovo tehnička stvar, i očekujem da upravo oni koji su glasali vladu premijera Zorana Đinđića, pre svega svih 170 članova DOS-a, ponove svoje glasove ovde i pokažu kontinuitet logičan u tom smislu. Ovo je tehnička stvar, ali moramo da razgovaramo o današnjici i budućnosti Srbije. Ovde je upućen poziv za stabilnost i mir u Srbiji. Socijalistička narodna stranka taj poziv apsolutno prihvata. Duboko verujem da oni koji su uputili taj poziv ne misle da taj poziv znači apsolutnu podršku vladi koja se trenutno bira i vladajućoj većini u parlamentu. Taj poziv podrazumeva pre svega aktivno uključivanje svihnas da se menja svest građana Srbije, da se u svesti građana Srbije izbrišu ekstremi. Od ekstremnog delovanja nema dobra ni jednom građaninu, ni jednoj porodici. Od ekstremnog delovanja u suštini samo ide zlo. Mi imamo zadatak i sa ove govornice, i sa bilo koje stolice, u bilo kom studiju, da upućujemo svoje znanje i svoju konstruktivnost, a ne razarajuće poruke i razarajuće informacije, koje samo izazivaju podele u ovoj zemlji. Mi smo, kao narod, u suštini sada u procepu. I ovaj gnusan zločin, i ovo sve što se dogodilo, mora bar u jednom pravcu da poentira i dapozitivno, a to je da shvatimo da moramo zrelije da mislimo. Svaki političar, svaki čovek koji radi na svom zadatku, to je taj doprinos, a ne apsolutna i bezrezervna podrška Vladi u nekom teškom trenutku, kada je vanredno stanje. Doprinos je u nastupu i odgovornosti svakoga od nas, ako kažemo šta nam se ne sviđa, da odmah moramo da kažemo šta hoćemo i kojim putem može da se ostvari, da damo svoje znanje, svako na svom radnom mestu i tamo gde možemo biti angažovani. Obaveza Vlade je da sva znanja i u ovoj skupštini maksimalno koristi, da mirne duše ono što je dobro, što je kvalitetno predloženo, podržimo, bez obzira da li smo mi sada uz DOS ili smo protiv DOS-a, a ne samo da negiramo zato što je neko predložio ko nam se ne sviđa. To sam doživeo u ovoj skupštini od većine, tada 176, da se odbaci zakon o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Odličan zakon, i svi ste znali da je odličan, ali nije valjao što ga je tada predložio predsednik jedne opozicione grupe, a taj zakon je kvalitetan. E, ne smemo više tako da delujemo. Moramo, kada nešto valja, da kažemo pošteno da valja, i ako je Vlada predložila - svaka joj čast, valja. Ako nešto nije dobro, ima sa znanjem, stručnošću, kvalitetnim pristupom da procenimo šta nije dobro, da za to što nije dobro predložimo izmene, da se borimo za njih, ali je na Vladi i nekoj većini u tom trenutku da prihvati kvalitetna rešenja, a ne da ih odbija samo zato što je neka opoziciona grupa ili opozicioni poslanik predložio. Jednostavno, mislim da je velika stvar što nema televizijskog prenosa, dajte svi u ovoj sali da shvatimo da je to dobro i da počnemo da govorimo jedni drugima, a ne da govorimo za svoj marketing i ličnu propagandu pred građanima Srbije i da oštrimo građane tamo gde nema potrebe i nema dobra ni za njih, ni za njihove porodice; nego da se ovde okrenemo, da razgovaramo među sobom, da kažemo argumentovano šta mislimo i kojim putem treba ići. Što se tiče samog današnjeg čina, stvarno očekujem da će ona većina koja je bila , apsolutna, 176, pa mislim i više, koja je izabrala pokojnog premijera Đinđića i njegovu Vladu, apsolutno ostati dosledna, s obzirom pre svega na ovaj trenutak i na sve ono što je bilo, a o radu Vlade mislim da je vreme da se razgovara kada se ta nova vlada izabere. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovani predsedadvajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, prilično je teško govoriti o rezultatima jedne vlade ako novu vladu biramo, ne iz razloga što je stara pala, što je došlo do novih izbora, već zato što je njen premijer tragično ubijen.To je, naravno, jedna strašna stvar za državu koju mi pokušavamo da gradimo. Ako govorimo o Vladi Republike Srbije, DSS ima o tome jasan stav i više puta ga je iznosila za ovom govornicom, i o rezultatima rada u celini, i u svakom ministarstvu pojedinačno. Poslanici DSS će kroz raspravu o programu i preko analize rada Vlade Republike Srbije iznositi naše primedbe na ono što su pojedini ministri do sada radili u Vladi Republike Srbije. Ovo pogotovo zato što se kaže da ova vlada koja se predlaže nije nova vlada, već da je to stara vlada. Mi smo smatrali da je ovo prilika da dobijemo drugačiju vladu, spremnu da povede računa o sredstvima za ostvarivanje cilja za koji iskreno verujem da je isti kod najvećeg broja poslanika ovde u ovoj sali. Demokratska stranka Srbije se slaže sa ocenom da su prilike u Srbiji takve da je Srbija u ovom trenutku destabilizovana. Srbija nije destabilizovana samo od prošle srede, Srbija je destabilizovana mnogo duže. Srbija je destabilizovana od kada je ovaj parlament izgubio legitimitet, Srbija je destabilizovana kada je ostala bez svog predsednika i Srbija je destabilizovana zato što se izbori za predsednika odlažu. Došli smo u situaciju - a to je veoma opasno za državu - da u jednom trenutku nismo imali predsednika države, nemamo ga još uvek, nemamo legitiman parlament i predsednika Vlade. Za jednu ozbiljnu državu, priznaćete, to je jako puno. To je puno i za države koje imaju stabilne institucije, izgrađenu pravnu državu i pravni sistem, a nekmoli za Srbiju u tom pogledu tek u povoju. Zato je jako važno da se učini sve da se prilike u Srbiji stabilizuju, da dođemo do rešenja koje je dobro i omogućiće da se nastavi sa sprovođenjem sistemskih reformi. Kad kažem sistemskih, tu pre svega mislim na reformu institucija i na donošenje ključnih sistemskih zakona. Ono što je takođe važno za DSS, na šta je ona ukazivala u poslednje dve godine, još od slučaja Gavrilović, to je porast organizovanog kriminala i mafije u Srbiji. Uzvraćeno nam je da u Srbiji nema mafije, da u Srbiji nema organizovanog kriminala, onako kako je to DSS tvrdila da ga ima. Pa šta onda znači, prema navodima, da postoji udruženje, "zemunski klan", koji broji više od 200 pripadnika, kako se kaže, pod oružjem, i koji deluje kao jedna grupa. Da li to nije organizovani kriminal i da li to nije mafija u onom smislu kako se ona doživljava u pravu. Smatrali smo i upozoravali da su to zasigurno posledice vremena koje je za nama, ali i posledice, po nama, nedovoljnog angažovanja u borbi protiv organizovanog kriminala. Ta borba protiv organizovanog kriminala, moramo da priznamo, nije bila u onoj meri u kojoj je trebalo, nije bilo ni borbe protiv šverca, nije bilo ni borbe protiv mnogih drugih anomalija, a ta borba je ključna za izgradnju stabilne demokratske države. Isticali smo takođe da je potrebna reorganizacija MUP-a Srbije, da nam je potrebna depolitizacija i reorganizacija. Nešto od reorganizacije smo dobili, ali depolitizaciju MUP-a Srbije svakako nismo dobili. To je ostalo jednako partijski organizovano, kao što je bilo pod Miloševićem; bilo je raznih političkih čistki, neprofesionalnih, bez uključivanja ove skupštine. Govorili smo o civilnoj kontroli službi bezbednosti i vojske. Te civilne kontrole je bilo, ali su je radili oni koji su to sebi dali za pravo. Radio je nekakav nacionalni savet za bezbednost. Civilnu kontrolu nije vršila, onako kako je to poznato u međunarodnom pravu, Skupština Republike Srbije i nadležni odbor. Skupština Republike Srbije je uvek bila poslednja obaveštavana o onome što se događa u MUP-u, a isključivu tapiju na rad MUP-a, i uopšte, svih službi bezbednosti, imala je Vlada Republike Srbije. Došli smo u situaciju da država bude destabilizovana i da sva vlast, i zakonodavna, bude koncentrisana u rukama Vlade Republike Srbije. Dugo vremena nismo imali Ustavni sud Republike Srbije, dugo već nemamo predsednika, a videćemo koliko ga vremena nećemo imati. Sve to govori u prilog našoj tvrdnji da je Srbija kao država i pre ovoga bila jako destabilizovana, gde je bilo dosta organizovanog kriminala, da je Srbija propustila priliku da se sa kriminalom obračuna onda kada je mogla, da je propustila priliku da prekine švercerske kanale duvana, narkotika i svega ostalog, i da se pred nama nalazi jako veliki posao. Ovo je prilika da se podvuče crta iza nečega što je radila Vlada Republike Srbije. Mi izveštaj od Vlade o njenom radu nismo dobijali, ali je ovo prilika da se podvuče crta i da novi kandidat za predsednika Vlade - bez obzira što on kaže da ovo nije nova Vlada, već da se nastavlja tamo gde se stalo - kaže šta je to što je u Srbiji urađeno i da iz ovog ekspozea, koji nam je dostavljen, vidimo šta se otprilike planira da uradi. Ovo je prilika da se podvuče crta i u radu svakog ministarstva, da se vidi kako je i šta se radilo. Govorio sam o tome da treba da se preispitaju sredstva koja su korišćena da se postigne cilj koji je za najveći deo poslanika u ovoj skupštini isti. Treba da vidimo da li su sva sredstva dobra, da li je bilo zloupotrebe sredstava i da li su nekada sredstva postala sama sebi cilj. Da li je vanredno stanje pravo sredstvo za ono što želi da se postigne? Da li je vanredno stanje u obimu koji je širi od onoga o čemu se ovde govori, a to je borba protiv organizovanog kriminala i hvatanja počinilaca, da li je to sredstvo da se postigne cilj. Da li je zabrana protoka informacija sredstvo da se postigne cilj koji ste vi proklamovali? Da li je produbljivanje atmosfere straha sredstvo da se postigne cilj koji ste vi proklamovali? Da li su to sredstva da se postigne izgradnja jednog demokratskog, slobodnog društva i pravne države? Ja lično i Demokratska stranka Srbije smatramo da to nisu dobra sredstva i da od sredstava koja su korišćena u prethodnom vremenu treba odustati. Demokratska stranka Srbije, kao što sam rekao, iznosila je puno primedbi i nije se slagala sa radom Vlade Republike Srbije; samim istupanjem avgusta 2001. godine iz Vlade Republike Srbije može da se kaže da je podršku toj vladi uskratila. Ključni razlog za istupanje iz Vlade 2001. godine je bio odsustvo borbe protiv organizovanog kriminala. Ako je neko u predsedničkoj kampanji i do tada insistirao na borbi protiv organizovanog kriminala, to je bila Demokratska stranka Srbije; mi smo smatrali da je ključna stvar za izgradnju demokratske i pravne države, jakih institucija, borba protiv organizovanog kriminala i korupcije. Toga nije bilo, na našu veliku žalost. Da li je ovo jedna od tih posledica, sami možete da prosudite, ali činjenica je da toga nije bilo i da je nestabilnost koju imamo u ovom trenutku u društvu, nešto što je jako loše i što razara same temelje i osnov ovog društva. Mi moramo da sagledamo i da vidimo kuda i kako ćemo da idemo. Da li je ovo pravi put i da li su ovo prava sredstva? Demokratska stranka Srbije smatra, i predložila je, da jekoncentraciona vlada možda sredstvo da se stabilizuju prilike u zemlji, da se okupe svi oni koji žele dobro državi i građanima i da kažu - ovo su sredstva koja moramo da koristimo, ili - ovo su sredstva koja bi bilo najcelishodnije upotrebiti u ovom trenutku. Mi smatramo da ovo nije pravi put i Demokratska stranka Srbije neće podržati izbor nove Vlade Srbije, predsednika Vlade Živkovića, potpredsednika i ministara koji su predloženi. Smatramo da rezultati ni prethodne Vlade nisu bili zadovoljavajući; ako je ovo nastavak postojećeg, smatramo da to nije adekvatno i da neće puno toga dobrog doneti Srbiji. Ali očekujemo da se namere iskazane u borbi protiv organizovanog kriminala i proklamovani ciljevi vanrednog stanja ostvare u onoj meri u kojoj se neće ograničavati prava građana i pravo na političko delovanje, u kojoj vanredno stanje neće postati samo sebi cilj i sredstvo za obračun sa političkim neistomišljenicima i zatvaranje protoka informacija. U tom smislu Demokratska stranka Srbije, kao što sam rekao prilikom rasprave o ovoj tački dnevnog reda, izneće primedbe na rad ministarstava i razloge zašto ne može da podrži iste ljude koji su dve godine i više na vlasti u Srbiji da ponovo obavljaju te poslove, jer smatramo da će to ostaviti pugubne posledice po građane Srbije.
Da li još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika. Po prijavama za reč u raspravi o izboru Vlade Republike Srbije prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Zoran R. Anđelković.
U periodu kada je u Srbiji uvedeno vanredno stanje mi, narodni poslanici, imamo danas na dnevnom redu izbor nove vlade. Vanredno stanje nije odraz pravog, realnog stanja u Srbiji, niti stanja među građanima Srbije. Ono je više odraz unutrašnjeg stanja vladajuće koalicije i sama činjenica da se to unutrašnje stanje odražava kao nametnuta volja većine, koju trenutno ima DOS u Skupštini, dovodi do razmišljanja svakog pametnog, normalnog čoveka dokle će trajati takvo i to nametanje volje. Po najavama koje čujemo od vladajuće koalicije to će trajati do kraja aprila. Ljudi, da li vi shvatate da izborom ove nove vlade svakom iole demokratski orijentisanom treba da je jasno da tog trenutka prestaju vanredne mere. Vanredno stanje koje ste preduzeli u Srbiji jednostavno je stavilo van snage sve zvanične institucije. Imamo samo jednu instituciju koja funkcioniše, to je institucija policije. A kada funkcioniše ta institucija kao zaštitna mera jedne države onda nemamo ni pravosuđe, ni parlament, onda nemamo ni "d" od demokratije. Za srpske radikale je iznenađujuće što novi kandidat za mandatara, predlažući stari sastav Vlade, ni jednog trenutka nije našao za shodno da se kritički ili samokritički, bolje rečeno, osvrne na sve ovo što se događalo u Srbiji. Kada je u pitanju kritika, onda treba u izveštaju o prethodnom radu Vlade da se osvrnete i da vidite gde je napravljena greška, da saopštite ovom parlamentu - napravljena je greška u raduu prethodnom periodu tu i tu; mi, ne po sastavu novi, nego po novom mandataru, želimo da ispravimo tu grešku; tražimo podršku većine u ovom parlamentu. To bi bilo nešto što bi obećavalo da će u narednom periodu u ovoj Srbiji ipak doći na neki način demokratija. Ne, gospodo, vi podnoseći izveštaj uporno tvrdite kako je prethodni period bio dobar period, kako je Vlada radila, kako su se ministri personalno toliko zalagali da evo i jedan ministar danas, kako reče novi kandidat za mandatara, potpisuje neki ugovor sa Holanđanima o nekim milionima evra. Čemu to služi? Da se zavaravamo. Bez TV prenosa nema toliki marketing, osim ako mislite da će vam večeras to Radio televizija Srbije marketinški iskoristiti. Gospodo, ako ništa drugo, onda je trebalo da iskoristite ovu priliku da se osvrnete na rad Ministarstva unutrašnjih poslova. Predlogom ili nastavkom kontinuiteta ličnosti koja je do sada bila na toj funkciji vi priznajete da ste nemoćni u borbi koju najavljujete protiv kriminala.Logika stvari govori, ako se desilo ubistvo predsednika Vlade u ovoj državi onda bi, ako ništa drugo, iz moralnih pobuda ili razloga ministar unutrašnjih poslova trebalo da ponudi svoju ostavku. Ako je već ministar unutrašnjih poslova Republike Srbije to uradio, onda bi trebalo i savezni ministar to da uradi. Savezni ministar sada se predlaže za novog mandatara. Nemamo ništa protiv, ali bar taj čin da smo videli, tu volju, tu želju. Ne, republički ministar i dalje preti da će hapsiti, da će likvidirati. Tom istom republičkom ministru pre izvesnog vremena ubijen je jedan od prvih saradnika, a rekao je preoraće i zemlju i nebo i naći će ubicu; nije ga našao. Sada pretida će hapsiti i likvidirati. Pri ovakvom korišćenju zaštitnih mera, gospodo, jednostavno ne može niko da povuče liniju između obračuna protiv kriminala koji najavljujete i obračun protiv političkih ili pretpostavljenih političkih protivnika. Tu liniju ne možete da povučete. To smo čuli iz reči kandidata za novog predsednika Vlade. On je upozorio opoziciju šta treba da radi u narednom periodu, kako smo shvatili mi srpski radikali, ne u periodu dok vladaju ove vanredne mere i vanredno stanje u Srbiji, nego u narednom periodu do isteka punog mandata ove vlade, opozicija mora da bude kooperativna, mora da sluša, jer će svojim nečinjenjem ili činjenjem biti direktno proglašena za krivca od ove vlade. Gospodo, vodite računa, ovo je prekretnica za Srbiju, ovo je trenutak kada morate malo i samokritički da se osvrnete. Ni jednu jedinu reč niste izgovorili o svojoj kooperativnosti sa Haškim tribunalom. Setite se, gospodo, koliko smo vas mi, srpski radikali, upozoravali, nemojte to da činite, nemojte protivzakonito, protivustavno da hapsite Srbe po Srbiji i da ih odvodite u Hag. Smejete se i seirite, kako vi to kažete, kada neki Srbin ode u Hag, a vi srećni, zato što vam je MMF obećao novu pomoć. Te pomoći više nema. Pomoći možemo sami sebi u Srbiji. Okrenimo se sami sebi, a vas upozoravamo, ova inicijativa srpskih radikala za pokretanje odgovornosti Vlade je od maja meseca 2002. godine, od 21. maja tačnije rečeno. Pogledajte na šta smo vas upozoravali i videćete gde su uzroci i razlozi svega ovoga što se desilo u prethodnom periodu.
Reč ima narodni poslanik Zoran R. Anđelković, a posle njega narodni poslanik Dragan Maršićanin.
Dame i gospodo, naravno da bi nam bilo drže da o Vladi Republike Srbije razgovaramo u nekom drugom vremenu, u nekom drugom danu ili 10-tak dana ranije, a ne danas. Atmosfera stvorena činjenicom da je izvršen zločin nad predsednikom Vlade, sasvim sigurno umnogome utiče na mogućnost da se o rezultatima rada Vlade u prethodne dve godine na mnogo studiozniji način razgovara. Bez obzira koliko to svi mi činili, napor da se od toga sklonimo ili da posmatramo realan život, a život ide dalje, ipak činjenica da je izvršeno ubistovo, to ostaje kao normalna situacija i svi to imamo u vidu. SPS 10 dana ranije ili nešto pre 10 dana na sednici Glavnog odbora je pokrenula inicijativu za smenu Republičke vlade. Inicijativa za smenu Republičke vlade je, naravno, rezultat jedne ukupne, sveobuhvatne analize rada svih ministarstava i Vlade u celini. Ona se nije odnosila na rad predsednika Vlade, nego Vlade u celini, svakog ministarstva ponaosob. Polazeći upravo od te inicijative istavova u njoj za promenu Vlade, imajući u vidu da je mandatar ovde predložio isti stastav Vlade, pa prema tome i isti program, iste ministre i iste ljude zbog kojih smo pokrenuli inicijativu za promenu ove vlade, logično je da SPS ne može podržati tu Vladu. Nije reč o mandataru, nego smatramo da taj projekat nije dao rezultate potrebne u ovom trenutku Srbiji. Naravno,a da nije toga, ligično je da DOS obezbedi većinu za izbor svoje Vlade. Ako toga nema, onda nije vladajuća većina, pa nije ni očekivano da razmišljamo drugačije nego da ne glasamo za izbor ove vlade. Međutim, danas kad razgovaramo o novom manataru, a o istoj Vladi, objektivno razgovaramo u otežanim uslovima. Ne to zato što nema TV prenosa, nego razgovaramo ipak u uslovima vanrednog stanja. Razgovaramo ipak u uslovima kada svaka reč može biti na različiti način merena i kada se vanredno stanje objektivno na terenu različito odnosi za različite političke partije i političke subjekte. Vidite, ovih dana su na primer izborne kampanje u Srbiji. Negde su odloženi, a negde su ostali. DOS sprovodi izborne kampanje, organizuje skupove, a opozicione partije to ne smeju jer mogu biti zabranjene zbog toga. Sada sam dobio dopis iz Bele Crkve gde su tri pripadnika DOS-a, zajedno sa naoružanim policajcem, upali u prostorije SPS-a i preuzeli prostorije SPS-a. Da li je to korišćenje vanrednog stanja? Da li to može u ovim uslovima u kojima se nalazimo? Da li je onda vanredno stanje zato uvedeno? Da li je uvedeno vanredno stanje da bi se rešilo pitanje pronalaženja ubica i kriminalaca ili da bi se zloupotrebilo vanredno stanje za obračun sa političkim protivnicima. Mi hoćemo da verujemo da je ovo prvo, da je vanredno stanje da bi se došlo do ubica, da bi se rešio zločin. Ne samo ovaj, nego svaki drugi zločin. Ukoliko je ovo drugo, onda ovaj parlament više nema snagu da funkcioniše. Ako je vanredno stanje uvedeno zbog pronalaženja ubica, onda danas, kada se formira ova vlada, vanredno stanje ne treba da postoji. Nema više nikakvih razloga za to. Vlada je formirana ili će se formirati danas, počinje da funkcioniše i moraju se poštovati i drugi zakoni usvojeni u ovom parlamentu i koji su u skladu sa nekim evropskim standardima. Ne može se, zato što želimo svakog poslednjeg kriminalca da nađemo u Srbiji, pričati o tome da će vanredno stanje biti mesec, dva naredna i da svako onaj ko radi neki posao razmišlja o tome da li sme ili ne sme da radi. Videćete na kraju meseca šta je u privredi proizvelo vanredno stanje, koliko privrednika putuje, koliko privrednika radi, koliko privreda preuzima neke mere da bi funkcionisala i normalno radila. To će se odraziti na kraju meseca. Zato mi kao SPS, uz sve pozive na uzdržanost - a slažem se da je ovo lakše govoriti danas kada je zatvorena sednica, nego da je otvorena, ovo ne bih rekao da je otvorena sednica - i u ovim uslovima u kojima se Srbija nalazi, kada je predsednik Vlade ubijen (a to nije gubitak, i to smo više puta rekli, samo za porodicu, nego i za državu; u svakoj državi kada se ubije predsednik Vlade, bez obzira da li bili pozicija ili opozicija, to je gubitak i to nije sporno), imamo obaveze da zatražimo da se i o ovome razmišlja i kada se formira Vlada da se prekine sa vanrednim stanjem. Nema nikakvih razloga za to. Kada smo predlagali Vladu narodnog jedinstva ili zajedničku Vladu to se različito komentarisalo, naravno zbog izbora itd. Dobro, ako želimo vanredno stanje da traje mesec dana, onda je potreba da danas formiramo Vladu narodnog jedinstva koja će trajati mesec dana, pa neka se posle formira Vlada od parlamentarne većine, ako nećete izbore ili ako ima dovoljno parlamentarne većine za tu vlast. Neka sve političke partije koje su dobile poverenje građana u vanrednom stanju obezbeđuju funkcionisanje vlasti. To je logično, u svakoj državi bi to bilo logično, ili ukinimo vanredno stanje. Zašto smo još protiv izbora ove vlade? Danas smo dobili papir po kome je jedan broj poslanika podneo ostavku i to se konstatuje kao normalna stvar po članu 88. tačka 1. stav 2. itd, to je u redu. Međutim, postoji jedan problem, SPS je inicirala jedan broj ostavki svojih poslanika koji više nisu poslanici ili nisu više članovi SPS-a, ali to ne dolazi na dnevni red ove skupštine. Da li to znači da neki poslanici, potrebni vladajućem delu režima DOS-a, kada podnesu ostavke, oni nisu podneli ostavke, ostaju da sede u klupama i drže nam predavanja malopre ovde. Kada neki treba da odu iz neke druge stranke, zbog drugih razloga, odmah dobijemo njihove ostavke. Naravno da treba i jedini i drugi da odu. To nije pitanje parlamenta već izvršne vlasti. Izvršna vlast radi na tome da se ovde promeni odnos snaga u parlamentu i zadržavaju se poslanici koji nisu poslanici, a pošto je ta izvršna vlast ista koja je sada, naravno, samo zbog toga ne bismo mogli da podržimo ovu vladu, a to je ista Vlada koja je bila juče. Da bi Vlada mogla da funkcioniše, ona mora da pomogne da i parlament funkcioniše normalno, ili bolje reći da parlament odražava odnos snaga na terenu, kakav je bio u decembru 2000. godine, kada je reč o političkim partijama. Sem, naravno, ukoliko neki zasluže da ne budu više poslanici ili da ne budu parlamentarne partije, i to je moguće. To nije sporno, ali mora biti dovoljno argumenata za to. Kada je reč uopšte o Zakonu o privatizaciji, ovde je mandatar govorio o potrebi pretvaranja društvene u privatnu svojinu, moram da vam kažem da to nije sporno. Čak mislim da to uopšte nije sporno ovde u parlamentu, i to ni kod jedne političke partije, ni kod jednog poslaničkog kluba, ni kod jednog političkog subjekta koji se nalazi u parlamentu. SPS smatra da ima potrebe, da su tu i obaveze koje teraju na brzu privatizaciju i transformaciju. Pitanje je kako, gde su ta prava radnika, gde su uticaji radnika, šta se radi sa tenderima, koja se to preduzeća privatizuju, po kojoj ceni, koji to pojedinci i koji ljudi kupuju ta preduzeća i da li se neće desiti na kraju ovog procesa transformacije da pet ili šest pojedinaca budu vlasnici 70% onih preduzeća koja su prodata, uslovno rečeno prodata. Sada već vidimo da su neki ljudi iz vlasti na značajnim funkcijama u javnim preduzećima kupili po nekoliko tih preduzeća, kao što je direktor za tržište rada. O tome je reč. Niko ovde u Skupštini, u to sam ubeđen, pa prema tome ni SPS, niko nije protiv privatizacije. Naprotiv, mi smo za privatizaciju, ubrzanu, ali koja podrazumeva i prava radnika i poštovanje nekih normi normalnog ponašanja. Ovde je već govoreno i o potrebi zdravstva; znate, uzmimo samo taj podatak da se za dve i po godine od dolaska ove vlade od 60 dolara, koliko je izdvajano za zdravstvo, sada faktički izdvaja u ovoj godini 32 dolara po stanovniku za ulaganje i rezultat u zdravstvenim ustanovama se jasno vidi. Leče se samo oni u bolnicama, a ne oni koji su bolesni i smatraju za potrebno da treba da idu da se pregledaju. Prema tome, mi jesmo za besplatno zdravstveno osiguranje, mi jesmo za dobre uslove u zdravstvenim ustanovama, ali nažalost sadašnja situacija je potpuno drugačija i nastala je kao rezultat rada Vlade koji je u toj oblasti dao ono što je dao na tim prostorima. Naravno, da ne govorim o stanju u poljoprivredi, da ne bih oduzeo suviše vremena mojim drugovima; znate, u poljoprivredi ne postoji poljoprivredni proizvod koji ima istu cenu kao što je imao 2000. godine. Neko će reći, pa dobro, treba da bude veća. Ne, ne postoji poljoprivredni proizvod koji nije jeftiniji od 50 do 150% na tržištu. Uzmite bilo šta, krompir, kukuruz, malinu, kupinu, a čućemo valjda od naših drugova koliko je malina ili kupina vredela pre dve godine, a koliko vredi sada, a to ti dobro znaš. Prema tome, to je rezultat Ministarstva za poljoprivredu, gospodina Veselinova, koga sada ovde nema i kako da podržimo tog ministra koji je prepolovio prihode jednog seljačkog domaćinstva, ukinuo razne dotacije poljoprivrednih proizvoda, da ne govorimo o subvencijama, o nafti, i sada treba isti taj ministar da nastavi dalje, iako krompir koji je pre dve godine vredeo 10 dinara sada vredi tri dinara, da se podrži u ovoj vladi. Znači, nije pitanje koncepta, ovde je pitanje personalnih rešenja u samim ministarstvima i povlačenje poteza, a te poteze su povlačili određeni ministri u ove dve godine koje su iza nas, zbog čega mi imamo takve kritike i smatramo da ovu vladu ne možemo da podržimo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Maršićanin, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Sve je teže, sve je manje razloga javljati se za reč u ovom organu Republike Srbije, budući da je on i nelegitiman i u nelegalnom sastavu, da nije postao za ove dve godine, kao što nije bio ni do pre dve godine, mesto na kome bi se vodila debata. Ovde naravno znate svi, pa naravno znam i ja, to samo konstatujem, vode se razgovori gluvih. To što se u ovoj skupštini vode razgovori gluvih, dovelo je državu do ovog stanja u kome se danas nalazimo. Danas, gospodo, mislim na vas koji ste predloženi u sastav nove Republičke vlade, na vama je puna i isključiva odgovornost za stanje u koje ste građane ove države doveli. Nećemo se složiti u oceni tog stanja, pa ćete vi sa ponosom reći da će ovo biti vlada kontinuiteta. Da li je to dobra ili loša vest za Srbiju? Prema svemu onome što smo govorili o radu Republičke vlade... Molim predsedavajuću da poštuje Poslovnik i opomene poslanike koji dobacuju sa mesta (galama); hvala na intervenciji. ...što smo ocenjivali kao stanje u državi danas, za DSS je izjašnjenje mandatara, gospodina Živkovića, da će stara, nova vlada nastaviti da radi na isti način, prema istim principima, istim metodama, sa istim ciljevima, loša vest za Srbiju. Dakle, gospodo, dokle god ne uvidite da se država nalazi u dramatičnoj krizi, u nečemu što može biti prejaka reč, ali čini mi se da dosta blisko opisuje stanje u državi, dok ne uvidite da se nalazi u stanju haosa, jedna loša vest će sustizati drugu. Ponašate se kao da se zapravo ništa ne dešava, kao da rešavate neke svoje lične probleme, a ne probleme u koje ste državu i građane ove države doveli. Tako i tražite izlaz, a razumem strah, strah i za život, strah od gubitka vlasti, sve su to normalni ljudski strahovi, ali ne razumem toliko odbijanje da se suočite sa realnošću u kojoj se država nalazi. Kao da slušam i danas ovde Slobodana Miloševića - nemam nameru ništa da menjam. Tako i mandatar ponavlja - nemamo nameru ništa da menjamo. Sve će biti kao što je bilo. Do pre mesec-dva dana, kada smo govorili da se država nalazi u političkoj krizi, zatim u društvenoj krizi, kada smo upozoravali šta je potrebno učiniti, kada smo iznosili predloge, odgovor sa ovog istog mesta gde danas čujemo da se period krize završava, bio je - nema nikakve krize, kakva kriza, o čemu vi pričate, Vlada je stabilna. Kao da je Vlada država, građani, a Vlada jeste sita, a građani su gladni. Vlada može imati ovde 126, ali među građanima nema 126. U državi je kriza, a Vlada može da radi i mesec-dva, tri, samo će posledice biti za državu lošije. Govorim o staroj vladi, jer će ona nastaviti da radi, sa jednim logičnim osveženjem u liku gospodina Živkovića, gospodina Jovanovića, koji će svakako dati veoma značajan doprinos kontinuitetu rada te vlade, što su dosadašnjim radom i angažovanjem već pokazali. Ti sami predlozi ni u čemu ne mogu biti sporni, nesumnjivo je da su potpuno u skladu sa proklamovanim kontinuitetom. Šta će predstavljati taj kontinuitet. To će biti kontinuitet neustavnog rada Vlade, kršenja Ustava, nezakonitog, neodgovornog rada Vlade, kontinuitet destruktivne politike, a u suštini, što smo mesecima do sada govorili, kontinuitet stvarno antireformskog delovanja Vlade. U tom pogledu će budući mandatar, ukoliko bude izabran, kao i potpredsednik Republičke Vlade, gospodin Jovanović, dati pun doprinos. Znamo kakvo je zatečeno stanje u Srbiji. Ako za DSS to odavno nije tema, mi o davno pobeđenim političkim protivnicima nemamo razloga da svakodnevno govorimo, onda govorimo o tome kakvo je stanje danas, kakvo stanje ova staro - nova vlada nasleđuje od same sebe. Institucije su razorene, počevši od ove, pa do svih ostalih. Da li treba govoriti o stanju u pravosuđu i činjenici da sudovi danas zapravo ne funkcionišu, a predmeti se gomilaju? Umesto vladavine prava, imamo borbu nekih političkih stranaka i kriminalaca ko će zapravo biti vlast u Srbiji. Privreda je u kolapsu, proizvodnja nedovoljno raste u jednom mesecu ili stagnira u celini u odnosu na isti period protekle godine. Direktnih stranih investicija je neuporedivo manje nego što je neophodno, manje nego što je planirano, a tek ih sad, po logici stvari, u periodu vanrednog stanja, u ovakvom stanju u državi, potpuno prirodno ne može ni biti. Koji će strani investitor doći da investira u ovu državu? Doći će nešto kupaca. Ne sumnjam uopšte da će biti prodate i fabrike duvana i da će tu leći sve odgovarajuće provizije, da će ta cena biti niža nego što je potrebno. Naravno, to će biti logično zbog toga što investitori ukalkulišu i rizik sa kojim u određene investicije i ulaze [[Dobacivanje iz sale.]]
Molim narodne poslanike da ne dobacuju govorniku i da poštujemo Poslovnik, a narodnog poslanika molim da i on poštuje Poslovnik.
Hvala vam na intervenciji. Budući da nisam video u čemu sam ga prekršio, trudiću se da i nadalje to ne činim. Ono što raste, raste vaš strah i nezaposlenost, rastu deficiti, budžetski i deficit prometa sa inostranstvom. Nažalost,ne raste standard, nema govora o desetinama procenata. Hajde makar da čujemo tačne podatke. Gospodin Đelić se nije dosetio da makar došane. Nažalost, nema govora o desetinama procenata porasta realnih ličnih dohodaka. To je nešto što može da bude neki naš daleki cilj, ali nikako to nije danas realnost. Samo u najkraćem, stanjeu prosvetu, u zdravstvu, u nauci, u kulturi, ima li ikakve ideje tu, ima li ikakvog projekta, plana, ima li ičega u tim oblastima? Apsolutno mrtvo more, ništa se ne dešava. Svesni ste toga, gospodo. Hajde da makar u ovim trenucima saslušamo jedni druge. Kažite čega ima. Ima plaćenih projekata preko poznanstava i veza, ali nema promena u oblasti kulture. Suočimo se sa tim problemom, suočimo se sa takvim problemima. U pravosuđu je haos i o tome se mesecima govori. Da ne pričam o pritiscima izvršne vlasti na zakonodavnu i o ozbiljnim problemima koje je to prouzrokovalo. Jednom rečju, gospodo, uveli ste zemlju u vanredno stanje i najzad i proglasili vanredno stanje, neustavno i nezakonito. Šta je pravi cilj, ostaje da se vidi. Mnogi govornici su se toga danas dotakli. Ukoliko jeste cilj obračun sa kriminalcima, onda neznam zašto se ova borba protiv kriminala, do pre neki mesec ste apsolutno tvrdili da ga nije bilo, vodi protiv onih organizovanih kriminalnih grupa koje nisu lojalne Vladi, a ne vodi se protiv celokupnog organizovanog kriminala koji u državi postoji. Pravite razliku i formirate kriminalne grupe, direktno učestvujete u kriminalizaciji društva na taj način. Ili postoji organizovani kriminal, ili se protiv njega bori...
Narodni poslaniče, za izjave za govornicom o direktnom učešću u kriminalizaciji društva, podsetiću vas na odredbe Poslovnika Narodne skupštine, bez obzira koliko vas emocije ponesu u govoru, opravdane brigom za sudbinu zemlje, podsetiću vas da ste obavezni da iznosite istinite podatke za skupštinskom govornicom. Optuživati narodne poslanike, bez argumenata i na osnovu emocija, za učešće u kriminalizaciji društva, predstavlja kršenje Poslovnika Narodne skupštine, pa vas molim da se prisetite njegovih odredaba.
Gospođo Čomić, uopšte nisam istakao primedbe na narodne poslanike, nego na Vladu Republike Srbije. Molim vas da obratite više pažnje na reči uvaženih poslanika sa ove govornice. Istakao sam argumente kojima sam potkrepio tvrdnju da je Vlada, pravljenjem razlike između organizovanih kriminalnih grupa, doprinela kriminalizaciji društva. To sam potkrepio argumentima.
Izričem vam prvu opomenu, nakon upozorenja za nepoštovanje odredaba Poslovnika Narodne skupštine.
Dakle, budući da je to tako i budući da su to činjenice, vi ste uveli vanredno stanje da biste otklonili uzroke, a uzrok je ugrožen rad državnog organa. Danas smo čuli ovde da Vlada normalno funkcioniše, da je stanje redovno, da je stanje sasvim dobro i da očigledno ne postoje razlozi za uvođenje vanrednog stanja. No, stavimo to po strani. Razumem o čemu sve tu možemo pričati, ali postavljam pitanje - kakve veze ima ukidanje internog, da ne govorim eksternog, TV prenosa sa ostvarivanjem cilja vanrednog stanja? Da li bi ovakvi govori ili oni umereniji sa ove govornice omeli hvatanje odgovornih za kriminal u Srbiji? Naravno da ne bi. Dakle, radi se o ukidanju medijskih sloboda. Naravno, radi se ne toliko o ograničavanju, da se zadržim na ograničavanju, političkih sloboda. To su pravi ciljevi uvođenja vanrednog stanja, pri tome na neustavan i nezakonit način. Naravno, vanredno stanje će biti ukinuto, pa ćemo o ovome na drugi način razgovarati. Na kraju, nekolikopitanja mandataru, na koje bih molio da dobijem odgovor. Sasvim su laka, ne treba ih zapisivati. - Da li je osuđivan? - Da li će se akcija borbe protiv kriminala proširiti i na ostale poznate kriminalne grupe, o kojima je i ministar unutrašnjih poslova govorio, mislim na surčinsku grupu? - Da li će predložiti ukidanje onih mera vanrednog stanja koje se odnose na suspenziju političkih sloboda i sloboda informisanja, budući da one nemaju nikakve veze sa ostvarenjem cilja do kojeg treba da dovede vanredno stanje, a to je hvatanje kriminalaca? - Da li su on ili predloženi potpredsednik Vlade, gospodin Jovanović, bili u objektu koji se bezuspešno nekoliko dana nezakonito ruši u Zemunu?
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Branko Ružić.
Dame i gospodo, Srbija se danas nalazi u velikoj političkoj, ekonomskoj, socijalnoj i moralnoj krizi. Period ove vlade karakteriše previše obećanja, a premalo ostvarenih obećanja; karakteriše previše demagogije, a premalo demokratije; previše mržnje, a premalo tolerancije; previše isključivosti, a premalo dijaloga; previše vlastoljublja i destrukcije i previše bavljenja samim sobom. Danas je u Srbiji sve ispolitizovano. Umesto depolitizacije društva, doživeli smo potpunu politizaciju zdravstva, školstva, sudstva, policije, ljudske nesreće, života, svega. Umesto da ljude delimo na dobre i loše, danas ih delimo prema pripadanju političkim strankama. Ovoj vladi važniji je bio progon političkih protivnika i neistomišljenika, umesto borbe protiv organizovanog kriminala. Upozoravali smo vas dobronamernona ekalaciju mafije, vi niste verovali. Sad kada se desio zločin, sada ste shvatili koliko je to zbiljno. Danas predlažete novog mandatara, opet je u pitanju ograničen uski stranački interes, iako ste i sami svesni da to nije adekvatno rešenje za ovako tešku i složenu situaciju u kojoj se zemlja nalazi. Time dokazujete da niste dorasli vremenu u kome živite i da su vam uskostranački, lični interesi ispred kolektivne svesti, a demokratski principi, u koje se kunete, samo politička manipulacija. Nije vaše, gospodo iz DOS-a, da narodu namećete svoju volju, nego da poštujete volju naroda. Ova vlada više nije volja naroda Srbije i to morate imati u vidu. Ova vlada nije ni vlada eksperata, kako je to jednom rekao gospodin Đinđić. Kada je on to govorio neko je u to i verovao, danas u to više niko ne veruje. Vlast u Srbiji se ponaša kao kockar koji gubi i onda non-stop ulaže da bi povratio izgubljeno i gubi i dalje do potpune katastrofe. Ne želim, a mislim da to niko ne želi, Srbiju sa vladom koja misli da ima poverenje naroda, a ustvari ga nema. Ne želim Srbiju sa vladom koja je u startu odredila da sve svoje propuste i zablude pripiše nekom drugom ili nekom prošlom vremenu. Ne želim Srbiju sa vladom koja opoziciju doživljava kao neprijatelja, a ne kao političkog protivnika sa kojim će zajedno stvarati i utreti put nekoj novoj Srbiji. Na kraju, ne želim ni Srbiju sa opozicijom koja borbu za vlast doživljava na prvom mestu kao mogućnost osvete, revanšizma i nekih ponovnih progona. Želim da doživim da u ovoj Srbiji dođe neko kao onaj zloglasni Franko koji je znao da kaže - izgradite to groblje, sve tamo sahranite, svi su se borili za Španiju. Da li ćemo mi biti jednom u stanju da doživimo čoveka koji će znati da kaže - svi su se borili i svi se bore za Srbiju. Da li smo kao narod zreli da definišemo nacionalni interes i jednom znamo šta u ovoj zemlji nije za prodaju, predaju i podelu. Gospodo iz DOS-a, na vama je danas velika odgovornost, da bez afekta i sujete ne dozvolite da vam lični i stranački interes bude ispred interesa naroda i države i preteranim vlastoljubljem i političkom diktaturom istorijski postanete krivci za sunovrat Srbije. Jedini lek u ovoj situaciji, u ovako naraslim političkim tenzijama jesu - novi parlamentarni izbori, koji neminovno dovode do smirivanja tenzija, daju predah i omogućuju nekoj novoj vladi da dođe do vazduha, da može da unese nešto novo u sadašnje stanje u Srbiji. Vanredno stanje samo je odložilo eskalaciju narodnog nezadovoljstva koje će eskalirati i eksplodirati onog momenta kada ga ukinete, a tada bojim se nećete imati vremena ni za izbore ili ćete ponovo uvesti vanredno stanje i postati prva demokratska vlada u svetu koja je vladala vanrednim stanjem.
Reč ima narodni poslanik Branko Ružić, a posle njega Dragan Jočić.
Poštovane kolege poslanici, na dnevnom redu današnje sednice imamo vrlo značajno pitanje Vlade Republike Srbije i njenog mandatara, kao posledicu tragičnog događaja od 12. marta tekuće godine. Na ovaj način nametnuto pitanje nas obavezuje, pre svega kao politički odgovorne ljude, da u argumentovanoj civilizovanoj raspravi, ostavljajući kod nekih nabujale emocije po strani, ukažemo na činjenice koje nas rukovode da se odredimo povodom ovog konkretnog političkog pitanja. Socijalistička partija Srbije smatra, uz uvažavanje veoma jasno iskazanih pravaca delovanja DOS-a, da je DOS krenuo pogrešnim putem koji nas sve zajedno neće dovesti do cilja. Smatramo da je u aktuelnom političkom trenutku daleko primerenije rešenje formiranje prelazne vlade, imajući u vidu pre svega potrebu političke stabilnosti i potrebu da uplovimo u mirnije političke vode. Prelazna vlada koju bi činili svi relevantni politički faktori u Srbiji bila bi proizvod najšireg političkog konsenzusa, imala bi značajnu snagu i specifičnu težinu, ponela bi breme prelaznog perioda do izbora i pokazala građanima Srbije, kao vrhovnom političkom arbitru,što nikada ne smemo da smetnemo sa uma, da je u zemlji Srbiji moguće odgovorno bavljenje politikom i pored političkih razlika. Poslanici SPS glasaće protiv predloga vršioca dužnosti predsednika Republike Srbije, vezano za novog mandatara i novi tj. stari kabinet, iz principijelnih i političkih razloga. Ukoliko je koncept vlade kontinuitet ranije politike koja se svodi na termin reforme, iza koga se mnogo toga krije a nije u interesu građana Srbije, jasno je onda zašto su socijalisti protiv. Naravno, nemamo razloga ni da ne shvatimo da se upravo nastavlja takva politika, jer tako nešto i proklamujete ovih dana putem vaših sada već najstrože kontrolisanih medija. SPS se zalaže za razvijanje demokratskih institucija, državu socijalne pravde, društvo jednakih šansi, prava radnika na besplatnu primarnu zdravstvenu zaštitu, besplatno školstvo, dok se učinak politike vaše dosadašnje vlade, a siguran sam i buduće, može slikovito prezentirati sledećim činjenicama: vaša vlada nema legitimitet i kako vi sami sebe hrabrite - većinsku podršku; ponovo suspendujete demokratska načela, Ustav i zakone i deficit podrške nadomešćujete ukradenim mandatima, čime poništavate izbornu volju građana. Vladali ste do sada, a verovatno ćete i od sada, uredbama, kako biste izbegli i minimum demokratske kontrole. Zakonom o radu ste zaposlene stavili u status obespravljenih najamnih radnika, a mladima praktično onemogućili, najvećem broju, dolazak do radnog mesta. Zakon o privatizaciji je onemogućio socijalno pravednu privatizaciju za koju se socijalisti zalažu i samim tim radnicima pravo učešća u procesu privatizacije na adekvatan način. Preduzeća su uvedena u stečaj kako bi se knjigovodstvena vrednost kapitala obezvredila. Tzv. omnibus zakon pojačava separatističke težnje u Vojvodini. Zakon o lokalnoj samoupravi svojim odredbama suspenduje princip solidarnosti i jednakosti i dovodi u neravnopravan položaj građane u oblastima obrazovanja, zdravstvene zaštite, kulture,iz razloga nejednake ekonomske snage opština. Zakon o amnestiji je doneo pomilovanje za teroriste sa Kosova i Metohije i sa juga uže Srbije. Prisutna je i perfidna manipulacija Zakonom o informisanju koji se ne usvaja, dok vlada obezbeđuje apsolutni monopol u sferi informisanja. Privredna aktivnost je u stagnaciji u svim sektorima proizvodnje. U januaru 2003. godine zabeležen je pad. Prisutno je stalno i neumereno povećanje cena električne energije, troškova stanovanja, prevoza, lečenja i tzv. potrošačke korpe. Radikalno je smanjeno izdvajanje države za zdravstvenu zaštitu, oko 50%. Školarine dostižu nivo iznad 120.000 dinara za pojedine fakultete. Ne postoji celovit, diplomatski mudar, na nacionalnom i državnom interesu utemeljen, pristup rešenju pitanja Kosova i Metohije. Politika vlade mora imati i svoje humano lice, kako bi socijalisti prepoznali bar minimum kompatibilnosti sa svojim programskim načelima. Sledstveno obrazloženju,socijalisti ne mogu podržati ovakav koncept vlade. Vaš pristup rešenju aktuelne političke krize je legitiman i po vas sigurno kratkoročno koristan. Međutim, takav pristup je politički kratkovid i manjka mu racionalnost i mudrost. Vanredno stanje nakon izbora ove nove - stare vlade bi logično trebalo ukinuti, naročito ako se ima u vidu da je povod za uvođenje vanrednog stanja borba protiv kriminala, za koju postoji najširi politički konsenzus svih relevantnih političkih faktora, među kojima je i SPS. Nisam siguran da vam je potreban rizik da pod plaštom vanrednog stanja suspedujete i neka esencijalna politička prava, a takođe - da li vam je kao proklamovanim demokratama potrebna unificirana, jednosmerna medijska slika, introvertan pristup produkciji virtuelne stvarnosti, u koju samo vi možete i želite da verujete. Da li vam je potrebno da vam neki zlonamernici spočitavaju idolopoklonstvo ili medijski neukus. Da li kao demokrate želite da budete etiketirani kao tvorci jednopartijske države? Da li se politička stabilnost postiže polarizovanjem građana i podelom na azijsku i evropsku Srbiju? Ako vi kao Demokratska stranka, vi koji ste na sebe preuzeli veliku odgovornost, za šta naravno zaslužujete priznanje, ali bez jasnog ishoda, svojim činjenjem ne date odgovore na ova pitanja,politička realnost i vreme koje neumitno teče će sigurno dati i samo vam želim da u tom trenutku ne dođete u poziciju da patite od sindroma zakasnele pameti. Srbiji, građanima Srbije i političkoj sceni Srbije je potrebna mudrost, mera i minimum uzajamnog poverenja, bez obzira na političke razlike. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jočić.
Cenjeni gospodine Živkoviću, predstavnici Vlade, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, mučno je i teško govoriti o novoj vladi kada je ona novo-stara vlada i kada je rasprava o njoj ishodovana tragičnim momentom koji se zove smrt jednog čoveka, čoveka sa kim sam 13 godina, odnosno do 1989. godine, pravio opoziciju u Srbiji. Međutim, život ide dalje, država nastavlja da živi. Nakon oktobarskih dešavanja, Vlada Republike Srbije nije sa punom serioznošću sagledala stanje bezbednosti u kome se zemlja nalazi. Olako se prelazilo preko činjenice da je osnovni uslov za sprovođenje bilo kakve reforme i boljitka eliminisanje organizovanih kriminalnih grupa, njihove povezanosti sa policijom, delom vojske i političara. Organizovani kriminal kod nas nastaje i razvija se u poslednjoj deceniji. On nije samonikao, on nije nastao juče, već je smišljan i stvaran iz bivšeg političkog centra tj. odozgo. Međutim, moramo da konstatujemo da je on opstao, a ne bi mogao bez tolerisanja, a možda i podrške dela vlasti, sprege sa političkim partijama, uticajnim privrednicima, te državom i njenim organima. Jednostavno, država i vlast su modus vivendi organizovanog kriminala. Dosadašnja vlada u Srbiji nije objektivno sagledala da li postoji kriminalna saradnja sa nosiocima organizovanog kriminala u Vladi, ministarstvima, organima lokalne samouprave, policiji, sudstvu, tužilaštvu i carini. Ove veze su postojale, nastavile su se i trebalo ih je odlučno prekinuti i preduzeti blagovremeno sve mere koje će očistiti i stabilizovati zemlju. Moram da kažem da zadnjih godinu dana iz izveštaja, iz izjava političara, teško se bilo snaći, da li postoji kriminal u Srbiji ili ga nema. U jednom momentu se potpuno licitiralo brojem grupa kriminogenih ili kriminalnih, pa je zvanični MUP procenjivao da ih ima 150. Gospodine Živkoviću, vi ste tada tvrdili da ima između 100 i 200. General policije, Knežević, ide čak do 300 kriminogenih grupa. Međutim, bilo kako bilo, postavlja se pitanje - da li je u našoj zemlji pobeđena mafija? Sada ću pročitati određene izjave, zbog čega DSS neće moći da glasa za vas, kao mandatara, i za Vladu. Osmog jula 2002. godine, gospodine Živkoviću,dajete izjavu da mafija u Srbiji, u njenom izvornom obliku,ne postoji, definitivno je razbijena veza između političara i kriminalaca i slobodno se može reći da mafija nema svoju državu. Takođe, rečeno je da u vašem rodnom gradu postoje određene kriminogene grupe, ali odmah se onda nadovezujete i kažete i ocenjujete da je Beograd najbezbednija metropola u Evropi, čak i predlažete da jedan od načina borbe protiv organizovanog kriminala bude pratnja kriminalaca, popularno nazvana "japanska pratnja". Takođe, i pokojni premijer, gospodin Zoran Đinđić, bio je naivan i nije sagledao veliko zlo koje preti, zapretilo je njemu, a preti i nama. On je tvrdio da je mafija sistemski poražena, jer više nema veze između nje i vlasti. Takođe, poštovana predsedavajuća je izjavila da je vrh organizovanog kriminala hobotnica, koja je posle 5. oktobra 2000. godine izgubila glavu, a da su ono što se sada vidi njeni poslednji krici. To je dato 8. jula 2002. godine. Međutim, moralo se stati na put organizovanom kriminalu. Ovo se moralo uraditi, jer organizovani kriminal ima tendenciju da stvara sopstveni poredak. On ima svoje institucije, koje mogu nadrasti i koje prelaze institucije države. Tendencija ovog oblika kriminala je da naruši principe, koji su državni principi, i da dođe na mesto politike. To je moralo ranije da se uradi. Ovaj predlog Vlade, odnosno predlog gospodina Živkovića, potpuno je specifičan, kao što je on rekao, to je zapravo staro-nova vlada, ona je stara po sastavu, ali moramo da priznamo da je oslabljena za jedan veliki autoritet, autoritet gospodina Đinđića. Ovako oslabljena, ona će upasti protiv svog nadanja, bez određene strategije, u borbu protiv organizovanog kriminala, a moram da napomenem da vanredno stanje nije strategija. Ono je izraz trenutnog reagovanja i iznenadnog suočavanja sa ozbiljnom bolešću koja nas je zahvatila i u koju smo ušli 5. oktobra, a to je organizovani kriminal. Vanredno stanje je zapravo u suštini odbrana od neke šire agresije koja pogađa sve građane na jednom delu teritorije, ali ipak ne sme da bude forma pod koju će se staviti i kojom će se pokriti sve ono što nije urađeno, a trebalo je u normativnom smislu. I na kraju, da kažem da podrška koja bi se izrazila brojem 126 ili 128 u ovom trenutku ne može da stabilizuje zemlju. Nju može da stabilizuje samo najširi politički dogovor. Na kraju, vrlo tragično i bolno po zemlju, ispostavilo se da je pred nama do pre nedelju dana stajao jedan problem, čije je rešavanje, nažalost, moralo da počne smrću jednog od velikana politike. Ni partije, ni Vlada, niti su umele, niti su mogle ovo da reše. Opominjemo, trenutak je pretežak da bi bilo ko sam mogao da snosi teret. Međutim, oni koji neće da sagledaju nužnost i odbacuju najširi dogovor o budućnosti zemlje, moram da opomenem još jedanput, kreću ka političkom monizmu, izjednačavaju sebe sa svim merilima vrednosti, te na kraju i sa samom državom. Takvo naše ružno iskustvo iz bliske prošlosti moramo da izbegnemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Živkoviću, Srpska radikalna stranka, kao što ste čuli od zamenika predsednika poslaničke grupe, gospođe Gordane Pop-Lazić, neće podržati vas, kao novog mandatara za sastav Vlade Republike Srbije, niti personalni sastav ljudi koji su i do sada bili u vodećim resorima u našoj zemlji, iz prostog razloga što mi smatramo da se i vaš izbor i izbor celokupne stare-nove vlade vrši u nereguralnim uslovima. Ti neregularni uslovi su odavno postojali u Narodnoj skupštini Republike Srbije i mi smo na to ukazivali još dok st vi bili na funkciji saveznog ministra unutrašnjih poslova, a odnosi se na poslaničke mandate koji su oteti pojedinim poslaničkim grupama i na situaciju u kojoj se našla Narodna skupština, da ponovo pozove i da uključi u rad narodne poslanike koji su prošle godine, 13. juna, svojevoljno podneli ostavku. Ono što se dešavalo na relaciji DS-DSS, sukobi unutar DOS-a, umnogome su zaokupirali celokupnu srpsku javnost u protekle dve i po godine, u situaciji kada su beda i nemaština postajali sve veći i veći, kada su radnici, na desetine hiljada njih, jednim potezom pera prisutnih ministara, u toku jedne noći otpuštani sa posla. Najavljivalo se novo otpuštanje. Životni standard stanovništva toliko je pao da danas milion i po ljudi, po vašoj zvaničnoj statistici, jedva može da preživi i zadovolji minimum egzistencije, postalo je sve više jasno da su narasle političke tenzije, a naročito da je organizovani kriminal i da je stepen kriminaliteta u Republici Srbiji toliko veliki da su građani počeli da se plaše zbog toga i da sa zebnjom posmatraju šta će dalje da se dešava. Dolazim iz Kragujevca u kome je, na nesreću, mnogo ljudi ostalo bez posla, gde je privreda doživela potpuni ekonomski kolaps, ali i pored svega toga, te bede i nemaštine koja je ljudima navučena na vrat, ono što ih je najviše potreslo u toku 2002. godine je to da su ubistva dostigla veći stepen u odnosu na 2001. godinu za 400%, što se nikada u jednom takvom gradu, sa tolikim brojem stanovnika nije dešavalo, u centru Srbije, u srcu Šumadije. Malopre je žurnim korakom odavde otišao čovek koga ste predložili da bude ministar unutrašnjih poslova i u narednom periodu. U vreme vanrednog stanja on treba da bude taj koji je najodgovorniji, kada već nije dao ostavku,trebalo je posle tragičnog događaja i ubistva premijera Zorana Đinđića, a nije našao za shodno da se obrati javnosti sa konkretnim podacima i da kaže šta je on to kao Dušan Mihajlović spreman da uradi da bi toliki kriminal u zemlji suzbio. Odgovorno tvrdim kao predstavnik Srpske radikalne stranke, koju predvodi čovek što se voljom, pre svega vas iz DOS-a, a onda i neprijatelja iz Haškog tribunala, nalazi u Haškom kazamatu, da je dr Vojislav Šešelj na vreme i jedini bio u stanju, spreman odgovorno da ukaže na činjenicu da su se mnoge kriminalne bande organizovale u našoj zemlji i da su spremne, ne prezajući ni od čega, da počine najveće zločine. Tako je ministar unutrašnjih poslova Dušan Mihajlović pozvao sva lica koja imaju informaciju o ubistvima koja su se desila unazad 7, 8 ili više godina da o tome obaveste javnost. Prof. dr Vojislav Šešelj se spremno, kao i svaki poslanik Srpske radikalne stranke, koji je to odgovorno činio i za skupštinskom govornicom i svuda u Srbiji, gde god smo se pojavili, na bilo kom lokalnom mediju, oglasio i rekao ko su ubice Momira Gavrilovića, bivšeg pripadnika državne bezbednosti, koji je ubijen nakon što je izašao iz kabineta bivšeg predsednika SRJ Vojislava Koštunice, koji danas o tome onako nemušto, pola čovek da ga ne razume šta priča, govori; zatim, ko su ubice Slavka Ćuruvije, Radovana Stojčića - Badže, a posle toga se pokazalo da je dr Šešelj bio u pravu kada je odmah saopštio ko su ubice bivšeg zamenika načelnika Resora javne bezbednosti Boška Buhe. Sada nam vi predlažete, uz sve druge nedostatke koje imaju pojedini i svi ministri iz predloženog kabineta, da Dušan Mihajlović i dalje bude na toj tako odgovornoj funkciji. Ne samo da to neće doprineti da se sveukupne političke prilike u našoj zemlji stabilizuju, već sa velikom zebnjom, to mogu da kažem, a to osećaju i građani Srbije, nestabilnost koja je prouzrokovana ovakvim načinom uvođenja vanrednog stanja, protivustavnim uvođenjem i ovakvim načinom izbora Vlade, neće dobro doneti građanima Srbije, neće dobro doneti celokupnoj državi i zato mi smatramo da bi jedini izlaz iz postojeće krize, a da se ne bi desila neka druga zla, bio da lepo raspišete izbore i da narod da svoju ocenu i svoj sud o onome što ste radili unazad dve i po godine. Ovako, pozicija u kojoj se naš celokupni srpski narod i pretnje koje nam dolaze stalno, zahtevi od strane naših neprijatelja, a ne prijatelja, koji nam nikako ne žele dobro, postajaće sve veće i veće i drugi separatistički apetiti će se povećavati, a narod će živeti u bedi, u očaju, nesposoban da bilo šta sam promeni, jer to mora da uradi jedna nova, drugačija i odgovornija vlada, mnogo odgovornija i uspešnija nego što je vaša bila do sada.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Zoran M. Nikolić. S obzirom na dobacivanje iz sale čujem da je u pitanju opaska o vremenu, ukupno vreme na raspolaganju poslanicima je još 63 minuta i mislim da možemo da nastavimo rad, jer će danas biti i dan za glasanje, tako da ne očekujemo da se ova rasprava produži mimo onoga što je poslovnički određeno vreme.
Dame i gospodo narodni poslanici, Socijalistička partija Srbije neće podržati izbor nove ili kako neki rekoše stare Vlade. Srbija se danas nalazi u dubokoj ekonomskoj, socijalnoj, političkoj i državnoj krizi. Nismo ubeđeni da će sastav ove vlade uspeti da reši brojne nagomilane probleme. Kandidat za predsednika Vlade je u svom, doduše šturom, ekspozeu samo dotakao nekoliko krucijalnih pitanja, a neka otvorena pitanja nije ni pomenuo, pa bih iskoristio priliku da mu postavim ta pitanja i da čujemo njegov odgovor. Govoreći o najvažnijim državnim pitanjima Zoran Živković je rekao da je Kosovo i Metohija večna tema. Mi se slažemo, ali nije nam rekao kako ćemo rešiti ili kako će nova Vlada rešiti problem Kosova i Metohije, jer već viđeni scenario je na delu, uslovna nezavisnost Kosova i Metohije. To je viđeni predlog međunarodne krizne grupe u kojoj su Vesli Klark, Marti Ahtisari i brojni srpski neprijatelji. Čović govori o tome da je na pragu uslovna nezavisnost Kosova i Metohije. Nas zanima šta će ova vlada, koja sebe naziva demokratskom, učiniti po tom najvažnijem državnom pitanju Srbije. Mandatar ništa nije rekao o problemima na jugu Srbije, gde je evidentan i terorizam i separatizam albnaskih i terorista i separatista. Danas sa pravom možemo da pitamo DOS-ovsku vlast zašto su raspisali izbore kada smo tim izborima de fakto samo izgubili Bujanovac. Ništa nije rečeno o mogućim problemima u Vojvodini, gde je donet nacrt osnovnog zakona i gde jasno vidimo prikriveni separatizam i Kase i Čanka. Naravno, ovako koncipirana vlada teško će moći da se suprotstavi, jer upravo od tih poslanika, Kasinih i Čankovih, zavisi i opstanak ove vlasti. Malo je rečeno o pokretanju proizvodnje, o ekonomskoj situaciji u zemlji. Danas je sve stalo, sve fabrike, preduzeća. Sve je mnogo gore nego u vreme rata i sankcija. Kako će se zaposliti brojni nezaposleni? Sada ih je negde oko milion, a ministar Vlahović je najavio pre nekoliko dana da će koliko u narednih nekoliko meseci biti još stotinu hiljada bez posla. Šta će Vlada preduzeti povodom ovih veoma važnih pitanja; gospodo, morate da znate, vi ste i najviše došli na vlast jer ste govorili narodu - biće bolji život, rešićemo sve ekonomske i socijalne probleme. Naravno, sada vam je druga priča, sve je teško, ali sam bar nekoliko puta u Skupštini govorio,a vi ste to negirali, vi ste prihvatili koncept Međunarodnog monetarnog fonda, koncept strukturnog prilagođavanja. Taj koncept je poguban i pokazao se pogubnim u svim zemljama oko nas. Taj koncept je i danas na delu. To je gašenje domaće proizvodnje. Svesni smo gde je naša poljoprivredna proizvodnja, koje su cene poljoprivrednih proizvoda. Obespravljivanje radnika, ukidanje socijalnih davanja, restrukturiranje javnih poslova i javnih preduzeća, sve je to na delu. Znači, taj koncept je poguban, ali isti taj koncept vi ste očigledno prihvatili. Ovde se govorilo i Zoran Živković je govorio da će nastaviti reformski kurs i kada je reč o zakonodavnim aktivnostima. Po nama, ničeg reformskog nije bilo u protekle dve godine kada je reč o ključnim zakonima. Zakon o radu je najtragičniji zakon donet u ovoj skupštini. Radnici su totalno obespravljeni. Zakon o privatizaciji je isto poguban jer se sve rasprodaje budzašto. Novi zakoni se najavljuju, kao zakon o zapošljavanju. Koliko su Zakon o radu i Zakon o privatizaciji bili tragični za sve zaposlene, toliko će novi zakon o zapošljavanju biti tragičan po sve nezaposlene. Ono malo prava koja sada uživaju biće ukinuta: novčane naknade, osiguranja, a pre svega zdravstveno osiguranje. Prema tome, ničeg reformskog nije bilo. Mandatar je istakao da su sada penzije redovne, a imamo zaostatak u penzijama tri meseca. Novi sistem koji je obezbedio Božidar Đelić, tzv. švajcarski sistem, dovešće do toga i već je doveo da je prosečna penzija 60% prosečne plate, a ići će još gore i još nepovoljnije po same penzionere, jer je to takav sistem. Znači, tromesečno usklađivanje sa 50% rasta plata i 50% rasta troškova (iz sale- nema TV prenosa). Nema veze.
Molim narodne poslanike da ne dobacuje iz klupe i ovo je poslednja usmena opomena pre izricanja mera po odredbama iz Poslovnika.
Kandidat za predsednika Vlade ništa nije rekao vezano za Hag. Zoran Živković, čini mi se, na sednici Glavnog odbora je rekao - potpuna saradnja sa Hagom. Za nas je to apsolutno neprihvatljivo. Hag je politički sud za Srbe, to morate konačno da shvatite. U Hagu su samo Srbi, nema nikakve komandne odgovornosti za Srbe. Uostalom, čini mi se Zoran Đinđić je pre nekoliko dana ili nedelja rekao da neće više biti izručenja Srba po komandnoj odgovornosti.Ako govorimo o nekoj komandnoj odgovornosti, ako govorimo o nekim planiranim zločinama, njih je bilo u prethodnoj Jugoslaviji, ali znate gde - kod hrvatskih vođa koji su ognjenim mačem proterali 500.000 Srba. To su bili planirani zločini. Postoji komandna odgovornost Alije Izetbegovića koji je direktan komandant patriotske lige. To je ta komandna odgovornost. Nije bilo komandne odgovornosti kod srpskih političara i kod srpskih generala. Prema tome, mi zahtevamo od ove vlade da se prestane sa svakom saradnjom kada je reč o Haškom tribunalu. Na kraju, sam personalni sastav ove vlade nama ne uliva poverenje. Reći ću samo vezano za ministra energetike, Kori Udovički, koja kaže - prodajte stanove i platite struju. Ima još brojnih primera. Znači, nećemo glasati za ovu vladu.
Reč ima narodni poslanik Zoran M. Nikolić, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je jedan od šefova poslaničkih grupa rekao da je možda jeres to što će izjaviti da je dobro što nema TV prenosa. Ne mislim da je jeres i što ga ima i što ga nema. Mislim da bi bolje bilo da ga ima. Ne želim da osporim njegovo pravo na mišljenje, ali smatram da je izjava tog tipa licemerna kada dolazi iz poslaničke grupe čiji je on šef. Postoji u ovom parlamentu opozicija i opozicija. U politiku sam ušao 1989-1990. kao student. Shvatio sam da treba da obnovimo državu. Opredelio sam se da budem demokrata i uvek ću to biti. Nikom ne mogu da osporavam pravo na mišljenje. Želim jasno da ukažem ako je neko licemer. Dobro je pozivati da se svi ekstremi u ovoj zemlji stišaju. Treba dobro da vodi računa ko to priča, jer ako to govori ko je samo do pre dve i po godine prozivao premijera za njegovo hrvatsko poreklo, treba da se zamisli da li ima moralno pravo na stišavanje takvih ekstrema. Mislim da nema. Kao što sam rekao, najblaža moguća reč jeste licemerstvo. Želim da kažem da sam demokrata i kao što ne sopravam drugima pravo da iznose svoje mišljenje, bez obzira šta se i ubuduće bude događalo, očekujem da niko, pripadao on vladajućojgarnituri ili opoziciji, to pravo neće osporavati ni meni ni DSS-u. Govorili smo da Vlada ne radi dobro; da pojedina ministarstva ne rade dobro. Ne mogu drugačije ni danas da ustvrdim, nego da Vlada nije radila dobro; ono što je bilo dobro, govorili smo da jeste; ono što nije bilo dobro i protiv čega se trebalo boriti, moralo se ranije i ozbiljnije prići tome, to i danas tvrdim. Tragična je smrt premijera. To nije dobro za državu i posledice se svakako osećaju. Nažalost, smrt Zorana Đinđića ne može da premosti tu situaciju da danas govorimo drugačije. Pratim između ostalog oblast poljoprivrede. Ne mogu da kažem da je u oblasti poljoprivrede išta bitno učinjeno. Jednostavno, fakti, podaci govore suprotno. Govore da se u mnogim stvarima u oblasti poljoprivrede i nazadovalo. Govorim o nekozistentnoj politici, o nedostatku strategije u poljoprivredi ove države. Gospodin ministar koji je sada ušao i drago mi je da je ušao, ni jednom nije prisustvovao sednicama Odbora za poljoprivredu. Trebalo je da bude prisutan u petak 14, a ta sednica je odložena iz razumljivih razloga. Da li je to normalna situacija i da li to podstiče različita razmišljanja, alternative, ako ministar ne želi da udostoji parlament i Odbor za poljoprivredu i ne želi da se pojavi. Ako tom Odboru za poljoprivredu podnese izveštaj koji jasno ukazuje da je izuzetno površan, samo taksativno navodi neke finansijske izdatke, ali i na osnovu tih pokazatelja vidimo da u 2002. godini nije potrošeno oko dve milijarde dinara novca predviđenog agrarnim budžetom. Ako uporedimo sa marketinškim akcijama kako će se podizati novi vinogradi i šljivici, a vidimo da je taj program realizovan sa 5%, ako vidimo da su ogromna sredstva nedovoljna. Mi smo, kada se usvajao budžet, tražili da se u sistem za vodosnabdevanje uloži više para, pa je odvojeno 140 miliona dinara. Ako vidimo da je na kraju godine izdvojeno 9 miliona, da li je taj ministar radio dobro ili nije i da li je to Ministarstvo ispunilo ciljeve koje je reklo da će ispuniti na početku 2002. godine. Ne mislim da je tako, mislim da to nije urađeno. Moram to reći, kao što sam tvrdio pre sedam dana, i pre dva meseca, i pre šest meseci za ovom govornicom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog v.d. predsednika Republike Srbije Nataše Mićić za izbor predsednika Vlade Republike Srbije, potpredsednika i ministara u Vladi Republike Srbije, uz konsultacije sa većinom u ovom parlamentu, ima bitan nedostatak, a to je što se ne zna koja je to većina u ovom parlamentu. Zašto ne znamo? Zato što je danas u Srbiji svima jasno da je izborna volja građana Republike Srbije iskazana na izborima u decembru 2000. godine povređena i da danas u parlamentu nemamo one poslanike i onaj odnos snaga za koji su se građani Republike Srbije tada opredelili. Zašto u ovom parlamentu danas rade i deluju poslanici koji su podneli ostavke i čije su ostavke usvojene? Zašto u ovom parlamentu deluju neke navodne fantomske poslaničke grupe, koje imaju samo jedan cilj, a to je opstanak ove vlasti po svaku cenu. Kažete da su ove grupe formirane za političku stabilnost. Nema političke stabilnosti tamo gde se ne poštuje izborna volja građana, u zemlji gde parlament kao najveće zakonodavno telo gubi tu funkciju, gubi svoj legitimitet i postaje samo produžena ruka Vlade Republike Srbije. Čuli smo ekspoze mandatara Vlade Republike Srbije za sastav nove vlade, normalno sa rukama u džepovima; to je samo spisak lepih želja, hvalospev o nekom navodnom boljitku, boljem životu, boljem i većem društvenom standardu. Cinično je govoriti o ovome, o navodnom boljitku, o boljem životu u Republici Srbiji, kada znamo da ima preko milion nezaposlenih, kada dva miliona živi ispod svakog životnog minimuma i kada je sudbina radnika i građana Republike Srbije iz dana u dan sve teža. Uvedene su vanredne mere koje će još dugo trajati, a zašto? Zašto se vanredne mere ne ukinu sa izborom nove Vlade Republike Srbije, zašto da Vlada radi u vanrednim uslovima? Svi nedostaci prethodne Vlade Republike Srbije, na koje su poslanici SRS ukazivali kroz nepoverenje pojedinim ministarstvima, kroz nepoverenje Vlade Republike Srbije, danas treba preneti da nastavi ova novo-stara Vlada Republike Srbije. Srpski radikali ne mogu da glasaju za ovakav predlog Vlade Republike Srbije, gde će i dalje ministar unutrašnjih poslova biti Dušan Mihajlović, on bi morao da podnese ostavku, često je to obećavao građanima Srbije. Ne možemo glasati za ministra prosvete Gašu Kneževića, koji kaže - vi deco idite u školu sa sedam godina života, vama ne preti nikakva opasnost, a ja ću u blindiranom autu sa policijskom patrolom na svoje radno mesto. Zar je cilj da se zaštiti ministar, a ne naša budućnost i naša deca? Ne možemo glasati za ministra pravde za koga sudije Vrhovnog, okružnih i opštinskih sudova i ostali kažu da ne zna svoj posao i da uvodi haos. Srpski radikali ne mogu da glasaju za ministra poljoprivrede koji ne radi ništa kako bi ratarima bilo bolje, kako bi težak život seljaka olakšao. Da ne nabrajam ostale ministre koji nisu zaslužila ni prelaznu ocenu za svoj dosadašnji rad, a pogotovu da budu ministri u ovoj novoj Vladi Republike Srbije. Glasati za Vladu gde je potpredsednik Nebojša Čović je pogubno za Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji. Konstantna politika ustupaka koju sprovode razna tela i centri na Kosovu i Metohiji, pod vođstvom Nebojše Čovića, prema međunarodnoj zajednici, prema šiptarskim separatistima i teroristima, dovodi Srbe u sve teži položaj. Gde su sredstva namenjena za Srbe na Kosovu i Metohiji? Ni jednom Srbinu na Kosovu i Metohiji niti je, niti će pomoći Vlada Republike Srbije dok je Nebojša Čović na čelu, osim malog broja poslušnika koji se kroz razne malverzacije nenormalno bogate. Na kraju samo da kažem, srpski radikali će glasati protiv ovog predloga za Vladu Republike Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Milutin Prodanović.
Gospođo Čomić, gospodine Živkoviću, dame i gospodo kandidati za kabinet gospodina Živkovića, poštujući emociju iz razloga koji su razumljivi i koja jeste prisutna kod članova Demokratske stranke, neću govoriti o opštim slabim mestima Vlade, već ću se usredsrediti samo na dva pitanja danas. Jedno je, uslovi u kojima se danas bira Vlada, vanredno stanje sa svim realnim političkim i drugim posledicama koje ima i može imati po ukupan demokratski i politički život u Srbiji i s tim u vezi mi dozvolite da kažem nekoliko rečenica. U uslovima vanrednog stanja moguće je da određeni organi presreću telefonske i elektronske komunikacije bez ovlašćenja suda, ne garantuje se nepovredivost stana i pisma, građani nemaju pravo na elementarnu sudsko-advokatsku zaštitu u meri propisanoj našim zakonima i u meri garantovanoj svim onim što mi danas zovemo demokratskim tekovinama svuda u svetu. Ukoliko to stanje traje dugo, onda se mora konstatovati da se u jednoj zemlji na taj rok suspenduje demokratija kao takva. Zbog toga molimo, kao što je danas ovde bilo reči, da se vanredno stanje što je moguće pre zameni normalnim funkcionisanjem institucija u Srbiji. Ako to, pak, iz razloga koje razumem, nije moguće učiniti odmah i danas, onda to stanje treba primenjivati u izvesnoj mekanijoj formi svakim danom koji dolazi, a u njegovom trajanju vidno funkcioniše na način kao što treba da funkcioniše. Sledeće pitanje o kojem želim da govorim jeste parlamentarna kontrola, civilna kontrola organa bezbednosti, koju bi trebalo da vrši Odbor za bezbednost ove skupštine. Ne treba da izostane uopšte u uslovima vanrednog stanja i zato molim gospodina Dragana Šutanovca da, u skladu sa svojim ovlašćenjima, zakaže sednicu Odbora i u meri u kojoj je to moguće upozna članove sa onim što se danas u državi dešava, jer je to neophodno. Nije prošlo nekoliko amandmana koje smo ranije predlagali kod načina parlamentarne kontrole i kod službe bezbednosti. Bilo bi bolje da jeste, jer imali bismo danas jedan pravni alat u rukama i danas bi se to učinilo drugačije. Ono na šta želim posebno da ukažem jeste fenomen same cenzure medija u Srbiji danas. To je do te mere prisutno da počinje da zabrinjava i molim sve one koji mogu da pomognu da učine da mediji relativno normalno obavljaju svoj posao, jer ukoliko se to ne bude dogodilo, politički život u Srbiji praktično nema nikakvu šansu da bude realno komentarisan, niti je moguće napraviti realnu kritiku društvene stvarnosti u Srbiji danas. Socijalistička partija Srbije, iz razloga koje je naveo dr Žarko Obradović obraćajući se danas vama dame i gospodo narodni poslanici, ne može podržati formiranje današnje vlade. Kolege koje su u ime naše partije govorili pre mene su dali argumentaciju koja je razumljiva, a dodaću još jedan argument - koncept liberalne ekonomije u Srbiji obezbedio je da Srbija postane samo jedno veliko i tržište bez ograničenja, gde svako može da ponudi sve ono što ne može nigde drugde u svetu da proda i samo taj podatak, kao i onaj što na njega ukazuje konjukturni barometar ovih meseci u Srbiji, dovoljni su da se ozbiljno zamislimo. Gospodin Milosavljević se ranije time bavio, pratio sam neke njegove rane radove u toj oblasti, kao i izjave. Tri važna instituta u ovoj državi već godinu dana ukazuju na paradoksalnu ekonomsku situaciju. To jeste jedan od ozbiljnih razloga da se takav koncept ne može podržati. Zbog svega toga, još jednom molim da se učini sve što je neophodno da se prevaziđe postojanje vanrednog stanja, jer samo onda, bez obzira na realan problem koji imamo, možemo da počnemo da ličimo na državu, da se parlamentarni politički život u Srbiji odvija normalno i bez ikakvih sankcija, da se sloboda štampe, zbora i dogovora, kao jedan od osnovnih ciljeva sindikalne i socijaldemokratske borbe u poslednjih 100 godina u Srbiji, ovde ponovo vrati i da možemo normalno da funkcionišemo, jer mi ovde ipak predstavljamo građane. Takođe molim za poslovničku toleranciju koja dolazi od strane predsedavajućih u ovom parlamentu. Kad god jednom poslaniku uskratite pravo da govori ili da dolazi na skupštinska zasedanja, vi uskraćujete pravo građanima koji su za njih glasali da u ovom domu budu predstavljeni.
Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni izabranici, poštovana gospodo ministri, kao jedan od prioriteta nove - stare Vlade gospodin Živković je naveo nastavak privatizacije. Međutim, DSS je upozoravala da je prilikom donošenja novih izmena i dopuna Zakona o privatizaciji Vlada odustala od nekih proklamovanih ciljeva, a u prvom redu je odustala od principa solidarnosti i transparentnosti. Naime, socijalni programi su najavljeni kao jedan od strateških prioriteta Vlade, a usvajanjem ovih izmena i dopuna Zakona preduzeća ne učestvuju u potpisivanju prodajnih ugovora, tako da ne mogu uticati na njihov sadržaj ni u ovom domenu. Ovakvo rešenje je u najmanju ruku cinično, jer Demokratska stranka je aplicirala za Socijalističku internacionalu. Zatim, sprovodi se hipercentralizacija i eliminiše se i deklarativna transparentnost pretvaranjem privatizacionog subjekta u objekat privatizacije; Agencija za privatizaciju je prethodno promovisala, inicirala, sprovodila i kontrolisala postupak privatizacije, a sada prodaje kapital, odnosno imovinu. Najposle je produžen i rok za privatizaciju. Ovako rešenje ne daje odgovor na pitanje šta sa preduzećima koja se ne privatizuju. Vi ste napomenuli da će ih nova - stara Vlada ubrzo doneti: zakon o stečaju, zakon o registraciji, zakon o preduzećima, zakon o fondu, ali samim tim, nedonošenjem seta zakona iz ove oblasti, zakona o investicionim fondovima, preduzećima, stečaju, likvidaciji, lizingu, osiguranju, zalogu itd, Vlada Srbije je destimulisala strane i domaće investitore, otvorila mogući malverzacioni i korupcionaški pristup i, pre svega, učinila sam proces privatizacije neefikasnim. Na ovo je DSS upozoravala još pre više od godinu i po dana, a OECD je konstatovao u svom ekonomskom izveštaju krajem 2002. godine. Samim tim ova vlada je pogazila onaj prvi Zakon o privatizaciji, moram reći da smo mi iz DSS-a za njega glasali, jer je faktički odstupila od svoja dva, ponavljam, fundamentalna principa: socijalne brige i transparentnosti. Na kraju, danas smo hteli da u dnevni red uvrstimo jedan suštinski i jedan sistemski zakon. Predlog zakona o decentralizaciji nije prošao. To je jedan od razloga zbog kojih ne možemo glasatiza staru, odnosno novu Vladu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Đura Lazić.
Na dnevnom redu je izbor Vlade i treba nešto da se kaže o programu predloženog kandidata za predsednika Vlade i o kandidatima koje je on predložio da budu članovi Vlade. Pokušaću da pričam nešto o tome što je ovde predstavljeno kao program te Vlade, a to je, otprilike, kontinuitet. To je dobro političko opredeljenje. Svima se jasno stavlja do znanja da će ova vlada da nastavi na isti način kao i ona prethodna Vlada od 25. januara 2001. godine do pre nekoliko dana. Neću ulaziti u konkretne stvari, jer nemam ni dovoljno vremena. Strateški ciljevi su podeljeni u sedam grupa. Kao ciljevi su svakako za pohvalu i to treba da bude predmet interesovanja ne samo ove vlade,nego svih vlada. Izražavam sumnju da tu može da se postigne neki uspeh. Ako se izvrši uvid u pres kliping bilo kojih novina, pa neka bude period za protekle dve godine, uporede izjave, bogami pogledaju malo i slike, teško da ovaj sastav Vlade može da raskrsti sa organizovanim kriminalom. Ako se pročita malo i ona knjiga Dragana Bujoševića videće se koja je uloga tog organizovanog kriminala bila 5. oktobra. Tako sumnjam u te rezultate, kao što sumnjam i u kvalitet buduće državne zajednice. O ekonomskim reformama ne treba ni pričati ni trošiti reči. Što se tiče zakonodavstva, vidite i sami, na svakoj drugoj -trećoj sednici Narodne skupštine se menja gotovo isti član kao na prethodnoj sednici Narodne skupštine. Što se tiče institucija, one slabo funkcionišu. Tu nema eksperata, postoje samo eksperti bez radnog staža i kafe kuvarice kojima je jedina zasluga bila to, pa su postali direktori Uprave javnih prihoda. Hteo bih stvarno na kraju nešto da vam saopštim; ima vremena, nemojte da se sekirate. Pokušajte današnju sednicu da shvatite kao, otprilike, još jedan trenutak kada treba da razmislite kako da se oslobodite mržnje, a bogami i straha. Ovo vam kažem dobronamerno. Ko instalira mržnju čini loše, iz jednog prostog razloga što mržnja sužava vid, ne dozvoljava da se čuje. Računski sistem za glasanje daje jednu stvarnost, a to nije stvarnost, budite sigurni. Prošetajte malo Srbijom, videćetekakve su bolne i teške podele. Shvatite, ima puno ljudi bez sredstava za život. Njih iritira kada tužni potpredsednici kažu da je sve dobro u ovoj Srbiji, a pogotovo kada se preko medija uporno insistira na instalisanju nečeg nenormalnog da je normalno, nečeg što je nastrano da je prihvatljivo. To izbegnite, kao i ove mere za vreme vanrednog stanja. Što duže bude trajalo vanredno stanje, biće teži izlazak iz vanrednog stanja; mnogo teži. Verujte građanima Srbije. Oni su očekivali od DOS-a da bude neki lakmus, nešto što će da premosti jaz između te Evrope i ove Srbije. Niko nije očekivao indigo. Nažalost, ova naša vlast je postala običan indigo, jer ono što je neko napisao prenosi ovde, instalira ovde, a to očigledno ne može tako silno, brutalno, jer ovaj narod voli slobodu, poseduje dostojanstvo, želi da bude svoj na svome, želi da razvija demokratiju. Znate, vrlo cinično deluje kada neko kaže da apeluje na političku stabilnost i toleranciju, a ispade da je demokratija samo ono što neko kaže. U ovoj zemlji, ono što su Amerikanci zamislili, ne postoji taj demokratski autoritet koji treba da se podrži, koji rasipa demokratske standarde. Takav ne postoji, jer su svi demokratski standardi ovde pogaženi.
Reč ima narodni poslanik Đura Lazić, a posle njega Srđan Petrović.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi ministri, gospodine Živkoviću, neću ulaziti u personalna pitanja, ali bih se osvrnuo na jedno pitanje iz domena rada Vlade Republike Srbije i u proteklom periodu, a verujem da će zasluživati pažnju i u budućem periodu, u budućem sastavu Vlade. To je pitanje oko koga treba svi da budemo jedinstveni, od državnog i nacionalnog interesa, jer pomenuste pitanje Kosova i Metohije. Mislim da je pokojni premijer Đinđić uvideo da se od strane pojedinih predstavnika međunarodne zajednice čini podvala prema Srbiji na Kosovu i Metohiji, da se čine potezi koji vode ka nezavisnosti, a da se obmanjuje Srbija. Verujem da je zbog toga inicirao da se odlučno krene, ubrzano, u rešavanje pitanja Kosova i Metohije, tj. svih gorućih pitanja vezanih za južnu srpsku pokrajinu, a na kraju i oko statusa naše pokrajine. Kada ovo kažem, pre svega mislim na neke poteze koji su kasnije usledili. Naime, gospodin Štajner je prihvatio dijalog Beograda i Prištine, ali je i predložio određena pitanja koja bi bila na dnevnom redu u tom dijalogu. Taj predlog Štajnera je krajnje ciničan, jer predviđa samo pitanja koja odgovaraju njima, tj. separatistički opredeljenim na Kosovu, a ne odgovaraju istini, odnosno nacionalnim i državnim interesima Srbije i svim građanima koji žive na tim prostorima. Ne obuhvata pitanje povratka prognanih ljudi, bezbednost Srba i Crnogoraca i drugih nealbanaca, zaštite njihove imovine, njihovog povratka, njihove oduzete imovine i slično, a tu su i mnoga druga pitanja. Mislim da bi trebalo - vi kao čovek koji ćete voditi vladu, kao i cela vlada - da odlučnije nastupite u tim razgovorima i da jednostavno sledite inicijativu i odlučnost pokojnog premijera Đinđića. Još bih dodao - malo sam zapanjen jednom izjavom gospodina saveznog ministra Ljajića posle sednice Odbora za bezbednost ovog parlamenta održane u Bujanovcu i boravka članova ovog odbora u toj opštini na jugu Srbije, kada je rekao da je Odbor za bezbednost Skupštine Srbije svojom sednicom i boravkom u Bujanovcu demonstrirao silu. Bože gospode, zar odbor najvišeg doma u ovoj zemlji ne može da drži sednicu na teritoriji svoje zemlje i u gradu, na mestu gde je bezbednost ugrožena. Takođe me je zapanjilo - tvrdi se da je KFOR, tj. međunarodne snage na Kosovu i Metohiji, smanjio tu zonu između administrativne granice, ali me čudi da KFOR nije dozvolio da helikopter sa narodnim poslanicima sleti u Vranje, nego je morao da se spusti u Surdulicu i da se kolima ljudi prebace do Vranja ili do Bujanovca. Mislim da su to apsurdi i da u tim kontaktima treba odlučnije dejstvovati i braniti interese naše države, državne i nacionalne, jer nam pravo na to daje Rezolucija 1244. Velika je greška bila Vlade, a i rukovodstva SRJ kada su, verovatno po sugestijama nekih predstavnika međunarodne zajednice, prihvatili inicijativu da se pozovu Srbi i nealbanci za izbore na Kosovu i Metohiji, i pored deklaracije i rezolucije ovog, kao i saveznog doma, o nepriznavanju ustavnog okvira Hansa Hekerupa. Pokazalo se da je ova skupština imala više razumevanja i sluha, a i rezoluciju i deklaraciju doneli smo jednoglasno u ovom domu i ocenili da taj ustavni okvir predstavlja samo štetu za našu državu i za naš narod, za sve dobronamerne ljude na prostoru Kosova i Metohije. Nažalost, i pored toga ljudi su pozvani, izmanipulisani, izašli na izbore i sada poslanici doživljavaju ono što doživljavaju u kosovskom parlamentu. Čak se sada proglašavaju raznorazne rezolucije o nezavisnosti i pripremaju se u kosovskom parlamentu od strane šiptarskih separatističkih partija, a mogu da kažem i terorističkih, jer potiču od UČK i mislim da na tom planu sa predstavnicima međunarodne zajednice naša vlada u budućnosti treba odlučnije i energičnije da radi i da kontaktira.
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, a posle njega Milan Radulović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, ovaj izbor-reizbor stare vlade pada između dva važna posla koja je pred sobom imalo Ministarstvo finansija, a to je budžet za 2003. godinu, koji smo usvojili prošle godine i promene u budžetu kao posledica zajedničke države Srbije i Crne Gore, odnosno novog saveznog, federalnog nivoa vlasti. Podsetiću vas, DSS je glasala protiv budžeta za 2003. godinu. Mi smo kao najveće zamerke tada izneli i rekli da smatramo da je planirani rast bruto društvenog proizvoda od 5% nerealan, da je naduvan. Tada smo rekli i da se time pokušava učešće javnih rashoda u budžetu da smanji na veštački način, da to nije realno, a to sve u cilju zadovoljavanja budžetskih korisnika i kupovine, između ostalog, i socijalnog mira. U ovom tekstu koji smo dobili od mandatara za sastav Vlade to se i priznaje. Naime, ovde se kaže"već sada je vidljivo - znači sada, to je mart mesec, svega tri meseca posle usvajanja budžeta za 2003. godinu - da će planirani rast bruto društvenog proizvoda od 5% biti oko 3,5%, dok će planirana inflacija od 9% biti nešto veća". Uz budžet za 2003. godinu dobili smo i memorandum o budžetu za 2003, 2004. i 2005. godinu, odnosno plan makroekonomskih indikatora za te tri godine. Evo, posle tri meseca u ovoj godini mi taj plan ne ostvarujemo. Opet da podsetim, DSS je to videla tada. Nismo bili mnogo dalekovidi, to su i drugi stručnjaci predviđali. Šta imamo sada - situaciju da će, ako planirani budžet ostane na ovom nivou, učešće javnih rashoda preći tu zamišljenu psihološku granicu od 50%, što sigurno nije dobro. Ostaje prilika Vladi i ministru finansija, sadašnjem i budućem, ako bude izabran, da to popravi prilikom rebalansa budžeta. Sigurno da ovaj tekst koji smo dobili nije baš na najbolji način napisan. Tu su nabacane neke stvari vezano i za ekonomiju, finansije. Između ostalog, posle ovoga što sam rekao, vidi se da planirani indikatori neće biti ostvareni u 2003. godini, ali se i dalje tvrdi da će doći do poboljšanja standarda, što sigurno nije tačno. Mi građanima moramo na to da ukažemo. Povećanja standarda u 2003. godini sigurno neće biti, moraće sigurno da dođe i do kresanja budžeta. Ovde se govori o potrošačkoj korpi, stalno se pričalo o njoj. Normalno, kada imate smanjenu zaposlenost da je i plata realno veća, ali je pitanje koliko to utiče na opšti standard. Glavne stvari su vezane za povećanje bruto društvenog proizvoda. Takođe, DSS je ukazivala i na veliki deficit i na problematično finansiranje deficita. Mi smo i predlagali smanjenje te strane budžeta. U ovom tekstu se govori o nekih 800 milijardi evra donacija, pri čemu se ne vidi struktura, kako će se te donacije potrošiti. Tih 800 miliona evra je oko 50 milijardi dinara, to je znači preko, odnosno oko 20% budžeta. Ostaje pitanje potrošnje i koji će deo od tih 800 miliona evra ići u deo za dotaciju budžetu. To je ono što je vrlo problematično, jer mi smo već dovoljno zaduženi i može da se desi da, ako ovako nastavimo, udeo stranog duga u bruto društvenom proizvodu bude nepodnošljivo veliki, negde kroz dve-tri godine, 2005. pa nadalje. To su stvari na koje je DSS, preko Vlade u senci, ukazivala. Generalno, poreska reforma je možda jedina oblast u našim reformama koja ide nekim zamišljenim tempom, ali kad se uzmu sve ove stvari o kojima sam pričao, vidi se da to nije dovoljno. Poreska reforma, vezana za pakete poreskih zakona iz aprila 2001. godine, i ovih sa kraja prošle, 2002. godine, podržana je od strane naše stranke. Biće podržano i ono što nam predstoji krajem godine, ali sve će to biti bez vrednosti ukoliko druge stvari, vezane za povećanje privrede, privredne aktivnosti, povećanje invensticija, povećanje zaposlenosti, Vlada ne bude ostvarila. Iz tih razloga, DSS ne može da prihvati ovakav program, naročito ne može da prihvati obećanja građanima da će životni standard i dalje rasti, kada u poslednja dva meseca vidimo da svi pokazatelji govore da su nam trendovi vrlo loši, čak zabrinjavajući. Ova situacija nastala ubistvom premijera nam sigurno ne ide na ruku, ni situacija u svetu vezana za događaje oko iračke krize, tako da mislimo da Vlada mora da bude realna i da građanima kaže pravo stanje stvari i da se u tom smislu i ponaša.
Reč ima narodni poslanik Milan Radulović.
Poštovani narodni poslanici, svejedno što tok današnje sednice televizija ne prenosi direktno, oči srpske javnosti uprte su danas u ovo najviše zakonodavno telo. Ovo je prva radna sednica posle političkog atentata na srpskog premijera, a taj atentat, kao što ste svi mogli da osetite, izazvao je duboko uznemirenje u narodu. Narod je to doživeo kao pretnju svom miru, pretnju pokušajima da se reformiše naše društvo i država, pa jeočekivao da danas čuje od svojih predstavnika kakav odnos prema toj situaciji oni imaju, da li su u stanju da kažu nešto utešno, da li su kadri da umire malo narod, da li mogu da obećaju da najgore slutnje nagoveštene političkim atentatom neće biti ostvarene. Nije mi, zaista, jasno zašto ovu sednicu ne prenosi televizija? Ne verujemda je isključivanjem televizijskih kamera htelo da se iskaže nepoverenje prema narodu. Konačno, apsurdno je ne verovati u narod. Svaka vlada i svaka skupština moraju da veruju u narod. Onaj ko ima pravo da iskazuje određene sumnje, zebnje, da postavlja pitanja, to su sami građani. Dakle, u izvesnom smislu, isključujući TV kamere, vi ste, gospodo, bojim se, iskazali nepoverenje prema narodnim poslanicima. Čime smo mi zaslužili vaše nepoverenje, to je posebno pitanje. Da li bismo mi danas bili toliko neodgovorni da svojim diskusijama otežavamo uklanjanje uzroka zbog kojih je vanredno stanje uvedeno? Ne bismo bili toliko neodgovorni. Svakom poslaniku u ovoj Skupštini jako je stalo do toga da vanredno stanje bude što pre prevaziđeno, odnosno da uzroci koji su do vanrednog stanja doveli budu otklonjeni. Reč je, dakle, o međusobnom poverenju i nepoverenju. Ako mandatar za sastav nove Vlade, odnosno za produžavanje mandata staroj Vladi, u izvesnom stepenu iskazuje nepoverenje prema poslanicima, nije moguće očekivati ni da poslanici iskažu puno poverenje njegovim naporima. Vi ste, gospodo, čuli šta poslanici DSS misle o radu Vlade. Čuli smo i danas, čuli smo pre godinu i po dana, vi neke naše argumente uvažavate, neke ne prihvatate. Mi ćemo i dalje raditi svoje analize rada pojedinih resora, radićemo i svoje programe kako određene sisteme u državi treba reformisati, a danas nije prilika da mi ta dva koncepta suočavamo. Međutim, ovo jeste prilika, gospodine Živkoviću, da vas podsetim da je vaš program kontinuiteta dobio 2000. godine poverenje građana na izborima, dobio je i poverenje 176 poslanika ovde; ali poslednje dve godine su dovele do novog stanja, dve godine su stvorile određenu praksu, dve godine su jasno pokazale da li su reforme za koje smo se bili opredelili, za koje su se opredelili građani, izvodive ili nisu, i dokle se stiglo u tim reformama. Građani Srbije reforme koje su bolne doživljavaju delimično kao jednu vrstu prosvećenog apsolutizma, kao određenu vrstu nasilnog guranja ka boljem. To je, čini mi se, jedno prirodno osećanje. Narod bi vrlo lako podneo to osećanje kada bi bio siguran da politička elita želi prvo da reformiše sebe. Za dve godine nismo poslali narodu jednu jednostavnu poruku - pre no što uredimo bilo koji sistem u društvu i u državi, mi ćemo urediti sebe. Uredićemo sebe tako što ćemo poštovati parlament, što ćemo doneti zakon o finansiranju političkih stranaka, pa političke stranke neće biti delimično finansirane nekim donacijama koje su nejasne, neće biti vezane uz privredu, neće političke stranke više biti upućene samo na to da preuzmu vlast i mehanizme partijske države koji su razrađivani 60 godina. Mi živimo u partokratskoj državi, u državi u kojoj je politička oligarhija mogla da upravlja svim sistemima. Reforme je trebalo da budu u tom smeru da se ograniči upliv politike u privredu, upliv vlasti u pravosudni sistem, upliv političke elite u kulturu i prosvetu, a da se omogući tim sistemima da sami reprodukuju svoju hijerarhiju vrednosti i da iz sebe reprodukuju upravljački sloj koji će moći te sisteme da unapređuje. Mi nismo nikoga i ništa oslobodili tutorstva. Svi sistemi su i dalje pod političkim tutorstvom, i sve se nastavlja kao što je i bilo, s tim što je nekada bio jednopartijski sistem. Kao što kaže jedan moj prijatelj - dugo smo živeli u jednopartijskom sistemu, a onda smo ga umnožili. To je problem. Suočiće se vaša vlada, suočiće se svaka sledeća vlada sa tim osnovnim problemom, da se mora u državi izvesti prvo politička reforma. Mora se izvesti politička reforma i mora se već jednom shvatiti da politička većina nije isto što i država i narod. Da verujemo u poslanike i da verujemo u ovu Skupštinu, danas bi bio direktan prenos, pa bismo građanima poručili da situacija u kojoj se našla Srbija jednako pogađa sve, i da su svi jednako odgovorni da iz te situacije traže izlaz. Umesto toga, vladajuća većina smatra da je odgovorna jedino ona. Ona obećava narodu da će uraditi sve što treba, ona preuzima sve poluge vlasti i time izoluje ostale stranke. Na taj način mi ponovo ulazimo u nešto što mnogo liči ne na bukvalan jednopartijski sistem - jer mi imamo jako mnogo stranaka - nego ostajemo u partokratskom sistemu, u kome država i institucije nemaju čvrstu osnovu, nemaju svoju autonomnu snagu i moć da samostalno funkcionišu.
Reč ima narodni poslanik Radomir Naumov, a posle njega Slobodan Adžić. Ukupno vreme na raspolaganju poslaničke grupe DSS je 13 minuta. Prijavljeni su Vukosav Tomašević, Dragomir Vojinović je odustao, Svetlana Stojanović i Đorđe Mamula.
Gospođo Čomić, gospodine kandidatu za predsednika Vlade, gospodo članovi i kandidati za buduću vladu, gospodo poslanici, vanredne okolnosti, nažalost izazvane nedokučivom božijom tajnom, izazvale su da se i ova sednica odvija na vanredan način. Tako posle više od dve godine imamo priliku da u Skupštini kažemo neku reč o radu Vlade. Pre dve godine sam sa nadom očekivao, prilikom ekspozea pokojnog premijera, kasnije sam bezuspešno na sajtu Vlade Republike Srbije tražio, a danas osluškivao da li će kandidat za predsednika nove vlade da kaže nešto i o problemu u jednoj oblasti koja je izuzetno važna, bez koje se ne može i koja mora da bude prioritetna, pa bila ili ne bila vanredna situacija, o reformama u energetskom sektoru. Svedoci smo danas da se u celom svetu dešavaju turbulentne promene u energetici. Dešavaju se nova prilagođavanja, reforme izazvane uvođenjem konkurencije, odnosno demonopolizacije i otvaranjem tržišta energije, odnosno deregulacije, kojima se sve zemlje u svetu prilagođavaju, a treba da se prilagodi i naša zemlja. To su izuzetno složeni procesi, dugotrajni, zahtevaju veliku pamet i mnogo novca. Zadatak znači svake, nadam se, odgovorne vlade bio je i treba da bude da se pitanjima reforme energetskog sektora priđe studiozno, metodično i planski. Mnoge zemlje u okruženju napravile su plan takve reforme. Sa tim planom su izašle pred parlament koji je usvojio program i plan reforme tog sektora, te je plan postao državni dokument na najvišem nivou. Takav dokument onda se sprovodi nezavisno od toga ko je na vlasti i smatram da bi to trebalo da bude jedan od važnih momenata i u radu buduće vlade. Inače, zakonodavna inicijativa Vlade, kao što je predlaganje zakona o rudarstvu, geološkim istraživanjima, naročito o energiji, mora da je javna, a ne da se odvija u skučenim krugovima. Mora da se prihvati saradnja stručnih asocijacija, stručnjaka raznih profila. Mislim da do sada Vlada nije imala dovoljno u tome uspeha. Naprotiv, mešala se često u rukovođenje energetskim kompanijama, uticala na izbor kadrova, često neuspešno. Recimo, NIS ni danas nema zakonitog direktora. Mešala se i u tarifni sistem, organizovala kaubojske akcije upada u Kolubaru itd. Samo restrukturiranje energetskih kompanija, čini mi se, tapka u mestu. I ako je to proces koji zahteva sadejstvo organizacionih, zakonskih, normativnih i drugih momenata, mislim da je propuštena prilika da se izvrše ozbiljna racionalizacija i dekriminalizacija u ovom sektoru. Efekti strujnih afera iz okolinih zemalja prete da se preliju i kod nas. Sve su to momenti o kojima treba da se vodi računa u budućem radu Vlade.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Adžić, a posle njega narodni poslanik Vukosav Tomašević.
Poštovane dame i gospodo, poštovane kolege narodni poslanici, sadašnji trenutak u kome se Srbija našla nesumnjivo zahteva visok stepen odgovornosti svakog narodnog poslanika. Izbor Vlade Srbije je najvažnije pitanje za svaki parlament, pa i za ovaj saziv parlamenta Srbije i mi upravo imamo tačku dnevnog reda u kojoj svi poslanici moraju da prihvate odgovornost prema svom narodu za sopstvenu odluku. Pripadam onim narodnim poslanicima koji misle da bi izbor Vlade na ovaj način i u ovom sastavu bio pogrešan, maksimalno uvažavajući sve teške okolnosti i nastalo stanje u Republici Srbiji. Vršilac dužnosti predsednika Republike i predsednik ovog parlamenta, gospođa Nataša Mićić, u obrazloženju predloga kandidata za predsednika Vlade navodi: "Pošto sam saslušala mišljenje predstavnika većine u Narodnoj skupštini Republike Srbije podnosim predlog". Iz obrazloženja se vidi da ovlašćeni predlagač, a što je u ovom slučaju otežavajuća okolnost, predsednik parlamenta, nije saslušao predstavnike svih narodnih poslanika. Dakle, uzeo je sebi za pravo da deli ovaj parlament. Što je još gore, uzima sebi za pravo da određuje ko to pripada skupštinskoj većini unapred, ne saslušavši sve koji treba da učestvuju u donošenju odluke. Mi bismo, kao narodni poslanici koji treba da odlučuju u ime građana, morali da čujemo ko to unapred i blanko nešto podržava i zašto podržava. Ovakav postupak vršioca dužnosti predsednika Republike ne doprinosi potrebnom jedinstvu u Srbiji, pa samim tim ni efikasnijem radu na postavljenim zadacima organa Republike Srbije. Predlažući vanredno stanje u institucionalnom smislu, najodgovorniji funkcioner u državi, v.d. predsednika Republike, pozivao je sve političke snage da pokažu veći stepen jedinstva kako bi se prevazišlo teško stanje u Srbiji. Složio bih se da nam je u ovom trenutku potrebno jedinstvo, ali ne na rečima, već na delu. Predlagač kandidata u postupku predlaganja nije pokazivao zalaganje za jedinstvena dela. Učestvujući u radu Odbora za rad, socijalna i boračka pitanja u protekle dve godine kao narodni poslanik nisam zadovoljan radom dela Vlade u ovoj oblasti. Reforma u oblasti rada i radnih odnosa je sprovedena samo na papiru. Reforma u oblasti socijalnog osiguranja i socijalne zaštite stanovništva nije ni započela, a najave tih reformi podrazumevaju više uskraćivanje prava građana, nego sanacije u ovoj oblasti. Reforma u oblasti zapošljavanja, prava nezaposlenih i osiguranja za slučaj nezaposlenosti predlogom novih zakona postavlja se na potpuno pogrešne osnove. Ovo nije trenutak i tačka dnevnog reda za kompletnu analizu rada ministarstava i protekle Vlade. Ne može se preći preko nekih načelnih stvari koje određuju dalje pravce rada i delovanja nove Vlade, u kojoj će personalna rešenja ostati uglavnom ista, a pre svega na čelu ministarstava. Sasvim na kraju, kolege narodni poslanici, smatram da izbor nove Vlade nije pitanje samo trenutka i personalnog izbora, već pre svega zavisi od koncepcijskog pristupa. Smatram da je mnogo bolje bilo rešenje izabrati prelaznu koncentracionu vladu koju inače zagovara DSS. Ovako, na ovaj način i sa ovim ljudima, ova predložena vlada neće biti u stanju da razreši mnogobrojne probleme u Srbiji. To su razlozi zašto kao narodni poslanik ne mogu podržati predlog vršioca dužnosti predsednika Republike za izbor predsednika Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vukosav Tomašević, a posle njega narodni poslanik Svetlana Stojanović.
Uvažene dame i gospodo, kao novinar, hteo sam da govorim o tome šta je dosadašnja Vlada Republike Srbije trebalo da uradi, a šta je uradila u medijskoj sferi i nešto eventualno o tome šta bi ova nova-stara vlada trebalo da uradi na ovom planu. Obzirom da nema vremena za ozbiljniju raspravu na ovu temu, daću jednu konstataciju i postaviću nekoliko pitanja. Dakle, gospodin Živković, mandatar nove Vlade Republike Srbije, danas pre podne ni jednom rečju u svom ekspozeu nije pomenuo javno informisanje, niti je pomenuo medije. Sklon sam da to tumačim na ovaj način, molim da me ispravite ako grešim: prva stvar, nema se šta dobro reći o učinku Republičke vlade u oblasti medija za ove protekle dve godine; s druge strane, iz činjenice da mediji nisu ni pomenuti, a kamoli stavljeni u prioritete, izvlačim zaključak da ni ubuduće Vlada Republike Srbije neće ništa da menja u ovoj oblasti. To nije dobro jer je, gospodo, stanje u medijima i medijskoj sferi u Srbiji više nego katastrofalno. Mislim da nećemo pogrešiti, ma koliko je to teško reći, ali nije teško dokazati, da stanje u medijskoj sferi pod ovom vladom nije ništa bolje nego pod prethodnim režimom protiv koga smo se borili. Umesto da je Vlada pristupila korenitim zakonskim promenama i uvođenju zakonske regulative u oblasti medija, umesto da je izvela reforme i uvela red u medijsku sferu, sada se tragična smrt premijera Srbije koristi za uvođenje cenzure u Srbiji. Stoga želim da pitam i nadam se da ću dobiti odgovor, da li neko misli da će sve ove spodobe sa čudnim nadimcima uspeti da izbegnu ruku pravde ako se ukine TV prenos debata u ovoj i u Skupštini Srbije i Crne Gore. Mislim da neće. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Svetlana Stojanović, sa jednim minutom vremena na raspolaganju poslaničke grupe DSS.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministre Lečiću, ako je tu, imam samo minut i to je dovoljno da bar jednom pomenemo kulturnu politiku. Iz svega što je narodnim poslanicima bilo do sada dostupno, kulturna politika Ministarstva kulture nije mogla da se protumači. Kao što vam je takođe poznato, za preko dve godine našeg rada u ovom sazivu nismo doneli ni jedan jedini zakon iz oblasti kulture. Jedan zakon o zaštiti kulturnih dobara je bio na dnevnom redu u junu, a zatim je Skupština tri-četiri meseca prestala da radi, jer je jedna mala grupa ljudi zaključila da je 45 poslanika DSS-a nevaljalo i da zbog toga Skupština treba da obustavi rad. Ministarstvo kulture je podnosilo Odboru za kulturu izveštaje, i bilo ih je tri. Prvi je bio veoma kratak i nedostojan jedne mesne zajednice. Drugi je bio nešto duži, takođe se sastojao iz zbira aktivnosti institucija kulture. Treći i najobimniji, o kome još Odbor nije raspravljao, ima samo početak i sadrži vrlo dobre principe. Međutim, nema ni jednu jedinu brojku. Narodni poslanik Skupštine Republike Srbije ne zna koja sredstva su stigla Ministarstvu kulture, za šta su uložena, za šta Ministarstvo kulture planira da ih uloži, zašto jeste ili nije moglo da ostvari neke svoje projekte, koje projekte ima nameru da ostvari. Narodni poslanik ove skupštine jedino što može da zaključi je to da ova vlada nema svoju kulturnu politiku, a naročito ne reformsku. Ono što očekujemo, to je pravi zakon koji će kulturu takođe uvesti u sferu reformi. Hvala.
Pošto na listama prijavljenih za reč više nema, pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, koje to pravo nisu iskoristili, žele da se prijave za reč. Nema prijava. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Gospođo predsedavajuća, moram samo kratko da se vratim na početak ove sednice, dok je sednicu vodila gospođa Čomić, nakon što sam imala prilike da se upoznam sa stenografskim beleškama sa početka sednice, molim vas za malo strpljenja, da razjasnimo jednu situaciju. Gospođa Čomić je obavestila Narodnu skupštinu da je Administrativni odbor na 63. sednici, koja je održana 14. februara, razmatrao video snimak i pismene izjave narodnih poslanika Slobodana Tomovića, Stanka Kovačevića, Zorana R. Anđelkovića, Muje Mukovića, Milana Stanimirovića, Borislava Novakovića, Dragoša Babića u cilju utvrđivanja učesnika incidenata i kršenja Poslovnika od strane učesnika incidenata koji su se dogodili na sednici Narodne skupštine. Tim povodom, a na osnovu Poslovnika Narodne skupštine, izriče se mera opomene narodnom poslaniku Branislavu Pomoriškom i mera udaljenja sa sednice narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću i zadužuje se Administrativni odbor da se stara o primeni ovih mera. Pouzdano znam da je pokušaj rekonstrukcije ovog događaja putem video snimka na toj sednici bio potpuno neuspešan i da video kamera nije ništa zabeležila. Takođe pouzdano znam da poslanik Slobodan Tomović i Zoran R. Anđelković nisu nikakve pismene izjave dostavili Administrativnom odboru. Ali i bez toga, upozoravam na član 101, diskreciono je pravo predsednika Skupštine da izrekne bilo koju od ovih mera predviđenih Poslovnikom, dok se Administrativni odbor stara samo o sprovođenju tih mera u smislu određivanja visine novčane kazne, a ona se kreće u rasponu od 3.000 do 32.000 dinara, u zavisnosti od izrečene mere. Prilikom obaveštavanja Narodne skupštine o izrečenim merama nejasno je iz onoga što je gospođa Čomić rekla i to ko je ove mere izrekao, da li predsedavajuća danas, post festum, nakon mesec i po dana ili Administrativni odbor, koji na to nije imao pravo u smislu člana 101. Takođe, nije rečeno na osnovu kog člana Poslovnika je ta mera izrečena, što je veoma važno, obzirom da se mera udaljenja sa sednice može izreći u trajanju od 20 ili 90 dana, u zavisnosti od toga na koji se član Poslovnika pozivate. Zbog toga i radi preciziranja mog zahteva koji je na početku sednice bio iznet, tražim od Administrativnog odbora da se odredi prema ovoj mojoj reklamaciji Poslovnika.
Prihvata se predlog i Administrativni odbor će doneti odluku o reklamiranju Poslovnika. Inače je mera udaljenja za narodnog poslanika Tomislava Nikolića izrečena na osnovu člana 104. stav 2. danas u prepodnevnom delu sednice, izrekla je predsedavajuća, gospođa Čomić, koja ima sva ovlašćenja kao i predsednik Skupštine. Pošto se niko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa nije prijavio za reč, izvinite, ima prijava, izvolite. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi poslanici, odgovornost je malo pominjana reč danas za ovom govornicom, a to je reč koju smo mi kada smo se borili za demokratske institucije puno pominjali i stavljali je kao jednu od tri ključne stvari za izgradnju demokratskih institucija, a te tri stvari su: izbornost, odgovornost, smenjivost. Odgovornosti u Srbiji nema. Odgovornosti za ono što se u Srbiji dešava takođe nema; nisam čuo da je neko rekao - odgovoran sam za ovo ili ono. Bez jedne takve vrste odgovornosti, teško da možemo da raspravljamo o novoj vladi, o novoj vladi sa starim ljudima, koji niti su preuzeli svoju odgovornost za ono što su uradili, niti su spremni da izveštaj o svom radu ovoj skupštini podnesu. To je elementarna stvar ako krećemo od nečega što jeste novo, ako neko kaže da je novo, mada svi govorimo o nečemu što je staro. Šta su uradili ministri za poslednje dve godine? Iz izlaganja poslanika DSS-a mogli ste da čujete da je bilo onih koji su uradili više, da je bilo onih koji su uradili manje, da je bilo onih koji su radili isključivo na štetu države, a to se vidi i to narod oseti. Demokratska stranka Srbije je insistirala na odgovornosti. Ko je odgovoran za to što mi danas u Srbiji imamo nelegitiman parlament, što nemamo predsednika države, što se desilo ovo što se desilo, ko je odgovoran što imamo nestabilnu državu, ko je odgovoran što imamo mafiju, organizovani kriminal i korupciju? Šta je najveća brana u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije? Stabilna država, pravna, demokratska, stabilna država. Mi nemamo niti pravnu, niti legitimnu, niti jaku, niti stabilnu državu. Da li može ona izvršna vlast koja je dovela do toga da mi nemamo niti pravnu, niti demokratsku, niti stabilnu državu da bude ta koja će se boriti protiv organizovanog kriminala i korupcije? Da li će borba protiv organizovanog kriminala i korupcije biti selektivna i da li će tako i mere vanrednog stanja biti korišćene, ili će se - po izveštaju koje je Ministarstvo unutrašnjih poslova napravilo i lociralomafijaške grupe, kriminalne grupe - koristiti za sve mafijaške i kriminalne grupe. Da li će se koristiti i na drugo bratstvo iz naše zemunske opštine, ili će se to zadržati samo na jednom bratstvuzemunske opštine. Da li će se koristiti i za ostale grupe po Srbiji? Da li će neki iz jednog bratstva, ili i ostali, biti samo zaštićeni svedoci, ili će se i oni naći na optuženičkim klupama. To su sve pitanja koja građani postavljaju i ta pitanja će građani postaviti i novom predsedniku Vlade a postavljali su ih i do sada i ministru pravde i ministru policije i svim ostalim ministrima; uopšte to su pitanja koja se postavljaju svima nama koji smo ovde u ovoj skupštini. To su pitanja na koja, duboko sam ubeđen, vanredno stanje ne može dati odgovor. Vanredno stanje nije mera koja može da doprinese značajno u borbi protiv organizovanog kriminala, jer vanredno stanje neće da otkloni uzroke, ono će se baviti posledicama organizovanog kriminala.Neće otkloniti uzroke organizovanog kriminala, a to je nestabilna država, povezanost i uvezanost organizovanog kriminala sa državnim strukturama; informacije kažu da su pojedine grupe organizovanog kriminala imale svoje ljude u sudstvu, u MUP-u, da su imali sve informacije i da im se nije moglo stati na kraj. To su sve zvanični izvori Vlade Republike Srbije. Da li su vanredne mere sredstvo ili cilj? Mogu li da dovedu do ključne borbe i do iskorenjivanja organizovanog kriminala iz Srbije? Ne mogu. Uzroci su mnogo dublji, uzroci su nestabilna država. Oni koji su učinili ovu državu nestabilnom, ne mogu da je učine stabilnom. Zato je DSS imala niz predloga; nažalost po državu, nismo došli do jednog takvog rešenja. DSS, naravno, neće podržati predlog Vlade kako je izneo kandidat za predsednika Vlade gospodin Živković. Stavove koje je imala do sada, koje je iznosila i danas, pošto je Vlada stara - nova, DSS će iznositi i nadalje i važiće za sve ministre. Mi očekujemo da konačno novi predsednik, ukoliko želi dobro i sebi i Vladi, ustanovi princip odgovornosti u njegovoj vladi, pa da se konačno kaže ko je odgovoran za to što je predsednik jedne vlade ubijen. Da li su za to odgovorni samo oni koji su bili na onoj strani, ili su odgovorni i ovi koji su bili na ovoj strani, koji možda nisu preduzeli sve mere da se to spreči? Znači, ima puno stvari o kojima treba razgovarati, ima puno pitanja. Treba dati odgovore, ali vanredno stanje nije sredstvo - sredstvo su pravna država, institucije, stabilna država, legitimne institucije. To je nešto za šta ćemo se mi kao DSS boriti i na čemu ćemo insistirati.
Pošto više nema prijavljenih za reč, zaključujem pretres. Saglasno članu 187. stav 1. pristupićemo glasanju odmah. Reč ima gospodin Zoran Živković, kandidat za predsednika Vlade.
Običaj je da se daju odgovori na neka pitanja. Zahvaljujem na diskusiji koja je verovatno bila najmirnija u zadnjih nekoliko godina. Nije bila onakva kakva bi trebalo da bude u parlamentu Republike Srbije, ali je bila daleko od onih mračnih i vulgarnih diskusija koje smo imali prilike da čujemo ovde. Zahvaljujem na tome i smatram da je to učinjeno iz pijeteta prema pokojnom predsedniku Đinđiću. Normalno, bilo je i poslaničkih izuzetaka koje ćete sami prepoznati u onima koji su govorili. To nije nešto što bi mene trebalo da se tiče, posebno sada. Dao bih odgovore na neka pitanja. Više poslanika je postavilo pitanje legitimiteta parlamenta. Ne znam zašto se to pitanje postavlja Vladi, kad je tačka dnevnog reda izbor nove Vlade. Vi sedite u ovom parlamentu i vi svojim prisustvom dajete legitimitet ovom parlamentu. Prema tome, to nije pitanje za Vladu. Inače, nekoliko poslanika je dalo neke zahteve Vladi. Zahtev Vladi možete davati ako glasate za tu vladu, a ako ne glasate za Vladu, onda možete da dajete predloge i da tražite izveštaje. Zahteve od Vlade možete da imate samo ako ste glasali, ako ste tu Vladu prihvatili kao svoju. Pominjano je stotine uredbi sa snagom zakona, gde je Vlada Srbije preuzela poslove koji inače treba da budu definisani zakonom. Postoji jedna jedina uredba koja je diskutabilna po pitanju ustavnosti i tiče se transporta nafte. Više puta vam je ponavljano koji su efekti te uredbe i više puta je ponavljano, a i vidite sami na ulicama, na putevima, na benzinskim pumpama, da li se nešto dešava u toj oblasti što se razlikuje od vremena kada se svašta dešavalo u toj oblasti. Više poslanika je reklo da se vrši privatizacija u bescenje. Pa, kupite ako mislite da je nešto jeftino, ako mislite da je nešto besplatno, kupite. Svako može da kupi, pa i vi koji mislite da je to besplatno. Niko nije kupio ništa, a da je to bilo zatvoreno i da nije bilajavna aukcija ili javni tender. Ako mislite da je to što se prodaje jeftino, uzmite pa kupite. Kooperativnost sa Hagom je zamerka dosadašnjoj Vladi. Ova vlada će voditi istu politiku prema Hagu. Čudi me da to govore ljudi iz stranke čiji je predsednik sam otišao tamo. Niko ga nije terao da ode u Hag. Nudio se godinu i po dana, a onda kada je dobio poziv o svom trošku je i otišao. Što se tiče drugih stranaka i njihovih nekadašnjih i sadašnjih članova, primedba iz međunarodne zajednice prema nama je da je vrlo malo ljudi isporučeno Hagu. Tačno. Najveći broj je otišao sam, a među njima su vrlo visoki funkcioneri stranaka čiji poslanici danas kažu da smo mi kooperativni sa Hagom. Niko iz Demokratske stranke ili iz neke druge stranke DOS-a niti je pozvan, niti je otišao sam u Hag. Pitanje je bilo da li sam osuđivan. Nisam osuđivan. Prekršajno verovatno da, za prebrzu vožnju ili tako nešto, ali nisam osuđivan ni za jedno krivično delo, niti se vodi bilo kakva istraga. Bilo je u štampi pitanja o poslovanju moje nekadašnje firme. Ako je to interesantno javnosti ili vama, možete da dobijete presude koje su donete odavno, kada sam bio duboko u opoziciji, tako da možete da proverite i to, ako to nekog interesuje. Da li sam bio u Šilerovoj ulici? Nisam bio u toj ulici. Šta je sa ostalim kriminalnim grupama? Vi ste dobili jasnu informaciju da je protiv svih 155 kriminalnih grupa povedena akcija i da je uhapšeno blizu 800 pripadnika tih organizovanih grupa, tako da nijedna organizovana grupa nije zaštićena, osim nekihpolitičkih, za sada. Neko je čitao, mislim da je ministar u senci, Jočić, neke moje izjave gde je neko tvrdio da ima 155 kriminalnih grupa, a da sam ja rekao da je to između 100 i 200; pa 155 je između 100 i 200,definitivno. Mi smo govorili da nema mafije, uvek smo to govorili, a ponavljam da i dan-danas u Srbiji nema mafije. Ima 155 organizovanih kriminalnih grupa ili bandi. Razlika je u tome što je mafija jedan sistem koji sve njih povezuje. Taj sistem nemamo. Zato u Srbiji nema mafije, što neznači da nema kriminala, naprotiv. To se ne zove mafija. Što se tiče ekonomskih pokazatelja, neko je rekao da su oni manji nego što su najavljeni na početku godine. Tačno je. Oni nisu rađeni u odnosu na prva tri meseca ili prva dva i po meseca ove godine, nego je to jedna brza, ne baš precizna procena, učinjenau odnosu na to šta se dešava u državi gde je ubijen premijer. I oni otkloni u ekonomskim pokazateljima i procena šta će se desiti. Imaćete jako brzo preciznu analizu toga šta nas u ovoj godini očekuje. Što se tiče Bele crkve, dobio sam informaciju oko, kažete, upada DOS-a i policije u prostorije SPS-a i SRS-a. Da vas obavestim da je Savezna direkcija za imovinu SRJ, shodno Zakonu o finansiranju političkih stranaka, koji je donet na saveznom nivou i po kome je imovina Saveza komunista Jugoslavije postala imovina savezne države, 4. novembra 2002. godine donela odluku da se te i te prostorije, na koje se odnosi, prenose kao nepokretnosti opštini Bela crkva. Sa druge strane, za prostoriju koju koristi SRS Izvršni odbor opštine Bela crkva doneo je zaključak 1992. godine, kada je ta prostorija dodeljena na privremeno korišćenje sa trajanjem od godinu dana. Akt opštine Bela crkva od 16. januara 1995. godine oduzima tu prostoriju SRS-u, odnosno njenom mesnom odboru. Ovo je sprovođenje odluke opštine Bela crkva od 16. januara 1995. godine. Deluje smešno, ali je tako. Što se tiče SPS-a, tu je akt od 4. novembra 2002. godine, mogu da vam dam posle dokumenta. Prema tome, to je izvršenje onoga što je zasnovano na zakonu. Pozivam vas da, ako mislite da to nije tačno, tražite zaštitu, možda i od Vlade i od suda. U svakom slučaju, nije bila namera da se u Beloj crkvi pokazuje represija prema SRS-u i SPS-u. Ako je iko imao ideju da to radi, to sigurno neće raditi u Beloj crkvi. Neko je konstatovao da je moje lično nepoverenje u poslanike opozicije razlog tome što danas nema TV prenosa, a i rekao je taj gospodin da to što nema TV prenosa sigurno neće da pohvata kriminalce. Potpuno se slažem. Zašto mene optužujete za to što nema TV prenosa? U ovom trenutku nisam ni izvršna vlast, ni poslanik, nego građanin koji ima pravo da predloži Vladu. Prema tome, nigde u svetu ne postoji primer da mandatar sprovodi teror. Možda postoji, gde to sprovodi car, monarh, predsednik, predsednik Vlade, predsednik Skupštine, ali mandatar ne može da sprovodi državni teror. To ne postoji. Zašto nema TV prenosa, neznam, to je pitanje za parlament. Što se tiče izveštaja Ministarstva kulture, čuli smo stav, ne znam kakvi izveštaji su davani, i sigurno je da izveštaji moraju da sadrže sve one činjenice koje izveštaj treba da ima, pa i novac ovde pominjan kao nedostatak u tom izveštaju, i ministarstva će davati polugodišnje izveštaje o svom radu, tako da će taj izveštaj ići i na sednicu Vlade i na sednicu nadležnog odbora u parlamentu. Što se tiče zakona o kulturi i prozivanja Vlade zbog mnogih zakona koji nisu doneti, npr. o informisanju i slično, postoji jedna vlada koja može da predloži zakon ovom parlamentu i postoji 250 poslanika koji mogu da predlože zakon ovom parlamentu. Prema tome, nemojte da prebacujete samo Vladi za nešto što nije učinjeno. Svi vi imate isto pravo kao i Vlada Srbije, da predlažete zakon, a mnogi od vas se hvale umnim i bilo kojim drugim kapacitetom, koji je mnogo veći od kapaciteta ove vlade. Pokažite ga. Pokažite taj kapacitet i napišite sve te zakone koji treba, po vašem mišljenju, da uvedu red u ovu državu. I zakon o informisanju i o svemu onome što ste ovde pričali. Ocenjeno je da nema smisla da reforme budu bolne. Pokušaću da parafraziram jednog vrlo mudrog, uspešnog čoveka, koji je nažalost skoro ubijen, a koji je rekao da su reforme ili neuspešne ili bolne. Nema tih uspešnih reformi koje nisu bolne. Nemate nikakvo lečenje koje nema neku smetnju: ili je osip, ili je bol, ili je nešto između, ili je povraćanje ili je nekakva muka. Prema tome, dajte mi jedan primer iz sveta gde su reforme učinjene bez problema za bilo koju socijalnu, društvenu grupu izaložiću se, ne ova vlada, nego ceo parlament, cela država, da prepiše taj recept i da radimo po tom receptu. Takvih reformi nema i vi to jako dobro znate. Kao što je isto bezobrazno da ljudi, koji su do juče bili na mestu predsednika upravnih odbora ili javnih preduzeća, kažu da se politika nije odvojila od javnog sektora i da se meša u taj javni sektor. Naravno, možete da potcenjujete mnoge stvari i kod mene i kod drugih ljudi, ali nismo izlapeli i bar pamtimo ono što se dešavalo, a dešavalo se mnogo toga što ćemo nažalost morati da pamtimo celog života.
Zahvaljujem gospodinu Živkoviću. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o kandidatu za predsednika Vlade, iznetom programu i kandidatima za potpredsednike Vlade i ministre u Vladi Republike Srbije, pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da se, prema članu 187. stav 1. Poslovnika, o predlogu za predsednika Vlade i članovima Vlade odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasanje obavi javno. Predlažem da Narodna skupština o kandidatu za predsednika Vlade, kandidatima za potpredsednike Vlade i ministre u Vladi Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Molim da se o ovom predlogu izjasnite. Za 127, protiv 96, nije glasalo sedam, ukupno 230 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila predlog da se glasanje obavi javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje i da će se Narodna skupština izjasniti u celini. Povreda Poslovnika? Nema povrede Poslovnika, ovo je glasanje, pristupili smo glasanju [[žagor]]
Zaista ne znam, gospođo predsedavajuća, da li ste napravili lapsus ili omašku, ali član 121. u stavu 2. decidno kaže da se tajno glasa upotrebom elektronskog sistema, dakle ne možemo javno glasati upotrebom elektronskog sistema nego tajno, a javno se glasa prozivkom. Prema tome, vi ste stavili na glasanje nešto što je nemoguće. Ili je član 121. ili ćete na osnovu člana 187. tražiti da se glasa prozivkom.
Konstatujem da nema povrede Poslovnika. Već sam se pozvala na član 187. stav 1. koji kaže: "O predlogu za predsednika i članove Vlade odlučuje se u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasanje obavi javno." Narodna skupština je donela o tome odluku. Zato što je ostavljena mogućnost da Narodna skupština drugačije odluči, a mi poštujemo Poslovnik i o tome smo odlučili. Podsećam vas da se, prema članu 92. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 187. stav 2. Poslovnika, odluka o izboru članova Vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog za predsednika i potpredsednike Vlade i ministre u Vladi Republike Srbije u celini. Za 128, protiv 100, uzdržana tri, od ukupno 231 prisutnog narodnog poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova izabrala predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi Republike Srbije. Sada ćemo pristupiti polaganju zakletve. Molim predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi Srbije da, u skladu sa članom 6. Zakona o Vladi Republike Srbije, pristupe radi polaganja zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve dok ga članovi Vlade ponavljaju.) "Zaklinjem se da ću se u svom radu pridržavati Ustava i zakona i da ću dužnost člana Vlade vršiti odgovorno i savesno". Zahvaljujem. Dozvolite da u vaše i svoje ime čestitam predsedniku, potpredsednicima Vlade i ministrima u Vladi Republike Srbije. [[Aplauz.]] Takođe molim predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi da potpišu i predaju tekst zakletve. Određujem pauzu od sat vremena. Zakazujem sednicu Odbora za pravosuđe, nakon čega ćemo nastaviti sednicu. [[Posle pauze - 17.10]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi nastavka sednice utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Na početku jedno obaveštenje, u skladu sa članom 24. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će dužnost predsednika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije ubuduće vršiti narodni poslanik Bojan Pajtić. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Čedomir Jovanović, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje prema broju poslanika koje poslanička grupa ima. Molim predstavnike poslaničkih grupa da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O UREĐENjU SUDOVA (zajednički načelni pretres sa 3, 4. i 5. tačkom dnevnog reda) Da li predstavnik predlagača, gospodin Vladan Batić, ministar pravde, želi reč? (Nije prisutan, pošto je u toku sednica Vlade.) Da li izvestioci nadležnih odbora, za pravosuđe i zakonodavstvo, žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Onda ćemo sačekati da se dostavi lista sa prijavljenim poslanicima za učešće u raspravi. Pošto sam primila listu poslaničke grupe DSS, dajem reč narodnom poslaniku Đorđu Mamuli.
Predloženi paket zakona o pravosuđu dolazi sa velikim zakašnjenjem jer je u Srbiji došlo do ukidanja nadležnosti opštinskih sudova sa 1. martom ove godine, a novi sudovi nisu počeli sa radom. Blagovremeno smo, negde oko Nove godine, skrenuli pažnju Ministarstvu pravde šta će biti kada dođe 1. mart i kakav će haos nastati ako se nešto ne preduzme blagovremeno. Da li mislite da je neko odgovorio - nije bilo odgovora. Inicijativa je pokrenuta 18. februara, i evo, danas je to došlo na dnevni red. Osamnaest dana u sudovima u Srbiji vlada pravi haos. Duže vremena vođeni postupci se obustavljaju jer se sudovi oglašavaju nenadležnim. To se do sada nije dogodilo. Takav stav neodgovornosti, takvo nevođenje računa, mislim da otvara pitanje odgovornosti gospodina ministra pravde, Batića. Ako se pogleda Zakon o ministarstvima, član 5. kaže da je u nadležnosti Ministarstva pravde organizacija pravosuđa i rad sudova, a u obrazloženju Predloga zakona kaže se da iz organizacionih razloga sudovi nisu počeli da rade. E sada, ako je Ministarstvo pravde odgovorno za organizaciju rada sudova, a iz organizacionih razloga nisu počeli da rade, ko je odgovoran? Posledice su vrlo ozbiljne. Zato bi ove izmene koje se odnose na odlaganje primene zakona, odnosno organizaciju sudova, trebalo obavezno usvojiti, jer je javni interes ugrožen. Trebalo je povesti računa o tome sada - šta govore sudije u sudovima. Meni je žao što ovde nema gospodina ministra pravde, da sada ode sa kamerama one televizije, sa kojima je obilazio sudove, da pita sudije - šta sada oni misle, i to da pita one sudije koji dolaze u osam sati i one u osam i petnaest, šta misle o njegovoj odgovornosti, i o konsultacijama sa vrhovnim sudovima, šta da se radi od 1. marta; da pita stranke, da pita te ljude koji dolaze 18 dana u sudove i ne znaju šta će biti. Suđenja se odlažu na nekoliko meseci. Govori se - sudovi nisu efikasni. Pa kako da budu efikasni? Oni ne menjaju zakon. Pogledajte samo u vašim mestima, u sudovima, šta misle predsednici sudova i nadležne sudije. Dokazi se pred sudovima ne izvode, zato što sudije kažu - ne znamo šta će biti, kada će biti usvojeno i kako da se ponašamo. Zato mislim da bi ta činjenica trebalo da ohrabri gospodina Batića da podnese ostavku, jer u istoriji pravosuđa Srbije se ovako nešto nije desilo. Ovo govorim iz ugla zanata. To nikakav politički argument nije. O njegovoj odgovornosti su progovorile sudije Vrhovnog suda Srbije, do pre podne predsednik Vrhovnog suda Srbije, gospođa Karamarković, za koju sada čujem da je suspendovana. Ne znam koliko je to tačno. E sada, pazite, njemu to kažu ljudi iz vrhova pravosudne vlasti, dakle ljudi koji se ne bave politikom i koji njemu nisu nikakva konkurencija, sa najboljim namerama. I, umesto da dođe danas ovde, da nam objasni nešto o svojim zaduženjima i svojoj odgovornosti, njega ovde nema. Ali dobro, nije prvi put. Ipak, u paketu zakona ima dobrih rešenja i mislim da je dobro rešenje u pogledu reorganizacije sudova. Skrećem vam pažnju da je u našim amandmanima naglašeno, kada je reč o Apelacionom sudu, da bi bilo veoma važno da se osnuju odeljenja apelacionih sudova, a ne da se osnuju četiri apelaciona suda, jer prema onome što smo razgovarali sa ministrom finansija, za rad četiri apelaciona suda treba obezbediti sredstva. Za odeljenja ta sredstva u toj meri ne bi trebalo da se obezbeđuju i u postojećim budžetskim rasponima bi moglo da se odgovori tom zadatku. Smatram da predloženi paket zakona treba prihvatiti, a preporučujem vam da prihvatite amandmane DSS.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Na dnevnom redu su četiri zakona iz oblasti pravosuđa, i to izmene i dopune zakona koji su doneti 2001. godine. Prilikom donošenja ovih zakona došla je dobronamerna kritika da se promene vrše u pogrešnom smeru i da naš pravosudni sistem nema izvorni problem u postavljenoj organizaciji, već u radu, efikasnosti i generalnoj primeni propisa. Tada je sa ovog mesta saopšteno da Apelacioni sud ili apelacioni sudovi ili odeljenja Apelacionog suda neće da zažive i kao što vidite to se i desilo, probijen je rok. Taj sud nije zaživeo, a za pravosuđe u 2002. godini je odvojeno skoro pet milijardi dinara, a u budžetu za 2003. godinu na velikom broju pozicija planirano je oko 12 milijardi dinara. Sudeći po odredbama budžeta za 2003. godinu, najodgovorniji za ta sredstva i za uspostavljanje tih novih sudova je ministar pravde. Očigledno da on nije ispunio obaveze koje su posebno navedene u članu 10. Zakona o budžetu za 2003. godinu. Danas možemo da konstatujemo da problem našeg pravosuđa nije organizacija nego loša, pogrešna kadrovska politika, jer su za protekle dve godine sudovi ojačali, dobili su nove sudije, bivše pripravnike, bivše advokatske pripravnike, decu bivših tužilaca. Vrhovni sud je dobio i specijalnog savetnika, penzionera, a Ustavni sud, evo jednog čuda, nije rešio povodom predloga za ocenu ustavnosti i zakonitosti jednog akta još od 6. marta 2001. godine. To je pravosuđe danas. Neefikasno, ne pomaže ni zakon o posebnim nadležnostima i posebnim organima za suzbijanje organizovanog kriminala, a imali smo prilike do pre deset dana da slušamo kako je specijalni tužilac član neke druge stranke, pa nije podoban, pa nije sposoban. Evo 13. izgleda da je postao naprasno sposoban za te poslove. Od 1. marta mi praktično nemamo drugostepeni organ po tom posebnom zakonu, jer ne postoji apelacioni sud, niti posebno veće. Promenama koje imaju za cilj da odlaže primenu zakona mi u stvari potvrđujemo da ovi zakoni suštinski nisu ni stupili na snagu. A ako neko kojim slučajem piše pritužbu i ukazuje na neke nepravilnosti u radu suda ili ukaže da treba inicirati postupak za razrešenje nekog od sudija ili tužilaca koji nesavesno i nestručno vrše svoju dužnost, ima grdno da se razočara, jer to stoji u fiokama, da li ovog saveta, da li nadležnog ministra, da li predsednika Vrhovnog suda, nije bitno, bitno je da se ne rešava. Ono što se nikada nije desilo kod nas, evo za proteklih godinu dana se desilo - da je apsolutni imunitet uskraćen sudskom presudom. Sudija je očigledno izvršio neko krivično delo, ali svi nadležni ćute. U takvim uslovima naše pravosuđe ne može da zaživi. Može samo da zaživi kadrovska čistka, i to selektivno, prema onom nalogu iz 2001. godine, kada je rečeno koliko sudija mora napolje, koji predmeti i u kom roku treba da se reše, a već 15 dana imamo situaciju da se ročišta odlažu na neodređeno vreme zato što je u nastojanjima da se organizuje naše pravosuđe došlo u situaciju da niti je organizovano, niti može da funkcioniše. Ovim izmenama koje se predlažu ništa kvalitetnije neće da se desi sa našim sudovima, niti sa njihovim funkcionisanjem; i dalje će biti sporosti i novih pravnih stavova povodom nadležnosti pojedinih sudova. To je i suviše profesionalno pitanje da bih zamarao narodne poslanike. Oglašavaju se sada sudovi nenadležnim za sve i za svašta. Ne zna se da li je nadležan sud opšte nadležnosti ili trgovinski sud. Dešava se da se u opštinskom sudu sudi zakupni odnos, a povodom skoro istih stranaka oglašava se nadležnim i trgovinski sud. Toga je ranije doduše bilo, ali su postojali neki stavovi Vrhovnog suda koji su bili obavezujući za sve sudove. Po postojećim zakonima Vrhovni sud je praktično bez sudske vlasti. Nekada je bio nadležan za redovna pravna sredstva. Još uvek nije nadležan, a predlogom izmena ovog zakona vraća se nadležnost za suđenje i po redovnim pravnim sredstvima. Kao što vidite, vrtimo se u krug. Jedna promena nije bila dobra i vraćamo se na prethodno, a i za to znamo da nije dobro. Na kraju, od 22. maja 2001. godine ova skupština je nelegitimna, jer treba imati u vidu da se dovodi u pitanje i važnost svih ovih zakona koji su proglašeni. Mi čekamo odluku Ustavnog suda, obzirom da je pokrenut postupak povodom ocene ustavnosti svih ovih postupaka od 22. maja praktično do danas.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo, izvinjavam se što nisam bio na početku rada Skupštine. Bio sam prisutan na Odboru za pravosuđe. Po treći put za godinu i nešto dana na dnevnom redu Skupštine Republike Srbije nalazi se set zakona iz oblasti pravosuđa. U oblasti u kojoj je najbitnije obezbediti stabilnost po treći put prave se velika talasanja, pretumbacije, sa obrazloženjima po svemu sudeći upravljenim na to da za neuspešnost ili za neuređenost stanja u oblasti pravosuđa okrive nekog drugog sem Vlade Republike Srbije. Nažalost za Vladu Republike Srbije, za sve u pravosuđu i za sve građane Republike Srbije stanje u pravosuđu je izuzetno loše, a saniranju stanja u pravosuđu nimalo nije doprinelo nijedno od tri raspravljanja seta pravosudnih zakona ovde u Skupštini. Naime, podsetiću vas da smo u novembru 2001. godine imali na dnevnom redu set pravosudnih zakona koji je kao predlagač u skupštinsku proceduru stavila poslanička grupa Demokratske stranke Srbije. Ministar Batić tada je, dozvolite mi da pročitam kratak citat i da se to ne uračuna u vreme koje imam za izlaganje, istakao da su sve promene izvršene tada usaglašene na zajedničkim konsultacijama poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije i predstavnika većine, predstavnika Vlade Republike Srbije, kako ne bi došlo do nekih kombinacija, nedorečenih rešenja i stavljanja u proceduru nečega što ne bi bilo moguće realizovati u skladu sa konceptom za reformu pravosuđa. Međutim, samo sedam meseci posle toga imamo situaciju da se isti ministar i ista Vlada javljaju kao predlagači izmena i dopuna seta pravosudnih zakona sa nizom restriktivnih odredbi koje u velikoj meri denunciraju ono što je sadržano u predlogu pravosudnih zakona od novembra 2001. godine. Dakle, ministar Batić je tada rekao: "Treba prihvatiti političku realnost da u političkim koalicijama postoje dogovori. Takav dogovor postignut je između poslaničke grupe DOS-a i poslaničke grupe DSS-a oko predloga zakona iz oblasti pravosuđa. Na bazi toga dogovora održan je sastanak radnih grupa Ministarstva pravde i poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije i sve ove fundamentalne stvari iz nacrta zakona o sudovima i sudijama ugrađene su u ovaj projekat zakona koji je podnela poslanička grupa DSS-a." Nažalost, na Petom vanrednom zasedanju 15. jula 2002. godine, kao što sam već pomenuo, došlo je do velikih pomeranja stavova Vlade Republike Srbije i samog Ministarstva pravde, kada je uneto u tekst seta zakona o pravosuđu, a posebno Zakona o sudijama, nekoliko odredbi koje su u najmanju ruku bile šokantne. Reagovao je Ustavni sud Srbije, doneo je odluku i to je objavljeno 25. septembra u "Službenom glasniku Republike Srbije", povodom rešenja o Zakonu o sudijama. U njemu se kaže - donosi se rešenje da se obustavlja izvršenje pojedinačnih akata i radnji na osnovu člana 7, 10, 15, 16. i 18. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Obrazloženja te odluke jesu krajnje rigidna i krajnje pojednostavljena, kako bi mogao shvatiti svaki laik. Naime, najveći broj pritužbi podnet je od strane Fonda za otvoreno društvo, Centra za antiratnu akciju, Komiteta pravnika za ljudska prava, Lige eksperata "Leks". Svi su podneli Ustavnom sudu zajedničku predstavku u kojoj se izražava duboka zabrinutost zbog usvajanja zakona o izmenama i dopunama seta pravosudnih zakona. Većina od tih pritužbi bila je inkorporirana u amandmane koje je podnela poslanička grupa SPS. Nažalost, poslanička većina i Ministarstvo pravde nisu prihvatili te naše intencije, a samo sedam meseci kasnije Ministarstvo je prepisalo amandmane, a poslanička većina ih ovde podnela kao svoje. U prilog tome, imamo dokumentaciju koju možete proveriti u dokumentaciji Republičke skupštine. Na dnevnom redu danas, po treći put, kao što sam rekao, za godinu i po dana, jeste set zakona o izmenama i dopunama zakona o pravosuđu, koji će još jednom uneti nestabilnost i nesigurnost u rad nosilaca pravosudnih funkcija. Gospodine ministre, zaista ne bih raspravljao sa vama. Ako želite da učestvujemo u nekoj emisiji, pa da razgovaramo, ja kao pravnik i vi kao doktor pravnih nauka, vrlo rado. Ovde se trudim da na najkonstruktivniji mogući način iskažem neke konstruktivne predloge u kom smislu bi trebalo razvijati ove predloge zakona. Ako možete imati malo strpljenja, saslušajte. Nema potrebe da jedan drugome dobacujemo i da polemišemo na ovakav način. Dakle, rešenjem Ustavnog suda Republike Srbije stavljeni su van snage pojedini članovi Zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Pre svega, član 1. osporenog zakona, a on menja član 11. Zakona o sudijama koji glasi: "Ako sud bude ukinut ili ako nadležnost suda u celini bude preneta na drugi sud, sudija nastavlja dužnost u sudu koji je nadležnost preuzeo". Takođe, član 10. osporenog zakona koji kaže: "Sudiju bira Narodna skupština na predlog Visokog saveta pravosuđa. Ako predloženi kandidat ne bude izabran, nadležni odbor Narodne skupštine (čime se vraća nadležnost odbora i zakonodavne vlasti za predlaganje nosilaca pravosudnih funkcija) predlaže Narodnoj skupštini drugog kandidata". Ta odredba zakona o sudijama je obustavljena od izvršenja. Kao što znate, današnjim izmenama ovog zakona želi se pokriti sramota koju je Vlada Republike Srbije sebi dozvolila, a to je da njen predlog za izmenu i dopunu zakona Ustavni sud, najviše sudsko telo u jednoj državi, stavi van snage, obustavi od dalje primene, zbog toga što nije u skladu sa Ustavom. Ako ćemo razgovarati o pojedinačnim odredbama seta ovih zakona, njihova suština koja se danas iznosi, pored činjenice da je Vlada Republike Srbije po treći put odložila, zbog svoje neažurnosti i nesposobnosti ili nečeg drugog, početak rada apelacionih sudova kao drugostepenih sudova u našem pravosudnom sistemu, a za to je propustila zakonski rok - 1. mart ove godine. Zaista je sramota da mi danas, kao zemlja koja teži učlanjenju u Evropsku uniju, da bude član evropske porodice, donosimo zakone koji se ne sprovode u delo. U praksi se ne sprovode. Oni na papiru postoje, ali u praksi ne. Apelacioni sudovi je trebalo da budu konstituisani, koliko znam, oktobra 2002. godine, pa je taj rok produžen za mart 2003, pa ni u roku u kome ga je bilo moguće produžiti to nije urađeno. Sada, sa zakašnjenjem od 18 dana, Vlada Republike Srbije stavlja na dnevni red Skupštine izmene pravosudnih zakona, sa jednim ciljem: da prikrije sramotu što je stvoren pravni vakuum u kome se ljudi nisu mogli opredeljivati kom sudu treba uputiti žalbu na odluku prvostepenog organa. Ne bih želeo da pominjem situaciju nastalu usvajanjem odredaba o lustraciji, a da ne pominjem odredbe o postupku izbora, o trajanju dužnosti, o zabrani suđenja ili vršenja sudijske funkcije predsednicima ili nosiocima upravne funkcije u pravosuđu, koje su takođe osporene odlukom Ustavnog suda. Dakle, imamo set zakona iz ove oblasti, sa samo jednim ciljem, osnovnim, a to je da se prikrije sramota zbog nekonstituisanja de fakto apelacionih sudova. Kakva je pravna situacija nastala, lako možemo da vidimo svi. Ljudi koji su morali da ulože žalbe drugostepenim organima na prvostepene presude sudova, bilo da su opštinski ili okružni, 18 dana ne znaju kome te žalbe da upute. Na pragu 21. veka nijedna država, pa zvala se ona i Jamajka, Budžumbura ili Burundi, ne može sebi da dozvoli takav luksuz da se ni jednoj oblasti...
Narodni poslaniče, da li želite da koristite narednih 10 minuta?
Samo da dovršim misao, ostaviću sledećih 10 minuta. Pored toga, juče smo dobili ovo, bez mogućnosti za podnošenje amandmana na izmene i dopune Zakona o sudijama, što je nonsens par ekselans - dati izmene i dopune osnovnog zakona u pravosuđu, bez mogućnosti da se poslanici izraze o njemu ili da podnesu amandmane. To najviše govori o predlagaču ovog zakona, a to je Vlada Republike Srbije. Nažalost, siguran sam da ni ovog puta neće biti dovršena reforma pravosuđa, niti će ova nazovireforma pravosuđa doneti rezultate u vidu standardizacije stanja u pravosuđu i stvaranja uslova da živimo u normalnoj pravnoj državi. Opet kažem, nažalost, jer ni ovaj set izmena i dopuna zakona to nije, a sve to pada na teret Vlade Republike Srbije....
Upozoravam vas da je isteklo vreme.
Poslanička grupa SPS neće glasati za izmene, ukoliko se ne usvoje amandmani na Predlog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Gospodo narodni poslanici, pre nego što se upustim u raspravu, hteo bih da dobijem jednu informaciju: da li je tačno da su članovi Saveta za reformu pravosuđa, predsednik Vrhovnog suda Srbije i Republički javni tužilac, danas odlukom predsednika Skupštine, suspendovani sa svojih fuknkcija? Ako jesu, zamolio bih ....
Šta biste zamolili?
Zamolio bih da obuzdate ljude ovde, jer vanredno stanje ne znači da mogu vanredno da se ponašaju. Vanredno stanje, naprotiv, treba da uozbilji neke ljude ovde i da učinimo sve da se stabilizuju prilike. Znači, ono što mene zanima i što je u javnosti prisutno, to je da li je tačno da su suspendovani odlukom predsednika Skupštine predsednik Vrhovnog suda i Republički javni tužilac. Ako je to tačno, voleo bih da mi kao Skupština, s obzirom da ste njen predsednik, dobijemo tu vašu odluku i član Ustava i zakona na koji ste se pozvali, ukoliko ste to učinili. Ukoliko nije tačno, onda to treba demantovati i učiniti da javnost ne bude dezinformisana, jer u vanrednom stanju, s obzirom da ste uveli cenzuru, ukoliko ima netačnih informacija, može država dodatno da se destabilizuje. Ukoliko ste to učinili, mislim da najmanje što možete da uradite prema poslanicima ove skupštine, jeste da dostavite odluku o suspenziji Leposave Karamarković i Siniše Simića, s obzirom da su to ljudi koje je ova skupština postavila. Gospođa Karamarković je stradala od prethodnog režima i ona je došla na predlog ove skupštine i ovog odbora za pravosuđe na to mesto. Gospodina Simića je takođe postavila ova skupština. Ukoliko su oni suspendovani, treba videti akt kojim su suspendovani, kako su suspendovani i na osnovu kojeg člana zakona.
Da li vi tražite odgovor ili ćete tako tu dilemu dalje da obrazlažete?
Ne, samo tražim da dovedete u red poslanike u sali koji, bez obzira na situaciju u kojoj se država nalazi, ne vide da svoje ponašanje treba da primere toj situaciji, već se ponašaju kao da nismo u nekoj vanrednoj situaciji; ovde je slavlje i kao da je vrlo brzo zaboravljeno ono što se desilo. Mislim da je to strašno, da to govori o njihovom strahu više za njih, nego što se plaše za državu. Odluku ćete mi reći, odnosno informaciju, kada završim ono što sam počeo da pričam. Znači, hoću samo da vidim da li je ta informacija tačna, jer ukoliko za vreme vanrednog stanja ima netačnih informacija, to je onda jako opasno i može dodatno da uznemiri...
Molim vas, evo, daću vam informaciju da ne biste imali monolog i pravili tu dilemu. Nije tačna informacija i molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Hvala, malo mi je lakše, s obzirom da znam da niste prekršili još koje ustavno pravo u ovom vanrednom stanju, a to bi bio flangrantni uticaj na nezavisno sudstvo. Da se vratimo na pomenute tačke dnevnog reda. Zamolio bih vas da upristojite poslanike sa ove leve strane, jer ovo ni na šta ne liči, a ponajmanje na skupštinu u vanrednom stanju i gde bi, ako se već bavi ovim ozbiljnim stvarima, trebalo da se poslanici ponašaju ozbiljno. DSS je predložila Narodnoj skupštini Republike Srbije 2001. godine set zakona iz pravosuđa; to su bili u tom slučaju, i sada, jedini reformski zakoni koje je ova skupština donela. Ti zakoni su grubo izmenjeni kada su protivzakonito i protivustavno oteti mandati DSS-a jula 2002. godine. Iako smo i tada i posle toga upozoravali da je to protivustavno i protivzakonito, neko je učinio sve da ti zakoni ostanu na snazi. Ustavni sud Republike Srbije je stavio van snage dobar deo tih zakona i učinio da je ono što je rađeno i što je ova skupština radila protivustavno i protivzakonito i da je suprotno načelima nezavisnog sudstva, a ova skupština, bez obzira koliko se zalagala, na predlog nekih ljudi, tzv. eksperata učinila je to da opet Odbor za pravosuđe bude taj koji će da predlaže sudije, iako je predviđeno drugačije, da opet Odbor za pravosuđe bude taj koji će da komanduje sudstvom u Srbiji. To je nešto što je suprotno od onoga za šta smo se mi zalagali, za izgradnju nezavisnog pravosuđa, za izgradnju pravne države. DSS je tada svojim predlozima zakona učinila da Vrhovni sud Srbije odlučuje o redovnim pravnim lekovima, to je izmenjeno, a Ustavni sud Srbije je sada vratio. Takozvani eksperti napravili su izmenama zakona četiri apelaciona suda republičkog ranga. Da li možete da zamislite da postoje četiri suda teritorijalno raspoređena, svi republičkog ranga; šta bi onda to značilo, koji je onda tu sud nadležan? To je jedna nemogućnost, a to su naši prethodnici i ova skupština doneli. To je potpuno suprotno nameri izgradnje modernog pravnog sistema. Četiri suda republičkog ranga, takvu složenicu srpski jezik ne poznaje, jer ne možete imati nešto u četiri varijante, a da je sve republičkog ranga. Ali, očigledno da vama nije smetalo da protivustavno napravite četiri suda republičkog ranga i da naravno to posle gajite, jer nije džabe Ustavni sud, i to da kažem, provladin ustavni sud. Ali, da vidimo šta ste dalje uništili. Kakvo je stanje u pravosuđu danas, kakav je upliv izvršne i zakonodavne vlasti na pravosuđe i kako se misli rešiti stanje u pravosuđu? Danas je povučen iz procedure zakon o lustraciji ili tzv. zakon o kršenju ljudskih prava. Da li je taj akt koji smo dobili, gde gospodin Ivan Andrić povlači zakon, da li je to ...
Ne, samo je povučen predlog da se po hitnom postupku razmatra zbog današnje sednice, zbog izbora Vlade, a inače ...
Dobro, onda nas očigledno čeka još jedna lustracija, ali videćemo gde će to da se zaustavi. Gospođo predsedavajuća, zamolio bih vas da upristojite poslanike sa ove strane, jer ovo ne liči više ni na vanredno stanje, ni na bilo šta drugo, već na poluprimitivnu kafansku atmosferu. Izvinjavam se ostalim poslanicima što upotrebljavam te reči, ali stvarno je jako ružno videti da se neko u ovoj situaciji tako ponaša i da nema elementarnu dozu pristojnosti, pijeteta i poštovanja prema onim događajima koji su usledili i da se u ovom teškom trenutku smeje, psuje, dobacuje i koriste pogrdne fraze u ovoj skupštini. Mislim da to više govori o onima koji to rade, nego o onima koji ovde sede i govore za ovom govornicom; sve to će biti zabeleženo u stenogramu iako ovaj prenos ne ide direktno. Dobro, dame i gospodo, to govori o vama. Ako krenemo na Zakon o sudijama, recimo u članu 6. menja se član 56. i kaže se: "Ako u roku od 30 dana od dana pokretanja postupka Veliko personalno veće ne donese odluku o utvrđivanju razloga za razrešenje, odluku će doneti Opšta sednica u narednom roku od 30 dana, a članovima Velikog personalnog veća prestaje mandat." Taj član je suprotan članu 79a istog ovog zakona koji je donet i promenjen jula prošle godine, gde se navode posebni razlozi za razrešenje i gde se kaže da je sudija nesavesno vršio dužnost ako je, vršeći sudsku vlast ili obavljajući poslove po osnovu te vlasti, učestvovao u prekrajanju izborne volje građana, političkim i montiranim suđenjima ili ako je iz nečasnih pobuda grubo kršio ljudska prava zajemčena Ustavom, zakonima i međunarodnim ugovorima. Ovim članom se takođe kaže da je Veliko personalno veće dužno da o predlogu predsednika suda, odnosno višeg suda odluči u roku od šest meseci od njegovog podnošenja. Znači, za manju, lakšu i bezazleniju povredu sudijske dužnosti predviđa se rok od 30 dana u kome Veliko personalno veće mora da utvrdi razloge za razrešenje. Ovde se ne ostavlja mogućnost da se utvrdi da nema razloga za razrešenje, već se utvrđuju razlozi za razrešenje. Samim podnošenjem predloga Veliko personalno veće nema mogućnosti da kaže da ne postoje razlozi za razrešenje, već je ono obavezno, po odredbi zakona, da utvrdi razloge za razrešenje i ako to ne učini njemu prestaje mandat, a opšta sednica u narednom roku od 30 dana o tome odlučuje. Za teže povrede usvojene od strane ove skupštine jula prošle godine, predviđa se rok od šest meseci za utvrđivanje postojanja posebnih razlozi za razrešenje za posebno osetljive povrede ljudskih i građanskih prava i ne predviđa se sankcija prestanka mandata članovima Velikog personalnog veća. Ova odredba očigledno govori da je namera onih koji pišu zakon da pritiskanjem i političkim uticajima na sudstvo razreše veliki broj politički nepodobnih sudija. Da li je ovo priprema za krađu na nekim novim izborima, za gušenje nekih ljudskih i građanskih prava, videćemo, ali svakako da se ovakvim odredbama ne doprinosi efikasnosti sudstva. DSS će pojedine promene zakona podržati, neke neće; neće podržati ukidanje sudova na Kosovu i Metohiji(o tome će govoriti više poslanik Đoković), naročito ukidanje sudova na severu Kosova, jer su naši ljudi na severu Kosova. Vi se zalažete za rešenje pitanja Kosova (ako se zalažete); Vlada Republike Srbije je, za razliku od DSS-a, podržala formiranje Saveza opština na severu Kosova;vi ste podržali formiranje Saveza opština sa jedne strane, a sa druge strane gasite im srpsko sudstvo na Kosovu.
Da li koristite narednih 10 minuta?
Ne, jedna rečenica i završavam. Da li je to način da se tamo podržava formiranje opština? Ne, nego vi kada vam odgovara idete niz dlaku UNMIK administraciji na Kosovu, a onda radi unutrašnjeg političkog marketinga, radi stvaranja nekog nacionalnog ili ko zna kakvog drugog imidža, podržavate Savez opština. Što onda ne učinite nešto konkretno i zadržite sudstvo na Kosovu, koje obezbeđuje našim ljudima, našim građanima pravnu zaštitu tamo, nego ih gurate u ruke UNMIK-u? Da li je to vaša borba za severno Kosovo, za Srbiju i za Rezoluciju 1244? Nije. Vi tu radite sa UNMIK-om, a ovamo se borite za interese srpstva i interese Srba na Kosovu. To je vaše licemerje koje je dovelo do toga da mi više nećemo imati sudstvo i da nećemo imati atribute državnosti na Kosovu.
Za reč se javio ministar pravde, gospodin Vladan Batić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlog izmena i dopuna jednog dela pravosudnih zakona uslovljen je nekim objektivnim okolnostima i nema tu nikakve ni samovolje, ni hira, ni hajke, ni harange, niti nekog pokušaja da se disciplinuje pravosuđe u Srbiji. O čemu se zapravo radi?Zakon o izmenama i dopunama Zakona o uređenju sudova odnosi se na pomeranje roka početka rada apelacionih sudova na 1. januar 2004. godine. Ako pitate za razlog, odgovoriću vam koji je razlog. Jednostavno, nije bilo finansijskih sredstava, nije bilo smeštajnih kapaciteta. Bile su potrebne ogromne pare. Dakle, verovali smo da će se osloboditi neki objekti i da će se ranije konstituisati državna zajednica Srbija i Crna Gora. To se nije učinilo. Jednostavno, nije bilo elementarnih smeštajnih i finansijskih mogućnosti za početak rada apelacionih sudova. Istine radi, na Savetu za reformu pravosuđa, koji je održan 11. februara u prisustvu predsednika Vrhovnog suda, Republičkog tužioca, predsednika Saveznog ustavnog suda, republičkog Ustavnog suda, zamenika predsednika Vrhovnog suda, ministra pravde, dakle svih relevantnih subjekata, dogovorena je ova odredba, da se početak rada apelacionih sudova odloži za 1. januar. To je bilo u ponedeljak 11. februara. Tri dana posle toga je bila sednica Vlade, 14. februara, koja je usvojila ovaj predlog izmene Zakona o uređenju sudova i recipročan predlog izmene Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala zbog dvostepenosti postupaka i vezivanja za rad apelacionih sudova. Dakle, Vlada je 14. februara uradila svoje i uz saglasnost svih najviših nosilaca pravosudnih funkcija u Srbiji, vrha pravosudne vlasti. Ne po bilo čijoj volji ili samovolji, nego u dogovoru, apsolutno svih. Kažem, nema nikakve misterije. Da je bilo para, kamo sreće. Podigli smo plate sudijama, obezbedili smo Vrhovni sud, vršimo kompjuterizaciju pravosuđa u Srbiji, ali pre zore ne može da svane. To je jedan detalj. Drugi detalj se odnosi na Zakono izmenama i dopunama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Dame i gospodo, ne vrede nam demagoške i patetične priče o Kosovu i Metohiji. Znamo ko je odgovoran za ovakvu sudbinu Kosova i Metohije, znamo zbog čega i zbog koga je uspostavljen protektorat na Kosovu i Metohiji. Kamo sreće da nije tako. Vlada upravo pokušava da promeni red stvari, ali tamo je, gospodo, konstituisano UNMIK-ovo pravosuđe. Mi nemamo više pravosudne nadležnosti na Kosovu i Metohiji. Ne radi se opet o volji ili samovolji Vlade, nego je to tako. Imate UNMIK-ovo pravosuđe na Kosovu i Metohiji. Zato se menja odredba ovog zakona, jer to više nisu republički sudovi, pošto nisu konstituisani za čitavu teritoriju Republike Srbije. To je jedna izmena. Druga je što, dok traje civilna administracija, odnosno dok egzistira UNMIK-ovo pravosuđe na Kosovu i Metohiji, naši sudovi na tom području ne vrše svoju nadležnost. Ne vredi živeti u svetu iluzija, fikcija, nekih lažnih nada. Nažalost, tako je kako je. Izmene Zakona o sudijama; ovde se puno lamentira nad sudbinom sudija i nosilaca pravosudnih funkcija. O čemu se tu zapravo radi? Čitava intencija izmena Zakona odnosi se na ubrzavanje procedure. Moram da vas podsetim da je za dve i po godine razrešeno troje sudija. Zato nije kriva ni Vlada, ni Ministarstvo pravde, nego oni koji taj posao treba da rade. Ranije je to bila Opšta sednica Vrhovnog suda, sada je to Veliko personalno veće. Bilo je polemike da je ono suspendovano posle izmena zakona koje su usledile, amandmanima narodnih poslanika jula meseca prošle godine. Šta se događalo do tada? Po starom zakonu, kada je o tome odlučivala Opšta sednica, nije ništa odlučila o validnoj inicijativi koju je ministar pravde po starom zakonu imao za preko 160 sudija, niti Veliko personalno veće o validnoj inicijativi predsednika sudova za oko 100 ili više od 100 sudija. Dakle, opet nema nikakve misterije. Mi moramo da izađemo iz tog ćorsokaka i da ostavimo kratak rok Velikom personalnom veću da obavi svoj posao. Ako to ne uradi, to treba da uradi Opšta sednica Vrhovnog suda. Ako i ona u ostavljenom roku to ne uradi, onda mora da se formira posebno veće koje će se tim stvarima baviti. Zašto to mora da se uradi? Ne znam da li neko zna u kojoj državi živimo i šta nam je najveći problem danas: kriminal, organizovani kriminal, razni oblici kriminala. Da bi ljudi koji čine krivična dela mogli da budu procesuirani, neophodno je da imamo kompetentne, kredibilne, respektabilne nosioce pravosudnih funkcija. Da je to tako, ne bi se dogodilo da Vrhovni sud Republike Srbije u svom rešenju o puštanju iz pritvora Dragoljuba Milanovića konstatuje da ne postoji bojazan od bekstva. Čovek bude pušten iz pritvora,lepo i uredno pobegne i nikom ništa, to je slobodno sudijsko uverenje. Ne bi nam se dogodio famozni slučaj "Bagzi". Nije problem kakva je bila kvalifikacija dela, nije problem kako je o tome odlučeno, nego je problem kako je moguće da se formira krivično veće od strane predsednika Četvrtog opštinskog suda na Novom Beogradu, koji je parničar, a njegov zamenik je predsednik Odeljenja, krivičar. On je predsednik KV i on je trebao da rešava taj predmet. Šta mislite, zašto je to tako i dali neko dovodi to u uzročno-posledičnu vezu sa smrću premijera Srbije? O tome niko ne razmišlja. Mogu da se stavim u položaj onih koji mogu, eventualno, da izgube mačku u nekom događaju na autoputu, ali neki ljudi su izgubili decu, roditelje itd. To je tragično. Slučaj Limar - čovek se pušta iz pritvora, pa ga posle policija juri da ga vrati u pritvor. Slučaj Uskoković - puste ga iz pritvora, pa ga jure da ga vrateu pritvor. Osam ubica je pogrešnom primenom Zakona o krivičnom postupku pušteno iz istražnog zatvora u Beogradu. Jedan od njih, čije je prezime Repčić, zbog straha da ga ne likvidiraju na slobodi, sam se vratio u zatvor, a sedam ubica slobodno hoda. Možda je jedan od njih povukao oroz i ubio premijera srpske Vlade. Da li je i to slobodno sudijsko uverenje? Da li i za to niko ne treba da snosi odgovornost, što osam najokorelijih ubica šeta ovom zemljom? Da li je to nezavisno sudstvo? Dalje, šta je sa sudijom koji u slučaju Striković za 48 sati ne donese rešenje o sprovođenju istrage? Oni koji malo znaju šta je pravo i bili su u pravosuđu,ne mislim na pogonske pravnike, oni znaju da je rešenje u istrazi, rešenje od jednog pasusa, potpuno formalno rešenje. Zato što taj sudija za 48 sati nije napisao taj jedan pasus, lice koje je u pritvoru automatski biva pušteno iz pritvora. Identično tome je famozni slučaj Zabunović. Pa, šta mislite? Da li taj čovek ne zna da za 48 sati treba da donese rešenje o sprovođenju istrage? I šta mislite - da li treba da snosi odgovornost za to? Pominjana je Ibarska magistrala. Moram da vam kažem da se pred raznim sudovima vodi preko 300 postupaka protiv članova zemunskog klana. Nijedan nije okončan pravosnažnom presudom. Da li je to nezavisno sudstvo? Mora da se uspostavi, gospodo, odgovornost, i biće uspostavljena. Dakle, čelnici pravosuđa u Srbiji su rekli da nikada niko iz Vlade, izvršne vlasti (to je rekla predsednica Vrhovnog suda), nije okrenuo telefon tražeći da se nekom sudi, presudi, da se neko osudi na ovoliko ili na onoliko, ili oslobodi. Nezavisnost je u odlukama, ali to ne može da bude shvaćeno kao nezavisnost od svega i svačega, da ubice šetaju na slobodi. Primarni problem ove države i ovog društva je kriminal. Izađite na ulice, pitajte prolaznike šta misle o sudijama i nezavisnom sudstvu. A narod ne razlikuje, on kaže - svi ste vi vlast, i ne pravi tu famoznu razliku između zakonodavne, izvršne i sudske vlasti. Njemu je za sve kriva vlada, premijer, pokojni premijer, ili novoizabrani premijer, ministar pravde, kao da mi sudimo, osuđujemo, optužujemo, presuđujemo, predlažemo, biramo, razrešavamo itd. Prema tome, sudovi i sudije nisu nezavisno kosmičko telo, oni su sudovi i sudije države Srbije i moraju da budu u funkciji države Srbije, kao svi mi koji obavljamo bilo koju javnu funkciju. Dakle, ne radi se o tome. Ili, šta mislite o predmetu gde jedan čovek trguje citostaticima sa firmom "La roš" iz Švajcarske. Milioni i milioni za citostatike su dati. I onda ga puste iz pritvora, uzmu mu kuću kao zalog ili jemstvo. O čemu pričamo? Javnost, naravno, za sve to optužuje, koga bi drugog ako ne ministra pravde, izvršnu vlast itd. Ne možemo se kriti iza floskula o nezavisnom sudstvu i slobodnom sudijskom uverenju. Građani ove zemlje nemaju nikakve vere i nikakvog poverenja u naše pravosuđe. Pomenuto je još nešto - predsednik Vrhovnog suda je obavezan da godinu dana unapred obavesti parlament o tome koje sudije odlaze u penziju. Da li je to urađeno? Nije. Zašto nije? Zato što predsednik Vrhovnog suda ima simpatije prema jednom broju ljudi koji su davno završili svoj radni vek. Nema tu šta da se ocenjuje i utvrđuje. Da li imate 65 godina, to je kao da li će biti dan ili noć. Mi hoćemo mlade, pametne, obrazovane, što prate uporedno zakonodavstvo, evropsko pravosuđe, koji su na Internetu, sve znaju, pred njima je budućnost. Takvo nam pravosuđe treba i biće pravde u Srbiji, pa makar svet propao. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospodinu ministru. Rad nastavljamo sutra. Pošto nema puno prijavljenih za diskusiju, sutra će biti dan za glasanje, nakon završetka rasprave. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistemautvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vuko Antonijević i Miroslav Markićević. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O UREĐENjU SUDOVA (zajednički načelni pretres saizmenama zakona o sudijama i suzbijanju organizovanog kriminala) Za reč se javio ministar pravde, gospodin Vladan Batić.