Dame i gospodo narodni poslanici, odranije poštovana predsednice, a od danas izuzetno poštovana predsednice od strane Ferze Ćelovića, građanina Bošnjaka, muslimana po veri, napravio sam dogovor u petak sa šeficom moje poslaničke grupe, zamolio je da ne dođem juče, a da danas svesno prekršim norme islama kome pripadam, a ne kršim ga po mom shvatanju, nego ga primenjujem. Gospodo hrišćani u ovoj skupštini, gospodo pravoslavni, sa izuzetnim poštovanjem s moje strane, i jedni i drugi, danas je Bajram, najsvetiji praznik u islamu. Bošnjak sam, građanin ove Srbije, autohtoni, Srbiju priznajem kao svoju otadžbinu, lično moju otadžbinu i Bošnjaka koji to kažu; oni koji ne kažu i nisu građani Srbije. Izuzetna mi je čast ukazana i plašim se od te časti, strah me je od Boga da ne napravim grešku, ali neću. Svim vernicima islamske vere čestitam Ramazanski bajram tradicionalnim pozdravom "Bajram šerif mumbarek olsun". Mojim Pribojcima, komšijama Srbima, ovde ponavljam, to sam mnogo puta govorio kao mali političar u opštini Priboj, da su svi Srbi u Priboju, podvlačim, da su svi Srbi u Priboju mislili onako kako su mislili mnogi od onih koji su ih predstavljali, danas u Priboju ne bi bilo nijednog ili bi bilo malo Bošnjaka. Molim vas, izuzetno sam cenio i cenim disciplinu, nadao sam se da je to bila svesna disciplina SRS, a imam svoje razloge zašto to kažem; kad je sagorela Bajrakli džamija tadašnji zamenik predsednika SRS gospodin Nikolić izašao je za govornicu i javno rekao – da sam predsednik Srbije, pozvao bih sve ambasadore islamskih zemalja i izvinio se. Hoću da verujem da je to iskreno rekao. Ali, da ne pokvarim politikom ovo što mi je ukazana čast. Dozvolićete mi da kad bude bio Božić u ime mog bošnjačkog naroda, moje vere, čestitam Božić sa ove govornice svim građanima Srbije, uz tradicionalni pozdrav. Hvala vam mnogo. Gospođo predsednice, ovim činom, vašom dozvolom danas, našom konsultacijom, gospođo šefice poslaničke grupe kojoj pripadam, vi ste mene moralno obavezali, i sve muslimane u Srbiji koji se izjašnjavaju kao građani Srbije, koji priznaju Srbiju kao svoju otadžbinu, koji priznaju Beograd kao svoju prestonicu, koji odlično znaju da im je Bosna matična država, a Sarajevo duhovni krug; kao što je Srbima iz Republike Srpske Srbija matična država a Beograd duhovni krug, ali Bosna im je otadžbina, Sarajevo im je glavni grad. Molim vas, gospodo, nemojte u ovom trenutku, kada je Srbija u ovakvom položaju... Završiću u roku od pet sekundi, ako mi dozvolite. Ako moja diskusija bude izazvala repliku u ovoj skupštini, pokvarićete mi nameru u svemu ovome svemu. I, to položaju u kome se danas Srbija nalazi u Evropi može doneti negativne poene. Ne bih to želeo, ako vi to hoćete, i to je demokratski, radite. Veliko vam hvala.
Zahvaljujem. Da vas obavestim da je ovlašćeni predstavnik po ovoj tački za SRS gospođa Vjerica Radeta, a za poslaničku grupu DSS Miroslav Petković. Po Poslovniku se javio gospodin Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javio sam se po Poslovniku, u smislu odredaba članova 225. i 226. Dolazim iz Pančeva, a juče, noćas i danas u Pančevu je izuzetno teška situacija za više od sto hiljada građana koji su bili izloženi otrovima iz južne industrijske zone; zagađenje je prevazišlo sve moguće mere i sve moguće kriterijume. Građani Pančeva su noćas bili u veoma teškoj situaciji, neki su čak razmišljali i o tome da napuste Pančevo, s obzirom na to da južna industrijska zona ugrožava živote desetina hiljada žitelja Pančeva. Postavljam pitanje, odnosno tražim objašnjenje da li je ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Dulić obavešten o tome i da li ima vremena da odmah, bez odlaganja, danas ode u Pančevo i da se uveri u to kakva je situacija što se tiče otrova i zagađenosti koja je trenutno prisutna u Pančevu. Da podsetim samo građane Srbije i narodne poslanike da je Pančevo prvi grad kada je u pitanju obolevanje od karcinoma. To je posledica južne industrijske zone, dakle, tri fabrike, koje imaju desetine pogona, proizvode najprljavije proizvode i tehnologije: Rafinerija nafte, koja ima više pogona, Petrohemija takođe ima više pogona, Azotara. Država je ta koja mora u ovom trenutku da pritekne u pomoć građanima Pančeva da bi građani Pančeva mogli da žive, jer imaju na to pravo. Vlada Republike Srbije, kao što je poznato, crpi ogromna materijalna sredstva iz južne industrijske zone. Podsetiću samo da je izvoz Petrohemije u 2007. godini bio u vrednosti od 280.000.000 evra. Opština Pančevo ne može da razreši ovaj globalni i veoma težak problem u Pančevu. Zbog toga u ime građana Pančeva tražim da Vlada Republike Srbije izdvoji dovoljno sredstava kako bi se mogli sanirati objekti... (Predsednik: Vreme.) ... kako bi se, završiću, kako bi se građanima Pančeva omogućilo da ne trpe takve posledice. Napominjem da opština Pančevo ne može sama da razreši ovaj državni, za građane opštine Pančevo izuzetno težak, problem. Hvala vam.
Vaša sugestija će biti upućena Vladi i resornom ministru gospodinu Duliću. Gospodin Krasić, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, pozivam se na član 27. Poslovnika i po ne znam koji put pokušavam da vas ubedim da sistematski kršite Poslovnik jer oduzimate vreme koje pripada poslaničkoj grupi SRS. Danas sam se javio da to ponovim i da vam skrenem pažnju na to da je danas Dan Ujedinjenih nacija, između ostalog, i da vam skrenem pažnju da smo mi ovih dana u ovoj skupštini vas obaveštavali o tome šta se sprema, šta se radi. Niste nam verovali, ali sinoć ste dobili informaciju iz Haškog tribunala da je Vojislavu Šešelju ukinuta svaka komunikacija sa pravnim timom koji mu pomaže u pripremi odbrane, zahvaljujući tome što ste vi kao predsednik Narodne skupštine, u koaliciji sa predsednikom Republike Srbije, izvesnim Tadićem, omogućili neidentifikovanoj grupi da se ovde predstavljaju kao narodni poslanici, a radi se o jednoj grupi na čijem je čelu čovek koji saučestvuje u nečemu što se zove pokušaj ubistva. Objavljujući nešto i predstavljajući to kao transkript nekog poverljivog razgovora taj je ostvario prvi cilj – ukinuo je komunikacije Vojislavu Šešelju i on sada više nema odbranu. Vojislav Šešelj više nema odbranu zato što je Sekretarijat zabranio, jer kaže da ima osnova da veruje, na bazi onoga što je objavljeno u medijima u Srbiji, da su komunikacije zloupotrebljene ne samo za odbranu nego i za neke druge stvari. Ja vas obaveštavam da ste ovim vašim stavom o tome ko je poslanik u Narodnoj skupštini i vi prešli na onu drugu stranu. Ovde imamo službenike haškog tužilaštva. To je nespojivost funkcija, kako može službenik haškog tužilaštva da bude i narodni poslanik? Neki se bore za život Vojislava Šešelja, a neki organizuju performanse kao da ih je naučio Mićko Albijanić i onda izađu za govornicu i celokupnu javnost varaju, obmanjuju pričom kako je zbog jednog amandmana neko napustio stranku. To cenim, ako je tačno, ali kako da ponese mandat; pa nije valjda rođen kao narodni poslanik? Znajte da ste savremenici pokušaja ubistva koje se dešava i sprovodi u Haškom tribunalu.
Ovo su već poznate konstatacije. Ja sam objašnjenje i odgovor na ovo pitanje i ovu konstataciju dala u toku jučerašnjeg dana. Gospodin Spaho Sulejman, a onda gospodin Buha.
Dame i gospodo, javljam se po članu 104, pa ću da vam ga citiram: "Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica." Građanine Tomislave Nikoliću, vi ste u današnjem "Kuriru" na neki način uvredili moje dostojanstvo i obraćam se sada vama lično. Devedesetih godina, kada smo se zajedno borili protiv... (Predsednik: Gospodine Spaho, sve o čemu govorite trebalo bi da se odnosi na zbivanja u Skupštini, a ne na eventualne sadržaje iz "Kurira".) Ja sam se pozvao na član 104. i hoću da kažem šta je u "Kuriru" danas objavljeno. (Predsednik: Ne možete analizirati dnevne novine.) To je povreda mog dostojanstva, dostojanstva poslanika. Nećete me oterati odavde dok ne kažem to ni opomenom, nećete moći ni da me iznesete. Borim se za svoju porodicu, kao što se i neko drugi bori, borim se i za SRS. Dozvolite mi da iznesem, to je tri minuta. (Predsednik: Nastavite, ali vas molim da nađete kopču između člana na koji ste se pozvali i sadržaja o kojem govorite.) Objašnjavam vam šta je danas u novinama. (Predsednik: Izvolite, nastavite u vremenu od tri minuta.) Radi se o tome da smo se 18 godina borili zajedno protiv ovih i ja sam, gospodine građanine Tomislave Nikoliću, dobio otkaz zato što sam srpski radikal. Prodavao sam stvari, kao što ste mi rekli, da bih izdržavao svoju porodicu. Išao sam na Kvantaš, prodavao paprike i paradajz da bih opstao, zbog ovih "levih" što su mi dali otkaz. Zajedno smo se borili protiv njih. Ja ne poznajem nijednog tajkuna pa da imam za ceo život, ali to što ste vi sad uradili, što hoćete da ubijete onog ko vam je sve dao, a to je dr Vojislav Šešelj... Dobro znate da meni funkcija poslanika ne znači mnogo, ja ću da se snađem. Dobro znate da gospodin Delić ovde sedi zahvaljujući meni. Mene je gospodin Vojislav Šešelj predložio da budem potpredsednik Skupštine. Došao sam kod vas i rekao – nije to za mene, ne osećam se sposobnim da vršim tu funkciju. Ko bi od vas koji ste prešli tamo to uradio? Ne bi niko, samo Spaho Sulejman. Zamolio sam vas da odete kod dr Vojislava Šešelja da kažete da Spaho Sulejman neće da bude potpredsednik Skupštine. Ja sam zaslužio ovo što sam sad u Skupštini Srbije, 18 godina se borim za SRS. Krivo mi je što sam se zajedno sa vama borio, a ima dosta stvari o kojima smo razgovarali, gospodine Tomislave Nikoliću, privatno, ali ja to nikad neću izneti... (Predsednik: Vreme.) ... zbog vas i vaše porodice i vaše dece,... (Predsednik: Molim vas da završite.) ... oni nisu krivi što ste vi izdajnik.
Gospodin Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. Tražim informaciju od Ministarstva rada i socijalne politike o jednoj finansijskoj transakciji koju je učinilo ovo ministarstvo. Radi se o prenosu sredstava privatnoj humanitarnoj organizaciji Vlade Divca. Ministarstvo rada i socijalne politike je nenamenski uplatilo 40.000.000 dinara Humanitarnoj organizaciji Divac. Time su prekršene odredbe zakona... (Predsednik: Gospodine Buha, molim vas, možete govoriti o svemu što je vezano za ovu tačku dnevnog reda. Da li to ima veze sa razrešenjem sudija?) Kako da ne. Nema veze, ali ima veze sa tužilaštvom i učinjeno je krivično delo. (Predsednik: Dobro, da pokušamo da čujemo vezu. Izvolite.) Učinjeno je krivično delo i obaveštavam javnog tužioca da preduzme sve radnje. Povređene su odredbe Zakona o budžetskom sistemu, Zakona o budžetu Republike Srbije, nenamenski su potrošena sredstva u iznosu od 40.000.000 dinara. Isto to ministarstvo ima, shodno odredbi Zakona o ministarstvima, sva ovlašćenja da obavlja poslove na integraciji izbeglica i interno raseljenih lica. Ovo je nenamenski uplaćeno u privatni fond. Na to Ministarstvo nema pravo. S druge strane, ako je želelo da pomogne izbeglicama i interno raseljenim licima, moglo je drugačije to da obavi. Imamo Komesarijat za izbeglice, mogli su prebaciti sredstva Komesarijatu i Komesarijat bi izvršio one radnje za koje je osnovan. Ovde se radi o nenamenskom korišćenju sredstava pa pozivam tužioca da preduzme sve potrebne radnje. Hvala.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 221, odnosno koristim svoje pravo iz člana 221. Poslovnika koji kaže da je narodni poslanik dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine, a u vezi sa tim pozivam se i na članove 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine. Kao poslanik SRS, izabran sa liste SRS - dr Vojislav Šešelj, koji je prvi bio na našoj poslaničkoj listi, dužna sam da se na svakom mestu pa i na ovom mestu, pred vama, dame i gospodo poslanici, i pred građanima Srbije, na sve moguće načine borim za život Vojislava Šešelja. Čitala sam ovih dana kako građanin Tomislav Nikolić kaže da ga je uvredila gospođa Jadranka Šešelj kada ga je pitala javno u novinama – da li si sad srećan, Tomislave? I ja ga sad pitam – da li si sad srećan, Tomislave? Sinoć je sekretarijat Haškog tribunala zabranio Vojislavu Šešelju privilegovane razgovore sa njegovim pravnim savetnicima i sa njegovim pravnim timom uz obrazloženje da postoji osnovana sumnja da su se ti razgovori koristili i za neke druge stvari, a ne samo za pitanja odbrane Vojislava Šešelja. Do tog zaključka Sekretarijat je došao na osnovu lažnih stenograma koje je Tomislav Nikolić iznosio u javnosti, u medijima Srbije. Na ovaj način, sinoćnom odlukom sekretarijata Haškog tribunala Tomislav Nikolić je ispunio, odnosno počeo da ispunjava svoje zadatke koje je dao Borisu Tadiću, Manteru, Seržu Bramercu i ostalima, dakle, izolovanjem Vojislava Šešelja od njegovih pravnih savetnika u vreme kada on unakrsno ispituje svedoke. Tomislav Nikolić odlično zna šta znače pravni savetnici i pravni tim u vreme kada Vojislav Šešelj ispituje unakrsno svedoke tužilaštva. On od danas to više ne može da radi i potpuno je izvesno da je ovo početak onoga što je Haški tribunal naumio i za šta je, nažalost, našao satelite u Srbiji, i to čak bivše članove Srpske radikalne stranke. Pošto je tri minuta, javiću se kasnije. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić, a zatim gospodin Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto ne razumem jezik kojim govore moji bivši prijatelji, dužan sam, zbog građana Srbije, da ukažem na sistematsko iznošenje laži. Dakle, i ja sam čitao novine. (Predsednik: Gospodine Nikoliću, koji član?) Članovi 225. i 226. Piše u novinama da je tužilaštvo odlučilo da na mesec dana uskrati privilegovane razgovore dr Vojislavu Šešelju zbog toga što je evidentno da u razgovorima sa svojim savetnicima ne razgovara isključivo o odbrani i da postoji osnovana sumnja da ti razgovori služe da se zastrašuju svedoci. Tako piše u novinama. Kakve sada to veze ima sa stenogramom koji sam objavio? U stenogramu se ne spominje ni jedna jedina reč o Haškom tribunalu. Pominje se samo ono za šta vi kažete da uopšte nije istinito. Znači, mesec dana će Haški tribunal ne da uskrati odbranu i razgovore Vojislavu Šešelju, nego samo da vrši nadzor sa kim razgovara i o čemu razgovara. Uopšte mu nije uskraćena komunikacija. Ko to kaže - laže. Uopšte ne učestvujem u ubistvu gospodina Vojislava Šešelja. Kako vas nije sramota? [[Dobacivanje iz sale.]] Krasiću, sada sam te upoznao potpuno. Sve mi ovo služi da upoznam. Imam 57 godina i nisam znao da procenjujem ljude. I vi mene, tako je. Mi smo se sada zaista dobro upoznali. (Predsednik: Molim vas, dijalog nije dozvoljen. Vi ste dobili reč da se obratite Skupštini. Molim vas da ne ometate govornika.) Vi možete to sve da organizujete; obezbedite i dalje da Vojislav Šešelj ima karticu pomoću koje će da razgovara telefonom sa vama. To ne košta mnogo. Vi obezbedite neki novac, kao što sam ja obezbeđivao. Može da razgovara svakog sekunda sa svima vama. Ako mislite da još nešto dodatno učinite, izreknite kletvu onome ko je uskratio telefonske razgovore, pa recite "dabogda mu se osušila ruka, dabogda mu se osušila noga". Taj vaš način borbe je najefikasniji.
Gospodin Zoran Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, moram opet vas da prozivam. Vi permanentno kršite član 27. Poslovnika. Vi ste omogućili jednom građaninu da dođe ovde i da prizna. On je sve priznao. Kao što vidite, Nataša Kandić je promenila pol. Dokaz za to jeste aplauz. Dobio je i od "žutaća". Kada Boško Ristić aplaudira, vama je sve jasno. Samo polako, sve ćemo da objasnimo. Sastavni deo ovoga što radi tužilaštvo jeste da se Vojislavu Šešelju na silu nametne branilac. U okviru tog zahteva jeste i to da se njemu zabrani komunikacija. Verovatno je ovaj građanin koji je govorio pre mene svestan činjenice da je od decembra 2003. godine do avgusta 2004. godine Vojislav Šešelj imao zabranu komunikacije kako bi bio sprečen da pomogne tom građaninu da pobedi na izborima. Ukidanjem privilegovane komunikacije Vojislav Šešelj više nema odbranu. Građanin je uspeo da ostvari svoj cilj da se oslabi SRS, da se zabrani komunikacija Vojislavu Šešelju kako ne bi imao kvalitetnu odbranu. Inače, da vas samo upozorim na jednu stvar: ako je neka kletva nešto iracionalno, delo ovog građanina je realno. Dalo je rezultat, ukinuto je pravo na komunikaciju. Ako neko kaže da ima unuke, pa i Vojislav Šešelj ima unuke. Valjda i on treba da vidi svoje unuke. Samo da znate da je Vojislavu Šešelju data i poslednja opomena, da je moguće da mu se ukine i pravo na posete. Znači, građanin je uspeo u svojoj nameri – oslabiti SRS. Doduše, to radi baš prijateljski i kumovski. Izašao je za govornicu i rekao da on tvrdi da je telefonska komunikacija na privilegovanoj liniji između Šešelja i tima odbrane zloupotrebljena. To što ste vi izrekli ovde tvrdi i tužilaštvo. Odbrana ne postoji više. Pravo na posete, možete da računate da neće da postoji. Mi najavljujemo koja je ta operacija "Napred, Srbijo". To je sve nelegalno, paravojno, tajno. Nije ni nevladina organizacija. Gospođo Đukić-Dejanović, vi omogućavate nekome da sedi ovde i da se hvali svojim delima. Koje mu je delo?
Gospodine Krasiću, optužili ste me da kontinuirano kršim Poslovnik. Htela bih samo da vam kažem da sam u nekoliko navrata obrazlagala da su u sali prisutni isključivo poslanici i da sam, kao prva među jednakima, u obavezi da dam reč poslaniku, u skladu sa Poslovnikom. To i činim. Molim vas da više sa ovim sadržajem ne informišete javnost, jer i javnost i poslanici imaju tu informaciju. Shvatiću to kao zloupotrebu Poslovnika i izreći ću vam određenu meru. Gospodin Milan Avramović, a neka se pripremi Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Dame i gospodo, gospođo Đukić-Dejanović, u skladu sa članom 226. postavljam vam pitanje ko će vama da izrekne meru opomene ili neku vrstu sankcije zato što kažnjavate ili opominjete poslanike Srpske radikalne stranke da krše Poslovnik iako to nisu uradili? Dakle, ako vi kažete da je, u skladu sa članom 226, poslanik obavezan da veže svoje pitanje za tačku dnevnog reda, što apsolutno nije tačno, ko će onda vama izreći opomenu ili neku vrstu sankcije kada se tako ne ponašate? Ko će nadoknaditi one opomene i onaj novac koji ste uzeli poslanicima SRS zato što su sa ove govornice iznosili istinu? Hoćete li vi, u skladu sa članom 100, odgovoriti na moje prvo pitanje? Drugo pitanje, u skladu sa članom 225. tražim obaveštenje da li je udar koji je napravio građanin Nikolić bio udar na Srpsku radikalnu stranku, na tim za odbranu ili na samog predsednika Srpske radikalne stranke? Bilo koji odgovor da dobijem na ova tri pitanja, znaćemo o čemu se radi. Molim vas, pošto je vama poznato da su ti udari dobro inscenirani i izrežirani, ne dozvoljavajte da se ti udari sa ove govornice reklamiraju na takav način. Mi nismo mala deca da se ovde bavimo određenim stvarima bez razloga. Mi imamo svoje obaveze kao narodni poslanici. I građani imaju svoje obaveze kao građani. Kad građani postanu narodni poslanici, neka to svoje pravo ostvaruju, a mi, kao narodni poslanici u ovom sazivu, svoje pravilo ponašanja i rada ostvarujemo kao poslanici. Dakle, razdvojte te dve činjenice, ne spajajte tačku dnevnog reda sa članovima 225. i 226, iako član 225. i kaže da postoji takva mogućnost, i kaznite sami sebe.
Gospodine Avramoviću, u vezi sa mojim radom, Skupština se u danu za glasanje može izjasniti da li sam povredila Poslovnik, a vaše je legitimno pravo da to predložite. U vezi sa ostalim pitanjima, ocenjujem da se radi o političkim pitanjima, a ovde ne sedim da bih davala takve odgovore. Ako se nekada nađemo na istoj tribini ili u situaciji da možemo da imamo i politički dijalog, mogu da dam odgovor na ta pitanja, ali ne u Skupštini. Reč ima gospodin Slobodan Maraš. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se zbog povrede člana 100. ovog poslovnika, a u skladu sa članom 27. Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, vi ste povredili član 100. ovog poslovnika kada ste prvom govorniku u toku današnjeg dana dali reč. On nije citirao član Poslovnika, govorio je oko pet minuta. Nemam ništa protiv da bilo koji poslanik, a pogotovo da poslanici muslimanske veroispovesti čestitaju muslimanski praznik svim građanima muslimanske vere. Imam protiv kada predsednik Skupštine, tačnije predsednica koja nam se u početku svog mandata maltene zaklinjala, odnosno uveravala nas da će svi poslanici za nju biti isti, iz vladajuće koalicije ili iz opozicije... U kakvu mi situaciju dolazimo, gospođo Đukić-Dejanović? Sinoć je bila emisija na TV, vi ste putem tog medija pokušali da ubedite građane da je opozicija kriva za opstrukciju. Zaista, ovo što se dešava u Skupštini prethodnih dana ne interesuje nikog, pretpostavljam, osim onih koji vole da slušaju stvari koje spadaju u pikanteriju odnosa između nekih ljudi. Potpuno razumem i jednu i drugu stranu u tom sukobu. Potpuno razumem potrebu Srpske radikalne stranke da pokuša da ostvari svoja prava za koja misli da su joj ugrožena. Takođe, razumem i potrebu onih koji su formirali poslanički klub Napred Srbijo da odbrane svoje mandate. Vas ne razumem. Vi niste obezbedili prošle nedelje 126 poslanika da objedinite raspravu. Tada biste imali samo pet sati za raspravu o svim tačkama dnevnog reda. Vi ste dozvolili da se o svakoj tački dnevnog reda raspravlja po pet sati. Znači, kriva je vladajuća većina. Nije kriva opozicija. Vi ste danas započeli dan tako što ste dozvolili kršenje Poslovnika. Prvi poslanik koji je izašao i prekršio Poslovnik nije citirao član po kome se javio i pričao je pet minuta. Šta vi očekujete da će se dalje dešavati u ovoj skupštini? Kako ćete vi bilo koga ubediti da ste prema svima isti ako ćete nekom oduzimati bukvalno u trećem minutu reč ili ga prozivati da ne priča u skladu sa tačkom dnevnog reda? Sve je stvar dogovora. Trebalo bi da se dogovorite. Pokušavali ste prošle nedelje i niste uspeli da se dogovorite sa Srpskom radikalnom strankom. Treba da učinite napor i da idemo zajedno napred. Slušamo vaše najave da ćete povući sedam ili osam tačaka koje su zakazane za sledeću sednicu. Onda nabeđujete da je opozicija kriva zbog toga. Nije tačno. To je vaša nesposobnost; a kada kažem vaša ne mislim direktno vaša, gospođo Đukić, već nesposobnost vladajuće većine. Niste u stanju da obezbedite 126 poslanika, da objedinite tačke dnevnog reda i da izgurate dnevni red do kraja. Zato vas molim da se vi prvi pridržavate Poslovnika kako treba, a ne da ga kršite od samog početka radnog dana, a kada posle radni dan pređe u ono što niko ne želi da gleda i sluša, onda je kriva opozicija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Elena Božić-Talijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada je potpuno jasno, očigledno, imamo nesporan dokaz zašto vladajućoj većini ne odgovara da se vrate oteti mandati. Članovi 225. i 226, a čućete i konkretna pitanja na kraju.... (Predsednik: Morate prvo reći član. Izvinite, nisam čula. Hvala.) Članovi 225. i 226. Zašto vladajućoj većini ne odgovara da se vrate oteti mandati Srpske radikalne stranke? Zašto je Borisu Tadiću potreban Tomislav Nikolić i ova grupa građana koja u parlamentu ne predstavlja nikog? Uloga Tomislava Nikolića je da izvršava zadatke Borisa Tadića. On je trenutno na zadatku koji je još svojevremeno Đinđić dao Karli del Ponte a koji glasi - vodite Vojislava Šešelja i ne vraćajte ga nikad. Tomislav Nikolić uspešno obavlja i ovaj zadatak. Na osnovu lažnih transkripata, koje je Nikolić predstavio kao autentične transkripte sa sastanka stručnog tima koji pomaže odbranu Vojislava Šešelja, Vojislavu Šešelju je ukinuta privilegovana komunikacija, uskraćena mu je komunikacija sa pravnim savetnicima i sa članovima stručnog tima koji pomaže odbranu Vojislava Šešelja. Takođe, dovedene su u pitanje i sve posete, i posete porodice i posete pravnih savetnika. Na ovaj način je potpuno ugrožena odbrana Vojislava Šešelja, odnosno odbrana Vojislava Šešelja više ne postoji. Tomislav Nikolić je saučesnik haškog tužilaštva u pokušaju likvidacije Vojislava Šešelja, jer je to jedini izlaz za tužilaštvo koje je u ovom postupku protiv Vojislava Šešelja doživelo potpuni fijasko. Dakle, Tomislav Nikolić pomaže haškom tužilaštvu da nametne branioca Vojislavu Šešelju, a svi znamo da Vojislav Šešelj ni po cenu života neće pristati da mu se oduzme neprikosnoveno pravo da se sam brani. Dakle, Srpska radikalna stranka zahteva da se reši problem sa otetim mandatima Srpske radikalne stranke. I, pitanje za nadležne državne organe – ima li neko u ovoj državi nameru da reaguje na činjenicu da se u Haškom tribunalu krše ljudska prava građana Srbije ili ima nameru da neguje saučesnike haškog tužilaštva ovde u parlamentu?
Gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam završila u svom malopređašnjem javljanju ono što sam htela da kažem. U međuvremenu su se stekli uslovi i za repliku na diskusiju građanina Tomislava Nikolića, koji ovde sedi verovatno samo zato što ga poznaju ovi ljudi na obezbeđenju pa ga puštaju da uđe u salu, uvereni da je i dalje narodni poslanik. Svi narodni poslanici i građani Srbije znaju da on to više nije. I ranije je bilo, a danas je, nadam se, savršeno jasno koja je uloga Tomislava Nikolića u njegovom neuspelom pokušaju razbijanja Srpske radikalne stranke. Možda svi ovi ljudi koji su otišli sa njim do danas nisu ni bili svesni da svi skupa učestvuju u pokušaju Haškog tribunala da ubije Vojislava Šešelja. Sada im otvaram oči svima i skrećem pažnju građanima Srbije i nadležnim državnim organima da Tomislav Nikolić učestvuje, saučestvuje zajedno sa Borisom Tadićem, u pokušaju ubistva Vojislava Šešelja. Nikolić je malopre ovde rekao da je on pročitao u novinama da Vojislavu Šešelju nije zabranjena komunikacija, već mu je samo zabranjena privilegovana komunikacija. Nije šija nego vrat. On odlično zna šta znači obična komunikacija sa karticama, za koje kaže da ih je on nabavljao, a laže, pošto ne samo da nije slao pare za te kartice nego je opljačkao i kasu SRS i uvalio stranku u kredite, bez dozvole ijednog stranačkog organa. Ali, o tome ćemo drugi put i na drugom mestu, sada nam je prioritet da zaštitimo pravo na odbranu i život predsednika SRS. Dakle, Nikolić odlično zna da je privilegovana komunikacija jedina komunikacija koja Šešelju omogućava pravnu komunikaciju sa timom koji mu pomaže u odbrani i sa njegovim pravnim savetnicima. Ta komunikacija pomoću kartica, pri čemu on može da pozove bilo koga i bilo kada, podrazumeva da se ti razgovori slušaju, da mogu da se koriste sve činjenice i svaka izgovorena reč u toku tih razgovora, ali to ne znači mogućnost odbrane Vojislava Šešelja. Evo, ako slušaju, advokati znaju da komunikacija između advokata i njegovog klijenta, u ovom slučaju između članova tima za odbranu Vojislava Šešelja i Vojislava Šešelja kao nalogodavca tom timu... Vreme mi je isteklo, javiću se ponovo.
Gospođa Gordana Pop-Lazić. Zamolila bih da usmerimo našu pažnju i energiju na rad po dnevnom redu.
Javljam se povodom člana 104. Poslovnika, gospođo predsednice. Dokle god traju pokušaji da se ubije jedan nevin čovek ja mislim da ovaj parlament, a i srpski narod, nema značajniji posao. Dakle, svi oni koji su se okupili u nameri da pomognu Haškom tribunalu u tome moraju da znaju da to i te kako zaslužuje pažnju srpske javnosti. Ja dozvoljavam da novinari neke stvari ne razumeju, da pogrešno interpretiraju, ali ne mogu da razumem da neko ko je bio šef stručnog tima za odbranu Vojislava Šešelja ne razume šta je to privilegovana komunikacija. Dakle, to je mogućnost da Vojislav Šešelj govori o svemu, o zaštićenim i nezaštićenim svedocima, dokumentaciji koju ima njegov stručni tim, da daje savete, postupa po njegovim nalazima. Na bilo koji drugi način, upotrebom tih telefonskih kartica, koje i te kako koštaju, i pozivima koje on upućuje bilo kome od nas, a poziva razne ljude (i to ne samo članove stranke) da se informiše o mnogim stvarima, on ne može da govori o svom procesu. Može da vas pita - kako ste, šta radite, šta piše štampa, šta ima, šta narod govori, i to je ta priča. Ali, to nije odbrana. Dakle, od 2000. godine traje i sprovodi se namera da se Vojislav Šešelj potpuno izopšti iz političkog života, ako je moguće i da se ubije. Sada je, izgleda, došlo do toga. Zoran Đinđić je započeo, a, kakve li ironije, Tomislav Nikolić to mora da završi. Ja zaista ne znam kako taj čovek može da živi sa ... (Zoran Krasić, sa mesta: U Bulevaru Zorana Đinđića.) ...u Bulevaru Zorana Đinđića ... uopšte sa tom pomisli da učestvuje u tako nečemu. Šta je to što nekoga može da natera da tako nisko padne da učestvuje u ubistvu bilo kog čoveka, dakle nekoga koga nikada nije video, koga ne poznaje, a kamoli svog najbližeg prijatelja, predsednika stranke, nekog ko ga je stvorio, ko mu je pružio sve to što ima i ko je od njega napravio ime u ovoj državi. To je prosto nepojmljivo. Da li su to pare? Pravo da vam kažem, ne mogu da verujem ni da su pare. Taj čovek ima, rekao je sam, dovoljno para. Da li su to neke ucene? Znate šta, svako ima pravo da izađe u javnost i da kaže – ucenjuje me taj, taj i taj, a sada neka košta šta košta, ako sam kriv i ako hoće neko i da me ubije, neka me ubije, ja ne mogu protiv svoje savesti. Savest je ono što je najznačajnije u ljudskom životu, samo ljudi sa savešću mogu da izdrže. (Predsednik: Prekoračili ste vreme.) Evo, završavam. Oni kojima je savest ispod štikli, oni nemaju šta da traže u životu, nažalost.
Ima reč narodni poslanik Jadranko Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić, nemojte da teče vreme, hteo bih da vam dobronamerno skrenem pažnju na to da unosite ovde pometnju. Juče je vaša koleginica Čomić, koje nema ovde u klupi, dozvoljavala Tomislavu Nikoliću da izlazi za ovu govornicu, nije ga pitala za član Poslovnika, da bi na našu intervenciju rekla "pa ja to prozivam govornika u drugom, trećem minutu", a vi tražite da na početku diskusije kažemo po kom se članu javljamo. Znači, na ovo vam dobronamerno skrećem pažnju, dogovorite se kako nastupaju vaši saradnici za ovom govornicom.
Gospodine Vukoviću, ja imam manje iskustva od gospođe Čomić i da bih se pripremila za odgovor potrebno mi je možda više vremena nego gospođi Čomić, pa zato molim sve poslanike da se prvo pozovu na član, da bih mogla da vas pratim. Zahvaljujem.
Zato vas molim za ovo vreme. Javljam se po članovima 225. i 226, znači, obaveštenje. Molio bih vas da ne dobacujete. Budite pristojni kada govorimo o ozbiljnim stvarima. Možda za vas to nisu ozbiljne stvari, ali ja vam kažem da u ovoj skupštini neće biti mira ukoliko se nastavi ovo što se radi Vojislavu Šešelju uz pomoć ovih domaćih izdajnika. Nadam se, gospođo Đukić, da imate razumevanja za nas kada govorimo o ovoj temi, jer i vašeg predsednika su ubili u tribunalu. Kažem radi obaveštenja, što bi rekao građanin Nikolić - izašao da on da obaveštenje, znači, istina je sledeća. Ovo govorim zbog građana Srbije. Zamislite, čovek izađe za ovu govornicu i čudi se zašto je Vojislav Šešelj rekao da ga se stidi. Šef stručnog tima, jedini čovek koji je imao na raspolaganju stenografske beleške razgovora. Nekada je Vojislav Šešelj pitao njega za zdravlje i njegove porodice. Možda je zloupotrebio taj telefon. Pitao ga je kakvo je vreme u Beogradu i on iziđe i kaže – nije zbog toga, nego zbog svedoka. Moguće je, ako on računa sebe među te zaštićene svedoke. Insajder. Znači, dame i gospodo narodni poslanici, svi vi iz vladajuće koalicije, štošta negativno sam o vama mislio kada ste formirali ovu vladu, ali svi ste časniji ljudi: Čeda Jovanović, gospodin Palma, Velja Ilić. On je najnečasniji čovek u ovoj skupštini, čovek bez morala, Tomislav Nikolić. Videćete vi, gospodo "žuti", stidećete se. Vi sada zloupotrebljavate nešto što mi ne želimo da iznosimo, i to je naša sramota, što ne možemo da kažemo u kakvoj ste vezi vi sa ovim izdajnikom, vi i Boris Tadić; i Boris Tadić će se stideti kada otkrijemo.
Ima reč gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 101. i 173. Poslovnika Narodne skupštine. Član 101. reguliše pravo na repliku narodnog poslanika, a član 173. govori o javnosti rada Narodne skupštine. Htela sam da vam kažem da smo mi srpski radikali u većini hrišćani pravoslavne veroispovesti. Ima među nama onih koji su muslimanske veroispovesti, kao gospodin Spaho i njegova porodica. Ja im čestitam praznik. Ima onih koji su katoličke, protestantske veroispovesti. Mi smo odavno na Centralnoj otadžbinskoj upravi SRS doneli odluku, ako to želimo, a želeli smo svi mi koji smo pravoslavne veroispovesti, da položimo zakletvu pred Bogom i pred sveštenicima u mesnim crkvama ili u parohiji ili ovde u Sabornoj crkvi u Beogradu, kada dobijemo mandat od SRS, na čijoj listi smo izabrani. Ja sam tu čast kao hrišćanka i kao pravoslavka imala prvi put davne 1996. godine u crkvi Svetog Aleksandra Nevskog, pošto nam je tada sedište stranke bilo u Francuskoj ulici u Beogradu, a kasnije, nekoliko godina po izboru drugi put za narodnog poslanika (već sam u petom sazivu kao narodni poslanik izabrana na listi SRS - dr Vojislav Šešelj), u eparhijskoj crkvi u Šumadiji, u Kragujevcu, u crkvi Uspenija presvete Bogorodice. Svako od nas sa velikim ponosom gleda na te uramljene zakletve. Jednu mi je potpisao dr Vojislav Šešelj, tu prvu, a ovu drugu, u njegovom odsustvu, tadašnji zamenik predsednika Srpske radikalne stranke. Javila sam se da repliciram da bismo otklonili sve te gluposti i sve ono što danima piše u štampanim medijima i što se sada protura kao neka parodija u elektronskim medijima. Svako ko želi da veruje i ko želi, a mi pozivamo svakoga, da se zakune u crkvi, može to da radi, ako hoće. Ali, Tomislav Nikolić nema razloga da se boji jer se to odnosilo samo na srpske radikale, a on nikada pravi radikal nije ni bio. Prema tome, nema uopšte razloga da se boji, a boje se svi Boga i svega onoga što rade u životu, ako su nečasni i ako se poigravaju ljudskim sudbinama i životom, kao što on to sada radi, jer je insajder i želi da učestvuje, zajedno sa tužilaštvom, u ubistvu našeg predsednika dr Vojislava Šešelja. Pozivam se na član 173. Poslovnika. Molim ovu tehniku iz RTS-a, pazite dobro vi koji sedite u režiji, u miksu RTS-a, svaki put kada Tomislav Nikolić izađe za govornicu neka se pojave one kockice na ekranu, jer on je očigledno zaštićeni svedok tužilaštva. Molim vas da mu modifikujete glas kako se ne bi znalo ko je taj; ako može, u glas neke novinarke. Bila bih vam izuzetno zahvalna. Hvala.
Reč ima gospodin Krasić. Molim da omogućite da radimo i po dnevnom redu.
Gospođo Đukić-Dejanović, uvek kada se pozovem na član 27. Poslovnika pokušavam da vas ubedim da je pogrešio predsednik Narodne skupštine; sa vama, Slavicom Đukić-Dejanović, sa ove govornice nemam nikakve veze i nikakve odnose. Molim vas, nemojte moje intervencije povodom Poslovnika da shvatate na taj način. Znam da ste vi lično povređeni zbog ove situacije u kojoj se nalazite zahvaljujući jednom vašem zemljaku, ali molim vas, i to razgraničite. Napravili ste danas više grešaka. Osim onih standardnih, a to je da ste neke ovde predstavljali na način kako bi to oni hteli, a oni to nisu, gospodina Spaha ste uvredili time što ste rekli da je povreda dostojanstva moguća samo u Narodnoj skupštini. Tu ste u pravu, ali šta da radimo ako se u Narodnoj skupštini nađe građanin koji ne izađe za govornicu da nešto kaže, već preko svojih novina blati svoje dojučerašnje prijatelje, iznoseći neke stvari koje nisu istinite. Drugo, nemojte vi, gospođo predsedavajuća, da se ustežete. Slobodno vi možete mene da kaznite, da mi izreknete opomenu. Budite uvereni, tog momenta idem u vašu kancelariju da vam platim, ali nikada neću dozvoliti da rešenje o kažnjavanju potpiše Tomislav Nikolić, koji se lažno predstavlja da je predsednik Administrativnog odbora. Zapamtite još jednu stvar, pošto vrlo često govorite o pravnom putu: da biste znali koji je pravni put za ovu situaciju, pozovite ljude iz G 17 i Demokratske stranke. Da vas poučim šta se desilo. Imali su dva poslanika G 17 plus; aktivirane su njihove ostavke onog momenta kada je to moglo da prođe u Administrativnom odboru i oni su upućeni na Ustavni sud da se bore za svoja prava. Ovi što vas poučavaju, oni vas poučavaju tako – držite Nikolića za nelegalnog predsednika Administrativnog odbora kako bi se sve odvilo, pa neka ide SRS na Ustavni sud, valjda će za šest godina da dokaže. Za to vreme smo svi savremenici pokušaja ubistva, a znam da ste vi protiv ubistva. Juče ste nas optuživali da iznosimo laži, da klevećemo, da zloupotrebljavamo, da opstruišemo. Demantovalo vas je haško tužilaštvo, demantovao vas je Haški tribunal. Odmah po završetku sednice objavili su odluku – zahvaljujući Tomislavu Nikoliću, krenuli smo u prvu etapu eliminacije Vojislava Šešelja. Ko je odgovoran? Odgovorni ste i vi i Boris Tadić. Ovaj građanin ne može da bude odgovoran. Ne može taj građanin da bude odgovoran jer ... Pazite, on je dobio policijsku zaštitu. Od koga ga štite? Pa, došli smo do zaključka: Tadić mu je dao policijsku zaštitu da ne pobegne.
Reč ima gospodin Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 104. koji se odnosi na dostojanstvo Narodne skupštine. Pre toga želim da podsetim, a moj kolega Krasić je to još u svom uvodnom izlaganju rekao, danas je Dan Ujedinjenih nacija i to je još jedan razlog više da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Naime, Ujedinjene nacije i postoje zbog toga da se preko njih poštuju univerzalna prava čoveka, prava institucija, prava organizacija, prava država itd. Zato instituciji kao što je ovaj parlament želim da skrenem pažnju na to da se prava jedne organizacije kakva je Srpska radikalna stranka krše otimanjem njenih mandata. Uvek ćemo se boriti za ono što nam pripada i po Ustavu i po zakonu i po, ovde pomenutim, svim poveljama UN. Srbin se uvek borio za nešto što mu pripada. Srpski seljak, kada mu komšija pomeri među ili mu preore njivu, nije se uplašio, nije odustajao od toga, nego se, jednostavno, borio za to. Znamo da je danas na delu velika propaganda uperena protiv Srpske radikalne stranke, ali to nas, u svakom slučaju, neće uplašiti i zastrašiti. Borićemo se za ono što je naše. Mi se u toj svojoj borbi ne opredeljujemo prema tome kolika je propaganda i kolika je sila uperena protiv nas, nego se opredeljujemo prema tome šta branimo i za šta se borimo, a u ovom slučaju borimo se za naše mandate koje smo pošteno stekli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, i dalje se javljam na osnovu članova 225. i 226, pošto ne uspevam da završim ono što zapravo hoću da kažem. Nemam nameru da se bavim moralnim likom Tomislava Nikolića, jer sam i ja, kao svi srpski radikali i birači SRS, doskora bila ubeđena da Tomislav Nikolić zaista ima morala. Nažalost, njegov moralni pad je javno počeo 4. septembra i iz dana u dan taj čovek sve niže i niže pada. Vidimo to svaki dan u medijima. Videli smo to juče, kada je zgranuo celu Srbiju svojom diskusijom sa ove govornice. On ne odustaje od toga. Kada se pojavljuje u medijima sa nacionalnom frekvencijom onda valjda mora da sluša svog medijskog savetnika, pa vodi računa kako sedi, kako priča itd., a kada se pojavljuje u unutrašnjosti, u TV programima koji se ne gledaju na kablovskoj televiziji, onda se čovek opusti pa pokaže svoje pravo lice i govori o tome šta je ko kome rekao, ko je kada rekao ovo ili ono. Naravno, nećemo u to da se upuštamo jer smo ubeđeni da građane Srbije ne interesuje šta smo mi privatno razgovarali sa Tomislavom Nikolićem. Znate, mnogo godina smo bili skupa. Mnogo godina smo bili uvereni da pričamo sa prijateljem. Naravno, mnogo toga iz ličnog života smo rekli i mi njemu, ali i on nama. Nećemo mi to da koristimo ni da zloupotrebljavamo, mi govorimo o onome za šta smo ubeđeni da je interes većine građana Srbije, interes svih pravdoljubivih ljudi ne samo u Srbiji nego i u svetu, a to je interes da se zaštiti život Vojislava Šešelja. Tomislav Nikolić, koliko god mu smetalo što to govorimo, Tomislav Nikolić je taj koji direktno ugrožava život Vojislava Šešelja. Već ga je dovoljno ugrozio tako što je zbog njegovih nastupa u javnosti, zbog iznošenja lažnih podataka, sekretarijat Haškog tribunala ukinuo privilegovanu komunikaciju Vojislavu Šešelju sa njegovim pravnim savetnicima i sa njegovim stručnim timom. Ako Tomislav Nikolić ima morala, a nema ga, suviše je nisko pao da bi uopšte mogao da govori kao čovek, onda bi sam mogao da objasni ono što ću ja kasnije, jer su tri minuta prošla.
Da vas samo obavestim da je poslanička grupa LDP za predstavnika po ovoj tački ovlastila narodnog poslanika Juditu Popović. Reč ima Radiša Ilić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu Poslovnika, član 226. Za ovo što ću reći pred narodnim poslanicima imam i pismeni dokaz; tražim i odgovore od pravosudnih organa, kao i od vas, gospođo predsedniče Narodne skupštine. O čemu se radi? Radi se o jednom falsifikatu koji su počinili upravo oni koji se predstavljaju ovde kao neka neformalna grupa, grupa građana, ne znam ni ja, i uzimaju nepravedno status narodnog poslanika od poslanika, odnosno mandata koji su pripali Srpskoj radikalnoj stranci. Lice koje je trenutno građanin, a predstavlja se kao narodni poslanik u ime ove nove poslaničke grupe, neovlašćeno je, posle prestanka ovlašćenja koja je imalo od SRS, zaključilo anekse ugovora o sporazumu i raskidu ugovora o regulisanju međusobnih odnosa sa odbornicima SRS. Dakle, ovo je urađeno 15. septembra, dan posle prestanka važenja svih ovlašćenja koja mu je ranije izdala Srpska radikalna stranka. Šta znači poštovanje zakonitosti od grupe Tomislava Nikolića koji se predstavlja da ima status narodnog poslanika? Tražim obaveštenje od pravosudnih organa, tražim obaveštenje i od vas, kako može neko da se predstavlja u ime nekog pravnog lica, u ovom slučaju SRS, da stoji iza pečata SRS sa datumom od 15. septembra, a isključen je iz SRS 12. septembra, sa prestankom svih ovlašćenja od 14. septembra i on dobro zna da nema više nikakvog ovlašćenja? Kao što se otimaju poslanički mandati tako se otimaju i odbornički mandati širom Srbije. Pre svega, moralno je da čovek sam shvati šta ne sme da uradi jer nije potreban nikakav zakon da mi nalaže nešto što je toliko očigledno. Da li bi bilo moralno i pošteno da, recimo, u rukama imam tapiju i potvrdu da posedujem nešto što sam u međuvremenu prodao i što više nije moje, pa da sa tom nevažećom potvrdom vršim dalje prevare i da obmanjujem građane? Kako bi reagovali pravosudni organi da je ovo delo počinio običan građanin? Čime se to služe dojučerašnje kolege? Meni na pamet ne bi palo da ovako nešto uradim, ali to je izgleda metod... (Predsednik: Vreme.) ... i način ponašanja onih koji otimaju mandate od SRS. Ako Tomislav Nikolić želi da gradi političku karijeru neka vrati mandate SRS, neka vrati odborničke mandate, pa neka krene od nule, kao što su mnoge stranke krenule na putu do Narodne skupštine. Zahvaljujem.
Izvolite, gospodin Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljam onu priču vezanu za neovlašćeno prebacivanje sredstava iz Ministarstva za rad i socijalnu politiku. Javljam se po članovima 225. i 226. i tražim obaveštenje od Ministarstva za rad i socijalnu politiku, javnog tužioca, a moramo uključiti i budžetsku republičku inspekciju, s obzirom na to da se radi o učinjenom krivičnom delu. Slična situacija desila se u opštini Inđija. Opština Inđija je Humanitarnom fondu Divac uplatila 100.000 evra, pored ovih preko 500.000 evra koje je uplatilo Ministarstvo za rad i socijalnu politiku. Postavlja se pitanje zašto se ta sredstva uplaćuju privatnom humanitarnom fondu kada i opština i Ministarstvo mogu sami da ta sredstva utroše za namene za koje su ta sredstva i predviđena budžetom Republike Srbije za 2008. godinu. Najverovatnije se radi o tome da se namiri sve ono što je Divac učinio u predizbornoj kampanji za predsednika Republike i za DS. To je krivično delo i zbog toga moraju nadležni državni organi učiniti sve da se to rasvetli i da se kazne svi oni koji su učestvovali u tome. Pored toga, verovatno ćemo naći još mnogo opština koje su uplaćivale u taj privatni fond. Kada govorimo o najvećem prekršaju koji je učinio Tomislav Nikolić i grupa koju je odveo moramo reći da je to učinjeno uz podršku vlasti. To je vidljivo, u poslednje vreme gotovo da nema nijednog medija, ni elektronskog ni pisanog, koji ne iznosi sve ono što govori Tomislav Nikolić. To ukazuje na direktnu spregu i vezu između aktuelne vlasti i Tomislava Nikolića. Tako je u svim pisanim medijima, a sada to čak prelazi i na sindikalna glasila, na glasila Udruženja pčelara itd., što dovodi to sve do apsurda. Kada govorimo o nenamenskom korišćenju sredstava, sva ta sredstva dobijaju se iz budžeta Republike Srbije, mislim na sredstva tih udruženja građana i raznih organizacija, i tu se radi o nenamenskom korišćenju sredstava. Zato pozivamo javnog tužioca da se ozbiljno pozabavi budžetskim sredstvima koja se nenamenski prelivaju, daju se tim organizacijama da bi se napravila zbrka u SRS. Nećete to učiniti; pozivam Tomislava Nikolića i sve one poslanike, naše bivše kolege, da vrate mandate onome kome pripadaju... (Predsednik: Vreme.) ... a to je Srpska radikalna stranka.
Gospodin Dragan Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 46. koji kaže: "Odbor za odbranu i bezbednost razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta iz oblasti javne i državne bezbednosti, izveštaj o radu Ministarstva unutrašnjih poslova o stanju bezbednosti u Republici Srbiji, dostavljen Narodnoj skupštini na njen zahtev, vrši kontrolu nad radom službi bezbednosti, kao i druga pitanja iz oblasti bezbednosti, u skladu sa zakonom". To citiram zato što mi ovde postavljamo pitanja koja su za SRS na prvom mestu, a to je život našeg predsednika Vojislava Šešelja, koji je ozbiljno ugrožen u Haškom tribunalu. Mi za to imamo nesporne dokaze i polako javnost dolazi do svih činjenica koje su vezane za Vojislava Šešelja. Nije Vojislav Šešelj prvi političar u Srbiji kome preti opasnost da će biti ubijen, već se to dešavalo. Pre svega, desilo se Zoranu Đinđiću. Jer, po svim ovim napisima u "Kuriru", postoji, izgleda, i druga verzija o tome ko je ubio Zorana Đinđića, još nemamo definitivno očigledne dokaze ko je to organizovao. Da su ti napisi vrlo blizu istine pokazuje ovih dana Haški tribunal tako što zahteva od "Kurira" da im dostavi od koga je dobio informacije kada su u pitanju oni transkripti razgovora koje je "Kurir" objavio baš vezano za Karlu del Ponte i Zorana Đinđića. Između ostalog, vi se sećate, ja sam to već jednom prilikom i rekao, prošla su dva meseca otkako sam uputio zahtev Bezbednosno-informativnoj agenciji da mi dostavi sve činjenice vezane za tri operacije prisluškivanja jednog broja građana, mislim da ih ima preko 40, nije uopšte bitno. Te operacije se zovu "Mačva", "Kaktus" i "Šumadija". Za svaku od ovih operacija postoje, imenom i prezimenom, operativci, znači, to ne može da se izgubi. Svi oni koji se bave ovim poslom znaju da postoji više mera zaštite, veći broj dokumenata koji se ostavlja na određena mesta. Međutim, ja do dana današnjeg ne dobijam informacije. Između ostalog, jedna od ovih operacija vezana je i za Zorana Đinđića. Zašto BIA izbegava da stavi na uvid neke stvari koje bi možda pomogle da mi... (Predsednik: Vreme.) Zašto izbegava da Odboru za odbranu i bezbednost dostavi te informacije? Kome je u interesu da se sakrije ili da se ne otkrije istina vezana za ubistvo Zorana Đinđića? Ovde su, kada je u pitanju Vojislav Šešelj, stvari nesporne. Evo imate ih, što bi se reklo, kao na dlanu. Sećate se kako ste nas napadali u početku, strani plaćenici, odmah optužujete itd. (Predsednik: Završite.) Evo, završavam. Nije prošlo mnogo vremena, kad u novinama informacija, a i samo priznanje, zato što su izgleda saznali da će to da izađe u novinama – da, sastao sam se sa američkim ambasadorom na jednom zatvorenom skupu. Ko je još bio? Ambasador Vatikana, ambasador Hrvatske, ambasador Albanije, ambasador Velike Britanije... (Predsednik: Govorite minut duže.) Izvinjavam se, samo da završim. (Predsednik: Molim vas, završite rečenicu.) Kakav je to zatvoren skup na kome prisustvuje čovek koji je očigledno u nečijim rukama i očigledno za nečije interese radi to što radi? Vi sami odgovorite, mi samo iznosimo činjenice. Vi sami sebi postavite to pitanje. (Predsednik: Molim vas, biću prinuđena da vam izreknem...) Izvinjavam se.
Narodni poslanik Slađan Mijaljević, a zatim gospodin Maraš Slobodan.
Poštovana predsednice, drage kolege, želim da vas obavestim, po članovima 225. i 226, da je u protekle dve nedelje iz prostorija našeg kluba SRS nestalo nekoliko tehničkih uređaja, odnosno kompjutera. Poslednji događaj se desio u petak - jedan od poslanika nam je odveo sekretaricu, a odneli su i kompjuter. Molim vas, sami znamo, kada uđemo u neku prostoriju i neku instituciju, da svaki od ovih stolova, stolica ili deo tehničke opreme na sebi nosi identifikacioni broj i na kraju svake godine se vrši neka provera i neki popis. Nemojte na kraju godine da se desi da moraju poslanici SRS da traže te sekretarice i da moraju da plaćaju te kompjutere. Molimo vas da nam vratite kompjuter, a sekretaricu možete da zadržite.
Gospodin Maraš, a zatim Krasić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede člana 200. ovog poslovnika Tačnije, petog septembra ove godine, ispred sebe imam stenogram sa te sednice, postavio sam pet pitanja ministru energetike gospodinu Škoriću. Prošlo je 25 dana. Ako mi dozvolite da citiram - "na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti". Citiraću vam stenogram: "Gospodin Škundrić, sa mesta: Nije predmet ovog sporazuma, ali ćete dobiti odgovor", da bi nakon toga predsednik Skupštine rekla: "Služba će dostaviti odgovor koji će stići." Znači, član 200. kaže: "Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Pisani odgovor Vlade, odnosno nadležnog ministra, dostavlja se narodnim poslanicima. Izuzetno, ako je u pripremi odgovora na poslaničko pitanje potrebno utvrditi određene činjenice čije utvrđivanje zahteva duže vreme ili složeniju analizu, rok za davanje odgovora na poslaničko pitanje može se produžiti, ali ne više od 30 dana." Iskreno se nadam da gospodinu Škundriću zaista pomažu njegovi saradnici i da pokušava da pronađe odgovore koji će nam razjasniti neke stvari. Ja sam tada postavio pitanja, tema je bila naftno-gasni sporazum, prvo pitanje od postavljenih je bilo – da li će "Jugorosgas" još uvek biti posrednik prilikom kupovine gasa između Srbije i Rusije? Drugo pitanje koje sam mu postavio, i ponovo tražim odgovor na to pitanje, jeste – da li je "Jugorosgasu" prilikom osnivanja data koncesija na razdoblje od 25 godina za izgradnju gasovoda, prodaju tranzita gasa od Pojata do krajnjeg juga Srbije, što uključuje i izgradnju gasovoda Niš-Dimitrovgrad preko kog je Srbija trebalo da se spoji sa Bugarskom? Treće pitanje koje sam mu postavio – zbog čega prethodna vlada, Vlada Vojislava Koštunice, i Ministarstvo energetike nisu reagovali na odluku Upravnog odbora NIS-a koji je poslao zahtev da se kupi 25% iz "Jugorosgasa", 25% akcija koje je tada prodavao "Progresgas trejding"? Podsećam vas da je "Progresgas trejding" za četiri miliona dolara prodao "Gaspromu" 25% svog udela u "Jugorosgasu" i da je "Gasprom" vlasnik 75% "Jugorosgasa", a godišnje to iznosi 35 - 40 miliona dolara samo za posredovanje. Takođe sam pitao, ko je uveo 2006. godine, po čijem nalogu je uveden "Jugorosgas" kao posrednik ... (Predsednik: Gospodine Maraš, prekoračili ste vreme.) Ja sam citirao Poslovnik. (Predsednik: Jeste, izvinjavam se, imate još deset sekundi.) Evo, ja ću ponovo pokušati da citiram član 200. Ako bilo ko u ovoj sali uspe da ga za deset sekundi citira, ja se više nikad neću javiti za reč. (Predsednik: Trideset sekundi ste prekoračili vreme.) Gospođo predsednice, niste korektni, po običaju. Ja vas molim, vi ste se ovde obavezali, po ovom stenogramu, kao i ministar energetike, da ja dobijem odgovor kao poslanik. Prošlo je 25 dana. Ovde stoji da najviše 30 dana može da prođe od momenta kada je postavljeno pitanje, i to da se odgovori u pisanom obliku. Molim vas da preduzmete sve što možete, pošto je on vaš partijski kolega, da dobijemo odgovor na ovo pitanje.
Zahvaljujem. Ponovo upućujemo Ministarstvu energetike, i ministru i njegovom kabinetu, pitanje, uz molbu da u predviđenom roku, to je još pet dana, gospodin Maraš dobije odgovor. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite. Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, upravo ste prekršili član 87. Poslovnika Narodne skupštine. Vi već danima pričate da poslanici opozicije, konkretno Srpske radikalne stranke, onemogućavaju da raspravljamo o dnevnom redu. Spremni smo da raspravljamo o dnevnom redu, ali nemamo predstavnika predlagača. Vi ste u obavezi, shodno članu 87, da napravite pauzu, da obezbedite prisustvo Boška Ristića da bismo čuli šta on ima da nam kaže o tim predlozima, pošto ovde ionako nemamo, o tome ćemo u nastavku da govorimo, predstavnika ni Visokog saveta pravosuđa, ni Velikog personalnog veća, ni Ministarstva pravde, a svi bi trebalo da se poređaju ovde, jer imamo šta da ih pitamo u vezi sa tačkom dnevnog reda koju pokušavate da započnete. Dakle, član 87. Poslovnika vas obavezuje i kaže da na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici i drugi predlagači zakona. Ovlašćeni predstavnik za sve ove odluke je Boško Ristić. On nije u sali, znači, nema uslova. Molim vas da javno kažete građanima Srbije da zbog "žutih" nismo u stanju da normalno radimo u ovom parlamentu, jer nije omogućeno narodnim poslanicima da čuju predstavnika predlagača. Posle ovog i posle onog kad niste imali kvorum za objedinjenu raspravu, molim vas da nikad više ne kažete ni vi ni gospođa Kolundžija javno da Skupština ne radi zbog opstrukcije, ili ne znam čega, od strane opozicije. Vi iz vladajuće koalicije, evo dokaza da ste odgovorni. I, kad pričate koliko košta skupštinski dan, ne znam sa kim ćete podeliti troškove zato što sad morate da napravite pauzu, jer nema uslova za nastavak rada po tačkama dnevnog reda.
Gospodin Krasić, po Poslovniku, a zatim gospodin Maraš, po Poslovniku, pa da pređemo na rad po današnjem dnevnom redu. Htela bih da kažem da se potpuno slažem i zahvaljujem na vašoj inicijativi, gospođo Radeta, da predstavnik predlagača bude tu. U svakom slučaju, lagodnije se tako radi, ali to nije obaveza, tako da ćemo mi nastaviti rad. Gospodine Krasiću, izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, nastaviću ponovo da vas ubeđujem da to što dobijate aplauze od ovih "žutih" ne znači da dobro primenjujete Poslovnik o radu Narodne skupštine. Vi ste ponovo prekršili ne samo član 27. nego još najmanje pet članova našeg poslovnika, ali ne želim da gubim vreme na citiranje pošto treba da budemo efikasni. Nije moguće da počne rasprava u Narodnoj skupštini ukoliko predlagač nekog zakona ili neke odluke ne iznese obrazloženje zašto se baš to predlaže. Ovde je predlagač gospodin Boško Ristić, ali on je izašao. Verovatno daje pravne savete Tomislavu Nikoliću. Gospođo Đukić-Dejanović, vi činite još težu povredu Poslovnika, člana 27. Naime, svi u Republici Srbiji, a i u inostranstvu znaju šta se dešava u Haškom tribunalu. U Haškom tribunalu se sprovodi tiha eliminacija i likvidacija Vojislava Šešelja. Vi ste omogućili jednoj grupi saučesnika u pokušaju ubistva da blokira Republiku Srbiju da ona zaštiti svog građanina. Svi smo dužni, kada znamo, vidimo ili čujemo da neko nekoga ubija, da stanemo u odbranu. Tražim od vas da stanete u odbranu Vojislava Šešelja, koga pokušavaju da ubiju u Haškom tribunalu. Prva mera koju vi treba da preduzmete jeste da SRS dobije mesto predsednika Administrativnog odbora i da Boris Tadić raspusti ove svoje produžene ruke koje guraju nož u leđa Vojislavu Šešelju u Haškom tribunalu. To je svima jasno. Nemojte da mislite da su građani Srbije kolektivne ubice. Vide oni šta se dešava, vide oni šta se radi u Srbiji. Ovde je napravljena koalicija koja treba da eliminiše Vojislava Šešelja, da uništi SRS, kako se ne bi niko u ovoj zemlji suprotstavio. Čemu? Čuli ste šta kaže Tadić – možemo mi da podelimo Kosovo i Metohiju. Čuli ste šta kaže načelnik Generalštaba – možemo mi da osvojimo to za jedan dan. Čuli ste šta kaže Pajtić – gotovo, Vojvodina ode. Zato je vama ovde potreban neko ko će da spreči pravu diskusiju, da se stvori utisak kod građana Srbije – evo, radikali traže nešto, zanovetaju nešto. Zna se pravni put: na ulicu ovi građani, pa neka na Ustavnom sudu dokazuju. Sve vam je rekao gospodin Nikolić, da mu je mandat u džepu, da je potpisao ostavku, da su ostavke tu, da ih je izgubio. Sve je jasno. Šta glumi ovde? Saučesnika u pokušaju ubistva. Vi obavestite vašeg Tadića, on će biti prvi na toj listi.
Gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nema nikakve razlike između Božidara Đelića i Boška Ristića. Razlika je u milionima evra. Otprilike su istog rasta, iz istog su "žutog preduzeća", Demokratske stranke. Sada ne možete, gospođo predsedniče, da se rukovodite dvostrukim aršinima. Ako vam je koleginica Radeta rekla da je, po članu 87, ovlašćeni predstavnik predlagača ovoga što je na dnevnom redu dužan da bude u sali, onda morate da se vratite na sednicu koja je održana pre 15 dana, kada je napravljena pauza da bismo negde u hodniku "ulovili" Đelića da dođe i da bude prisutan dok govorimo o tačkama dnevnog reda koje su tada bile u skupštinskoj proceduri. Ovako, mi nemamo informaciju gde se nalazi ovlašćeni predstavnik, a taj isti se drznuo, mislim na Boška Ristića, pre nekoliko dana, dok su poslanici SRS govorili o onome što je danas očigledno a to je da je Tomislav Nikolić instruisan od strane Borisa Tadića i Haškog tužilaštva da radi i na razbijanju SRS i na pripremi ubistva našeg predsednika dr Vojislava Šešelja... Boško Ristić je, čini mi se, rekao koleginici Radeti – zbog vas ne mogu da se razreše sudije kojima je istekao mandat na tim funkcijama unazad dve godine. Kolega Vlatko, baš mi je drago što ste vi ovde, zato što ste vi bili u istoj situaciji. Sećate se kada ste vi, čini mi se u prošlom sazivu Skupštine, bili ovlašćeni predstavnik predlagača; insistirali smo da dođete, da budete tu i napravljena je pauza (to je tada uradio Oliver Dulić), dok se ne pojavi u sali onaj ko je ovlašćen da nam predloži tačku dnevnog reda. Znate, ako neko kaže... Čula sam kada je potpredsednik Skupštine Gordana Čomić dobacila da nije u obavezi da prisustvuje. U obavezi je, zato što mi time urušavamo tok sednice i integritet Skupštine. Čekajte, šta će nam onda član 93? Član 93. reguliše po kojoj proceduri i kojim redosledom teče, lepo piše, sednica Narodne skupštine; ako je tu navedeno ko ima pravo da govori, kada, na koga se odnosi ograničenje, na koga se ne odnosi, onda je valjda logično da Boško Ristić bude u sali. Mene to ne iznenađuje. Taj čovek, Boško Ristić, zabeležen je u analima Skupštine Srbije kao neko ko je, uz ovog Nikolića, bio prava bruka na mestu predsednika Administrativnog odbora. U vreme dok je Boško Ristić bio predsednik Administrativnog odbora imali smo, dame i gospodo narodni poslanici, 308 narodnih poslanika. Takvog ste sada ovlastili, ali ako nemate boljeg, a nemate, bar ga privedite u salu, inače ne možemo da nastavimo i ne možemo da razgovaramo o ovoj tački dnevnog reda.
Gospodin Dejan Mirović, po Poslovniku, pa zatim gospodin Maraš.
Dame i gospodo, predsedniče, javljam se na osnovu članova 225. i 226, kao i povodom Dana UN, kršenja člana 6. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda i člana 14. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima. Sve ove odredbe garantuju pravo na odbranu, kao osnovno ljudsko pravo. Zato tražim obaveštenje od nadležnih organa povodom neovlašćenog objavljivanja stenograma, očigledno falsifikovanog, od strane pojedinih građana. Ljudska prava se ne smeju selektivno primenjivati. Ona važe i za doktora Vojislava Šešelja. Načelo političke korektnosti ne može biti jače od ljudskih prava. U tom smislu, iako je svima nama jasno, uostalom, to piše i jedan politički analitičar u današnjoj "Politici", da su samo SRS i narodnjački blok prava opozicija, zahtevam obaveštenje.
Gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede člana 104: "Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Pre neki dan smo imali tačku dnevnog reda - izbor Saveta Narodne banke. Naravno, zbog brzog završetka te tačke dnevnog reda sa vaše strane, mi nismo imali priliku da čujemo ništa od strane predlagača. Mi smo danas opet u situaciji da onaj ko bi trebalo da nam obrazloži ovaj predlog nije u sali. Zbog toga kažem da je u pitanju narušavanje dostojanstva Skupštine. Juče je gospodin Saša Janković, zaštitnik građana, bio prisutan ovde, obrazložio svoj predlog i nakon toga je komunicirao sa poslanicima sa skupštinske govornice. Šta mi očekujemo od bilo koga, kao narodni poslanici, kada narodni poslanik gospodin Ristić ne nađe za shodno da dođe ovde kao osoba koja bi trebalo da bude ovlašćena da obrazloži ovaj predlog? Zato vas molim da, u skladu sa članom 98. stav 3, date pauzu ili da bar dovedete gospodina Ristića. Zaista mislim da je krajnje degutantno da jedan od narodnih poslanika pokazuje ovakvo nepoštovanje narodnih poslanika i same Skupštine da ne nađe za shodno da dođe ovde na nekoliko minuta (jer obično sva ta obrazloženja traju nekoliko minuta) i da nam obrazloži taj predlog. I, naravno da ćemo onda nastaviti da radimo u skladu sa dnevnim redom. Samo se bojim jedne druge stvari – da je sve ovo što se dešava u proteklih sedam do deset dana, u stvari, urađeno u jednoj lepoj režiji i da to odgovara nekom sasvim drugom. Znači, ponavljam, niste uspeli da obezbedite 126 poslanika i da objedinite raspravu, a nakon toga optužujete opoziciju da vrši opstrukciju. Sada ne poštujete Narodnu skupštinu, ne dovodite onoga ko bi trebalo da obrazloži ovu odluku, odnosno ovaj predlog. Predsednice Skupštine, vi ste za to odgovorni. Kao što kaže gospodin Krasić, nije ovde u pitanju Slavica Đukić-Dejanović, ovde je predsednica Skupštine u pitanju. Vi ste odgovorni za ovo. Nemojte da snosite posledice zbog toga što ste primorani da radite neke stvari ili su vam, jednostavno, vezane ruke. Jednom uradite nešto što vam predlaže opozicija i što je konstruktivno – dovedite Boška Ristića, koji je ovlašćen da obrazloži ovaj predlog, ili dajte pauzu dok on ne dođe. Hvala.
Narodni poslanik se pozvao na član 98. stav 3. koji glasi: "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima, ako to Narodna skupština zaključi." Dakle, radi se ili o previdu pri izricanju povrede ili o očiglednoj nemogućnosti da se na osnovu pozivanja na taj član 98. stav 3. donese bilo kakva odluka. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, javljam se po članu 103, u vezi sa članom 48. i nadležnostima odbora. Ovde je traženo da predsednik Odbora za pravosuđe bude ovlašćeni predlagač. Samo sam htela da pojasnim da Odbor za pravosuđe... Zaista, mi smo pozvali Boška Ristića da dođe, ukoliko postoji potreba da se da neki odgovor, naravno. Ne sporim da on treba da bude tu. Samo hoću da objasnim da ove predloge ne utvrđuje Odbor za pravosuđe. Dakle, među ovim predlozima odluka za razrešenje neki su doneti na lični zahtev; tu su odluke koje su doneli Republički javni tužilac, Veliko personalno veće, koje je utvrdilo razloge za razrešenje, dakle, odluku o tome je donelo Veliko personalno veće, pa opet Veliko personalno veće, zatim, Visoki savet pravosuđa... Dakle, postoje nadležne institucije koje donose odluke o razlozima prestanka dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Ne radi to skupštinski Odbor za pravosuđe, iako će zaista Boško Ristić, kao predsednik Odbora, biti prisutan.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, povreda Poslovnika, a posle njega narodni poslanik Miroslav Petković, takođe povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 225. i 226. Poslovnika. Pitanje je na neki način u vezi sa dnevnim redom i odnosi se na neažurnost, odnosno svesno kršenje Ustava i zakona od strane nadležnih, pa i pravosudnih organa. Dakle, postavljam pitanje nadležnim državnim organima, pravosudnim i organima tužilaštva – šta su državni organi uradili konkretno u pogledu zaštite građana Srbije u haškom kazamatu, sa posebnim osvrtom na zaštitu ljudskih prava našeg predsednika dr Vojislava Šešelja? Dame i gospodo, moderni egzekutori nemaju maske, ne skrivaju svoje lice. Ranije je to bilo drugačije. Da kažem samo da, na primer, u muzeju voštanih figura "Madam Tiso" u Londonu postoji jedna prostorija u kojoj se prikazuju metode izvršenja smrtne kazne u svetu. U toj prostoriji egzekutori, dželati skrivaju svoje lice onim maskama, onaj koji povlači onu polugu od giljotine, kao i onaj koji povlači polugu prilikom izvršenja smrtne kazne na električnoj stolici. Međutim, šta se dešava sa modernim egzekutorima u današnje vreme? Oni apsolutno ne skrivaju svoje lice, čak imam utisak da žele da im se lice vidi. Primer jedan: onaj što je naredio direktno bombardovanje Srbije, kada je poginulo blizu 3.000 nevinih žrtava a i dan-danas nevine žrtve umiru zbog bombi sa osiromašenim uranijumom, nije želeo da skrije svoje lice. Naprotiv, mi smo ga videli odlično. Primer dva: moderni egzekutori u haškom kazamatu, a i van haškog kazamata, u Srbiji, ne žele da sakriju svoje lice, mi ih odlično vidimo. Da li je to zbog pomodarstva ili nečeg drugog, vreme će pokazati. Hvala.
Narodni poslaniče, pitanje u vezi sa informacijom koju ste tražili može biti prosleđeno samo Ministarstvu pravde, a ne pravosudnim organima direktno. Da li se slažete da se, uz moje dodatno objašnjenje, u vaš stenogram unese izmena da se obraćate Ministarstvu pravde sa zahtevom da vam se da informacija o tome ko i na koji način brine o statusu ljudskih prava Vojislava Šešelja u Međunarodnom sudu za ratne zločine? Da li ste saglasni da se tako menja stenogram vašeg izlaganja? (Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, povreda Poslovnika, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na povredu Poslovnika, član 87, u vezi sa članom 93. stav 3. Naime, članovi Odbora za pravosuđe zahtevaju da se pojavi predsednik Odbora za pravosuđe Boško Ristić zato što se danas raspravlja o veoma bitnim stvarima. Naime, na današnjem dnevnom redu je razrešenje gotovo stotinu nosilaca pravosudnih funkcija. Mi na sednici Odbora za pravosuđe nismo imali potreban materijal i nismo mogli da vidimo, kao članovi Odbora, zbog čega su određeni kandidati, bilo da na lični zahtev treba da budu razrešeni, bilo da su ispunili uslove iz Zakona o radu, bilo da su bili razrešeni zbog nesavesnog obavljanja dužnosti... Dešavalo se da članovi Odbora potpuno različito glasaju, čak i za nosioce određenih pravosudnih funkcija koji su u paketu išli, da za trojicu glasaju, a da za dvojicu ne glasaju. Zbog toga je bitno da gospodin Ristić ovde bude prisutan da bi mogao pre svega narodnim poslanicima, naravno, samim tim i članovima Odbora za pravosuđe, da pojasni zbog čega su za određene predloge glasali, a za određene predloge nisu glasali. Zaista nismo imali priliku da na samom Odboru vidimo o čemu se tu radi. Zato kažem, vrlo je bitna stvar i bitna je tema; mi razrešavamo ljude sudijskih i tužilačkih funkcija, ne razgovaramo danas o asfaltiranju Jadranskog mora, pa tražimo da bude izvestilac odbora prisutan. Znamo da je to bila do sada praksa. Molim ovog puta predsednika Odbora da na narednim sednicama, kada bude zakazivao i kada se bude raspravljalo o ovim stvarima, članovi Odbora za pravosuđe dobiju kompletan materijal kako bi adekvatno mogli na samom odboru da raspravljaju. Na ovaj način želimo da pomognemo i ostalim poslanicima koji žele danas da učestvuju u raspravi o ovoj tački dnevnog reda. Hvala.
Narodni poslanik... Ako sam dobro razumela, pozvali ste se na član 93. stav 3? 87. stav 3? Molila bih da mi se dostavi stenogram o tome na koji član se pozvao narodni poslanik, pošto sam čula - član 87. Član 87. glasi: "Na sednicama Narodne skupštine pored narodnih poslanika učestvuju i članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove." Nije sporno da ste se pozvali na član 87, 93. stav 3... Zahvaljujem na mogućnosti da potvrdite da sam vas dobro čula. Ne vidim osnov da upotrebite povredu tog člana za prisustvo predsednika Odbora za pravosuđe, kao ni u članu 87, a u vezi sa članom 93. stav 3. Dobro sam čula. Dakle, pošto je narodni poslanik Zoran Krasić odustao od izricanja povrede Poslovnika, da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Povreda Poslovnika, narodni poslanik Srđan Spasojević. Narodni poslanik Dragan Todorović izriče povredu Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Naravno, pre svega zato da se javnost u Srbiji obavesti da Boško Ristić kao predsednik Odbora za pravosuđe mora biti prisutan kada su ovako bitne tačke dnevnog reda ovde na dnevnom redu. Ja bih zamolio da me ne ometate. Dakle, i u prethodnom sazivu Narodne skupštine uvek je bilo problema, ja sam to isticao na prvim sednicama obe skupštine, da je Boško Ristić uvek pravio probleme u radu Odbora za pravosuđe. Ja sam siguran, gospođo Kolundžija, ukoliko sada pozovete Boška Ristića, da će vam on reći da je na naplatnoj rampi. Bio sam član Odbora za pravosuđe i uvek smo imali problema sa kvorumom, uvek smo imali problema sa njegovim dolascima. Prema tome, ništa nije neuobičajeno. To je jedna stvar koja se apsolutno stalno dešava kada je u pitanju Boško Ristić. Ja samo apelujem na to da je zaista neverovatno to što stalno tog čoveka određujete za predstavnika Odbora za pravosuđe. To je izuzetno važan posao i prisustvo takvog čoveka na ovoj sednici je izuzetno važno, postoji niz pitanja koja treba da postavimo. Materijali nisu pravovremeno dostavljani, nemamo obrazloženje zbog čega se nosioci pravosudnih funkcija u Srbiji razrešavaju i zbog čega im prestaje dužnost. Prema tome, zaista bih vas zamolio, kao šeficu poslaničke grupe DS, da pozovete Boška Ristića da dođe ovde. Poslanici Nove Srbije žele da učestvuju u radu, ali zaista mislimo da je apsolutno nemoguće raditi ovde ukoliko predsednika Odbora za pravosuđe nema kada se radi o ovako važnim tačkama dnevnog reda. Hvala.
Narodni poslanik traži informaciju o tome gde je Boško Ristić, a istovremeno je dao informaciju o tome gde je Boško Ristić, tako da ja ne mogu da vam pomognem dodatnim objašnjavanjem. Da li je još neko od narodnih poslanika istakao povredu Poslovnika? (Ne.) S obzirom na to da informaciju o tome gde se nalazi narodni poslanik Boško Ristić nismo uspeli da nađemo ni narodni poslanik Srđan Spasojević, ni ja, onda će... Narodni poslanik Dragan Todorović kaže da će tražiti sastanak Odbora za odbranu i bezbednost, i informacije, dva odbora, da bi stavio tačku dnevnog reda. Koje vrste, narodni poslaniče Dragane Todoroviću? Da li vam treba pomoć što se tiče zakazivanja Odbora za bezbednost? (Ne.) Zahvaljujem. Dakle, određujem pauzu od 30 minuta, od 12.00 do 12.30. U 12.30 nastavljamo rad sa predsednicima, odnosno ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa po tački dnevnog reda koja je u toku. Prva ima reč narodna poslanica, potpredsednica, Judita Popović. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 12.30]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice po dnevnom redu. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodna poslanica Vjerica Radeta dobacuje da prvo treba da pitam da li predstavnik predlagača želi reč? Pogledajte stenogram, to pitanje je već postavljeno na sednici Narodne skupštine. Narodna poslanica dobacuje da ga nije bilo. To onog ko predsedava ne mora da zanima. Dakle, po Poslovniku, redosled postavljanja pitanja o davanju reči za govornicom Narodne skupštine je, prvo, da se pita predlagač. Pošto je to pitanje postavljeno, sednica je tekla, uz izricanje povreda Poslovnika i sada je na redu, po Poslovniku, davanje reči predsednicima, odnosno ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa. Da li žele reč ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, sada ste pokušali da objasnite situaciju na jedan, vama svojstven, način. Naravno, niste u pravu. Treba da znate da onda kada vidite da nema predstavnika predlagača ne možete da ga pitate da li želi da govori. Naravno, bili ste u obavezi da to uradite sada kada je on tu. Dobro, nije to prvi put da kršite Poslovnik. (Predsedavajuća: Molim vas da izreknete koju odredbu Poslovnika sam prekršila, ako smatrate da jesam.) Gospođo Čomić, čini mi se da ste mi dali reč kao ovlašćenom predlagaču predstavnika poslaničke grupe SRS. Da vas nešto naučim: imam 20 minuta kao predstavnik predlagača, po Poslovniku, ovde da koristim. Tih 20 minuta mogu ovde da ćutim, ako mislim da je to poruka narodnim poslanicima i poruka građanima Srbije. Nemojte da pametujete na koji način, na koji Poslovnik, koji član ... Zaista, previše sebi dozvoljavate. Dozvolite mi da koristim 20 minuta, kao ovlašćeni predstavnik SRS, čiji je predsednik dr Vojislav Šešelj, pravo koje imamo po Poslovniku Narodne skupštine. Najpre bih želela da se osvrnem, čisto da podsetim građane Srbije, na to ko je odgovoran za to što u Srbiji gotovo ništa ne funkcioniše. Odgovorna je vladajuća većina, a pre svega DS. To nije samo kada je u pitanju pravosuđe, to je slučaj kada je u pitanju bilo koja oblast društvenog života. Zašto naglašavam odgovornost Demokratske stranke kada je u pitanju nesređeno stanje u oblasti pravosuđa? Imamo vrlo često, poslednjih meseci, izjave i intervjue predsednika Vrhovnog suda gospođe Škero, koja se na izvestan način žali da je rad pravosudnih organa usporen ili na neki način ograničen zbog nefunkcionisanja Narodne skupštine. Potpuno razumem gospođu Vidu Petrović-Škero, svakako da ona kao predsednik Vrhovnog suda teško može da organizuje rad sudova kada mi tek danas, u nekim slučajevima nakon godinu i više dana, raspravljamo o razrešenju nosilaca određenih sudijskih i javnotužilačkih funkcija. Kada se govori o odgovornosti u parlamentu, onda jasno mora da se zna čija je to odgovornost. U ovom slučaju to je nesporno odgovornost Demokratske stranke ili, bolje reći, neodgovornost Demokratske stranke. Pokušali smo danas, i uspeli smo, da ubedimo skupštinsku većinu da o ovoj tački dnevnog reda ne možemo da govorimo bez ovlašćenog predlagača. Ovlašćeni predlagač je predsednik Odbora za pravosuđe i upravu gospodin Boško Ristić. Njegovo je apsolutno pravo da ništa ne govori ili da kaže ako ima šta da kaže, ali je njegova obaveza da bude prisutan tu kada se govori o tački dnevnog reda za koju je ovlašćen. Ovde je trebalo da budu i neki drugi ljudi. Mi smo na Odboru za pravosuđe i upravu govorili o tome. Kada govorimo o razrešenju dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija, ili postavljenju, svejedno je, mi ovde moramo da imamo ispred sebe i prave predstavnike predlagača, a to su članovi Visokog saveta pravosuđa, Velikog personalnog pravosudnog veća ili ministra pravde, kao jednog od članova Visokog saveta pravosuđa. Nisu bili prisutni ni na Odboru za pravosuđe, nisu prisutni ni danas na sednici Narodne skupštine. Moguće je da nisu ni obavešteni, ali u svakom slučaju, ovo je javna kritika i predstavnicima pravosudnih organa koji su morali ovde da budu prisutni da bi nam odgovorili na neka pitanja na koja Boško Ristić, kao predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, sasvim sigurno ne može da odgovori jer nije mogao da odgovori na ta pitanja kada smo o tome govorili na sednici Odbora za pravosuđe i upravu. Prema članu 5. stav 2. Zakona o proglašenju Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije obavezno je bilo da u toku drugog zasedanja, nakon izbora Vlade, Narodna skupština uskladi sa Ustavom zakone koji se odnose na primenu odredaba Ustava na sudove i javna tužilaštva, i to zakone kojima se uređuje organizacija i nadležnost sudova, izbor i prestanak funkcije predsednika sudova i sudija, Visoki savet sudstva, organizacija i nadležnost javnih tužilaštava, izbor i prestanak funkcije javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i Državno veće tužilaca. Nijedan od ovih zakona nije donet, iako je prošlo vreme kada smo bili u obavezi da donesemo ove zakone. Istina je da član 6. kaže da se primenjuju zakoni koji su sada na snazi dok se ne donesu ovi gore navedeni zakoni. Ali, znate, ovo ne može da traje beskonačno. Očekujemo ozbiljnost i odgovornost od vladajuće većine i kada su u pitanju predlozi zakona, a ne da mi u dnevnom redu dobijemo predloge nekih odluka, za koje ne mislim da su nebitne. Mora Vlada Republike Srbije da vodi računa o prioritetima. Prioriteti su utvrđeni Ustavom i Zakonom za sprovođenje Ustava koji sam citirala. To je obaveza vladajuće većine i to je obaveza Vlade Republike Srbije. Ne znam da li gospodin Boško Ristić može da odgovori narodnim poslanicima i građanima Srbije zašto Srbija nema državnog tužioca. Imamo jednog čoveka u funkciji vršioca dužnosti. Više ne znam u koju godinu je prešlo njegovo vršenje dužnosti. Stalno u pravosuđu imamo neki problem, u koji svrstavamo i Ustavni sud, uslovno rečeno. Podsećam koliko dugo smo bili, u dva navrata, bez Ustavnog suda; pa smo već jedanput bili bez državnog tužioca; pa smo sada opet bez državnog tužioca. Ne znam, zaista, kako uopšte neko može da kaže da je Srbija pravna država i da u Srbiji funkcionišu te državne funkcije. Očigledno je da to nije tačno i mi upravo o tome želimo da govorimo. Neko je možda mislio, kada je predlagana ova tačka dnevnog reda, šta tu ima da se priča. Neki ljudi su podneli zahtev da se više ne bave pravosudnim funkcijama, nekima je odavno došlo vreme da budu penzionisani, za neke se čak kaže da se predlaže da se razreše zbog nesavesnog vršenja sudijske funkcije. Dakle, to je i te kako bitno. Verujte, koliko god je bitno da raspravljamo kada se postavljaju neke sudije na te funkcije, toliko je bitno i da raspravljamo kada su u pitanju razrešenja sa tih funkcija. Pitali smo na Odboru za pravosuđe i upravu da li imamo obrazloženje nekih sudija ili javnih tužilaca koji to već odavno nisu, iako formalno nisu razrešeni od tih funkcija, a odgovornost zašto oni nisu i formalno razrešeni je isključivo na gospodinu Oliveru Duliću, pošto ste videli u materijalu da su ovi materijali u Narodnoj skupštini bili u proceduri skoro godinu dana, možda i više od godinu dana. Dakle, gospodin Oliver Dulić je tada, kao predsednik parlamenta, procenio da je to nebitno i da narodni poslanici ne treba o tome da raspravljaju. Šta je posledica toga? Posledica je da imamo jednu grupu bivših sudija ili tužilaca koji su već odavno stekli uslove za penziju i koji u međuvremenu, pretpostavljam, tako je gospodin Ristić rekao sa ovog mesta, primaju plate, a ne penzije. Pitanje na koje bi nam odgovor dala (Boško Ristić sigurno ne može) gospođa Vida Petrović-Škero, pošto državnog tužioca nemamo, ne znam koga drugog da pitamo, ili gospođa Malović, ministar pravde, jeste pitanje – da li u našim sudovima i javnim tužilaštvima rade još uvek ljudi koji su stekli pravo na penziju? Ako rade, onda je to nedopustivo, jer kako mogu da sude, recimo, neke sporove iz radnog odnosa ili bilo koje druge sporove ako su i sami stekli pravo na penziju? Ako ne rade, onda pitam na koji način će snositi odgovornost gospodin Oliver Dulić, Boris Tadić i Demokratska stranka, vladajuća većina uopšte, za to što ti ljudi umesto penzija primaju plate. To je onda potpun poremećaj u budžetu Republike Srbije, da ne pričam o strukturi budžeta; u svakom slučaju, jasno vam je da plata i penzija, jasno je i građanima Srbije, nije isto. Dakle, to su pitanja na koja nam danas, sasvim izvesno, niko u ovoj sali ne može dati prave odgovore. Možda će neko da pokuša, ali to može samo neko od lica koja sam malopre pomenula. Imamo, takođe, predlog da se razreši dužnosti neki bivši sudija ili javni tužilac, na lični zahtev. Pitanja na koja bismo želeli da čujemo odgovore, ali nažalost, nemamo koga da pitamo i zato se obraćam pre svega javnosti, građanima Srbije, pitanja na koja nemamo odgovor jesu – koji su razlozi zbog kojih su ti ljudi podneli zahteve za razrešenje funkcija. Ako je neko samo napisao "tražim da se razrešim sudijske funkcije, sa danom tim i tim", onda zaista niko nema pravo da tog nekog pita zbog čega je poželeo i tražio da se razreši funkcije, ali svakako smo u tom slučaju bili u obavezi da to uradimo u roku od 30 dana od dana podnošenja tog zahteva, a ovde vidite u materijalima da imamo zahteve koji su stariji i od godinu dana. Tu se postavlja pitanje u kom su statusu sada ti ljudi. Iako su rekli da sa tim i tim datumom, pre sedam meseci recimo, ne žele više da vrše tu funkciju, da li su oni i dalje sudije i tužioci? Ako nisu, recimo, pretpostavljam da su u najvećem broju slučajeva advokati, kako mogu da budu advokati ako nisu razrešeni sudijskih funkcija? Ko je te ljude doveo u situaciju ili da budu potpuno u nerešenom pravnom položaju ili da, bez svoje krivice, krše propise, ili da primaju platu, a da ne rade svoj posao, ili da ne mogu da rade drugi posao pa da ne primaju nikakvu platu, pa je onda egzistencija njihove porodice dovedena u pitanje. To su pitanja na koja očekujemo odgovore, ali nažalost, u ovoj sali danas nema ko da nam odgovori na ta pitanja. Vrlo su interesantni, pogledajte, predlozi odluka o razrešenju dužnosti, recimo, jednog predsednika suda. Namerno neću da govorim o imenima, ali predlog je da se razrešava dužnosti predsednika suda zbog nesavesnog vršenja dužnosti, neki predsednik suda u Srbiji. Imamo ovakvih predloga i za sudije i za javne tužioce. U obrazloženju ovakvog predloga dobijamo prepisan član 69. Zakona o sudijama gde je utvrđeno da se predsednik suda razrešava te dužnosti ako nesavesno ili neuspešno vrši tu funkciju, a nesavesnost se pre svega ogleda u propuštanju da se uspostavi pravilan i blagovremen rad suda i spreče postupci štetni po nezavisnost ili ugled suda. Ovo je neozbiljno i neodgovorno. Tražimo odgovor na pitanje da li su svi ovi predlozi odluka o razrešenju sudija ili predsednika sudova ili javnih tužilaca... Veliko personalno veće je navodno u postupku utvrdilo da su oni nesavesno vršili funkciju. Pitamo, u čemu se ogleda ta nesavesnost? Da li su nesavesni zato što nisu pristali, kao, recimo, gospođa Gordana Božilović, da im Nataša Kandić diktira odluke? Da li su nesavesni zato što nisu pristali da ispune neki nalog koji im je dala ministar Malović, koja će ostati čuvena po tome što je potpisala nalog za izručenje Radovana Karadžića? Da li su u pitanju sudije koje nisu mogle da izdrže pritiske tajkuna, pritiske izvršne vlasti? Da li su u pitanju sudije koje su zaista bile nesavesne, ali mi ne vidimo na ovom papiru u čemu se ogleda ta nesavesnost? Da li je taj sudija nekog suda, o čijoj sudbini mi danas treba da odlučujemo i da glasamo, jedini sudija u tom konkretnom sudu koji je nesavesno obavljao svoju funkciju? Da li neko ko je predlagač ovoga može da nam tvrdi da su sve sudije u tom sudu, bar u proseku, ako ne iznad proseka, veoma savesne, a samo je ovaj nesavestan, ali mi opet ne znamo iz kog razloga. Za ovakve odluke, da sam na vašem mestu, na mestu vas koji ćete glasati za ovo, nikada ne bih glasala. Vi se dovodite u situaciju da ispunjavate naloge Borisa Tadića koji svoju diktaturu sprovodi i u sudovima i bez pravog obrazloženja. Samo se vi smejte, a pitajte se čije porodice dovodite u situaciju da ostaju bez hleba zato što ćete vi... Možda je ovo zaista ovako, ali da li vi koji ćete da glasate za ovo imate dokaz da je ovo ovako? Da li možete da tvrdite da apsolutno sve sudije u Subotici rade fenomenalno svoj posao, osim predsednika suda kojeg hoćete da razrešite? Ja ne govorim ni za ni protiv, govorim samo primere i govorim principijelno i skrećem vam pažnju da odbijanjem ovakvih odluka... Vi ste, valjda, skupštinska većina i trebalo bi da odbijate ovakve predloge odluka, da tražite, kao vladajuća većina, od Velikog personalnog veća konkretne podatke zašto je neko od sudija bio nesavestan pa danas vi treba da ga razrešite, a ne da se pretpostavlja, da se priča po gradovima Srbije – onog su predložili zato što nije "žuti", onog su predložili zato što mu je predsednik opštine to i to tražio a on nije izvršio. Dakle, vrlo neozbiljno, vrlo neodgovorno prema obavljanju posla narodnog poslanika a, bogami, i prema porodicama ovih ljudi. Sve su ovo živi ljudi, koji imaju svoje porodice. Ukoliko su zaista nesavesno obavljali svoje funkcije, treba da budu razrešeni; ako su u vršenju funkcije vršili krivična dela, treba krivično da odgovaraju. Ali, ako je sve to izostavljeno a u pitanju je samo to što se neko nekom ne dopada partijski ili što neko nije ispunio nečiju želju, nekog tajkuna, da donese ovakvu ili onakvu presudu, ili nekog iz Vlade Republike Srbije... Ja sada nikog ne sumnjičim, samo govorim šta sve može kao pretpostavka da se pojavi kada su ovakve odluke u pitanju. Ubeđena sam da ste i vi svesni da sam potpuno u pravu kada ovo izgovaram, ali šta ćete, vi ovde niste u funkciji narodnih poslanika već u funkciji izvršilaca Borisa Tadića. Da nije tako, onda biste i vi bar ovog vršioca dužnosti (ako nemamo pravog) državnog, odnosno javnog tužioca upozorili da se nešto dešava u Narodnoj skupštini, da se nešto dešava u Haškom tribunalu; upozorili biste ih da ovde sedi jedna grupa građana koji su oteli mandate SRS, čiji je predsednik dr Vojislav Šešelj, i koji na taj način i iznošenjem neistina u javnosti saučestvuju u ubistvu Vojislava Šešelja. Ističe 19. minut, ali moje kolege će koristiti vreme da govore i o Brunu Vekariću, i o Vukčeviću, i o tome kako su se tribunalizovali sudovi u Republici Srbiji, a pre svega i najviše od svih ovaj Specijalni sud za ratne zločine, koji je specijalan samo po tome što njegove sudije i tužioci primaju znatno veće plate od svojih kolega koje rade u okružnom sudu, a potpuno su isti, samo što su ovi poslušnici sistema, ranije poslušnici Karle del Ponte, sada Serža Bramerca. Dakle, kolege poslanici, dvadeseti minut je prošao vrlo brzo. O ovome bi moglo da se govori, verujte, satima. Skrećem vam pažnju, još jedanput razmislite i sami o ovome što sam u ime poslaničke grupe SRS govorila i naterajte vladajuću većinu da se prizove zakonu.
U prepodnevnom delu sednice narodni poslanik Milorad Buha je, na osnovu članova 225. i 226, zahtevao informaciju koja mu je potrebna za današnji rad. Jedan deo te informacije je pribavljen, ili celokupna informacija, pa molim, po istom članu, narodnog poslanika Mehu Omerovića, predsednika Odbora za rad i socijalna pitanja, da da informaciju narodnom poslaniku Miloradu Buhi i Narodnoj skupštini. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, dozvolite mi da se na trenutak udaljim od teme koja je na dnevnom redu. Naprosto, koristiću svoje petominutno poslaničko pravo da u svojstvu predsednika Odbora za rad i boračka i socijalna pitanja Skupštine Republike Srbije, a radi informisanosti građana Srbije koji gledaju ovaj prenos, dam neke dodatne informacije. Naime, moj uvaženi kolega Buha je u prepodnevnoj raspravi, sa pravom, jer on ponajbolje poznaje stanje i položaj u kome se nalaze izbegla i raseljena lica u Srbiji, a ima ih, nažalost, preko 300.000 iz Hrvatske, i sa Kosova i Metohije, zatražio neka obaveštenja i informacije. U tom kontekstu i zbog kolege Buhe, a još više zbog ovih interno raseljenih i izbeglih lica i zbog građana Republike Srbije, dozvolite mi da dam povratnu informaciju, da je tako nazovem. Vlada Republike Srbije je još 29. novembra 2007. godine usvojila Informaciju o namerama za obezbeđivanje dostojanstvenih stambenih rešenja za izbeglice i interno raseljena lica koja su smeštena u kolektivnim smeštajima u Republici Srbiji. Podsetio bih građane Srbije daSrbija još uvek ima 84 kolektivna centra, u njima je preko 7.500 lica koja su došla sa područja koja su bila ratom ugrožena. Ovim licima još uvek je potrebna značajna asistencija u procesu lokalne integracije, odnosno u procesu obezbeđivanja dostojanstvenog života. To se pre svega odnosi na najteže probleme, a oni su vezani za stanovanje i zapošljavanje. Najteža situacija, naglašavam, ubedljivo najteža situacija je u ova 84 kolektivna centra, s obzirom na to da su u njima uglavnom ostala stara i posebno ugrožena lica kojima je neophodna i dodatna pomoć svake vrste. Posle razgovora koje su Vlada Republike Srbije i resorno Ministarstvo za rad i socijalnu politiku obavili sa Komesarijatom za izbeglice, koji snosi sve troškove ishrane i smeštaja ovih lica u kolektivnim centrima, a sa ciljem da im se pomogne u rešavanju problema, prvenstveno stanovanja, Ministarstvu rada i socijalne politike i Vladi Republike Srbije obratila se Humanitarna organizacija "Divac", sa zahtevom da se razmotri mogućnost participacije Ministarstva za rad i socijalnu politiku u rešavanju ovog problema. Ova humanitarna organizacija je planirala čitav niz aktivnosti u 2007. i 2008. godini kojima bi se prikupljala sredstva i usmeravala za dalje obezbeđivanje dostojanstvenih stambenih rešenja za ova lica koja su smeštena u kolektivnim centrima. Ministarstvo finansija je utvrdilo da postoji mogućnost da se za ovu svrhu, s obzirom na to da se radi o rešavanju problema jednog od najugroženijih delova populacije, iz sredstava budžetske rezerve može angažovati 40 miliona dinara. Ujedno je predloženo da ova sredstva budu uplaćena na poseban račun Humanitarne organizacije, odakle bi ona bila namenski trošena, a njihovo namensko korišćenje pratiće nadzorni odbor. Nadzorni odbor je sastavljen od dva predstavnika Ministarstva rada i socijalne politike i Humanitarne organizacije "Divac" i ovim nadzornim odborom predsedava predstavnik Ministarstva rada. U kontekstu i u svetlu ove informacije, Vlada je na toj sednici donela zaključke kojima se prihvata ova informacija o namerama za obezbeđivanje dostojanstvenih stambenih rešenja za izbeglice i interno raseljena lica. Zatim je prihvaćen i Okvirni sporazum o obezbeđivanju pomoći za dostojanstvena stambena rešenja za izbeglice i interno raseljena lica. Ovlašćeno je Ministarstvo rada i socijalne politike da sa ovom humanitarnom organizacijom potpiše okvirni sporazum. Sredstva za realizaciju sporazuma, u iznosu od 40 miliona, obezbeđena su iz sredstava tekuće rezerve u okviru Razdela 21 - Ministarstvo rada i socijalne politike, funkcija 090, socijalna zaštita koja je neklasifikovana na drugom mestu u ekonomskoj klasifikaciji 472 - naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta. Veoma je važno, i time ću završiti, poštovane kolege poslanici, da je ova akcija deo velike humanitarne aktivnosti i akcije koja je bila pokrenuta, o kojoj je naša javnost u više navrata u protekloj godini i u ovoj godini bila obaveštavana, da bi se kupile napuštene kuće u selima za izbeglice iz ovih kolektivnih centara, o čemu je bilo reči. Mislim da je takođe važno posebno naglasiti da je osim sredstava koja je obezbedila Vlada Republike Srbije, dakle, ovih 40 miliona dinara, veliki broj domaćih privrednih subjekata i pojedinaca prikupio skoro isti iznos od blizu 40 miliona dinara, tako da, realno govoreći, prikupljena su sredstva od oko milion evra, koja treba da služe za kupovinu kuća za ova lica. Odbor za rad i socijalnu politiku će u svom daljem radu nastaviti da prati stanje i aktivnosti što se tiče ovih najugroženijih slojeva stanovništva. Ja bih zaista voleo, i molim kolegu Buhu, ukoliko je u mogućnosti, da se uključi i da nam pomogne, pošto znam da izuzetno prati ovu situaciju; na svaki način bi nam pomoć, i Odboru za rad i socijalnu politiku, mogla dobro doći. Kompletnu informaciju i kopiju ću dostaviti kolegi Buhi. Još jednom se izvinjavam i zahvaljujem svima na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, izricanje povrede Poslovnika, pa narodna poslanica Nataša Jovanović, pa onda narodni poslanik Milorad Buha, ako je povreda Poslovnika. Povreda Poslovnika?
Dame i gospodo narodni poslanici, ističem povredu Poslovnika, člana 104. koji u svom 1. stavu kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Skupštine i vrlo konkretno se obraćam gospođi Kolundžiji, jer smatram da je ona prekršila dostojanstvo Skupštine. Pre ove pauze od pola sata gospođa Kolundžija je izašla za ovu govornicu i pokušala da brani nešto što je neodbranjivo. To pokazuje i odluka predsedavajućeg Skupštine, gospođe Čomić, da prekine sednicu, jer dostojanstvo Skupštine nije poštovao ni poslanik Boško Ristić, nije bio prisutan u sali kada mu je to bila dužnost i obaveza. Zbog svega ovoga smatram, gospođo Kolundžija, da nemate pravo da izlazite više za ovu govornicu i da nam delite lekcije o pravima i dužnostima poslanika. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ne možete sa govornice da se bilo kome obraćate, poslaniku iz bilo koje poslaničke grupe, da nema pravo da se obraća Narodnoj skupštini. To je narušavanje dostojanstva Narodne skupštine. Svi narodni poslanici imaju prava da se obrate Narodnoj skupštini.) Gospođo Čomić, da ste mi dozvolili da završim ono što sam hteo da kažem mislim da ne biste imali potrebu za takvom reakcijom. Vi ste konstantno inspirisani potrebom da od ove skupštine pravite soare; to ste pokušali u petak sa gospodinom Martinovićem, to ste pokušali malopre sa gospođom Vjericom Radetom, to sad pokušavate da uradite sa mnom. Stvarno ne želim da ulazim u polemiku ni sa vama, ni sa gospođom Kolundžijom, ne želim da izazivam repliku, niti bilo šta drugo, samo govorim i obrazlažem svoje reklamiranje povrede Poslovnika. Što se tiče moje opaske vama da pravite soare, to vam kažem zbog toga što nijednu vulgarnu ili nepristojnu reč nisam upotrebio, niti gospođa Radeta, niti u petak gospodin Martinović. Ako hoćete da pričamo, možemo da pričamo, ali iza vrata ove sale, nije problem i ne bežim od toga. Ali, nemojte da me prekidate, jer nisam nijednom prekršio Poslovnik u kontekstu upotrebe ružnih, vulgarnih, nepristojnih reči, da biste me prekidali. Dozvolite mi da završim ono što sam započeo. Gospođo Kolundžija, mislim da o pravima i dužnostima poslanika najviše imate potrebe da obavite razgovor u svom poslaničkom klubu. To je pokazao gospodin Ristić malopre, to pokazujete i vi i cela vaša poslanička grupa, s obzirom na to da, na predlog predsednika Skupštine, kojeg ste izabrali, niste bili u stanju da sakupite svoje poslanike i da raspravu o svim ovim tačkama dnevnog reda objedinite. Što se tiče prava poslanika, Srpska radikalna stranka i svi njeni poslanici dobro vladaju Poslovnikom i to su vam pokazali u poslednja tri dana. Budite sigurni, vladajući dobro Poslovnikom nastojaćemo da svoja prava na svih 20 mandata koje ste nam oteli, direktno ili indirektno, povratimo i da konačno povratimo izbornu volju građana u pravoj i originalnoj formi kakva je bila posle 11. maja. Hvala.
Povredu Poslovnika izriče narodna poslanica, potpredsednica Skupštine Nataša Jovanović.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nisam tražila povredu Poslovnika, već sam se javila po Poslovniku. Ako mi dozvolite, vrlo ću kratko, po članu 1. Poslovnika koji reguliše prava i obaveze narodnih poslanika, da dam jedno objašnjenje, tek toliko da napravim komparaciju... (Predsedavajuća: Narodna poslanice Nataša Jovanović, reč po Poslovniku se može dobiti samo ako narodni poslanik uoči povredu procedure tokom rada sednice, kada dobija reč da govori o povredi Poslovnika. Vrlo dobro znate sve članove Poslovnika koji to regulišu. Dakle, ako želite reč po povredi Poslovnika, samo u tom slučaju je možete dobiti. Javljanje po Poslovniku ne postoji definisano u Poslovniku Narodne skupštine; izrecite koji je član Poslovnika povređen.) Član 104. (Predsedavajuća: Izvolite.) Član 104. Poslovnika – povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine i narodnih poslanika u prepodnevnoj diskusiji nekih lica koja su ovde identifikovana od strane službe i vas kao narodni poslanici, a oni su građani, isključeni članovi Srpske radikalne stranke. Koliko oni vređaju dostojanstvo ne samo svakog srpskog radikala, već svakog mladog, nacionalno svesnog građanina Srbije, govori činjenica da se u ovim satima dok mi razgovaramo u Narodnoj skupštini Republike Srbije u centru Kragujevca, kod sedišta naše šumadijske eparhije, održava akcija koju organizuje Savet za omladinu i sport gradskog odbora SRS. Dakle, u centru Kragujevca je u ovom trenutku najmanje 30 mladih ljudi, studenata kragujevačkog Pravnog fakulteta (neki su već diplomirani pravnici), koji prikupljaju potpise za peticiju podrške prof. dr Vojislavu Šešelju, koju želimo da uputimo predsedniku Ruske Federacije i Ministarstvu inostranih poslova Ruske Federacije, da se dr Šešelju koji brani otadžbinu i srpstvo pred Haškim tribunalom ne nametne branilac, kao što to imaju nameru da urade ovi zlikovci u Hagu, u čemu im svesrdno pomaže onaj koji je bruka za Kragujevac, isključeni, bivši član SRS - Tomislav Nikolić. Sada su njegove namere prozreli i prepoznali, pošto su sve maske pale, i kragujevački radikali i moji cenjeni sugrađani. Za razliku od njega, ovi ljudi koji su budućnost Srbije svojom aktivnošću na ulicama grada Kragujevca i odlazeći u kuće ljudi koji žele da ih prime... A, verujte mi da ljudi, prateći sve ovo što se dešava i šta je sve učinio Tomislav Nikolić da pomogne zlikovcima u Hagu da se omete proces odbrane našeg predsednika, sa još većim žarom i još većom istinom u srcu, u borbi za slobodu celog našeg naroda, ne samo za slobodu Vojislava Šešelja, rade ovako časnu stvar. Zato pozivam ne samo sve Kragujevčane, već sve građane Srbije, da se priključe ovim mladim ljudima, aktivistima SRS i svim srpskim patriotama, u borbi za ono što nam je najsvetije, a to je sloboda našeg naroda. Ako pogledate član 23. Ustava Republike Srbije koji reguliše slobodan razvoj ličnosti i slobodu, videćete da neki ljudi ovde, koji se lažno predstavljaju kao narodni poslanici, ne žele slobodu ni za koga. Oni žele samo interes za sebe, za svoj džep, za svoje najbliže saradnike, za odmetnike koji su u trenutku kada se sprema ubistvo našeg predsednika učinili sve da idu naruku upravo tim egzekutorima i onima koji nam ne daju da živimo kao normalan narod. Mi se sutra priključujemo našoj delegaciji u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Nije slučajno onaj izveštaj Monitoring komiteta skinut sa dnevnog reda. Šta mislite, zbog čega? Zato što se u najvećem delu tretira i položaj državnih institucija i Narodne skupštine, ali se najviše tretira pitanje Kosova i Metohije. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Završavam. Otkud to da baš u ovom trenutku Boris Tadić izlazi sa idejom, koju je prvi put izneo Dobrica Ćosić 1994. godine, o podeli Kosova i Metohije? Mislim da je danas, naročito kada razgovaramo o tome šta rade Ujedinjene nacije i pominjemo taj njihov dan, trebalo da otvorimo to pitanje i da se ne čuje samo naš glas... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... nego i glas vas drugih koji ste glasali za ... [[Isključen mikrofon.]]
Narodna poslanice, poštovanje Narodne skupštine i poštovanje odredaba Poslovnika Narodne skupštine kaže da je vreme tri minuta. Narodna poslanica kaže da joj je drago što je opomenuta u trenutku kada priča o Srbima sa Kosova i Metohije, što je netačno. Opomenuti ste u trenutku kada ste govorili 30 sekundi duže od Poslovnikom određenog vremena, rekli da završavate i u četiri minuta, što je minut duže od dozvoljenog vremena, takođe niste završili. To jeste kršenje člana 104. stava 1. koji nas sve obavezuje da poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine. To dostojanstvo se pokazuje poštovanjem Poslovnika Narodne skupštine, na prvom mestu. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, izricanje povrede Poslovnika, a posle njega narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvalio bih se gospodinu Mehu Omeroviću koji je dao dodatne informacije vezano za 40 miliona dinara datih u humanitarne svrhe. Nije mi bila namera da oponiram ili da na bilo koji način kritikujem humanitarnu akciju. Namera mi je da se zahvalim svim onim ljudima koji učestvuju u tim humanitarnim akcijama. Ovde ću spomenuti gospodina Dragana Tarlaća, koji je uložio ogromna sredstva u obnavljanje jednog od najstarijih srpskih manastira u Hrvatskoj, manastira Krka; zatim, u izgradnju nekoliko crkava u Hrvatskoj. Pored toga, moramo spomenuti i Vladimira Radmanovića, koji takođe ulaže, kao i sve druge sportiste i ljude dobre volje koji pomažu izbeglom i prognanom stanovništvu, izbeglicama iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske. Moramo ovde spomenuti način na koji je to učinjeno. Znači, moramo sagledati i pravnu i finansijsku stranu. Kada govorimo o pravnoj strani, onda moramo reći sledeće: državna sredstva koja se ulože u izgradnju i kupovinu kuća, stanova i drugih nekretnina ostaju državno vlasništvo. Onog trenutka kada država uloži ta sredstva u stambeno zbrinjavanje korisnici tog prostora ostaju, u pravnom smislu, korisnici, ali ne i vlasnici. Kada to radi privatni fond, u ovom slučaju je to Humanitarni fond "Divac", onda je to vlasništvo ili humanitarnog fonda ili privatnika. Mi tako transferišemo državna sredstva u privatnu namenu. Mi to, shodno odredbama Zakona o svojinskim odnosima, ne smemo učiniti. Sa finansijskog aspekta ne smemo to učiniti zato što mi imamo organ koji je nadležan za obavljanje tih poslova. To može raditi Ministarstvo za rad i socijalnu politiku, to može raditi Komesarijat za izbeglice. Uzmite Humanitarnu organizaciju "Divac" – ona nema više od dva do tri čoveka; mi u državnoj strukturi imamo na hiljade radnika koji rade te poslove. Sada treba da dozvolimo nekoj humanitarnoj organizaciji da ona odlučuje kome će dodeliti, ko je prioritetan u smislu obezbeđenja tih sredstava i obezbeđenja stambenog prostora. Ne smemo dozvoliti da to rade privatni fondovi sa državnim sredstvima. Prigovor ide u tom pravcu. Znači, ne smemo u pravnom smislu dozvoliti prelivanje državnih sredstava iz budžeta Republike Srbije u privatne fondove. To ne smemo, ako imamo državnu instituciju koja se bavi tim poslovima. Dalje, u pravnom smislu je to klasično pranje novca, bez obzira na svu humanost o kojoj možemo govoriti na ovaj ili na onaj način.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević, izricanje povrede Poslovnika, a nakon njega narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević.
Poštovano predsedništvo, drage kolege, malopre je potpredsednica Skupštine Gordana Čomić dajući objašnjenje uvaženoj potpredsednici Nataši Jovanović rekla da narodni poslanik ima pravo da se javi po Poslovniku samo ukoliko reklamira da je prekršena procedura ili neki član Poslovnika Narodne skupštine. Mislim da je pogrešila, a nadam se da će mi neko od pravnika, pošto nisam pravnik, dati dodatno obaveštenje. Recimo, član 225. Poslovnika kaže: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnih poslanika. Radi potpunijeg obaveštenja, narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine i informativni i dokumentacioni materijal o pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine i o drugim pitanjima iz delokruga rada Narodne skupštine". Član 226: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem čelu se nalaze, koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Ova dva člana govore o tome na šta narodni poslanik ima pravo, ne govore o tome da je prekršena procedura po Poslovniku. Kada se javi i traži da mu neko da odgovor od svih ovih funkcionera, za bilo koje pitanje koje se pojavilo juče, prekjuče, nakjuče, on dobija informaciju. Znači, nije prekršen Poslovnik. Zašto neko mora stalno da se javi i da kaže da je prekršen Poslovnik, ako traži informaciju o nečemu? Po čemu je prekršen Poslovnik? Ne govori se da je prekršen Poslovnik. Prestanite da nas terorišete sa mesta predsedavajućeg, molim vas.
Davanje reči povodom povrede Poslovnika je na osnovu člana 100. i taj član je primenjivan kad god neko od narodnih poslanika podigne Poslovnik, kao znak sekretaru Skupštine i predsedavajućem da želi da dobije reč po povredi Poslovnika. Sada je narodni poslanik utvrdio da članovi 225. i 226. nisu povreda Poslovnika. Dakle, ne može oba, ne možete i da dobijate reč povodom povrede Poslovnika i da govorite o stvarima koje nisu povreda Poslovnika. Vi ste, uz moju ličnu zahvalnost, dali argumentaciju da se praksa koju smo uveli (i koju ne smatram lošom), da se govori o članovima 225. i 226. tako da se vezuju za tok sednice a ne za prava i dužnosti narodnih poslanika, sada vrlo eksplicitno, u stenogramu ćemo videti, pomogli svima da se odlučimo. Povreda Poslovnika je povreda Poslovnika, član 100, a traženje i dobijanje informacije ne predstavlja predmet stava 1. člana 100. Dakle, ne biste mogli da dobijate reč po pravu prvenstva za povredu Poslovnika. Kada sam rekla da ne može po Poslovniku, i ne može. Praksa koju smo uveli, što isto ne smatram lošim, jeste da narodni poslanici koriste članove 225. i 226. da bi dobili informacije koje su im potrebne za rad na sednici. Oni će, uz zahvalnost što je to vaša sugestija, biti tako primenjivani, a narodni poslanici koji izriču povredu Poslovnika dobijaće reč čim se jave i čim prethodni govornik završi izlaganje. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević, ako je u pitanju povreda Poslovnika.
Javljam se radi reklamiranja povrede Poslovnika, člana 226. Ne želim da citiram član 226. koji je više puta danas citiran u Skupštini, ali bih htela da citiram član 46. Ustava Republike Srbije, koji se odnosi na slobodu mišljenja i izražavanja, a u skladu se sa članom 226. Poslovnika Narodne skupštine. Sloboda mišljenja i izražavanja, član 46: "Jemči se sloboda mišljenja i izražavanja, kao i sloboda da se govorom, pisanjem, slikom ili na drugi način traže, primaju i šire obaveštenja i ideje". Znači, ovaj član Ustava je u skladu sa članom 226. Ukoliko poslanicima SRS dr Vojislava Šešelja zabranjujete pravo koje im pripada po članu 226. Poslovnika, vi kršite i član 27. Poslovnika Skupštine, kao i član 46. Ustava Republike Srbije. Doktor Vojislav Šešelj je godinama upozoravao na to da strane obaveštajne službe ne miruju i da će pokušati da unište SRS. Marionetsko-izdajnička grupa sa građaninom Tomislavom Nikolićem je Srpskoj radikalnoj stranci ukrala mandate. Zato smatramo da je legalno, moralno, časno, demokratski, po zakonu i Ustavu, da nam se vrate ukradeni mandati. Međutim, izgleda da vladajućoj koaliciji to ne odgovara. Građanin Tomislav Nikolić je saučesnik haškog tužilaštva u pokušaju likvidacije Vojislava Šešelja. Tomislav Nikolić pomaže Haškom tribunalu da krši osnovna ljudska prava dr Vojislava Šešelja time što pokušava da mu se nametne branilac i da ga na taj način ubiju. Komunikacija Vojislava Šešelja sa njegovim pravnim timom je ukinuta zahvaljujući Tomislavu Nikoliću, a pitanje dana je kada će biti zabranjena i komunikacija sa porodicom. Na kraju, Srpskoj radikalnoj stranci je najvažnije da odbrani svog predsednika prof. dr Vojislava Šešelja i da spreči njegovo ubistvo u haškom kazamatu. Ponavlja se situacija koja se desila pre pauze. Ovog puta gospodin Boško Ristić je napustio ovaj uvaženi parlament i na taj način je povredio član 104. Poslovnika time što ne uvažava ovaj parlament, ne uvažava poslanike koji redovno sede u ovoj skupštini, a on nema vremena ni onda kada je obavezan da sedi. To je omalovažavanje ne samo ove skupštine nego svih građana Srbije. Zbog toga vas molim da na neki način ukažete na grešku koju ovaj gospodin pravi već drugi put.
Tri minuta i trideset sekundi, s tim što mi niste ostavili prostora za ispunjavanje obaveze po Poslovniku Narodne skupštine. Pozvali ste se na članove 225. i 226. i pri tom niste ni od koga tražili nikakvu informaciju. To je zloupotreba Poslovnika i nepoštovanje Narodne skupštine. Molim vas da se to ne čini, iz prostog razloga što se za govornicu izlazi sa pozivom da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 100. stav 1, članu 104. stav 1. i članovima 225. i 226. i unapred oslobađam predsedavajuću obaveze iz člana 100. stav 3, ne mora ništa da mi objašnjava.
Narodni poslaniče, ovo što izričete za govornicom Narodne skupštine je nepoštovanje Narodne skupštine. To je ponašanje koje je nedopustivo za bilo koga ko se na iste članove poziva. Dakle, niti ste u poziciji da bilo koga oslobađate bilo kog prava, niti ste u poziciji da bilo kome branite bilo koje pravo. Dobili ste reč da izreknete povredu Poslovnika. Molim vas da se u okviru dobijene reči, a poštujući Poslovnik, izražavate za govornicom.
U redu, onda mi objasnite kada ja iskoristim moja tri minuta; član 100. stav 3. možete da iskoristite.
Narodni poslaniče, nije ni na vama, ni na predsedavajućem da odlučujete koji član i koji stav se može ili ne može iskoristiti. Molim vas, zaista, da razumemo da vrlo grubo kršite dostojanstvo Narodne skupštine načinom na koji se obraćate za govornicom Narodne skupštine.
Meni sad stvarno nije jasno, gospođo predsedavajuća, ja vas oslobodih, a vi se ljutite. Kažem, u redu...
Izričem vam opomenu, narodni poslaniče.
Da li treba odmah da platim ili ćete to odbiti tamo?
Narodni poslanik vrlo dobro zna da se po Poslovniku Narodne skupštine kazne nakon izrečene opomene i odluke o njima donose isključivo na Administrativnom odboru. Narodni poslanik Dragan Todorović dobacuje da ne mora da zna. To da narodni poslanici ne moraju da znaju šta piše u Poslovniku Narodne skupštine mi svedočimo već danima. Izvolite, narodni poslaniče.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo razjasnili ovaj galimatijas, da pređemo na član 226. gde kaže – narodni poslanik treba da traži objašnjenje i obaveštenje od nadležnih. Tražim od potpredsednika, nažalost, lažnog Šćepana malog, prema tome i lažnog potpredsednika Narodne skupštine, Božidara Delića da mi objasni sledeće. Danas je u "Pravdi" i još nekim novinama izašla izjava Božidara Delića u kojoj je on, parafraziram, rekao da se već mesec dana zna da će dr Vojislavu Šešelju biti uveden branilac, advokat. Otkud to da Božidar Đelić, pardon, Božidar Delić, doduše, nema velike razlike između njih, otkud to da Božidar Delić zna već mesec dana da će dr Vojislavu Šešelju biti uveden advokat, kada ni pretpretresno veće još ne zna, jer nije zasedalo, nisu utvrdili koja su mišljenja sve tri sudije, i onda ne zna još uvek da li će dr Vojislavu Šešelju biti uveden advokat? Da li je to gazda Božidara Delića i gazda Haškog tribunala, ovom je pre rekao a ovom će naknadno da kaže? Zahtevam da se pod hitno utvrdi otkud Božidar Delić zna da će Vojislavu Šešelju biti uveden advokat.
Odgovor na to pitanje koje ste postavili ne može da vam da ni predsedavajući Narodne skupštine niti ijedan od državnih organa. To morate pitati narodnog poslanika i potpredsednika Narodne skupštine Božidara Delića lično. Narodni poslanik Momir Marković nije zadovoljan odgovorom. Molim da se u stenogramu stavi da se glasa o povredi Poslovnika. Ko je prekršio Poslovnik, narodni poslaniče? Da je predsedavajuća Narodne skupštine narodna poslanica Gordana Čomić prekršila Poslovnik po citiranim odredbama. Narodni poslanik izlazeći iz sale dobacuje: "Grubo". Znači, po citiranim odredbama grubo prekršila Poslovnik. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, povreda Poslovnika, pa narodni poslanik Dragan Stevanović, povreda Poslovnika, pa narodni poslanik Ognjen Mihajlović i narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, za sada.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je zaista već poodavno uvedena, a tačno znam i kada... Govorim na osnovu člana 221. stav 1. koji me obavezuje kao narodnog poslanika da učestvujem u radu Narodne skupštine. Molila bih da o tome kada se narodni poslanici javljaju na osnovu članova 225. i 226. prestanemo da polemišemo. To je po ovakvom restriktivnom Poslovniku jedini prolaz narodnih poslanika da mogu da se obraćaju nadležnim institucijama i da daju saopštenja od opšteg interesa građanima Srbije itd. Mislim da zaista nema potrebe da svaki put kada neko govori po članovima 225. i 226. bude polemika oko toga da li ima prioritet ili nema prioritet. Nemojte da sada kada rešavamo najvažnije pitanje u SRS, a to je pitanje života ili smrti dr Vojislava Šešelja, vežbate to da li možemo da govorimo po ovim članovima ili ne. Sve poslaničke grupe u ovom parlamentu su, kada su imale potrebu za tim, koristile ova dva člana. Nekada je to trajalo jedan sat, nekada jedan dan, nekada tri dana. Koliko će u slučaju SRS i naše poslaničke grupe da traje, to zaista niko u ovom momentu ne može da vam kaže. Zapravo, pretpostavljam da Boris Tadić ima odgovor na to pitanje. Ako Boris Tadić konačno preseče i kaže ovde nadležnima da ova grupa građana nisu narodni poslanici, uputi vas da vratite mandate narodnim poslanicima SRS, onda to više neće biti tema. Ali, tema pokušaja ubistva dr Vojislava Šešelja biće tema za svakog srpskog radikala dokle god postojimo. Nećemo dozvoliti ni Borisu Tadiću, ni Haškom tribunalu, ni Tomislavu Nikoliću da urade sa Vojislavom Šešeljem ono što je urađeno sa Slobodanom Miloševićem i ostalima koji su ubijeni u Haškom tribunalu. Mi srpski radikali Vojislava Šešelja sada imamo jedan jedini zadatak, a taj zadatak je da zaštitimo i sačuvamo život Vojislava Šešelja, koji je ozbiljno ugrožen od strane Serža Bramerca, Borisa Tadića, Mantera i, nažalost, Tomislava Nikolića.
Pozivanje na član 221. i obavezu učestvovanja u radu ne znači da bilo koji narodni poslanik može da dobije reč bez osnova. Dakle, učestvovanje u radu je učestvovanje u svim segmentima rada Narodne skupštine, a dobijanje reči povodom povrede Poslovnika je predmet člana 100. i po tom članu svi poslanici koji istaknu Poslovnik i traže reč dobijaju reč. Učestvovanje u radu ne znači da dobijate reč bez osnova, to znamo svi mi koji učestvujemo u radu Narodne skupštine. Ako je ovde izreknuta primedba da članovi 225. i 226. nisu članovi koji predstavljaju povrede Poslovnika, onda se reč ne može davati na osnovu člana 100. koji u svim svojim stavovima tretira samo davanje reči po povredi Poslovnika. To znači da bi ti poslanici mogli da dobiju reč kada, zajedno učestvujući u radu, obavimo sve druge poslove tokom sednice, a član 100. i povrede Poslovnika odnose se na dobijanje reči preko reda za izricanje povrede procedure, povrede nekog od članova Poslovnika u toku sednice, odnosno u toku rada sednice. To nije stvar mog tumačenja, već je to jasno napisano u članovima Poslovnika. (Vjerica Radeta, sa mesta: Htela bih da objasnim zbog čega nisam zadovoljna). Narodna poslanica kaže da nije zadovoljna. Razumela sam. U slučaju da niste zadovoljni, glasaće se. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ja moram to da kažem jer ste povredili član 104.) Narodna poslanica kaže da mora da kaže zašto nije zadovoljna. Ne morate da kažete zašto niste zadovoljni zato što moje objašnjenje ne predstavlja povredu Poslovnika. Moje objašnjenje može da ne bude dovoljno dobro za vas i da tražite da se o kršenju člana Poslovnika i odredbe koju ste izrekli glasa u danu za glasanje. Izricanje povrede Poslovnika, ima reč narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, reklamiram povredu člana 100. stav 3. koji je kratak i zbog toga ću ga pročitati: "Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje." Znači, kada se reklamira povreda člana Poslovnika treba da date objašnjenje. Ja sam jedan od retkih poslanika koji su imali tu "privilegiju" da posle ukazivanja na povredu Poslovnika ostanu uskraćeni za vaše objašnjenje. Ovaj put se javljam isključivo iz razloga što ne želim da budem jedini, pa bih vas molio, ako možete, da odgovorite na moje reklamiranje povrede Poslovnika jer malopre mi niste dali nikakav odgovor. Ja to tražim samo radi istine i radi potpune informisanosti građana, kako je malopre jedan kolega poslanik sa ove moje leve strane rekao za ovom govornicom. Još jednom bih vas molio da mi date odgovor, ukoliko nalazite za tako nešto utemeljenje u Poslovniku – da li ste malopre, pre pauze, vi bili u pravu kada ste prekinuli sednicu zbog činjenice da Boško Ristić nije bio u sali ili je gospođa Kolundžija narušila dostojanstvo Skupštine jer je pokušala i poslanike i javnost da ubedi da sednica bez Boška Ristića može da se nastavi?
U pravu je bila narodna poslanica Nada Kolundžija, a pauza je data zato što je narodni poslanik Srđan Spasojević, dobivši reč po članovima 225. i 226, pitao gde je Boško Ristić. Da bismo pribavili informaciju o tome gde je narodni poslanik Boško Ristić mi smo dali pauzu od 30 minuta. Da li ste zadovoljni odgovorom? (Ne.) Da li hoćete da se glasa o povredi Poslovnika koju je načinila predsedavajuća? Znači, samo niste zadovoljni, a bez glasanja, odnosno narodni poslanik je nezadovoljan odgovorom. Reč ima narodni poslanik Ognjen Mihajlović, povreda Poslovnika.
Gospođo Čomić, malopre se javio moj kolega u vezi sa članom 100. Ja se takođe javljam ovog puta da reklamiram povredu ovog člana Poslovnika, stav 3, u vezi sa drugim članom. "Narodni poslanik je", citiram, "dužan da navede koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat". Taj treći stav glasi: "Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje". Ovde je akcenat na ovome "nakon". Ja mislim da kolega Stevanović nije bio dovoljno eksplicitan, pa ga možda niste razumeli. To da vi ne poštujete baš ovaj stav najbolje se videlo kada je narodni poslanik Momir Marković govorio. Dva-tri puta ste ga grubo omeli pritiskajući, pretpostavljam da je crveno, dugmence koje se nalazi ispred vas. Dakle, donosite zaključke pre nego što čovek završi rečenicu. To je onaj isti sistem po kojem haški inkvizitori isključuju našeg predsednika – kada god im se ne sviđa ono što on govori, pritisnu spasonosno crveno dugmence. Vi, gospođo, nemate pravo da donosite zaključak dok me ne saslušate, kao i bilo kog poslanika. To su osnovne pretpostavke demokratije. Vi citirate članove napamet, znate ih. Eto, ja u svojoj skromnosti uvek ovu knjižicu nosim sa sobom i zato što je redovno čitam ne promaknu mi ovako važne rečenice, ovako važne reči. Ova reč "nakon" ovde, koja je doslovno podvučena, veoma je važna i nije slučajno stavljena u ovu sveščicu. Takođe koristim ovu priliku da skrenem pažnju javnosti na to da je život našeg predsednika ugrožen, a mi smo, kao članovi SRS, dužni da opetovano ponavljamo i ponavljamo šta se sa njim dešava. Zašto? Pa, on je predsednik naše stranke. Stranka bez njega ne funkcioniše, nije kompletna. Svi vi ovde, iz svih ostalih stranaka, imate svoje predsednike, živi su, zdravi su i u Beogradu su. Naš predsednik je u Haškom tribunalu, u kazamatu, šest godina, spremaju se da mu oduzmu život, i mi treba da ćutimo? To je, gospodo draga, neprirodno; mi nećemo ćutati sve dok ta stvar ne bude isterana na čistinu i dok njegov život ne bude siguran. Moram da kažem ovom prilikom da Tomislav Nikolić nije neobrazovan čovek, nije naivan čovek. Ako je citirao neke zapisnike sa sednica tima za odbranu, ne verujem da je to učinio slučajno, baš zato što je on obrazovan čovek; zna on da to mora povući konsekvence. Svaka njegova odbrana da je to urađeno u nastupu žuči ili bilo kakvog drugog raspoloženja jednostavno pada u vodu. Morao je svoje emocije da stavi u drugi plan i da to ne uradi. Hteo je, možda, da dokaže neku svoju istinu, ali tim postupkom je samo dokazao da ima nameru da naudi našem predsedniku. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Hvala, i nadam se da ste me ozbiljno shvatili.
Primena člana 100. je u vezi sa članom 103. stav 2. koji kaže: "Niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom". Narodni poslanik Ognjen Mihajlović dobacuje sa mesta, a to je nešto što je sankcionisano Poslovnikom Narodne skupštine. Dakle, prekidanje narodnog poslanika je obaveza, po članu 103. stav 2, kada nastupe slučajevi opisani ovim poslovnikom kao zabranjeni. Zabranjeno je da se sa govornice bilo koji poslanik obrati bilo kome rečima "nemate prava da govorite i nemate prava da se obratite Narodnoj skupštini". To je najveća moguća uvreda za svaki parlament, kada neko bilo kome kaže da nema prava da govori ili da nema prava da se obrati. Taj slučaj iz člana 103. stav 2. je bio onda kada sam podsetila narodnog poslanika Momira Markovića da to ne može da govori sa govornice Narodne skupštine i on je to razumeo. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, izricanje povrede Poslovnika.
Poštovane kolege narodni poslanici, izašla sam po Poslovniku, koristeći svoje pravo iz člana 225. i člana 226, u nadi da ću...
Narodna poslanice, ako je, kako vi kažete, po Poslovniku, što nije regulisano nijednim članom, nemate pravo da dobijete reč preko reda. Žao mi je, napustite govornicu. Nemate pravo da dobijete reč ako se ne radi o povredi Poslovnika, jer nemam osnov da vam dam reč, narodna poslanice, ako nije reč o povredi Poslovnika. Imam prijavljene narodne poslanike koji govore o povredi Poslovnika i oni imaju pravo da dobiju reč na osnovu člana 100. Kada ti narodni poslanici koji traže reč povodom povrede Poslovnika dobiju reč i kažu koje su povrede Poslovnika tokom procedure načinjene, onda, eventualno, može da se da reč po nekom drugom osnovu. Ovako je član 100. stav 1. Ako se radi o povredi Poslovnika, možete da iskoristite svoje pravo. Izvolite.
Želela sam da postavim nekoliko pitanja predsedavajućem. Koristiću upravo pravo iz članova 225. i 226. ne bih li izazvala neku reakciju kod gospođe predsedavajuće, da shvati koliko je u zabludi. Dakle, ne takmičim se sa gospođom predsedavajućom u znanju iz oblasti fizike jer znam da je tu ona daleko jača od mene. Kada je u pitanju ovako nešto, kao što je Poslovnik, ili nešto što je vezano za pravnu materiju, tu, dozvolite, ipak mogu sa gospođom Čomić ravnopravno da razgovaram. Jer, ona je stekla neko iskustvo od 2000. godine naovamo kao potpredsednik Narodne skupštine; jedno vreme nakon toga sam i ja bila na toj funkciji, pa sam nešto i ja naučila. Dakle, pošto očigledno ne postoji namera da se radi po ovoj tački dnevnog reda, jer neke sudije od 2006. godine čekaju da budu razrešene, pa ni prethodni predsednik Narodne skupštine nije želeo to da stavi na dnevni red, a sada ni gospođa Čomić očigledno ne želi da stavi na dnevni red, pitam je zašto ona to radi, zašto ove ljude dovodi u tako neprijatnu situaciju? To je jedno pitanje. Drugo pitanje je, gospođo Čomić, ako smo mi ovde svi jednaki, a i vi ste narodni poslanik, da li je moguće da vi sa tog mesta ne možete da načinite nijednu povredu Poslovnika, niti da, eventualno, izazovete repliku narodnog poslanika? To je nemoguća situacija. Vi niste ni u kakvom nadređenom položaju u odnosu na nas, to vam to mesto, jedan stepenik, ne daje za pravo. Treće, da sam u pravu kada kažem da postoji i po Poslovniku i da je povreda Poslovnika u pitanju dokazuje upravo pravo na repliku, jer vam član 101. daje pravo da izađete za govornicu i da replicirate nekome ko je pre toga govorio... Molim vas, gospođo Kolundžija, kada budete želeli da mi se obratite izađite za ovu govornicu. Vi sada činite povredu Poslovnika, a predsedavajuća ne reaguje, jer je zabranjeno dobacivanje iz klupe. Molim vas da svako bude samosvestan ovde i samostalan u svom radu, da niko ne radi po tuđem diktatu, ako želite da radimo. Uverena sam da me apsolutno svi poslanici podržavaju u ovome što sam rekla i da je očigledno da gospođa Čomić opstruiše današnji rad ove sednice, ne znam zašto, sudije neka se pitaju zašto, sem možda vas, gospođo Kolundžija, i gospodina koji sedi pored vas. Ne bih da mu spominjem ime, postaće mnogo popularan. Zahvaljujem.
Pitanje koje je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić postavila, na osnovu članova 225. i 226, a na koje mogu da dam odgovor jeste da li ja kršim neke odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Da, ceo dan danas kršim član 222. Poslovnika Narodne skupštine, koji se tiče obaveze narodnih poslanika da stave poslaničke kartice u elektronski sistem za glasanje i registrovanje, tako što dajem reč poslanicima koji, po elektronskom sistemu i po obavezi iz člana 222, nisu u sali. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić traži da se izjasnimo o povredi Poslovnika koju sam ja izrekla, a ne ona. Ali, to je još jedno kršenje članova Poslovnika. Molim da u stenogram uđe da se u danu za glasanje izjasnimo i naglašavam da ću glasati za to da kršim Poslovnik. Molim sve poslanike da glasaju za to da je prekršen član 222. Poslovnika Narodne skupštine. Ubuduće, ako i kada budemo glasali o tome da sam prekršila član 222, bilo koji poslanik koji krši član 222. automatski ima za sobom opomenu kao meru kazne za kršenje jednog ozbiljnog člana Poslovnika. Zahvaljujem se narodnoj poslanici Gordani Pop-Lazić na sugestiji da to bude potpuno jasno, kao i narodnom poslaniku Slađanu Mijaljeviću za prethodne sugestije da napravimo konačno jasnu razliku o tome šta je član 100, a šta su članovi 225. i 226. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Povreda člana 104, gospođo Čomić. Pre toga bih vas molila (a mogu i ponovo da se javim, svejedno je) da tražite od gospodina sekretara da se utvrdi da li sam ijedanput, a govorila sam više puta, govorila, a da mi kartica nije bila ubačena na mesto gde treba da bude ubačena. Gospođo Čomić, trebalo je da vodite računa kada ste odgovarali Gordani Pop-Lazić. Rekli ste da ceo dan danas kršite Poslovnik. Meni ste davali reč i svaki put sam bila identifikovana na svom mestu. Dakle, izrekli ste neistinu. Kakav god odgovor budete dali znam da neću biti zadovoljna vašim odgovorom pa insistiram da se u danu za glasanje narodni poslanici izjasne o tome da li ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine kada ste izneli neistinu da se ja nisam identifikovala na mestu poslaničkom karticom. Kada ste replicirali kolegi Slađanu Mijaljeviću, jer je ono zaista bila replika, dobila sam poruku putem telefona da ste posle mog izlaganja koje je trajalo tri minuta vi meni objašnjavali tri minuta i 20 sekundi. Neko je to pratio. Ali, dobro, vi ste logoreična žena, poznata stvar. Nemam ništa protiv, pričajte vi. Kada govorite o članu 221. i o tome da su narodni poslanici obavezni da učestvuju u radu parlamenta, onda nemojte da se obraćate poslanicima SRS. Ako neko radi u ovom parlamentu onda su to oduvek, ne samo ovih dana, isključivo poslanici SRS. Da li se neko više puta javio da interveniše po Poslovniku, da li se neko više puta javio da traži mišljenje od opšteg značaja od nadležnih organa, da li je neko podneo više amandmana od poslanika SRS; da li je neko koristio sve raspoloživo vreme po Poslovniku, osim poslanika SRS? Pitajte Boška Ristića zašto ste zbog njegovog odsustva i neučestvovanja u radu Skupštine morali da napravite danas polučasovnu pauzu. Pitajte Olivera Dulića zašto nismo skoro dve godine raspravljali o nekim predlozima odluka za razrešenje sudija sa sudijskih funkcija. Ovde imamo predloge iz februara 2006. godine.
Pretpostavljam da se nismo razumeli. Ja nisam izgovorila ime nijednog narodnog poslanika kome sam dozvolila da krši član 222, tako da ne vidim zašto intervenišete da se to odnosi na vas. Ja sam rekla da ja kršim član 222. koji zahteva vrlo jasno da se narodni poslanici pri ulasku u salu registruju i da svoju poslaničku karticu nose sa sobom. Ako pogledate stenograme sa sednice Narodne skupštine, ja sam pozivala službu Narodne skupštine, tražila sam da se poštuju i ti članovi Poslovnika Narodne skupštine jer smatram da tu počinje poštovanje svih nas prema zajedničkoj kući za koju delimo odgovornost, a to je ova Narodna skupština. Dakle, ne vidim razloga da intervenišete zato što nisam spominjala nijedno ime, niti ću. Reč ima poslanica Nataša Jovanović, povreda Poslovnika.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, vi kažete da je ovo naša zajednička kuća. Jeste, u pravu ste, ali ovde ima uljeza, tako da vas molim da nađete neko sredstvo da to rešite, pošto nisam za to baš kompetentna. Reklamiram povredu Poslovnika, članova 100, 104, 31, i člana 10. Ustava koji ste vi povredili. Pre nego što mi date objašnjenje insistiram, kakav god vaš odgovor da bude, koliko god da traje, da se Skupština u danu za glasanje izjasni da li ste vi, Gordana Čomić, potpredsednik Skupštine, povredili Poslovnik i Ustav. Član 10. Ustava reguliše jezik i pismo u Republici Srbiji: "U Republici Srbiji u službenoj upotrebi su srpski jezik i ćirilično pismo. Službena upotreba drugih jezika i pisama uređuje se zakonom, na osnovu Ustava." Ne razumem kojim jezikom vi govorite. Protestujem, kao i većina lingvista u našoj zemlji koji su već protestovali, zbog vašeg načina obraćanja sa tog mesta, kao potpredsednika Skupštine. Četiri puta ste me danas prozvali, odnosno dali mi reč po Poslovniku i rekli "za reč se javila narodna poslanica Nataša Jovanović". Ja vas molim da ne uzurpirate moja prava kao narodnog poslanika, da ne kršite Ustav Republike Srbije. Valjda je moguće za vas da naučite to elementarno iz srpskog jezika. Samo je potrebno da kažete – narodni poslanik taj i taj, nema nikakvih problema. Ovako, vi prvi kršite Ustav naše države i jezik koji je u upotrebi, a držite nam nekakva predavanja. Zaista nema smisla, gospođo Čomić. Dakle, insistiram na tome od 2001. godine; svaki put kada sam insistirala na tome vi ste zagovarali neki novogovor, kao što to rade Sonja Biserko, Nataša Kandić i šta znam ko, zato što želite da kroz uvođenje tog novogovora, koji ne postoji u zvaničnom srpskom jeziku, izvršite određenu denacifikaciju naše države, čemu se ja protivim. Protivim se tome i insistiram da poštujete Poslovnik i Ustav i da mi se normalno obraćate. Pošto vidim da ste danas orni da nastavite tako da radite dok ste na mestu predsedavajućeg, moraću, i neće mi na tome zameriti uvaženi potpredsednik naše stranke gospodin Milorad Mirčić, da vas unapredim. Naime, kada ste 2001. godine počeli tako da se ponašate prema poslanicima i da tako odsečno, naređivački govorite kolega Mirčić vam je dao čin starijeg vodnika, a ja vas sada unapređujem u starijeg vodnika prve klase.
Narodna poslanica i potpredsednica Narodne skupštine izrekla je u prvom delu svog izlaganja stav da nema potrebe da joj objašnjavam, da ona unapred zna da ja neću moći da dam objašnjenje i da hoće da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika. Narodna poslanica tvrdi da nije tako rekla, možemo pogledati stenogram. Dakle, u prvom minutu izricanja povrede Poslovnika izrečeno je ovo što sam slobodnim citatom ponovila, u cilju da poštujem Poslovnik i da dam objašnjenje da li je ili nije povređen Poslovnik. Ono što je drugi deo sadržaja govora narodne poslanice ima više veze sa kršenjem dostojanstva Narodne skupštine nego što ima veze sa potrebom da objasnim da li je ili nije prekršen Poslovnik Narodne skupštine. Narodna poslanica dobacuje da nije zadovoljna. To je već rečeno. Molim vas da se slušamo. Znam da je potrebna koncentracija da pazimo ko šta govori da bismo mogli da pratimo, ali to nam je jedna od obaveza iz člana 221, da učestvujemo u radu, a to znači da slušamo jedni druge. Dakle, rekla sam da narodna poslanica i potpredsednica Narodne skupštine Nataša Jovanović nije zadovoljna i da ćemo se u danu za glasanje izjasniti o njenom stavu da je Poslovnik prekršen. Što se tiče upotrebe jezika i pisma, sve odredbe koje je narodna poslanica citirala su tačne. U upotrebi, po Ustavu, jeste srpski jezik i jeste ćirilica. Mene su učili, kao i većinu nas koji smo rođeni pedeset i neke, šezdeset i neke, sedamdeset i neke, pa čak i osamdeset i neke, ima nas svih tih godišta, srpskohrvatski jezik. Sada znamo, po Ustavu to jeste srpski jezik. Ja ću vam i na ćirilici i na latinici uvek govoriti "narodna poslanica", jer je to zanimanje za osobu ženskog roda. Smatram da za sve osobe ženskog roda njihovo zanimanje treba da bude, u skladu sa pravilima tog istog srpskog jezika gde se imenice slažu u broju, rodu i padežu, u ženskom rodu. Zahvaljujem i određujem pauzu do 15.00 časova. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč ima narodna poslanica Judita Popović, predstavnica poslaničke grupe LDP. Izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, ja bih, kao prvo, htela da podsetim poštovane poslanike da mi danas raspravljamo o 3. tački dnevnog reda, a to su predlozi odluka o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Liberalno-demokratska partija glasaće za odluku o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Htela bih da vam citiram ovaj član 4. Ustava koji kaže da uređenje vlasti počiva na podeli vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, a odnos tri grane vlasti zasniva se na ravnoteži i međusobnoj kontroli. Koliko je ovom zakonodavnom telu, ovom parlamentu, stalo do sudske vlasti dokazuje i činjenica da je 22. septembra 2008. godine održana sednica Odbora za pravosuđe na kojoj je utvrđen Predlog odluke o prestanku funkcija odnosno razrešenju sudija i tužilaca. Kada se pogleda materijal može se utvrditi da u tom spisku predloga za prestanak funkcija zbog navršenog radnog veka ima sudija koji su navršili svoj radni vek 1. avgusta 2005. godine, 24. novembra 2005. godine, 1. marta 2006. godine itd. Mahom su to ljudi koji su ispunili uslove za penziju tokom 2005, 2006. i 2007. godine. Dakle, sve ove godine Odbor za pravosuđe nije našao za shodno da stavi na dnevni red da se raspravlja o predlogu za prestanak ovih funkcija. Dokaz toga da zakonodavna vlast apsolutno prenebregava značaj sudske vlasti jeste činjenica da mi imamo u pripremi nekoliko desetina zakona iz oblasti pravosuđa koji su veoma bitni, prvenstveno iz razloga interesa naših građana, a, kao drugo, možda i iz tog razloga što smo mi ratifikovali SSP, koji nas i inače obavezuje na reformu pravosuđa. Složićemo se da je reforma pravosuđa potrebna upravo iz tog razloga što građani žele pravdu; sudskim organima se obraćaju uglavnom iz tih razloga što imaju neki problem i od sudskih instanci očekuju da razreši taj problem, što je u nadležnosti suda. Međutim, iako je ustavna kategorija i to suđenje u jednom razumnom roku, obično ta suđenja traju veoma dugo. Kada se napokon završe, veoma je teško realizovati te sudske odluke upravo zbog zastarelosti, odnosno nefunkcionalnosti postojećih zakona u domenu izvršenja. Prema tome, kao vrhovno zakonodavno telo ove države dužni smo da učinimo sve što je potrebno da bismo omogućili toj sudskoj vlasti da zaista funkcioniše kao sudska vlast, a ne kao vlast kojoj nedostaje neki deo energije koji bi joj dao zaista funkcionalnu snagu. Iz tog razloga je moglo da se desi, recimo, da se donese odluka o tome da se ukinu zemljišne knjige koje se nalaze pri opštinskim sudovima, a to opet izmešta tu ingerenciju i nadležnost sudija kao najstručnijih lica u tom domenu evidencije i zaštite svojinskih prava u tim knjigama koje postoje, recimo, u Vojvodini oko 200 godina. To je omogućilo, recimo, da Ministarstvo pravde, nakaradno primenjujući neku racionalizaciju zaposlenih u pravosuđu, pre svega mislim na administrativne radnike, natera predsednike sudova da otpuste deo administrativnog kadra. Konkretno u Zrenjaninu je na taj način došlo do toga da je prestao radni odnos, otprilike, za dvadesetak radnika, što je opet dovelo do situacije da je maltene paralisan rad suda, jer bez te administracije i bez radnika koji su potrebni u radu sudija ni sud ne može da funkcioniše. Prema tome, kao vrhovno zakonodavno telo, to uporno ponavljam, mi imamo dužnost i obavezu da se bavimo onim što je u našoj nadležnosti, što je u opisu posla ovog parlamenta, a to je pre svega donošenje zakona. U proteklo vreme, da ne kažem mesecima, mi smo bili zaokupljeni proceduralnim pitanjima, odnosno bavili smo se našim poslovnikom; svašta se govorilo. Ali, ja vas obaveštavam da pored ove skupštine postoji neki život koji teče van ove zgrade i taj život očekuje od zakonodavnog tela, ponovo podvlačim, da nešto i uradi u tom smislu, da reformiše to pravosuđe. Jer, šta reći ukoliko 58 sudija traži prestanak te funkcije? Kada se uzme u obzir koliko sudija trenutno radi u Srbiji, ja mislim da je to zaista veliki broj. Zaista bi trebalo da razmislimo da li je to u redu, da li u organizaciji pravosuđa postoji nešto što dovodi te ljude u situaciju da traže prestanak te svoje funkcije. Inače, posao jednog sudije je veoma ozbiljan posao, koji zahteva i stručnost i mudrost, kao i određeno iskustvo. Ukoliko mi tako često budemo dozvoljavali da sudije dolaze i odlaze iz suda, nakon što posle izvesnog vremena steknu tu stručnost, rutinu i iskustvo, onda ne možemo da se čudimo zašto imamo takvo stanje u pravosuđu, tako dugotrajna suđenja, takve čudne odluke i sve ostalo što iz toga sledi. Prema tome, licemerno je očekivati od sudske grane vlasti da funkcioniše besprekorno i da daje rezultate ukoliko mi kao vrhovno zakonodavno telo za to baš i ne dajemo mogućnost i pomoć. Zaista, bavimo se isključivo svojom problematikom a, koliko smo videli, to se svodi na povredu Poslovnika.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, isticanje povrede Poslovnika.
Hvala lepo. Ovo je dug od pre podne, ali ste očigledno zaboravili, ili nemate pored sebe spisak. Javila sam se na osnovu člana 100. stav 4. Kada smo moje kolege iz SRS i ja reklamirali Poslovnik vi ste nam objašnjavali na način na koji vi objašnjavate; nemamo ništa protiv toga, ali stekli smo utisak da je vama stalo da se poštuje Poslovnik. Samo želim da vam kažem kao pravnik, pošto vi to niste, pa dozvoljavam da niste u stanju da tumačite pravne propise, zato sam očekivala da će gospodin Odalović da vam skrene pažnju, stav 4. člana 100. Poslovnika glasi: "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tome u danu za glasanje." Dakle, vi ste pokušali da komunicirate sa narodnim poslanicima tako što ste odatle pitali, sa svog mesta - jeste li zadovoljni obrazloženjem. Poslanik treba da klimne glavom da li jeste ili nije, ili da dovikuje - jesam, ili - nisam. Znate, takvo dovikivanje je kršenje Poslovnika. Ne možemo ovde da razgovaramo kao komšinice preko plota. Ako narodni poslanik nije zadovoljan vašim odgovorom, onda ste u obavezi da narodnom poslaniku omogućite (govorim o tumačenju ovog stava, striktno tako ne piše, ali jedino ovako može da se tumači) da sa ovog mesta jasno i glasno kaže zbog čega nije zadovoljan vašim odgovorom, da bi to ušlo u stenogram i da bi na osnovu toga u danu za glasanje Narodna skupština mogla da glasa o tome. Ako vi kažete "narodni poslanik nije zadovoljan, pa neka se Skupština izjasni", ko to zna da narodni poslanik nije zadovoljan, a pogotovo ko zna zbog čega narodni poslanik nije zadovoljan. Iz tog razloga vas molim da poštujete ovaj član i ovaj stav 4. i da ga tumačite upravo ovako kako sam vam ja sada objasnila. Pitajte sekretara Skupštine, pravnik je, sigurna sam da će potvrditi ovo što sam rekla. Koristim još ovih deset sekundi da pozovem sve nadležne u Srbiji, pre svega Borisa Tadića, da Srpskoj radikalnoj stranci vrate mandate koje im je oduzela neka grupa građana koja ovde izigrava poslanike.
Uvidom u stenogram biće jasno da ste i sami rekli da način na koji ste objasnili četvrti stav člana 100. ne piše striktno i da je to vaše tumačenje, na šta vi imate pravo, i stručno i profesionalno, i kao narodna poslanica. Tumačenje sa kojim sam ja saglasna, u vezi sa stavom 4. člana 100: "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje", jeste da će pitanje biti postavljeno u komunikaciji, kao i do sada. Dakle, pitam vas da li ostajete pri tvrdnji; vi kažete da ili ne, i onda će biti primenjen četvrti stav, ponovnog davanja reči neće biti. To je tumačenje sa kojim sam ja saglasna. (Vjerica Radeta, sa mesta: Znate li da li sam ja sad saglasna ili nisam?) Da li ste saglasni sa čime, sa mojim tumačenjem ili sa svojim tumačenjem? (Vjerica Radeta, sa mesta: Sa mojim tumačenjem.) Narodna poslanica pita da li je ona saglasna sa svojim tumačenjem. Mogu da vas pitam – da li ostajete pri tvrdnji da je Poslovnik povređen? Narodna poslanica ni neverbalno ni verbalno ne daje znak, tako da ja tumačim da neće tražiti da se izjašnjavamo u danu za glasanje. Reč je tražio narodni poslanik Zoran Krasić. Ostaćemo pri tumačenju sa kojim sam ja saglasna, da će biti pitanja - da li ostajete pri tvrdnji, a na poslaniku će biti da li će na to pitanje hteti da odgovori ili ne. Izvolite, narodni poslanik Zoran Krasić, povreda Poslovnika.
Gospođo Čomić, nije povreda Poslovnika, nego se pozivam na Poslovnik i na odredbu ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ako se ne pozivate na povredu Poslovnika ne mogu da vam dam reč na osnovu člana 100. stav 1, da dobijate reč čim je zatražite. Da li ćete iskazati povredu Poslovnika ili ne?) Ja sam vam rekao na koji član Poslovnika se pozivam. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, član 100. stav 1. kaže da narodni poslanik dobija reč odmah kada je zatraži, a čim prethodni govornik završi, ako se poziva na povredu Poslovnika. Prva rečenica, kada sam vam dala reč podrazumevajući da izričete povredu Poslovnika, bila je da se vi ne pozivate na povredu Poslovnika.) Hoćete li da me pustite da vam objasnim? (Predsedavajuća: Ne, ako ne kažete da se pozivate na povredu Poslovnika. Da li je to slučaj?) Kako mislite da poslanik može da se javi po članu 225? (Predsedavajuća: Može da se javi, ali ne može da dobije reč na osnovu člana 100, preko reda.) Kako da se javim po članu 225?
Kada bude iscrpljena lista govornika. Hvala vam. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospođo Čomić, ovo što ste uradili malopre kada sam reklamirala član 100, a ovaj put član 104. Poslovnika, predstavlja najgrublje kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Namerno sam vas pitala da li vi posle vašeg obrazloženja malopre znate da li sam ja zadovoljna ili nisam zadovoljna vašim odgovorom. Vi ste me to pitali, ja nisam nijednim znakom pokazala ni da, ni ne. Dakle, skrenula sam vam pažnju, sa narodnim poslanicima ne možete da komunicirate kao komšinica preko plota. Svaki put kada narodni poslanik nešto dobaci iz klupe, vi čak citirate, kažete - narodni poslanik taj i taj, rekao je to i to. Dakle, vi to govorite da bi to ušlo u stenogram, nama je to jasno, a poslanici koji dobacuju sigurno upravo to i rade zato da bi ušlo u stenogram. Malopre vi niste mogli da kažete da nemate saznanja da li sam ja saglasna ili nisam sa onim što ste vi dali kao objašnjenje, jer u stenogramu ne postoji ni jedna jedina reč koja bi ostala zapisana o tome da li ja prihvatam vaše objašnjenje, ili insistiram da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o tome da li ste vi povredili Poslovnik. Pošto vi permanentno kršite Poslovnik, naravno da tražim da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o tome da li ste malopre povredili Poslovnik. A, od svih državnih organa, pre svega od Borisa Tadića, od njegovog mentora, američkog ambasadora, koji je nažalost glavni državni organ danas u Srbiji, i od njihovog sluge Tomislava Nikolića tražim da se izjasne o tome kada će vratiti poslaničke mandate poslanicima SRS. Pitam kada će nadležni organi da preduzmu te mere, jer ovo što radi ova nazoviposlanička grupa ugrožava život dr Vojislava Šešelja. Haški tribunal doneo je odluku da Vojislavu Šešelju onemogući privilegovanu komunikaciju sa pravnim savetnicima i sa njegovim timom za odbranu zato što je Tomislav Nikolić u javnosti izneo lažne stenograme sa nekog navodnog sastanka sa predsednikom stranke.
Molim da u dan za glasanje uđe zahtev za izjašnjavanje o povredi Poslovnika narodne poslanice Vjerice Radete, člana 100. stav 4. Narodni poslanik Momir Marković, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo, pre izvesnog vremena je predsedavajuća, potpredsednica Narodne skupštine, izričući mi opomenu grubo povredila član 106. Poslovnika. U članu 106. se kaže: "Opomena se izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine...", nisam prišao govornici pre nego što mi je predsedavajuća dala reč, "... koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč", takođe nisam, "... koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu", reklamirao sam povredu Poslovnika, člana 100. stav 1. i člana 103. stav 1, prema tome, ni ova alineja nije mogla da se iskoristi da mi se izrekne opomena, "... ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika ili na drugi način ugrožava slobodu govora...". Jedini kome je ugrožavana sloboda govora za vreme mog izlaska za ovu govornicu sam bio ja, od strane predsedavajuće, jer mi je tri puta isključivala mikrofon da bi mi rekla šta je imala da mi kaže. Prvi put sam rekao da ne tražim objašnjenje po članu 100. stav 3. gde se kaže: "Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje", pa kada mi je isključila mikrofon i ponovo pustila struju, rekao sam - u redu, onda prihvatam, objasnite mi posle, i na osnovu toga dobio opomenu. Kaže: "... ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica". Privatni život drugih, ni narodnih poslanika ni građana Srbije, nisam pomenuo. Ako je privatni život otimanje poslaničkih mandata SRS, onda to jesam; ako je privatni život saradnja sa Haškim tribunalom ne bi li se dr Vojislavu Šešelju nametnuo advokat, i to sam govorio, ali to ne smatram privatnim životom. Zatim: "... ili ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze". Taman posla. Na kraju kaže: "... ako prekida govornika i dobacuje, odnosno ometa govornika ili na drugi način ugrožava slobodu govora". Nijednom poslaniku nisam dobacio i nisam ugrožavao slobodu govora. Prema tome, smatram da me je predsedavajuća iz samo njoj znanih razloga kaznila opomenom. Zahtevam da se u danu za glasanje ovaj parlament izjasni da li sam prekršio Poslovnik i da li je predsedavajuća prekršila Poslovnik, i to član 106.
U danu za glasanje vaš predlog će biti stavljen na glasanje. Gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedniče, drago mi je da ste se vi vratili, upravo zbog ovog člana čiju povredu želim da reklamiram. Koleginici Čomić to nikako ne bih mogla da objasnim, jer ona ne želi da shvati na koji način sistematski povređuje Poslovnik unazad nekoliko sati. Ali, u danu za glasanje mi ćemo da se izjasnimo o tome. Ona je povredila Poslovnik i vi ste povredili Poslovnik. To je član 31. koji reguliše prava i obaveze potpredsednika Narodne skupštine. Naime, gospođo predsedniče, vi ste neko vreme bili odsutni. Verujem da imate dosta obaveza. I, zahvaljujem ponovo službi Narodne skupštine, jutros sam dobila obaveštenja sa kojim akreditovanim ambasadorima ste se susreli ovih dana da biste razgovarali o položaju i onome što radi Narodna skupština. To je zaista fino, što bi ovi DOS-ovci rekli, transparentno, da znam i da imam uvid, kao potpredsednik Skupštine, sa kime se sastajete, za razliku od ovih koji se predstavljaju lažno kao poslanici, poput ovoga nesrećnog Nikolića koji se sastaje i sa Manterom, i sa Vordsvortom, i sa ostalima i nikome ne polaže račune, verovatno samo nekome iz MZ Bajčetina, ako će i tamo to da slušaju. Mada, verujem da to ljudi preziru i tamo; nisu glasali na izborima da bi neko na takav način prodavao državne interese i pokušavao zajedno sa tužilaštvom da ubija predsednika naše stranke dr Vojislava Šešelja. Reklamiram Poslovnik i možda ćete mi reći, kao što je jednom bio slučaj kada sam isto to prigovorila, da to nije striktna odredba kada vas neko trenutno zamenjuje, ali insistiram da se uvek poštuje, jer jedino član 31. Poslovnika reguliše položaj, prava i dužnosti potpredsednika. Naime, taj član kaže da u slučaju da ste sprečeni da obavljate funkciju, dakle ne misli se fizički da niste tu, da ste odsutni, već da predsedavate... Jer, član koji govori o tome šta vi radite kao predsednik Skupštine u prvom stavu govori da vi predsedavate sednicama Narodne skupštine. Dakle, ako ste sprečeni to da radite, i sve druge poslove, vi određujete jednog od potpredsednika, kaže: "o čemu obaveštava sve potpredsednike i sekretara Narodne skupštine". Naravno, to niste uradili. Pa, kaže: "Ako predsednik Narodne skupštine ne odredi koji ga od potpredsednika zamenjuje, u slučaju privremene sprečenosti zamenjivaće ga najstariji potpredsednik". Pretpostavljam, verovatno i građani Srbije, da je baš gospođa Čomić najstariji potpredsednik, ali ne mogu sa sigurnošću da tvrdim, možda je tu pat pozicija između nje i gospodina Novakovića. Zamolila bih vas, gospođo predsedniče, da me ubuduće obavestite, kao i sve potpredsednike Skupštine, ko je to ko vas u slučaju vaše sprečenosti zamenjuje. Ako je zaista, a volela bih to da znam, gospođa Čomić najstarija, onda da to bude po ovom stavu 3. regulisano, kao što i jeste; a ako nije, ako je to, kojim slučajem, kolega Novaković, u šta ne verujem, ali možda jeste, onda nas obavestite sledeći put kada odete na sat, na dva sata, ko je taj ko vas zamenjuje u slučaju sprečenosti da predsedavate sednicama Skupštine, da ne bismo došli u situaciju da neko neovlašćeno uzurpira ovlašćenja predsednika Narodne skupštine.
Gospođice Jovanović, kada se ukaže potreba da, najčešće u ovoj zgradi, obavim neke druge poslove a da nisam u sali, uvek tiho obavestim sve (sa tendencijom da ne remetim tok sednice) da je to najčešće gospođa Čomić, koja ima i najviše iskustva. Poslovnik kaže ovako: "Predsednika Narodne skupštine, u slučaju privremene sprečenosti, zamenjuje jedan od potpredsednika Narodne skupštine koga on odredi, o čemu obaveštava sekretara i potpredsednike". Možda niste čuli, ali sam rekla tiho, da ostali ne čuju, da će me potpredsednica Čomić zameniti. Ubuduće ću to raditi posebno, svakom potpredsedniku ću reći, ali zaista mislim da je bilo dovoljno glasno za vas a da ne remeti atmosferu ili rad koji je bio u toku. Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, javio sam se po Poslovniku, izašao sam ovde i rekao sam – neću da govorim o povredi Poslovnika jer mislim da i nije povreda Poslovnika, već se pozivam na članove 225. i 226. Poslovnika. Gospođa Čomić je rekla ... (Predsednik: Možete govoriti samo ako je povređenPoslovnik, ako reklamirate povredu Poslovnika.) Hoćete li vi mene da saslušate? (Predsednik: Hoću.) Molim vas, nema potrebe da se sekirate uopšte, ona je rekla – dokle god se javljaju ovi koji reklamiraju povredu Poslovnika, vi koji tražite po 225. i 226. ne možete. Evo, da bih ispunio taj uslov pitao sam gospođu Čomić – a kada ja mogu da se javim? Ona je rekla – kada se završi po povredama. Ne. Dobro, evo, povreda Poslovnika je učinjena tako što mi niste dali reč i sada ću da objasnim zašto ste povredili Poslovnik. Članovi 225. i 226. imaju funkciju da omoguće poslanicima da se informišu kako o budućim tako i o tekućim temama koje su na dnevnom redu. Predlažem vam, gospođo Đukić-Dejanović, imajući u vidu odredbe Ustava Republike Srbije, imajući u vidu odredbe Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, imajući u vidu ono što je Ministarstvo pravde predstavilo na svom sajtu, da narodne poslanike obavestite šta je istina. O čemu se radi? Na zvaničnom sajtu Ministarstva pravde je navedeno da se sedam zakona iz oblasti pravosuđa, ili uopšte iz nadležnosti tog ministarstva, nalazi u skupštinskoj proceduri. U dokumentu Akti koje Vlada predlaže Skupštini za 2008. godinu iz oblasti koje su, šire posmatrano, u nadležnosti Ministarstva pravde nalazi se spisak od 25 zakona. Molim vas, ovo je dokument koji je urađen 2007. godine. Ministar je bio Dušan Petrović, a sada je ministar ova žena koja je bila pripravnica kod Batića. I, naravno, čim su Batićevi pripravnici, onda ide isporuka prema Hagu. Ona je potpisala verovatno, ne verovatno nego sigurno, i rešenje o isporuci Radovana Karadžića Haškom tribunalu. Znači, ona je neuporedivo više svog radnog vremena upotrebila za isporučivanje nego za ispunjavanje zakonske i ustavne obaveze ne samo Ministarstva nego i Narodne skupštine. Građani moraju da shvate ko blokira zakonodavnu delatnost Narodne skupštine. Pre svega, Vlada Republike Srbije. I, da nas obavestite šta je tačno od ova dva dokumenta ... (Predsednik: Vreme.) Završio sam. (Predsednik: Dobro.) Nema potrebe da se sekirate. Ne radi se o povredi Poslovnika, nego o elementarnim informacijama koje su nam potrebne da bismo mogli da radimo. Vi ne dozvoljavate da se priča o tome, nego pravite opstrukciju.
Dobro, vi ste rekli po Poslovniku. Nije povreda ... (Zoran Krasić: 225. je u Poslovniku, nije u vazduhu.) ... nego po Poslovniku. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku predale poslaničke grupe SPS-JS, SRS, ZES i da je redosled prijavljenih kandidata takav da sam zamoljena za jednu malu izmenu, s obzirom na to da profesor Nikola Žutić ima određene hitne poslove, pošto uzme učešća. Izvolite, imate vi reč, a zatim ćete vi, gospodine Petronijeviću.
Ovo je jedinstvena prilika da se šire progovori o nesigurnom položaju sudija i o nedovršenosti mreže sudova u Srbiji. Ustav Srbije ističe nezavisnost i stalnost sudija koju može da ugrozi Visoki savet sudstva koji po Ustavu ima velika ovlašćenja. Prema Ustavu, član 148, citiram: "Sudiji prestaje sudijska funkcija na njegov zahtev, nastupanjem zakonom propisanih uslova ili razrešenjem iz zakonom predviđenih razloga, kao i ako ne bude izabran na stalnu funkciju. Odluku o prestanku sudijske funkcije donosi Visoki savet sudstva. Protiv ove odluke sudija ima pravo žalbe Ustavnom sudu." Iako Skupština bira sudije, ne učestvuje u njihovoj smeni. Ustav dalje propisuje nepolitičnost sudstva i sudija pošto je zabranjeno političko delovanje sudija. Međutim, pravosudna praksa često demantuje propisane ustavne odredbe o nepolitičnosti sudija i Visokog saveta sudstva. Nažalost, prevremeni prestanak dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija često nije uzrokovan kriminalnim radnjama, nestručnošću, već političkom odlukom vladajućih političkih faktora. U Brozovo socijalističko vreme pravosudne funkcije su mogle obavljati samo moralno politički podobne sudije koje su sudile tzv. narodnim neprijateljima i neprijateljima socijalizma. Demokratske promene iz devedesetih godina nisu obezbedile samostalnost i nezavisnost sudija. Miloševićev režim je, na primer, 1992. godine smenio brojne sudije u Srbiji. Radeći na monografijama u Vrhovnom sudu Srbije i Okružnom sudu u Beogradu uočio sam da se masovna smena sudija upravo dešava u vreme velikih političkih i državnih lomova. Tako je bilo 1991, 1992. godine, a naročito posle 5. oktobra; tako je u aprilu 2001. godine donesena odluka o uklanjanju čak 37 sudija. Ni današnje vreme nije oslobođeno političkog diktata u pravosuđu. Smena današnje vlasti verovatno bi proizvela smenu sudija. Gospodo poslanici, mislim da se slažemo da je politika vrlo prisutna i da je rak-rana srpskog sudstva. Veliki problem srpskog pravosuđa je nedovršena mreža sudskih institucija. Nosioci pravosudnih funkcija nisu postavljeni za sudove koji su predviđeni zakonom iz 2001. godine i najnovijim Ustavom jer oni uopšte nisu ni formirani. Naime, Zakonom o sudovima iz 2001. godine predviđeno je formiranje apelacionih sudova, Vrhovnog kasacionog suda i Upravnog suda. Moram istaći da je u pravosuđu izražen svojevrsni institucionalni provizorijum i nesklad između Zakona o sudovima i važećeg Ustava. Prosto je nepojmljivo da je danas pravno validan zakon iz 2001. godine, iako on nije pravno usklađen sa Ustavom. Nažalost, ovde nema ministra pravde, bilo bi dobro da je ovde sa nama. Ranije sam bivšem ministru Petroviću postavio pitanje vezano za ovu temu nedovršene mreže sudova. Zato opet pitam ministra pravosuđa da li ima nameru da Zakon o sudovima iz 2001. godine prilagodi odredbama novog Ustava? Brojne su nejasnoće i neusklađenosti. Naime, po Zakonu iz 2001. godine predviđeno je obrazovanje Apelacionog suda, kao i Upravnog suda i Vrhovnog suda. U ovom zakonu predviđena je trostepenost suđenja, međutim, Apelacioni sud nije osnovan, pa je u praksi ostala dvostepenost sudskog postupka. S druge strane, današnji Ustav ne pominje nijedan od ovih sudova, osim Vrhovnog kasacionog suda. To baš i nije najsrećniji naziv za jedan trostepeni sud. Tu nedostaje jedan bitan rastavni veznik "i", znači, jer se radi o različitim institucijama: Vrhovni sud je sudeća instanca, dok je Kasacioni sud instanca koja odobrava ili ništi presude. Dakle, tu postoji određeni pravni nesklad. Postavljam pitanje ministru – da li će biti obrazovan konačno Apelacioni sud sa odeljenjima ili će novi, odnosno stari Vrhovni kasacioni sud obavljati drugostepenu funkciju kao i do sada? Današnja demokratska Srbija ima dvostepeno sudstvo. To je nespojivo sa tekovinama liberalne demokratije i ideologijom građanskog liberalizma. Takozvane evropejske demokratske vlade nikako da se od 2000. godine približe trostepenom liberalnom modelu sudstva. To nije bilo ni 1945. godine, imali smo Vrhovni sud i okružne sudove kao drugostepene. Gospodo poslanici, još je Kneževina Srbija uvela trostepeno suđenje od 1846. godine, kada je obrazovan Vrhovni sud Srbije. Pre toga obrazovan je Okružni sud 1840. i Apelacioni sud. Dakle, građanska Srbija je imala već u to vreme trostepeno sudstvo. Možda nekome danas i odgovara sadašnja sužena dvostepena kontrola suđenja, smanjeno pravo na žalbu za jedan stepen. Uvođenjem Apelacionog suda rasteretio bi se i Vrhovni sud. Često se predsednica Vrhovnog suda Srbije žalila da je zatrpana nerešenim predmetima upravo zbog toga što nije osnovan Apelacioni sud koji bi rasteretio Vrhovni sud koji naprosto ne može da funkcioniše više od velikog broja predmeta. Na kraju, da zaključim, ustanovljavanjem apelacionih sudova kvalitetne sudije dobile bi veću mogućnost da ispolje svoju pravosudnu stručnost obavljanjem pravosudne funkcije u visokim sudovima, odnosno u apelacionim sudovima i upravnom sudu. Što je najvažnije, konačno, ostvarila bi se trostepenost suđenja. Kritiku opozicije zbog tobožnje opstrukcije izrekao je poslanik Ristić, koji je pre neki dan izjavio da se ogromna novčana sredstva daju za plate sudija koji je trebalo da budu razrešeni pre dve godine. Pa, ko je sprečavao prethodnog ministra pravde da bar pre godinu dana uputi Skupštini zahtev da donese odluku o razrešenju sudija? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U skladu sa članom 85, htela bih da vas obavestim da ćemo danas produžiti rad nakon 18.00 časova do završetka rasprave u načelu, odnosno u pojedinostima po tački dnevnog reda koja u 18.00 sati bude bila na dnevnom redu. Ima reč gospodin Milisav Petronijević, a posle Srđan Miković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu su predlozi odluka o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Radi se o sedam odluka koje je potrebno da ova skupština donese. U pitanju su, otprilike, četiri vrste razloga zbog kojih prestaje dužnost sudija odnosno tužilaca, a to su: 1) na lični zahtev; 2) zbog gubitka radne sposobnosti; 3) navršenje radnog veka i 4) predlozi za razrešenje zbog nesavesnog vršenja sudijske funkcije. Kada se to ima u vidu, dakle, svaka od tih odluka sadrži u sebi veći broj imena, dakle nije jedna odluka za jedno ime sudije ili tužioca. Kada su u pitanju razlozi pod 1), 2) i 3), dakle, to je na lični zahtev, zatim zbog gubitka radne sposobnosti ili, pak, zbog navršenja radnog veka, tu nemamo nikakvih dilema, tu ništa nije sporno i to je nešto što, u stvari, Skupština konstatuje. Ono što treba da bude pouka jeste da ubuduće to mora da bude mnogo brže nego što je bilo ovog puta. Međutim, kada je u pitanju četvrti razlog za razrešenje sudija, mislim da je potrebno veoma dobro pogledati o čemu se radi. Koliko god da je važno pogledati sve detaljno kada se biraju sudije, odnosno tužioci i do kraja sve sagledati da bi se napravio pravi izbor, isto toliko je važno, ako ne i važnije, pogledati sve detalje, sagledati ih da bi se videlo koji su razlozi za razrešenje pojedinih sudija. Mi ovde imamo predlog odluke koji je dao Odbor za pravosuđe u svojstvu predlagača, jer je on ovlašćen da predloži odluku o razrešenju, 22. septembra na sednici Odbora, odakle je upućen predlog ovih odluka. Želim da upoznam Skupštinu sa jednim novim detaljem koji je prisutan kod nas od 22. septembra, dakle od sednice Odbora za pravosuđe i upravu. Naime, u predlogu odluke za razrešenje dužnosti sudija broj 01- 118-2170/08 predviđeno je da se dužnosti sudija razreše Ljubomir Vučković zbog krivičnog dela, to nije sporno, zatim Milivoje Nedeljković, takođe zbog kažnjivog dela, odnosno osuđen je za kažnjivo delo i pod III - tri sudije, odnosno predsednika suda, da se razreše zbog nesavesnog vršenja sudijske dužnosti: Vlastimir Dimić, Mirjana Lazarević i Milorad Milin. Ja želim ovde da zatražim, s obzirom na to da je odluka takva da se izjašnjava o svih pet, da se posebno glasa o predlogu odluke za razrešenje sudije Vlastimira Dimića, a evo iz kojih razloga. Sudija Vlastimir Dimić je rešenjem Velikog personalnog veća 24. novembra 2006. godine... Odnosno, utvrđeno je da postoje razlozi iz člana 27. stav 1. i 2. i člana 55. stav 2. Zakona o sudijama Republike Srbije da se razreši dužnosti. Ovde nije u pitanju loše obavljen posao sudije, već nešto drugo. Radi se o sudiji koji je bio sudija Opštinskog suda u Kosovskoj Kamenici koji je dislociran u Vranje. Pomenuti sudija je izabran za sudiju Opštinskog suda u Kosovskoj Kamenici, a zatim Okružnog u Gnjilanu, na predlog UNMIK-a. Dakle, sudija UNMIK-a. To su bili razlozi koji su rukovodili Veliko personalno veće da pokrene taj postupak. Šta se dogodilo u međuvremenu? Nastale su nove okolnosti. Sedamnaestog februara ove godine neustavno je proglašena nezavisnost Kosova i Metohije. Tog dana sudija Vlastimir Dimić je podneo ostavku, zatražio razrešenje kao sudija UNMIK-a, dakle prestao je da bude sudija UNMIK-a. Nakon toga Vlada na sednici 21. februara, a zatim na sednici 17. aprila donosi sledeći zaključak - sudovi i javna tužilaštva Republike Srbije sa područja Kosova i Metohije čije je sedište privremeno smešteno u druge delove Republike Srbije preuzimaju lica koja su bila zaposlena u sudovima, javnim tužilaštvima privremenih institucija Kosova i Metohije. Dakle, preuzimaju se svi koji su bili u privremenim institucijama Kosova i Metohije. Na osnovu toga, sudije, javni tužioci i zamenici javnih tužilaca su raspoređeni u dislocirane sudove u Vranju. Na osnovu toga je i Vlastimir Dimić raspoređen 1. marta 2008. godine, tako da od tada prima i platu, naravno, takođe u Vranju. Dakle, vraćeni su svi u pravosudni sistem Srbije, u sudove koji su na teritoriji Republike Srbije. U čemu je problem? Problem je u tome što je sada potpuno nova situacija, mi razmatramo jednu odluku iz 2006. godine, koja je 2008. godine urađena na drugačiji način, odnosno zaključkom Vlade taj sudija, i ne samo taj sudija, nego su sve sudije koje su bile u privremenim institucijama Kosova i Metohije uključene u pravosudni sistem, svi su preuzeti od 1. marta 2008. godine i primaju platu. Šta se onda događa sa tim sudijama? Oni razlozi koji su postojali više ne postoje. Iz tih razloga, a da ne bismo napravili grešku, ja tražim da se o ovome posebno izjašnjavamo. Naravno, ima još vremena do izjašnjavanja da se sagledaju sve pravne činjenice, da ne bismo napravili grešku bilo koje vrste, dakle, da mi napravimo grešku i da ostavimo nešto što ne treba, ili da napravimo grešku na štetu tog čoveka, ako su svi ovi podaci, a imam obaveštenje da je to dostavljen zahtev i Odboru za pravosuđe sa kompletnom dokumentacijom. Mislim da treba iskoristiti ovo vreme do glasanja da se dobro rasprave sva ta pitanja i iz tih razloga tražimo da se o sudiji Vlastimiru Dimiću posebno glasa u danu za glasanje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Dozvolite mi da vas obavestim o sledećem. Dobili ste i sami pismeno obaveštenje da me je predsednik Vlade gospodin Mirko Cvetković obavestio da Vlada povlači zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Skupštine koji je dostavljen aktom broj 05, broj 06-3882/08 od 22. septembra 2008. godine. Reč ima gospodin Srđan Miković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne osporavajući čitav niz predloga o razrešenju sudijske dužnosti mnogih sudija i nosilaca pravosudnih funkcija u okviru tačke dnevnog reda koju sada razmatramo, hteo bih, na osnovu čl. 179. i 180. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, da govorim o trećem odeljku Predloga odluke o razrešenju sudijske dužnosti broj 01-118-2170/08. Radi se o predlogu za razrešenje sudijske dužnosti zbog nesavesnog vršenja sudijske dužnosti i to sudije pod rednim brojem 2. gospođe Mirjane Lazarević, sudije Opštinskog suda u Pančevu. Od momenta stizanja adekvatnih materijala u Skupštinu Srbije, od 2006. godine do današnjeg dana, došlo je do promenjenih okolnosti. Bez želje da budem patetičan, mislim da se detaljnom analizom pre svega ličnih prilika u kojima se našla pomenuta sudija može doći do činjenica koje opravdavaju da se gospođi Lazarević omogući dalji rad kao sudiji. Činjenica je da je gospođa Lazarević već 32 godine u pravosuđu. Činjenica je da do sada nije bilo primedaba na njen rad u smislu vođenja postupka, ali je takođe činjenica da je tokom razmatranog perioda došlo do određene neefikasnosti u radu, pre svega u pisanju presuda. U tom periodu gospođa Lazarević imala je takve lične prilike koje... U svakom slučaju, kada ih budem izneo shvatićete da se nalazila u posebnoj situaciji. Osim činjenica da brine o svojoj porodici i da je prinuđena da sama vodi brigu jer joj je muž poslovno angažovan više desetina kilometara dalje i svaki dan putuje, ona je u proteklom periodu, naročito od 2004. do 2006. godine, bila prinuđena da brine o izuzetno teško bolesnoj majci koja je upravo 2006. godine umrla. U isto vreme, njena sestra, udovica, imala je operaciju srca i nakon toga je konstatovan kancer. Ispitujući činjenično stanje došao sam do podataka da je, bez obzira na to što je gospođa Lazarević savesno vodila postupak i na taj deo nije bilo primedaba, činjenica da je došlo do određene neažurnosti u pisanju presuda. Ne osporavajući da je naš odbor ozbiljno razmotrio efikasnost rada sudija u određenom periodu, mislim da naš Odbor za pravosuđe i upravu nije bio u prilici da razmotri ove činjenice, kao i činjenice o sadašnjem radu gospođe Lazarević. Tu mislim, pre svega, na kalendarsku 2008. godinu. Razumevajući ogromnu odgovornost koja se traži od nosilaca pravosudnih funkcija smatram da iskazana odgovornost i savesnost gospođe Lazarević kao majke, ćerke i sestre i sadašnji rad opravdavaju da joj se omogući dalji rad kao sudiji, a u smislu čl. 179. i 180. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predlažem da se Skupština pojedinačno izjasni o pomenutom sudiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas treba da donesemo odluku o razrešenju 70 sudija i 30 drugih nosilaca pravosudnih funkcija, a uglavnom su u pitanju javni tužioci i njihovi zamenici. Treba da se izjasnimo na osnovu njihovog imena i prezimena i mesta prebivališta. To su uglavnom jedini podaci koji su nam dostavljeni u ovom materijalu koji smo dobili. Smatram da je zaista neozbiljno da se u jednoj ovakvoj instituciji odluka o razrešenju tako značajnih državnih funkcionera kao što su sudije donosi samo na osnovu njihovog imena i prezimena i mesta prebivališta. Možemo samo da nagađamo da li odluku o razrešenju treba da donesemo na njihov lični zahtev zbog godina starosti, zbog godina rada, zbog toga što oni svoj posao ne obavljaju valjano i savesno, zbog toga što su politički nepodobni ili zbog toga što su se zamerili nekome od političkih ili ekonomskih moćnika, ovih tzv. tajkuna. Drugo, suštinsko pitanje koje se nameće jeste zašto mi o ovom pitanju raspravljamo tek danas. Gospodin Ristić je pre tri dana rekao da je većina ovih pravosudnih funkcionera prestala da obavlja svoj posao otprilike pre dve godine, ili pre godinu dana. Tom prilikom on je takođe istakao da oni za sve ovo vreme primaju platu i pomenuo je iznos od 100.000 dinara. Ako na taj iznos od 100.000 dinara dodate poreze, doprinose, dobijate iznos od oko 160.000 dinara. To je 2.100 evra. Kada to pomnožite sa dve godine rada dobijete iznos od 50.000 evra. Pedeset hiljada evra košta jedno zasedanje, jedna dnevna sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Ako to pomnožite sa brojem 100 dobijate iznos od pet miliona evra. Juče sam razgovarao sa jednim svojim poznanikom iz Velike Plane koji se bavi građevinom. Rekao mi je da u Velikoj Plani za iznos od pet miliona evra može da se napravi oko 200 jednosobnih stanova. Sledeći problem koji se ovde javlja jeste taj što je jedan broj ovih sudija i tužilaca u protekle dve godine, dok su primali plate kao sudije i tužioci, obavljao posao advokata. Konkretno znam trojicu bivših sudija koji su ovo vreme radili kao advokati. Znate, to je jedan veliki moralni, etički i pravni problem. Kako neko može dolaziti u zgradu suda u kojoj prima platu kao sudija, a istovremeno u toj zgradi suda obavlja posao advokata? Obavljajući taj drugi posao prima jednu drugu, paralelnu platu. Sve to u državi koja ima nekoliko stotina mladih ljudi, pravnika koji su položili pravosudni ispit i koji uzaludno čekaju da dobiju zaposlenje; u državi u kojoj imamo milion ljudi koji su nezaposleni, koji čekaju posao i u državi u kojoj, kao što sam juče rekao, prema zvaničnim podacima Zavoda za statistiku, 400.000 ljudi živi ispod granice siromaštva. Zbog svega ovoga ponavljam pitanja koja sam postavio pre tri dana. Prvo pitanje jeste: koliko novca iz budžeta je nenamenski, bespotrebno, izdvojeno u ove svrhe? Drugo pitanje je: koliko je sudija koje danas treba da razrešimo u međuvremenu obavljalo advokatske poslove? Treće pitanje je: ko je kriv što se ovo pitanje na dnevnom redu Skupštine nije našlo pre godinu dana, pre 15 meseci ili pre pet meseci, nego tek danas?
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Ristić, kao predlagač. Izvolite.
Dame i gospodo, prijavio sam se za raspravu i iskoristiću to svoje pravo kada dođem na red. Samo želim da kažem, da razjasnim, nešto se čulo ovde za govornicom, a ne odgovara činjenicama. Pre svega, tvrdnja da oni koji su na lični zahtev napustili pravosuđe primaju platu i da istovremeno rade kao advokati, na taj način imaju i funkciju zbog toga što nisu razrešeni i platu u sudu, a istovremeno vode svoju privatnu advokatsku praksu i zarađuju, jednostavno nije tačna. Te sudije i tužioci koji su na lični zahtev napustili pravosuđe primali su platu prvih 30 dana nakon podnošenja ličnog zahteva i u tom periodu nisu obavljali advokaturu, niti bilo koju drugu dužnost. Na to su po zakonu imali pravo. Upravo su plate primali oni koji su ispunili jedan od zakonom propisanih uslova za navršenje punog radnog veka, a time i za prestanak sudijske funkcije, pa su neki odlukom predsednika sudova dobili radnu knjižicu i prijavili se u Fond za penzijsko i invalidsko osiguranje, dok su pojedini, nesavesni, uz blagonaklonost nekih nosilaca pravosudnih funkcija kao predsednika, ostajali u tim sudovima pune dve godine i dan-danas se nalaze na tim mestima, sa 67 godina starosti, i primaju punu platu, što je zaista nedopustivo i mislim da to nije u redu. Zato i jeste hitnost celog ovog postupka, da završimo sa takvim stanjem kako bismo nakon usvajanja novog seta zakona o pravosuđu bili u situaciji da redovno razrešavamo sve one koji to žele ili one koji su ispunili neki od zakonom propisanih uslova. Prema tome, želim da podvučem da nije tačno da oni ljudi koji su na lični zahtev prekinuli radni staž u sudu istovremeno i rade i primaju platu. Jednostavno, to ne odgovara činjenicama. Možda je došlo do zabune zbog neke nejasnoće u dosadašnjem izlaganju, ali ne bi bilo u redu da te kolege koje su savesno prekinule svoj radni staž, na lični zahtev, dovodimo u poziciju da budu izjednačeni sa onima koji ništa ne rade u sudu i dve godine primaju platu. Još jedna rečenica i time završavam, a to je da nisu sve sudije i tužioci koji su navršili radni vek u toj poziciji da dve godine primaju platu. Ima nekih koji su to tek sada, od jula ili avgusta ove godine. Neki nisu svojom krivicom dovedeni u takvu poziciju jer čekaju par meseci da se zakaže Odbor da bi se ovo razrešilo.
Po Poslovniku, Zoran Krasić.
Sada je stvarno po Poslovniku, to je član 104. Smešno vam je? Nisam pokazao prst, ne znam zašto se smejete. O čemu se radi? Gospodine Ristiću, morali biste da imate malo dostojanstva i kada već nešto saopštavate da saopštite punu informaciju, do kraja. Sada mi je jasno zašto mi gospođa Čomić nije dozvolila da tražim obaveštenje i objašnjenje po članovima 225. i 226. Vi ste ovde sve lepo to ispričali i to može lepo da zvuči za B92, za njihov sajt, za njihov forum, ali je to daleko od istine. Gospodine Ristiću, prošle godine vi ste učestvovali u Vladi Republike Srbije, ministar pravde je bio Dušan Petrović. Ove godine ste ponovo u Vladi, ministar je neka gospođa Malović. Znači, 2007. i 2008. godine Ministarstvo je, bukvalno rečeno, prćija Demokratske stranke. Pročitaću samo prvu odluku. Neću ovo na lični zahtev, pošto je gospodin Ristić objasnio o čemu se radi. Pročitaću drugi deo odluke gde prestaje funkcija sudiji zbog navršenja radnog veka: kandidat pod brojem jedan, prestaje mu sudijska dužnost 7. 11. 2007. godine. Da li je opozicija kriva za to? Kandidat pod rednim brojem dva, prestaje mu sudijska dužnost 1. 1. 2008. godine. Ili, kandidat pod brojem 16, sudija Trgovinskog suda u Novom Sadu, prestaje mu sudijska dužnost 1. 3. 2006. godine. Da li vi imate kalendar kod kuće? Vi kažete da ste po članu 161. Poslovnika predložili hitan postupak za ovu odluku i opet nas sve varate. Zašto? Izbor, razrešenje i prestanak sudijske dužnosti ide po automatizmu, ne treba hitan postupak. I čemu hitan postupak kada je vanredno zasedanje? Dokle ćete da nas varate više? Zahvaljujući kome? Zahvaljujući medijima koji će da kažu - opozicija blokirala Skupštinu. Kako smo mogli da blokiramo Skupštinu kada ste se pre nekoliko dana setili da je nekome morala da prestane sudijska dužnost još 1. marta 2006. godine. O čemu mi pričamo? Mi smo ušli u drugi ciklus, ne transformacije i reforme pravosuđa, kako je gospođa potpredsednik rekla, verovatno je napravila grešku, nego usaglašavanja i zakona i organizacije sa Ustavom Republike Srbije, potpuno treća dimenzija. To je prava istina i prekinite više na ovakav način da vređate poslanike i grubo kršite Poslovnik.
Reč ima gospodin Ristić kao ovlašćeni predlagač.
Samo želim da kažem da je neistina da ministar pravde ima bilo kakvu ulogu u razrešenju sudija, osim što po funkciji učestvuje u Visokom savetu pravosuđa, gde je samo jedan od članova. Morate da znate, mi smo u prethodnoj raspravi, tokom javljanja po Poslovniku, čuli da Veliko personalno veće razrešava sudije i da nije uradilo svoj posao kako treba. Veliko personalno veće administrira samo u onim slučajevima kada se ispuni jedan od zakonskih uslova za navršenje radnog veka i to je čista primena zakona u jednom više administrativnom poslu. Postoje dosijei sudija sa njihovim datumima rođenja, datumima zaposlenja, trajanja njihovog radnog staža u sudovima i na osnovu toga se blagovremeno obaveštava Skupština da neko lice sa tim i tim datumom ispunjava pun radni vek i na taj način treba da se stvori osnov da Skupština razreši, u skladu sa zakonom i Ustavom, tog sudiju. Tačno je da postoji jedna nesaglasnost u ovom tranzicionom periodu između normi koje su se nalazile u starom Ustavu i onome što sada predviđa novi Ustav Republike Srbije. Zato je Zakon za sprovođenje Ustava predvideo da će se u određenom roku doneti set zakona o pravosuđu. Naravno, znamo svi, to je notorna činjenica, da nismo ispoštovali do kraja odredbe Zakona o sprovođenju Ustava Republike Srbije, jer smo imali druge hitne stvari na našim zasedanjima, ali ćemo na narednoj sednici imati predlog seta zakona koji se tiču pravosuđa i nadam se da ćemo svi zajedno, uz dobru volju, uspostaviti red unutar našeg pravnog sistema i dovesti institucije u poziciju da mogu funkcionalno i u skladu sa Ustavom i zakonom da štite ljudska prava građana Srbije i svih onih koji im se sa pravom obrate. Želim još jednu stvar da kažem, ovaj odbor ne može da snosi odgovornost, Odbor za pravosuđe i upravu u ovom sazivu Skupštine, jer mi nikako nismo kasnili. Onog momenta kada smo dobili ove predloge mi smo ih stavili, po hitnom postupku, na dnevni red. U prethodnom sazivu Skupštine ovo nije bilo stavljeno na dnevni red. Međutim, ja nisam bio na čelu tog odbora, tako da sebe ne smatram prozvanim za takvo postupanje. Zašto to nije stavljeno na dnevni red u prethodnom mandatu možete da pitate prethodnog predsednika Odbora, ja na to zaista ne mogu da vam dam odgovor. Vi znate da u onom mandatu pre toga Skupština nije funkcionisala, da je došlo do prevremenih izbora upravo zbog toga što u pojedinim odborima Skupštine nije bilo većine i došlo je do blokade rada parlamenta, što je proizvelo verovatno i prevremene izbore, pa smo posle toga imali dva kruga opštih izbora u Srbiji. Trudićemo se da u budućem periodu uskladimo našu aktivnost sa potrebom da se blagovremeno odlučuje o statusu sudija. Isto tako želim da vam kažem da su pojedini predsednici sudova postupali u skladu sa Ustavom i zakonom i kada je nastupio zakonski razlog oni su tim sudijama prekinuli radni staž i udaljili ih iz sudova smatrajući da su oni ispunili radni vek i da mogu da ostvaruju svoja prava preko Fonda za penzijsko osiguranje. Naveo bih primer predsednika Okružnog suda u Beogradu gospodina Važića, koji je u nekim slučajevima doneo odluku o prestanku rada tih sudija, a sada samo postoji ta razlika između radnog staža, još uvek egzistirajuće funkcije koju mi moramo da prekinemo svojom odlukom jer je Skupština sada jedina nadležna da o tome odlučuje. Nadam se da će novi set zakona i novi Ustav taj nesklad otkloniti, tako da nećemo biti u situaciji da imamo ovakvu prazninu koja zaista izaziva veoma puno razloga za raspravu, repliku i ovde u samom parlamentu. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, gospođa Radeta. Zatim gospodin Dušan Marić, pa gospodin Krasić. To su sve replike.
Replika se odnosi prevashodno na ono prvo izlaganje gospodina Boška Ristića, a delom i na ovo koje je upravo završio. U svom prvom izlaganju gospodin Ristić je izneo neke informacije koje nemaju ni članovi Odbora ni članovi parlamenta, niti su im dostupne. Pretpostavljam da je on to dobio od ministra pravde, kako reče, iako on nema nikakvog uticaja, osim što je član Visokog saveta pravosuđa, samo ta sitnica. Bilo bi neophodno da svi narodni poslanici, a pogotovo članovi Odbora, znaju sve te detalje koje ste vi ovde iznosili u svom prethodnom izlaganju. Licemerno je i, usudila bih se reći, bezobrazno tvrditi da su ove odluke morale da se donose po hitnom postupku, da je nečijom krivicom došlo do toga da neki ljudi koji je trebalo odavno da budu razrešeni, neki su se kako rekoste uredno prijavili u fond, primaju platu iako ne rade na sudijskoj funkciji. One koji primaju platu a trebalo je da budu razrešeni, ali nisu, Boško Ristić nazvao je nesavesnim, a ja pitam Boška Ristića i pitam skupštinsku većinu – ko je zapravo nesavestan? Nemate vi opravdanja kada kažete da vi niste bili na čelu Odbora u prošlom sazivu. Vi ste, gospodine Ristiću, vlast u Srbiji od 2000. godine (mislim na vas iz Demokratske stranke), i sve negativno što se dešavalo u Srbiji od 2000. godine do danas jeste vaša odgovornost. Nemate prava da kažete da vi ne snosite odgovornost lično zato što Oliver Dulić nije stavio nešto na dnevni red. Vi ste iz iste poslaničke grupe, iz iste stranke. Imate li možda obrazloženje zbog čega Oliver Dulić godinu, dve dana nije stavljao na dnevni red predlog odluka o kojima mi danas ovde raspravljamo? Rekli ste u ovom poslednjem izlaganju da ćemo na narednoj sednici... Pokušali ste da objasnite nemušto zašto se nije poštovao Zakon o sprovođenju Ustava, naravno, niste uspeli nikoga da ubedite u to da je neko drugi odgovoran osim vas, i rekli ste da će se na narednoj sednici naći ovi zakoni iz oblasti pravosuđa, po Zakonu o sprovođenju Ustava. Ne znam kako su to naprasno prestali da budu manje bitni bela šengen lista i ovi zakoni koje ste upravo povukli.
Gospodin Dušan Marić, izvolite.
Dame i gospodo, pošto sam pravno prilično neuk, a kao što sam rekao mi nismo dobili nikakve dodatne potrebne podatke o materijalu koji smo dobili za ovu tačku dnevnog reda, ja sam se namerno na početku svog izlaganja oslonio na izjavu gospodina Ristića. Pre tri dana on je sa ove govornice rekao da sudije o kojima mi sada raspravljamo primaju platu poslednje dve godine. Držao sam se za reč gospodina Ristića. Ne verujem da je on to rekao nesvesno; rekao je to vrlo svesno i vrlo tendenciozno. Osnovna poruka je bila – dok vi ovde, radikali, vršite opstrukciju, pare iz budžeta idu, ovi ljudi primaju platu od 100.000 dinara, a vi ne date da mi izglasamo da ih razrešimo dužnosti sudija. To je prvo. Drugo, u svom izlaganju nakon mog izlaganja gospodin Ristić je uglavnom potvrdio 90% onoga što sam ja rekao. Nisam rekao da je svih 100 sudija, javnih tužilaca primalo platu poslednje dve godine. Ja sam samo na osnovu te brojke, jer u pitanju je broj od 70 sudija, 30 tužilaca i njihovih zamenika, izveo jednu računicu orijentaciono, da se vidi koliko je državni budžet bio opterećen, bespotrebno. Sada je nebitno da li je u pitanju 100, da li je u pitanju 55 ili 10, u pitanju je jednako pravni i moralni problem. Poslednja stvar, vremenski rok od dve godine takođe sam uzeo iz izlaganja gospodina Ristića. Ima onih koji je trebalo da budu razrešeni pre toga, ima onih koji je trebalo da budu razrešeni posle toga; sad sam čuo od gospodina Krasića da ima onih koji posao sudija ne rade od 1. marta 2006. godine.
Zahvaljujem. Gospodin Krasić, replika.
Gospođo Đukić-Dejanović, pošto ja imam kompletnu dokumentaciju o ovome što je napamet pričao gospodin Ristić, ja mogu vrlo kvalitetno da odgovorim. Ne želim da upotrebim u govoru imena ovih ljudi koji ni krivi ni dužni postaju predmet današnje rasprave, ali, gospodine Ristiću, predsednik Vrhovnog suda Srbije je dostavila odluku Velikog personalnog veća, ispred personalnog veća to je Sonja Brkić. Personalno veće je odluku donelo 28. 9. 2007. godine, 11. 10. 2007. godine Vida Petrović-Škero je uputila Narodnoj skupštini, u Narodnoj skupštini je to zavedeno 11. 10. 2007. godine. Za dvoje sudija Veliko personalno veće je odlučilo 28. 9. 2007. godine, 11. 10. 2007. godine Vrhovni sud je poslao Narodnoj skupštini, i tako bih mogao u nedogled da čitam. Predsednik Narodne skupštine bio je Oliver Dulić. Čovek iz Demokratske stranke. Na čelu Odbora za pravosuđe u ovom sazivu je, po ko zna koji put, Boško Ristić. O čemu mi pričamo? Hitan postupak? Zašto ovaj posao nije završen? Ko je vama smetao da se ovaj posao završi? Vi ste sada prvi put stavili ovo na dnevni red. Prvi put ste stavili na vanrednom zasedanju. Sada se čudite, sada je neko drugi kriv, vi izražavate neku nadu, neko očekivanje "trla baba lan". Trla baba lan, da li je to možda... Mi znamo, gospodine Ristiću, ko ste vi. Od 2001. godine vi vedrite i oblačite, radili ste na Ustavnoj povelji državne zajednice, pa ste vedrili i oblačili u pravosuđu, pa su i penzioneri bili predsednici sudova, pa su i pripravnici postajali predsednici sudova, pa je neko postao predsednik Vrhovnog suda a da nije bio sudija Vrhovnog suda, nego danas ga izaberemo pa ga posle 15 minuta izaberemo za predsednika. Svašta je bilo u pravosuđu. Zašto? Namerno urađeno. U mnogim oblastima još važi stari zakon koji... Od 1990. godine, maltene. Vama odgovara haos u pravosuđu, i zbog privatizacije i opšte drpačine koja je zavladala kada ste vi došli na vlast. I sada ovo tendenciozno radite. Na ovaj način se vređa sudstvo kao pojam. Zamislite, danas se raspravlja, možda će danas i da se donese ova odluka o prestanku sudijske dužnosti, a čovek dve godine ne ulazi u sud. I to ste tendenciozno smislili, da se ogade i sudovi i pravosuđe i sve, jer jedino tako možete da rasturite državu, a vi ste na tom putu.
Gospođica Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedniče, javljam se po članu 238. Poslovnika. Skinuta je ova tačka dnevnog reda, gospodine Ristiću, Monitoring komiteta, koji prati sve segmente u Srbiji, i ja ću sada da se usredsredim samo na ono za šta vi dobijate packe od Saveta Evrope, kao izvršna vlast u zemlji, da to niste uradili, niste prilagodili naše zakonodavstvo. Ne govorimo... Da to apstrahujemo, pošto tamo ima 21 država koja je priznala kvazišiptarsku državu, tzv. Kosovo, ali hajde da govorimo o drugim članicama Saveta Evrope koje su naši prijatelji, a koje su i te kako imale svoje predstavnike – imaju ogromne primedbe na stanje pravosuđa u našoj zemlji. Dakle, da čuju i građani Srbije da to nisu samo primedbe srpskih radikala, koje su veoma argumentovane, utemeljene na osnovu činjenica i personalnih rešenja koja imate od 2001. godine. Ne treba da vas podsećam, gospodine Ristiću, da ste vi, ne vi lično, nego vaša politička stranka, bili promoter toga da za sudiju opštinskog suda može da bude izabran čovek iz neke propale firme; bio je v.d. direktora, prođe mesec ili dva, vi ga izaberete za predsednika suda. Pošto imam obavezu da vam to saopštim, kao član naše delegacije, mogu i da vam dam, da vam fotokopiram kako izgleda nacrt ove rezolucije. To je ceo segment, tačka 14, koji vas poziva, sve države članice Saveta Evrope, da hitno, neizostavno, uradite sledeće u pravosuđu. Vidite šta kažu – konstatuje se da novi Ustav zahteva usvajanje čitavog paketa novih zakona o sudstvu. Ko je za to kriv? Srpska radikalna stranka? Mi vas upozoravamo, od donošenja novog Ustava, da morate set zakona iz oblasti pravosuđa da prilagodite novom Ustavu. Vi to niste uradili, niti prethodna vlada, ni prethodni predsednik Narodne skupštine, ni ministar pravosuđa. I, kancelariju javnog tužilaštva... Da li ste vi njih obavestili, verujem da su oni, prateći taj proces, odnosno ovu katastrofu u srpskom pravosuđu, uočili jednu neverovatnu stvar. Sada mi navedite da li postoji još jedna zemlja članica Saveta Evrope, bilo koja država u svetu, koja za republičkog javnog tužioca ima čoveka koji je u statusu v.d. najmanje godinu i po dana. Valjda se tu pokazuje ozbiljnost države. Vi ne možete da izaberete, kao što to Ustav i zakon nalažu, republičkog tužioca, a oni od vas traže da donesete zakon o kancelariji javnog tužioca. Kojeg? Ovog Radovanovića? Neverovatno bi bilo kada bi taj čovek i dalje ostao. Ovo sada nije politički pritisak, ovo je moj apel. Mi ne možemo kao opozicija, osim institucionalno, da kažemo šta mislimo o tim ljudima koji su loša rešenja, i najveći broj kolega to isto tvrdi. Ali, ako se on ne meša u svoj posao i ako treba više puta juče sa govornice mr Martinović da kaže da je njegov posao, njegova obaveza da saznanja koja čuje sa skupštinske govornice, pročita u novinama, dojavi mu bilo ko, ispita, kao čovek koji je na toj funkciji, šta da očekujemo mi dalje. To je tačka 14, pa imate pod 1, 2, 3. i 4. sve do 6, sve ono što treba Srbija da uradi, jednostavno rečeno, ocena - katastrofa. Ako vi kažete, gospodine Ristiću, da mi treba kao srpska delegacija da uložimo amandman na ovu tačku 14... (Predsednik: Prekoračili ste vreme.) ... završavam, pošto je to odloženo za januar mesec i da tvrdimo suprotno, nema problema, da nađemo neki najširi državni politički konsenzus, ali sa kojim argumentima da izađemo tamo kada, nažalost, moram da konstatujem da je sve ovo ovde tačno, a to je da je položaj zaposlenih u pravosuđu i odnos pravosuđa prema građanima izuzetno loš; ocena ovde nije ni za dovoljan, dva.
Gospodin Jojić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred Skupštinom je danas više odluka kada su u pitanju pravosudni organi, koje se odnose kako na one koji su podneli lični zahtev da budu razrešeni, tako i na one koji su ispunili uslove da budu razrešeni, kao i one kojima treba da prestane funkcija tužioca ili sudije zbog nestručnog i nesavesnog rada u pravosuđu. Ne bih se mogao složiti da nema ovolike koordinacije između parlamenta, Vrhovnog suda i Visokog saveta za pravosuđe i personalnog veća. Molim vas, imate ovakav slučaj, ovo je ekstreman slučaj: Okružno javno tužilaštvo u Sremskoj Mitrovici donosi rešenje i utvrđuje da opštinskom javnom tužiocu u Rumi Josimović Živku prestaje funkcija zbog toga što je on navršio 40 godina radnog staža, a sa druge strane, taj čovek je ispunio drugi uslov, tj. napunio je više od 65 godina životnog veka. Mislim da je ovo potrebno povući iz procedure; ovaj čovek treba da dobije samo rešenje o penzionisanju po dva osnova, jer je za to ispunio uslove. Kada je u pitanju razrešenje na lični zahtev, ovo je vrlo delikatno pitanje. Ovde Skupština ne zna šta je iza ovolikog broja ljudi koji su podneli zahteve da budu razrešeni dužnosti. Kada bi se izvršile provere za svakog pojedinca nisam siguran da bi se pokazalo da je to bila njihova želja i da su to oni hteli zbog toga što žele da se bave nekom drugom profesijom, ili je nešto drugo u pitanju. U praksi je bilo slučajeva da ljudi koji treba krivično da odgovaraju postignu dogovor sa najvišim institucijama u pravosuđu – podnesite zahtev da budete razrešeni da ne biste krivično bili odgovorni. Da li toga ima ili nema, ovo ostaje kao tamna brojka među ovih 58 nosilaca pravosudnih funkcija. Dame i gospodo, kada je u pitanju razrešenje trojice sudija, a u konkretnom slučaju kada je u pitanju razrešenje sudije Opštinskog suda po predlogu odluke 01 118-2170/08, i to treći odeljak, pod brojem 2, osnovno što se zamera ovom sudiji je to što nije blagovremeno izrađivao i pisao presude. Ovo je ekstreman slučaj, pa se postavlja pitanje koji su to razlozi kojima su se rukovodili nadležni koji predlažu razrešenje ovog sudije; da li je samo ovaj sudija taj koji ne poštuje zakon i posle zaključenja rasprave ili pretresa ne piše u zakonskom roku presude. Znači, sumnjam da je ovo jedini slučaj u Srbiji da sudija nije pisao presude blagovremeno. Najmanje 30 - 40% sudija, ako bi se poštovao ovaj kriterijum, moralo bi biti pred Skupštinom da se raspravlja o njihovoj sudbini, tj. da li mogu i dalje vršiti sudsku funkciju. Između 30 i 40% možete po ovom osnovu razrešiti. Ima sudija koje su toliko ažurne da blagovremeno izrade presude, ali je većina onih koji nisu u mogućnosti, iz bilo kojih razloga, nekada opravdanih, nekada neopravdanih, da presude i odluke donose sa zakašnjenjem. Moj predlog predlagaču je da ovaj predlog povuče. Postavljam pitanje, po Poslovniku, Vrhovnom sudu, Ministarstvu pravde, Personalnom veću i Visokom savetu za pravosuđe i tražim da dostave Skupštini statistički izveštaj za poslednjih 10 godina, u kome treba da se vidi, jer poslanici ovde odlučuju o sudbini ljudi, čija egzistencija može da zavisi od toga da li se odluke pišu na vreme ili ne, da vidimo koliko je takvih sudija koji presude ne donose, ne u roku od osam dana ili u roku od osam dana, kako zakon predviđa, nego da vidimo koliko ima u Srbiji onih koji odluke donose sa zakašnjenjem. Zašto se ovde pravda primenjuje selektivno? Zašto da Mirjana Lazarević, sudija Opštinskog suda, o kojoj je govorio prethodni kolega iz DS, govorio o tome koji su problemi bili kod tog sudije, zašto da bude ekstreman slučaj i zašto da se na njoj lome koplja? Takvih imate 30% u Srbiji. Dajte izveštaj, pa da generalno, u paketu, razgovaramo o tome koje sudije ne pišu presude blagovremeno i zašto. Dame i gospodo, kada je u pitanju stručnost, efikasnost i celishodnost rada naših sudova, potrebno je izvršiti detaljnu analizu. U kom pravcu? Treba izvršiti analizu od kada je predsednik suda, od kada je koji sudija, od kada je tužilac, od kada je zamenik tužioca došao na tu dužnost, da mu se prikažu statistički podaci o tome kada je, koje godine primio koji predmet, krivični, parnični i vanparnični, kada je zakazao prvu raspravu ili glavni pretres, kada je doneta odluka u parničnom, vanparničnom i krivičnom postupku, takođe i u istrazi, i kada je napisao presudu. To je prethodno pitanje. Sledeće pitanje, od tih presuda i odluka sudija koje sude treba da se vidi kom se sudiji odluke od strane drugostepenog suda potvrđuju, a kom se sudiji ukidaju, kom se sudiji presude preinačuju. Onda, gospodo narodni poslanici, možete meritorno i sa punim autoritetom i kapacitetom da odlučujete i da znate kakvo je stanje u Srbiji i ko u Srbiji može biti sudija, ko ne može biti sudija. Vama je gospođa Radeta rekla prethodno da smo mi imali ovakve slučajeve u praksi: čovek je diplomirao na pravnom fakultetu i bio je zaposlen u STR, radnji, kao savetnik; odjedanput ga postavljaju za sudiju, a potom ga na istoj sednici Skupštine postavljaju za predsednika suda. Gde se to može desiti? Da li se to može desiti u nekoj zemlji sa razvijenim pravnim sistemom? Da li se to može desiti u Engleskoj? Dame i gospodo, to se u Engleskoj ne može desiti. Evo zašto: u Engleskoj se postaje sudija u 52. godini. U Domu gornjih lordova, kao najvišoj pravnoj instanci, sude sudije do 78 godina. Dakle, onaj ko želi da bude sudija mora da ispeče zanat, a taj zanat on mora da uči sve do 52. godine; on se priprema, izdržava i oprema, ali zato završava i šeta od institucije do institucije, od pisarnice do jednog veća, do drugog veća, krivičnog, parničnog ili vanparničnog. Kod nas neko može biti sudija ako je završio fakultet koji čak nije ni pravni fakultet, ili ako je završio fakultet ko zna gde, čija je diploma još uvek pod znakom pitanja. Za rad sudija najodgovorniji su predsednici sudova. Ovakvih slučajeva ne bi bilo da je predsednik suda svake nedelje vodio statistiku prijema predmeta, raspodele predmeta i zakazivanja rasprava u parničnom i u krivičnom glavnih pretresa; drugo, treba da kontroliše i, po poslovniku, prati kada je koji pretres ili rasprava održana, kada je zaključena; statistički izveštaj, presek u kom roku sudija nije uradio presudu. Tada se poziva sudija, skreće mu se pažnja i upozorava da može snositi posledice ukoliko na vreme ne bude uradio odluku. Zašto mi imamo ovakvo stanje u pravosuđu? Dame i gospodo, mi ovakvo stanje u pravosuđu imamo zbog toga što nemamo, za razliku od drugih zemalja sa razvijenim pravnim sistemom, zakon o disciplinskoj odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija. Kada bismo imali zakon o disciplinskoj odgovornosti ne bismo došli u ovakvu situaciju, niti oni ljudi koji danas treba da ostanu bez hleba, jer bi nadležni, pretpostavljeni po vertikali, bio dužan da prati i da sankcioniše one koji ne poštuju zakon. Kada su u pitanju sudije i pravosuđe, dame i gospodo, pojam sudske nezavisnosti, samo da se podsetimo, par rečenica: sudije su nezavisne ako u vršenju svoje funkcije nisu ničim obavezane sem da poštuju zakon i slede sopstvenu savest. Da bi sudija bio stvarno nezavisan, prethodno mora u potpunosti da se ostvari njegova lična nezavisnost. Pod tim pojmom podrazumeva se takvo zakonsko regulisanje sudskog položaja, dakle, postavljanje, izbor, napredovanje u službi, imunitet, disciplinska odgovornost, otpuštanje, premeštanje, koje svodi na minimum mogućnosti pripadnika izvršne vlasti (naglašavam, izvršne vlasti) da kroz donošenje odluka u tim, za sudiju egzistencijalnim, pitanjima utiču na njihovo ponašanje u vršenju sudske funkcije. Dakle, trajanje sudske službe je tako obezbeđeno da ni pojedinačne sudije, ni pravosuđe u celini ne bi trebalo da budu pod kontrolom izvršne vlasti, tj. vlade i njenih organa. Kako istorijsko iskustvo pokazuje, bez nezavisnosti pravne profesije, a posebno sudija, tiranija će imati slobodan put u trovanju pravde, tako da će pošteno suđenje ostati samo prazna reč na papiru, što je ujedno i najkraći odgovor zašto se nezavisnost sudija ne tiče samo pripadnika te profesije. U terminologiji zapadnih demokratija pojmovi kao što su nezavisnost pravosuđa, sudska nezavisnost jesu pojmovi istinskog karaktera. Oni otklanjaju sumnje u postojanje stvarne, funkcionalne demokratije koja bi ugrozila pravo. Dame i gospodo, nezavisno pravosuđe će moći, kao zaštitnik individualnih prava i sloboda, da izvrši svoju funkciju, ali je istovremeno i vrlo ranjiva institucija. Dame i gospodo, kako je međunarodna regulativa rešila pitanje nezavisnosti položaja sudija? Kao što su šezdesete bile period povećane brige za položaj okrivljenog u krivičnom postupku, a sedamdesete godine za položaj oštećenog, žrtve krivičnog dela, osamdesete mogu da se nazovu vremenom globalnog interesa za ostvarivanje nezavisnosti sudija i uopšte pravosuđa. Taj globalni interes definiše se kroz brojne međunarodne dokumente. Rekao bih vam da je prvo donet, 1981. godine, sirakuski nacrt principa nezavisnosti pravosuđa, zatim tokijski princip o nezavisnosti pravosuđa i Kodeks međunarodnog udruženja advokatskih komora o minimalnim standardima sudske nezavisnosti, a Univerzalna deklaracija o nezavisnosti pravosuđa doneta je 1983. godine. Da li je naše pravosuđe takvog stepena i nivoa, da li je ono sa uporednim pravom tako usklađeno, u odnosu na reformu pravosuđa u celini, sa zemljama kao što su Nemačka, Austrija, Holandija, Belgija, Francuska, Engleska, kao zemlje kontinentalnog prava? Ni blizu ne možemo da dođemo, kada je reč o anglosaksonskom pravu i regulisanju odnosa i reformi pravosuđa. Dakle, da zaključim, dame i gospodo, sudska funkcija i sudska dužnost je velika privilegija i velika čast koja se ukazuje sudijama. Moram da vam kažem, sudija je najveća vlast u državi. Zašto? Sud je taj koji može da izrekne danas kaznu i do 40 godina zatvora. Prema tome, reforma pravosuđa mora biti izvršena. Ono što truje pravosuđe jeste politika. Pravosuđe je bačeno u političku arenu. Mi nismo doživeli depolitizaciju pravosuđa. Da je Mirjana Lazarević član Demokratske stranke, G17 ili neke druge stranke koja je na vlasti, garantujem da ona ne bi bila jedina u Srbiji na dnevnom redu koju treba razrešiti. Da bi videli da li je Mirjana Lazarević zaista takva - da nije stručna, da nije moralna, da je korumpirana... a ja tvrdim da je moralna, tvrdim da nije korumpirana, ali na jednom slučaju u Srbiji ne treba lomiti koplja i ona ne treba da bude ekstreman slučaj. Ako hoćemo da podignemo nivo efikasnosti suda, da se odluke donose na vreme, dame i gospodo, uzmimo statistiku, sagledajmo koji sudija kako radi i kada zaključuje rasprave i kada donosi odluke. Ponavljam, kvalitet sudije se može proveriti ako se pogleda koliko odluka mu je drugostepeni sud potvrdio, koliko mu je odluka ukinuo u njegovom radnom veku i koliko mu je preinačio. Ako mu ukida odluke u 80% slučajeva ili mu preinačuje u 70%, svakako da taj čovek i sam mora da shvati i neko iz nadležnih organa koji odlučuju o njegovom izboru i reizboru mora da mu kaže - pomeri se, ti nisi za taj posao. Časne sudije i časne tužioce moramo, pre svega, zaštititi od politike i političara. Ako to ne uradimo, ništa nismo uradili. Demokratija je, navodno, došla u zemlju. Od te demokratije nema ništa. Nemojte da govorite o tome kako se kretalo pravosuđe od 1945. godine; gledajte samo koji su zakoni donošeni, gledajte samo kakav je bio položaj pravosuđa, kako su birane sudije. Stalnost sudija i nosilaca pravosudnih funkcija mora biti obezbeđena, kao i materijalni položaj dobrih sudija i dobrih tužilaca, većina ih je, pa će građani imati i pravnu, i političku, i ekonomsku, i socijalnu mogućnost i imaće poverenja u državne organe i državu. Prema tome, dame i gospodo, moramo izvršiti reformu i moraju se doneti adekvatni zakoni kada je u pitanju pravosuđe kao stub u državi. Hvala.
Zahvaljujem. Pitam gospodina Jojića, a pitanje se odnosi na gospodina Mikovića, da li vi decidirano želite da se ospori predlog za razrešenje sudije Mirjane Lazarević? Da. Da bismo u danu za glasanje mogli da formulišemo. Gospodine Jojiću, daću vam reč, da li vi dajete predlog da se ospori razrešenje sudije Mirjane Lazarević? (Petar Jojić: Da, jer je jedinstveni slučaj.) Hvala. Niste se decidirano izjasnili, pa pitam da bih znala. Gospodine Ristiću, a tužioca Joksimovića? Ne. Dobro. Izvolite, reč ima gospođa Biljana Hasanović - Korać.
Poštovana predsednice, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom tačke dnevnog reda koja je u toku, i to konkretnije povodom predloga odluke o razrešenju sudijske dužnosti zbog nesavesnog vršenja iste. Moram, pre svega, da kažem da sam se u toku predizbornih kampanja u prethodnom kao i u ovom mandatu zalagala za realizaciju svih ciljeva iz programa liste na kojoj sam se nalazila i Demokratske stranke kojoj pripadam, a koji su za dobrobit svih građana Srbije. Kao advokat po zanimanju, posebno sam se zalagala i zalažem se za reformu pravosuđa u smislu da naš pravosudni sistem postane moderan, efikasan, nezavisan u radu i usklađen sa Ustavom Republike Srbije. Nadam se da ćemo uskoro početi sa realizacijom reforme pravosudnog sistema donošenjem odgovarajućih zakona. Upravo iz ovih razloga osporavam predlog za razrešenje Milorada Milina, sudije Opštinskog suda u Vršcu. U materijalu koji smo dobili od Odbora za pravosuđe posle održane sednice navedeno je da je razlog za razrešenje ovog sudije neefikasnost u radu. Drugih razloga nema. U obrazloženju je dat brojčani pregled rešenih predmeta u 2001, 2002, 2003, 2004. i 2005. godini i iz tih podataka se vidi da je skoro svake godine rešavao više predmeta nego što ih je zaprimao. Pored toga, naveden je izvestan broj predmeta u kojima je navodno sporo radio i rešavao. Odgovorno kažem da je ovakvo obrazloženje predloga odluke o razrešenju obojeno ličnim odnosima i neobjektivno i da Milorad Milin, sudija Opštinskog suda u Vršcu, nema najlošije rezultate u odnosu na ostale sudije u ovom opštinskom sudu i u odnosu na sudije u svim drugim opštinskim sudovima. Kako bih mirne savesti izašla pred vas i osporila predlog za razrešenje sudije Milorada Milina, proverila sam i prikupila podatke iz Opštinskog suda u Vršcu. Skoro svi predmeti koji su navedeni kao predmeti u kojima je sporo postupao su rešeni, i to uglavnom meritornim odlukama. Što se tiče rezultata rada u 2006, 2007. i prvoj polovini 2008. godine, oni su zadovoljavajući, sa procentom ispunjenosti norme preko 100% i 120%. Neću vas zamarati podacima za sve ove godine. Navešću samo da je za prvih šest meseci u ovoj godini imao u radu ukupno 315 predmeta, što prenetih, što novozaprimljenih, da je rešio 139 i da je ispunjenost norme 108,53%.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, vi koji danas više nego ikada vapite za slobodom, pravdom, na dnevnom redu je veoma važna tema, a ona je i ustavna kategorija. Sudovima je po našem važećem Ustavu posvećeno 14 članova, tužilaštvu i Ustavnom sudu još po deset, odnosno ukupno 34 od 206 koliko ovaj Ustav ima. Mada, ovlašćeni predstavnik po ovoj tački dnevnog reda gospodin Boško Ristić malopre me je uplašio, jer pominje novi ustav. Ne znam da li je to u dogovoru sa Momčilom Grubačem koji je takođe pominjao potrebu donošenja novog ustava zbog poslaničkih mandata, kako je on rekao, a i zbog obaveza države Srbije prema Evropskoj uniji. A, vidite na šta atakuju, poštovani građani Srbije – upravo na vašu slobodnu volju koji izražavate na izborima. Mi danas govorimo o razrešenju nosilaca pravosudnih i tužilačkih funkcija, i to iz četiri razloga. Moja namera nije da govorim o pojedinačnim slučajevima, ali moram da istaknem potrebu koju SRS ima u kontinuitetu duži niz godina, posebno od 2000. godine, kada je DOS dolaskom na vlast počeo da vrši negativnu selekciju u organima pravosuđa i tužilaštva. Već je neko od mojih kolega govorio da smo 2001. godine birali za sudije opštinskih, okružnih, a ponekad i Vrhovnog suda, diplomirane pravnike koji nisu imali iskustvo u pravosuđu, nego se u toku istog dana iz zemljoradničke zadruge imenuju za sudije opštinskog suda, a potom postaju predsednici tih sudova. Kada je u pitanju mesto odakle ja dolazim, a i okruženje, pravosuđe ima probleme druge vrste. Opštinski sud u Krupnju već nekoliko godina radi samo sa predsednikom suda i sa još jednim sudijom. Na tom sam ukazivao više puta i sa ove govornice. Umesto da se išlo sa popunjavanjem suda, razmišlja se o ukidanju tog suda. U opštini Krupanj postoje naseljena mesta koja su udaljena od sedišta opštine i preko 30 km, ne postoji ni autobuski saobraćaj između tih mesta i sedišta opštine, odnosno sedišta opštinskog suda. Ne ističem ovde ovaj prigovor zarad dvoje sudija, mada i njih uvažavam, nego mnogo više zbog građana koji treba da ostvare svoja prava. Slična situacija je i u Ljuboviji koja je udaljena 75 km od Loznice, kroz koju prolazi magistralni put, a naseljena mesta su udaljena i preko 40 km. Postoji mogućnost da se u organizaciji pravosuđa ukine i taj opštinski sud, što je neprihvatljivo. Pođimo od pretpostavke da se desi udes na magistralnom putu; dok dođe sudija iz Loznice da interveniše veći deo dana će biti zatvorena saobraćajnica, a povezuje Republiku Srbiju sa Republikom Srpskom, što bi veoma bilo opasno. Kada govore poslanici Srpske radikalne stranke danas ih jedan od potpredsednika nakon tri minuta upozorava da je isteklo 10 sekundi, pa sa tri minuta i 30 sekundi izriče poslaniku određenu opomenu, a vi, gospodo, za to aplaudirate, vi ste na to ponosni. Da vidimo šta su bile obaveze izvršne vlasti, koja od 2000. godine vrši veliki uticaj na slobodnu granu vlasti u Srbiji, a to je sud. Član 5. stav 2. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije kaže: "U toku drugog zasedanja nakon izbora Vlade Narodna skupština će uskladiti sa Ustavom zakone koji se odnose na primenu odredaba Ustava na sudove i javna tužilaštva i to: zakone kojima se uređuje organizacija i nadležnost sudova, izbor i prestanak funkcije predsednika sudova i sudija, Visoki savet sudstva, organizacija i nadležnost javnih tužilaštava, izbor i prestanak funkcije javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i državno veće tužilaca". Ovo je, gospodo narodni poslanici, trebalo doneti u prethodnom sazivu Skupštine. Vi tražite bilo koji razlog da plasirate neke druge priče i teme, a ne stavljate na dnevni red ono što je od vitalnog interesa - kako da se provede reforma pravosuđa, za čim, još jednom ponavljam, građani Srbije vape, jer su mnogi u obavezi da potraže svoju slobodu, da potraže pravdu, a neki i slobodu. To je danas u Srbiji veoma izraženo. Poslanici SRS već nekoliko dana imaju i moralnu i svaku drugu potrebu da o tome govore, jer je sloboda predsednika SRS ugrožena, a niko se od zvaničnih institucija u Srbiji ne oglašava po tom pitanju. Evo dobre prilike da pokažemo koliko smo mi kao država uređeno demokratsko društvo. Sudeći po ovome kako reaguje aktuelna vlast, još dugo nećemo biti uređeno demokratsko društvo. Tome se možemo nadati kada SRS, na predlog građana Srbije, preuzme odgovornost; onda će za nas svaki građanin biti potpuno isti i za svačije pravo i slobodu moraćemo da se založimo. Najbolja prilika da pokažu sudije koliko su stručne i koliko su moralne, a takvih sigurno ima dosta... Odnosno, vidite jednu situaciju, kada Demokratska stranka favorizuje nekoga i kada ga je ona 2001. ili kasnije, nebitno kada, iz zemljoradničke zadruge dovela i postavila na mesto predsednika suda, pa naravno da je odgovoran tome ko ga je doveo i ko je najviše doprineo tome da on bude na tom mestu. Da li ga zanima pravda i pravičnost, da li će suditi na osnovu Ustava i zakona? Neće, nego će morati drugačije da se ponaša. Mi imamo najveći broj savesnih sudija i tužilaca, svakako, ali ovaj put Srbija ima potrebu da vidi koliko su nam sudije stručne i koliko su moralne, kada budu po okružnim sudovima donosili odluke, vezano za mandate SRS. Određen broj okružnih sudova u Srbiji je položio ispit, neki su se o to oglušili, ali nadam da će te svoje odluke vrlo brzo ispraviti. Šta nam rade tužioci u momentu kada određena grupa građana ulazi u ovu salu, a znamo da tužilaštvo postupa ex officio, dakle po službenoj dužnosti, i kada imamo jedan problem, a to je nelegalno otimanje mandata, odnosno kršenje izborne volje građana? Evo dobre prilike i za tužilaštvo da reaguje i da se ovaj problem reši. Zahvaljujem.
Ima reč gospodin Igor Bečić, po Poslovniku.
Poštovani građani, uvažene kolege, želeo sam da reklamiram članove 225. i 226, gde se kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, od predsednika odbora Narodne skupštine, od ministara i funkcionera drugih republičkih organa. Želeo bih da postavim pitanje ministru pravde do kada će dozvoljavati da se donose skandalozne presude u trgovinskim sudovima. Znači, mi upravo govorimo o tome da ima jedan veći broj sudija koji profesionalno rade svoj posao, a ima jedan broj sudija koje koriste svoju funkciju da donose presude, poput presude koja je doneta kompaniji "Karneks", u vezi sa njihovim sporom sa jednom kompanijom, gde vidimo jednu skandaloznu presudu. Sada ću vam reći o čemu se radi. Znači, kada je vladajuća oligarhija donela Zakon o privatizaciji sumnjive kompanije, "sa jednom tašnom i mašnom", počele su da kupuju i privatizuju po Srbiji. Kupujući fabriku one otpuštaju veliki broj radnika iz te kompanije, potpisuju štetne ugovore, tako da u momentu kada dolaze ozbiljne kompanije koje žele da investiraju u Srbiju... Recimo, u "Karneksu" se očekivala investicija od 60 miliona evra i početak gradnje nove fabrike, ali u jednom momentu se zaustavlja ta investicija jer stiže od Trgovinskog suda presuda na 600 miliona dinara. Ta kompanija želi da jedan štetan ugovor, koji je zaključen od strane bivšeg vlasnika, raskine. Onda jedan sudija Trgovinskog suda na prvom ročištu, bez uvođenja sudskih veštaka da vide da li je tu bilo prostora za odštetu zbog raskidanja ugovora, donosi presudu na 600 miliona dinara, kao da je to šest miliona dinara, čime zaustavlja investicije. Nijedan ozbiljan investitor neće da investira u Srbiju, neće da investira u novu fabriku ako se donosi presuda na prvom ročištu bez angažovanja sudskih veštaka. Usvaja se tužbeni zahtev, tako da imamo situaciju da sudija, koji je sa pisarnice, uz pomoć bivšeg predsednika suda, došao za sudiju, donosi jednu za drugom skandaloznu presudu. To je sudija Sava Jovanović. To je bruka za čitav novosadski Trgovinski sud. A mi dopuštamo, kao predstavnici zakonodavnog organa, i ministar pravde dopušta da se takve presude donose. Ima tu čak i organizovanog kriminala, jer je to ogroman novac. Takođe, u ovom trenutku u Hagu imamo sumrak međunarodnog prava, sumrak demokratije; možemo reći da postoji jedan udruženi zločinački poduhvat kojim se želi da se naš predsednik dr Vojislav Šešelj ubije u Hagu. Sigurno da moramo poštovati zakone ove države; moramo dopustiti da demokratija i zakon uđu u ovu skupštinu, da predsednik ispoštuje izbornu volju građana, da vrate mandate SRS, i na tome moramo istrajati.
Reč ima gospodin Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, počeću sa jednom vrlo poučnom narodnom srpskom poslovicom koja kaže: "Pravda bez moći je nemoć, a moć bez pravde je tiranija." Kasnije ću se vratiti na poučne posledice i značaj ove lepe srpske poslovice. Kada govorimo o obavezi pravosudnih organa da usklade svoje poslovanje, svoju organizaciju i sistem, delokrug rada, moramo se pozvati na član 15. Ustavnog zakona koji obavezuje sve državne organe da usklade svoju organizaciju sa odredbama Ustava. S obzirom na to da se na oblast pravosuđa odnosi preko stotinak zakona, Ministarstvo pravosuđa i Vlada su bili u obavezi da dostave Skupštini sve te zakone koji su već morali biti u međuvremenu inovirani. Nažalost, mi u proceduri imamo svega nekoliko zakona. Bojim se da nećemo ispoštovati odredbu Ustavnog zakona, člana 15, koja nas obavezuje da sve to uskladimo do kraja godine, samo zato što Ministarstvo pravosuđa i Vlada ne rade svoj posao. Imamo odredbu člana 5. Ustavnog zakona koja nas takođe obavezuje na određene radnje koje nismo ispunili. Pored toga, moramo pomenuti Akcioni plan Vlade o harmonizaciji pravnih propisa Republike Srbije sa pravnim propisima Evropske unije. Vlada je ovaj akcioni plan usvojila 2004. godine i prema odredbama ovog akcionog plana svi državni organi su bili u obavezi da preduzmu radnje radi usaglašavanja i pripreme zakonskih projekata i usvajanja u Skupštini. Nažalost, do danas niti jedan zakon iz ove oblasti nije usvojen u ovoj skupštini. Prošle su četiri godine. Obaveze koje su predviđene Akcionim planom nisu izvršene. Da li Evropska unija želi takvu državu u svojim redovima? Ne želi sigurno. Neozbiljni smo prema Evropskoj uniji, a neozbiljni smo i prema sebi. Državni organi Republike Srbije koji rade u oblasti pravosuđa imali su i ustavne obaveze, koje nisu ispunili, imali su i obaveze prema Evropskoj uniji. Kunemo se, posebno se vi iz vladajuće strukture kunete da ćete učiniti sve, a ne činite ništa, da usaglasimo i izvršimo harmonizaciju svega onoga što je neophodno da bismo kao ravnopravan član ušli u Evropsku uniju. Nismo usaglasili pravosudni sistem, ni oblast organizacije, ni oblast nadležnosti sudova, ni oblast obezbeđenja finansijskih sredstava. Nismo obezbedili tehničku opremljenost. Nismo obezbedili kadrovsku popunjenost, niti smo obezbedili nezavisnost sudstva. Moramo se posebno osvrnuti na pitanje nezavisnosti sudstva. Svi se kunemo u nezavisnost sudstva, pa i sudije i svi u celokupnom sistemu Republike Srbije. Nažalost, nismo to omogućili. Sa druge strane, činimo sve da narušimo nezavisnost sudstva. Posebno je bitno naglasiti da to čini aktuelna vlast, potpomognuta od strane određenih struktura kojima odgovara takvo stanje. U nezakonitim radnjama su oni koji čine prekršaj, krivična dela, a preko aktuelne vlasti čine pritisak na pravosudne organe i onda gubimo onaj najbitniji elemenat, a to je nezavisnost sudstva. Ovde smo videli da je Ministarstvo pravosuđa dostavilo još u toku 2006. godine zahteve za razrešenje pravosudnih organa. Dve i po godine se ti predmeti nalaze u proceduri u ovoj skupštini. To je vrlo neozbiljno od strane aktuelne vlasti, da ona to ne stavi na raspravu ovde u Skupštini, da razrešimo sve one koje po zakonu moramo razrešiti. Sada moramo spomenuti onu drugu stranu, a to je da svi oni koji nisu razrešeni na vreme dobijaju lična primanja, dobijaju zarade. Ovde smo čuli određene kalkulacije. Probao sam na brzinu... Krenuću od toga da je prosečna plata sudija i drugih nosilaca pravosudnih funkcija oko stotinak hiljada, plus porezi i doprinosi, plus materijalni i nematerijalni dodaci. To ukupno dođe na mesečnom nivou oko 250.000, puta 12 meseci, to vam je oko tri miliona, pa puta stotinak, da kažem da nisu baš svi primali zarade, pa bar pola od tih, to je oko sto pedeset miliona, dva miliona evra. Evo kako smo bacili dva miliona evra u nepovrat, umesto da smo ta dva miliona evra iskoristili za tehničku opremljenost, kompjuterizaciju sistema u pravosuđu itd., da pomognemo sudijama. Vidite kako zbog neozbiljnosti aktuelne vlasti dolazimo u poziciju da nemamo onu funkciju pravosuđa koju bismo normalno morali da imamo. S druge strane, moramo reći da je društveni milje u kojem sudije rade vrlo nepovoljan. Svi smo mi skloni da tumačimo i politički, i društveno, ali i pravno pojedine odluke pravosudnih organa. Nema čoveka koji to ne čini. Posebno je opasno kada to čini aktuelna vlast, kada najavljuje određene presude. To je direktan uticaj na nezavisnost sudstva. To vi jako dobro znate. Sada ću spomenuti vašeg predsednika, mislim na predsednika Demokratske stranke i predsednika Republike, koji je nedavno na Glavnom odboru vaše stranke rekao da neće štititi pojedince koji su počinili određena dela. Šta to znači? Da je to već rađeno, da je to neko drugi radio, da se to praktično i radi. Upravo ono što kaže gospodin Krasić, omaklo mu se. Negativna praksa, za koju svi mi znamo je takva da u toj oblasti, u oblasti pravosuđa, imamo direktne intervencije najviših državnih organa koji utiču na pravosudne funkcije. Sada se vraćam na onu srpsku poslovicu – moć bez pravde je tiranija. Ako nemamo nezavisno sudstvo, ako nemamo izabrane sve sudije Ustavnog suda, a nemamo ih pet, ako nemamo ispunjenost onih odredaba koje se odnose na usklađivanje Ustava, ako nemamo započete postupke u smislu usaglašavanja našeg pravnog sistema sa zakonodavstvom EU, onda živimo u tiraniji.
Reč ima gospođa Gordana Pop-Lazić, a zatim gospodin Krasić.
Poštovane kolege narodni poslanici, kada sam kao narodni poslanik dobila ovaj materijal ja sam se pre svega pitala, i pokušala da nađem odgovor na to pitanje, zašto sudije beže iz pravosuđa. Mislim da je to jedna posebna društvena, sociološka pojava, ili posledica kriminalizacije društva, koju bi trebalo ozbiljno razmotriti. Trebalo bi da nam neko da jedan kompletan izveštaj vezan za stanje u našem pravosuđu. Ali, posmatram, dakle, ovako kao jednu društvenu pojavu, jer nekada su svi hrlili u pravosuđe, pre svega zbog toga što je to značilo određen status u društvu. Pravnici su uglavnom imali želju da se bave pravosudnim poslom, da se zaposle u sudovima, da napreduju. Znao se neki red, kako će, stepenicu po stepenicu, iz opštinskih sudova, kao referenti, napredovati do prvog imenovanja, sa željom da dođu bar do okružnog suda, a neki nikada nisu mogli ni da maštaju o Vrhovnom sudu. Onda su se desile neke promene 2000. godine kada su neki ljudi iz zemljoradničkih zadruga dolazili ovde sa predlogom da budu imenovani na funkciju sudije opštinskog suda i istog dana postavljani i na funkciju predsednika tog istog suda. Čini mi se da su neki možda shvatili da nisu za te funkcije, ili se pokazalo da više nisu moralno-politički podobni, pa otuda imamo ova tri razloga zbog kojih njima prestaju funkcije: nekima zbog, kako vi kažete, nesavesnog rada; nekima na lični zahtev – ti su mi najinteresantniji jer u tako nešto ne mogu da ulazim, zaista ne znam koji su to razlozi, ali imajući u vidu da su i sudovi, kao i celokupno društvo, i te kako politizovani verujem da mnogi ne mogu sve te pritiske dnevne politike i političara da izdrže, pa beže iz pravosuđa – i naravno, nekima zbog navršenja radnog veka. Nekoliko primera mi je ovde privuklo pažnju. Recimo, primer sudije Cvetkovića koji radi u Vrhovnom sudu, a pre godinu i po dana je stekao pravo na penziju. To je nešto za šta čovek verovatno nije kriv, jer mi ovde imamo zahteve za prestanak sudijske ili javnotužilačke funkcije koji su dostavljeni Narodnoj skupštini još 2007. godine i jednostavno nisu došli na dnevni red. Jedan od sudija, Draganov Vladimir, sudija Opštinskog suda u Somboru, nas je 19. januara 2007. godine obavestio da traži da mu prestane sudijska dužnost na dan (i traži baš određeni dan) 18. februara 2007. godine, s obzirom na to da, kako on kaže, 19. februara te iste godine treba da počne da radi na novom radnom mestu, van pravosuđa. On je verovatno i počeo da radi na tom novom radnom mestu, a šta je sa njegovim statusom u tom sudu, to niko živ ne zna. Mislim da smo ih doveli u jednu bezizlaznu situaciju što se tiče njihovog radno-pravnog statusa. Ovde kod nekih imena i nekih zahteva za prestanak sudijske funkcije stoji obrazloženje da je zbog nesavesnog i nestručnog vršenja dužnosti neophodno razrešenje javnih tužilaca i sudija, a obrazloženje za nesavesno i nestručno vršenje dužnosti ogleda se u propuštanju da se uspostavi pravilan i blagovremen rad suda i spreče postupci štetni po nezavisnost ili ugled suda. Vidite, mi sada njih razrešavamo zbog toga što su doveli sud u poziciju da radi neblagovremeno, a mi smo bili ti koji ovde na taj isti način radimo. Dakle i prethodni predsednik Skupštine Oliver Dulić, koji je sve ovo imao na stolu pa nije stavljao na dnevni red, pa evo i sadašnji predsednik i mi kao narodni poslanici neblagovremeno razmatramo ovu tačku dnevnog reda i dovodimo ljude u jednu zaista kontroverznu situaciju. Ako mi njih možemo da smenjujemo zbog toga što su oni svojim neblagovremenim radom ili nepravilnim radom doveli sud u situaciju da radi tako da se izvesni propusti prave i da je to štetno po rad suda, kakve tek posledice ima ovo što mi ne radimo na način na koji bi trebalo da radimo? Ko će nas da prozove? Mi čekamo izbore da nas eventualno prozovu birači. Da li je to dovoljno? Čitav dan danas, kada je ova tačka bila na dnevnom redu, poslanička većina, očigledno sa jednim od potpredsednika iz poslaničke većine, koja je vodila sednicu, prosto kao da nije želela da se ova tačka nađe danas na dnevnom redu. Šta ćemo sa Oliverom Dulićem? Otišao čovek, baš ga briga, ovo mu stajalo dve godine na stolu i nikome ništa. Nekima je još 2005. godine zbog starosti, odnosno zbog navršenja radnog veka istekla sudijska funkcija, a evo, tek danas to biva konstatovano. A ni danas neće, jer ni danas nećete glasati, nego možda za sedam ili deset dana. Šta je sa tim ljudima i gde se oni nalaze? Da li oni još uvek sude ili su otišli iz suda, a ne primaju penziju? Da li se uopšte neko pitao šta se sa njima desilo i da li je uopšte predsednik Odbora za pravosuđe imao nameru da nam to kaže? Ne zbog nas, pre svega ima obavezu prema ovim i nekim drugim sudijama koji će se možda naći u sličnoj situaciji, a i prema javnosti. Jasno je svima nama da je stanje u pravosuđu jako loše, kao i u društvu, uostalom; oni samo dele sudbinu svih ostalih oblasti društvenog života. Ali, ta kriza može da se prevaziđe samo ako – ove tri grane vlasti jesu ravnopravne, ali zakonodavna vlast je ipak nešto malo jača od svih ostalih – zakonodavna vlast bude malo ozbiljnija i prvo sredi odnose i napravi red u parlamentu i u ovoj zakonodavnoj delatnosti. Onda možemo da očekujemo mi od njih, a i oni od nas, da mnogo efikasnije, bolje i stručnije radimo.
Reč ima gospodin Krasić, osam minuta i 15 sekundi.
Gospođo Đukić-Dejanović, ja bih vas zamolio, jer ako to uradi Boško Ristić od toga neće biti ništa, da postavite pitanje i tražite odgovor od predsednika Vrhovnog suda Srbije da li postoji u Vrhovnom sudu Srbije neki sudija koji je ispunio uslove za odlazak u penziju pre šest meseci, sedam meseci, dve godine i da još uvek radi kao sudija. Kada budete dobili odgovor na ovo pitanje onda ćete znati koliko je gospodin Ristić bio iskren za ovom govornicom. Nemojte da se začudite ako dobijete odgovor da postoji sudija koji ispunjava, ili je odavno ispunio, uslove za penziju, a da je i dalje u Vrhovnom sudu, da dolazi čovek na posao. Nemojte da se iznenadite ako vam predsednik Vrhovnog suda kaže da je on možda član nekog vrlo važnog veća i da bi bilo vrlo teško da se on pomeri. Sada da krenemo na samu suštinu. Prvo pitanje na koje treba da odgovorimo danas jeste da li mi možemo da donosimo ovakve odluke ako se ima u vidu da je Ustavom Republike Srbije regulisano, bukvalno rečeno, sve, kako prestaje dužnost sudijama i javnim tužiocima. I, da li neko može da se poziva na Ustavni zakon, a tamo smo već prekoračili sve moguće rokove iz člana 5. Ustavnog zakona, tako da je i ono što piše u članu šestom izgubilo na svom značaju. Jer, kada bi ono što piše u članu 6. Ustavnog zakona imalo taj značaj koji Demokratska stranka pridaje tom članu, onda bismo, praktično, mogli još 15 godina da budemo u situaciji da ne donosimo propise, odnosno zakone koji uređuju i statusni položaj sudija i organizaciju sudova, a da se uvek izbor i razrešenje vrši na bazi istorijskih zakona koji su pukim slučajem na snazi zbog člana 6. Ustavnog zakona. Verovatno kod ovih kategorija tužilaca i sudija kojima prestaje funkcija na lični zahtev, ili zato što su ispunili uslov u pogledu radnog veka ili ako su ostvarili neko pravo, penzija ili čovek radi neki drugi posao, neće biti nekih problema jer neće biti oštećenja njihovih prava. Apsolutno sam siguran da je kod ove treće kategorije, gde je razrešenje zbog nestručnosti, nesavesnosti u radu, ova skupština na putu da učini nešto što je nezakonito, jer u Ustavu se tačno navodi koji organ odlučuje o prestanku dužnosti i o razrešenjima. Taj organ nije Narodna skupština. Demokratska stranka je, od kada je uzela oblast pravosuđa, sve uništila, a to je počela već 2001. godine; te Živković, Boško Ristić... da ne ređam dalje. U jednom trenutku je odgovarala Leposava Karamarković, pa je onda Boško sklonio sa funkcije preko noći; pa su postavili Sonju Brkić, pala žena slučajno u Vrhovni sud, pa kad je trebalo da dođe Vida Petrović-Škero onda je baš Ristić sa Petrovićem u Odboru za pravosuđe osporavao sve i svašta, tako da je na kraju bilo stvarno čudno da li je uopšte završila pravni fakultet. Sada ne smeta Bošku Ristiću. Sećate se, pre godinu dana je jedna gospođa, sudija Vrhovnog suda, obavestila javnost da je neko falsifikovao njen potpis na jednoj sudskoj odluci. Mislim da je gospođa Drecun u pitanju. Sećate se da je pre nekoliko meseci sudija Veća za ratne zločine tiho i elegantno sklonjena iz tog veća, po nalogu Nataše Kandić. Radi se, čini mi se, o Gordani Božilović, sudiji. Pa naravno, doveli su ono što je pogodno, što može pod kontrolom savetnika američke ambasade za pravna pitanja da rešava i da odlučuje. O mandatima Specijalnog tužioca za ratne zločine, Republičkog javnog tužioca da i ne pričam, to se sve zna. Naravno, nije kriva Srpska radikalna stranka, kriva je Demokratska stranka, kriv je Boris Tadić. Možete vi ovde da glasate rukama i nogama, ali nećete promeniti utisak i činjenično stanje. Krivica je na vašoj strani. Čitav kompleks zakona iz oblasti pravosuđa treba da se donese. Nema predloga. Od 25 propisa, Ministarstvo se hvali da je u skupštinsku proceduru poslalo sedam. Setite se kad je donet Ustav Republike Srbije, setite se da je po članu 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije drugo redovno zasedanje bilo poslednji termin kada su morali da se donesu ti zakoni. Ali je zato bio preči Zakon o Savetu za nacionalnu bezbednost, zato je bio Zakon o Ustavnom sudu, pa je opet došao prvi Ustavni sud, u jednom sastavu koji odgovara onima koji diktiraju kakve odluke treba da se donesu. Oni se sami javljaju, ovde ne treba prepoznavanje nikakvo. Sve je jasno. Dakle, ako u 2008. godini ili pri kraju 2008. godine tumačimo sve ovo što je urađeno, onda moram da vam kažem da nije ispunjen uslov iz člana 161. Poslovnika za hitan postupak. Za ovakve odluke nama uopšte nije potreban hitan postupak, jer član 48. Poslovnika propisuje proceduru kao što propisuju tu proceduru i odredbe Poslovnika koje regulišu uvrštavanje u dnevni red. Predlog ove odluke mogao je da se uvrsti u dnevni red svake sednice, nezavisno od zasedanja, ali ne, njima je potrebno da prikažu javnosti kako je to nešto hitno, kako je to nešto značajno, napumpaju tu situaciju da se ne bi čulo šta je pozadina svega toga. Moram da vam skrenem pažnju na to da je prilikom izbora nekih sudija i nekih tužilaca pre nekoliko godina napravljena greška i ja sam primetio u ovim predlozima odluka za razrešenje da se ispravlja ta greška. Naravno, da me ne bi prozivali zašto ja pričam i identifikujem koje su to odluke, koje su to sudije i koji su to tužioci, ja ću to da preskočim. Verovatno je svima jasno kakva je operacija Demokratske stranke - dreče, kukaju i tamo gde ih ne boli, ali to mora da izgleda tako, kako oni pate, kako se sekiraju, kako po svaku cenu žele da se poštuju Ustav i zakon, a na svakom koraku i Ustav i zakon gaze. O tome koliko gaze Ustav i zakon ova dva dana javnost je imala prilike da čuje do detalja. Nemojte samo da vam gospodin Ristić tumači Ustav i zakon, to je katastrofa za zemlju.
Zahvaljujem. Gospodin Mirko Čikiriz ima reč, izvolite.
Poštovane dame i gospodo, pošto su moji prethodnici dosta toga rekli o tački koja je aktuelna, osvrnuo bih se samo na slučaj sudije Mirjane Lazarević iz Pančeva. Mislim da u sve ovo ne treba da uvlačimo politiku, mislim da stoje apsolutno osnovani prigovori u pogledu stanja u pravosuđu. Srpski pokret obnove, kao i većina građana Srbije, nije u potpunosti zadovoljan stanjem u našem pravosuđu. Vratiću se na konkretan slučaj. Ako je sudija Mirjana Lazarević trideset godina bila verovatno dobar sudija, ako je prošla sve procese reizbora, ako je u datom periodu dobila ocene od nadležnih institucija kakve stoje i kojima se nema šta prigovoriti, a nisu rađene odluke u zakonom propisanim rokovima, stekao sam utisak, na osnovu diskusija kolega koje sam čuo, da se radi o opravdanim razlozima. Prilikom tumačenja stanja u našem pravosuđu SPO se neće baviti pojedinačnim slučajevima. Mi želimo ono što želi svaki građanin Srbije, a to je da se vrati poverenje građana u pravosudni sistem, da nikada više nemamo slučajeve kakve smo imali devedesetih godina kada političke stranke i oštećeni nisu bili zaštićeni od nadležnih državnih institucija, pre svega od nadležnih tužilaštava, kada su čekali po deset godina da dobiju satisfakciju i bili prinuđeni da privatnim tužbama ostvaruju svoja prava u procesima koje je morala da pokrene država. Zbog toga bih rekao ono što su mnogi rekli pre mene. Tačno je da je proces reforme pravosuđa u toku. Tačno je da je stanje u pravosuđu nezadovoljavajuće. Tačno je da treba da uradimo sve, pre svega da stvorimo uslove kakvi postoje u zemljama EU za rad sudija i nosilaca pravosudnih funkcija, da im obezbedimo sva materijalno-tehnička sredstva, a onda da naši zahtevi u odnosu na nosioce pravosudnih funkcija budu poput zahteva u zemljama EU, da u potpunosti poštuju i zadate rokove, a naravno, poštovanje ustavnosti i zakonitosti u njihovom radu se podrazumeva. Zbog toga će SPO insistirati da se set reformskih zakona koji su neophodni ne samo za harmonizaciju propisa sa EU, a zarad potreba naših građana, što pre donese, da što pre stvorimo materijalno-tehničke osnove za dobar i kvalitetan rad sudova, a onda da sudije pozivamo na odgovornost zbog nesavesnog rada i nepoštovanja ustavnosti i zakonitosti. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU ZAMENIKA SEKRETARA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Administrativni odbor. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa "Za evropsku Srbiju" – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS – jedan sat, 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" – 22 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; poslanička grupa LDP – 15 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu učinile, da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam da poslaničke grupe nisu ispoljile interesovanje za učešće u raspravi. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li neko od poslanika želi reč? (Ne.) Pošto niko nije izrazio želju da učestvuje u raspravi, pre nego što zaključim pretres o Predlogu odluke, pitam još jednom da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, odnosno nije bilo učešća, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 7. oktobar 2008. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 170 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Malopre sam vas obavestila o mandatu narodnog poslanika Miroslava Marinkovića. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu. Uručen vam je Izveštaj Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnom poslaniku. Takođe, uručen vam je Izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku. Na osnovu Izveštaja Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Miroslavu Marinkoviću, izabranom sa Izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i pozivam ga da uđe i učestvuje u daljem radu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU FUNKCIJE I IZBORU ČLANOVA SAVETA NARODNE BANKE SRBIJE Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, odlučuje o izboru, odnosno razrešenju članova Saveta Narodne banke Srbije. Prelazimo na odlučivanje. Molim vas da radimo po dnevnom redu. Biću prinuđena da vam izreknem opomenu. Nema povrede Poslovnika. Omogućite nam da radimo. Biću prinuđena da izreknem odgovarajuće mere, po drugi put vas podsećam. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije članu Saveta Narodne banke Srbije. Za 128, nije glasao jedan, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku funkcije članu Saveta Narodne banke Srbije. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu podnetom na Predlog odluke o izboru članova Saveta Narodne banke Srbije. Na stav 1. Predloga odluke amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Amandman glasi: Stav 1. menja se i: "- prof. drMilojko Arsić, na period od pet godina; - prof. dr Zorica Mladenović, na period od četiri godine". Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 129, nije glasalo troje, od 156 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o podnetom amandmanu, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru članova Saveta Narodne banke Srbije, u celini. Za 129, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru članova Saveta Narodne banke Srbije. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Saveta Narodne banke Srbije. Za 129, jedan nije glasao, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru člana Saveta Narodne banke. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima odluka, pitam da li ste saglasni da se Predlog odluke o izboru članova Saveta Narodne banke Srbije i Predlog odluke o izboru člana Saveta Narodne banke Srbije objave u "Službenom glasniku Republike Srbije", kao jedan pravno-tehnički objedinjen akt - Odluka o izboru članova Saveta Narodne banke Srbije? Stavljam na glasanje predlog. Za 129, jedan nije glasao, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam prof. dr Milojku Arsiću, prof. dr Zorici Mladenović i prof. dr Nenadu Vunjaku na izboru za članove Saveta Narodne banke Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA ZAŠTITNIKA GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da se, prema članu 105. stav 2. tačka 14. Ustava Republike Srbije i članu 6. stav 4. Zakona o Zaštitniku građana, zamenici Zaštitnika građana biraju većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana, 02 broj 3442/07 od 19. oktobra 2007. godine, sa dopunjenim Predlogom odluke od 3. decembra 2007. godine. Za 168, od 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana, sa dopunjenim Predlogom odluke. Dozvolite samo da podsetim da su za zamenike Zaštitnika građana izabrani dr Goran Bašić, dr Zorica Mršević i Tamara Lukšić-Orlandić, kao i Miloš Janković. Dozvolite mi da im u vaše i svoje ime čestitam na izboru i poželim uspeh u radu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU DUŽNOSTI NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o predlozima odluka tačke tri, dakle, o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija, prema članu 105. stav 2. tačka 12. Ustava Republike Srbije, odlučuje o prestanku funkcija predsednika sudova i javnih tužilaca većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika suda, broj 118-2171/08. Za 138, nije glasalo dvoje, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika suda, broj 118-2171/08. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2173/08. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2173/08. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika suda, broj 118-2172/08. Za 139, nije glasao jedan, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika suda, broj 118-2172/08. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o razrešenju sudijske dužnosti, broj 118-2170/08. Pošto su narodni poslanici osporili jedan broj predloga iz Predloga odluke o razrešenju sudijske dužnosti, broj 118-2170/08, podsećam vas da Narodna skupština, prema članu 180. stav 3. Poslovnika, a shodno članu 179. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu za razrešenje sudije odlučuje pojedinačno, a o predlogu za razrešenje sudija koji nisu osporeni odlučuje u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se razreši sudijske dužnosti Vlastimir Dimić, sudija i predsednik Opštinskog suda u Kosovskoj Kamenici, koji je osporio narodni poslanik Milisav Petronijević. Za je glasalo troje, jedan je bio uzdržan, nije glasalo 133,od 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije razrešila sudijske dužnosti Vlastimira Dimića. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se razreši sudijske dužnosti Mirjana Lazarević, sudija Opštinskog suda u Pančevu, koji su osporili narodni poslanici Srđan Miković i Petar Jojić. Nije glasalo 137, od 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije razrešila sudijske dužnosti Mirjanu Lazarević. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se razreši sudijske dužnosti Milorad Milin, sudija Opštinskog suda u Vršcu, koji je osporila narodni poslanik Biljana Hasanović-Korać. Nije glasalo 138, od 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije razrešila sudijske dužnosti Milorada Milina. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima iz predloga odluke, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti, broj 118-2170/08, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Za 129, nije glasalo 11, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti, broj 118-2170/08, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku javnotužilačke dužnosti, broj 118-2175/08. Za 128, nije glasalo 12, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o prestanku javnotužilačke dužnosti, broj 118-2175/08. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju zamenika Republičkog javnog tužioca, broj 118-2174/08. Za 128, nije glasalo 12, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o razrešenju zamenika Republičkog javnog tužioca, broj 118-2174/08. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju javnog tužioca, broj 118-2176/08. Za 129, nije glasalo 9, od 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o razrešenju javnog tužioca, broj 118-2176/08. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU ZAMENIKA SEKRETARA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Za 138, od 138 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o imenovanju zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Dozvolite da, u vaše i svoje ime, čestitam Bojanu Pudaru na imenovanju za zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na odlučivanje o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika prema kojoj, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Dragan Šormaz, na sednici 25. septembra 2008. godine, u 11 časova i 20 minuta, ukazao je na povredu člana 119. stav 2. i člana 121. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 27, protiv 118, nije glasalo 20, od 165 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Tomislav Ljubenović, na sednici 26. septembra 2008. godine, u 11 časova i 10 minuta, ukazao je na povredu člana 100. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 18, protiv 123, nije glasalo 24, od 165 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Slađan Mijaljević, na sednici 26. septembra 2008. godine, u 12,50 časova, ukazao je na povredu člana 104. stav 1. Poslovnika. Molim narodne poslanike da odluče da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 9, protiv 122, nisu glasala 33, od 164 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Momir Marković, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 13,25 časova, ukazao je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila član 100. stav 1, član 104. stav 1. i čl. 225. i 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 8, protiv 128, nije glasalo 28, od 164 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 13,45 časova, ukazala je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila član 222. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 127, nije glasalo 37, od 164 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 13,50 časova, ukazala je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila član 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 127, nije glasalo 37, od 164 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nataša Jovanović, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 13,55 časova, ukazala je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila članove 100, 104. i 31. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 126, nije glasalo 39, od 165 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 15,20 časova, ukazala je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila član 100. stav 4. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 128, nije glasalo 37, od 165 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređeni navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Momir Marković, na sednici 30. septembra 2008. godine, u 15,25 časova, ukazao je da je predsedavajuća Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine, povredila član 106. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 126, nije glasalo 37, od 163 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, u 2008. godini. Molim šefove poslaničkih grupa da u 12,00 časova dođu na sastanak kod mene. U 13,00 časova počinje sednica koja je trebalo da počne u 11,00 časova. (Sednica je završena 11,45 časova.)