Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Molim da najpre saslušamo himnu Republike Srbije. [[Intoniranje himne]] Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 156 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 166 narodnih poslanika i da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, u skladu sa Poslovnikom želeo bih da postavim nekoliko pitanja, odnosno zatražim nekoliko obaveštenja i objašnjenja prema nadležnim državnim organima, odnosno ministarstvima i ministrima u Vladi Republike Srbije. Pre svega, pitanje, odnosno obaveštenje koje se tiče migrantske krize i pitanje za ministra unutrašnjih poslova Nebojšu Stefanovića i ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Aleksandra Vulina, koje se tiče konstatacije u kakvom stanju se trenutno nalazi država Srbija po pitanju migrantske krize? Imali smo konstataciju samog predsednika Vlade Republike Srbije, Aleksandra Vučića da imamo ogroman broj migranata sa kojima ne znamo šta ćemo, niti oni znaju šta će sa nama. Imamo, dakle, već prepunjenost naših prihvatnih centara, imamo već prve slučajeve koji su vezani za pokušaj pljački, silovanja i raznih drugih incidenata i prosto bezbednost građana je na neki način dovedena u pitanje. Želimo da imamo preciznu informaciju koja je naravno od visokog interesa i građana i nas kao narodnih poslanika kakvo je stanje po pitanju migrantske krize, jer smo svedoci da vlast tek sada godinu, godinu i po dana posle upozorenja Dveri dolazi na pozicije Dveri da zapravo mi treba mnogo ozbiljnije da kontrolišemo naše granice i mnogo više brinemo o bezbednosti naših građana. Drugo pitanje, se tiče slučaja usvojenja deteta iz Zrenjanina koje je uzburkalo javnost i vezano je za usvojenje petogodišnjeg deteta od strane jednog bračnog para iz inostranstva. Postavili smo javno pitanja ministru Vulinu, ali nismo dobili odgovore. Dakle, na osnovu čega je procenjeno da je dovoljno par dana za adaptacioni period deteta od pet godina i data saglasnost za usvojenje deteta od strane bračnog para iz Švedske? Ako je dete bilo pravno podobno da se usvoji i ranije zašto se čekalo toliko dugo da se navikne na hraniteljku, vrtić i okruženje i zašto se uopšte došlo u jednu takvu situaciju u kakvu se došlo u Zrenjaninu? Znamo da su tamo građani protestvovali zbog svega ovoga. Takođe, jedna posebno bolna stvar 2.200 radnika „Laste“, našeg najvećeg transportnog preduzeća, jednog od najvećih u Evropi, već više meseci, tačnije četiri meseca nema overene zdravstvene knjižice i time je na određeni način onemogućeno da imaju elementarnu zdravstvenu zaštitu danas u Srbiji. Veoma je važno da čujemo od ministra Vulina šta se dešava sa overom zdravstvenih knjižica svih radnika „Laste“. Znamo da je jedan radnik krenuo u štrajk glađu i taj štrajk traje već punih pet godina na samom ulazu u ovu firmu. Ono što takođe na kraju želim posebno da istaknem i mislim da je zaista od visokog interesa za kompletnu javnost, jeste dokle je stigao proces, ovo je direktno pitanje za ministra pravde i za ministra policije, dokle je stigao proces o kome sam pre nekoliko dana obavestio čitavu javnost, a to je slučaj višestruke korupcije u redovima SNS na primeru bivšeg predsednika opštine Nova Varoš, Dimitrija Paunovića, aktuelnog načelnika Zlatiborskog okruga? Tu mi je i kompletna dokumentacija o svim vrstama korupcije za vreme njegovog mandata na čelu Nove Varoši. Evo, već je sedam dana od kada sam upoznao javnost sa svim tim. Niko me od nadležnih državnih organa nije kontaktirao da se upozna sa materijalom i da pokrene bilo kakvu istragu i bilo kakav postupak u slučaju korupcije. Prosto se postavlja pitanje, to postavljam pitanje naravno i ministru pravde i ministru policije da li to ima veze sa zaštitom gospodina Dimitrija Paunovića od nekih visokih funkcionera SNS poput recimo, bivšeg ministra pravde Nikole Selakovića, kome je Dimitrije Paunović asfaltirao put do rodne kuće u dužini od dva kilometra za sedam miliona dinara iz lokalnog opštinskog budžeta? Dakle, ko štiti Dimitrija Paunovića? Ko štiti korupciju u Novoj Varoši? Zašto niko ne reaguje već sedam dana za dokazane stvari koje se tiču visoke korupcije? I ako je već borba protiv kriminala i korupcije važna za SNS da li su članovi SNS koji su u direktnoj korupciji zaštićeni od istrage i borbe protiv korupcije? Prosto da biste to dokazali najbolje je da odgovorite na sva ova pitanja. Hvala vam.
Nisam vas jedino čula na početku kome je pitanje? Kome treba da prosledim pitanje.
Konkretno za svakoga. Da vam ponovim.
Kome je pitanje u Vladi, kom ministru?
Ministru unutrašnjih poslova i ministru za rad, zapošljavanje i boračka pitanja i ministru pravde, u zavisnosti koje je pitanje.
Dobro, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, u skladu sa Poslovnikom želim da postavim tri pitanja. Prva dva pitanja ministru poljoprivrede, gospodinu Branislavu Nedimoviću, vezano za realizaciju IPAR programa i povlačenja sredstava, odnosno akreditacije Uprave za agrarna plaćanja. Ovih dana samo se suočili sa time da mi nismo dobili akreditaciju. Ministarstvo je obavešteno da je ona privremeno odbijena, i ako smo čuli od premijera da je Uprava za agrarna plaćanja već akreditovana. To znači da mi nismo još uvek u stanju da povlačimo 175 miliona evra iz evropskih fondova koji su još 2014. godine odobreni Srbiji. Dakle, od 2014. do 2020. godine traje program za prve tri godine. Nismo povukli ni jedan jedini dinar. Postavljam konkretno pitanje - kada će Ministarstvo i nadležne institucije biti spremne i kada poljoprivrednici mogu očekivati da će prva sredstva iz fonda IPAR moći da koriste i da na njih računaju? Takođe, i na koji način će Ministarstvo obezbediti, odnosno rešiti predfinansiranje, s obzirom na to da ipak program podrazumeva da se, najpre realizuje investicija, a da posle doga se sredstva refundiraju od strane EU? Drugo pitanje, takođe za istog ministra odnosi se na nerazvijena područja Republike Srbije, devastirana područja. S obzirom da smo na inicijativu predsednika imali Odbor za poljoprivredu u Bujanovcu prošle nedelje i tamo smo se suočili sa problemima koje imaju poljoprivrednici u opštini u kojoj ima preko 50% nezaposlenih ljudi, tamo je otkupna cena mleka 18 dinara, pčelari dobijaju malu ili skoro nikakvu pomoć, postavljam pitanje - da li Ministarstvo poljoprivrede ima nameru i da li će biti programa za razvoj poljoprivrede u ovakvim opštinama koji imaju visoku stopu nezaposlenosti i u opštinama u kojima poljoprivreda predstavlja osnovni prihod za većinu stanovništva koja u njima živi? Treće pitanje postavljam za Vladu Republike Srbije, i za ministarku građevine i saobraćaja, a tiče se izgradnje, odnosno plana za izgradnju Moravskog koridora, ili autoputa Pojate – Preljina. Ja sam to pitanje postavio i premijeru prilikom izlaganja programa Vlade, jer nisam video kao prioritet da se gradi ta saobraćajnica. Napominjem da na tom području od Pojata do Preljine živi 500 hiljada stanovnika, da taj autoput bi predstavljao žilu kucavicu tog regiona, da zbog loše infrastrukturne povezanosti u ranim godinama nismo bili u ravnopravnom položaju u borbi za domaće i strane investitore i da je neophodno izgraditi jednu takvu deonicu autoputa. Postavljam konkretno pitanje - da li je to u planu i kada gradovi i opštine, kao i građani koji žive u ovom delu Srbije mogu na to računati? Ja ne znam po kojim kriterijumima je veći prioritet autoput Drač – Niš, u odnosu na autoput Pojate – Preljina. Dakle, ovih 100 kilometara za Republiku Srbiju treba da bude prioritet i on pravi trougao auto-putne mreže spajajući Koridore 10 i 11 i nadam se da će Ministarstvo i Vlada Republike Srbije staviti u prioritet izgradnju ovog autoputa, naročito zbog toga što ovih dana slušamo razne situacije o nemarnosti i neodgovornosti vezano za tunele na Koridoru 11. Na ovoj deonici autoputa budite bez brige nema nikakvih tunela, može slobodno da se gradi. Hvala.
Hvala lepo. Slaviša Ristić, izvolite.
Uvaženo predsedništvo, kolege narodni poslanici, želim da postavim poslaničko pitanje koje upućujem Vladi, premijeru pre svega i ministru Aleksandru Vulinu. Ono se odnosi na činjenicu da Srbi sa KiM, pre svega građani Zubinog Potoka očekuju odgovor od njih dvojice - ko je u aprilu mesecu, prilikom predizbornog skupa SNS u Zubinom potoku, ispalio rafale na sportsku halu u Zubinom Potoku i bacio bombu? Zašto ljudi očekuju odgovor od njih dvojice, pre svega od premijera Aleksandra Vučića? Zato što je Aleksandar Vučić u svom predizbornom govoru na konvenciji SNS u sportskoj hali pred punom halom, pred više od hiljadu ljudi potvrdio da on zna da su to učinili Srbi. Da bi tu činjenicu potkrepio ja ću citirati šta je tom prilikom vrlo kratko sadašnji premijer, a tadašnji kandidat za premijera rekao. Citiram – „Moj je odgovor tim našim Srbima koji su na takav način želeli da me dočekaju, neka vam je bogom prosto, boriću se i za vas i za vaše porodice da živite na svojim ognjištima i da budete srećni i zadovoljniji nego danas.“ To je rekao gospodin Aleksandar Vučić, da je znao ko je to učinio. Vučić je takođe tada rekao da svi u Zubinom Potoku otprilike znaju kako i iz koje kuhinje su došli i bomba i rafali, ali da je ponosan što im danas niko nije pomenuo ime, a onda citat gospodina Vučića iz govora – „ I posle bombi i rafala nismo ih pomenuli. Nijednom rečju im ime nismo izgovorili jer hoćemo ujedinjenu Srbiju, Srbiju protiv mržnje, a ne Srbiju mržnje.“ Dakle, iza toga je i sadašnji ministar Aleksandar Vulin na neki način to potvrdio u svom govoru rečima da je do tog dana bio ponosan kada je dolazio u Zubin Potom, da je bio ponosan na te Srbe, na te ljude, da je sa njima delio zlo i dobro, da je mnogo snegova prepešačio, da je mnogo rakije popio sa njima itd. da je bio ponosan, ali da ih se tih dana stidi. Od toga dana do danas, kao što znate, prošlo je dosta vremena. Srbi pre svega u Zubinom Potoku, građani opštine Zubin Potok su poneli taj epitet da trebaju da stide zbog tog čina, a da ni do današnjeg dana mi tu zapravo ne znamo istinu. Ja sam doduše računao da Aleksandar Vučić nije želeo da govori o detaljima, jer treba da usledi istraga, ali očigledno od te istrage nema ništa. Ovo pitanje postavljam iz razloga što Srbi u Zubinom Potoku žele da se skine ljaga sa njih i da se zna ko su ti pojedinci koji su to napravili. To je jedan razlog. Drugi razlog je zbog činjenice da se u javnosti iznose i u to vreme i u vreme događanja i do dana današnjeg špekulacije da su to navodno učinili organizatori predizbornog skupa SNS, pa bi bilo dobro zarad otklanjanja tih špekulacija da Aleksandar Vučić javno iznese, pošto razumemo da ne može da na pravi način sarađuje sa kosovskim institucijama, istražnim organima itd, ali da makar srpskoj javnosti, a pre svega Srbima dole kaže istinu i da se oni ne stide ako nemaju razloga da se stide zbog tog događaja. Lučno imam razlog da postavim to pitanje jer je simptomatično da se nešto slično desilo i meni nekoliko dana posle toga, nekoliko nedelja. Nakon izbornog dana na moju kuću, na moju porodicu pucano je takođe rafalima iz automatske puške i bačena je bomba, slični broj čaura itd, pa otprilike izgleda da gospodin Vučić i ja smo na isti način ugroženi i otprilike i od istih ljudi ugroženi. Zato imam lični razlog da to tražim. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imam dva pitanja. Jedno je za ministra kulture i informisanja, Vladana Vukosavljevića, drugo je pitanje i za ministarku pravde, gospođu Kuburović i za ministra unutrašnjih poslova Nebojšu Stefanovića. Prvo pitanje. Ne bi bilo dobro da ministarstvo gospodina Vukosavljevića, samim tim i Republička Vlada okreće glavu pred nečim što sama Srbija nikad sebi ne bi dozvolila, niti bi na tako nešto pristala. Naime, mislim na izbore koji se održavaju u Crnoj Gori. Po rečima zvaničnih predstavnika crnogorske države izborni proces je pod velikim pritiskom Rusije. Svi koji su jednom učestvovali u izborima znaju koliko su neprihvatljive situacije u kojima se strana zemlja meša u izborni proces. Mi ovde u Srbiji vrlo često smo na teko nešto ukazivali. Razlikujemo se politički, ali smo svi zajedno veoma osetljivi na bilo kakav uticaj sa strane. Pitao bih gospodina Vukosavljevića da li on kao resorni ministar vrši kontrolu nad onim servisima, pre svega mislim na medijske, koji deluju na teritoriji Republike Srbije, a u ovom trenutku pod veliki pritisak izlažu Crnu Goru? Mislim na čitav niz kulturnih centara, na Informativni servis „Putnik“,na ekspertske grupe koje se finansiraju da bi delovale na teritoriji Republike Srbije. Ni sa tim se ne slažem, ali dok deluju baviće se pitanjima koja su od internog značaja. To je tema o kojoj mi zajedno moramo da razmišljamo i da razgovaramo. Kada se infrastruktura, koju smo mi uspostavili i omogućili ovde u Srbiji, koristi kako bi se vršio pritisak na izbornu kampanju u Crnoj Gori, onda mi postajemo saučesnici nečega što smo po pravilu oduvek osuđivali, tako da bi bilo dobro da ministarstvo gospodina Vukosavljevića odgovori da li vrši kontrolu rada svih, ne samo informativnih servisa čiji su osnivači recimo Ruska Federacija, nego i bilo koga drugog u okviru zakona. Ne zalažemo se za cenzuru, ali smatramo da je nedopustivo da se Srbija koristi kao platforma za ugrožavanje izbora u Crnoj Gori, s obzirom da na tako nešto mi kao zemlja nikada ne bi pristali i protestvovali bi kada bi se tako ponašala bilo koja susedna zemlja u slučaju izbora u samoj Srbiji. Ne mislim da je to isključivi razlog za brigu, postoji još jedan. Tema na kojima se osporava crnogorska kampanja odavde, iz Srbije, su teme koje su državni prioriteti Srbije. Ovde smo tokom formiranja Vlade čuli predsednika Vlade koji kao krunski prioritet svog kabineta ističe članstvo Srbije u EU. Ne može se iz Srbije voditi kampanja protiv crnogorskih političkih stranaka koje se zalažu za evroatlantsku Crnu Goru, koristeći se infrastrukturom čije smo mi uspostavljanje omogućili ovde u Srbiji, jer se na takav način, indirektno stvara atmosfera u kojoj ćemo mi biti zaustavljeni i u našem nastojanju da ostvarimo ciljeve svoje politike. Za ministarku pravde i ministra Stefanovića isto jedno veoma važno pitanje. Prošle nedelje je održano još jedno ročište u procesu koji se vodi protiv lica optuženih za ubistvo novinara Slavka Ćuruvije. Krunski svedok je izjavio da se nalazi pod pritiskom, da su pretnjama izložena njegova deca, njegova supruga i on lično. Još jedan svedok koji se tog dana pojavio pred sudijama ponovio je identične tvrdnje, odlazeći korak dalje tako što je istakao da već pet godina niko u državi ne želi sa njim da razgovara o političkoj pozadini ubistva predsednika Vlade Zorana Đinđića. Pred sudskim većem, pred advokatima, pred onima koji su to suđene pratili, on je nedvosmisleno saopštio da je spreman da tužilaštvu saopšti ime jednog od najbližih saradnika ubijenog predsednika Vlade koji je učestvovao u atentatu 12. marta 2003. godine. Pitam Nelu Kuburović i pitam Nebojšu Stefanovića šta su preduzezeli u slučaju pretnji kojima su izloženi svedoci koji su se pojavili u sudu i šta su preduzeli i da li će preduzeti nešto u vezi sa izjavom jednom od njih koji ukazuje na političku pozadinu ubistva Zorana Đinđića?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Zamolila bih sve poslanike da razmotre dve vrste dokumenata koje se odnose na istu stvar, a radi se o akreditaciji Univerziteta u Novom Pazaru, čiji je vlasnik nekada bio, a danas ključan čovek na njemu, naš kolega muftija Muamer Zukorlić. Jednu vrstu dokumenata donela je Komisija za akreditaciju i proveru kvaliteta obrazovanja, čija je to nadležnost, i njihovi zaključci su ovakvi: master akademske studije jezik i književnost – rešenje o odbijanju akreditacije, master akademske studije likovna umetnost – rešenje o odbijanju akreditacije, master akademske studije pravo – rešenje o odbijanju akreditacije, primenjena psihologija – rešenje o odbijanju akreditacije, vaspitači dece predškolskog uzrasta – rešenje o odbijanju akreditacije, bosanski jezik i bošnjačka književnost – rešenje o odbijanju akreditacije, ekonomija – rešenje o odbijanju akreditacije, engleski jezik i književnost – rešenje o odbijanju akreditacije, informatika - rešenje o odbijanju akreditacije, likovna umetnost, osnovne akademske studije - rešenje o odbijanju akreditacije, nemački jezik i književnost - rešenje o odbijanju akreditacije, pravo, osnovne akademske studije - rešenje o odbijanju akreditacije, psihologija - rešenje o odbijanju akreditacije, srpski jezik i književnost - rešenje o odbijanju akreditacije, vaspitači dece predškolskog uzrasta, osnovne akademske studije - rešenje o odbijanju akreditacije. Njihova rešenja i obrazloženja zašto su došli do ovakvog zaključka obiluju izrazima poput – nastavni program je necelovit i nesvrsishodan, niz razno-raznih predmeta i tema, veoma malo radova objavljenih o referentnim propisima, nekvalifikovani nastavnici za izvođenje nastava, nekompetentni nastavni kadar, ne ispunjava standarde u pogledu kvaliteta studijskih programa itd. Pozivam vas da pogledate drugi dokument koji je potpisao Aleksandar Vučić na predlog ministra Verbića, u kome piše – do okončanja postupak akreditacije visokoškolske ustanove i studijskih programa koje sprovodi Komisija za akreditaciju i proveru kvaliteta za Univerzitet u Novom Pazaru, adresa, rešenje, itd, smatraće se da ima dozvolu za rad u svom sedištu i da ima pravo na izdavanje javnih isprava, a za studijske programe koje izvodi smatraće se da su odobreni. Moje pitanje Aleksandru Vučiću, koji je potpisao jedan ovakav skandalozan dokument, je kako je ovo moguće? Kako je moguće da Komisija za akreditaciju i kontrolu kvaliteta obrazovanja odluči da ni jedan program na ovom univerzitetu ne ispunjava osnovne uslove da bude akreditovan, a da Aleksandar Vučić na predlog ministra Verbića smatra da su oni akreditovani? Da li to znači da smo mi ukinuli sve institucije u ovoj zemlji, da će umesto njihovih zaključaka, rešenja i mišljenja Aleksandar Vučić da nam govori šta će da se smatra umesto toga i da li je iko ko je ovo predložio, potpisao, ko je za ovo glasao svestan koliku štetu ovo nanosi našem obrazovnom sistemu, koliku štetu nestručan kadar, loši programi i univerzitet koji ne ispunjava uslove može da nanese svim studentima koji se u njemu školuju? Kako je moguće da univerzitet koji ne ispunjava ni jedan uslove da bude akreditovan izdaje javne isprave za koje Vlada smatra da su ispravne i na koji način Vlada misli da odobri studijske programe za koje je Komisija za akreditaciju jasno rekla da nemaju osnova da budu odobreni? Drugo pitanje tiče se nečega što je uznemirilo, čini mi se, veliki broj roditelja, a radi se o vesti koja se pre izvesnog vremena pojavila u našim medijima, da će od nove godine u cilju mera štednje biti ukinuto pravo na povraćaj PDV na bebi opremu. Moje pitanje ministru Vujoviću je da li smatra da nema drugog načina da se štedi? Da li će tih 14.000 do 17.000 dinara koje su roditelji dobijali kao povraćaj zaista spasiti našu ekonomiju i zar ne misli da bi negde drugde moglo da se prištedi, a ne na mladim porodicama koje se odluče da imaju decu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović.
Poslanička grupa „Dosta je bilo“ ima dva pitanja koja bi uputila nadležnim ministrima. Prvo pitanje je upućeno ministarki građevine, infrastrukture i saobraćaja i odnosi se na poslovne rezultate ER Srbija. U poslednje dve godine je ER Srbija je zabeležila, može se reći, izuzetne gubitke, ako se ne dodaju subvencije, jer onda nema gubitaka. Dakle, gubici su pokriveni subvencijama koje su platili svi građani Srbije. U 2014. godini to je bilo oko 80 miliona evra, u protekloj godini blagodareći jako dobrom razvoju na svetskom tržištu energenata gubitak je pao ispod 50 miliona. Građani Srbije su preko subvencija nepovratno pomogli „Er Srbiju“ sa 130 miliona evra i mi to ne možemo promeniti, to je realnost. Imamo nekog nacionalnog prevozioca koji ima određeno tržište i koji širi svoje poslovanje. Pitanje koje se ovde nameće je – kada ćemo dobiti plan poslovanja koji pokazuje kako će u narednim godinama ta ista firma uspeti da napravi u najboljem slučaju manji gubitak u narednoj godini, da pređe u pozitivno poslovanje i da možda u nekom periodu koji je dogledan, a ne odnosi se na decenije, kroz pozitivan poslovni rezultat donese nekakve benefite građanima Srbije koji su finansirali ovaj poslovni poduhvat? Dakle, kada će poslanici biti upoznati, a i građani Srbije, s time kao „Er Srbija“ misli da napravi profit i koja je to poslovna strategija koja se namerava učiniti jer je vrlo malo verovatno da sa sadašnjim stepenom iskorišćenosti linija sa sadašnjom mrežom i sadašnjim načinom poslovanja i sa sadašnjim cenama energenata ta tendencija može da se preokrene? Drugo pitanje je namenjeno ministru rudarstva i energetike i odnosi se na sada već ozbiljnu pretnju koju smo dobili od Energetske zajednice da će Srbija biti izložena sankcijama zbog toga što već godinama ne uspevamo da razdvojimo dva distributera gasa u Srbiji i šta po tom pitanju misli da uradi jer je ovo sada već prilično ozbiljna stvar, a mi unedogled odlažemo to. Moguće je, naravno, da će se uspeti ispregovarati još jedno odlaganje, ali pitanje koje se postavlja pred resornog ministra je šta misli da uradi i koji je rok u kome ćemo mi uraditi ono što se očekuje od nas da bi mogli da uživamo sve benefite toga što postajemo punopravni članovi Energetske zajednice. Koristi su mnogo veće od članstva u takvoj zajednici nego što su troškovi koje bi imali tako što bismo razdvojili ruskog i srpskog operatera. Konačno, treće pitanje, koje možda nije toliko gromoglasno, ali je bitno za jednu ugroženu grupu, odnosi se na ministarstvo koje je nadležno za socijalnu politiku u Srbiji i odnosi se na to šta se dešava sa zakonom koji reguliše kretanje ljudi slabovidih, odnosno u Srbiji trenutno postoji legislativa koja se odnosi na uvoz pasa vodiča. Brojkom i slovima, iako verovatno nikome nije interesantno šta se dešava sa slabovidim ljudima i sa marginalnim grupama kao kada je reč o nekim fundamentalnim i strateškim pitanjima, brojkom i slovima, u Srbiju je do sada uvezen jedan pas vodič za sve slepe i slabovide ljude. Ne postoji podzakonska legislativa koja se tiče obuke tih pasa i mi imamo jedan zakon koji bi mogao pomoći jednoj fundamentalno ugroženoj grupi koji se ne primenjuje zbog toga što je zastalo sa podzakonskim aktima. Ovog puta zaista pozivamo da se donesu podzakonski akti i da se omogući svim građanima Srbije, nezavisno od bilo koje razlike, da uživaju potpunu ravnopravnost u Srbiji. Hvala.
Poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svoje pitanje upućujem premijeru Republike Srbije Aleksandru Vučiću. Sve nacije koje su bile u stanju da tokom svog istorijskog razvoja formiraju državu, posebno nacije sa dugotrajnim viševekovnim državotvornim tradicijama, imaju visoko izraženu kategoriju ponosa i dostojanstva. Ponos i dostojanstvo jedne države izražava se kroz upotrebu državnih simbola pre svega. Državni simboli su zastava, grb i himna, a može ih biti još. Države ljubomorno čuvaju svoj grb, svoju zastavu, svoju himnu. Grb se s ponosom nosi, za zastavu se gine, dok se za zastavu gine peva se himna. U civilizovanim državama nije dozvoljeno da se sve zastave ističu. Ističu se državne zastave, nacionalne, zastave nacionalnih manjina i u slučaju međudržavnih poseta zastave strane države čiji je državnik u gostima. Međutim, ono što je uradila naša izvršna vlast, na čelu sa Vladom i premijerom, zaprepašćuje. Premijer i njegovi ministri već duže vreme, čini mi se i više od četiri godine, pored srpske državne zastave koriste i zastavu Evropske unije. To je po našem zakonu nedozvoljeno. Ustav propisuje izgled naših državnih simbola, a zakon njihovu upotrebu. Dolazimo u veoma neprijatnu situaciju vrlo često. Premijer primi ruskog ili kineskog ambasadora, s jedne strane je srpska zastava, s druge strane ruska ili kineska, a pored ove srpske i zastava Evropske unije, onako da gosta bode u oči. Trebalo je premijer Medvedev da dođe u Srbiju krajem septembra, pa u oktobru, pa ko zna da li će doći i u novembru. Ja se pitam – zašto se okleva s tom posetom? Došao sam do zaključka da je svakom državniku, i ruskom i kineskom i drugih prijateljskih zemalja, neprijatno da u trenutku zvaničnog prijema na njih se kezi zastava Evropske unije, a te države su obično protivnici Evropske unije. Sa našeg aspekta unutrašnjeg to bi bilo kao da je Kraljevina Jugoslavija uoči nemačke okupacije vešala po svojim javnim ustanovama nemačke zastave sa kukastim krstom, jer ono što nam je Nemačka radila u Drugom svetskom ratu 90-ih godina radila nam je Evropska zajednica, pa Evropska unija, pa NATO. To je jedna vrsta lažnog predstavljanja. Vidite, da bi regularno stekao diplomu mastera ekonomije Tomislav Nikolić je morao da položi 30 ispita. Nije položio nijedan, a busa se u prsa sa tom diplomom. To je lažno predstavljanje. Vučić, naravno, ima fakultetsku diplomu odavno, bio je odličan student, ali i on je sad pred sticanjem nove diplome. Aleksandar Vučić mora da položi 35 ispita da bi stekao pravo da se kiti zastavom Evropske unije, da položi sve te ispite, pa da polaže i maturski i diplomski i master i doktorat i šta ja znam. Ovo pitanje upućujem premijeru Vučiću i očekujem brz odgovor.
Vreme. Hvala vam. Dalje nema prijavljenih. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju poslanici: Saša Radulović, Jasmina Nikolić, Jovan Jovanović i Konstantin Arsenović. Dostavljeni su vam zapisnici Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu i sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 9, 10. i 11. avgusta 2016. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 60 narodnih poslanika, od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 12. avgusta ove godine. Zaključujem glasanje i konstatujem: za je glasalo 137, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo – 58 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Uz saziv ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda potrebno je da razmotrimo predloge za razmatranje akata po hitnom postupku. Visoki savet sudstva je predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 137, protiv- dva, uzdržan – dva, nije glasalo – 56narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Visoki savet sudstva je predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, od 4. aprila ove godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – dva, uzdržan – niko, protiv – 60 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila ovu tačku. Visoki savet sudstva predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, od 24. juna ove godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – dva, uzdržan – niko, nije glasalo – 60 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila ovu tačku. Visoki savet sudstva predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, od 29. jula ove godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 135, protiv – dva, uzdržan – niko, nije glasao – 61 narodni poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila predlog. Narodni poslanik Aleksandar Martinović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanja tokom izbornog i postizbornog procesa, pritiscima na državne organe i pokušaja lažiranja narodne volje. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo - 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Goran Bogdanović, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković, su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u vezi sa rušenjem objekata u Beogradu, u delu grada, poznat kao Savamala, 25. aprila 2016. godine. Stavljam na glasanje. Narodni poslaniče, po hitnom je postupku i to se ne obrazlaže. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo - 174 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanici dr. Sulejman Ugljanin, Enis Imamović, Čedomir Jovanović, Žarko Korać, Nataša Mićić, Nenad Milić, Nenad Čanak, Goran Čabradi, Olena Papuga, Marinika Tepić i Nada Lazić, su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – dva, uzdržan – niko, nije glasalo – 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije o zločinima u i oko Srebrenice od 1992. do 1995. godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo - 193 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasalo – 172 narodna poslanika. Konstatujem daSkupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanici dr Sanda Rašković Ivić, Slaviša Ristić, Dejan Šulkić, Milan Lapčević, Đorđe Vukadinović, Gorica Gajić, Boško Obradović, Srđan Nogo, Milan Ševarlić, Zoran Radojčić, Marija Janjušević, Ivan Kostić su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanje tokom izbornog procesa 2016. godine od dana raspisivanja republičkih izbora do dana objavljivanja konačnih rezultata izbora. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo – 162 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznavanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 35, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo – 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo - 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Zoran Živković je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutna 203 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 183 od ukupno prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Državno veće tužilaca je predložilo da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru zamenika i javnog tužioca, koje je podnelo Narodnoj skupštini 9. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 138, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 63 od ukupno prisutno 203 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv – niko, uzdržan - jedan, nije glasalo 175 od ukupno prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 180 od ukupno prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlogodluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o ulozi i odgovornosti najviših organa vlasti u bespravnom rušenju objekata u beogradskoj četvrti Savamala i utvrđivanju činjenica o odgovornosti lica koja su izvršila rušenje navedenih objekata, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 52, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 153 od ukupno prisutnih 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 45, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 170 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 35, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 167 od ukupno prisutna 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Dveri je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 148, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 56 od ukupno prisutno 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutna 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutna 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine Maja Gojković je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 156, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 48 od ukupno prisutna 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Srpska radikalna stranka je predložila, da se po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 45 od ukupno prisutno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Srpska napredna stranka je predložila, da se po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 53 od ukupno prisutno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutna 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Privrednog suda u Beogradu od 27. septembra 2016. godine. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 196 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Osnovnog suda u Kruševcu, koji je podneo Skupštini 27. septembra. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 200 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Liberalno-demokratska partija - SDS Sandžaka predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 166, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 36 poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojčić predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 29, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandra Jerkov, na osnovu člana 92. Poslovnika, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podnela 19. septembra 2016. godine. Da li želite reč? Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Ja sam predložila za ovu sednicu, a imam nameru da to činim i ubuduće, set zakona iz obrazovanja, zato što smatram da je to jedno od najvažnijih stvari o kojima mi u društvu treba da razgovaramo, jedna od najvažnijih tema kojima mi ovde treba da se bavimo i jedno od najvažnijih pitanja i problema koje nas kao društvo muče. Danas je u jednim novinama izašla neka svojevrsna ispovest jedne učiteljice ili nastavnice, koja se žali na to kako su deca godinama koje ona provodi u školi sve manje inteligentna. To nije tačno. Naša deca nisu neinteligentna, ali činjenica je da naša deca ostvaruju loše rezultate i na unutrašnjem testiranju i na međunarodnim testiranjima. Činjenica je da našu decu obrazuju ne kao misleće ljude, nego kao male robote koji treba da slušaju u školi šta im se kaže pa posle da reprodukuju ono što im je u školi rečeno i da se ocenjuje isključivo ono što im je u školi rečeno i činjenica je da našu decu u školama pokušavaju da svrstavaju u nekakve kalupe, da ubijaju svaku kreativnost koja u njima postoji, a da je metod učenja u našim školama i dalje onaj standardni i stari metod učenja, gde nastavnik stoji iza katedre i priča, a deca sede i slušaju. Zbog toga naša deca ne znaju da reprodukuju tekstove koje su pročitala. Zbog toga naša deca ostvaruju loše rezultate na svim testiranjima i zbog toga naša deca dolaze nespremna na fakultete, gde ih čeka nova vrsta problema, zato što univerzitetski profesori isto tako ne žele ništa da promene, i isto ništa ne žele novo da nauče ni tu decu koja sutra kao neki novi nastavnici treba da obučavaju drugu decu. To je suština reforme obrazovanja. To je suština, a ne dualno obrazovanje, a ne da li će se starim studentima produžiti rok za godinu ili dve ili im se neće produžiti, a time se u ovoj zemlji niko ne bavi. Naravno, ne zamišljam da ovo što ja predlažem jeste rešenje problema u našem obrazovanju. Imamo Strategiju razvoja obrazovanja do 2020. godine, koja je fenomenalna, koju su radili jako ozbiljni ljudi, koji su se posvetili tome, i sve što mi treba da uradimo jeste da implementiramo to što piše u toj strategiji u ono što mi treba da implementiramo u zakonima koje donosimo. Tako da, ja vas molim makar da razgovaramo o ovome. Ne moramo usvojiti.
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 32, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Da li želi reč? Narodni poslanik nije tu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 26, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181 poslanik. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o ulozi i odgovornosti najviših organa vlasti u bespravnom rušenju objekata u beogradskoj četvrti Savamala i utvrđivanju činjenica o odgovornosti lica koja su izvršila rušenje navedenih objekata. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Da li želi reč? Izvolite.
Još jedan iz ove serije zakona koje sam predlagala, koji se delom implementira u ono što je predloženo u Strategiji razvoja obrazovanja do 2020. godine, koja je pripremana godinama, koju su izrađivala komisija koja je za tu namenu oformljena i koja nudi veoma kvalitetna rešenja za ono što je nama u našem obrazovanju potrebno. Potrebno nam je aktivno učenje. Potreban nam je sistem koji će da stvara kreativne, misleće ljude, koji kritički sagledavaju svet oko sebe. Potreban nam je kvalitetan nastavni kadar. Potrebni su nam nastavnici koji će znati kako da uvedu aktivno učenje u škole. Potrebni su nam direktori koji neće zloupotrebljavati svoje pozicije na koje su, po pravilu, došli političkim linijama, bez ograničenja trajanja mandata, bez zakonskih ograničenja u pogledu toga kako obavljaju svoj posao, bez ikakvih kontrola. Potreban nam je sistem koji će vrednovati ono što su nastavnici naučili na beskrajnim seminarima na koje idu, a ne samo da se boduje koliko je seminara koji nastavnik polagao, pa čak i to nema nikakve veze sa tim da li ćete napredovati u službi, da li ćete imati veću, manju platu. Potreban je sistem koji će motivisati nastavnike da uče nešto decu, koji će motivisati decu da dolaze u školu zato da bi učili, a ne da bi se dosađivali i potreban nam je sistem koji će vrednovati znanje. Potrebne su škole koje će opet biti ne samo obrazovne, nego i vaspitne institucije i potreban nam je sistem koji će stvarati svesne građane ovog društva koji će sutra moći da se ravnopravno uključe u društvo sa praktičnim znanjima koja su stekli u toku svog školovanja, a ne sa onim što su napamet naučili i već za mesec dana zaboravili sve gradivo koje su morali da reprodukuju. Ja znam, iz odnosa vladajuće stranke prema aferama oko kupljenih ili plagiranih diploma velikih i visokih funkcionera se videlo, da se obrazovanje i znanje baš nešto ne ceni. Prema nesmotrenim izjavama, da upotrebim tako blagi izraz, našeg premijera o dualnom obrazovanju, mi možemo videti da se obrazovanje u vladajućoj stranci baš mnogo ne promišlja, ali dajte da se oko ovoga dogovorimo. Ne moramo ove zakone koje ja predlažem usvajati, ali nemojte da nam se problem obrazovanja svede na to da li će Vučić smatrati da treba uvesti dualno obrazovanje ili ne i na to dokle će neko imati pravo da diplomira.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov je predložila da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Izvolite.
Zahvaljujem. Sedam hiljada porodica u Srbiji živi isključivo od toga što u zakup uzima državno poljoprivredno zemljište i obrađuje ga. Broj porodica koje ne žive isključivo od toga, ali uzimaju u zakup državno poljoprivredno zemljište i ono im predstavlja značajan izvor prihoda u porodici je još veći. Mi smo zakonom, koji smo usvojili pre izvesnog broja meseci u ovoj Skupštini, predvideli da svaka opština u Srbiji diskrecionom procenom, nekom provizornom odlukom predsednika opštine u dogovoru sa ministrom poljoprivrede, može da da 30% poljoprivrednog zemljišta jednom pravnom ili fizičkom licu na osnovu nekakvog plana za koji mi ne znamo ni šta treba da sadrži, ni da li treba da ispunjava neke uslove, kakve su to investicije, da li uopšte ima investicija, itd, i to na period od 99 godina, što je, složićete se, zapravo u životima generacija poljoprivrednika njihovo sve čime i mogu da se bave. Može se pretpostaviti da ti, nazovi, investitori, a zapravo odabrani poslovni partneri, neće uzimati zemlju koja je lošeg kvaliteta, da oni neće uzimati zemlju četvrte, pete, šeste, itd, kategorije, nego će uzeti ono najbolje poljoprivredno zemljište koje u toj opštini postoji, i to opet, kažem, po slobodnom izboru predsednika opštine u dogovoru sa ministrom poljoprivrede i možemo samo nagađati kakvi će to biti kriterijumi kojima će se ti ljudi voditi kada budu odlučivali o tome kome će dodeliti zemljište. Znači, zapravo, da će ovim ljudima koji žive od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta ostajati ili nikakvo zemljište ili zemljište izuzetno lošeg kvaliteta, što znači da ćete opet zbog odabranih investitora vi porodice poljoprivrednika ostaviti bez ikakvih sredstava za život. Mi, umesto ovoga kako je definisano, predlažemo da se sprovede postupak javnog poziva, da se zna ko se prijavljuje, pod kojim uslovima dobija zemlju, zbog čega dobija zemlju, koju zemlju može da dobija, da nemamo više odabrane investitore i nazovi investitore, da nemamo više predsednike opština koji zbog svojih poslovnih partnera oduzimaju ljudima jedini izvor prihoda. Da nemamo više situaciju da zaista 7.000 porodica ostane bez ikakvog izvora prihoda zbog nečijeg poslovnog partnera. Ovo što predlažem je bilo predloženo u vidu amandmana prilikom usvajanja Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Tada niste imali sluha za to, ali evo prilike da se to ispravi.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 35, protiv – jedan, uzdržanih - nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Devetog oktobra 2014. godine ističe dve godine kako je istekao rok za Republiku Srbiju da donese zakon o nestalim bebama i mi ulazimo u treću godinu skandaloznog neispunjavanja ove presude Evropskog suda za ljudska prava iz apsolutno nepoznatih razloga, i to je, čini mi se, jedna od najvećih misterija za mene u prethodnom sazivu, budući da je ovo 30 put kako predlažem ovaj zakon, zbog čega vladajuća većina ne želi da usvoji ove dopune Krivičnog zakonika koje predlažemo. Za one kolege koji ne znaju, koji su novi, a evo prilike da sada oni to podrže, ja predlažem jednu vrlo jednostavnu stvar: da se među krivična dela koja ne zastarevaju u Krivičnom zakoniku doda i krivično delo, kolokvijalno rečeno, krađe beba, a zapravo trgovine ljudima radi usvojenja. Ne boli ništa da se usvoji. Ako treba, ja ću odustati od ovog predloga zakona i ustupiti bilo kome od narodnih poslanika vladajuće većine. Ako treba, kada bude rasprava o tom zakonu, ja se neću javljati za reč, ako se smatra da je to neka prilika za nekakve političke poene. Tim ljudima jako mnogo znači. Veoma često se desi da se oni ne snađu u momentu kada im kažu da je dete umrlo, ne sete se. Naravno, u tom momentu im se ništa ne čini sumnjivim zbog toga što su pogođeni svojom neverovatnom nesrećom i tek kasnije, kada vraćaju film, oni shvate da je tu nešto bilo čudno, da protokoli nisu ispoštovani, da nisu dobili sve papire, ali ona veoma često bude jako kasno za njih da reaguju zato što je taj predmet već zastareo. Molim vas da, ako ne želite da razgovarate sa mnom, razgovarate sa nekima od njih, pa da vam oni kažu kakav je osećaj kada hoće da potraže pravdu, ali ih onda obaveste da više to ne mogu da učine zato što je predmet zastareo. Predsednica je ranije nudila nekim poslanicima da napravimo nekakve konsultacije u vezi sa ovom temom. Ako ona to ne želi da ponudi, ja nudim da se dogovorimo, ali samo dajte da ovaj problem rešimo, jer ti ljudi ničim nisu zaslužili da se 30 puta u Skupštini Srbije odbije usvajanje jednog ovakvog zakona, a koje znači samo ovo što sada govorim i ništa više.
Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 55, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Da li želite reč? (Da) Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Marta 13, 2015. godine svi smo bili zatečeni vesti o užasnoj tragediji u kojoj je život izgubilo sedam lica i moja namera da se utvrdi i okolnosti i svi odgovorni za ovu tragediju je nastala u tom trenutku i neće prestati nikada. Dva izveštaja Vojske. Jedno disciplinsko kažnjavanje dvojice generala i odustajanje tužilaštva da govori o krivičnoj odgovornosti daju mi za pravo da tražim da odgovornosti, da dijaloga i utvrđivanja činjenica bude ovde u ovoj Skupštini jer su ostala ne odgovorena dva važna pitanja koja su neophodna da bi znali ko je odgovoran, jer sumnjam da iko može mirno da spava. Mada, karakter je čoveku sudbina. Gledala sam ja već ljude kako se rugaju tuđim smrtima, kako se nedostojno odnose prema smrti Omera Mehića, tako da me to ne čudi. Ali bi naš napor zajednički da oformimo anketni odbor sa po jednim poslanikom iz svake poslaničke grupe koji bi našao odgovore na dva važna pitanja. Prvo, ko je ministra odbrane, bivšeg, Bratislava Gašića obavestio o potrebi da se spašava jedan ljudski život, u ovom slučaju jedna bebe, bilo gde u Srbiji? O tome nema nikakvog traga. On je naredbu izdao usmenim putem kršeći protokole, ali nedostaje ko mu je dao informaciju, ključna informacija. Druga informacija, ko je menjao plan leta? Ko je obavestio aerodrom „Nikola Tesla“ da će biti sletanja vojnog helikoptera na tom aerodromu? Jedna poluodgovorena, ali neproverena informacija ticala se mog pitanja iz obrazloženja za anketni odbor – ko je obavestio lažno medije da je beba spasena i da je spasilačka misija uspešno okončana? Po zakonu o odbrani, Zakonu o vojsci, vojska je dužna da sve nas informiše blagovremeno i tačno. Niko nije reagovao. Naš zajednički napor da se utvrde odgovornosti dao bi doprinos vladavini prava, dao bi doprinos elementarnom osećanju pravdi za žrtve i omogućio svima nama da upozorimo svakog ko hoće da se igra sa svojim ovlašćenjima, svakog bahatog, neodgovornog da nikada to više ne radi i da nikada više u Srbiji cena ne bude sedam života za koje očigledno niko neće odgovarati, osim svih nas ako se odlučimo da ovaj anketni odbor uspostavimo. Hvala vam.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona u finansiranju političkih aktivnosti. Želite reč? (Da)
Hvala lepo. Ovde imam ispisano na nekom čudnom jeziku kako se koristi ova skalamerija. Suština predloga je da se ukine komercijalno reklamiranje političkih stranaka u izbornoj kampanji. Svedoci smo, ne samo u poslednjem izbornom ciklusu, nego u mnogima pre toga da uvek vladajuće stranke, bez obzira koja da je ona bila, imaju ogromnu prednost u reklamiranju u komercijalnom delu, pre svega elektronskih medija, televizije u odnosu na sve druge učesnike na izborima. I te razlike se mere puta deset, puta 20, puta 100 verovatno. Ukidanje tog načina upoznavanja javnosti sa programom političkih stranaka i izbornih lista ne bi štetilo građanima, jer bi ti mediji, pre svega televizije mogle da naprave specijalne emisije u kojima bi predstavnici političkih stranaka i izbornih listi mogli da sučeljavaju stavove, da prezentiraju svoje programe, da u jednoj primerenoj raspravi se bore za pažnju i sutra za glas građana Srbije. U ovoj situaciji koju imamo danas nekoliko desetina biliona evra, ne iz privatnih nego iz državnih izvora se troši na reklamiranje, na spotove koji teško da mogu da prođu bilo kakvu minimalnu ocenu estetske vrednosti, moralne vrednosti ili bilo čega što je u tom pravcu. Te pare su pare poreskih obveznika pa i onih koji nemaju posao i onih koji žive od socijalnih davanja i onih koji nemaju udžbenike na svom jeziku i onih koji čekaju lečenje svog deteta ili svoje lično pa nemaju para da to plate. Puno je takvih stvari koje su mnogo važnije od loših reklama političkih stranaka. Ovo nije demagogija, u ovom predlogu ne želim da optužim aktuelnu vlast, to se dešavalo i ranije i treba svi da donesemo odluku da sprečimo tako bahato, primitivno ne namensko trošenje narodnih para za reklamiranje naših političkih programa, za koje ponavljam ima toliko boljih, adekvatnijih, primerenijih, civilizovanijih načina da se saopšti građanima Srbije nego što su to loše reklame. U bar 50% država EU postoje ovakvi propisi koji zabranjuju komercijalno reklamiranje političkih stranaka. Mislim da ovaj parlament može da učini jedan veliki korak, da uštedi nekoliko desetina miliona evra narodnih para jednim zajedničkim glasanjem oko teme koja ne bi trebala da bude nikakva dilema među razumnim ljudima. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
I ovaj zakon ima istu temu, da ne ponavljam obrazloženje. Tiče se istog pitanja reklamiranja komercijalno političkih stranaka. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv –jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 183 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
U ovom predlogu zakona se uvodi jedan dobar običaj koji je do sada bio primenjen u srpskoj političkoj javnosti 2000-te godine, odnosno januara 2001. godine kada je formirana prva demokratska vlada u istoriji ove zemlje, Vlada Zorana Đinđića, kada je on sve kandidate za ministre poslao na lekarski pregled koji je adekvatan lekarskom pregledu koji prolaze svi ljudi koji žele da se zaposle u državnoj službi na iole odgovorno mesto, od portira, preko ljudi koji se bave nekim poslovima koji su na nivou službene tajne. Svi oni moraju da prođu pregled koji podrazumeva fizičko i psihičko zdravlje neophodno za obavljanje tih poslova. Zoran Đinđić je 2001. godine to primenio bez postojećeg zakona, ali kao predlog za jedan dobar običaj u budućnosti, na sve kandidate za ministre za svoju prvu vladu i oni su prošli taj pregled. Dobili su crno na belo od referentne ustanove medicinske, to je tada bio VMA, da su sposobni za obavljanje posla u državnoj službi. Moj predlog je da to uradimo ponovo i da to sada bude do zakona. Mislim da je ponašanje nekih predstavnika vlasti ne samo u poslednjoj Vladi, nego u onoj pre nje, pa možda u onoj i pre nje, možda u još nekima dokazalo da bi bilo jako prodotvorno, korisno i blagougodno za građane Srbije da ministri pre nego što sednu u fotelje prođu lekarski pregled. Imamo primere i helikoptera i Savamale i puno drugih primera koje vi sigurno bolje znate nego ja, jer su to činili ljudi koji su bliži vama nego meni, gde je apsolutno jasno, zdravorazumski, a verovatno i eksperti bi to potvrdili, to ne mogu da urade ljudi koji su zdravi, bio fizički, bilo psihički. Zato mislim da je to dobra stvar. Naravno, to bi važilo za svaku buduću vladu, za svaku situaciju kada neke kolege koje me sada pažljivo prate budu u poziciji da budu ministri ili neki koji više nikada neće biti u toj poziciji, ali će moći tada da provere da li će njihovi politički oponenti koji tada osvoje vlast biti dovoljno sposobni i u zdravstvenom smislu da rade svoj posao na valjan način. Građani Srbije su u zadnjih desetak godina, možda i više svakodnevni svedoci da je ovaj moj predlog jako opravdan. Pozivam vas da date podršku mom predlogu.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 43, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju.
Hvala. To je jedan stari predlog koji je povučen, pa u istovetnom tekstu vraćen u proceduru i tiče se akademske čestitosti. Tiče se onoga što boli veliki broj ljudi u Srbiji koji ne mogu da dopuste sebi da vaspitavaju svoju decu, da ulažu u njihovo vaspitanje i obrazovanje, da se odriču mnogih stvari da bi ta deca došla do diploma koje nisu samo papir potreban za neku zloupotrebu, nego naprotiv, da su te diplome svedočenje o njihovom znanju do koga su ta deca došla kao osnov spremnosti za život u ovom teškom 21. veku punom iskušenja. Paralelno sa tim imamo u poslednjih opet desetak godina poplavu nečega što se zovu falsifikati, što je inače krivično delo. To nije samo moralni nedostatak, nego krivično delo u pravnom smislu reči, gde masa ljudi sa diplomama koje praktično možete da dobijete kod fotokopirne radnje bez nekih velikih napora, te diplome koriste da bi bili „kvalifikovani“ za obavljanje najviših državnih funkcija bilo kao službenici, bilo kao funkcioneri. Imamo puno primera za to. Svi znaju za već spomenuti primer predsednika države, ministra unutrašnjih poslova, gradonačelnika Beograda. Ima ih koliko god hoćete. To je nešto što je nedopustivo i zbog ljudi koji su glasali za vladajuću stranku, koji isto imaju decu, čija deca su isto pametna, vredna, došla do nekog znanja, ali onda sada ili sa tim znanjem i sa tom diplomom čekaju u nekom hodniku da ih neko primi i otvori tu svetlu budućnost ili su se zaposlili u državnoj službi ne zato što su pametni, nego zato što su imali vezu sa nekim ko ima falsifikovanu diplomu. To je nešto što je pitanje budućnosti naše zemlje. Naravno, ko je to uradio neka mu je na obrazu, neka se to tiče njegovog morala. Naravno da oni koji su učestvovali u tome treba da budu primereno kažnjeni, ali je mnogo važnije da mi sprečimo da se u budućnosti dešavaju takve stvari. Deca u Srbiji moraju da znaju da se studira ne zbog papira koji se zove diploma, nego zbog znanja, a da ta diploma nije deo fotokopirnice, nego da ta diploma predstavlja sertifikat o nečijem znanju. Molim vas da učinite to da se …
Hvala.
… skine sa …
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv- jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja.
Problem planiranja i izgradnje je jedna hronična bolest ove države. Stalno se čine „napori“ da se taj problem prevaziđe. Imali smo pre par meseci Zakon o ozakonjenju koji je trebalo da bude taj čudotvorni štapić koji će da promeni stanje u toj oblasti i najavljivan je kao čudo koje će da reši sve naše probleme iz te oblasti. Naravno, to se nije desilo. Naravno da još uvek nemamo adekvatan zakon o planiranju i izgradnji, jer da ga imamo ne bi došlo do toga da i dan danas imamo bespravne objekte svuda gde se nešto gradi u Srbiji, bilo da uzmete neki tunel zbog koga je odsečen hrast star nekoliko stotina godina, bilo da imate „Beograd na vodi“. Imali smo sinoć ili preksinoć gradonačelnika Beograda Malog, gradonačelnika Beograda, koji je rekao – ta građevinska dozvola, pa to je nebitno i to je suština našeg problema. Predlog zakona koji je delo stručnjaka, koji sam ja potpisao, je praktično najbolje iskustvo teorijsko i praktično onoga što srpska nauka i struka iz te oblasti nudi. On se oslanja najvećim delom na sličan zakon koji je bio donet 2003. godine, koji je trebalo da prekine tu ružnu praksu bespravne gradnje. Bespravna gradnja je, inače da vam kažem, sintagma, grupa reči koja je neprevodiva na strane jezike. U Nemačkoj i Engleskoj ljudi ne shvataju šta je to bespravna gradnja. To ne možete da kažete na bilo kom jeziku, osim na jeziku srpskom ili možda nekom jeziku iz našeg okruženja. U tom zakonu iz 2003. godine i ovom predlogu zakona početak gradnje bez dozvole za gradnju koja sledi iza građevinske dozvole i svega onoga što ide posle toga je krivično delo. Onaj ko zabode lopatu, odnosno ašov u zemlju bez dozvole za gradnju čini krivično delo i biva hapšen odmah. To znači da bi pre par meseci bili uhapšeni Aleksandar Vučić i njegov vekovni prijatelj iz UAE kada su bez dozvole počeli gradnju nečega što se zove „Beograd na vodi“, pod vodom ili ne znam ko je već na čemu. Bez toga mi ćemo biti zemlja gde neće biti investicija, kao što ih nema ni dan danas, osim ako se te investicije mahom ne oslanjaju na rupe u zakonu, na leks specialisima, na posebnim uslovima za posebne ljude koji su u posebnim odnosima sa nekim posebnim funkcionerima ove države koji nisu prošli lekarski pregled. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog Rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Da li želite da obrazložite?
Hvala lepo. Već nekoliko puta sam bio u prilici da apelujem na kolege da glasamo za predlog te rezolucije. Pitanje- zašto Jermeni? Pitanje – zašto sada? Zato što smo mi kao narod imali puno situacija kada smo bili deo nečega što bi moglo, ne znam da li pravno, ali kolokvijalno da se nazove genocid i ne treba to sećanje na istoriju. Te istorijske činjenice nisu pitanje toga da li je neko u ovoj ili onoj stranci, da li se lažno predstavlja kao nacionalista ili rodoljub ili se lažno predstavlja kao kosmopolita ili Evropljanin. To su činjenice. Ljudi su bili lišeni života van bilo kakvog zakona, van bilo kakvog pravila rata ili bilo kakvog pravila života i protiv Biblije i protiv Kurana i protiv Talmuda i protiv Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima, protiv bilo čega što ima veze sa ljudskim. Pola sveta je osudilo genocid nad Jermenima i Rusija i Amerika i Kina i Francuska. Ostalo je nekoliko zemalja koje nisu to uradile. Predlog je dat prošle godine kada je bila, mislim, stogodišnjica tog dešavanja, ali to ne znači da je sada prošao rok. Možemo i danas to da uradimo. To nema nikakve veze sa našim današnjim spoljno-političkim odnosima sa Turskom. Turska iz ovog vremena nema nikakve veze sa Turskom iz onog vremena kada je izvršen genocid nad Jermenima. Znači, to nema nikakvu dnevno-političku konotaciju, nego ima uvođenje pravila da kad nešto ne valja to ne valja, bez obzira da li se desilo juče ili pre 100 godina, da li se desilo nama ili nekom drugom, da li se desilo nekom našem prijatelju potencijalnom ili neprijatelju potencijalnom, da li se to desilo sa nekom pod navodnicima dobrom namerom ili ne. Ovo je dobra prilika da Srbija stane uz ove zemlje koje su učinile tu svoju moralnu obavezu, a mislim da bi to bilo dobro i za Srbiju u budućnosti i današnjici da sa puno više prava tražimo adekvatnu osudu ovoga što se desilo prema građanima Srbije, prema Srbima i prema svima drugima koji žive na ovim prostorima u neposrednoj prošlosti ili nekoj daljoj prošlosti. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 28, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 154 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u vezi sa rušenjem objekata u Beogradu u delu grada poznat kao Savamala 25. aprila 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsednice. Poštovane kolege narodni poslanici, ovaj predlog podnet je u Skupštinu 6. juna ove godine, znači pre tri meseca. Nažalost, predlogom smo predložili da se formira skupštinski odbor koji bi hteo da da odgovore na nekoliko pitanja i, kažem nažalost, za ova tri meseca, koliko Skupština nije bila u redovnom zasedanju i kako nije bilo prilike da raspravljamo o stavljanju ove tačke dnevnog reda na dnevni red, tih odgovora nema. Za to vreme imali smo bezbroj intervencija sa samog vrha vlasti, od potpunog negiranja u prvim danima posle 25. aprila da je bilo kakvog incidenta bilo, pa do toga da su to radili kompletni idioti, preko toga da se ljudi odgovorni za to nalaze u vrhu gradske vlasti. Kada smo očekivali konačan rasplet, nastao je muk. Taj muk se u poslednje vreme pravda jednom floskulom da državni organi treba da odrade svoj posao i da tužilaštvo radi. Međutim, nema odgovora ni šta tužilaštvo radi i da li uopšte radi na tom slučaju, koji je tužilac zadužen i kada je taj predmet pokrenut. Zato smatram da je angažovanje Skupštine po ovom pitanju neophodno i predlažem da se formira anketni odbor. Anketni odbor bi činili naravno predstavnici svih stranaka, kakav je to običaj, a on bi po našem predlogu trebao da da odgovor na nekoliko pitanja – šta su nadležni organi preduzeli u pogledu utvrđivanja identiteta maskiranih lica koja su pod pretnjom primene fizičke sile sprečavale građane u kretanju, oduzimala im sredstva komunikacije, nasilnički se ponašala prema građanima i omogućivala rušenje više objekata raznim mašinama u Savamali noću između 24. i 25. aprila 2016. godine? Šta su nadležni organi preduzeli radi utvrđivanja identiteta naredbodavaca ove akcije? Zbog čega i po čijem naređenju policija nije postupila u skladu sa zakonom, jer je odbila da odgovori na pozive građana koji su te noći bili upućeni policiji, koji su tražili zaštitu u skladu sa zakonom i Ustavom, nego je policija odbijala te pozive, odnosno upućivala građane na Komunalnu policiju, čija to nije nadležnost? Sva ova pitanja traže odgovore i pozivam vas da formiramo anketni odbor kako bi konačno došli do njih.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 25, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o kulturi. Izvolite.
Hvala predsednice. Poštovane kolege poslanici, koliko ste pratili dosadašnji tok sednice, a mi se bavimo ovde negde već sat vremena utvrđivanjem dnevnog reda Prve sednice redovnog zasedanja, mi ćemo, ukoliko nešto ne uradimo, raspravljati o jednom jedinom zakonu. Vlada Republike Srbije je u dva meseca, koliko je formirana, predložila nam jedan zakon, izmena i dopuna, zakon od dva člana. Pozivam vas da u narednim minutima pažljivo saslušate mene i moje kolege iz poslaničke grupe SDS-Narodni pokret Srbije, jer smo mi pripremili predloge više od 20 zakona i mislimo da Skupština zaslužuje da radi, ostvaruje onu prvu svoju osnovnu ulogu propisanu Ustavom, a to je donošenje zakona. Trebali bi naravno da radimo i kontrolu sprovođenja zakona, kontrolu izvršne vlasti, ali mi ne radimo ni ono prvo, najosnovnije – donošenje zakona, jer zakon koji smo do sada rešili da raspravljamo sasvim sigurno posle sedmomesečne pauze, koliko parlament nije radio, nije adekvatan. Prvi od zakona o kojima ću ja danas govoriti su izmene i dopune Zakona o kulturi. Taj zakon je donet na kraju prethodnog mandata, početkom ove godine i po nama potpuno neopravdano iz tog zakona je kao kulturna delatnost nije uvršćena umetnička fotografija. Smatramo da je to loše. Još tada u raspravi predložili smo amandman koji bi to izmenio. Naravno, većina tada nije usvojila, ali ovde sada ima i nekih drugih poslanika i verujem da kada bi otvorili raspravu i ponovo ukrstili argumente, verujem da bi sada poslanici prihvatili da se i umetnička fotografija nađe u opisu kulturnih delatnosti. Druga intervencija koju smo imali u ovom zakonu tiče se nacionalnih priznanja u kulturi, odnosno jednoj temi koja je tada bila u javnosti oko toga da li ta priznanja treba da postoje ili ne, na kraju je rešeno da ta priznanja ostanu, ali u izuzetnim slučajevima, kako kaže zakon. Mi smatramo da u svakom slučaju kada neki vrhunski umetnik dobije nagradu na nekom međunarodnom planu, država treba da mu obezbedi ostvarivanje nacionalne penzije, kako se to kaže. Pozivam vas da otvorimo raspravu, kako nam se ne bi desio slučaju kao sa akademikom Dejanom Despićem, koji je vratio svoju nagradu, uvređen što država pravi razliku između kulturnih radnika i sportista. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Inače, dala sam ministru vaš Predlog zakona da se izjasni. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 162 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Kolege poslanici, i ovaj zakon je donet na kraju mandata prethodnog saziva, iako njegovo stupanje na snagu praktično treba da počne od 1. januara sledeće godine. Naravno, tada nam je to bilo objašnjeno da je to uslov za reviziju dogovora sa MMF. Tada smo u raspravi govorili da taj zakon u sebi nosi brojna diskriminatorska rešenja, nepravedna rešenja koja će dodatno unazaditi položaj zaposlenih u javnom sektoru. Ono što možemo da uradimo, to je da u ovih nekoliko meseci pre stupanja na snagu tog zakona izmenimo te loše stvari i potrudimo se da zaposleni u javnom sektoru ne budu diskriminisani, da zaposlenje i rad u javnom sektoru ne bude demotivišuće i da najbolji kadrovi odlaze iz javnog sektora jer u tom slučaju cela ideja sa sprovođenjem reformi i ubrzanom evropskom putu Srbije i modernizaciji Srbije neće biti izvodljiva. Ja se, evo, pitam da li je posledica toga što za dva meseca rada Vladeimamo samo jedan predlog zakona, od dva člana, je posledica toga što nema u državnoj upravi, pri Vladi, pri ministarstvima, dovoljno motivisanih ljudi da rade na predlozima zakona. Podsetiću vas na brojne zakone koje nas po akcionim planovima koji su usvojeni za pregovaračka poglavlja koja su otvorena, čekaju da se usvoje do kraja 2016, u 2017. i 2018. godini, mi do dana današnjeg nijedan od tih zakona nemamo u Skupštini. Da ne bi zaposleni u javnom sektoru bili demotivisani, mi smo predložili izmene i dopune koje se tiču nekoliko stvari. Pre svega, ona stvar koja je bila glavni motiv za donošenje ovog zakona, to je da se isprave različiti nivoi plata zaposlenih u javnom sektoru, nije rešena zbog osnovne stvari što javna preduzeća nisu ubačena u ovaj zakon. Ovaj zakon, ovako kako je usvojen, se ne odnosi na javna preduzeća i mi smatramo da je to loše, da on treba da se odnosi i na javna preduzeća i na Narodnu banku Srbije i na javni medijski servis. Tražimo da se iz ovog zakona izbaci donošenje novih posebnih zakona jer ovaj sam zakon po sebi je leks specijalis i donošenje novih leks specijalisa je loše. Ima tu još drugih stvari. Ukoliko usvojite ovaj predlog zakona, o njima ćemo razgovarati.
Hvala. Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 171, od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom za dopunu dnevnog reda. Izvolite.
Hvala. Ja ću ponovo apelovati na sve kolega da posebno ovaj zakon razmotre i uvrstimo u dnevni red zato što se tiče jedne vrlo važne teme, a to je tema budućnosti Srbije. Znate da bez novih beba, novih ljudi koji će se rađati u našoj državi ne možemo ni da razmišljamo o njenoj budućnosti. Svakodnevno i ponovo ovih dana su u fokusu javnosti katastrofalni brojevi koji pokazuju koliko je loš odnos države prema budućim pokolenjima. Mi vam predlažemo, kroz izmene i dopune ovog zakona, nekoliko mera koje će to promeniti. Čujemo razne najave, ali bojim se da će to ostati nedorečeno i mislim da nam rasprava o ovom zakonu, onako kako smo mi predložili, odnosno predlažemo vama da stavimo na dnevni red i o tome razgovaramo, može da promeni neke stvari. Ovaj zakon, između ostalog, nije nijednom bio na dnevnom redu u Skupštini u poslednjih pet godina, kako je formirana ova većina, iako se o tome puno pričalo. Šta su posledice danas? Kakvo je stanje? Danas je broj siromašnih u Srbiji duplo veći nego pre četiri godine. Među tim siromašnima je 30% dece. Danas pravo na dečji dodatak ostvaruje samo 25% dece u Srbiji, iako je pre 15 godina taj broj bio 50%. Mi smo predložili nekoliko mera koje treba da povećaju broj korisnika dečjeg dodatka, kao bazičnoj osnovnoj meri za podršku porodicama sa decom. Ta pomoć je danas em mala, em je prima nedovoljan broj dece, iz nekoliko razloga koje smo mi identifikovali i koje hoćemo da promenimo ovim zakonom. Pre svega, radi se o ogromnoj administrativnoj, birokratskoj proceduri koju porodice sa decom treba da ostvare kako bi ostvarile uopšte pravo na dečji dodatak. S druge strane, postoje brojne prepreke u zakonu i u praksi koje ne uvažavaju stanje u realnom životu. Danas veliki broj samohranih roditelja ne prima podršku od drugog roditelja, broj alimentacija koji se ne isplaćuje je ogroman, država ne radi ništapo tom pitanju, a s druge strane ta alimentacija, koja postoji kao pravo, na papiru se ne ostvaruje. Zbog toga što se ne ostvaruje, zato što postoji na papiru a ne može da se ostvari, danas je poražavajuća činjenica da jedna trećina samohranih roditelja živi u domaćinstvu sa manje od 10.000 dinara prihoda po glavi domaćinstva i smatramo da to mora da se promeni. Hvala vam.
Vreme. Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166, od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim medijskim servisima.
Hvala, predsednice. Kada smo prošle godine usvajali izmene i dopune javnog medijskog servisa desilo se, naravno, ne neočekivano i ne prvi put i sigurno ne, nažalost, ni poslednji put, da premijer i njegova stranka iznevere još jednom svoja obećanja, a to je da će biti ukinuta taksa na brojilo i ponovo se posle dve godine, kada se konačno ispunilo to obećanje da neće biti takse na električno brojilo za finansiranje javnog servisa, ta taksa ponovo uvela. Naravno, ona je uvedena na brzinu, preko noći, kako bi se o tome što manje pričalo i kroz neadekvatne izmene i dopune zakona. Tako danas od početka godine kada su, suprotno tom davno datom obećanju da će to biti ukinuto, građani ponovo krenuli da plaćaju taksu u iznosu od 150 dinara, shodno slovu zakona,svi oni koji imaju električno brojilo postali obveznici, ali na svakom električnom brojilu koje se vodi na njih, pa građani plaćaju taksu za javni servis i na brojilu na garaži i na brojilima u vikendicama ili u nekim pomoćnim prostorijama i, nažalost, zakon nije predvideo mogućnost da se oslobode takse, znači, zakon govori, ostala su stara rešenja, da osobe sa invaliditetom, najsiromašniji penzioneri i druge kategorije mogu da se oslobode plaćanja takse, ali ne može da se oslobodi plaćanja takse onaj koji ima električno brojilo koje se vodi na pomoćni objekat, garažu ili nešto slično. Naš predlog za izmenu i dopunu je vrlo jednostavan – da obavezu plaćanja ima samo lice koje je korisnik merila električne energije na stambenoj jedinici gde ima prijavljeno prebivalište. Mislimo da je važno da usvojimo ovu izmenu i dopunu, posebno imajući u vidu da se najavljuje kako već naredne godine neće postojati ograničenje i taksa se neće plaćati u iznosu od 150 dinara, već će verovatno po dogovoru sa MMF-om ili sa ne znam kim drugim ta taksa biti vraćena na onaj maksimalni iznos koliki zakon propisuje od 500 dinara. Mislimo da takav udar, kao što građani svakodnevno doživljavaju nove udare na svoj novčanik od ove vlade, oni neće moći da izdrže. Pozivam vas da glasate i da raspravljamo o ovom zakonu, da ga usvojimo. Vas, predsednice, molim da utvrdimo kvorum pre glasanja. Hvala.
Molim da utvrdimo kvorum. Ubacite kartice. Nemamo kvorum, 99 narodnih poslanika. Pauza od dve minute. Molim poslanike da siđu u salu da nastavimo rad. Molim šefove poslaničkih grupa da pozovu poslanike da siđu u salu, da možemo da nastavimo rad i utvrdimo dnevni red. [[Posle pauze.]] Imamo kvorum, 128. Stavljamo na glasanje Predlog zakona. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić je predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o predlaganju zakona. Izvolite, narodni poslaniče.
Hvala predsednice. Poštovane kolege poslanici, ovaj zakon čudnog naziva, stavili smo prvi put u proceduru u toku prošlog saziva kada se u parlamentu ustoličila jedna loša praksa. Konačan broj prošlog saziva rada Narodne skupštine jeste da 54% od usvojenih zakona jeste doneto po hitnom postupku. U najvećem broju tih slučajeva nije sprovedena nikakva javna rasprava. Javnost, zbog koje se uostalom i donose svi zakoni i svaki zakon jedan deo građana u manjoj ili većoj meri, jedan broj građana Srbije se tiče i ima direktan uticaj, nisu imali nikakvo saznanje šta se sprema. Zbog toga se dešavalo, ne mali broj puta da se zakoni usvajaju po nekoliko puta. Nekoliko meseci nakon usvajanja morali smo da usvajamo izmene i dopune samo zato što kada je prvi put zakon usvojen nije sprovedena kvalitetna javna rasprava i nije omogućeno da što šira javnost i zainteresovani kažu svoje mišljenje i iznesu svoje predloge. Ovaj zakon bi trebalo da reši te probleme. Imamo jednu ideju, spremni smo da čujemo svako mišljenje i da napravimo jedan dogovor. Način na koji se radi poslednjih godina nije dobar. Koristi se to što ne postoji jasna procedura za usvajanje zakona. Koriste se, da kažem, rupe u zakonu koje kažu – može po hitnom postupku ako se da obrazloženje, a to obrazloženje u najvećem broju slučajeva je potpuno nesuvisan. Ni na koji način ne daje razlog zašto bi se neki zakon usvojio po hitnom postupku. Mislim da je to u interesu svih nas ako bi podigli ugled parlamenta kao najvažnije demokratske institucije u jednoj državi, pomoglo bi u krajnjoj liniji i evropske integracije, jer činjenica da najveći broj zakona, više od pola, koji se usvaja po hitnom postupku ima za posledicu negativnu ocenu u izveštajima Evropske komisije kojima se meri napredak Republike Srbije. Zato vas pozivam da stavite na dnevni red ovaj predlog zakona, da razmotrite ova rešenja ili da date druga kako bi rad parlamenta upodobili demokratskoj proceduri, većoj javnosti, većoj transparentnosti i u krajnjoj liniji većem kvalitetu našeg rada. Hvala.
Hvala vam. Stavljam na glasanje Predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzije.
Hvala predsednice, poštovane kolege poslanici, ovog meseca biće dve godine kako je donet Zakon o privremenom uređivanju načina isplate penzije. Nebrojeno puta kritikovali smo usvajanje i sprovođenje ovakvog zakona pre svega zato što smatramo da je on duboko nepravedan. On je da je nezakonit, neustavan, ali pre svega nepravedan. On je u jednom delu, najstarijih građanina Srbije otuđio njihovu imovinu, kako to kaže Ustav, jer je penzija imovina, stečeno pravo i u jednom broju smanjio to, tu penziju u iznosu od 10% do 25%. Možda smo mogli da uvažimo argumente kada je zakon bio donošen, u loše stanje u državnim finansijama koje naravno nije nastalo zbog penzionera i zbog činjenice da su oni ceo svoj radni vek po sili zakona uplaćivali i odvajali novac u penzioni fond. Mislim da danas taj razlog više ne postoji. U krajnjoj liniji svakodnevno slušamo, nažalost ne u parlamentu, jer parlament praktično već par meseci nije radio. Slušamo o tome kako je budžet Republike Srbije u suficitu, znači da para ima. Smatramo da je poslednji trenutak da se nepravda koja je učinjena pre dve godine kada je usvojen ovaj zakon ispravi. I ne da se penzionerima nudi neka lažna nada ili priča o povećanju od 1% ili 2% na kraju godine kada vidimo koliko će nam to povećanje biti odobreno od strane MMF, nego da ispravimo tu nepravdu, da vratimo pare koje su otete građanima Republike Srbije, najstarijim građanima, da vratimo nivo penzija na nivo koji je bio pre dve godine. Da razliku u neisplaćenim penzijama ova država im isplati u narednih godinu dana uz penziju. A da onda ukoliko stvarno ima toliko više para u budžetu se razmisli o daljem povećanju za sve penzionere, uključujući one kojima je novac otet pre dve godine za onoliki procenat koliko je to realno i koliko je to moguće. Pozivam vas da poslušate premijera, ministra finansija koji toliko hvale budžet Republike Srbije i da ispravimo ovu nepravdu kako bi vratili poverenje građana Srbije da je Srbija pravna i pre svega fer država.
Hvala vam. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 138 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o dodatoj vrednosti. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, ovo je jedan od zakona koji je takođe dugi niz, mislim, više od godinu dana, znači, na više zasedanja smo pokušali da stavimo na dnevni red i da skrenemo vašu pažnju na činjenicu da na ovaj način, ako već nema neki drugi možemo da pomognemo porodicama sa malom decom, novorođenčadima u Srbiji. Svaki put na žalost nismo dobili vašu podršku, a mislim da danas ove izmene i dopune ovog zakona su utoliko, odnosno o njima trebamo da razgovaramo s obzirom da vidimo krozmedije da Vlada najavljuje meru kojom ste uvek pravdali zašto ovo ne treba da se usvoji. Naime, po našem zakonu postoji pravo na povraćaj PDV i kada god smo govorili o tome da stopa PDV za hranu za bebe, što je suština ovog zakona treba da se smanji sa 20% na 10% odgovor je bio – pa postoji pravo na povraćaj PDV. Sada se nažalost najavljuje ukidanje tog prava, pravdajući se preopterećenošću Poreske uprave koja ima mnogo posla i ne znam kako sa takvim opravdanjem i sa takvim odnosom države prema građanima Republike Srbije uopšte možemo da razmišljamo o budućnosti Srbije. Kako ćemo da ohrabrimo ljude da zasnivaju porodice i da se u tim porodicama rađa sve više i više beba? I pozivam vas da ovaj zakon usvojimo i da pokažemo Vladi da ako ona ima nameru da ne vodi računa o budućnosti Srbije, a da mi ovde u parlamentu o tome hoćemo da vodimo računa, ova izmena i dopuna jedini put kada smo mogli da razgovaramo o njoj bila je prilikom donošenja izmena i dopuna Zakona o PDV-u, kada je i sam ministar stari i sadašnji rekao da je ona moguća, ali da zahteva malo više administriranja. Pa evo, ako se već najavljuje ukidanje prava na povraćaj PDV zbog velikog administriranja pozivam vas da opteretimo Poresku upravu sa ovako malo administriranja, da odredi jednu kategoriju hrane za bebe, da definiše šta sve spada u tu kategoriju i da se hrana za bebe oporezuje nižom stopom PDV kao što je to slučaj sa 14-15 drugih roba ili usluga. Hvala.
Hvala. Stavljamo na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 15, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti i zdravlju na radu. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Ne.) Ne? Dobro. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izajsnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Da li želite reč? (Marko Đurišić, s mesta: Ne) Ne? Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom pod istim nazivom, ali od 16. septembra 2016. godine. Da li želite reč? (Marko Đurišić, s mesta: Ne) Ne? Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Da li želite reč? (Marko Đurišić, s mesta: Ne) Ne. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni Zdravko Stanković je predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Imajući u vidu da je neophodno i jasno utvrditi pravila koja će garantovati depolitizaciju javnih preduzeća i obezbediti profesionalizam i efikasnost u radu javnih preduzeća, a time i obezbediti vršenje delatnosti od opšteg interesa po najvišim standardima. Ovaj predlog zakona dopunjava ili menja se u postojećima tako što predviđa brisanje odredbi prema kojima bi javno preduzeće moglo osnovati društvo kapitala za obavljanje delatnosti koje nije delatnost od opšteg interesa. Zakon o javnim preduzećima koji predviđa rok o kome Vlada, nadležni organ, AP, jedinica lokalne samouprave mora dostaviti saglasnost na zahtev nadzornog odbora, odnosno nedostavljanje saglasnosti se smatra ukraćivanjem saglasnosti. Naime, u članu 22. predviđeno je da osnivač daje saglasnost na vrlo značajne odluke akata nadzornog odbora, kao što su statusne promene, osnivanje drugih radnih subjekata, ulaganje kapitala, raspodela dobiti, način pokrića gubitka. Predviđena je apsolutna zabrana članstva u političkoj stranci, vršenja bilo kakve funkcije u organu političke stranke kada je direktor javnog preduzeća u pitanju. Prema postojećem rešenju predviđena je mogućnost mirovanja u vršenju funkcije u organu političke stranke. U cilju potpune departizacije potrebno je da zabrana bude apsolutnog karaktera. Direktor i izvršni direktor može da ostvari pravo na stimulaciju samo kada javno preduzeće ostvaruje dobit u poslovanju. Izmene zakona predviđa da javno preduzeće može da ima samo jednog izvršnog direktora, izuzev preduzeća koja je osnivač Republika Srbija koja može imati do tri, za razliku od postojećeg zakona gde sada može da ima i do sedam izvršnih direktora. Predložena izmena stimuliše departizaciju javnih preduzeća i smanjuje troškove u cilju mere štednje. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima obezbeđuje se departizacija javnih preduzeća i veća transparentnost o izboru javnih preduzeća. Uvođenjem strožijih uslova za direktore u pogledu radnog iskustva ostvaruju se uslovi za efikasniji rad i podizanje standarda u radu javnih preduzeća. Istovremeno, niz predloženih odredbi treba da dovede do ušteda u radu javnih preduzeća čime se donosi u ukupnim merama štednje i mikroekonomskoj stabilizaciji. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković je predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o udžbenicima. Izvolite.
Zahvaljujem. Zakonska izmena koju predlažemo omogućava lakše ispunjenje ustavne obaveze, obavezno pohađanje osnovne škole i ujedno će sprečiti pogoršavanje životnog standarda porodica koje izdvajaju značajna sredstva za udžbenike. Budući da je značajan broj porodica ne može ostvariti prema postojećim zakonskim rešenjima pravo na državnu pomoć u pogledu u nabavki udžbenika, jer ne spada u statističku kategoriju materijalno ugroženih porodica, a faktičko stanje je potpuno suprotno. Za sprovođenje ovog zakona potrebna su dodatna sredstva čiji će iznos utvrditi Ministarstvo finansija i nadležno Ministarstvo obrazovanja. Ako je Ustavom utvrđena obaveza pohađanja osnovne škole, takva obaveza postaje obaveza najvišeg ranga i samim tim je država dužna da stvori sve uslove i takva obaveza bude ispunjena bez dodatnih opterećenja. Ne mogu se nametati bilo kakvi drugi tereti roditeljima, odnosno stvaraocima i time otežati ispunjenje ove obaveze. Zbog toga predlažemo da udžbenici za osnovnu školu moraju biti besplatni za sve učenike bez obzira na materijalno stanje njihovih roditelja. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 od ukupno prisutnio 158 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković predložio je da se dopuni dnevni red Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijaciji, izdavanje građanske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Izvolite. Da li želite reč? (Zdravko Stanković, s mesta: Ne) Ne? Zahvaljujem se. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 od ukupno prisutno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Izvolite.
Zahvaljujem. Predložili smo da se izmeni ovaj Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Naime, Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje je promenjen 1. avgusta 2014. godine. Navedenim zakonom su smanjene stope za zdravstveno osiguranje na račun povećanja stopa i doprinosa za penziono osiguranje, uz obrazloženje ako se sećate tadašnjeg ministra finansija da u zdravstvu postoje i drugi izvori sredstava iz kojeg se treba finansirati da je moguće ostvariti velike uštede. Tada smo stopu za zdravstveno osiguranje koja puni republički budžet, Republičkog fonda za 12,2% smanjili na 10,2% a penziono povećali sa 24% na 26%, da bi smanjili dotiranje redovne isplate penzija iz budžeta za nekih 300 miliona. Kako to izgleda u brojkama? Godine 2014. Republički fond za zdravstveno osiguranje koji je imao planiran budžet za 230 milijardi dinara, što je preko dve milijarde i 100 miliona evra, nakon ovog smanjenja planirani budžet za 2015. godinu i 2016. godinu je na 215 što je smanjeno preko 7%, ono što je interesantno u realnom finansiranju Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje to smanjenje je sa 156 ili 156,9 milijardi koliko je bilo 2014. godine, smanjeno na 125,3 milijarde, skoro nekih 15%. Imamo isti broj korisnika koji koriste usluge Republičkog fonda i isti broj zaposlenih čije se plate finansiraju iz onoga. Ono što je interesantno, pored ovih smanjenja, Republički fond je dužan da po Zakonu o zdravstvenom osiguranju uplati oko 10,5 milijardi po članu 22. za sve one za koje je Republika dužna da plaća doprinose za zdravstveno osiguranje, a to su nezaposleni, socijalno ugroženi, pa da ne bih sada redom nabrajao ko su svi ostali korisnici. Ono što je predviđeno u republičkom budžetu je negde oko 600 miliona. Molim vas da razmislimo o ovom predlogu i da vratimo novac za lečenje naših građana. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 148 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom redu i miru.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, kao što znate, Zakon o javnom redu i miru je stupio na snagu 5. februara 2016. godine i tada, a i sada ukazujemo na manjkavosti tog zakona i iz tog razloga predlažemo promenu, pre svega, člana 22. Zakona o javnom redu i miru. Kao što je poznato, Zakon o javnom redu i miru je predmet zakona koji je utvrđen, između ostalog, uređivanjem javnog reda i mira na javnom mestu i protivpravna dela protiv javnog reda i mira. Zakon dalje utvrđuje da su nadležni organi MUP, komunalna policija, inspekcijski organi i drugi nadležni organi u okviru svoje nadležnosti. Imajući u vidu šta se u poslednjih nekoliko meseci dešavalo, pre svega sa komunalnom policijom, gde je bukvalno zloupotrebila svoj položaj i svoja ovlašćenja, došli smo na ideju da predložimo da se član 22. briše, tj. vređanje službenog lica u vršenju službene delatnosti. Ja ću vas samo podsetiti, poštovani narodni poslanici, da je intervencijom, pre svega, komunalne policije, čak smo imali i kršenje ljudskih prava, čak smo imali jedan slučaj sa težim posledicama, nažalost, koje su se odrazile pre svega na ljude koji rade ili prodaju, bolje reći, na ulicama. Ukratko ću vam reći šta su razlozi za ovako nešto, jer pre svega brisanje postojećeg člana koji je definisan na neprihvatljiv način po nama, i čije je tumačenje prepušteno od slučaja do slučaja, kako pokazuje postojeća praksa prethodnih meseci, ne čini ništa čime bi rad službenog lica bio ograničen i čime bi oni na bilo koji način bili u inferiornom položaju u odnosu na potencijalne učinioce prekršaja. Možda će se neko ovde od vas zapitati zbog čega tražimo da se briše ovaj član. Podsetiću vas, poštovani narodni poslanici, da u odredbama drugih zakona se u dovoljnoj meri uređuje ovlašćenje službenog lica u ovakvim slučajevima. Iz tog razloga vas molim da podržite ovaj zakon, jer prosto, ovo je jedini način da se nemili koji su se dešavali unazad nekoliko meseci spreče, ne samo ovde na ulicama Beograda, nego u čitavoj Srbiji. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je dopunu dnevnog reda sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, takođe, analizirajući efekte Zakona o javnom okupljanju došli smo, tj. uočili smo, bolje reći, nekoliko slabosti i upravo želimo na ovaj način kroz Narodnu skupštinu da ponovo poboljšamo ovaj zakon, iako smo i kada se donosio taj zakon, ponavljam, takođe podnoseći amandmane, želeli da ispravimo nedostatke u tom zakonu. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju garantuje se veći stepen ostvarivanja slobode okupljanja naročito u pogledu sindikalnog delovanja, jer sloboda okupljanja je temelj svakog demokratskog društva, a sindikalno delovanje je garancija zaštite interesa ekonomski slabije strane u socijalnoekonomskom, privrednom i radno-pravnim odnosima, te je potrebno stvoriti uslove u kojima ove slobode mogu da se ostvaruju u punom obimu. Iz tog razloga, mi tražimo da dođe do izmene pre svega člana 3, 6, 13, gde bi takođe dodali i član 13a i član 14. Ja ću ovde ukratko, koliko mi vreme bude dozvoljavalo, da obrazložim šta mi želimo sa tim. Ovde kod člana 13, recimo, brisanjem reči „socijalni“ se izlazi u susret predstavnicima sindikata i svim zaposlenim licima koji u nekom trenutku žele da iskažu nezadovoljstvo. Neophodno je zarad demokratskih načela, elementarne pravde dozvoliti ljudima okupljanje, kako bi iskazali svoje nezadovoljstvo zbog trenutnog stanja u kojem se nalaze i bilo kakva prepreka na ovaj način se eliminiše. Što se tiče člana 6, i tada smo podnosili amandmane i za nas je apsolutno neprihvatljivo recimo da postoje objektivni razlozi ili bolje reći ne postoje objektivni razlozi zašto bi se striktno zabranilo okupljanje ili iskazivanje nezadovoljstva ispred predškolskih i školskih ustanova, jer se na ovaj način onemogućavaju zaposleni da iskažu svoje nezadovoljstvo i da ukažu na svoj status. Vi imate situaciju da, recimo, mnogi nastavnici, mnogi vaspitači nisu zadovoljni pre svega svojim platama ili odnosom prema svom poslovodstvu ili bolje reći direktorima. Ne vidim razlog da oni moraju na posebnom mestu da se okupljaju, a ne recimo ispred škole ili neke dečije ustanove. Mi, takođe, ovde dodajemo članove 13. i 13a. Znači, jasno definisanje mesta okupljanje, bez prijave, u ovom slučaju Trga Nikole Pašića, ako se sećate, poslanici koji su bili ovde, mi smo i tada kao poslanička grupa SDS insistirali da se upravo na tom trgu mogu održavati skupovi bez najave, samo obaveštavanjem nadležnog organa.
Vreme. Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, ovaj zakon takođe sam i u prošlom sazivu predlagao, jer smatramo da Zakon o porezu na dobit pravnih lica, gde je do pre dve godine stopa bila 10%, dolaskom nove Vlade 2014. godine Vlada je povećala stopu dobiti na pravna lica koja iznosi 15%. Analizirajući te efekte, uočili smo da uopšte nije bilo nekog boljitka ili nekog napretka ili neke dobiti ili koristi za budžet. Iz tog razloga tražimo da se ponovo stopa poreza na dobit vrati na 10%, jer to bi na neki način predstavljalo rasterećenje realnog sektora od visoke stope poreza na dobit, a to bi ujedno bio dodatni impuls za privlačenje stranih investicija, ali i za veću privrednu aktivnost domaćeg realnog sektora. Znači, zakon o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica stvoriće uslove da se kroz smanjenje poreske stope poreza na dobit pravnih lica za 10% fiskalno rastereti realni sektor, privredna društva, preduzeća, zadruge i drugi učesnici na tržištu. Ovo će implicirati i smanjenje stope nezaposlenosti, jer se pokazalo da niže stope poreza na dobit pravnih lica stimulišu otvaranje i rad novih privrednih subjekata, samim tim i zapošljavanje. Mislim da ko je pratio ekonomski razvoj u svim zemljama u tranziciji video je da, recimo, u svim tim zemljama je poresko rasterećivanje smanjeno i samim tim se i povećao na neki način i BDP, a samim tim i povećala stopa zaposlenosti. Ne gajim iluziju da je ovo samo jedina ekonomska mera koja može da poveća BDP ili da utiče na fiskalnu konsolidaciju, ali samo sniženje stope poreza na dobit sa 15 na 10% neće rešiti sve strukturne probleme naše ekonomije, ali može biti važan fiskalni instrument za ozdravljenje i rast naše ekonomije. Hvala.
Hvala. Pre nego što stavim na glasanje, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, još jedan zakon koji smo u prošlom sazivu parlamenta takođe kritikovali. Kada kažem kritikovali, tu smo insistirali na poboljšanju ovog zakona. Svi znate da je Zakon o javnom informisanju i medijima na snazi od 13. avgusta 2014. godine. Njegovim donošenjem u okviru seta medijskih zakona najavljeno je kao veliki reformski pomak. Tu smo se i mi delimično složili, ali mi smo i tada, a i sada, kada kažem mi, mislim na poslaničku grupu SDS, imali primedbe. Ja ću vas samo podsetiti da je Savet za borbu protiv korupcije još u februaru 2015. godine objavio izveštaj o vlasničkoj strukturi i kontroli medija u Srbiji. Iako ovaj izveštaj obrađuje stanje u medijima u pogledu vlasničke strukture i kontrole u periodu koji je prethodio usvajanjem medijskih zakona, Savet se ipak osvrnuo u samom izveštaju na rešenje u novom zakonu čije izmene upravo predlažemo. Po mišljenju Saveta i po našem mišljenju, u praksi postoje opcionari koji poseduju manje od 5% udela u vlasničkoj strukturi izdavača, a vrše efektivnu kontrolu nad uređivačkom politikom kao izvorima finansiranja više medija istovremeno. To je u stvari glavni razlog zbog čega mi danas predlažemo izmenu Zakona o javnom informisanju, jer smatramo da postojeće rešenje koje se predviđa nije adekvatno i iz tog razloga tražimo da se i vlasnici tj. oni koji imaju udela u medijima i manje od 5% upisuju u registar vlasnika. Ako se to ne bi uradilo, onda se otvara prostor i za manipulaciju i zloupotrebu, te po meni ne garantuje u dovoljnoj meri transparentnost, pre svega, vlasničke strukture i stvara uslove za uticaj i na tokove u društvu putem medija. Zato se članom 1. ovog Predloga zakona predlaže izmena u članu 39. stav 1. tačka 8. gde se predviđa da se u Registar medija upišu svi vlasnici, direktni, indirektni, bez obzira na visinu udela u osnivačkom kapitalu izdavanja, za razliku od dosadašnjeg rešenja koje predviđa da se samo vlasnici koji imaju više od 5% udela upisuju. Ja očekujem, poštovani narodni poslanici, a mislim da to treba da bude interes svih nas, pre svega, imajući u vidu koji problemi postoje u medijima i sa kakvim problemima…
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Poštovane kolege poslanici, dosadašnja rasprava po dnevnom redu je pokazala nivo demokratije i parlamentarizma, generalno, jer mnogi zakoni koji su predloženi da njima bude dopunjen dnevni red tiču se svakodnevnog života naših građana i za mnoge od njih se Vlada Republike Srbije zalaže. S obzirom da poslanici vlasti nisu dobili nalog da za to glasaju, ostaje za neko drugo vreme. Ja ću predložiti zakone za koje smatram da je neophodno izvršiti izmenu. Jedan od njih jeste zakon izmenama o dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i tiče se formiranja mesnih zajednica. Dakle, dosadašnja zakonska regulativa, kao i Ustav Republike Srbije predviđaju pravo građana na pokrajinsku i lokalnu samoupravu koju ostvaruju neposredno preko svojih slobodno izabranih predstavnika. Međutim, taj cilj i smisao nije u potpunosti ispunjen i mesne samouprave i lokalne samouprave, prema sadašnjim zakonskim rešenjima, ne mogu biti u potpunosti adekvatno u stanju da ostvare sve one potrebe građana, i to iz nekoliko razloga. Jedan od njih svakako jeste i obavezni oblik organizovanja u mesnoj zajednici. Dakle, zakon predviđa da se mesne zajednice obavezno formiraju u seoskim naseljima, ali ne i u gradskim naseljima, kao i drugi ozbiljan problem su sredstva za rad mesnih zajednica koja nisu precizno definisana. Zbog toga mi predlažemo izmenu u članu 8. gde se podrazumeva obavezno formiranje mesnih zajednica. Dakle, briše se reč „mogu“. U članu 72. da se mesne zajednice osnivaju i za gradska naselja. U članu 74. da mesne zajednice do 100 stanovnika mogu neposredno da donose odluke o pitanjima o kojima se odlučuje u mesnoj zajednici. Ono što je najvažnije, u članu 75. stav 1. dodaje se da se deo poreza na imovinu, koji se utvrđuje odlukom o budžetu opštine, odnosno grada preraspodeljuje na mesne zajednice, i to u iznosu od 80% mesnim zajednicama, a 20% budžetu opštine, a za gradska naselja, odnosno gradske mesne zajednice imamo 20% sredstava naplaćenih na toj teritoriji. To bi značilo da imamo fiskalnu decentralizaciju, da mesne zajednice imaju sopstvene izvore finansiranja, imaju veći značaj i imaju veću samostalnost, kao organizacioni oblici sa kojima se građani prvi susreću u kontaktu sa državom Srbijom. Pozivam vas da prihvatite ovo, jer mislim da je važno za sve nas koji danas živimo u Srbiji.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju.
Zahvaljujem. Dakle, u svetlu ovoga što se događa i sa IPAR programom, kao i sa stanjem u poljoprivredi koje je niz godina unazad katastrofalno, poljoprivrednici jedva sastavljaju kraj sa krajem i, pored toga što je to grana koja beleži suficit u spoljnotrgovinskoj razmeni, mi i dalje ne shvatamo da investiranjem u poljoprivredu dobijaju i država, dobijaju i poljoprivrednici, a onda govorimo o tome kako nema dovoljno sredstava za povećanje budžeta za poljoprivredu, koji je mali. Sa 250 do 300 miliona evra godišnje ne može se razvijati poljoprivreda, niti je to uspelo i jednoj od razvijenih poljoprivrednih zemalja. Dakle, ukoliko želimo da ovu granu poljoprivrede razvijamo, moramo uložiti značajnija sredstva za to. Nije argument da para nema. Argument je samo da ih mi ne raspoređujemo onako kako bi trebalo da bude, odnosno po prioritetima, ne sagledavamo tačno gde treba trošiti ta sredstva, pa na kraju, ako bi se samo jedan deo sredstava koji će se utrošiti u projekat „Beograd na vodi“ usmerio na privredu, svakako bi imali mnogostruko veće rezultate, i u smislu zapošljavanja i u smislu privrednog razvoja Srbije. Mi predlažemo da se u Zakonu o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju u članu 15. stav 4, kod premija za mleko, premije za mleko podignu sa sedam na 10 dinara. Takođe, predlažemo da se za biljnu proizvodnju, u članu 18, sa šest na minimum osam hiljada podignu davanja po hektaru, kao da se u članu 31. sa šest hiljada dinara na osam hiljada dinara podigne regres za đubrivo i za seme. To je jako malo, ali pokazuje dobru volju da smo spremni da pomognemo našim poljoprivrednicima. Danas naši poljoprivrednici ostvaruju premije za mleko od sedam dinara. Mi ih štitimo prelevmarima i carinama. Ne možemo mi očekivati da ćemo izvoziti bez carina naše voće i povrće i naše druge poljoprivredne proizvode na tržište Ruske Federacije i EU, ukoliko se mi sami zatvaramo. Dakle, moramo ojačati naše poljoprivrednike i moramo njima p ružiti mogućnost da budu konkurentni. Premija za mleko u zemljama EU je 24 evro centa ili 30 dinara, što znači da onog trenutka kada ukinemo prelevman naši proizvođači mleka će biti u ozbiljnom problemu kako da na svom sopstvenom domaćem tržištu izađu na kraj sa konkurencijom EU. I neće nama poljoprivredu pokrenuti magična rešenja, neće je pokrenuti ni Nemci, neće pokrenuti ni Arapi, pokrenuće je naši proizvođači, ali mi moramo njima da pružimo podršku. Stoga predlažem da se podrži ovaj Predlog zakona kako bismo podigli premije u Zakonu o podsticajima poljoprivredi.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Da li želite reč?
Hvala. Dakle, u Zakonu o lokalnoj samoupravi su određene nadležnosti svih lokalnih samouprava u Srbiji i ja bih tu ukazao na jednu realnu potrebu i mislim da će se većina složiti danas samnom o tome, a to je mogućnost lokalnih samouprava da stipendiraju svoje đake i studente. Naime, Zakonom o lokalnoj samoupravi definisana je nadležnost, ali nije izričito navedeno da je lokalna samouprava uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata i stoga predlažemo da se doda član 16a koji kaže da lokalna samouprava uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata. Naime, u izmenama Zakona o učeničkom i studentskom standardu je predviđena mogućnost lokalnih samouprava da mogu stipendirati đake i studente, ali toga nema u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Predsednici opštine i gradonačelnici se suočavaju sa primedbama i zamerkama DRI, da mi nemamo pravo da stipendiramo naše đake i studente sa teritorije jedinica lokalnih samouprava. Mislim da je to u ovom svetlu stanja neusklađenosti od obrazovanja sa potrebama privrede u svetlu toga da nam godišnje iz Srbije odlazi 32.000 ljudi, u svetlu toga da smo druga zemlja u svetu po broju visoko obrazovanih kadrova koji odlaze u Srbiji. Mislim da treba pružiti mogućnost lokalnim samoupravama da oni procene i da stipendiraju one njihove sugrađane koji postižu velike i značajne rezultate. Dakle, ovo je jedna jako važna stvar. Mislim da nije bitno ko je predlaže, da li vlast ili opozicija. Nadam se da ćete se složiti samnom jer se radi o jednoj nasušnoj potrebi, kako bismo omogućili tim ljudima da imaju razlog više da, kada završe svoje školovanje i svoje obrazovanje ili ostanu u mestima u kojima žive ili se posle školovanja u njih vrate i nastave da razvijaju svoj grad i taj deo Srbije. Dakle, ukoliko to ne uradimo i ukoliko se nastavi da mladi ljudi odlaze iz manjih gradova i manjih sredina, doći ćemo u situaciju da će pojedini gradovi da nam odumiru, da ćemo imati sve veću centralizaciju i centralizam. Ono što je još opasnije, imaćemo i dalje probleme i suočavaćemo se sa odlaskom mladih ljudi koji će tražiti svoju budućnost u nekih od razvijenih evropskih zemalja. Dakle, predlažem da usvojite ovaj zakon kako bismo mogli da damo ovlašćenja lokalnim samoupravama, da mogu da u skladu sa zakonskom regulativom, pomažu i stipendiraju đake i studente na svojoj teritoriji. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o porezu na dobit pravnih lica, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Miroslav Aleksić želi reč?
Zahvaljujem predsedavajući. Dakle, ovaj zakon o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica treba da otkloni zapravo razlike i diskriminacije u smislu poreskih olakšica koje mogu da ostvare velika pravna lica u odnosu na ona mala i srednja preduzeća. Dakle, Zakonom o porezu na dobit predviđene su određene olakšice, ali samo za one koji investiraju veći kapital i kumulativno zaposle sto i više radnika. Zbog toga smatram da je neophodno da se zakonom omogući da i mala i srednja preduzeća dobiju zakonske olakšice ukoliko zaposle radnike bez obzira na broj zaposlenih radnika. Mi imamo situaciju da naši privrednici, domaći privrednici, koji žele da investiraju da dodatno proširuju svoje kapacitete, zapošljavaju nove radnike ne dobijaju nikakve olakšice od Republike. Na ovaj način mi ćemo njih motivisati da investiraju i da zapošljavaju ljude. Na taj način nemamo samo efekat smanjivanja nezaposlenosti, već imamo i efekat suzbijanja sive ekonomije odnosno rada na crno u određenim firmama. Stoga predlažemo da se uvede novi član 44a, koji poreskom obvezniku koji u poslovnoj godini na neodređeno vreme, a najmanje na dve godine zaposli nove radnike, poreska osnovica se umanjuje za iznos uplaćenih zarada novozaposlenih radnika, uvećana za doprinese za obavezno socijalno osiguranje koje plaća poslodavac. I, druga izmena, takođe, u istom zakonu odnosi se na novoosnovano pravno lice i u privredno nedovoljno razvijenim opštinama, koji obavlja proizvodnu delatnost. Dakle, predlog naš je da se novoosnovana preduzeća oslobode poreza na dobit za prve tri godine u nedovoljno privredno razvijenim delovima Srbije. Na taj način, motivišemo otvaranje novih firmi, stimulišemo preduzetničke ideje i dajemo im mogućnost da bez poreskog opterećenja pokrenu svoj biznis. Mislim da i jedan i drugi predlog neće ugroziti fiskalnu stabilnost Republike i budžeta, a da će svakako mnogostruko se vratiti kroz davanje, ukoliko ti preduzetnici budu uspeli da razviju svoj biznis ili zaposle više svojih ljudi. Dakle, u ovim vremenima velike nezaposlenosti i relativno slabe privredne aktivnosti moramo tražiti načine i modele kako da pomognemo našim privrednicima i preduzetnicima, da se ne dešava da samo veliki investitori, strani investitori, koji dolaze u Srbiju dobijaju desetine hiljada evra po zaposlenom radniku, a da naši domaći privrednici koji nose privredu Srbije i treba da je nose u narednom periodu, ne dobijaju ništa. Zato vas pozivam da glasate za ovaj predlog izmena zakona. hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, nije glasalo 148 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o opštem upravnim postupku, koji je podneo Narodnoj skupštini, 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i uvaženi narodni poslanici, molio bih vas da saslušate razloge, odnosno argumente koje mogu da dam zašto bi trebalo raspravljati o zakonima koje sam predložio. Nema razloga da vladajuća većina koja nije za sedam meseci, a do 3. marta nije donet u ovoj Skupštini ni jedan zakon i koja za sedam meseci nije pripremila zakone za ovo redovno zasedanje. Danas je 3. oktobar, mi imamo predlog Vlade i vladajuće većine da se raspravlja o samo jednom zakonu, nema razloga da ne usvojite argumente opozicije i da neke od 50 zakona koje je opozicija predložila, ne dozvolite da se stave na dnevni red i da se raspravljaju pred ovom Skupštinom. Argumente o ovim zakonima možemo da sučelimo kada se rasprava otvori, ali vi prosto ne dozvoljavate da raspravljamo u Skupštini o zakonima koje predlaže bilo ko osim Vlade Republike Srbije, Vlada Republike Srbije ne predlaže ništa osim jedne izmene i dopune dva člana jednog zakona. Ja sam predložio izmenu Zakona o opštem upravnom postupku koji apsolutno nema nikakve veze sa političkim stavovima vlasti ili opozicije, nego ima veze isključivo sa tim da olakšamo građanima u Srbiji da mogu da ostvare svoja prava u nekom postupku. Ovaj zakon je donet 2016. godine i on je dobar i predstavlja napredak, a ja sada predlažem da se unaprede neka rešenja koja su počela da se primenjuju i koja imaju za cilj da bude što efikasnija državna uprava. Nema razloga da u zakonu stoji da će državni organ hitno postupati, a da nema roka, šta to znači – hitno, pa zato predlažem da kad je reč o hitnom postupanju jedan državni organ koji donosi odluku u roku od 24 sata mora da zatraži dokument od drugog državnog organa. Svi smo svedoci da kada ličnu kartu hoćete da izvadite treba vam izvod iz matične knjige rođenih i državljanstvo i te dokumente treba da pribavi državni organ, odnosno MUP. On to može da uradi, po mom mišljenju, za osam dana, nema razloga da se čeka na to 15 dana. Nema razloga da dokument koji se elektronski dostavlja ne bude dostavljen u roku od 24 sata, nego da stoji – najkraći rok, a ne znamo šta taj najkraći rok znači. Molim vas da podržite jednu ovakvu izmenu i dopunu. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, nije glasao 141 poslanik od ukupno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Nenad Konstantinović želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsedniče. Uvažene kolege narodni poslanici, s obzirom da ste svi članovi političkih stranaka ova tema vam je bliska i molim vas da je podržite da uvrstimo u dnevni red zakon koji ima za cilj da uvede planove integriteta u političke stranke. Šta to znači? To znači dami predlažemo da se prevencija u borbi protiv korupcije ne sprovodi samo u državnim organima nego i u političkim strankama. Inače, građani smatraju da su političke stranke leglo korupcije i smatram da bi jednim ovakvim zakonom, odnosno uvođenjem planova integriteta pomogli da i građani shvate da političke stranke čine sve da spreče korupciju od sebe samih, a da će kasnije to primenjivati i u samoj državi. Dakle, vi imate političke stranke koje delegiraju svoje predstavnike u državne organe. Dakle, mi biramo državne organe, a nećemo da sami poštujemo u svojim organizacijama ono što tražimo od državnih organa. Svi državni organi moraju doneti plan integriteta. Nažalost, to se u praksi ne dešava. Oko 4.500 državnih organa ima. Svega oko dve, dve i po hiljade donosi planove integriteta. Alinema razloga da to ne čine i političke stranke. Šta bi time dobili? Dobili bi to da sama politička stranka proceni koja su to žarišna mesta koja predstavljaju tačku moguće korupcije. Dobili bi to da stranke same regulišu svoj sistem da bude transparentan, da utvrde da li se odluke donose u političkim strankama u skladu sa statutom i da li se sprovode u skladu sa statutom. Naravno, vrlo je važno finansiranje političkih stranaka koje mora biti u skladu sa zakonom i mora postojati mehanizam da ne dođe do bilo kakve zloupotrebe, odnosno korupcije u okviru političke stranke. Ako to naučimo u okviru svoje kuće, to vam je kao domaće vaspitanje, onda ćemo znati da korupcija nije dobra i da se i u državnim organima korupcija mora sprečavati. Ja se bojim da zbog netransparentnosti mogu da kažem korumpiranosti političkih stranaka, ta korupcija se prenosi kasnije i u državne organe. Ova vlast ima puna usta – borba protiv korupcije. Pravi dokaz da želite da se borite protiv korupcije je da ovakva jedan zakon usvojimo i da preventivno delujemo od nas samih, a kasnije i na visokim državnim funkcijama. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, nije glasalo 144 poslanika, od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Nenad Konstantinović želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsedniče Narodne skupštine. Uvažene kolege narodni poslanici, imali smo izbore pre šest meseci. Mislim da smo svibili svedoci, mi koji sedimo u ovoj sali, a i građani Srbije, da je taj proces bio nepravedan, da je bio netransparentan i da je bilo pokušaja prekrajanja izborne volje građana. Mislim da nema smisla da zaboravimo šest meseci kasnije na to šta se dešavalo onda. Ja inače smatram da naš izborni sistem nije dobar, da on mora da se menja. Postoje predlozi izmene izbornog sistema koje je dala i politička stranka kojoj ja pripadam i mnoge druge političke stranke, ali o promeni izbornog sistema moramo da se dogovorimo i da, bilo bi dobro, dogovor napravimo konsenzusom, ako ne možemo konsenzusom onda makar većina političkih partija da se za to zalaže. Ovaj izborni sistem koji imamo ne omogućava ni odgovornost poslanika prema građanima, niti građani znaju ko je njihov narodni poslanik, niti iz svih opština i krajeva Srbije mi imamo narodne poslanike u ovoj skupštini. Onošto sam ja pokušao predlogom ovog zakona da uradim, to je da one eksplicitne nepravilnosti koje smo videli u prošloj izbornoj kampanji, u prošlom izbornom procesu, promenimo. Postoje odredbe u sadašnjem zakonu koje mislim da su apsolutno suvišne. Jedna od tih je, a vi dobro znate koji se time bavite, prikupljanje 10.000 potpisa da bi se kandidovali na izborima, a znate da sve političke stranke, makar koje sede ovde, odnosno koje su registrovane kao političke stranke su već jednom skupile tih 10.000 potpisa kada su se registrovale. Posledica jedne takve odredbe je i falsifikovanje potpisa, čega smo bili svedoci. Takođe, videli ste koliko je nepravedna raspodela ekonomskih sredstava između pojedinih političkih partija i mogućnost da svi na jedan pravedan način učestvuju u izbornoj kampanji. Potrebno je za kampanju više od dva miliona evra samo za medije, ukoliko želite da imate pristojnu kampanju. Neke stranke troše i 10 i više miliona evra na spotove koje imituju na televiziji. Naš predlog je da emitovanje propagandnog programa u izborima bude besplatno za političke stranke, odnosno da se ono finansira iz budžeta, jer se inače sredstva koja dobijamo iz budžeta kao političke stranke, sva preliju u plaćanje nepotrebno skupih spotova. Predlažemo da na jednakim osnovama budu predstavljene političke stranke i ono što je vrlo važno, time završavam, izborna volja i rezultati izbora se moraju utvrđivati isključivo na osnovu zapisnika sa biračkog mesta. Pomozite da se ne ponovi više da RIK može da arbitrira koje će zapisnike da čita, koje će da prekraja, koje neće da čita i na kojim biračkim mestima će da menja rezultate. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – dva, nije glasalo 143 poslanika, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o posebnim mera za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, koje je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Nenad Konstantinović želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam izmenu popularnog „Marijinog zakona“ koji je donet u ovoj Skupštini nedavno i koji, nažalost, nije zaživeo u meri kako bi to trebalo. Suština ovog zakona je da bi trebalo da se vodi evidencija o licima koja čine krivična dela protiv polne slobode. To su u prvom redu silovatelji, a i svi drugi koji čine neko od ovih vrsta krivičnih dela. Na žalost, mislim da „Marijin zakon“ nije dovoljno uredio ovu oblast, jer se on odnosi samo na počinioce krivičnih dela u odnosu na maloletna lica. Mi smatramo da treba proširiti tu evidenciju i da evidencija treba da se vodi u odnosu na sve počinioce krivičnih dela silovanja i krivičnih dela protiv polnih sloboda. Takođe, smatramo da se ta evidencija ne vodi na efikasan način od strane uprave za izvršenje krivičnih sankcija, nego da bi trebalo tu evidenciju da vodi MUP Republike Srbije, koji inače vodi evidencije, kaznenu evidenciju, evidencije takvog tipa. Takođe, važno je za MUP Republike Srbije da ima u svojoj evidenciji ko su silovatelji ne bi li mogao da spreči ponavljanje krivičnog dela od istog počinioca, a povratnika ima mnogo, to ste videli i možete da vidite u medijima. Inače u Srbiji mislim da se šokiramo svake nedelje da je izvršeno neko od ovih krivičnih dela ili krivičnih dela nasilja u porodici, nasilja nad ženama u širem smislu. Mislim da bi usvajanjem ovog zakona omogućili i bolje evidentiranje i sprečili na jedan sistemski način da se ta krivična dela čine u budućnosti. Takođe, bilo je mnogo najava od strane izvršne vlasti da će se uraditi nešto povodom nasilja nad ženama. Za sada nema nikakvih pomaka, pa ja molim vladajuću većinu da u međuvremenu, dok ne promenimo i krivični zakon Republike Srbije, usvojite da raspravljamo o jednoj ovakvoj dopuni koja mislim da je apsolutno u skladu sa onim što se htelo donošenjem „Marijinog zakona“: Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 poslanika od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Nenad Konstantinović želi reč? (Da) Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvažene kolege, porez na imovinu je svakako tema koja brine sve građane Srbije. Od 2013. godine, kada je izmenjen Zakon o porezu na imovinu, porez je nekim domaćinstvima povećan i za 200 i za 300%u odnosu na 2013. godinu. Priznaćete da to povećanje nije normalno i da je nemoguće za bilo koga u ovoj zemlji da može da planira gde da živi ako možete da povećate porez na stan 300% u odnosu na prethodno vreme. Zato sam predložio, između ostalog, da se ovim zakonom ograniči mogućnost povećavanja poreza za građane do sedam posto godišnje da bi to bilo predvidivo. Duboko se ne slažem sa tim da građani kojima su smanjene penzije 10% do 25%, u zemlji u kojoj je povećana struja za 20% i više, uvedene akcize na struju, treba da se poveća porez na imovinu 200%. Ne znam kako vi živite, ali da li ste svesni toga da građani to nemaju da plate? Ljudi nemaju para da plate porez na imovinu. Posledica toga je da će morati da prodaju svoje stanove, ali je problem u tome što nema ko da kupi te stanove. Ne mogu svi da prodaju stanove i da se sele negde gde je porez manji, jer nema ko da dođe u te stanove. Predlažem ovim zakonom da bude oslobođeno poreza na imovinu do 25m2 po članu porodičnog domaćinstva. Svako i prema Ustavu ima prava da živi u svom stanu i nije luksuz kada četvoročlana porodica živi u stanu od 70m2, ne, to je potreba. Ako imate četvoročlanu porodicu i imate jedan stan od 70m2 ne treba da plaćate porez na imovinu, ako imate više stanova, naravno da treba da platite, jer to jeste luksuz ili vi od toga zarađujete izdavanju tog stana. Molim vas da ozbiljno razmislite o ovoj temi, jer je ovo tema aktuelna koja davi građane Srbije. Koliko vas ima kuću i okućnicu od 10 ari? Po sadašnjem zakonu imate jednu nejasnu odredbu da porez ne treba da se plaća do 10 ari zemljišta, a tumači se od strane Ministarstva finansija tako da ako imate hiljadu i jedan kvadrat, dakle 10 ari i jedan kvadrat vi morate da platite na sve, a onaj ko ima 999 kvadrata ne mora da plati ništa. To je diskriminacija.
Vreme, gospodine Konstantinoviću.
Smisao zakonske odredbe je bila da kada plaćate porez na kuću, ne plaćate na okućnicu ako je ta okućnica do 10 ari. Preko toga treba da platite porez. Ovo je bilo u zakonu do 2013. godine.
Zahvaljujem kolega Konstantinoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Igor Bečić, na osnovu člana 92. stav 2, stava 192. stav 2. i člana 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: Predloguodluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnelo Državno veće tužilaca, od 9. septembra 2016. godine, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki Savet sudstva, od 16. marta 2016. godine, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki Savet sudstva, od 4. aprila 2016. godine, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki Savet sudstva, od 24. juna 2016. godine, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki Savet sudstva, od 29. jula 2016. godine, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki Savet sudstva, od 19. septembra 2016. godine, Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela predsednica Narodne skupštine Maja Gojković, od 19. septembra 2016. godine, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Dveri, od 14. septembra 2016. godine, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska radikalna stranka, od 20. septembra 2016. godine, i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka, od 21. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, po Poslovniku. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Smatram da je povređen Poslovnik, član 92. stav 6. koji govori o utvrđivanju dnevnog reda sednice. Član 92. stav 6. kaže – ako predlozi iz stava 2. ovog člana nisu podneti u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, Narodna skupština ih neće razmatrati, niti će se o njima izjašnjavati. Stav 2. govori da poslanici, Vlada i drugi ovlašćeni predlagači mogu da predlože povlačenje pojedinih tačaka dnevnog reda, dopunu predloženog dnevnog reda, spajanje rasprave, što je u ovom slučaju, vođenje pretresa u pojedinostima odmah po završetku i promenu redosleda. Više puta sam ukazivao da kod spajanja tačaka dnevnog reda ne mogu da se spajaju odluke, mogu da se spajaju samo predlozi zakona, ako su međusobno rešenja koja se usvajaju tim zakonima međusobno uslovljena. Ovde imamo predlog kolege Bečića da se spoji rasprava o nekoliko odluka, pa su sad to odluke o izboru sudija, nekoliko tih odluka sudija i tužilaca koje je Vrhovno veće tužilaca u 2016. godini predložilo, ali i rasprava o izmenama i dopunama izbora članova skupštinskih tela. Znači, apsolutno smatra da ne postoji mogućnost da o tome odlučujemo. Molim vas da primenite ovaj, pošto je stalno bilo da je predlog podnet i da o njemu mora da se glasa, bilo koji predlog. Ja vam ovde, evo, govorim – član 92. stav 6. kaže da predlozi koji nisu sa odredbama ovog Poslovnika se ne stavljaju, ne može se o njima razmatrati, niti se o njima može Skupština izjašnjavati. Hvala vam.
Koliko sam vas razumeo, kolega Đurišiću, vi tvrdite da predlozi … (Marko Đurišić, s mesta: Za objedinjavanje ne mogu da se stave na dnevni red.) Vi ste čitali odredbu Poslovnika koja se odnosi na akta, a ne na … (Marko Đurišić, s mesta: Objedinjavanje rasprave.) Predlozi koji nisu predati u skladu sa procedurom ne razmatraju se i o njima se Skupština ne izjašnjava. (Marko Đurišić, s mesta: Ovaj nije u skladu sa procedurom.) Ali da pitamo Narodnu skupštinu da li ona misli da je u skladu sa procedurom? Ja ću ipak da pitam Narodnu skupštinu, parlament, pa sve kolege poslanici neka kažu da li je u skladu sa procedurom ili nije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – šest, uzdržan – jedan, nije glasalo – 30, od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – osam, nije glasalo – 25, od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, u celini. Molim Službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n ir e d 1. Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave; 2. Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca; 3. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 4. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 5. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 6. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 7. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 8. Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje; 9. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije; 10. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije; 11. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i 12. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Kolega, izvolite, povreda Poslovnika. Zatražite reč. Izvolite, kolega Obradoviću.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, došlo je, naime, do jedne specifične povrede Poslovnika o radu Narodne skupštine, odnosno člana 107. koji kaže da govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. O čemu se zapravo radi? Predsedavajući pre vas gospođa Maja Gojković, pa i vi upotrebili ste jedan neobičan metod za disciplinovanje vladajuće većine, kada ona treba da glasa za, a kada ne treba uopšte da učestvuje u glasanju, koristeći zvonce koje inače koristite za potrebe utišavanja ako se, recimo, dešava neka buka u sali. Smatram da ste na taj način ponizili sopstvene poslanike i na neki način dostojanstvo Skupštine jer oni sigurno sami znaju da razluče za šta će glasati, za šta neće glasati jer je to unapred i dogovoreno na sednici poslaničke grupe, što je potpuno normalna stvar. Jednostavno, bilo je veoma primetno da kada se čitaju predlozi opozicije o kojima uopšte ne treba glasati zvonce se ne oglašava, a zvonce se oglašava jedino u trenutku kada oni disciplinovano treba da podignu ruke za neki predlog. Prosto mislim da zvonce ne treba da koristite u te svrhe disciplinovanja narodnih poslanika vladajuće većine, da su oni ljudi apsolutno samostalni, sa svojim integritetom i identitetom, sigurno će znati na koji način treba da glasaju. Mislim da je zaista ružno da i predsedavajući na taj način disciplinuje i skreće im pažnju da li da glasaju ovako ili onako. Uostalom, tu je gospodin Martinović, predsednik poslaničke grupe, drugi predsednici poslaničke grupe, oni će sugerisati kako treba da se glasa i, u krajnjem, nema razloga da se na taj način ruga narodnim poslanicima i ruši dostojanstvo Narodne skupštine. Prosto, moj apel. Mislim da je to jedna korektna stvar i da na taj način štitim dostojanstvo svakog narodnog poslanika vladajuće većine.
Gospodine Obradoviću, smatram da nema kršenja odredbi člana 107. Poslovnika o radu. To je čista slučajnost, uveravam vas. Galama je takva od strane kolega poslanika da ja vas jedva čujem šta govorite, tako da povremeno koristimo to zvono da bi kolege poslanike skoncentrisali na ono što radimo. Radimo dalje. Primili ste ostavke narodnih poslanika Ivice Dačića, Aleksandra Antića, prof. dr Slavice Đukić Dejanović, Milana Krkobabića, Gorana Kneževića, Živka Vrcelja, Gordane Predić i Andreja Mladenovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine povodom razmatranja ovih ostavki koji je utvrdio da je podnošenjem ostavki nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stavovi 3. i 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i stavovi 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje su izabrani narodnim poslanicima: Ivici Dačiću, Aleksandru Antiću, prof. dr Slavici Đukić Dejanović, Milanu Krkobabiću, Goranu Kneževiću, Živku Vrcelju, Gordani Predeć i Andreju Mladenoviću danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: dr Dušan Vujović, minsitar finansija, Ana Brnabić, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Ivan Bošnjak, državni sekretar u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, Ana Ilić, šef kabineta ministra državne uprave i lokalne samouprave, Saša Mogić, pomoćnik ministra državne uprave i lokalne samouprave i Jelena Kovačević, posebni savetnik ministra državne uprave i lokalne samouprave. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O FINANSIRANjU LOKALNE SAMOUPRAVE Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Da li predstavnici predlagača mr Dušan Vujović, ministar finansija, Ana Brnabić, ministar državne uprave i lokalne samouprave, žele reč? Izvolite, reč ima ministar Ana Brnabić.
Hvala puno. Poštovani narodni poslanici, kao novi ministar moram da vam kažem da mi je stvarno izuzetno zadovoljstvo i velika čast da govorim pred vama i u ovom domu, kao najvećem predstavničkom telu građana Srbije. Trudiću se u narednih deset do petnaest minuta da obrazložim Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Jedan od razloga zašto je ovaj zakon donesen je, kao što vi verovatno svi znate, 2006. godine usvojen je Zakon o finansiranju lokalne samouprave, kojim su u to vreme relativno dobro utvrđena pravila i kriterijumi za finansiranje jedinica lokalne samouprave. On je stupio na snagu 2007. godine. U tom trenutku je porez na zarade utvrđen da ide u 40% jedinica lokalne samouprave, da ostatak ide centralnom nivou i utvrđena je prilično jasna formula za transfere koji idu iz Republike ka lokalnim samoupravama. Nažalost, mislim 2011. godine su donesene tada izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave kojim je drastično povećan prihod od poreza na zarade koji ide lokalnim samoupravama i to je tada povećano sa 40% koliko je bilo do tada, do 80% koliko važi do danas. Rezultat ovog zakona je bilo povećanje deficita od 1,1% BDP na godišnjem nivou, odnosno nekih blizu 40 milijardi dinara. Jedna od stvari kojom se tada smatralo tim zakonom da će moći da se uradi je da se povećava ovoliki udeo u porezu na zarade zato da bi opštine više investirale u svoje razvojne projekte, u svoje investicione projekte, u kapitalne projekte, ali praksa je pokazala da se to nažalost u velikoj meri, iako su neke lokalne samouprave to iskoristile u velikoj meri nije dovoljno desilo. Ono o čemu danas razgovaramo je način da pokušamo da promenimo te negativne efekte, da teret fiskalne konsolidacije kroz koji prolazi država Srbija se podeli između lokala, između Republike i da se donekle makar ispravi ta vertikalna fiskalna neravnoteža između lokalnih samouprava i centralnog nivoa vlasti. Ovo je na kraju krajeva bilo dogovorena i sa MMF koji je tražio od Vlade Republike Srbije da se za dodatne mere fiskalne konsolidacije preraspodeli sa lokala na republički nivo osam milijardi dinara. Ono što je važno napomenuti je da je Vlada Republike Srbije, još u svom tehničkom mandatu, tako da sam ja negde nasledila ovo rešenje za koje mislim da je mnogo bolje od onog radikalnog rešenja koje je bilo u opticaju u decembru 2015. godine i za koje stalna Konferencija gradova i opština, odnosno njeno predsedništvo je tražilo da se povuče iz procedure za usvajanje zato što bi imali prilično devastiran efekat na budžete lokalnih samouprava. Tehnička Vlada, prvenstveno kabinet premijera i Ministarstvo finansija je saslušalo te kritike lokalnih samouprava, bojazan da će u tom trenutku neke lokalne samouprave biti potpuno neodržive za finansiranje i odlučeno je da se umesto osam milijardi dinara od lokalnih samouprava ovim izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalnih samouprava preraspodeli 4,8 milijardi, a da 3,2 milijarde koje su preostale od zahteva MMF ponese ponovo teret republičkog budžeta. Kada se razmišljalo o tome kako da se ovo uradi, vođeni nekim osnovnim parametrima, a to je pre svega da najsiromašnije opštine budu najmanje pogođene i da na one najmanje gube u budžetima, da se razlika u budžetu u odnosu na budžet koji je bio, odnosno koji je trebao da bude za 2017. godinu ne prelazi nigde 4%, a da to ide uglavnom ispod 3%, i ovo je, drago mi je da kažem postignuto za sve lokalne samouprave osim nažalost za Bor gde je razlika u budžetu, ukoliko se ovaj predlog usvoji 4,4%. Bilo je jako važno, i to je bila jedna od osnovnih zamerki prethodnog Nacrta zakona je da se i dalje stimuliše decentralizacija, a posebno lokalni i ekonomski razvoj, jer prethodni nacrt je bio takav da se udeo u porezu na zarade deli 50:50 između centralnog nivoa i lokalnog nivoa. Želeli smo da porez na zarade i dalje ostane većinski prihod lokalne samouprave da bi lokalne samouprave u stvari imale motivaciju da podrže pre svega svoje preduzetnike, onda svoja mala i srednja preduzeća, a konačno i da pomognu državi Srbiji u privlačenju investitora, jer što više zaposlenih u sektoru srednjih i malih preduzeća, što više zaposlenih u kompanijama koje dolaze u Srbiju, što više novih kompanija i novih preduzetnika, to će i budžeti lokalnih samouprava biti veće, tako da je to bio važan mehanizam da ostavimo porez na zarade kao većinski prihod lokalnih samouprava. Na kraju bilo je jako važno da Beograd ponese najveći teret kao lokalna samouprava koja na kraju krajeva ima najviše mogućnosti za razvoj u kojoj su smešteni sve institucije, a i u koje dolaze uglavnom većina investitora. Na osnovu ovih parametara ono što predlažemo je da se opštinama od poreza na zarade, da opštinama pripadne 74% umesto dosadašnjih 80%, da gradovima umesto dosadašnjih 80% pripadne 77% i da Gradu Beogradu koji je svakako imao 70% učešća u porezu na zarade da se to smanji na 66%. Ovim predlogom Grad Beograd snosi 40% ukupnog tereta, dakle, Grad Beograd otprilike učestvuje sa neke dve milijarde dinara u ovoj preraspodeli od ukupno 4,8 milijardi. U proseku, kumulativnom, za opštine bi ovom preraspodelom budžeti bili smanjeni za 2,65% i za gradove 1,68%, za Beograd 2,32%. Imamo samo 12 opština kojima je razlika u budžetu preko 3% i dva grada kojima je razlika u budžetu preko 2%, a to su Beograd i Kragujevac. Naravno, porez na zarade u ukupnoj masi ostaje isti, tako da u tom smislu ne postoje razlike. Kako bi dalje stimulisali investicione projekte važno je napomenuti, mi smo to napomenuli i predstavnicima svih lokalnih samouprava zato što smo već u prvoj nedelji rada Vlade imali sastanak sa predstavnicima 105 lokalnih samouprava u Srbiji. Važno je da Vlada ostaje otvorena za tzv. kompenzacione mere, a to je da ukoliko lokalne samouprave ukoliko su planirale investicione razvojne projekte tokom 2017. godine i pogođene su i ne mogu da ove projekte da realizuju zbog ovog umanjenja u sredstvima onda će Vlada biti svakako otvorena da učestvuje u finansiranju investicionih projekata, ali nikako u tekućim rashodima i tekućoj potrošnji. Tako da smatramo da smo, kao što sam rekla i kao što je Fiskalni saveta dao u svom obrazloženju ovog zakona, u svom mišljenju na ovaj zakon, na predlog zakona, da će, kao što sam rekla, ovo ispraviti vertikalnu fiskalnu neravnotežu u velikoj meri i da će doprineti dodatnoj fiskalnoj konsolidaciji, očuvanju makroekonomskoj stabilnosti koja je svakako, mislim da moramo svi priznati, već postignuta u velikoj meri. J Htela bih na kraju da naglasim da ovo neće biti kraj reforme finansiranja lokalne samouprave koja je jako kompleksna i koja u velikoj potrebi reforme zato što smo od 2006. godine imali prilično, rekla bih neracionalne pristupe finansiranju lokalne samouprave gde smo ili prenosili dodatne nadležnosti lokalnim samoupravama bez da smo prenosili sredstva ili smo prenosili sredstva bez da smo poveravali dodatne poslove. Tako da jedno od tih stvari nije pratila neophodno drugu što je bila prilična greška i što nas je dovelo u ovu situaciju. Dakle, u ovom trenutku Ministarstvo finansija radi na dva jako važna zakona. Jedan je Zakon o taksama, drugi je Zakon o naknadama kojim bi trebalo da se reši pitanje parafiskalnih nameta i kojim bi trebali da uvedemo red i stabilnije poslovanje u Srbiji što će biti posebno važno za mala i srednja preduzeća, preduzetnike koji nažalost u nekim lokalnim samoupravama ne mogu da računaju od godine do godine koliko će biti porezi, takse i naknade, zato što postoje lokalne samouprave, opet kažem, ne sve, ali postoje nažalost koje ukoliko im fali novca u budžetu onda pribegnu podizanju taksi, naknada za osam, devet, deset, a nekad i više puta iz godine u godinu. Tako da bi ova dva zakona trebalo po prvi put da unesu red u parafiskale u Republici Srbiji. Sa druge strane, Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, radi na izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, kojima ćemo probati da uvedemo veću saradnju između lokalnih samouprava, nekakve drugačije nadležnosti mesnih zajednica, tako da napravimo i samo funkcionisanje lokalnih samouprava malo efikasnijim, da probamo da uvedemo, rekla sam, među-opštinsku saradnju. Ne treba svakoj opštini, na primer, u ovom trenutku sportski inspektor, pa postoje resursi koje oni mogu da dele. Sa druge strane, mi sa Stalnom konferencijom gradova i opština radimo na strategiji decentralizacije, koja sada treba da pogleda još jednom u sve poverene poslove lokalnih samouprava, da vidi da li su sve nadležnosti lokalnih samouprava koje su spuštene sa centralnog na lokalni nivo, da li se u ovom trenutku dobro sprovode, da li neke od njih treba da se recentralizuju, neke druge da se decentralizuju, i na kraju, krajeva koliko košta obavljanje tih poverenih poslova, što do sada isto nije urađeno, jer ako vi date, ja kao Ana da dam Saši neki posao i kažem - uradite vi to za mene, onda će Saša meni da kaže - obavljanje tog posla košta pet dinara, pa ja kažem - okej, ako ti hoćeš da uradiš to za mene, onda evo ti pet dinara, pa radi to. Nije takva analiza sprovedena. Dakle, moramo da vidimo koliko koštaju ti poslovi koje lokalne samouprave obavljaju za centralni nivo i u odnosu na to da vidimo kakvo će biti finansiranje lokalnih samouprava. Na kraju krajeva, to su ti koraci koji slede. Imamo tri zakona i jednu strategiju u kojoj bi Ministarstvo finansija i Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave u bliskoj saradnji trebalo u stvari da zaokruže okvir finansiranja lokalne samouprave, tako da on postane održiviji, stabilniji i transparentniji. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupe žele reč? Više vas se prijavilo u istom trenutku. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije, predsedavajući, uvažene kolege poslanici, nisam srećan zbog toga što na Prvoj redovnoj sednici ovog saziva parlamenta kao prvu tačku dnevnog reda imamo izmenu Zakona o finansiranju lokalnih samouprava i oduzimanje para gradovima i opštinama. Takođe, očekivao sam ministra Dušana Vujovića ovde, za koga smatram da je trebalo da, kao neko kompetentniji, odgovara na naša pitanja, s obzirom na činjenicu da je ministarka Ana Brnabić tu sada u novom sazivu po prvi put i da je njoj, eto, pripao taj zadatak da brani ovaj zakon danas. Dakle, da pogledamo prvo u kakvoj zemlji mi danas živimo. Mi živimo danas u zemlji sa najnižim platama u regionu, u zemlji čiji građani plaćaju najskuplje gorivo u regionu, živimo u Srbiji koja ima najstarije stanovništvu u regionu. Srbija spada u pet najstarijih zemlja Evrope. Živimo u Srbiji iz koje godišnje preko 30 hiljada stanovnika odlazi. Istovremeno, hvalimo se suficitom u budžetu. Vrlo često koristimo to, odnosno premijer Vučić koristi u svojim nastupima na teatralnim pres-konferencijama. Poslednja je bila 1. septembra, gde smo čuli o tome kako je suficit u budžetu 31,8 milijardi dinara i da je to mnogo više nego što je bila procena MMF-a. Ja ću vam samo reći da kada u nerazvijenim zemljama imate suficit u centralnoj kasi, to obično u praksi znači da imate deficit u džepovima stanovništva i budžetima privrede. Hvalimo se tim našim neverovatnim reformama i rezultatima da bi nas po leđima tapšala Svetska banka, MMF i druge međunarodne finansijske institucije, ali ćutimo od koga smo taj novac uzeli. Nikako da čujemo otkud taj suficit i toliki napredak u budžetu Republike Srbije. Uzeli smo ga od penzionera kojima smo smanjili penzije, koji danas jedva sastavljaju kraj sa krajem i koji nemaju ni za lekove. Uzeli smo od profesora i lekara kojima ste smanjili plate. Uzeće se i od PDV-a za robu namenjenu bebama i mnoge druge stvari. Ali, pokazalo se da to nije dovoljno, da nam fali još pohvala od velikih međunarodnih finansijskih institucija. Zato su danas na dnevnom redu budžeti lokalnih samouprava, da se uzmu pare i od opština i gradova. Verovatno smatrate da su budžeti Prokuplja, Niša, Sombora, Novog Sada, Kragujevca, Beograda preveliki i da im treba oduzeti 4,8 milijardi dinara i te pare preliti u centralnu kasu. Obrazloženje predlagača zakona koje smo dobili je u stvari citiranje analize Fiskalnog saveta, koja je po meni prilično neiskrena, a sad ću vam reći i zbog čega. Dakle, kao obrazloženje navodi se povećanje deficita, to smo sada čuli od ministarke, od 2011. godine za 1,1% na godišnjem nivou, kao i da takva raspodela poreza po oceni Fiskalnog saveta nije utemeljena u modernoj fiskalnoj praksi kojom se preporučuje da porezi dominantno pripadaju centralnom nivou vlasti, kao i da opštine i gradovi nisu ta sredstva upotrebili u prethodnom periodu za razvojne projekte, već su se ponašali bahato, trošili za plate, zarade i neke druge stvari. Pošto su nam svima puna usta evropskih vrednosti, hajde da vidimo šta su to i evropski standardi kada je preraspodela javnih prihoda u pitanju. Najpre, Evropska povelja o lokalnoj samoupravi, koju je Srbija ratifikovala 2007. godine obavezuje države koje su je prihvatile da primene pravila koja garantuju političku, administrativnu i finansijsku nezavisnost lokalnih vlasti. Da li je to tako u Srbiji? U pojedinim razvijenim državama EU skoro polovina ukupnih budžetskih prihoda pripada lokalnom nivou, a u Srbiji su prošle godine sve opštine i gradovi, uključujući i AP Vojvodinu dobili svega 11,68% ukupnih prihoda, odnosno devet puta manje od centralnog nivoa vlasti. Onda čujemo kako je zbog zakona 2011. godine Republika bila darežljiva prema opštinama. Međutim, podaci pokazuju nešto sasvim drugo. Prema zvaničnim podacima Ministarstva finansija, zato mi je trebao ministar Vujović koga ovde nema, godišnji konsolidovani javni prihodi na lokalnom nivou vlasti u Srbiji od 2012. godine do dana današnjeg iz godine u godinu su sve niži, pa ću vam reći da 2012. godine je lokalnim samoupravama godišnje pripadalo 17,7% ukupnih javnih prihoda, 2013. godine 14,2%, 2014. godine 12,28%, a 2015. godine smo postigli rekord sa svega 11,68% sredstava. U isto to vreme centralni nivo vlasti je od 2012. godine inkasirao 82,8%, 85,8% 2013. godine, 87% 2014. godine i 88,3% 2015. godine. To govori da cela Srbija radi samo da bismo punili republičku kasu, da građani treba da štede, da privreda treba da štedi da bismo mi sve pare slili tu, da bi premijer imao o čemu da govori na pres-konferencijama, pominjući neverovatne reforme sa kojima svakog dana žive građani Republike Srbije. U svim zemljama EU, kao što sam i rekao, pripada u proseku jedna trećina ukupnih javnih prihoda jedinicama lokalne samouprave, a ostatak ide u centralnu kasu. Kada govorimo danas o porezu na zarade, on je zapravo samo jedan izvor finansiranja lokalnih samouprava, i ako ga posmatramo parcijalno, onda možemo reći da možda treba napraviti preraspodelu. Sve bi to možda i bilo tako da situacija u praksi nije drugačija. Ja razumem da i za MMF i za ministra finansija ovaj Predlog zakona danas predstavlja brojke i slova. Oni su uzeli papire, sagledali, rekli prebacićemo iz jednog ćupa u drugi ćup, imaćemo na nivou Republike više param, imaćemo fiskalnu stabilnost, opštinama ćemo nešto uzeti, neće to biti preveliki problem. Naravno, ja kao neko ko je bio predsednik opštine mogu sa punim pravom da kažem onima koji to nikada nisu bili, pa i ministru Vujoviću, odakle zapravo uzima sredstva? Da bi znao od čega uzima sredstva, on ne uzima ni od jednog predsednika opštine. On treba da siđe u realan život, da siđe među narod, da siđe među građane, da čuje šta su njihove potrebe i šta će se smanjiti time što se na ovakav način godinama unazad smanjuju sredstva za finansiranje lokalnih samouprava. U tom slučaju biste videli da će se smanjiti sredstva za izdvajanje i za poljoprivredu, i za lokalnu infrastrukturu, i za nabavku materijala za škole, pomoć nezaposlenim porodiljama, predškolskim ustanovama i svega ostalog što je u nadležnosti za finansiranje lokalnih samouprava. Sada, to možda ne bi bio preveliki problem da opštine vrlo često nemaju potrebu, odnosno da ne moraju da finansiraju iz svojih lokalnih budžeta nešto što nije u njihovoj direktnoj nadležnosti, pa zbog nefunkcionisanja sistema institucija, zbog toga što neke republičke institucije ne obavljaju svoje poslove, ne finansiraju određene stvari, vrlo često su opštine primorane da to rade iz sopstvenih budžeta. Navešću vam nekoliko primera, kao što je kupovina protivgradnih raketa. To nije u nadležnosti lokalnih samouprava. Dobili smo smernicu i mišljenje Ministarstva finansija da možemo kupovati, jer nema para u republičkoj kasi za to. Isto tako, godinama unazad se finansiraju zdravstveni radnici u zdravstvenim ustanovama zato što Fond ne odobrava zaposlenje novih radnika. Isto tako smo pre godinu i po dana dobili novo poskupljenje struje kroz uvođenje mrežarine za javnu rasvetu od 50%. Isto tako smo dobili nalog od premijera, pre godinu dana, da 7.000 jednokratno damo svim radnicima u predškolskim ustanovama, odnosno vaspitačicama, jer je to naša obaveza, ali je premijer dogovorio sa sindikatima i rekao – naložiću opštinama da to prebace. Isto tako je pre nekoliko godina ograničen iznos komunalne takse zbog pospešivanja privrednog ambijenta u gradovima i opštinama, što nije loše, i ja sam tada bio za to, iako sam bio predsednik opštine, ali kada vi ovako kontinuirano godinama svakim novim zakonom oštećujete lokalne samouprave dovešćete u problem građane koji tu žive. Ja sada znam da će neko reći da su predsednici opština nekakvi neodgovorni lokalni šerifi, da troše pare na zapošljavanje, na plate, i to se moglo čuti mnogo puta u prethodnom periodu, ali nemojte na osnovu izuzetaka praviti pravilo. Dakle, ukoliko neki predstavnik lokalne samouprave, kao što je, recimo, predsednik opštine Kuršumlija kupio sebi prvo auto, iz SNS, predsednik opštine Kosjerić je za nekoliko puta u vrednosti godišnjeg budžeta zadužio svoju opštinu, kada neki predsednici opština krijući se iza partijske knjižice vladajućih stranaka potpisuju razne finansijske ugovore sa svojim rođacima, to ne sme biti pravilo, niti biti praksa. Ja danas hoću da govorim o onim predsednicima opština koji su odgovorno obavljali i obavljaju svoj posao, koji su perspektivni i koji su prosperitetni, oni koji znaju šta znači lokalna infrastruktura, oni koji znaju šta su kapitalni projekti, oni koji znaju da razgovaraju sa investitorima, oni koji znaju da isplaniraju budžet po meri svojih građana, da nad svojim budžetom ostvare sve one potrebe koje građani od njih očekuju. Oni su kažnjeni i oni se kažnjavaju ovakvom politikom koja traje unazad nekoliko godina kontinuiranim smanjenjem sredstava za razvoj lokalnih samouprava, a što se tiče SNS i njenih predsednika opština, svakako će i oni imati vremena da se razračunaju sa mangupima iz svojih redova. Dok se umanjuju sredstva lokalnim samoupravama, sa druge strane niko ne otvara temu ko će platiti promašaje nestručnih ministara u prethodnom periodu. Mi smo promenili 36 ministara od 2014. godine. Mnogi od njih su najavljivani kao čarobnjaci koji će napraviti privredni bum u Srbiji, a onda su napravili ogromne troškove i ogromne probleme u svojim resorima. Niko ne pominje zašto se ne postižu rezultati u reformi javnih preduzeća, zašto i dalje imamo situaciju da se nenormalno troši novac kroz davanja javnim preduzećima poput „Srbijagasa“, poput „Železnica“, poput EPS ili na kraju RTB „Bora“, a svi znamo koliki milioni i milijarde odlaze u ta preduzeća. Niko nije hteo da se uhvati u koštac da radi taj težak posao, iako se godinama unazad od 2014. godine, od strane premijera Vučića, najavljuju velike i sveobuhvatne reforme koje će pre svega krenuti od javnih preduzeća. Lakše je svima bilo da se taj teret koliko, toliko prenese na lokalne samouprave, a indirektno će se preneti i na same građane Republike Srbije i građane koji žive u ovim lokalnim samoupravama. Mnoge opštine i gradovi će verovatno tražiti način kako da nadomeste ovo smanjenje finansijskih sredstava, i to pre svega kroz povećanje njihovih izvornih prihoda, kao što je možda porez na imovinu ili neki drugi primeri. To će se opet preliti na džepove građana Republike Srbije. Mene zabrinjava i činjenica da na ovako važnu temu većina predsednika opština u Srbiji i gradonačelnici ćute. Siguran sam u to da njima nije previše dobro, ali znam da se sa druge strane oni plaše da ne dobiju ukor od svojih partijskih centrala i svesno prihvataju da budu neko ko će podržati smanjenje davanja opštinama. Napominjem, ne samo po ovom zakonu, već govorim o ukupnim prihodima koje lokalne samouprave dobijaju i tendenciju pada od 2012. godine do danas. Pitam se – dokle tako? Oni sada razmišljaju na koga će preliti taj gubitak, verovatno ne želeći da se suprotstave ili protivureče ministru finansija i premijeru, jer očekuju da tokom godine možda dobiju iz budžetske rezerve sredstva za tekuću likvidnost i onda imamo situaciju, kao što je to bilo prethodnih godina, da gradovi poput Leskovca, Niša, Kragujevca, Novog Sada dobijaju stotine miliona dinara, potpuno netransparentno, na osnovu ličnog ubeđenja ministra finansija ili premijera, na osnovu njihovih obrazloženja i oni sada ćute računajući da će biti podobni i dobiti mimo zakona sredstva. Da li je normalno da mi smanjujemo zakonom sredstva lokalnim samoupravama, a sa druge strane ne ukidamo i ostavljamo to ovlašćenje da se u određenim situacijama opštinama i gradovima iz republičke kase, podobnima naravno, prebacuju određena sredstva? To samo govori o tome da mi danas u Srbiji imamo jedan veliki problem, a to je pre svega nedostatak demokratije, nepostojanje institucija i na kraju i parlamentarizma. O ovome što ja danas govorim šapuće se u parlamentu, i to nije nikakva tajna. O tome govore predsednici opština i poslanici iz vladajućih struktura, ali sve dotle dok se ne uspostavi zaista suštinska, istinska demokratija, to znači da građani neposredno na izborima, uz promenu izbornog zakonodavstva, biraju svoje predstavnike. U opštinama u kojima nikada nisu bili će odlučivati ministri, zakone će te izglasavati vi, gospodo, kolege narodni poslanici kojima je daleko važnije šta kaže MMF i vaš predsednik stranke, nego vaš komšija ili vaš sugrađanin. Zbog svega ovoga što sam naveo kao argumente, poslanička grupa SDS i NPS će glasati protiv ovog zakona. Hvala.
Reč ima ministar Ana Brnabić.
Hvala puno. Prvo, imam par stvari da prokomentarišem. Razumem da je ovo politička debata. Volela bih da nekako ipak budemo malo više objektivniji. Mi se znamo. Ja stvarno mislim da ste vi profesionalno odgovoran čovek, pa iz tog razloga bih stvarno volela da smanjimo politiku i da više pričamo o stvarima kakve jesu. Što se tiče kompetentnosti i toga da na žalost ministar Vujović nije ovde, da, nije ovde, imao je druge obaveze. Ja nisam manje kompetentna time što sam novi ministar. Ne postaje čovek kompetentan time što je ministar, pa što ste duže ministar to ste kompetentniji. Drugo, stvarno od vas ne bih očekivala, svakako i od vaše poslaničke grupe, da pričamo ovako o MMF. Ja bih mislila da vi stvarno razumete značaj MMF za Srbiju. Ja razumem, recimo, poslaničku grupu SRS, da je recimo protiv MMF i ja to potpuno razumem i razumem njihove argumente, ali vas ne mogu da razumem. Ja sam mislila da delite ubeđenje da je MMF dobra stvar za Srbiju zato što svako to tapšanje po leđima, kako bi vi rekli, MMF znači da ova Srbija ima jeftinije pare, jeftinije kredite i da je stabilnija i da više investitora dolazi u nju. Ja bih tako mislila, ali u redu. Što se tiče smanjenja budžeta svakako se oni u nekim opštinama smanjuju, u nekim opštinama se ne smanjuju. To pretpostavljam da znate da zavisi isto tako i od lokalne samouprave do lokalne samouprave. Evo, ja imam primer recimo Sombora da budžet grada je oko 20 miliona evra i koji se u odnosu na pre pet godina povećao za oko 15%, isto tako imam primer Majdanpeka gde se budžet grada takođe povećao zato što su povećali za 20% porez od imovine, ne time što su digli osnovicu i podigli porez na imovinu građanima, nego zato što su ažurirali svoju bazi podataka i povećali obuhvat tog poreza. Što se tiče promena i smanjenja budžeta, smanjenja plata i penzija i svega toga, opet mislim da te dve teme nekako teme idu zajedno i ono što bih ja volela da kažem je da jedna stvar koju sam ja videla u poslednje dve godine je da Vlada otklanja greške koje su pravljene, a tako otklanja i greške koje one same prave, pa zbog toga ne vidim da je problem da se promenilo 36 ministara. Što? Da neće da ostanu ako ne rade dobro? Ali, u ovom pogledu, imamo smanjenje penzija koje potpuno neracionalno povećano 2008. godine, je li tako? Nije bilo racionalno povećanje penzija 2008. godine, pa je neko morao da ih smanji da bi bio odgovoran. Godine 2011. isto tako dosta je neracionalno povećan udeo poreza na zarade sa 40% na 80%. Tada se verovalo, nadalo se ja mislim, nije se verovalo zato što nije to bazirano bilo na nikakvim analizama, nadalo se da će to ide u investicioni razvojni projekte kao što sam rekla. Nažalost, rashodi za zarade na lokalu u periodu između 2008-2014. godine su nominalno povećani za 42%, a rashodi za robe i usluge su povećane za 50%, dok su istovremeno kapitalni rashodi, znači investicioni projekti nominalno smanjeni za 29%. Istina je da je to bilo vreme svetske ekonomske krize pa je taj trend bio silazni i na republičkom nivou, ali u osetnoj manjoj meri nego što je slučaj bio kod lokalnih samouprava. Ima lokalnih samouprava, ja se slažem potpuno koje su fantastične, nažalost ne govorimo dovoljno o njima, ne govorimo o lokalnim samoupravama koje nisu dobre i ima stvari koje u prethodnom periodu nisu dobro urađene, koje ćemo mi gledati ove godine, za 2017. godinu da otklonimo kao što je bilo linearno smanjenje, umesto od opštine do opštine gde smo, jesmo kaznili dobre lokalne samouprave, ali je bilo tako i menjaćemo i to. Tako da ako je neki problem, promenićemo. Normalno je da u državi postoji veća plata u privatnom sektoru, nego u društvenom sektoru. Godinama, godinama, ja mislim da su svi pričali o tome da bi trebalo da se racionalizuje državna uprava, da bi trebalo da se racionalizuje i lokalna samouprava i javna preduzeća zato što privreda više ne može da izdrži da finansira javni sektor. I to se sada i desilo. Mislim da su sada u nominalnim vrednostima, pravim vrednostima da su plate u privatnom sektoru veće nego plate u državnom sektoru. Ja sam rekla da teret fiskalne konsolidacije je okej da gaponesemo svi jednako, zato što je ovo ozbiljan posao i slažem se, ja mislim da se slažemo svi da je ozbiljan posao. Ne mogu da verujem da možemo da se ne slažemo oko toga da nije ozbiljno urađen. Ali, dobro, možda možemo. Meni je teško da čujem argumente kako nije ozbiljno urađen. Dakle, državna administracija se jako racionalizovala. Vi sada imate i to zahvaljujući svim naporima u poslednje dve godine, vi imate prosek Srbije državnih službenika od 6,7% na 100 stanovnika gde imate u EU 8% državnih službenika na 100 stanovnika. Ono što dalje, na čemu ćemo insistirati je obuka i preraspodela, jer i dalje negde ima manjka, negde ima viškova, ali obuka je ono na čemu ćemo insistirati i državna uprava nije istina da je samo uzimala novac iz penzija i uzimala sada novac iz lokalnih budžeta, a ništa sama nije radila, mislim da je državna uprava krenula prvo od sebe. Što se tiče raspodele po partijskoj liniji, ja nisam član stranke nijedne, ali ovo je mislim dokaz da nije bilo raspodele po partijskoj liniji, ovde se vodilo nekim drugim principima. Rekla sam da ne prelazi 4% godišnje tako da bi lokalne samouprave mogle da nastave da pružaju kvalitetne usluge građanima u privredi. Što se tiče samih lokalnih samouprava, ja sam rekla, mi smo imali sastanke sa svim lokalnim samoupravama, obišla sam već dosta lokalnih samouprava, to će biti moj prvi prioritet, da budem što više u lokalnim samoupravama, jer ne priznajem strategije i akcione planove dok ne vidim šta se dešava na lokalu. Ali, pre svega su predstavnici organizacija lokalne samouprave tj. „Stalna konferencija gradova i opština“ i njihovo predsedništvo pozdravilo ovakav nacrt zakona. Tako da nema potrebe da raspravljamo oko toga šta to lokalnim samoupravama znači, kada su same rekle. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče naših komšija i prijateljima o kojima je govorio prethodni govornik, oni su svoje rekli u aprilu ove godine, kada su svoje poverenje ukazali upravo SNS i omogućili nam da nastavimo da vodimo državu naredne četiri godine. Ja se inače nikad ne bih hvalio svojim neznanjem. Dakle, brojke su neumoljive. U periodu januar-septembar 2016. godine ostvaren je suficit budžeta od 27,2 milijarde dinara i ovaj rezultat je za 120,6 milijardibolji od planiranog. Naime, planirani deficit u periodu januar-septembar iznosio je 93,4 milijarde dinara. Nije tačno ono što je rekao prethodni govornik da je država navodno nekome nešto uzela pa zato ima više pare u republičkom budžetu. Statistika je sledeća. Ključni doprinos u ostvarenju znatno boljeg rezultata u odnosu na plan dali su prihodi koji su u periodu januar-septembar 2016. godine premašili plan za 81,5 milijardi dinara i tu pre svega možemo da zahvalimo rastu poreskih prihoda od 51 milijarde dinar, zatim 39.1 milijarda dinara su manji rashodi u državi nego što je to bilo planirano i 30,7 milijardi dinara su bolji neporeski prihodi. Tako da smo mi uspeli da za prvih devet meseci ove godine ostvarimo istorijski ekonomski rezultat, tj. da imamo 120,6 milijardi dinara u budžetu više nego što smo planirali. U vreme kada je stranka kojoj pripada gospodin Aleksić, vodila ovu državu, mi smo bili država koja je bila u ekonomskom minusu, to vi gospodine Arsiću veoma dobro znate. Dakle, BDP je bio u minusu. Mi smo sada u plusu, iz meseca u mesec se taj plus povećava, iz godine u godinu se povećava, ako pogledate industriju, trgovinu, poljoprivredu, sve privredne grane, apsolutno sve je u plusu, sve raste, sve napreduju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić, pravo na repliku.
Prvo, što se tiče stranačke pripadnosti, ja sam bio u jednoj stranci i više nikada nisam preletao, za razliku od nekih drugih, ni u jednu drugu, već sam napravio svoju. Što se tiče kompetentnosti, nisam imao zaista nikakvu nameru ni jednog trenutka da vas omalovažim, niti bilo šta da kažem lično, naprotiv, mislim da je ministar Vujović kao neko ko vodi finansije mogao da da bolji odgovor, time se bavio u prethodnom periodu. Što se tiče MMF ja neću da govorim tome, država koja sarađuje sa MMF je u stanju posebne potrebe. Njoj treba tutor u smislu finansija kako bi mogla da napreduje i da se razvija i nadam se da ćemo u narednom periodu sve manje biti u potrebi da koristimo usluge svetskih finansijskih institucija. Takođe, što se tiče racionalizacije za zapošljavanje, odnosno racionalizacije i troškova zapošljavanja na lokalnom nivou, ja ću vam samo reći da danas lokalne samouprave imaju oko 116 hiljada zaposlenih radnika, javna preduzeća oko 133 hiljade i različite agencije i resori koje vodi Vlada 330 hiljada. Dakle, i dalje lokalne samouprave imaju daleko, daleko manje nego to što ima centralni nivo vlasti i to treba imati u vidu. Što se tiče ovako dobrih istorijskih napredaka i 120 milijardi više nego što je predviđeno, ja onda postavljam pitanje, ako imamo toliki suficit, toliko dobro stanje u javnim finansijama, pa zašto onda smanjujemo to opštinama. Onda nemojte onda da to smanjujemo. Ostavite opštine, imamo, super je, razvijamo se kao država i nema nikakvih potreba za bilo čime. Što se tiče toga da li je povećanje penzija bilo racionalno, vi ste ga, odnosno ne vi, prethodna ista vlast, ali u prethodnom mandatu je nezakonito oduzela stečena prava penzionerima i to je suštinska tema. Što se tiče finansiranja lokalnih samouprava i te kako nije bio promašaj da se veći deo poreza na zarade raspodeli tamo i gde se stvara da ljudi tamo gde stvaraju taj porez mogu i da ga koriste.
Vreme. Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, brojke su apsolutno na strani Vlade Republike Srbije i na strani onoga što radi SNS. Dakle, za prvih osam meseci ostvaren je rast BDP od 2,8%. U vreme vaše vlasti BDP je bio u minusu, gospodine Aleksiću. Što se tiče poljoprivredne proizvodnje, ona je iznad višegodišnjeg proseka, tako da imamo rod kukuruza koji je veći za 36,6% u odnosu na prošlogodišnji, pšenice 18,8%, industrijskog bilja kada je u pitanju suncokret 43,6%, 29,2% kada je u pitanju soja. Imamo povećanje industrijske proizvodnje u avgustu od 5,3%. Ono što je veoma važno, imamo poboljšanje spoljnotrgovinske razmene. Ostvarena rekordna vrednost avgustovskog mesečnog izvoza robe od 1,26 milijardi evra, što predstavlja rast od 12,4% dok je uvoz rastao po stopi od 10,8%. Zahvaljujući tome povećana je pokrivenost uvoza sa izvozom sa 73% u avgustu prošle godine na 74,1% u avgustu 2016. godine. Ono što govori da građani Srbije žive bolje to je i podatak da je u avgustu 2016. godine u trgovini na malo povećan promet robe za 6,7%. Kada je u pitanju tržište rada prema podacima iz Centralnog registra obaveznog osiguranja prosečan broj formalno zaposlenih u avgustu 2016. godine povećan je za 1,7%, što je u potpunosti rezultat rasta zaposlenosti, pre svega u privatnom sektoru od 3,5%, dok je u javnom sektoru broj zaposlenih smanjen za 2,%, što u vreme vaše vlasti apsolutno nije bilo moguće.
Vreme.
Što se tiče inflacije imamo jednu od najnižih inflacija u Evropi - ona u periodu januar – avgust 2016. godine iznosi svega 1%. Ovo su sve podaci koji govore da je Srbija na dobrom putu, da je Srbija u plusu i da Vlada Republike Srbije sa ovakvim merama treba da nastavi dalje.
Zahvaljujem se kolegama poslanicima što me opominju za vreme. Kolega Aleksić, po kom osnovu?
Povreda Poslovnika.
Izvolite.
Hvala. Reklamiram povredu člana 104. Poslovnika koji se odnosi na repliku, gde jasno kaže da ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izraz o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime, prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje ima pravo na repliku. Nijednog jedinog trenutka nisam pomenuo imenom i prezimenom, niti po funkciji gospodina Martinovića, izuzev ako se on nije prepoznao u tome što sam pomenuo preletanje iz stranke u stranku, pošto se on nekada kleo u gospodina Šešelja…
Zahvaljujem. Razumeo sam vašu primedbu na Poslovnik. Samo da vam kažem, kolega Aleksiću, da je gospodin Martinović dobio pravo na repliku na spominjanje predsednika stranke i na spominjanje Vlade koju je on vodio. Tako da smatram da nisam prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Gospođo ministre sa saradnicima, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno važna tema, izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Ja sam jedan od narodnih poslanika koji već 12 godina vodim lokalnu samoupravu i sa punim pravom i ja da progovorim o izmenama ovog zakona. Na samom početku ću reći da poslanička grupa kojoj pripada Nova Srbija će u danu za glasanje podržati ove izmene. Ono što je meni izuzetno važno jeste da i stranka kojoj pripadam, a i sam naravno podržavam politiku finansijske konsolidacije koju vodi Aleksandar Vučić i podržaćemo izmene zakona. Ono što bih ja morao vas da upitam, uvažena gospođo ministre i da vam skrenem pažnju na par stvari koje su neke stranke koje su bile vladajuće, a kada su donosile izmene zakona, tada mi nismo bili u ovakvoj situaciji da govorimo, ali evo sada je prilika. Na samom početku moram da vas zamolim, vi ste citirali koliko je smanjenje učešća lokalnih samouprava u porezu na zarade, pa ste rekli naravno da idemo sa 80 na 74% za opštine, a na 77% za gradove. Mene samo interesuje – zašto 74% za opštine, a 7'% za gradove, odnosno posebno za grad Beograd, ako imamo istovetne ingerencije za opštine i gradove? Ja vodim opštinu i prosto mi je neverovatno da sada neko ko ima ličnu kartu na Topolu iz svoje plate za porez na zarade izdvaja u budžet opštine Topola 74%, a kolege iz Kragujevca koji su do nas izdvajaju 77%. Koje su to ingerencije i da li se samo radi oko toga da su gradovi zaduženi i nažalost u ovoj celoj priči desiće se da dobre lokalne samouprave imaju posledice jer su vodile odgovornu politiku, vodile su politiku bez zapošljavanja strina, šurnjaja i ostalih stvari i sada smo došli da budemo i kažnjeni za to što smo vodili odgovornu politiku. Na kraju ću i reći oko samih dugovanja, da li 100 opština u Srbiji duguju kao Beograd, Kragujevac i Niš zajedno, ali suština je u nečemu drugom. Da se vratimo na početak kako je kod nas od 2000. godine menjan Zakon o finansiranju lokalne samouprave, a najpre da građanima Republike Srbije kažem, a i narodnim poslanicima, da su se pre uvođenja PDV opštine finansirale tako što je od poreza na promet tačno 27%, koliko je ubirano na mesečnom nivou, ostajalo lokalnim samoupravama i one su na taj način tačno mogle da izračunaju koliko će se i kako finansirati. Uvođenjem PDV mi imamo jednu dosta nejasnu situaciju. Profesor Lončar koji je bio ministar za lokalnu samoupravu 2006. godine predlaže zakon koji usvaja Narodna skupština, koji je definisao da 40% se izdvaja od poreza na zarade za rad lokalnih samouprava, i ono što je interesantno 1,7% BDP će se izdvajati kroz vid tzv. nenamenskih transfera i to je dosta precizno funkcionisalo sve do, moram da kažem, nesrećne 2009. godine, kada upravo Mlađan Dinkić i njegova tadašnja ekipa smanjuju za 15 milijardi, što je 0,6% BDP transfer lokalnim samoupravama i to u sred građevinske sezone kada su lokalne samouprave imale već gomilu stvari koje su trebale da rade i mi smo došli u situaciju, i tada sam bio predsednik opštine, da pravimo čak i paralelne organizacije, udruženja građana, da vodimo pravu bunu protiv tada Vlade Republike Srbije i sve to je dovelo do toga da se izmeni zakon 2011. godine. Sada, taj zakon je promenjen 2011. godine. Tačno je da vraćeno da 80% poreza na zarade se daje lokalnim samoupravama, ali tačno je da transferna sredstva nisu uvećana u odnosu na zakon iz 2006. godine, već su ostala na nivou od 2009. godine, znači, sa tim trajnim umanjenjem, ali ono što je vrlo interesantno i što pogađa sve nas koji vodimo lokalne samouprave jeste da je u tom trenutku Mlađan Dinkić uveo nešto što se zvalo transfer solidarnosti. E, sada je to ono što je bilo totalno na političkom nivou, da u kojoj opštinije kadar Mlađana Dinkića i Demokratske stranke na vlasti, taj je mogao lepo da dobije iz republičkog budžeta znatno veća sredstva i nikada se jasno nije znalo po kojim kriterijumima, na primer, Loznica ima pet puta veća transferna sredstva od grada Čačka ili, ne znam, Rača Kragujevačka ima pet puta transferna sredstva veća nego što ima opština Topola, a jedni su pored drugih. Samo zato što ovamo mi smo bili u opoziciji, a oni su lepo bili na vlasti i ta sredstva delili kako su hteli. Moram da kažem jedan neverovatan podatak, da transfer ka opštinama koje kao na primer Crna Trava, koja ima 1.300 stanovnika, opština Žitorađa, koja ima 17.000 stanovnika, i Preševo 40.000 stanovnika imaju potpuno identičan transfer. Da li gospođo ministre, ono što je ključna stvar koju vi morate da izgurate do usvajanje budžeta za 2017. godinu jeste da se ova neravnomernost i ova nepravda isprave? I to je ključna stvar. Ne može nama neko ovde da drži predavanja u Skupštini ko je bio u stranci, koja je potpuno ovakve stvari donela. Pazite, vi imate takve neravnomernosti da su one prosto neverovatne. Ovde je i predsednik Vlade u ekspozeu, kada je birana Vlada, pominjao neke opštine kao što je Kosjerić. Tamo su ljudi zadužili tri ili četiri godišnja budžeta. Ko je za to bio odgovoran? Mi smo imali od 2009. godine do 2012. godine odgovornost, predsednik opština tada, zaprećeno je obustavljanje transfernih sredstava ko ne smanji broj zaposlenih. Čak su i ponuđene vrlo stimulativne otpremnine. Šta je urađeno? Ništa. Vi imate interesantnu situaciju, možete da pogledate i da vidite gradove i opštine, ovde imam izveštaj sa sajta Uprave za trezor za 2014. godinu, gde se vidi ukupno učešće rashoda za zaposlene u organima lokalnih samouprava, gde ćete videti na primer za 2014. godinu opštinu, koju ja vodim, Topola 22%, Novi Pazar 50%, Smederevska Palanka 45%, ukupno učešće, znači od ukupnog budžeta jedne lokalne samouprave u 2014. godini se trošilo pola novca za plate Uprave indirektnih budžetskih korisnika. Zbog mi sada dolazimo u situaciju da sve lokalne samouprave koje su se odgovorno ponašale budu kažnjene i to je ta neravnomernost o kojoj ja govorim i koja mora da se ispravi. Nije sporno ako je potrebno zbog aranžmana sa MMF i zbog svega drugog da se sa lokanog na nacionalni nivo prenese tih 4,8 milijardi dinara, ali je vrlo potrebno da se jasno odrede kriterijumi po kojima će se u 2017. godini transferna sredstva davati lokalnim samoupravama. Da se vratimo na model iz 2016. godine i taj zakon koji je prof. Lončar tada predložio, koji je jasno davao po teritorijalnoj raspodeljenosti, kolika je veličina jedne opštine, broj stanovnika, broj đaka, institucija i svega ostalog i onda smo i mi sami mogli da jasno izračunamo kolika će transferna sredstva biti u pojedinim opštinama. Ovako imamo situaciju da po političkoj liniji nekome mora da se daje, nekome se ne daje. Nažalost, ova Vlada Republike Srbije ni u prošlom mandatu nije promenila, moram da kažem, nije promenila Zakon o transfernim sredstvima. Ono što je interesantno, kaže – svaki godišnji Zakon o budžetu u periodu 2012. do 2016. godine propisuje da se raspodela ne namenskih transfera po lokalnim samoupravama utvrđuje izuzetno po aktuelnom Zakonu o finansiranju lokalnih samouprava. Znači, to vam izgleda lepo, i po babu i po stričevima, i mi dok imamo ovakvu situaciju imaćemo totalno neravnomernu raspodelu u lokalnim samoupravama, a nama će pridike da drže oni koji su u pravo u ovome učestvovali i mi šta ćemo, mi ćemo ovde samo da gledamo i kada bude potrebno da glasamo. Da se to ne bi desilo, uvažena gospođo ministre, ovde mora na jasan način da se kaže – ljudi, dajte da se ova transferna sredstva na adekvatan način odrede i to treba da se uradi u Zakonu o budžetu za 2017. godinu. Pomenuli ste u uvodnom izlaganju da se priprema nov zakon o taksama. Već vas sada upozoravam da stvarno ne mogu glasati za zakon ako će se, na primer, to moram da vam kažem, jer to već vidimo da se sprema, u opštini izjednačiti porez na imovinu sa firmarinama i odrediti jedan porez. Da li to znači da će se onda firmarine prebaciti sa pravnih lica na fizička lica? Onda ćemo imati u masi isto novca, ali ćemo samo firmarine prebaciti sa firmi da svi građani plaćaju. To nije ni pravično, to nije adekvatno i mi apsolutno to ne možemo podržati. Zbog toga je veoma važno da to razumete. Neki su ranije pričali da se uradi giljotina propisa. Kako ćete to zvati nije ni važno, suština je da investitori traže naravno prepoznatljivost na koji će način da budu uniformisani i da se opštinama ne daje mogućnost da divljaju ni sa taksama ni sa porezima, ni sa bilo čim, ali ne može se ni na leđa građana prebaciti nešto što je sada firmarina ili komunalna taksa za pravna lica. Uvažena gospođo ministre, na samom kraju mog izlaganja vas još jednom molim da nam samo pojasnite ove procente koji se odnose na opštine i na gradove i ta razlika od 3%, kada se gleda nominalno novčani deo, nije mala. Naravno, da vas zamolim da istrajete u svemu ovome što je ova Vlada počela da radi, a to je da se uvede pre svega finansijski red u transfere i kriterijume za određivanje transfera ka lokalnim samoupravama, da se pogleda koliko koja lokalna samouprava ima zaposlenih i da se odredi, bez obzira koliko će trajati uredba, da li će ona biti produžena o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru i na 2017. godinu, veoma je važno i veoma je bitno da se pojedinim lokalnim samoupravama dozvoli za neka urgentna mesta gde imamo prirodan odliv ljudi kao što su poljoprivredni inspektori, fitosanitarni inspektori, mnoga druga mesta koja u ovom trenutku nam nisu pokrivena, a nemamo mogućnost nikakvih prijema u opštinsku upravu, u javna preduzeća zbog zabrane zapošljavanja u javnom sektoru i to bi trebalo na ozbiljan i adekvatan način da se omogući lokalnim samoupravama, koje su odgovorno vodile politiku u prethodnom periodu, da mogu ta mesta da popune. Takođe vas molim, pominjali ste da ćete imati mogućnost sa republičkog nivoa da određene kapitalne investicije koje se sprovode u lokalnim samoupravama, to je nešto dobro i to je nešto što je pohvalno, da se pomogne svaka opština koja ima projekte da se poslovi završe i da poslovi neće trpeti ni sa ovim smanjenjem od 4,8 milijardi na ukupnom nivou sa lokala na republički nivo. Zahvaljujem vam se i želim vam svaku sreću, pre svega u pripremi budžeta i u ovome što sam podvukao kao glavnu stvar, a to su transfer i transferna sredstva ka lokalnim samoupravama. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Samo da napomenem da u 15.30 časova imamo posebnu sednicu i da ćemo sa radom po ovoj sednici nastaviti po završetku posebne sednice.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovane ekselencije, otvaram Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Kao što vam je poznato, ovu posebnu sednicu sazvala sam da bi se Narodnoj skupštini obratila Njegova Ekselencija, gospodin Pedro Agramunt, predsednik Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Čast mi je da u ime narodnih poslanika i u svoje ime, pozdravim Njegovu Ekselenciju gospodina Pedra Agramunta, a pored njega, pozdravljam i ostale članove delegacije Parlamentarne skupštine Saveta Evrope koji prisustvuju ovoj sednici: gospodina Timoti Džon Kartrajt, šef Misije Saveta Evrope u Republici Srbiji i gospodina Artemi Karpenko, zamenika šefa kabineta predsednika Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Takođe mi je čast da pozdravim i članove Vlade Republike Srbije, kao i predstavnike diplomatskog kora u Republici Srbiji. Sada molim Njegovu Ekselenciju gospodina Pedra Agramunta da uzme reč i da nam se obrati. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice parlamenta, poštovani poslanici Narodne skupštine, dame i gospodo, čast mi je što mogu da vam se obratim danas u svojstvu predsednika Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Želeo bih da se zahvalim gospođi Maji Gojković, predsednici Narodne skupštine Republike Srbije na ljubaznom pozivu, toploj dobrodošlici, prijateljskom gostoprimstvu koje mi je upriličeno u Beogradu. Izuzetno sam srećan što sam danas ovde. Svedok sam evolucije u Evropi, posleratne obnove i pomirenja, hladnog rata i ideoloških sukoba istoka i zapada, okončanja totalitarnih režima i tranzicije ka demokratiji, čak i u svojoj zemlji, u Španiji. Znam iz ličnog iskustva šta je sve korisno integracija Evrope donela našem kontinentu koji je bez obzira na teškoće sa kojima se suočavamo i dalje vodeći globalni akter prostor relativnog prosperiteta i zajedničkih propisa u kojim pojedinci uživaju najviši stepen zaštite svojih fundamentalnih prava. Težnja ka miru koji se temelji na pravdi, međunarodnoj saradnji, vrednostima individualnih sloboda, političkoj slobodi, vladavini prava, ideji ujedinjene Evrope od Atlantika do Pacifika, za mene nisu samo puke reči. To je suština evropskog projekta koji je počeo pre 67 godina. Još uvek nije završen i mi Evropljani glavni smo akteri u ovom procesu. Stoga, kada se pred nama nađu teškoće i izazovi, kao što je to u Evropi danas, moramo se setiti kako je naš zajednički projekat nastao i koji su događaji prethodili procesu izgradnje Evrope. Drugi svetski rat i užasni nacistički režim, njegova okrutnost i mržnja, užasna stradanja, zlodela i ratni zločini, holokaust. Moramo upamtiti da je Savet Evrope osnovan kako bi obezbedio mir i stabilnost na našem kontinentu, kako se takva zlodela nikada više ne bi ponovila. Naša osnovna misija je bila i biće unapređenje, pomirenje kroz dijalog i saradnju, to je trajni izazov. Dijalog i saradnja su naši instrumenti i oni nas vode napred i mi moramo u potpunosti iskoristiti ove instrumente i moramo tražiti zajednička rešenja kada su pred nama pitanja koja nas dele. Moramo biti spremni da saslušamo i razgovaramo sa drugima, da tragamo za kompromisom kako bi ostvarili naše zajedničke ciljeve. Nakon što sam izabran za predsednika Skupštine, pre šest ili devet meseci, odlučio sam da se usmerim na četiri ključna izazova sa kojima se danas suočavamo. Ti izazovi su istovremeno i osnovni prioriteti naše Skupštine. Prvo, međunarodni terorizam, koji predstavlja fundamentalnu i jednu višestranu opasnost, drugo, izbeglička kriza, koja je pokrenula i debatu o evropskom identitetu i vrednostima. Treće je talas levičarskog i desničarskog populizma, sve jačeg nacionalizma i erozije demokratskih principa i ljudskih prava. Četvrto su još uvek nerešeni sukobi i pomirenje. Svi ovi izazovi su toliko složeni i krupni da ih nijedna zemlja ne može rešiti sama. Jedini način da zaštitimo sebe i da napredujemo jeste da osvestimo našu uzajamnu zavisnost i da se fokusiramo na ono što nas spaja, dajući prednost dijalogu u odnosu na konfrontaciju. Mi moramo da sarađujemo i da tražimo rešenja za izazove sa kojima se suočavamo. Poslanici imaju posebnu ulogu u ovom procesu, zato što kao neposredno izabrani predstavnici građana, mi moramo da prihvatimo našu odgovornost i odgovorimo na brige naših građana. Pre dve nedelje u Strazburu je održana Evropska konferencija predsednika parlamenata. Ova konferencija, na kojoj se okupilo više od 50 predsednika parlamenata interparlamentarnih skupština, bila je odlična platforma za jednu širu političku debatu o relevantnim pitanjima. Izuzetno sam zahvalan svim predsednicima parlamenata na aktivnom učešću u debatama, ali posebno se zahvaljujem predsednici Gojković na učešću na konferenciji, kao jednom od glavnih govornika. Debate su pružile dosta tema za razmišljanje i delovanje nacionalnim parlamentima i Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope i stoga bih želeo da sa vama podelim neke od ideja koje možemo zajednički realizovati. Prvo se odnosi na borbu protiv terorizma. Postalo je jasno da ne možemo efikasno suzbiti terorizam samo pooštravanjem bezbednosnih politika i mera. I pored naših napora, teroristi pronalaze načine da se infiltriraju u naša društva i propagiraju rušilačke ideologije. Oni teže stvaranju podela među nama i zagovaraju mržnju. Oni teže stvaranju atmosfere sumnje i straha. Mi se moramo odlučno odupreti tome i kao političari koji predstavljaju građane, imamo posebnu odgovornost da osudimo mržnju i strah koji teroristi šire. Iz tog razloga je naša Skupština pokrenula inicijativu „No hate no fear“ i putem ove inicijative mi pozivamo političare da prihvate svoju odgovornost i dužnost i javno istupe protiv straha i mržnje i da promovišu osnovne slobode i vrednosti, tolerancije, nediskriminacije i poštovanja ljudskog dostojanstva. Zahvalan sam predsednici Narodne skupštine gospođi Maji Gojković na tome što je prihvatila da se pridruži ovoj inicijativi. Računam na srpsku delegaciju u Parlamentarnoj skupštini i na sve vas da ćete dalje promovisati našu inicijativu u Srbiji, u vašim izbornim jedinicama i na regionalnom nivou. Drugo pitanje na koje bih se fokusirao je izbeglička kriza. Pre oko godinu dana vaš region je posebno bio pogođen velikim talasom izbeglica, azilanata i migranata. Ova kriza se mogla predvideti, pa ipak nismo uspeli da pružimo adekvatan i zajednički odgovor na nju. Pitanje izbeglica i dalje deli naše države članice i naše građane. Debate koje smo u Strazburu vodili pre dve nedelje su svakako to i potvrdile. Međutim, uprkos razlikama koje nas dele, svi se slažemo po dva glavna pitanja. Aktuelni priliv izbeglica neće stati u dogledno vreme i nijedna zemlja sama ne može se efikasno nositi sa ovim izazovom. S toga nam je potreban zajednički i realan pristup koji se zasniva na solidarnosti i pravičnoj podeli odgovornosti. Jednostrani odgovor na pitanje migracija i azila sigurno će biti neadekvatan i kratkog daha. Međunarodna saradnja posebno na regionalnom nivou je ključna. Sporazumi postignuti na multilateralnom nivou moraju se poštovati i nikako dovoditi u pitanje i nipodaštavati jednostranim postupcima. Pristup izbegličkoj krizi koju je Srbija pokazala mora se pohvaliti. Sećam se vrlo dobro prošlogodišnjeg obraćanja premijera vaše zemlje, gospodina Aleksandra Vučića u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope u oktobru 2016. godine. To zaista nije ništa strašno za jednu organizovanu državu, rekao je, govoreći o 200 hiljada izbeglica koje su prošle kroz Srbiju tokom nekoliko nedelja. Srbija je učinila sve što je mogla da ih zbrine i da im omogući da prođu kroz zemlju u najboljim mogućim uslovima. Naravno, svesni smo da je Srbija uglavnom tranzitna zemlja. Zemlje destinacije moraju se suočiti sa mnogo kompleksnijim izazovima koji između ostalog prate integraciju pridošlica u zajednice domaćina. Međutim, u kojoj god konkretnoj situaciji da se nađemo, potreban nam je realan i praktičan pristup kako bi došli do zajedničkog i sveobuhvatnog rešenja. Debate vođene tokom Evropske konferencije predsednika parlamenata istakle su značajnu ulogu koju bi nacionalni parlamenti trebalo da imaju u rešavanju izbegličke krize i migracija. Koristeći ovu dvostruku funkciju, zakonodavnu i predstavničku, mi se moramo postarati da naši zakoni i politike poštuju ljudska prava i međunarodne standarde i da se fokusiraju na iznalaženje dugoročnih rešenja i sveobuhvatni pristup koji uključuje integraciju i saradnju sa neevropskim zemljama porekla i tranzita, kako bi unapredili razvoj i ponovo uspostavili mir i stabilnost. Mi moramo objasniti svoje političke odluke građanima kako bi se razrešili nesporazumi i razagnali ne utemeljeni strahovi. Tako stižemo i do trećeg izazova koji moramo rešavati. Uspon levičarskog i desničarskog populizma i ekstremizma. Usled ekonomske krize, političke nestabilnosti, bezbednosnih pretnji i masivnog priliva izbeglica i migranata, populistički pokreti koriste strahove građana nudeći takozvana jednostavna i efikasna rešenja. Moramo se odupreti iskušenju da građane stavljamo pred lažni izbor između bezbednosti, sa jedne strane, i dostojanstva i slobode, sa druge. Mi moramo raspršiti taj mit da će podizanjem prepreka i izolacijom od ostatka sveta problemi nestati. Da bi se suprotstavili populističkim pokretima, vodeće partije iz svih delova političkog spektra trebalo bi da razviju jasan i realan politički narativ u skladu sa demokratskim vrednostima i poštujući standarde ljudskih prava. Računam na vas da ćete podržati ovakav pristup. Četvrti izazov sa kojim moramo da se suočimo jesu nerešeni sukobi i pomirenja. Savet Evrope je od svog osnivanja glavni pokretač i zagovornik pomirenja. Uspešno pomirenje Nemačke i Francuske nakon Drugog svetskog rata je bilo od ključnog značaja za izgradnju snažne, prosperitetne i ujedinjene Evrope. Ipak, kao što znamo iz istorije nakon pada gvozdene zavese nismo uspeli da Evropu učinimo otpornom na sukobe. Vi to vrlo dobro znate iz iskustva svoje zemlje i regiona. Na sreću, ratovi na Balkanu su obustavljeni i pomirenje napreduje. Naravno još uvek ima nerešenih zadataka, uključujući i pitanje povratka izbeglica, pitanje nestalih lica, regionalne saradnje i procesuiranje ratnih zločina. Ono što je zaista važno je da su učinjeni određeni hrabri koraci od strane političara koji su pokazali liderske sposobnosti, viziju i odgovornost. Pregovori Beograda i Prištine su dobar primer za to, oni pokazuju da je uz liderstvo i viziju dijalog moguć, čak i onda kada postoji duboko neslaganje i jake emocije. Ovi pregovori su vrlo značajni pre svega za građane čiji su svakodnevni problemi i brige moraju rešavati. Oni su snažan podsticaj za pomirenje i značajan faktor za stabilnost regiona u celini. Želim da odam priznanje premijeru Vučiću na posvećenosti i unapređenju odnosa Srbije i Albanije, intenziviranje bilateralne saradnje između ove dve zemlje predstavlja snažan podsticaj za regionalnu saradnju u jugoističnoj Evropi. Takođe, pozdravljam i parlamentarnu saradnju između dve zemlje. Predsednica parlamenta gospođa Gojković je posetila Albaniju prošle godine i bilo mi je drago da predsednik albanskog parlamenta poseti Srbiju kako bi se nastavili razgovori o konkretnim projektima međuparlamentarne saradnje. Učešće premijera Vučića na komemoraciji tragedije u Srebrenici prošle godine takođe je vrlo snažna poruka u prilog pomirenju. Potrebno je mnogo hrabrosti za suočavanje sa prošlošću i takve simbolične gestove bi dodatno trebalo sve da ohrabruju. Napori koji se ulažu u pomirenje u jugoističnoj Evropi trebalo bi da budu primer svim državama članicama Saveta Evrope koje nažalost još uvek razdiru sukobi. Lekcija koju moramo naučiti iz istorije Evrope je da pomirenje nema alternativu. Rat i nasilje nikada ne donose rešenje, samo razaranja i ljudsku patnju. Evropa mora biti kontinent mira, a ne bojište ili poprište sukoba. Mi Evropljani moramo rešavati sukobe koji nas dele u skladu sa međunarodnim pravom i poštujući teritorijalni integritet svih država zato što su naši zajednički interesi zaštita ljudskih prava, demokratija i vladavina prava, kako na nacionalnom, tako i na međunarodnom nivou, jače je od pitanja koje nas dele. Moramo prihvatiti našu dužnost da rešavamo na iskren, otvoren i posvećen način sva teška pitanja i nesuglasice koje postoje među nama kako bismo zajednički pronalazili rešenja i nastavili izgradnju Evrope bez linija podele. Svih 47 država članica naše organizacije mora predano učestvovati u ovom procesu, a ja kao predsednik Parlamentarne skupštine u potpunosti sam spreman da uložim sav mogući napor kako bi to i ostvario. Poštovane kolege, kako polako privodim kraju svoje izlaganje, želim ukratko da pomenem još jedno pitanje, a to je napredak koji Srbija ostvaruje na putu evropskih integracija i saradnja Srbije i Saveta Evrope u tom kontekstu. Članstvo u Evropskoj uniji je strateški cilj Srbije i faktor širokog konsenzusa među građanima i političkim krugovima u Srbiji. Ostvaren je značajan napredak na putu ka Evropskoj uniji i nedavno otvaranje pregovora o poglavljima 23. i 24. to i potvrđuje. Stoga želim da vam na tome i čestitam. Priprema pristupanja implicira ozbiljne i dalekosežne reforme u sektoru pravosuđa, na polju suzbijanja korupcije, poštovanja osnovnih i manjinskih prava, slobode medija i bezbednosti. U svim ovim oblastima Savet Evrope je spreman da pruži dragocenu stručnu pomoć i pomogne vam da ostvarite svoj strateški cilj. Saradnja Srbije i Saveta Evrope je veoma dobra i spremni smo da je učinimo još snažnijom. Kao što znate, Evropska unija i Savet Evrope zajednički vode horizontalnu podršku za zapadni Balkan i Tursku kako bi pružili pomoć korisnicima u jugoistočnoj Evropi, kako bi se uskladili sa standardima Saveta Evrope i pravnim tekovinama Evropske unije u oblastima kao što su pravosuđe, privredni kriminal, antidiskriminacija i prava ranjivih grupa. Naš mehanizam za koordinaciju stručne podrške omogućava vam da koristite ekspertizu Saveta Evrope u svim oblastima koje pokriva instrument horizontalne podrške, kao i u polju slobode izražavanja i medija i ustavnim pitanjima. U razgovorima sa predstavnicima vlasti ohrabrujem Srbiju da koristi ove instrumente i vi, poslanici Narodne skupštine trebalo bi to da činite, da podstičete Vladu i ministre da traže ekspertske savete, da razmatraju stručne preporuke i predloge kako bi ih upotrebili u zakonodavnom procesu, kao i da Vladu i zvaničnike ohrabrujete da stručnim telima Saveta Evrope upućuju povratne informacije. Zajedno napredak možemo ostvariti brže. Želim vam uspeh u sprovođenju reformi i ostvarivanju političkih težnji i računam na vašu podršku u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Zajedno možemo učiniti Evropu jačom i složnijom kada su u pitanju fundamentalne vrednosti koje delimo kako bismo efikasno odgovorili na izazove koji su pred nama. Hvala vam puno na pažnji. Još jednom želim da vam se zahvalim na pozivu i gostoprimstvu.
Zahvaljujem Njegovoj Ekselenciji, predsedniku Pedru Agramuntu na njegovom obraćanju našem parlamentu i zaključujem Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Zahvaljujem se još jednom i poslanicima na prisustvu ovoj posebnoj sednici. Sa radom naše sednice koju smo počeli pre ove počinjemo za 15 minuta. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom današnje sednice. Reč ima ministar Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala. Ostala sam dužna odgovor narodnom poslaniku koji je postavio pitanje i dao sugestiju pre pauze. Dakle, zašto 74% za opštine, a 77% za gradove? Objašnjenje je dosta jednostavno, to je zbog različitog učešća poreza na zarade u ukupnom prihodu. Dakle, gradovi imaju veći prihod od poreza na zarade, a opštine imaju manji. Tako da, da bi ga usaglasili i ušli u onih 4%, mi smo išli 74% za gradove, a 77% za opštine. To je praktično uravnoteženje. Rekla bih, takođe, što se tiče transfernih sredstava, bio je komentar oko predvidivosti transfernih sredstava. Mi pokušavamo zajedno sa Ministarstvom finansija da idemo nazad na onaj zakon iz 2006. godine, ili da dođemo do nekog najbližeg takvog rešenja gde bi predvidivost bila u stvari ključna, a ne darežljivost Republike prema lokalnim samoupravama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarska, dame i gospodo narodni poslanici, Savez vojvođanskih Mađara i Partija za demokratsko delovanje će podržati predložene izmene zakona. Tu se radi o parcijalnim izmenama. Te izmene se tiču samo jednog problema od mnoštva postojećih. Ali, bez obzira na tu činjenicu, mi smatramo da je, s obzirom na to da je Vlada na samom početku svog mandata, ovaj potez opravdan i svakako ćemo podržati ove izmene i dopune, ali ću ja u daljem toku mog obraćanja govoriti o tome šta mi mislimo da bi još trebalo uraditi da bi ova tema bila uređena na što bolji način. Ono što je trenutno najvažnije, ove izmene se rade zarad fiskalne konsolidacije i izgradnje zdravog sistema. Mi smatramo da je to ključno, da je to najbitnije i zbog toga podržavamo ove izmene zakona. Radi se o usklađivanju preraspodele prihoda ostvarenih po osnovu poreza na zarade između jedinica lokalne samouprave i Republike Srbije i očuvanje makroekonomske stabilnosti je najvažniji cilj ovih izmena, kao i svođenje ukupnog fiskalnog deficita Republike Srbije na održiv nivo. Ovo je jedna od mera te finansijske konsolidacije. Izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave su 2011. godine dovele do nesrazmere između obaveza i pripadajućih prihoda centralnog i lokalnog nivoa vlasti. Savez vojvođanskih Mađara je i 2011. godine bila parlamentarna stranka i tada smo bili deo vladajuće većine. Stožer te vladajuće većine je bila jedna druga stranka, ali bez obzira na to što smo bili u to vreme, tj. i u to vreme deo vladajuće većine, mi smo glasali protiv tih izmena zakona 2011. godine. Moram da kažem nakon pet godina da se obistinilo, da se dokazalo da smo mi bili u pravu 2011. godine, kada smo glasali protiv tadašnjih izmena Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Tada sam u svom obraćanju 2011. godine, a načelna rasprava je vođena 15. juna 2011. godine, rekao da je to jedan predizborni predlog zakona i da je suština tih izmena bila u tome da se aktuelna vlast dodvori jedinicama lokalne samouprave i da će vreme pokazati da će se zahvaljujući tim izmenama zakona stvoriti jedna ogromna i duboka rupa u budžetu Republike Srbije na centralnom nivou, što nije dobro ni za autonomne pokrajine, a nije dobro ni za jedinice lokalne samouprave. Rekli smo tada da to rešenje dovodi u pitanje i realizaciju obaveze Republike Srbije prema AP Vojvodini, jer želim da vas podsetim da prema važećem budžetu, a tako je bilo i prethodnih godina, 18% od poreza na dohodak građana, a deo poreza na dohodak građana je naravno i porez na zarade, treba da bude prihod AP Vojvodine. Rekli smo i to 2011. godine da će najveći dobitnik tih izmena zakona biti grad Beograd i mislim da se i to obistinilo u ovih prethodnih pet godina jer, da vas podsetim, udeo jedinica lokalne samouprave, svih jedinica od najmanje opštine zaključno sa glavnim gradom, gradom Beogradom, podignut je sa 40% na 80%. Time je stvorena ta velika rupa i taj veliki deficit u budžetu Republike Srbije i to je tako bilo svih ovih godina, od 2011. ili 2012. godine pa na ovamo. Rekli smo i to 2011. godine da nije na jasan način regulisano da li će jedinice lokalne samouprave dobiti neke nove obaveze i da li su te obaveze u skladu, u srazmeri sa povećanjem prihoda na osnovu raspodele poreza na zarade, kao dela poreza na dohodak građana. Rekli smo i to da, bez obzira što se mi zalažemo za decentralizaciju, nije možda najbolje da se na takav ad hok način poveća udeo jedinica lokalne samouprave od poreza na zarade. Mi smo rekli da je bolje da se nađe sveobuhvatno rešenje i da se vidi šta je ono što jedinice lokalne samouprave treba da finansiraju od sopstvenih izvornih prihoda, šta je ono što treba da finansiraju od ustupljenih prihoda, a šta je ono o čemu Republika Srbija ili centralni nivo može da pomogne u realizaciji lokalnih projekata. Mi smo i tada govorili da Republika Srbija mora ili bi bilo dobro da pomogne u realizaciji određenih lokalnih pre svega i infrastrukturnih projekata jer ako smo svi mi građani Republike Srbije i ako svi mi plaćamo porez, onda bi bilo najprirodnije da se taj porez na neki način i vraća u opštine iz kojih mi dolazimo, odnosno čiji smo mi žitelji. To nije tako bilo regulisano ovim zakonom iz 2011. godine, nego sam ja i tada govorio tadašnjem ministru da je to uređeno na način da su lokalne samouprave dobile malo povećani džeparac i da im je bilo rečeno – evo, sad vi imate džeparac, pa iz tog džeparca finansirajte i plate i investicije i infrastrukturne projekte i sve ostalo. Zbog tih naših stavova iz 2011. godine u toj skupštinskoj raspravi mi smo bili nazivani i centralistima, što je svakako smešno, ali smo mi glasali protiv tih izmena i, na žalost, obistinilo se da smo bili u pravu i zbog toga smatramo da su ove predložene izmene dobre jer se ipak u nekoj meri vraća stari sistem. Ali, što se tiče udela lokalnih samouprava, taj udeo u porezu na zarade je smanjen u minimalnoj meri pošto, da podsetim uvažene narodne poslanike, jedinice lokalne samouprave su od 2006. do 2011. godine dobijale svega 40%, onda je to povećano na 80%, čime je stvorena ta velika i duboka rupa na centralnom nivou u budžetuRepublike Srbije i taj deficit je stvoren. Sada se tih 80% se smanjuje na 74, u slučaju opština, 77% u slučaju gradova i 66% u slučaju glavnog grada, grada Beograda. Mi smatramo da će ovim izmenama lokalne samouprave biti više motivisane da rade na privlačenju investicija, s jedne strane, a sa druge strane, nadam se da će Republika Srbija moći da iz svog budžeta finansira u određenim opravdanim slučajevima lokalne infrastrukturne projekte, dobre projekte jedinica lokalne samouprave. Ne zbog toga da bi Republika radila nešto što je posao opština i gradova, nego zbog toga što postoje projekti koji su međuopštinskog karaktera, koji su od većeg značaja i, na kraju krajeva, zbog toga što sam i malo pre rekao – svi građani plaćaju porez i ti poreski dinari treba da se vraćaju u svoje sredine u nekoj meri i na neki način. Ali, rekao sam na početku da smatramo da se radi samo o parcijalnim izmenama i da bi ceo sistem trebalo posmatrati u širem kontekstu. Mi se u SVM uvek zalažemo za sistemsko posmatranje problema i iznalaženje rešenja. Svakako je potreban novi zakon o finansiranju lokalne samouprave. Znam da se na tome radi. Znam da su uključeni i predstavnici jedinica lokalnih samouprava. Znam da je uključena i Stalna konferencija gradova i opština. Nadam se da ćemo verovatno u toku sledeće godine dobiti jedan kvalitetan zakon o finansiranju lokalne samouprave i da će na sistemski način biti uređena ova oblast. Sa druge strane, znam da to prvenstveno nije u nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali očekujemo konačno donošenje zakona o finansiranju AP Vojvodine jer ukoliko mi na sistemski način posmatramo finansiranje jedinica lokalne samouprave, onda treba raščistiti šta je prihod Republike i koje su nadležnosti Republike, koje su obaveze Republike, šta su prihodi, izvorni prihodi i ustupljeni prihodi AP Vojvodine i koje su nadležnosti AP Vojvodine i, naravno, treba da postoji srazmera između prihoda, sa jedne, i obaveza ili nadležnosti, sa druge strane. Pored toga treba da postoji i održiv način finansiranja jedinica lokalne samouprave i treba da bude jasno šta se očekuje od jedinica lokalne samouprave, a svoje nadležnosti iz kojih izvora mogu finansirati. Pored ta dva zakona očekujemo zakon o naknadama. O tome je bilo reči još u prošlom mandatu. Nadam se da će u dogledno vreme i taj zakon biti predložen Narodnoj skupštini jer je i to deo sistema. Zaista pokušavamo da na sistemski način sagledavamo čitavu ovu oblast. Malo pre sam govorio o procentima i o tome koliko će pripadati opštinama, gradovima, glavnom gradu, koliko je pripadalo do 2006, koliko je pripadalo od 2006. do 2011. godine, ali znamo da nije sve u procentima. Treba i ovaj problem sagledavati na malo širi način. Mislimo da je ključno pitanje odnos broja zaposlenih, nezaposlenih i penzionera. Ukoliko želimo da mere fiskalne konsolidacije budu što uspešnije, onda ovaj faktor svakako moramo uzimati u obzir, a odnos broja zaposlenih, nezaposlenih i penzionera je više nego negativan po budžet Republike Srbije i na razvoj naše ekonomije. Od 45 opština u AP Vojvodini, pogledao sam te podatke, nisam gledao vezano za čitavu Republiku, ali su podaci, verujem,slični i za čitavu Republiku Srbiju. Znači, na području AP Vojvodine, od 45 opština, samo je u Novom Sadu i Subotici veći broj zaposlenih od broja penzionera. Mislim da je to ključan problem i ključno pitanje, ne samo zbog donošenja ovog zakona ili ovih izmena danas, nego generalno zbog ekonomskog razvoja i prosperiteta naše države, odnosno građana Republike Srbije. Imam tu neke podatke po opštinama i naravno, ne želim o tome da govorim, ne bi da kvarim raspoloženje narodnih poslanika, ali svi mi zajedno znamo i u Vladi i u parlamentu koji je naš zadatak, šta je cilj. Vlada i sprovodi mere i fiskalne konsolidacije i ekonomske u monetarne, i fiskalne politike da se ti podaci poboljšaju, da se poveća zaposlenost, da se povećaju investicije i domaće i inostrane, da se jača svaki vid preduzetništva, a posebno poljoprivrede. Ukoliko će to tako biti, a mi zbog toga podržavamo ovu Vladu, zbog tih mera, zbog tih zajedničkih stremljenja i ciljeva, onda sam siguran da će i ovi pokazatelji u nekoj doglednoj budućnosti biti pozitivniji. Svakako je dobro što je jedan od prioriteta u radu Vlade i poboljšanje zdravstva, obrazovanja, turizma, poljoprivrede i najkraći mogući formulisano modernizacija i stvaranje pristojne zemlje treba da bude naš zajednički cilj, a pošto je to cilj Vlade Republike Srbije mi podržavamo rad Vlade. Spomenuo sam nekoliko zakona koje bi trebalo izmeniti da bismo imali održiv sistem i da bi se ovi ekonomski pokazatelji poboljšali. Želeo bih na kraju svog obraćanja da spomenem još jedan pravni akt u ovom slučaju se ne radi o zakonu nego o uredbi. To je Uredba o utvrđivanju jedinstvene liste razvoja razvijenosti regiona i jedinica lokalne samouprave. Ta Uredba važeća je doneta 2014. godine i mislimo da bi tu uredbu svakako trebalo izmeniti i da bi trebalo utvrditi jasne kriterijume za transfer sredstava nerazvijenim opštinama. Da bi trebalo podsticati ekonomsku aktivnost kako bi se izbegla situacija da se smanjenje prihoda od poreza na zarade koje će se desiti nakon usvajanja ovih izmena, da se to nadomesti povećanjem poreza na imovinu, sa jedne strane, ili nadmetanjem opština da steknu status grada, što moram reći otvoreno što se dešava u poslednje vreme. Naravno nemam ništa protiv da određene opštine postanu gradovi, ali bi to trebalo raditi isto tako na sistematski način i samo ukoliko postoje objektivni uslovi za to. Znači, svakako bi zbog određivanja procenata sufinansiranja sredstava projekata bila važno napraviti viziju ove uredbe, odnosno izmeniti ovu uredbu. Ali, da se vratim na početak i na ovu predloženu izmene zbog svega rečenog mi ćemo u danu za glasanju podržati ove izmene zakona, a nadamo se i dobroj saradnji sa ministarkom i generalno sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu u vezi svih ovih nabrojanih aktivnosti i mnogo toga što nas čeka, što ne spada u ovu grupu nadležnosti, ali spada u nadležnost ministarstva, kao što je na primer izmena Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi gosti i članovi Vlade Republike Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici, prateći medijski nastupe i najave ministarke za državnu upravu i lokalnu samoupravu gospođe Brnabić i najavljenu reformu državne uprave i naročito lokalne samouprave bila sam gotovo sigurna da će moje kolege iz LSV podržati ovaj najavljeni reformski kurs, naročito imajući u vidu da je ministarka u više navrata potencirala princip decentralizacije na kojim će počivati ova najavljena reforma. Verovala sam da se i pohvale koje je ministarka izražavala prema svojoj prethodnici gospođi Kori Udovički, odnose takođe i na najavljenu decentralizaciju iz prethodnog mandata, imajući u vidu da je ministarstvo, odnosno prethodna ministarka ostavila za sobom jedan značajan kapital u vidu preporuka i zaključaka sa jedne dobre konferencije održane 4. marta ove godine u Palati Srbija, pod nazivom „Država po meri građana“ kakvu državu želimo u budućnosti, kada je samo ministarstvo istaklo da u Republici Srbiji i danas značajno dominira državnocentristički pristup. Te su preporuke i zaključci sa ove konferencije bili da poštujući i samu Evropsku povelju o lokalnoj upravi, ali i elementarni princip supsiodioriteta i decentralizacije, a na tim principima treba da počiva i dalje reforma čitavog ovog resora. A onda se desilo ovo. Desilo se da je nama narodnim poslanicima upućen Predlog za izmenu i dopunu Zakona o finansiranju lokalne samouprave koje na moju veliku žalost i mojih kolega iz LSV, osnažio dalju centralizaciju i to u punom kapacitetu. Oduzimajući od lokalnih samouprava najsigurniji poreski prihod, a to je porez na zarade koji pri tom čini između 29 i 45% ukupnih poreskih prihoda svih lokalnih samouprava na teritoriji naše republike. Da stvar bude grđa, pre nekoliko dana, a čuli smo i ministra Vujovića, braneći ovaj interventni zakon, odnosno izmene, zajedno sa ministarkom Brnabić, koji je izgovorio jednu za mene neverovatnu stvar, a to je da će ubuduće se voditi principom nagrađivanja dobrih đaka i kažnjavanja loših đaka. Apsolutno neprimereno za bilo kog ministra i celu Vladu, s obzirom da niti su ministri didakte, niti su izvršni organi opštine i gradova, odnosno predsednici opština i gradonačelnici njihovi đaci da ih kažnjavaju, jer oni time neće kažnjavati samo gradonačelnike i predsednike opština, već sve građane koji žive na teritorijama tih gradova i opština. I oni koji su za te gradonačelnike i predsednike opština glasali i oni koji za njih nisu glasali, i za one koji uopšte nisu glasali i naročito one koji nisu ni stekli pravo glasa, najranjivija su grupa, mislim naravno na najmlađu populaciju. Jer, ovo oduzimanje, ne bih rekla da opštine i gradovi gube, već se njima oduzima, pa i u tom smislu bi bila precizna kada je vokabular u pitanju, nije gubitak nego „otimak“, ako to tako mogu da nazovem, mora negde da se oseti. Bilo da se oduzima jedan ili pet, ili 15% to će se reflektovati na izvorne nadležnosti koje treba da se finansiraju iz izvornih prihoda lokalne samouprave, a to je ono što je najbliže građanima. Dakle, reflektovaće se na zdravstvo, na primarnu zdravstvenu zaštitu, na obrazovanje, na socijalnu zaštitu, na bezbednost, na kulturu, na održavanje ulica, na održavanje putne i ulične infrastrukture, na održavanje pijaće zdrave vode i sve ono što potpada pod osnovne izvorne nadležnosti lokalnih samouprava. Ne bih se složila, ono što je predlagač naveo na strani tri, u delu koji govori o analizi efekata zakona pod tačkom dva, pa je pitanje kakve troškove će primena zakona stvoriti građanima i privredi, a odgovor je primena ovog zakona ne stvara dodatne troškove građanima i privredi. To nije tačno, samo ako hoćemo objektivno stanje i uvid u trenutnu situaciju, veliki broj opština i gradova naročito u Vojvodini odakle dolazim, prevenirajući posledice ove intervencije kroz izmenu zakona još prošle godine kada su mere najavljivane kao drastičnije, počeli da se enormno zadužuju. Zrenjanin se zadužio za gotovo 700 miliona dinara, moje Pančevo se zadužilo za gotovo 900 miliona dinara. To je jedna petina budžeta grada Pančeva. Ti krediti su uzimani da bi se njima obezbedila sredstva upravo za izvorne nadležnosti, za održavanje i krečenje škola, ambulanti, popločavanja ulica, uređenje infrastrukture na teritoriji opština i gradova. Volela bih da sam taj podatak, recimo, čula od ministarke, i nadam se da ćemo u nekom predstojećem periodu doći do podatka kakvo je stanje sa zaduživanjem svih ostalih gradova i opština na teritoriji Republike Srbije u poslednjih godinu dana. Ono što, takođe, držim da ne stoji kao argument jeste uporedni odnos onoga što ste nazvali povećanje poreskih izdvajanja za lokalni nivo, a koji se ogleda kroz povećanje fiskalnog deficita, prostije rečeno, rasipnici i trošadžije na lokalu su doveli do porasta, odnosno povećanja fiskalnog deficita. Ja bih rekla da činjenice stoje malo drugačije i pozvaću se tu na bilten javnih finansija Ministarstva finansija, koje su vredni i pametni ljudi iz Nacionalne koalicije za decentralizaciju saželi u jedno vrlo socioekonomsko istraživanje, koje, koliko znam, našlo je put i do Ministarstva, resornog, u kojem vidimo da je na nivou godišnje konsolidovanih javnih prihoda učešće lokalne samouprave u kontinuiranom padu od 2012. do 2015. godine, i to za gotovo 6%. Znači, mi imamo kontinuirani pad lokalnog učešća, a s druge strane, imamo kontinuirani rast fiskalnog deficita. Logično se nameće pitanje da li su zapravo te trošadžije lokalne trošadžije ili su to centralne trošadžije? Ovo govorim zato što podaci Ministarstva finansija ukazuju da od 10 dinara koji se sakupe na centralnom nivou, devet ostane u 2015. godini na nacionalnom nivou, a samo jedan dinar svim jedinicama lokalne samouprave. U taj jedan dinar potpadaju preko 170 opština i gradova na teritoriji Republike Srbije, uključujući i AP Vojvodinu. Dakle, jedan dinar svi zajedno, s obzirom da je AP Vojvodina u režimu Ministarstva finansija tretirana na nivou lokalne samouprave. Jedan od argumenata koji ste takođe naveli za ovu intervenciju zakonsku glasi da je ovo moderna fiskalna praksa da porezi na zarade dominantno pripadaju centralnom nivou. Kada govorimo o modernoj fiskalnoj praksi, u mojoj negde percepciji, a jeste odnos zemalja članica npr. EU, čijoj zajednici i mi težimo, s obzirom da su najave i očekivanja da se do kraja 2018. godine otvore sva pregovaračka poglavlja, do 2020. godine i zatvore, ali je slika i odnos zemalja EU prema svojim lokalima kompletno drugačija. Najbolji odnos imaju upravo skandinavske zemlje, na koje nas je premijer toliko puta pozivao da treba na njih da se ugledamo, i u tim skandinavskim zemljama je porez na zarade ekskluzivan prihod jedinica lokalne samouprave, a izdvajanja, odnosno odnos nacionalne i lokalne vlasti, odnosno učešća u javnim prihodima je 50:50, odnosno ravnopravan. Druga grupa od velike većine zemalja članica izdvaja za lokal gotovo 30%. Jedine države koje izdvajaju manje od Republike Srbije su Kipar, Malta, Grčka i Irska. Kipar i Malta, možemo ih smatrati državama gradovima. O Grčkoj i njenoj ekonomskoj situaciji ne bih širila, svima je poznata situacija. Irska je za sve prilična nepoznanica, niko ne raspolaže temeljnim podacima kakav je sistem finansiranja lokalne samouprave u Irskoj. Ali, verujem da kada govorimo o modernoj fiskalnoj praksi, govorimo o EU, a s druge strane, podaci ukazuju na nešto potpuno suprotno, kao i ovo naličje argumenata oko rasipnika na lokalnom nivou, a zapravo, bojim se da je stvar obrnuta. Ja ću u tom kontekstu iskoristiti samo jedan podatak, a to je da je dug samo jednog javnog preduzeća EPS-a, porastao duplo za vreme ove vlasti. Naime, od 2008. do 2012. godine bio je konstantno na nivou od 600 miliona evra, a trenutno se približava sumi od 1,2 milijarde evra i samo taj iznos povećanja duga EPS-a premašuje godišnji nivo ukupnih konsolidovanih javnih prihoda na lokalnom nivou. Ono što mi u pratećem štivu predlagača zakona takođe nije bilo dovoljno jasno, jeste i sam proces, odnosno postupanje do ove faze kada se pred nama našao predlog zakona, s obzirom da na strani 4, a pod tačkom 5. govorite o zainteresovanim stranama koje su imale ili nisu imale priliku da se izjasne o zakonu. Pominje se period od 3. do 23. decembra 2015. godine, kada je sprovedena javna rasprava, ali mislim da je tada bio u opticaju drugi predlog zakona, tako da ta javna rasprava se svakako ne odnosi na ovaj predlog zakona. Zatim se navodi da je radi izrade ovog zakona obrazovana radna grupa koju su pored zaposlenih iz Ministarstva finansija činili i predstavnici Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Stalne konferencije gradova i opština, Fiskalnog saveta, Univerziteta u Beogradu. Mi i dalje ne znamo šta je ova radna grupa radila, da li je išta radila, da li je umrla prirodnom smrću, s obzirom da već u sledećem pasusu počinjete sa međutim, s obzirom da je u međuvremenu ugovoren aranžman sa MMF-om ocenjeno je da treba da se pristupi izmeni ovog zakona. Zanima me, a nisam to čula u uvodnom izlaganju predlagača, šta se desilo u međuvremenu od konstituisanja ove radne grupe do aranžmana sa MMF-om? I zanima me kako je moguće da se aranžman sa MMF-omsklapa tako što se računa na podršku narodnih poslanika? Nekako je elementarni red da se bar navede da će se predložiti narodnim poslanicima da se o ovome diskutuje, kao što sam, moram primetiti u više navrata, takođe, uočila manir uglavnom novih ministara, koji uglavnom u prvom licu jednine govore o onome što je posao narodnih poslanika. Usvojićemo zakon, rešićemo to pitanje, pa bar elementarno sad, vokabularno da se ispoštuje ovaj dom i naš posao narodnih poslanika, pa da se kaže – predložićemo narodnim poslanicima da podrže naše predloge zakona. Naravno, pored svega, s obzirom da ja dolazim iz LSV, a pre ovog zakona ili pre bilo kog zakona, idući u susret novoj budžetskoj godini i novom programskom planiranju budžeta, očekivala sam da će se pred nama naći i zakon o finansiranju u nadležnosti AP Vojvodine, s obzirom da, kao što sam rekla, AP Vojvodina je u režimu Ministarstva finansija tretirana kao lokalna samouprava. To je još jedan od razloga zbog kojih LSV neće podržati ovaj zakon, odnosno izmene zakona. Volela bih da zaista sa posvećenom pažnjom predstavnici Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave pogledaju zaključke svojih prethodnika sa ovog značajnog skupa, koji je bio, moram priznati, retkost u odnosu na diskurs države kada govori o lokalnoj samoupravi i kada je ponuđen niz dobrih rešenja od uspostavljanja i fakultativnih nadležnosti pored osnovnih nadležnosti, a nisam primetila da se ovi zaključci nalaze na sajtu Ministarstva, kao što sam, recimo, primetila da je jedino upražnjeno radno mesto u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave više od godinu dana upravo mesto za lice koje treba da bude odgovorno za decentralizaciju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Ana Brnabić. Izvolite.
Prvo, što se tiče nagrađivanja loših đaka ili dobrih đaka, htela bih da kažem, ako razgovaramo sada ovde… Dakle, što se tiče nagrađivanja loših đaka i tj. kažnjavanja loših đaka i nagrađivanja dobrih đaka, mislim da možemo da razgovaramo verbalno da li je to lepo rečeno ili nije lepo rečeno i da li lokalne samouprave treba da se zovu đacima ili ne. Slažem se, verovatno da ne treba, ali mislim da treba gledati suštinu i mislim da oko suštine ne možemo da se sporimo, tako da bih opet više volela da pričamo oko suštine, nego o tome kako je to verbalno neko izrekao. Verujem da ministar finansija verovatno zna više brojeve, nego što zna društvene metode i društveni smer, tako da… Okej, ne bih se izvinjavala u ime ministra finansija, ali mislim da svakako ne možemo da se sporimo oko suštine, a suština je da mi imamo dve grupe lokalnih samouprava. Imamo jednu grupu lokalnih samouprava koje su krenule u svoju profesionalizaciju i racionalizaciju, čak pre nego što je državna uprava krenula u tu profesionalizaciju i racionalizaciju i pre nego što im je državna uprava, odnosno Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave dalo Odluku o maksimalnom broju zaposlenih, koju oni apsolutno poštuju i ima puno lokalnih samouprava koje su ispod te odluke o maksimalnom broju zaposlenih. Isto tako, imamo drugu grupu lokalnih samouprava koje se apsolutno nisu obazirale na tu Odluku o maksimalnom broju zaposlenih i koje se ne obaziru na to da li preko 50% njihovih ukupnih rashoda ide na plate ili ide na kapitalne investicije. Tako da, u tom smislu, mislim da je svrha bila, ja iza te svrhe stojim i apsolutno ću se truditi sa Ministarstvom finansija i sa ministrom Vujovićem da idemo tako da, recimo, i ono što sam pre pomenula, sledeći put idemo u odredbe o tome kako treba da se smanjuju brojevi službenika u lokalnim samoupravama ne idemo linearnim principom zato što nije fer. To je ono o čemu se pričalo, jer smo mi prošle godine, ja sam rekla, mislim da je to bila greška koju ova Vlada, čini mi se, nema problem da prizna i da ispravi sada. Vi ste linearnim principom kaznili lokalne samouprave koje su bile lokalni šampioni u racionalizaciji i koje su poslovale dobro. Ministar Vujović je prihvatio i rekao da ćemo ove godine probati da radimo nekako drugačije. Mislim da je fer i prema tim dobrim lokalnim samoupravama. Da li da ih podelimo u dobre đake, da li da ih nazivamo đacima ili ne? Ne smemo da ih nazivamo đacima. Okej je da razdvojimo da postoje odlične lokalne samouprave i postoje lokalne samouprave koje se potpuno nedomaćinski i neprofesionalno ponašaju prema svom poslu i građanima koji su ih izabrali. U tom smislu, reći ću vam primer Svrljiga za koji kažemo da je dosta siromašna lokalna samouprava, spada u kategoriju devastiranih lokalnih samouprava, koja nema viška zaposlenih, čak suprotno ima 22 manje od propisanog Odlukom o maksimalnom broju zaposlenih. Ima naplatu prihoda preko 95%. Recimo, njima smo prošle godine rekli da 3% moraju da smanje. Znači, o tome pričamo, o tim dobrim lokalnim samoupravama koje su pri tom devastirane i kojima treba da pomognemo. Mislim da se oko toga slažemo. Što se tiče decentralizacije, apsolutno mislim da ne možemo da kažemo da je neko stvarno toliko, srcem i dušom, za decentralizaciju kao ja i Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave. Bilo je i pod ministarkom Kori Udovički i dan danas je. Ja vas u to uveravam. Upravo ovaj princip, kako je promenjen ovaj Nacrt zakona, iz decembra 2015. godine, u stvari govorim u prilog tome da jesmo ozbiljno i duboko za decentralizaciju. Jedna od stvari, opet da se vratim na javnu raspravu, pošto je to sve zajedno, kada je bila javna rasprava, bila je jako široka javna rasprava i ovo je Predlog zakona o kome se dosta polemisalo i u medijima, od strane samih lokalnih samouprava. U decembru 2015. godine je predstavništvo Stalne konferencije gradova i opština tražilo povlačenje Predloga zakona iz procedure usvajanja, i upravo se to desilo. Dakle, lokalne samouprave su se čule, čule su se i usvojile su se njihove primedbe i išlo se da ne idemo na osam milijardi, nego na 4,8 milijardi. Da li je puno? Sigurno je puno, ali da li je 2011. godine bilo puno? Jeste, bilo je sumanuto puno. Idemo na neki princip koji će možda tražiti održivije poslovanje, ali ćemo biti u lokalnim samoupravama da im pomognemo i praksom njihovih kolega u lokalnim samoupravama koje su to uradile. Dakle, novi nacrt, odnosno predlog koji je pred vama je rezultat te široke javne rasprave i kritika na račun prvobitnog Predloga nacrta. Jedna od najvećih kritika je bilo zašto se toliko smanjuje porez na zarade, da ide 50-50. Znači, više nego što je bio 2006. godine, kada je bio 40%. Zašto se ide 50-50? Lokalne samouprave više neće biti motivisane da podstiču lokalni ekonomski razvoj, da se bore za svoja preduzeća, pre svega za svoje preduzetnike i mala i srednja preduzeća. To se usvojilo i rekli smo okej, neće biti 80, biće 74% za opštine, odnosno 77 za gradove, ali samo zato što gradovi imaju više prihoda od poreza na zarade, pa je to u stvari jednako. Ovaj novi predlog je predstavljen javno u prvoj nedelji mandata nove Vlade. Ja sam lično imala sastanak sa predstavnicima 105 lokalnih samouprava u Palati Srbije gde smo predstavili ovo. Tu je bila i Stalna konferencija gradova i opština i Nacionalna alijansa za lokalni ekonomski razvoj NALED koji su organizovali taj skup i na kome smo dobili, ne jednoglasnu podršku za ovaj Predlog nacrta, nismo dobili jednoglasnu podršku, ali smo dobili veliku podršku od lokalnih samouprava za ovaj Predlog nacrta, koje su izrazile jednu otvorenost zato što je Vlada prihvatila komentare. Čini mi se da je ovo Predlog zakona u kome je prihvaćen najveći broj komentara od svih zakona u svim javnim raspravama. On je fundamentalno promenjen. Što se tičedalje decentralizacije i zaključaka sa Konferencije u martu, apsolutno stojimo dalje iza tih zaključaka. Ovo je moralo da se uradi zbog fiskalne konsolidacije i, na kraju krajeva, zbog aranžmana sa MMF-om. Nismo poslušali MMF sa osam milijardi, nego smo smanjili na 4,8. Dakle, napravljen je ozbiljan napor od strane Vlade da se izađe u susret lokalnim samoupravama i da budu do neke mere zadovoljne lokalne samouprave zato što je najveći deo poreza na zarade ostao upravo u lokalnim samoupravama i, sa druge strane, da zadovoljimo MMF koji je, složićete se, svima nama jako važan za ovu državu. Razumem stav stranaka koje su protiv MMF-a, ali mislim da je ovo ozbiljan posao za sve nas zajedno. Mi radimo sa Stalnom konferencijom gradova i opština na strategiji decentralizacije. Mislim da je Stalna konferencija gradova i opština organizacija koja se godinama već bavi i promoviše decentralizacije. Ja sam se sa Stalnom konferencijom gradova i opština, od kada sam postala ministar, sada će biti dva meseca, našla pet puta. Bila sam na radionici Stalne konferencije gradova i opština, bez prisustva medija, da čujem i konsultujem se sa njima šta treba da se uradi da bi podstakli decentralizaciju. Dakle, potpuno smo za to i, još jednom kažem, ovo što je promenjen zakon je način da dokažemo da jesmo. Videćemo u budućem periodu, tako da ostajem otvorena i za kritike ako to nije istina. Imamo velikih problema. Kako nemamo velikih problema? Imate lokalne samouprave koje imaju ogromne diskrepance, a lokalne samouprave u Srbiji treba da pružaju isti broj, isti kvalitet usluga svojim građanima, od Crne Trave koja ima 1.608 stanovnika do Beograda. O tome razgovaramo sa Stalnom konferencijom gradova i opština da vidimo kako da napravimo sistem koji je održiv, koji je finansijski održiv. Kada pričamo o lokalnim samoupravama i još jedan dokaz da je ova Vlada ozbiljno i duboko predana decentralizaciji, „Stalne konferencije gradova i opština“, ja sam zapisala sa tog skupa jednu rečenicu koja je meni stvarno puno značila i biće mi ideja vodilja, a to je da lokalne samouprave ne traže veću darežljivost Republike, nego traže veću predvidivost i zato je zakon 2006. godine bio dobar. Zato što je čak i kada je davao 40% poreza na zarade, transferi su bili takvi da je svaka lokalna samouprava za sebe mogla predvidivo i transparentno da izračuna kakvi će im biti transferi. Tada je bilo najmanje kritika na taj zakon. Dakle, mi pričamo ovde, debatujemo oko 2,3% kumulativnog efekta na budžete lokalnih samouprava, a ono što oni traže je predvidivost i to je ono na čemu ćemo raditi u budućnosti. Predvidivost, isto tako najviše utiče i od poštovanja budžetskog kalendara, što je izuzetno važno, a što se poštujeu poslednje dve godine, što se nije poštovalo ranije. Dakle, lokalne samouprave su živele u potpunoj neizvesnosti. Dakle, predvidivost i poštovanje budžetskog kalendara je nešto što sada radimo i što je važno lokalnim samoupravama, što je „Stalna konferencija gradova i opština“ istakla da je važno. Nisam ja izmislila to. Time bih, u stvari, završila.
Kaže mi predsedavajući da nemate pravo na repliku i poštujem njegovu ocenu. Sledeći govornik, Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo Brnabić, dame i gospodo narodni poslanici, pošao bih od nečeg što ste rekli na samom kraju svog prethodnog obraćanja, da je Vlada duboko predana decentralizaciji. Vi ste nova ministarka i mislim da prvi put učestvujete u ovakvoj raspravi. Ja se sećam poslednje rasprave o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Vođena je 2011. godine. Liberalno-demokratska partija je uložila svoj maksimum, kako se taj zakon ne bi usvojio. Vi danas računate na podršku vaše vladajuće koalicije koju čine većinom stranke koje su glasale za te izmene 2011. godine. To vam kažem ne zbog toga što ne mislim da Vlada treba da bude predana ideji decentralizacije. Ja sumnjam da postoji taj nivo svesti u vladajućoj koaliciji. Vi ste dva meseca ministar i tu nema puno prostora za neku raspravu između mene, kao poslanika opozicione stranke, i vas kao ministarke. Reći ću vam šta je ono što je problem ovog zakona. To je ono o čemu se najmanje govori. To je bio problem i zakona iz 2011. godine. Tada su nam navodno bila puna usta ideja o decentralizaciji, a zapravo se radilo o koalicionoj trgovini po kojoj je neko 2008. godine dobio pravo da kupi svoje biračko telo, tako što će uticati na politiku koja će se voditi u oblasti penzija, a neko na kraju mandata dobije pravo da kupi svoje potencijalno biračko telo na predstojećim izborima, tako što će izmeniti Zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Kakve su posledice? Preko 300 miliona evra godišnje mi smo gubili zbog tog zakona. Pet godina milijardu i 500 miliona evra. Ovo nije tako jednostavna izmena Zakona o finansiranju lokalne samouprave, ovo treba da bude poslednja opomena. Nadam se da će ljudi biti svesni toga koliko su zapravo važne odluke koje se ovde donose. Milijardu i 500 miliona evra je rupa koja je napravljena 2011. godine zato što se jedan dobar zakon promenio da bi mi danas, ne zato što smo predani ideji decentralizacije, nego zato što ne možemo finansijski da konsolidujemo zemlju bez podrške MMF-a, menjali Zakon o finansiranju lokalne samouprave. To je suština. Ovaj zakon neće doneti neki novi koncept prava i obaveza lokalnoj samoupravi, neće učiniti angažovanijom lokalnu samoupravu, neće stvoriti pretpostavke da se loši đaci, kako god da ih nazovemo, nemam ništa protiv toga, da oni odu u drugi plan, a da se pojave neki koji su konkurentniji, sposobniji, korisniji za zajednicu, naprotiv. Kakvi su efekti petogodišnje primene ovog zakona, rast – zarada 42%, pad kapitalnih investicija 30%, rast troškova roba i usluga, to su kabineti, automobili, reprezentacije za 50%. Gde je osnovni problem gospođo ministarko u vašem zakonu? Menjaju se dva člana. Sami ste rekli da je onaj iz 2006. bio bolji, zato što je bio predvidiv. Zašto nemamo tu vrstu predvidivosti i u ovom izmenjenom zakonu? Zašto se nije Vlada posvetila pitanju kriterijuma koji će presudno uticati na transfer budžetskih sredstava ka lokalnim samoupravama? Ranije su oni bili poznati, površina opštine, broj stanovnika, broj đaka, da ne ulazim sada u te detalje. Zbog suštinske uloge tog zakona, 2011. godine oni su morali biti pomereni u stranu kako bi onaj ko raspolaže novcem diskreciono mogao da uradi ono zbog čega se taj zakon donosi. Ja ću čuvati vašu koaliciju, vi meni omogućite da mogu da preživim predstojeće izbore. Ko će platiti milijardu i 500 miliona evra za pet godina, ne znam. Sada nema tih kriterijuma. Zadržali smo taj princip da će nečije diskreciono pravo u odlučivanju ko je dobar đak a ko je loš đak presudno uticati na sudbinu lokalne samouprave kroz transfer sredstava koja opštinama i gradovima pripadaju. Može i to da bude princip, da neko izađe i kaže – teško je vreme. I tada smo govorili 2011. godine da kriza i centralizacija ne idu zajedno, da sve zemlje koje su bile pogođene finansijskom krizom 2008. godine prvo su počele da štede kroz decentralizaciju. To je bio slučaj i u Francuskoj, u Grčkoj, u Italiji, u svim zemljama koje su imale širok sistem decentralizacije, prvo se tu seklo. U redu, onda neko treba da se pojavi i da kaže – ja sam ministar finansija, od mene i od moje procene će zavisiti nivo sredstava koji će dobiti dobar Svrljig ili loš, da ne pominjem sada neku drugu opštinu zato što je sada takvo vreme. Onda mi kao poslanici treba da odlučimo da li ćemo ukazati to poverenje ili ne. Ovako mi se čini da je Vlada u svojim formalnim namerama zapravo neiskrena. Sami govorite o tome da nisu bog zna kakve uštede, da se ne dolazi do njih kroz izmene ovog zakona. Svaki evro je značajan, ali postoje segmenti našeg života koji takođe traže neke rezove i promene i čini mi se da je Vlada krenula linijom manjeg otpora. To je ono što je loše. Drugo veoma važno, vaše inicijative su kontradiktorne, sa jedne strane Vlada želi da finansijski relaksira privredu, govori se da se razmatra politika smanjenja poreskih opterećenja, pa se onda razgovara o eventualnom podizanju neoporezivog dela zarada. Vodi se jedan dijalog sa privredom, sa druge strane drugi dijalog se vodi sa lokalnom samoupravom. Porez zarade nije najstabilniji finansijski osnov za razvoj lokalne samouprave, a fundamentalni preduslov moderno organizovane države jeste efikasna lokalna samouprava. Znači, mi zadržavamo taj koncept koji ne može da nas dovede do cilja koji pred sebe postavljamo. Na kraju jedno logično pitanje, gde će ljudi osetiti efekte tog zakona? Kako će se to videti u našem svakodnevnom životu? Ne govorimo o meni, Novom Beogradu ili nama ovde, ali svi se bavimo politikom i u prirodi našeg posla je da putujemo. Svi vrlo dobro znamo kakva nam je zemlja, čekajte ako neko ostaje bez tih 4,8 milijardi, da li će se taj minus osetiti na platama, da li će se osetiti na troškovima usluga i kupovini robe koja prati rad lokalne samouprave ili će se osetiti na kapitalnim ulaganjima, odnosno investicijama? Gde je garancija da to neće dodatno pritisak vršiti na onu veoma važnu ulogu lokalne samouprave, koju nije odgovorila ne zato što ne želi, nego zato što nema sredstava, to su te kapitalne investicije? Kako ćemo sve to kontrolisati? To nije lako uraditi u svojoj firmi, a ne u državi koja je ovakva, ali tu državu želimo da menjamo. Koleginica iz Lige vam je pomenula Zakon o finansiranju AP Vojvodine. Deset budžeta smo usvojili, uz obaranje ruke na temi Zakona o finansiranju lokalne samouprave, i isto tako, deset budžeta, obarajući ruku, na temi finansiranja AP Vojvodine. Dok se ne uspostave ti elementarni preduslovi, nećemo moći da ostvarimo te ciljeve, koje nam nije nametnuo MMF, nego, nama je očigledno lakše da to kaže MMF umesto nas samih. Napravljena je velika greška 2011. godine. O tome sada treba da se govori. Ne sa željom da se u nekoga upire prstom, nemam nameru da sada vodim ratove sa Dinkićem ili sa tom strankom koja više ne postoji, ali, tada nije bilo svesti u političkom životu zemlje o značaju lokalne samouprave. Ja mislim da je nema ni danas. Taj večiti dualizam – šta je jače, republika ili lokal, takođe je veoma prisutan. Republička Vlada pregovara sa MMF-om, a račun za to ispostavlja lokalnoj samoupravi. Iz pozicije lokalne samouprave je vrlo jasno kakav je međusoban odnos snaga i to je ono što se mora menjati. Ako treba neko da se žrtvuje, a ljudi se već žrtvuju, ako treba da se steže kaiš, onda hajde o tome otvoreno da se razgovara. Nema kriterijuma za transfer sredstava zato što ne možemo da predvidimo sve ono što nam stoji na putu. Ministar preuzima odgovornost, pa ako nešto bude pogrešno, ministar će snositi političke konsekvence za tako nešto, a oni koji iza njega stanu, takođe. Za ono što se desilo 2011. godine niko nije u političkom smislu odgovarao, niko. Većina vladajuće koalicije čine stranke koje su tada glasale za taj zakon i to je ono što je loše. Samo ću reći zašto je to greška. Ovaj zakon na neki način morate da oročite. Ovo ne može da čeka, efikasan zakon o finansiranju lokalne samouprave ne može da čeka nekih novih pet godina. Teorijske šanse nema za tako nešto. Ako je ovo jedna ad hok inicijativa da se nešto bajpasuje, ako je to neki krizni menadžment, hajde tako nešto da se kaže i da vidimo kada će se usvojiti zakon koji će stvoriti preduslove za efikasnu lokalnu samoupravu, gradove i opštine koje će moći da odgovore onim obavezama koje imaju prema ljudima. Iz tih razloga ne možemo da glasamo za zakon. Da ne bih bio licemeran, radije bih podržao inicijativu koja je bila u startu, a to je osam milijardi, zbog toga što i ovako i onako to je veliki pritisak na lokal, ali makar bi relaksiralo stanje na drugoj poziciji više nego što je to slučaj u ovom trenutku. Najgora su polovična rešenja. Moj utisak je da sa jedne strane lokal koji je pod velikim pritiskom, da se išlo na uvažavanje njegove argumentacije, a sa druge strane postoji ta rupa koja ništa ne može tek tako da zakrpi. Da je tu napravljen kompromis, nisam siguran da je taj kompromis ispravan.
Hvala. Ministre, izvolite.
Prvo, teško da mogu šta puno da vam zamerim u izlaganju. U većini stvari se slažem sa vama, najiskrenije. Da li je rešenje prilično, rekla sam juče na Odboru, ne znam da li je okej i sa te simantičke strane, da ponovim, ad hok? Najiskrenije – jeste, zato što smo imali drugo jedno rešenje koje je bilo potpuno neprihvatljivo. Kažete da je možda bilo bolje ono prvo sa osam milijardi. Možda je bilo bolje. Ne znam u ovom trenutku. Ugrozili bi potpuno održivost nekih lokalnih samouprava. Mogli bi da sednemo odmah da pišemo neki novi zakon o teritorijalnoj organizaciji Srbije. Nisam za to u ovom trenutku. Izašli smo, bili smo pritisnuti vremenom, istina je, zbog MMF i mislim da to svi znaju. Mislim da se o tome pričalo i u medijima. Mislim da sam i ja to rekla. Izašli smo u susret koliko je moglo i lokalnim samoupravama i njihovim komentarima i opet insistirali na tome da imaju motivaciju za lokalni ekonomski razvoj, da imaju motivaciju da podrže svoja mala i srednja preduzeća. Ne pričam namerno o investitorima, zato što – koja je verovatnoća da će u neku od najmanjih lokalnih samouprava upravo baš doći veliki strani investitor? To nije nešto na šta treba da idemo u svim lokalnim samoupravama. Upravo pričam da oni treba da podrže svoje preduzetnike i svoja mala i srednja preduzeća, zato što svako novootvoreno radno mesto ide direktno u njihov budžet. Okej, ne više od 80%, ali 74% ili 77%, tako da je to bio smisao toga. Što se tiče toga da je svaki evro važan, apsolutno je svaki evro važan i zato se i išlo na to da siromašne opštine najmanje izgube. Imamo Bojnik sa 0,9%, Crna Trava sa 0,5% razlike u budžetu, Malo Crniće 0,9%, Trgovište 0,9%, Žabari 0,9%. Vodilo se računa da nađemo neki mehanizam da ti ljudi nastave da rade dok ne vidimo da li je, kako bih rekla, teška je situacija u lokalnim samoupravama, apsolutno je teška i Ministarstvo pre mene, ruku na srce, se više bavilo, zato što je u tom trenutku bio gorući problem, racionalizacijom državne uprave. Taj posao je urađen dobro. Dalje ćemo se baviti lokalnom samoupravom zato što je državna uprava prilično racionalizovana. Postignuti su ti brojevi ili smo svakako na pravom putu. Ići ćemo sada u obuku ili profesionalizaciju državne službe što više možemo. Što se tiče lokalne samouprave, imali smo sve te godine o kojima i vi govorite, slažem se sa vama, ali smo imali politiku gde ste prenosili sredstva bez da ste prenosili nadležnosti ili ste prenosili nadležnosti bez da ste prenosili sredstva i ta dva nikada nisu išla zajedno, a moraju da idu zajedno. Zato treba da sednemo i kao ministarstvo se dosta oslanja na Stalnu konferenciju gradova i opština i, naravno, na kolege iz Vlade, Ministarstvo finansija, i da pogledamo šta treba uraditi. Decentralizovani su i primarna zdravstvena zaštita i primarno obrazovanje. Da li su neke opštine mogle to da ponesu? Neke jesu, neke nisu. Imamo problem duga apotekarskih ustanova koje, isto tako, moramo da rešavamo. Dakle, nije se išlo sistematski u lokalnu samoupravu, reformu lokalne samouprave i zato sam rekla da je ovo jedno prelazno rešenje, da idemo i zbog Zakona o taksama i zbog Zakona o naknadama, koji će svakako ponovo praviti neka pomeranja u budžetima lokalnih samouprava i zbog Zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnim samoupravama, gde ćemo videti da uvedemo principe saradnje među lokalnim samoupravama, da one mogu da dele neke resurse zato što nije svakoj lokalnoj samoupravi potreban sportski inspektor, tako da mogu da dele resurse. Da vidimo, isto tako, koja je uloga okruga, koja je uloga mesnih zajednica i sa tim zakonom i strategijom decentralizacije da probamo jednom da zaokružimo i taj okvir,pa da onda nastavimo dalje. Pored ovoga se ne bih složila da opštine nemaju sredstva za investiciona ulaganja i trudim se nekako tokom ove rasprave da vam dajem primere kako to može, ali ne primere iz EU, ne primere iz nekih drugih zemalja, već primere iz Srbije i naših lokalnih samouprava. Nova Varoš, za poslednje tri godine jednu trećinu budžeta je izdvajala za kapitalne rashode. U 2015. godini opština je izdvojila 39,6% za investicije. Može, ali samo treba da učimo jedni od drugih i da učimo od tih dobrih lokalnih samouprava. Što se tiče kompenzacionih mera, to je jedna stvar, da li će to uticati, kako se to neće odraziti na troškove građana i privrede… Postoji jedna stvar o kojoj isto tako nismo pričali ovde, a koja jeste svakako kompenzaciona mera, a to je da je minimalna zarada povećana sa 121 na 130 dinara i da je postignut dogovor u okviru Socijalno-ekonomskog saveta. Dakle, sa 121 na 130 dinara će svakako biti kompenzaciona mera, zato što je to porez na zarade, jel tako, od neke veće zarade, a u tim, nažalost, najlošijim, najslabijim, ne najslabijim, one su često jake, ali najsiromašnijim lokalnim samoupravama će to biti i te kako važno. Imamo primer šta se dešava kada imate centralizovane javne nabavke, primer Beograda. To je prva lokalna samouprava u Srbiji koja je organizovala centralizovanu službu javnih nabavki i za protekle dve godine ostvarena je ukupna ušteda od 1,2 milijarde dinara samo za centralizovane javne nabavke. Do 2013. godine skoro 40% javnih nabavki u gradu Beogradu je rađeno i završavano kroz pregovarački postupak. Trenutno je 3% kroz pregovarački postupak. Hajde da vidimo sa drugim lokalnim samoupravama - da li možemo da imamo centralizovane javne nabavke i da imamo uštede? Rekla sam – porez na imovinu. Nažalost, porez na imovinu kada je prebačen sa republičkog na lokalni nivo, za šta i dan danas mislim da je bila jako dobra odluka, prebačen je zato što je Republika u stvari shvatila da nema dovoljno kapaciteta da sa lokala ažurira baze podataka i da skuplja to. Lokalne samouprave to nisu htele da rade za Republiku zato što to nije njihov sopstveni prihod, tako da je odlučeno da se to prebaci na lokalne samouprave i da stopostotno tog prihoda ide lokalnim samoupravama. Nije puno opština koje su ažurirale baze podataka i koje su time svoj budžet povećale zato što su imale ažurirane baze podataka i povećale obuhvat naplate poreza na imovinu. Imam primer projekta opštinski i ekonomski razvoj u istočnoj Srbiji, koji je sproveden uz pomoć GIZ-a nemačkog, za devet lokalnih samouprava Golubac, Boljevac, Soko Banja, Majdanpek, Veliko Gradište, Kladovo, Knjaževac, Negotin i Zaječar, gde su oni uz podršku GIZ-a angažovali popisivače sa evidencije nacionalne službe za zapošljavanje radi prikupljanja podataka sa terena. Imamo recimo primer opštine Majdanpek koja je kroz ovaj projekat prikupila više od 1.400 poreskih prijava, od toga skoro 20% za nepokretnosti koje uopšte nisu bile evidentirane i 20 do 30% prijava se odnosi na nepokretnosti sa novoevidentiranim površinama ili ažuriranim podacima o poreskim obveznikom. Ukupno u ovih devet lokalnih samouprava povećanje ukupnog broja nepokretnosti je bilo 26%. Ako pričamo o tome da će ovo da se kompenzuje tako što će se povećati neka lokalna taksa ili neka lokalna naknada ili što će se povećati porez na imovinu za građane, kažem vam da će to neke lokalne samouprave da urade zato što su to radili kada se ništa nije menjalo, ali ono što mi treba da promenimo i što treba sad da radimo je da promovišemo malo više te pozitivne primere i da se fokusiramo da ovi koji nemaju tako profesionalni menadžment lokalnih samouprava, vidimo da ovakve primere i oni primene. Duboko verujem da tu postoji prostora da se mi svi zajedno utegnemo i da imamo bolje rezultate. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Uvažena predsednice, poštovana ministarko sa timom, dame i gospodo narodni poslanici, ono što je Socijaldemokratskoj partiji Srbije najbitnije da, kada je u pitanju Predlog izmena i dopuna Zakona o finansiranju lokalnih samouprava, da je bilo široke javne rasprave i da je nova ministarka vodila jedan ozbiljan, intenzivan dijalog sa predstavnicima lokalnih samouprava. Koliko znamo, bilo ih je 105. Jeste da nije došlo do potpunog konsenzusa, ali u svakom slučaju se usaglasilo puno toga, puno sugestija, puno komentara onih, dakle, čija se sudbina rešava u narednom periodu kada je u pitanju implementacija ovog zakonskog rešenja. Ono što je isto tako bitno je da se ovaj dijalog vodio sa reprezentativnim predstavnicima jedinica lokalnih samouprava, dakle sa stalnom konferencijom gradova i opština i sa nacionalnom alijansom za lokalno ekonomski razvoj, što u svakom slučaju predstavlja jedan reprezentativni nivo dogovora oko kojeg možemo da razgovaramo u smislu da zakonsko rešenje je mnogo bolje nego ovo prethodno, ali prihvatamo tu tezu da ono nije konačno, da je u svakom slučaju privremeno i da može doći do mnogo, mnogo boljeg rešenja. U tom smislu bih se i složio sa kolegom Jovanovićem. Kada sveobuhvatno pogledate na ono što samo ministarstvo planira kada su u pitanju zakonski predlozi, govori se o tome da će se raditi na novim predlozima zakona o taksama, novom predlogu zakona o naknadama i zakonu o lokalnim samoupravama i ono što je kapa svega toga, dakle zakon o decentralizaciji, tako da sam siguran u to da ćemo u narednom periodu od nekoliko meseci imati uz jedan stvarno holistički pristup najbolja moguća zakonska rešenja koja će uticati na to da nastavimo sa fiskalnom konsolidacijom, ali da ovu promenu pristupa koju ministarstvo i ministarka vrši kada je u pitanju odnos same centralne vlasti ka lokalu, ali i pokušaj da motivišemo lokalne samouprave i njihove rukovodioce da i oni promene odnos prema radu, prema funkcionisanju, prema stvaranju, kako čvrste tako i meke, infrastrukture i, ono što je najbitnije, što je fokus same države i samog ministarstva takav da će se i te kako voditi računa o kapitalnim ulaganjima. Neko je malopre pomenuo da je efekat zakona iz 2011. godine takav da su kapitalna ulaganja opala za nekih 30%, a da su izdvajanja za plate povećana za 42%, što je nedopustivo i što jasno govori o tome da pristup rada lokalnih samouprava i pristup funkcionisanju mora da bude mnogo drugačiji i da ne može da se samo čeka od centralnih vlasti i da se pregovara i razgovara koliki će nivo transfera biti. Ima mnogo aspekata i mogućnosti za delovanje, počevši od stvaranja infrastrukture za privlačenje novih investicija. Tamo gde nije moguće privući velike strane investitore, moguće je razvijati preduzetništvo, moguće je davati podsticaje i raditi sa mikro, malim i srednjim preduzećima i potpuno promeniti svest u funkcionisanju takvih lokalnih samouprava. Kao što ste rekli, mogu da prihvatim taj termin loših i dobrih đaka, ima opština koje su zadužene čak tri budžeta, ima onih jedinica lokalne samouprave koje već nekoliko godina iskazuju suficit, što je isto tako jedan pokazatelj da postoji dosta neznanja i da imamo nedostatak ideja, kada su u pitanju te jedinice lokalne samouprave, u okviru apliciranja za projekte, ne samo kod naše države i centralne vlasti, nego i za projekte kod kojih se može aplicirati kada su u pitanju evropski fondovi i mnogi drugi fondovi. Samo ću vas podsetiti na činjenicu da samo iz evropskih fondova tokom jedne godine imamo preko 200 miliona evra koje su na raspolaganju našoj državi. Naravno, ovde ne govorim o lokalnim samoupravama, ali jedan deo može da se koristi za podizanje njihovog kapaciteta. Govorim o USAID, o tome niko ne govori. Od 2003. godine do danas preko jedne milijarde dolara, znači ima mogućnosti, kao što ste rekli, ima novca, ali nam fali u svakom slučaju jedan novi pristup, edukacija, nove ideje i definisanje toga da mi ne možemo da očekujemo da država, odnosno lokalne samouprave da očekuju da država da novac, ako i sama lokalna samouprava svojski ne podržava određene aktivnosti. Citiraću ono što je prošle nedelje rekao ministar turizma, trgovine i telekomunikacija i poruka jasna lokalnim samoupravama: „Ako je vaše ulaganje u turizam nula, onda će ulaganje države u turizam biti nula“. Znači, da bi se podržao neki projekat, da bi se podržale određene aktivnosti i definisanje razvoja određenih privrednih grana i razvoja lokalnih samouprava moramo voditi računa o tome da imamo jasne ideje i, dali ste vi dobre primere, jedan dobar deo ulaganja ide upravo u kapitalna ulaganja. Ono što je jako, jako važno, to je borba protiv sive ekonomije i to je borba za bolju naplatu poreza, uz to što se u potpunosti, ministarka, slažem sa vama da je moguće napraviti i veći obuhvat kada je u pitanju naplata poreza na imovinu. Zašto samo pominjati skandinavske države i države EU? Zašto da ne pominjemo SAD? Kako se tamo lokalna samouprava finansira? Iz poreza na imovinu. Naravno, mi ne možemo primeniti to, ako što ne možemo da primenimo u potpunosti praksu država koje su mnogo modernije i mnogo kao društva razvijenije od nas, ne samo u tom ekonomskom smislu, ali možemo da nađemo svoj model pristupa odnosa između centralne vlasti i jedinica lokalne samouprave i definisanja jedne konkurencije između jedinica lokalnih samouprava, ali ne u tome ko će koliko da traži više od centralne vlasti novca, nego u tome ko će više da privuče investicija, ko će više da se izbori da stvori infrastrukture obrazovnih institucija, institucija socijalne zaštite, sve ono što ide naravno uz jedan lokalno ekonomski razvoj i što je naravno važno za razvoj lokala, a samim tim za razvoj i cele naše države. Takođe, ono što je jako bitno da se uspostavi taj sistem ako se transferiše novac, kao što je to urađeno 2011. godine, da se naravno uz to transferišu i nadležnosti i da, kao što se nadam da će to biti kada bude donesen novi zakon i predložen novi zakon o naknadama, da se definiše ko šta radi za određenu naknadu koju jedan privrednik treba da plati kada je plaća, ili određenu taksu, koliko to košta i kakav on benefit od toga ima. Za sada imamo u tom domenu situaciju koja je još uvek nesređena i ja se nadam da ovim najavama, dakle, ovo što ste rekli da radite intenzivno na donošenju tih novih zakona, a siguran sam, radili smo više godina zajednički na tome, da umanjimo taj broj parafiskalnih nameta i da se u tom domenu sredi situacija, da će doći do toga u punom kapacitetu i to na korist naših privrednika, i to na korist najviše domaćih malih i srednjih preduzeća, ali i na korist velikih investitora. Da ne iznosim sada tabele i da ne dolazimo u situaciju da kada zahvali novca, onda se oporezuje ili se uvodi neka nova naknada, ili se udesetostruči od proseka za nekog ko dobro radi, ko dobro posluje, ko zapošljava ljude, zato što je manse takav da on ima novca i da od njega treba uzeti. Ne, njega treba podržati, njemu treba dati olakšice. Zato što će taj, ako dobro radi, pogotovo oni investitori koji imaju investicije sa novim tehnologijama, koji imaju taj tzv. prelivajući efekat, koji nam donose nove tehnologije, novi sistem i model menadžmenta, njih treba podsticati, a malo manje one koji se zasnivaju na radnoj intenzivnosti, sa kojima svako malo imamo problema. Ono sa čime bih završio je jako bitno, a to su kompenzacione mere koje ste malopre pominjali. To znači da ako jedinice lokalne samouprave imaju određene ideje kada su u pitanju kapitalni projekti, kapitalna ulaganja, da će država to u skladu sa njenim mogućnostima podržati. U svakom slučaju, svako, svaka jedinica lokalne samouprave može da računa na podršku države i da ima možda i mnogo više kroz ove kompenzacione mere, nego da dobije čist transfer. To je dobro zbog toga što će se promeniti konačno pristup, što će se stvoriti jedna konkurencija između samih lokalnih samouprava koje će se svakodnevno utrkivati da razviju svoju opštinu ili svoj grad, koje će se utrkivati da razviju preduzetništvo i utrkivati za svakog investitora, bilo da je on domaći ili strani. Mislim da je to ključni aspekt ovog vašeg predloga zakona. Naravno, u danu za glasanje poslanici Socijaldemokratske partije Srbije će glasati za ovaj zakon, uz naravno punu podršku vama kao, slobodno mogu da kažem, reformatoru kojem želimo da što pre izvede ono što je zacrtao i što radi već nekoliko godina, kako u civilnom sektoru koji je vodila i u određenim organizacijama javnog privatnog partnerstva, tako sada i sa ove druge strane, ali naravno u saradnji sa parlamentom i drugim partnerima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Šulkić.
Hvala. Gospođo predsednice, gospođo ministarka, uvažene kolege narodni poslanici, danas smo u prilici da razmatramo Zakon o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, koji je u primeni od 2007. godine. Želim na početku da kažem da je ovo prvenac u ovom skupštinskom sazivu, dakle, nakon konstituisanja Skupštine i nakon izbora Vlade, prvi zakonski projekat koji razmatramo i, kako je u obrazloženju rečeno, kako ste i vi u obrazlaganju govorili, prva takozvana budžetska preraspodela u ovom skupštinskom sazivu. On je sa stanovišta pozicija, odnosno sa pozicija lokalnih samouprava restriktivan i kao takav nije ohrabrujuća najava budućih zakonskih projekata. Što se tiče postojećeg zakona, odnosno važećeg Zakona o finansiranju, koji je u primeni od 2007. godine, govorim naravno i o svim izmenama koje su u međuvremenu bile, koji je predviđao 80% lokalnim samoupravama, a 70% gradu s jedne strane, a s druge strane Republici 20 i 30% za područje grada Beograda. Razlozi za njegovo donošenje, a govorim iz pozicije nekoga ko je skoro 12 godina bio predsednik opštine u Velikoj Plani i savremenik sam, da kažem, donošenja zakona i svih tih zbivanja, to je bio motivacioni jedan zakon za lokalne samouprave koji je podsticao takmičarski, a rekao bih i preduzetnički duh lokalnih samouprava, što je svakako potrebno produbljivati i podsticati i dalje. Opštine su na taj način bile motivisane da planiraju razvoj, bile su motivisane da ulažu u infrastrukturu i na taj način direktno da doprinose i podstiču lokalni ekonomski razvoj. Tako je, na primer, Velika Plana ranijih godina, rekao bih dobrim uslugama i dobrim uslovima koje je pružila investitorima, kako domaćim, tako i stranim, bez subvencije države za otvaranje radnih mesta, zaista ostvarila značajne efekte i poboljšanje u budžetu kada je u pitanju ovaj budžetski prihod. Dakle, udeo u porezu na zarade. Sada sa ovim zakonom na neki način efekte koji su ostvareni u Velikoj Plani, dakle, država vrši zahvat u efekte koje je opština, da tako kažem, na neki način sama ostvarila. Ovi efekti ove fiskalne decentralizacije mislim da su bili odlični, kako za opštine, tako i za državu, a pre svega za građane. Česte izmene Zakona o finansiranju lokalnih samouprava o kojima se govori, a na kraju krajeva i vi govorite da će tu biti nekih izmena, da li kroz formu izmena zakona ili će se donositi novi, zaista ni vi niste dovoljno jasni, ali mislim da u ovom trenutku nije ni moguće to predvideti. U svakom slučaju, to predstavlja jedan udar na lokalne finansije i izvor jedne nesigurnosti i nestabilnosti. Na kraju krajeva, o tome ste i vi govorili. S jedne strane na same lokalne samouprave, a s druge strane rekao bih za poslovnu klijentelu kada su u pitanju razvojni projekti. Možda će neko postaviti pitanje - zašto je to toliko izvor nesigurnosti i nestabilnosti za lokalne samouprave? Vi dobro znate, barem je vama jasno da je za planiranje održivog lokalnog ekonomskog razvoja potrebno minimum pet godina i više, dakle, ne možete ništa kraće planirati, a da je za pet godina potrebno za donošenje krovne planske dokumentacije, mislim na prostorni plan, na plan generalne regulacije i ostale planove nižeg reda do dve godine, da je za izradu tehničke dokumentacije i dobijanje dozvola do godinu dana, da je za budžetiranje javne nabavke takođe do godinu dana. Naravno, neko vreme je potrebno i za samu realizaciju projekta. U takvim uslovima, kada za nekoliko godina opštine isplaniraju svoj razvoj i kada računaju na ta sredstva, zaista, složićete se sa mnom, to predstavlja na neki način, u najmanju ruku izaziva jednu kolebljivost. Smatram da štete nije bilo ni za koga, niti je ovaj sistem ugrožavao makroekonomsku stabilnost, jer u okolnostima u kojima je on donošen i planiran nije bio od presudnog značaja, a čini mi se da nije bio ni prepreka za makroekonomsku stabilnost. S druge strane, ja i vas razumem, vi zastupate jedan resor u Vladi, lokalnu samoupravu i, naravno, u sklopu sveukupne Vladine politike na obezbeđivanju makroekonomske stabilnosti vi imate, kako bih rekao, obavezu, zaduženja da u jednoj oblasti uredite da ona bude kompatibilna sa politikom Vlade. Međutim, ne bih rekao, ali od vas ne tražim odgovor na to, naravno, ne bih rekao da se u drugim oblastima i u drugim resorima, možda ne toliko koliko vi činite napora, vrši uštede i da se vrši racionalizacija kako bi se i na drugim mestima dao doprinos makroekonomskoj stabilnosti naše države. S druge strane, pomenuo bih da ova vlast u prethodnom mandatu, pa i ranije od 2012. godine, ovaj zakon primenjuje gotovo koliko i one vlasti koje su ga donosile. Dakle, govorim posebno u odnosu na ovu izmenu iz 2011. godine, o kojoj govorite da je bila kobna po makroekonomsku stabilnost. Mislim da sada svođenje pitanja opstanka ili očuvanja makroekonomske stabilnosti, ili održivog deficita o kojem se govori sa svega rekao bih 4,8 milijardi dinara, zaista ne deluje uverljivo. Što se tiče izmena zakona, upotrebiću jednu metaforu, da mi ne zamerite, smatram da ovo predstavlja još jednu u nizu podšišavanja lokalnih finansija. Dakle, posle smanjenja opšte stope sa 12% na 10%, zatim ukidanja nekih lokalnih naknada, pa rekao bih i administriranja u politici kontrole cena komunalnih usluga, dakle, potrebno je da postoji određeni nadzor, ali ima slučajeva, i sam sam bio u prilici da se suočavam sa takvim uslovima, gde se uslovljavaju lokalne samouprave u politici lokalnih komunalnih cena da onda prosto ne možete sa ograničenjima da podmirite troškove pružanja komunalne usluge. Zašto? Zato što se to sve posmatra globalno. Vi nagoveštavate da će se detaljnije razmatrati, da će se lokalne samouprave možda i kategorizovati na neki način prema trenutnom stanju likvidnosti i da će se mere odmeravati prema stanju u tim kategorijama. Mene zaista čudi u određenoj meri da vi, kao neko ko se više godina bavi lokalnim samoupravama, i rekao bih, nije ništa uvredljivo, u očima ljudi ste predstavljali svojevrsnog sindikalistu lokalnih samouprava u nekom ranijem periodu i pretpostavljam da ste i tada vodili računa i obazirali se na makroekonomsku stabilnost, koja je pak važna za održiv razvoj lokalnih samouprava i da tada niste upozoravali, ja bar nisam to uočavao, kao predsednik opštine, niste upozoravali centralne vlasti da treba da reformišu, kako bih rekao, ovaj sistem raspodele sredstava, odnosno prihoda od poreza na zarade na ovakav način ili možda na neki drugačiji, ne zato da biste brinuli o državnoj kasi, već zato što ste brinuli o lokalnim samoupravama. Smatram da ste vi dobro upućeni u stanje lokalnih samouprava jer zaista za samo nekoliko meseci očigledno je da se nešto u okolnostima, dakle, ne govorim o vašim uverenjima, ona su vaša, ali nešto u okolnostima je toliko promenljivo da baš vi sa tih pozicija sada zastupate i branite na ovakav način i verujem da to radite sa uverenjem – izmenu ovog zakona. Dalje, rekao bih da to vi niste činili danas, ali od strane predstavnika vlasti je u pripremi, kako bih rekao, ovog zakona i u toj nekoj svojevrsnoj javnoj debati, pa to se danas moglo čuti i od nekih narodnih poslanika, da se potcenjuje smanjenje prihoda lokalnim samoupravama jer tobože nije onoliko koliko treba i sami ste navodili primer sa kraja prošle godine kada je trebalo da bude osam milijardi, pa onda treba da budemo zadovoljni zato što nije toliko ili pak, s druge strane, ponavljam sve ono što ste vi rekli, nije onoliko koliko je tražio MMF, iz razloga, naravno, o kojima ću nešto kasnije govoriti. I u vezi sa tim se govori da je to simbolično umanjenje. Pa, izvinite, ako je to simbolično umanjenje za lokalne samouprave, onda je taj simbol u iznosu od 4,8 milijardi daleko manji simbol za državni budžet nego što je za lokalne samouprave. Mislim, to je u našem društvu već možda dugi niz godina već viđeni model, da se kao i kod smanjenja plata i penzija da je smanjenju prethodilo, ja bih tako rekao, raspirivanje jednog straha ili jedne psihoze da možda možemo ostati bez svega i da onda treba da budemo zadovoljni ako ostanemo sa 10% umanjenja, govorim o smanjenju plata i penzija. Takođe, i kod poskupljenja struje MMF traži 7%, mi povećamo 3% i negde, znači, uvek tu plivamo na tom zadovoljstvu da smo uspeli da izigramo na neki način argumentima, pretpostavljam, MMF. Smatram da je u takvoj atmosferi i otvoren taj dijalog o kojem govorite sa lokalnim samoupravama, da ukoliko lokalne samouprave, vi ste vodili dijalog, vi ste razgovarali sa predstavnicima stranih konferencija grada, vi ste razgovarali sa predstavnicima lokalnih samouprava, predsednicima i drugim funkcionerima, ali u nekoj atmosferi ste razgovarali, ja ne kažem da ste je vi kreirali lično, ali ona postoji i jednostavno ne možemo da zanemarimo takvu okolnost. Osnovni razlog, govorim o obrazloženju za predložene izmene zakona, imali ste u obzir, čini mi se, državnu kasu, ali s druge strane u samom obrazloženju koje smo mi dobili na predložene izmene zakona, dakle, ne govorim o vašim diskusijama, jer mi smo se pripremali za ovu sednicu na osnovu materijala koji smo dobili, a naravno nije ni moguće sve diskusije staviti u obrazloženje i smatram da, jednostavno, u obrazloženju niste toliko govorili o posledicama po lokalne samouprave. Istini za volju, pored opštih prilika u društvu koje se odražavaju i na lokalne samouprave, dakle, to je neizbežno, za stanje u lokalnim samoupravama su u određenoj meri odgovorni i nosioci lokalnih funkcija, lokalnih vlasti, to je nesumnjivo. Dakle, ne govorim o bilo kojoj stranci, to možda traje i duži niz godina, ali s druge strane i ta lokalna politika, i na tome treba da radite. Lokalna politika ne treba da se kreira u partijskim centralama, već treba da se kreira na lokalu. Nisam siguran, vi ste maločas naveli, ne znam iz kog razloga, ali verovatno ste imali potrebu da se nešto opravdate i da kažete da niste član nijedne partije. Izvinite, mislim da niste ni želeli da bude uvredljivo, ali ne vidim da to može da bude prednost u objektivnosti i objektivnom sagledavanju situacije. Da ste cenili ove okolnosti, čini mi se, bar prema onome što piše u obrazloženju ovog zakona, mada ste nešto u diskusijama govorili, mislim da niste dovoljno pravili razliku između napretka i, rekao bih, propasti, s druge strane, u lokalnim samoupravama jer zaista takve prilike postoje. Jedna od važnih uvertira, rekao bih, koja je prethodila donošenju ovog zakona jeste i često prozivanje lokalnih samouprava od centralnih vlasti da su lokalne samouprave leglo nerada, korupcije, kriminala, neznanja, nesposobnosti, verovatno da toga negde i ima, ali se zaista ne sme generalizovati. S druge strane, pominje se i kao jedan od razloga, ovako marginalnih, ali mislim da nisu bez značaja, da neke lokalne samouprave imaju suficit budžetski i da imaju običaj da na kraju budžetske godine prenose namenska sredstva kao neutrošena u narednu godinu. Vi dobroznate da se to dešava, ali to nije uvek posledica nerada, nesposobnosti ili nezainteresovanosti, već može da bude i posledica nekih okolnosti. Recimo, kada se sa centralnog državnog nivoa raspisuju konkursi za raspodelu nekih sredstava za programe za lokalne samouprave često ti konkursi odocne, pa se sredstva dodele u jesen ili krajem godine, kada zaista fizički nije moguće sprovesti čak ni proceduru, a fizički nije moguće sprovesti ni realizaciju projekta. S druge strane, ako govorimo o toj nekoj pravičnosti i solidarnosti, pa to se dešava i državnom budžetu, prenos neutrošenih sredstava, a i država čini mi se da godinama plaća, to nije pitanje za vas, za ministra finansija, da država plaća milionske iznose za ugovorena a nepovučena kreditna sredstva zato što nema projekata ili se projekti ne realizuju sa dobrom dinamikom. To, naravno, predstavlja veliki budžetski izdatak. Izvinite, neko je za to odgovoran. Zato što je neko odgovoran, mora da se plati, sada na drugoj strani treba obezbediti sredstva. Dozvolite iz mog ugla, da budem i subjektivan, možda će se ovim sredstvima i deo tih izdataka podmiriti. Osnovni razlog ste naveli u obrazloženju preraspodela, kako ste rekli, u korist Republike. Dakle, opštinama manje za 6%, gradovima za 3%, a Beogradu za 4%. Smatram da ste, pored ovog umanjenja procentualnog, i o tome nešto želim da kažem, mada sam o tome govorio sa gospodinom Ivanom na odboru juče, da ste pored ovog procentualnog smanjenja i strukturno, dakle, imamo tri strukture – opštine, gradove i grad Beograd, da ste i strukturno oštetili opštine zato što su opštine u ovih 90 važećih milijardi, kako ste ih označili u tabeli, imale 23,39%, a sada u ovih 85 milijardi imaju 22,86%. Znači, za 0,53% manje u strukturi opštine, grad Beograd 0,14%, a gradovi su počašćeni sa 0,67% strukturnog povećanja. Meni je jasno, gospođo ministarka, da je ovde reč o projekcijama i da se ove projekcije možda neće ostvariti, možda će one biti povoljnije za lokalne samouprave, dakle, to zavisi od broja zaposlenih kakva će tendencija biti, s jedne strane, a s druge strane, izvinite, zavisi i od prosečne plate, zato što nije prosečna plata ista na nivou cele Srbije. Vi znate dobro kakve su prilike u Srbiji. Tu bih iskoristio jednu izreku odomaćenu u našem narodu da se stiče utisak da je to bilo po sistemu – dok jednome ne smrkne, drugome ne može da svane. Gospodin Ivan je na odboru pokušao da da odgovor i pravdao je time činjenicom da su gradovi privlačniji za investitore i da možda u ovom startu imaju snažniju podršku, ali ukoliko tu razliku gospođo ministarka budemo povećavali na ovakav način onda će prednost gradova biti još veća, a za ostatak opština manji. Na taj način uzeli ste gradove u zaštitu i dodelili im oko 580 miliona dinara više, dakle, strukturno. Dalje, u obrazloženju govorite da ovaj važeći zakon nije u skladu sa modernom fiskalnom praksom i da nije praćen prenosom novih nadležnosti na lokalni nivo. Prinuđen sam iz ugla predsednika opštine koji je u tri mandata bio u Velikoj Plani predsednik da moram da vas demantujem. Dakle, govorimo o formalnim nadležnostima, nadležnostima koje su prenešene formalno, a posebno mislim na primarnu zdravstvenu zaštitu, kada su opštine preuzimale osnivačka prava nad domovima zdravlja, čini mi se da tu nikakva dodatna sredstva nisu predviđena za preuzimanje primarne zdravstvene zaštite. Posebnu pažnju bih ukazao i pretpostavljam da vi to znate, a o tome je nešto govorio gospodin Aleksić, da postoje nadležnosti koje se na neformalan način prenose na lokalne samouprave. Navešću vam samo neke primere. Zajedno ulaganje sa EPS u niskonaponsku mrežu i trafo stanice. Niko ne može puščanim cevima da natera lokalne samouprave to da rade. Da se razumemo, i sam sam bio u prilici, pritisnut potrebama građana delova Velike Plane da zajedno sa EPS potpisujem ugovor o zajedničkoj izgradnji i to je zaista angažovanje obimnih sredstava. Dalje, imamo telekomunikacione, distributivnu gasovodnu mrežu, pa čak i zajednička ulaganja sa „Železnicama Srbije“. Dakle, to neformalno prenošenje, ako mogu tako da kažem, aranžmanske nadležnosti, to je sve dobro za opšti boljitak, ali nečega se opštine moraju odreći da bi ulagale u sisteme za koje je država osnovala javna preduzeća koji o njima treba da se staraju, kojima je poverila neke prihode i naravno koji treba da izgrađuju i održavaju tu infrastrukturu. Posebno bih ukazao na još jedno pitanje u ovom prvom delu, a to je smanjenje plata u javnom sektoru, mislim na zaposlene u opštinskoj upravi i opštinskim i gradskim upravama i u javnim preduzećima čije se plate finansiraju sa nivoa lokalnih budžeta. Dakle, reč je o izdatku koji se finansira sa lokalnog nivoa. Plate zaposlenih, čije su plate umanjene, finansiraju se sa lokalnih budžeta, ali to umanjenje od 10%, dakle, govorimo o bruto iznosu, nije ostalo lokalnim samoupravama. Ako je država želela da zaštiti lokalne budžete da se manje troši na plate trebalo je da ta sredstva ostanu lokalnim samoupravama, a u isto vreme da se odredi namena tih sredstava i da se oni koriste za lokalne razvojne projekte. Ovo zaposlenima u opštinskim i gradskim upravama i u javnim preduzećima plate su umanjene za 10%, a iznos tog umanjenja u bruto iznosu se transferiše na republički budžet. Dakle, Velika Plana je samo po tom osnovu nekih 17, 18 miliona dinara na godišnjem nivou uskraćena. Reč je o trajnom umanjenju, mi ne znamo da li će se nešto menjati, da li će se vratiti, da li će država promeniti zakon, vi ništa ne najavljujete, ali verujte svi govore o nekom sada minimalnom umanjenju. Ali, veliki broj umanjenja u kontinuitetu već nekoliko godina u masi je zaista dosta, pa se stvara jedan privid da ako svuda uzmemo po malo onda opštine mogu da izdrže a da u lokalnim samoupravama mogu da se popravi situacija, to je sasvim sigurno.
Zahvaljujem poslaniče. Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala. Trudiću se da budem jako kratka, da ne bih uzimala previše vremena narodnim poslanicima, a mislim da sam već dosta i oduzela. Prvo, kada govorimo o zakonu iz 2011. godine, a vi kažete da je to bio jedan motivacioni zakon. Mislim, da je namera možda bila da je motivacioni, da ne kažemo da je namera bila politička, da ne idemo tamo daleko, ali da kažemo da je namera bila motivaciona. Možda je namera bila motivaciona, ali on nije imao efekte, to nisu bili efekti, a kao što je i gospodin Jovanović rekao na početku izlaganja, su bili da su rashodi bili povećani za 42%, rashodi za robe i usluge povećani za 50%, a da su kapitalni rashodi smanjeni za 29%. Dakle, to je bio rezultat tog zakona. Sećam se te 2011. godine, i ja sam se isto nadala da će od 40% na 80% udela u porezu za zarade biti motivacioni faktor, da se oni takmiče u kapitalnim ulaganjima. Kada kažete za često menjanje zakona, da, rekla sam da ovo nije kraj. Opomena da to nije dobro je ispravna i hvala vam za to, konstruktivno je i apsolutno se slažem sa vama, to sam samo htela da vam naglasim da se slažem potpuno i da ćemo se truditi pošto je neophodno da sredimo ovu zonu delovanja, ne znam kako bih rekla, ovaj sektor ceo, da ćemo se truditi da to radimo, da ne menjamo stvari, da ne idemo u ozbiljne najave, javne rasprave, gledanje kakvog će to imati efekta, uticaja na poslovanje lokalnih samouprava i poslovanje privrede. Evo, koliko mogu ja kao ministar da obećam, obećavam i hvala vam što ste to istakli, stvarno je to konstruktivna primedba. Kada kažete da se trudimo da izigramo MMF, to mislim da nije konstruktivno zato što mislim ako se neko trudi da ne izigra MMF, međunarodne institucije i očekivanja građana Srbije, čini mi se da je to ova Vlada. To jeste naporan put i naporno je uskladiti i zahteve MMF koji su nažalost neophodni i rekao je narodni poslanik iz Trstenika da je MMF tu kao sredstvo kada vam treba pomoć, kako je rekao, poseban slučaj. Istina je, u to vreme, u tom trenutku ekonomija Srbije jeste bila takav slučaj, a da nas više nije, bio je neophodan MMF i sada to treba da izguramo do 2018. godine. Treba balansirati ono što traži MMF, lokalne zahteve, potrebe građana Srbije i kao što se pokazuje na ovom predlogu nacrta zakona da ova Vlada to dosta dobro radi, a jako je težak zadatak. Što se tiče pravdanja da li pripadam nekoj političkoj stranci ili ne, nisam se pravdala, mislim da je bilo u nekom kontekstu. Svakako, to što sedim u ovoj Vladi dovoljno govori o tome ko ga podržavam. Na kraju, samo bih rekla da se nečega opštine moraju odreći da grade lokalnu infrastrukturu. Opet se ne bih složila, ali dobro, možda nisam razumela, u svakom slučaju, postavljam pitanje gde su tu javno-privatna partnerstva. Mi imamo Zakon o javno privatnom partnerstvu koji nije loš. Nekoliko godina mi ne koristimo finansije privatnih partnera za izgradnju lokalne infrastrukture, kanalizacione mreže, sistema grejanja, puteva. To je do sada uspešno odrađeno, recimo, jedan primer, Stara Pazova koja je unapredila lokalnu putnu infrastrukturu, mislim, preko javno-privatnog partnerstva i sada traži partnera za kanalizacionu infrastrukturu. U svakom slučaju hvala vam na generalno konstruktivnom stavu.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Dame i gospod, drugarice i drugovi, poslanička grupa PS-NSS-USS glasaće za predložene izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Pre svega gospođo ministre, želim da vam se zahvalim na jednoj apsolutnoj iskrenosti ovde, a to je činjenica koju ste jasno saopštili da je ova mera koju ste predložili zajedno sa Ministarstvom finansija, mera koja je iznuđena. Drugi razlog za čestitanje jeste to što niste poslušali MMF u onom obimu koji ste pomenuli sa očekivanjem da se kroz ovakvu meru postigne ušteda od osam milijardi na ovoj poziciji, već sa daleko manjom, jer građanima Srbije, a i meni lično je mnogo važniji stav republičke Vlade. Mi smo ovde glasali za ovu Vladu, jer od nje očekujemo apsolutnu stabilnost u Republici Srbiji. Očekujemo da u narednom periodu postignete ono što je jako težak zadatak, a to je izvesnost i predvidivost koje podrazumevaju stabilnost. Neće vam biti lako. Očigledno je da sve teme koje su pokrenute kroz ranije diskusije upravo govore o tome. Najmanji problem, najmanja briga su upravo i najednostavnije rešenje ovo koje je danas pred nama, a ono sve što nas čeka u budućnosti pokazuje koliko je kompleksan problem, kompleksan način na koji se mora rešiti pitanje napokon jasnog razgraničenja funkcija republičke vlasti i funkcija lokalne samouprave kad su u pitanju građani Republike Srbije, odnosno šta je to što Republika Srbija kao servis građana mora da obezbedi, a što je to što lokalna samouprava mora da obezbedi. Dobro je što ste i u ovaj potez skrenuli sa linearnim umanjenjem, jer solidarnost u Srbiji ne može na drugi način da se ostvari niti bilo gde u svetu. Može se iz ovog i onog ugla iz pojedinih opština to posmatrati na razne načine, da li je negde pojedini menadžment lokalne samouprave u prethodnom periodu bio uspešniji ili manje uspešan, ali iz ugla građanina koji ne treba da trpi posledice uspešnosti ili neuspešnosti menadžmenta lokalne samouprave mislim da je ovo jedina moguća metodologija koja je u ovom trenutku mogla da se primeni. Da niste ovim ušli grlom u jagode pokazuju i podaci koje ste ovde saopštili. Ja sam apsolutno siguran da uz minimalne napore svaka od opština, možda izuzev Bora, kojeg ste pomenuli kao jedan od možda najvećih gubitnika u finansijama u ovom delu, uz minimalne napore, malo veću pažnju i štednju unutar svojih resursa koje već imaju mogu da postignu, a da to građani ne osete ni u najmanjoj mogućoj meri. Znate, stalna je težnja zagovornika decentralizacije da decentralizacija dostigne nivo toga da svaka lokalna samouprava postane jedna mala država. Bojim se da, hajte, ja ću prihvatiti da je bila motivaciona namera 2011. godine sa donošenjem ovakvih izmena i dopuna zakona ka lokalnim samoupravama, da možda i pomislim čak da je to bila namera, ali put do pakla je popločan dobrim namerama. Znate, dozvoliti lokalnim samoupravama da se zadužuju kreditno, a bez ikakve odgovornosti za to što su kao izabrani predstavnici na nivou lokalne samouprave ostavili iza sebe građanima za koje su bili zaduženi da se staraju i da im omoguće pristojniji i bolji život u Srbiji je jednostavno nešto što se mora u budućem periodu promeniti. Ne možemo mi da dozvolimo situaciju da neko vlada jednom opštinom koja je imala jako veliki budžet i da posle ovih izbora, jer je kažnjen u lokalu, nije više u menadžmentu te opštine, ta opština ima blokirane gotovo sve račune, da je višestruko zadužen budžet za nekoliko godina unapred, da nema vode za piće, da su u opštini pogašeni telefoni, itd, itd, bez ikakve odgovornosti. Ne može se dozvoliti da centralna vlast i Republika dozvoli takvo ponašanje, jer na kraju taj gubitak koji je napravljen, to zaduženje koje je napravljeno neće platiti niko drugi nego građani Republike Srbije, da li solidarno, pa sigurno da ga moraju platiti solidarno jer ni žitelji tog grada, te opštine nisu krivi zato što neko nije vodio računa kako posluje. Jako je važno i teško će biti uskladiti šta su ingerencije i obaveze Republike, a šta su ingerencije i obaveze lokalne samouprave. Znate, mi imamo i pozitivnih primera za koje je diskutabilno da li su pozitivni. Imamo lokalnih samouprava koje, zato što građanima na njihovoj teritoriji smeta nešto što je Republika trebala da davno, davno uradi i ispuni kroz svoje investicije, preuzimaju tu obavezu na sebe na uštrb nekih drugih mogućnosti i pogodnosti koje su mogli da pružaju građanima. Iz tog razloga vas, ne samo vas, i Vladu Republike Srbije očekuje jako ozbiljan i odgovoran zadatak, jer su u pitanju sistemski propisi, sistemski zakoni koje sve treba uklopiti, ukomponovati da bi to moglo da funkcioniše na odgovarajući način. Ja jesam za decentralizaciju, ali za decentralizaciju koja građanima Srbije neće uskratiti određena prava. Posledice nazovi decentralizacije, koja se dešavala kroz ovakve finansijske efekte koji su usledili tokom ovih pet godina, u nekim opštinama je katastrofalna. Mora se naći mehanizam i ne može se dozvoliti lokalnoj samoupravi, ma koliko ko tvrdio da je to ograničavanje lokalne samouprave i sputavanje lokalne samouprave u nekom njenom razvoju, da se nekontrolisano zadužuje i time iza sebe, bez ikakve odgovornosti, nekoj novoj vlasti, koja god to bila, ostavi nešto s čime ne može da izađe na kraj bez da Republika interveniše i sa ogromnim finansijskim sredstvima to sanira. Na kraju, to opet linearno plate svi građani Srbije na ovaj ili na onaj način. Odgovornost za sve ono što se čini i što se radi mora se jasno uspostaviti u ovoj državi. Između ostalog, dobro je neka to krene i od lokalne samouprave. Ja očekujem u narednom periodu da ćete vi imati dovoljno prilike i vremena da pripremite odgovarajući koncept sistemskih promena u svim zakonima da bi se do ovoga došlo. Hvala.
Hvala. Reč ima Mira Petrović. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko sa svojim kabinetom i drage kolege i koleginice, ispred poslaničke grupe PUPS htela bih da kažem da ćemo mi podržati Predlog izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Kao što smo podržali i teške mere fiskalne konsolidacije, koje su bile neophodne u prethodnom periodu, a znamo da su to najviše podneli penzioneri, ali te mere su donele svoje rezultate. Tako da, duboko verujemo da ove izmene zakona koje su pred nama vode ka još boljoj finansijskoj konsolidaciji, ka neophodnim merama. Da li je bilo potrebno poslušati MMF i imati i tih osam milijardi uštede, to je sad pitanje. U svakom slučaju, brojke su pred nama, 4,8 milijardi je velika svota, upotpuniće centralni budžet sasvim sigurno, ali je i činjenica da 2011. godine, kada su izvršene izmene zakona, svi znamo i zašto su izvršene. Tad navodna fiskalna decentralizacija je prethodila izborima koji su bili posle toga. To sad naravno niko neće da kaže, ali to jeste tako. Činjenica je da je to moglo da se tada potkrepi eventualnim investicijama, ali do njih nije došlo. Plate su se povećale. Znači, svi znamo šta se u tom prethodnom periodu dešavalo. Neophodno je da se konačno zaista uvede red u finansije. Ovo je jedan od puteva da to uradimo. Ono što u svemu ovome ohrabruje, ja se neću vraćati na brojke, mi svi ovde imamo pred sobom materijal, vi ste vrlo iscrpno danas o tome govorili, kao i moje prethodne kolege, ali ono što je važno, to je zaista energija koju vi ovde imate i koju svi zajedno osećamo. Ja vam zaista iskreno u ime poslaničke grupe PUPS želim da uspete u svemu ovome što ste sada zacrtali, a mi ćemo se truditi da budemo podrška koliko možemo. Toliko od PUPS-a.
Zahvaljujem. Da li se javlja još neko od ovlašćenih predstavnika? Reč ima narodni poslanik Goran Ješić.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarka, ja mislim da mi imamo ovde…
Zaboravila sam samo da vas obavestim da nismo u direktnom prenosu. Obavestio nas je RTS da ćemo ići u odloženi prenos.
…mi imamo ovde jedno razumevanje. Ja u prepodnevnom delu sednice i u samo dva meseca pre toga, ovde je bio kandidat za premijera i tada premijer, čuli smo da nam je stanje na tekućem računu najbolje u istoriji ove zemlje, da smo rešili sve fiskalne probleme. Čuli smo jutros od pojedinih predstavnika vladajuće partije da građani Srbije žive dramatično bolje, žive odlično, a onda na moje opšte iznenađenje, prvi zakon koji dolazi posle sedam meseci u ovaj parlament jeste zakon kojim se uskraćuje deo sredstava jedinicama lokalne samouprave na teritoriji Republike Srbije. Vi i ja jako dobro znamo da ovo nije izvorni prihod jedinica lokalne samouprave i da je potpuno atipično da ovakav prihod u ovakvom obimu pripadne jedinicama lokalne samouprave. Taj prihod u razvijenim evropski i SAD lokalnim samoupravama nije tako raspoređen. Moram da kažem da sam ja učestvovao u ovoj intervenciji tada 2011. godine, za razliku od današnje intervencije predstavnika lokalnih samouprava koji imaju svoje predstavnike u parlamentu, kada nam je ministar Dinkić uskratio tadašnjih 40 milijardi. Morali smo nekako da reagujemo i da spasimo lokalne samouprave, pa je jedan od tih predloga bio da se ova količina novca usmeri ka jedinicama lokalne samouprave. Razlog o kome danas debatujemo i gde većina sagovornika u ovoj sali debatuje sa vama i ono o čemu vi debatujete sa nama jeste netransparentna podela najvažnijeg i najizdašnijeg prihoda za lokalne samouprave, a to je tekućeg transfera nenamenskog, koji dolazi svake godine posle usvajanja republičkog budžeta. To je ono što je iščašeno 2011. godine, ali ja vas pitam zašto četiri godine nije promenjeno u ovom parlamentu uz vladajuću partiju koja ima apsolutnu većinu protekle četiri godine? Zašto danas dolazimo ponovo da pričamo o greškama u 2011. godini kada smo danas u 2016. godini i spremamo se za budžet? Čuli smo od predstavnika onih stranaka koje podržavaju Vladu da je to neodrživa stvar. Ja vas pitam kada će se to promeniti? Šta je moj problem sa ovim zakonom? Problem je ono što ste vi sami shvatili, a to da je on brz, da nije celishodan, da je polovičan i da ne rešava probleme. Mislim da je Čedomir Jovanović ovde izgovorio da moramo da oročimo vreme kada ćemo doneti novi zakon. Ja sam siguran da vi to možete da napravite, ali morate to uraditi što pre, da ne bi došli opet ovde da kritikujemo sami sebe, odnosno da predstavnici lokalnih samouprava, koji su dominantno danas ispred jedne političke partije, opet kritikuju vlast koja je donosila neke zakone 2011. godine. Druga stvar, delim opštine na dobre i loše. Vi ste ovde samo dva meseca. Uloga i zadatak Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu jeste i da kažnjava one pojedince iz Sekretarijata pokrajinskog, koji ne rade u skladu sa zakonom. Nije moguće da se bilo ko zaduži u Srbiji bez saglasnosti Ministarstva za finansije, ukoliko to prelazi visinu ¼ budžeta koji je bio ostvaren u prošloj godini. Ako je to neko uradio taj mora da odgovara. Isto tako danas imamo situaciju da u najvećem broju lokalnih samouprava, gde je došlo do promene vlasti pre šest meseci, imamo povećanje broja zaposlenih. Koliko ja znam, nije promenjen zakon i nije promenjena Uredba o povećanju broja zaposlenih u organima državne uprave i javnim preduzećima. Ako ne možemo da primimo u Kliničkom centru anesteziologa, nemamo operacije nekoliko meseci, onda dozvolite, ne možemo da primamo ni političke lepače plakata koji su došli iz pobedničke partije da bi danas bili neki službenici u lokalnoj administraciji. I vaš je zadatak da to sprečite. Šta smo mi u ovom procesu te 2011. godine do danas doživeli? Doživeli smo devastaciju javnih finansija u lokalnoj samoupravi. Jeste, 4,8 milijardi ne znači ništa Republici, to je nekih 40 miliona evra. Ja pretpostavljam da se na desetine strana u budžetu može naći uštede pametnije, uskratiti taj novac, nego uskratiti jedinicama lokalne samouprave. S druge strane te pare su ogromne za jedinice lokalne samouprave. Jeste da su to mali procenti, ali to su prilike koje ću vam posle pročitati, ukupna socijalna davanja na godišnjem nivou ka građanima tih jedinca lokalne samouprave. To kažem samo za one lokalne samouprave, što je opet vaš problem koji morate da rešite, a to je u najvećem broju lokalnih samouprava nemate veb stranice i nemate transparente podatke o budžetima, što je u 21 veku, dozvolićete, jedna ozbiljna ne transparentna stvar, pre svega, za građane koji treba da kontrolišu kako se troše sredstva. Od tog Dinkićevog zakona, gde smo kao lokalne samouprave zakinuti za 40 milijardi sredstava, mi smo pokušali da iskompenzujemo sa ovim davanjem koje je imalo za cilj da motiviše lokalne samouprave da što više ulažu u infrastrukturu, da se bore za investitore, da imamo, ne samo SIEPA, ministra ekonomije, pokrajinskog sekretara, predsednika Pokrajinske Vlade i premijera, nego da imamo gomilu ljudi koji se bore za investitore, pre svega da reše problem nezaposlenosti, a samim tim i da poboljšaju finansijsko stanje svojih lokalnih samouprava. Krajem 2012. godine, država je kroz akciju ukidanja parafiskalnih prihoda još za šest milijardi na razne načine uskratila jedinicama lokalne samouprave. Čitam vam podatke Stalne konferencije gradova i opština. Maja 2013. godine porez na zaradu je umanjen sa 12 na 10%, što automatski utiče na smanjenje prihoda koji su po tom osnovu bili negde oko 20 milijardi. U isto vreme 2013. godine je ovaj čuveni porez na prihod nepokretnosti, koji je marginalna stvar u odnosu na ovaj deo posla, oduzet, odnosno taj deo prihoda je oduzet jedinicama lokalne samouprave. Zbog greške Ministarstva 2014. godine koju je sam ministar priznao na Stalnoj konferenciji gradova i opština na kojoj, mislim, ste i vi bili, da je zaboravio da transferiše 3,7 milijardi. Ja se nadam da je to bio razlog za smenu tadašnjeg ministra Krstića. Naravno da nije, ali se nadam. Čovek je priznao da je zaboravio da transferiše sredstva ka jedinicama lokalne samouprave. Onda kreće pakao, onda kreće čuveni novi Zakon o gradnji gde smo prvo integrisali naknadu za korišćenje gradskog građevinskog zemljišta, a kasnije smo novim Zakonom o gradnji izbacili neverovatnu stvar, a to je plaćanje komunalnih taksi za komunalno opremanje jedinica lokalne samouprave, te one koje su izgradile infrastrukturu ostale su bez ozbiljnih prihoda. Nakon toga dolazi čuveni zakon, gde smo danas čuli nekoliko puta da se stavi van snage, a to je zakon o novoj legalizaciji, gde ste prosto devastirali sve one građane koji su pošteno i u skladu sa zakonom vadili građevinske dozvole, plaćali komunalne takse. Njih ste kaznili, a sve one koji su kršili decenijama zakon unazad ste amnestirali i omogućili za nekoliko desetina evra da legalizuju svoje objekte. Pri tome im niste objasnili da im nikada nećete napraviti infrastrukturu, jer tih para nema. To je hronološka situacija od 2011. godine do danas. Ovo danas nije preterano veliki problem, ali je problem kada sve to stavite na gomilu i saberete to preko 50 milijardi dinara koje su oduzete jedinicama lokalne samouprave. Da li jedinice lokalne samouprave dobro raspolažu tim novcem? Najveći broj ne, a to nije problem ovaj. To je nažalost vaš problem. Morate da ih kontrolišete. Ja kada sam radio svoj posao, prvi, drugi razdeo nije smeo da pređe 10%, i to je bio politički cilj, investicija 50%. Možda je to bilo drugo vreme, možda su to bili drugi ljudi, ali takav je bio politički cilj. Danas imate na stotine hiljada novozaposlenih u poslednjih šest meseci, a to će se odraziti na budžet kada budete videli sledeće godine u jedinicama lokalne samouprave AP Vojvodina. Kako to izgleda prema jedinicama lokalne samouprave koje imaju transparentan budžet, pa smo mogli da izvučemo u proteklih nekoliko dana. Beograd će biti uskraćen sa gotovo dve milijarde koji je i najizdašnija jedinica lokalne samouprave, to ste napomenuli vi, ostaće bez tih sredstava. Kraljevo 41 milion, Niš 157, Novi Sad 265, Subotica 71 milion, Sremska Mitrovica 34, Kragujevac 165, Inđija 50, Stara Pazova 54, Bačka Palanka 46, Vrnjačka Banja 14. To su jedinica lokalne samouprave, kažem još jednom, gde postoje podaci. Paraćin za gotovo 29 miliona. Ono što jeste problem, a o tome ste nekoliko puta govorili i mislim da tu postoji ona doza nerazumevanja koju moramo da ispravimo, kompenzacione mere od strane bilo kog organa vlasti su institucionalna korupcija. Ne smemo da imamo situaciju da kažemo ako je neko započeo projekat mi ćemo u budućnosti pomoći da ga završite. Pa, ja se nadam da svaka jedinica lokalne samouprave nema ne jedan projekat, nego ima desetine započetih projekata koje je koncipirala kroz jedan jedini mogući način ako su to kapitalne investicije kroz kapitalni budžet koji nije za godinu dana nego za pet. Ako nema onda imamo problem, to znači da su proteklih nekoliko godina u Srbiji apsolutno ništa kapitalno ne radi, ali nikako ne možemo dozvoliti da jedno ministarstvo, jedan ministar, jedan predsednik Vlade, predsednik Vlade Vojvodine, predsednik Vlade Srbije ima diskreciono pravo da odluči kome će da da sredstva. Oko toga smo se ovde svi zajedno složili, jer to nije valjalo po zakonu iz 2011. godine. Jel tako? Zašto sada dalje želimo da nastavimo taj princip? Ko će da meri, koji su to projekti započeti, koji su kvalifikovani, a koje nisu kvalifikovani? Sa druge strane, umanjenje nekog Leskovca ili Kragujevca je 200 i nešto miliona, a onda smo na diskreciono pravo ministra finansija, verovatno na politički nagovor prebacili tom istom Kragujevcu istu količinu novca kao pomoć tom Kragujevcu, prebacili smo milijardu, prebacili smo Novom Sadu. Hoćete da mi objasnite Novi Sad, opština koja ne može, grad koji ne može sam sebe da finansira, ako to ne mogu Crna Trava, ako to ne mogu neke nerazvijene opštine Plandište, Žitište itd. Novi Sad to sigurno može. Fiskalni savet je dao svoje mišljenje, pažljivo sam ga pročitao. Pročitaću za one koji to nisu radili, ovaj drugi pasus koji je suština ove naše debate. Kaže – u zaključku Fiskalnog saveta negativno ocenjujemo što predložene zakonske izmene ne rešavaju izražene horizontalne neravnoteže između pojedinačnih lokalnih samouprava o ličnom neobjektivnom, nepredvidivom i netransparentnom sistemu republičkih transfera ka lokalnim budžetima. Ovaj problem ostaje prioritet fiskalne politike na lokalu koji je potrebno neodložno rešiti u narednom periodu. To je suština ovog svega ili nam je dobro, imamo dovoljno para, nemojte da uzimamo od lokalnih samouprava ili baš nije tako sve sjajno, i ne živimo dobro, ali da se dogovorimo uzeli smo ovo, ali hajde da donesemo što pre zakon i da uđemo posle novog budžeta na transparentan i jasan način na koji način ćemo da delimo ta sredstva. Nekoliko stvari još, pročitao sam pažljivo vašu izjavu, mislim da je to bilo u avgustu pred NALED-om, gde vi, iz „Stalne konferencije“ o toj javnoj raspravi, da kažete jednu stvar oko koje možemo da se složimo, da možda baš i nije tačno, da ako smanjimo ono što je motivaciona stvar za prihod jedinici lokalne samouprave, da ćemo time poboljšati aktivnost lokalne samouprave u privlačenju investicije i novog zapošljavanja. To nije tačno. Ova mera to nije, kao što definitivno, a to ste nam ciframa rekli nije bila ni kada je postala 2011. godine. Očigledno, mi ovde imamo jedan ozbiljniji problem, a taj problem nije u finansiranju i ova bitka o decentralizaciji traje od 2000. godine, zajedno smo se borili u toj borbi, mnogi od vas ovde i uspeli smo da uradimo krupne korake, ali nismo završili taj proces. Ovaj proces je zaglavljen u političkom smislu. On je u političkom smislu zaglavljen, onog trenutka kada smo odustali od koncepta direktnog izbora gradonačelnika, kada ne znamo ko je odgovoran. Kada imamo ljude u ovom slučaju jednog čoveka koji je gradonačelnik u svim gradovima u Srbiji mi imamo situaciju da naravno da nemamo kompetentne, odgovorne i kvalitetne ljude na lokalnom nivou. Nama su problem ljudi. Da sam ja, na kraju, Aleksandar Vučić, verovatno bih i ja smanjio transfer pojedinim jedinicama lokalne samouprave, Gradu Beogradu, poznajući te ljude koji u njegovo ime vrše vlast. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Ja se slažem sa gospodinom Ješićem i zaista neću da budem politički ostrašćen, zaista su gospodine Ješiću problem ljudi, ali vi ste rekli jednu neverovatnu stvar, Vlada Srbije je iz budžeta dala Kragujevcu, dala je Leskovcu, a izvinite, ko je napravio te dugove? Napravio je gospodin iza vas, u Kragujevcu. Ko je napravio dug u vašoj Inđiji, od milijardu, ako se ne varam 500 i nešto miliona? Ko je napravio dug u Bečićevom Vrbanju od milijardu 550 miliona? Demokratska stranka. Šta treba da radi Vlada Srbije? Da pusti da građani Inđije, Kragujevca, Vrbasa umru od gladi zato što je neko pre njih nedomaćinski, neracionalno upravljao javnim finansijama na nivou lokalne samouprave. Nemojte da stvarate to veštačko rivalstvo između države i lokalne samouprave. Nije država puki skup opština i gradova. Ovaj novac koji, kako vi kažete se zakida ili uzima opštinama ili gradovima, u čiji to budžet ide? U budžet Republike Srbije. Šta se finansira iz tog budžeta? Naša vojska, policija, zdravstvo, nastavnici, profesori, vaspitači, vaspitačice itd. Dakle, ne dajemo mi taj budžet u neku stranu državu, ali ovde je ključno pitanje – ko je doveo Vladu Srbije u situaciju da mora interventnim merama da spašava budžete lokalnim samoupravama zato što ih je neko sistematski pljačkao od 2000. godine? Koliko samo u Srbiji ima projekata o kojima ste i vi govorili koji su započeti, koji nikada nisu realizovani, gde su poslovi plaćeni, a nikada nisu završeni do kraja.
Vreme.
Sećate se onog čuvenog dvorca Heterlend koji je trebao da bude dom za decu ometenu u razvoju, a koji je jedna ruševina gde nema krova, prozora, samo što se nije srušilo.
Zahvaljujem kolega Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić, pravo na repliku. Dogovorite se ko će od vas dvojite, ne možete obojica. Izvolite.
Hvala. Ja sam opet zbunjen, da li živimo dobro i ne treba nam da uzimamo pare, kako ste izgovorili nekoliko puta danas. Da li živimo sjajno, da li prvi put ova Vlada i vlade Aleksandra Vučića isplaćuju plate i penzije ili nikad niko više nije isplaćivao plate i penzije, meni to nije jasno. Da vas podsetim, kada su kod vas u vašem naseljenom mestu odakle ste danas predsednik Skupštine i sedite u ovoj sali, netransparentno davane pare, ja sam se bunio i tada kada je to radila DS. Što se tiče Inđije i 500 miliona da, verovatno 500 miliona, ko god nije radio ništa ne zna da mora da se zadužuje, imovina je nekoliko milijardi ostala vrednosti, samom gradskom građevinskom zemljištu, u javno-privatnom partnerstvu. Lako možete da proverite to. U Rumi ima vašar, pa tamo možete da se kezite, nemojte ovde. Zaboravio sam da kažem jednu stvar. Ministarka, rekli ste nekoliko stvari oko javno-privatnog partnerstva. To je u Pazovi je potpuno pogrešno. One investije koje treba da budu jesu investicije koje nas čekaju gde mi možemo. To su otpadne vode, to su deponije u Beogradu i deponije po Srbiji, gde su nam prvi prioriteti, ali zato moraju da se stvore uslovi od strane Vlade Republike Srbije. Imamo sigurne novce koje će neko kao privatnik da potroši i da bude siguran u to. Zato treba da spremimo projekte. Mi ih u ovom trenutku nemamo. To nije krivica lokalnih samouprava, treba da se radi na tome. Još jednom, moram da vam kažem, morate da mi razjasnite zbog građana Srbije, mada se ne gleda više ovaj prenos, da li živimo bolje ili ne živimo bolje gospodine Martinoviću? Hvala.
Imenjače, ne mogu da vam da repliku, nije vas spominjao. Svaki grad koji se spomene, ako je neko bio gradonačelnik … (Goran Ćirić, s mesta: Po Poslovniku.) Izvolite gospodine Ćiriću.
Član 104. je povređen koji kaže – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime, što nije navedeno, ili funkciju, to jeste, navodeći i pogrešno tumačeći njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. U ovom slučaju je gospodin Martinović govorio i u svom izlaganju, pominjući Kragujevac pomenuo gospodina Verka, koji sedi iza gospodina Ješića i mislim da je neophodno da poslaniku date pravo na repliku.
Gospodine Ćiriću, kao što ste pročitali Poslovnik, znači, treba da se ispune barem dva uslova, da kaže ime i prezime i da kaže nešto uvredljivo poslaniku. Često primenjujem uslov da se kaže makar jedan od ovih primera, da se navodi da bi dao nekom poslaniku pravo na repliku. Ako gradonačelnik zadužuje grad, možda bi imalo prava i osnova za repliku. Koliko ja znam na svako zaduženje jedinica lokalne samouprave, saglasnost daje Skupština. Znači, iz svega toga, jeste odgovornost na pojedincu, ali na političkoj stranci koja je tada vršila vlast. Znači, na osnovu svega toga, ja ne vidim da je gospodin Stevanović, prozvan. (Goran Ćirić, s mesta: Pa šta je tako strašno, da date priliku da odgovori.) Govoreno je o dugovima koje ima Vrbas, koje imaju drugi gradovi. Ako želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) Zahvaljujem.
Prednost ima ministar Ana Brnabić.
Prvo, gospodine Ješiću, vi i ja smo dugo radili na decentralizaciji u ovoj zemlji zajedno i sa puno stvari se slažem. Postoje, naravno, stvari sa kojima se ne slažem, da ovaj predlog, koji je danas na Skupštini, ne rešava ni jedan problem, sa tim se ne bih složila. Svakako ne rešava sve probleme i ne rešava velike probleme. Rešava neke probleme. Rešava deo problema i rešio je jednu veliku stvar, a to je da je došlo do pozitivnog zaključenja revizije aranžmana sa MMF, što ja smatram da je užasno važno za ovu državu i za sve njene lokalne samouprave, pa opet, kako kažem, čula sam danas da sa MMF-om aranžman zaključuje samo zemlja sa posebnim potrebama. Mi jesmo bili zemlja sa posebnim potrebama i mislim da nismo više zemlja sa posebnim potrebama. U tom smislu mislim da ovaj Predlog zakona ne rešava stvar. Zakon iz 2011. godine nije bio koban po makroekonomsku stabilnost, očigledno nije bio. Ali u ovom trenutku je traženo osam milijardi od MMF, kome je trebalo nekad, posle onog gde smo bili i dupla sigurnost da se štedi na nekim stvarima. Kada ste već pokazali da imate makroekonomsku stabilnost, oni traže da uradite još. Tako da mislim da je ovo samo još jedna stvar na koju smo bili naterani zbog situacije u kojoj se zemlja nalazila i tako će biti do 2018. godine kada imamo aranžman sa MMF-om. Ja se nadam da posle toga neće, zato što smo dokazali da smo fiskalno stabilna, makroekonomski stabilna zemlja i da imamo sistem koji će, u stvari, koji garantuje da ćemo takva zemlja i ostati. U teoriji bi tako trebalo da rade. Dakle, mislim da ovo ide kao kada se dogovorimo sada da li jesmo u dobroj situaciji ili nismo u dobroj situaciji, mislim da ovaj zakon ne govori da nismo u dobroj situaciji, nego da je samo još jedna mera koja treba da očuva makroekonomsku stabilnost koja je postignuta. Što se tiče parafiskalnih prihoda, kao što sam rekla, ponajmanje bih od vas očekivala da se pozivamo u parafiskalne prihode, odnosno da je loše što su tada ukinuti parafiskalni nameti. Mada razumem da je to bio dokument Stalne konferencije gradova i opština, pa možda nije stvarno samo vaše mišljenje, zato što ste vi kao predsednik opštine mislim dobro razumeli da ne treba u opštinu dovesti jednog investitora pa ga globiti do iznemoglosti, nego treba smanjiti namete, a dovoditi više investitora. Tako da i dalje mislim da je to, kada su ukidani parafiskalni prihodi, bila dobra stvar i iskreno se radujem i Zakonu o taksama i Zakonu o naknadama, na kome trenutno radi Ministarstvo finansija, zato što mislim da će Srbiju napraviti za još predvidljiviji poslovni ambijent što će, kao rezultat imati i još više investitora i više malih i srednjih preduzeća. Što se tiče novog zapošljavanja i političkog zapošljavanja, priznajem ja sam samo ne ni još dva meseca ministarka u Vladi Republike Srbije, najviše kritika lokalnih samouprava smo imali zato što ne dozvoljavamo novo zapošljavanje i zato što Vlada Republike Srbije ima dosta, stvarno striktnu komisiju zapošljavanja. Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave daje samo mišljenje za tu komisiju, komisija odlučuje, ali teško mi je da zamislim kako može da bude dodatnih političkih zapošljavanja, da to prođe kroz tu komisiju, a verujem da je okej da vam damo brojeve za dozvoljeno zapošljavanje do sada, ali to jeste bila najveća kritika rada i ovog Ministarstva i Ministarstva finansija, što se ne dozvoljava u dovoljnoj meri novo zapošljavanje. Ne znam šta je prebacivano Novom Sadu. Najiskrenije nisam to uhvatila, ali znam da je prebacivano Kragujevcu i Smederevskoj Palanci i Kosjeriću, kao lokalnim samoupravama koje su najzaduženije i koje bez podrške republičke Vlade ne bi mogle da funkcionišu, što je strašno, složićemo se i vi, za koga ja smatram da ste, u stvari, bili profesionalan i odgovoran predsednik opštine. Što se tiče javno privatnog partnerstva opet mislim da je republička Vlada dovoljno uradila da postoji zakonodavni okvir i mislim da postoje privatne inicijative, mislim da lokalne samouprave ne idu dovoljno u to da li zbog nedostatka stručnosti da procene da li nešto treba da ide iz sopstvenih ulaganja ili iz ulaganja privatnih partnera, ali mislim da to svakako nije dovoljno iskorišćeno i da tu postoji veliki prostor. Hvala puno.
Hvala. Reč ima Aleksandar Stevanović.
Gospođa ministarko, uvažena predsedavajuća, dame i gospodo, mislim da bi se svi u ovom domu saglasili sa jednom stvari, a da je u politici i vođenju države i u biznisu i u običnom životu izuzetno bitna stvar predvidljivost i da je predvidljivost nešto što bi trebao da bude naš vrhovni cilj kada razmišljam o tome koliko decentralizovati državu i kako urediti odnose između različitih nivoa vlasti. Mi na neki način imamo jednu čudnovatu predvidljivost u ovoj zemlji i ona se manje više od neke 1996. godine uporno ponavlja kada je prvi put lokalnim samoupravama kao kazna oduzeta imovina, a to je da mnogo pričamo o decentralizaciji, da su mnogi od nas bili angažovani u jednoj borbi za decentralizaciju Srbije i jednu bolju podelu nadležnosti između različitih nivoa vlasti, ali da je jedina konstanta da se suštinska decentralizacija ne dešava u Srbiji i da kada napravimo neki korak napred, a neću reći da je taj korak 2011. godine bio baš potpuno najbolji korak koji se mogao uraditi i da nije bio motivisan nekim drugim razlozima, da se vremenom vratimo u drugom pravcu i da Republika manje više pojede i sredstva i nadležnosti lokalnih samouprava. Vertikalna podela vlasti je jednak bitna kao i podela vlasti koja je horizontalna i koja nije sporna u našem društvu. Kod vertikalne podele vlasti imamo probleme koji postoje već godinama, a to je da nismo pronašli najbolju formulu kako poslove državnih organa na nivou Republike i nivou lokalne samouprave približiti tamo gde bi bili najefikasniji, približiti građanima na pravi način i uspostaviti jednu kristalno jasnu liniju odgovornosti, pošto prebacivanjem mnogo nadležnosti na nivo Republikegubi se odgovornost. Ovaj zakon je korak unazad i gura Srbiju u pravcu centralizacije, a centralizacije imamo već i previše u našem društvu. Na neki način, mada bi to bila realnost u trenutnom političkom okruženju i sa nekim drugim zakonima, mi ćemo imati utvrđenje jednog starog obrasca ponašanja, a to je da najbolji gradonačelnik nije onaj koji najbolje upravlja lokalnom imovinom, koji najbolje uređuje lokalne propise, koji je najpredusretljiviji prema biznisu, nego onaj gradonačelnik koji najbolje lobira u Beogradu. Imamo generacije takvih gradonačelnika u Srbiji koji su promenili po četiri-pet dresova. Ja im ne mogu lično zameriti jer potiču iz siromašnih opština i njihova umešnost da lobiraju u Beogradu je bila ključna, zato je i trebalo menjati dresove. Zato mi kao poslanička grupa imamo ogromne rezerve prema bilo kakvoj daljoj centralizaciji, jer dajemo pogrešne podsticaje, podsticaje ljudima koji bi se trebali baviti razvojem lokalnih samouprava na načine kako rade njihove kolege u svetu, da se bave lobi aktivnostima, koje nisu nešto loše, ali mislim da njihov ključ leži u dobroj komunikaciji sa centralom, iako nam istraživanja koja imamo ove godine pokazuju da lokalne samouprave ne percipiraju da ih Republika baš najbolje razume i da kad bi merili na skali od jedan od pet, to bi bila jedna vrlo mršava trojka. Dakle, imamo s jedne strane centralizaciju, zakon je dodatno podstiče, ne suštinski, naravno, ne mogu da kažem da je ovo zakon koji išta suštinski preterano menja, a, s druge strane, gubimo neke stvari i pokazujemo da idemo u pravcu koji nije baš najbolji. Još jedna stvar koju su istakli moji prethodnici, to je pitanje kompenzatornih transfera. Ako već ukidamo neke prihode opštini koje su oni smatrali tako reći izvornim prihodima, zašto onda imamo kompenzatorne transfere nazad? Ja verujem u posvećenost naših ljudi koji vode Republiku, verujem u posvećenost ministara, verujem u posvećenost svih ljudi koji se bave ovim poslom, ali to stvara jedan strahovit prostor da vi pokušavate nekoga da nagradite a nekoga da kaznite. I ljudski je jako teško odupreti se takvoj želji. Moć je čudna stvar, a i sama centralizacija je jedna vrsta koncentracije moći. Pa kad još imate mogućnost da odlučujete o tome da li će neka opština biti dobra opština, a da li će neka druga opština biti opština koja neće ostvariti neke svoje ciljeve, uvek se potkrade mogućnost da se to uslovi na neki način političkim kriterijumima. Kako vi niste iz sveta stranačke politike, ja se iskreno nadam i očekujem da ćete biti kao što ste bili i do sada, vrhunski profesionalac i gledati samo kriterijume, nezavisno od toga da li je u pitanju opština koju vodi partija koja danas vodi najviše opština u Srbiji, ili su u pitanju neke druge opštine. To su neke opasnosti koje postoje. Takođe, kada govorimo o efektima konsolidacije, mi u suštini nemamo konsolidaciju na nivou celokupne države, mi imamo samo prebacivanje sredstava sa jednog nivoa na drugi nivo. Odnosno, na neki način, imamo jednu igru koju igramo za vreme fiskalne konsolidacije u poslednje dve godine, a to je da je deficit koji je bio jasno prikazan, izuzetno veliki. Bio je veliki napor smanjiti ga za jedan ili dva procentna poena, mi to uopšte nećemo nikada reći da je bilo lako uraditi. Ali, s druge strane, vi taj deficit u stvari šaljete na druga mesta. Znači, Republika će biti u boljem stanju, ali će, s druge strane, opštine malo da pate. Ili, kao što smo imali – Republika će da smanji deficit, ali će ga platiti penzioneri. Biće manji deficit u Republici, ali će ga platiti lekari, profesori, sudije. Biće manji deficit, ali nećemo izdavati garancije javnim preduzećima koje ćemo mi na kraju opet da platimo, implicitno ili eksplicitno. Dakle, to je jedna igra, da tako kažem, prebacivanja novca s jednog na drugi nivo vlasti. Ja shvatam da je u ovom momentu, zbog aranžmana sa MMF-om, možda bilo oportunitetno uraditi konsolidaciju na nivou Republike, ali, suštinski, mi na nivou Srbije na ovaj način stvari nećemo rešiti. Rešenja se nalaze negde drugde. Još jedan razlog koji je skepsa i koji mi imamo je da je naša buduća kuća Evropska unija i to u ovom Domu gotovo 85% poslanika smatra da je tako. Jedan od kamena temeljaca EU je visok stepen decentralizacije. U redu, postoje zemlje gde decentralizacija je na nižem nivou nego u Srbiji, ali u većini zemalja niži nivoi konzumiraju veći deo ukupnih budžetskih prihoda nego što je to slučaj kod nas. Dakle, opet idemo u nekom pravcu koji nije baš najbolji sa stanovišta onoga što smo proklamovali kao strateški cilj. Opet kažem, iskreno se nadam da će ovo biti privremeno, ali učeći iz 20 godina iskustva u Srbiji, gde smo uvek imali opoziciju kojoj su bila puna usta decentralizacije dok je u opoziciji, a onda kada postane pozicija, odjedanput to sve zaboravi. Voleo bih da vi budete vesnik promena, ali 20 godina iskustva govori da vas čeka izuzetno težak zadatak. Pominjan je takođe jedan izuzetno interesantan projekat prikupljanja poreza na imovinu u istočnoj Srbiji i toga da su lokalne samouprave bile suštinski nezainteresovane da prikupe neke prihode koji su njihovi izvorni prihodi, čak, i da je trebalo mnogo, mnogo napora da se uloži da se one osposobe i da naplate porez na imovinu. Pitanje koje se ovde može postaviti iz toga samoga je na koji način će sada biti veća motivacija da se prikupi nešto što je još teže utvrditi? Ako se još imovina može prepoznati, koristeći odgovarajuće evidencije, baze podataka, ugovori o zakupu su kod nas još teži za identifikovati, a motivacija ljudi koji rade u lokalnim sredinama još manja, dakle, tu se postavlja pitanje da li ćemo mi u ovom slučaju da izgubimo i da imamo jedan blagi pad naplate zbog toga što selimo prihod sa nivoa opštine na nivo Republike? Iako formalno-pravno može se posmatrati kao prihod od kapitala, ali je pitanje da li mi time postižemo i šta suštinski na konsolidaciji javnih finansija? Opštine neće pasivno stajati, život je takav da ljudi kada dobiju određeno smanjenje prihoda reaguju, pokušavaju da se prilagode, niko ne stoji pasivno. Postoje dva načina kako se opštine mogu prilagođavati, u stvari tri. Prvi je da budu izvanredno u dobrim odnosima i pokušaju da dobiju neka sredstva nazad od centrale. To je možda realistično za 10%, 15% sa upravama koje imaju najbolje kontakte i jako su bitne. Ostale imaju dva izbora – da smanje troškove ili ono za čime većina opština poseže i što najčešće vodi ka bujanju novih parafiskala, imamo stalnu igru mačke i miša, je da će opštine to pokušati nekako da nadoknade, uvek se to desi. Od koga će uzeti? U velikoj broju slučajeva posegnuće za privredom. Voleo bih da to ne bude slučaj, ali opet, iskustva nas uče da bi vrlo lako moglo da se desi da u stvari lokalni privrednici plate trošak ovako izvedene fiskalne konsolidacije i tu morate biti izuzetno oprezni, da ne bismo zbog jednog prebacivanja sredstava napravili mnogo veći trošak u srednjem i dugom roku. To je nešto što je veliki problem. Takođe, zakon nosi još jedno skriveno trošenje resursa ovog društva, a to je da ljudi, bilo u biznisu, bilo u javnoj upravi, treba da se bave poslovima koji su potrebni. Ovaj zakon ostavlja prostor nekim opštinama da pređu u status grada, da bi iskoristili prednosti koje im ova rešenja nose. To je u suštini nepotreban proces, ali je dat podsticaj u vidu te razlike koja postoji. Neke opštine će verovatno tako da odgovore i da prođu kroz jedan proces koji njima možda ne bi trebao u datom momentu, ali će da učine sve što je u njihovoj moći da ne izgube ono što je njima na raspolaganju. Dalja centralizacija u Srbiji i konstantan pad učešća prihoda lokalnih samouprava u ukupnim prihodima konsolidovane države Srbije dovodi do toga da mi smanjujemo objektivno prostor za jednu od najbitnijih stvari i za lokalni ekonomski razvoj, a to je konkurencija između opština. Kada opštine imaju, hajde da kažem baš, ne potpuno stegnut budžet, kada mogu zaista da štede, onda ima i prostora da se opštine međusobno takmiče u tome da imaju niže poreze, da imaju jeftinije procedure, da mogu ponuditi bolje uslove ljudima koji žele da investiraju u te opštine ili da otpočnu svoj biznis. Ako im uzimate sredstvo, u stvari, uzimate im mogućnost da se opštine međusobno takmiče i to je takođe jedna od negativnih strana koje nosi ovaj zakon. Ako sve ovo saberemo, čini nam se, kao našoj poslaničkoj grupi koja je izuzetno posvećena decentralizaciji i jednoj pametnoj vertikalnoj podeli vlasti u Srbiji, gde se poslovi rade tako da budu najbliži građanima, a ne prenose se nepotrebno na nivo Republike ili, ne daj bože, postoje i poslovi koji se ne bi smeli preneti ni na nivo opštine, jer bi bilo izuzetno neefikasno, dakle, mi se zalažemo za jednu optimalnost, zalažući se za predvidivost i za jedan sistem. Mi se iskreno nadamo da će ovo biti izuzetno kratkoročni potez i da ćemo ići u pravcu izgradnje jednog sistema po ugledu na zemlje koje su lepo rešile vertikalnu podelu vlasti, uz mogućnost da imamo što više izvornih prihoda na oba nivoa vlasti, da niko od nikoga ne bi zavisio ili, ako već imamo određene transfere, da ti transferi što duže traju i da budu što jasniji. Konačno, imam za vas jedno pitanje koje mene prilično kopka. Rekli ste da je MMF zahtevao da se uradi baš ovakav vid prenosa sredstava. Da li je MMF zahtevao eksplicitno da se od opština uzme određena svota novca i prebaci na nivo Republike, ili je zahtev bio MMF-a da Republika raspolaže sa jednom dodatnom količinom novca? Odnosno, da li bi za MMF bilo prihvatljivo da je konsolidacija na republičkom nivou izvedena na primer smanjivanjem subvencija, što bi isto moglo da dovede do značajnih ušteda, izvođenju suštinskog restrukturiranja velikih potrošača sredstava u ovom budžetu, na primer RTB Bora koji sto miliona evra svake godine potroši? Dakle, da li je postojala mogućnost da se izabere način kako se obezbeđuju novi prihodi, ili, naravno, ne moramo raditi sve s novim prihodima, pošto smo mi inače zemlja koja je poznata po tome da dosta troši i dosta oporezuje, da li je bila mogućnost možda da smanjimo neke rashode i da MMF kaže da smo posle toga šampioni konsolidacije? Odnosno, da li smo mi mogli izabrati i neki drugi put? Želim vam puno sreće u vašem radu na toj poziciji, trebaće vam mnogo sreće, i hvala na pažnji.
Reč ima ministar.
Prvo, ovaj zakon ili ne menja ništa ili podstiče centralizaciju. Mislim, ili ništa nismo uradili sa ovim zakonom, ili smo nešto uradili. Ja mislim da zakon nešto menja. Mislim da ne podstiče centralizaciju. Ne vidim nigde kako u ovom zakonu on podstiče centralizaciju. Upravo suprotno i ceo dan danas pričamo, ali dobro. On dokazuje da postoji decentralizacija. Ako ni zbog čega drugog, onda zato što su komentari gradova i opština usvojeni u tako velikoj meri. Što se tiče MMF-a, po mom saznanju MMF je tražio direktnu raspodelu sa lokala da bi se ublažili efekti zakona iz 2011. godine. Što se tiče toga da ja kažem da će sada opštine bolje da se ponašaju zato što im se smanjuje udeo u porezu za zarade, ja sam rekla da postoji prostor da se to desi. Dakle, mislim da ćemo se složiti da postoji veliki prostor za dodatnu ozbiljnu fiskalnu disciplinu lokalnih samouprava. Da li će se to desiti ili ne, to zavisi od tih lokalnih samouprava i zavisi i od nas. Dakle, i pre je postojala obaveza kontrole trošenja budžeta lokalnih samouprava, pa ona nije naročito dobro sprovođena. Sada postoji taj rino sistem, pa se ta kontrola konačno sprovodi. Dakle, mislim da postoji još prostora i kod poreza na imovinu. Mislim da postoji i prostora u centralizovanim javnim nabavkama. Mislim da postoji prostora u javno privatnim partnerstvima i mislim da postoji prostor implicitan u borbi protiv sive ekonomije, gde mislim da posebno u manjim lokalnim samoupravama predsednici opština mogu da apeluju na svoje ugostitelje, na svoje preduzetnike da oni izdaju fiskalne račune. Ali, ono što je važnije sada u ovom trenutku zbog smanjenja poreza na zarade, jeste da registruju objekte i da njihovi zaposleni više ne rade u crnoj zoni, već da izađu iz sive zone i da rade u legalnim tokovima, zbog čega će ne samo ti radnici imati zdravstveno, socijalno i penziono osiguranje, već će i porez, tj. prihod iz poreza na zarade za lokalne samouprave biti veći. Prethodna Vlada je usvojila Zakon o inspekcijskom nadzoru, koji je jako važan, mislim da ćemo se složiti u tome. Od početka primene tog zakona, nekih 20 hiljada radnika je izašlo iz sive zone, tako da mislim da tu postoji prostor. Ne mislim da je to direktna nadležnost lokalne samouprave, ali mislim da gradonačelnici i predsednici opština mogu da apeluju na ljude koje oni svakako znaju, da poštuju zakone ove zemlje i da samim tim i budžeti lokalnih samouprava budu malo veći. Kao će reagovati lokalne samouprave? Opet kažem, od lokalne samouprave do lokalne samouprave, pokušaćemo da imamo komunikaciju sa svima njima i da pratimo kako će reagovati, da probamo da im pomognemo da zajedno uvedemo neku veću fiskalnu disciplinu. Ali, sa druge strane, i vi znate da je nažalost bilo situacija u kojima se nikad ništa nije menjalo, nisu se menjali zakonski okviri, a povećane su i takse i naknade. Bilo je primera lokalnih samouprava koje su naplaćivale i EPS-u i Telekomu firmarinu na svaki postavljeni stub. Bilo je lokalnih samouprava koje su osam i devet puta retroaktivno povećavale ekološku taksu. Meni to tada nije bilo jasno, ali nadam se da se to sada neće dešavati. Pored toga što se nadam, trudićemo se da radimo sa njima i da komuniciramo, da se to ne desi. Hvala.
Hvala. Reč ima Boško Obradović.
Poštovana predsedavajući, pre svega ja bih želeo da izrazim nadu da ćete vi uvažiti jednu moju, nadam se ispravnu molbu, a to je da u ovom trenutku prekinemo sednicu i nastavimo sutra, iz prostog razloga što već sat vremena nema direktnog prenosa na RTS-u. Da ne bismo imali nepotrebne insinuacije da li je sednica baš u času kada su najveće opozicione poslaničke grupe trebale da dobiju reč prekinuta da se direktno prenosi na RTS-u, mislim da bi bilo najpraktičnije da mi nastavimo sutra kao ovlašćeni predstavnici, s obzirom da nas je inače ostalo veoma malo, ako se slažete. To je moj predlog.
Preneću direktoru televizije, samo nastavite.
Hvala vam. To sam i očekivao od vas, naravno. Dakle, ovo je jedan od, rekao bih najnovijih, neviđenih skandala RTS-a, koja je u trenutku kada reč treba da dobiju pet najvećih opozicionih poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije ukinula direktan prenos. Prošli put je to imalo nekog smisla zato što je bila Olimpijada u Riju, pa smo plaćali troškove tog prenosa i to je još i moglo da prođe kao obrazloženje, ali u ovom trenutku ide koncert ruskih Kozaka, koji ja pozdravljam i mislim da je jedna velika umetnička stvar, ali svakako nije izgovor za prekid direktnog prenosa Narodne skupštine Republike Srbije. Naravno, mi ćemo tražiti smenu odgovornih za ovo, jer građani Srbije plaćaju RTS, a danas se raspravlja upravo o jednoj izuzetno važnoj stvari za život građana Srbije, a to je Zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Interes građana Srbije je da imaju direktan prenos i čuju šta imaju da kažu njihovi predstavnici u političkom životu, za koje su glasali na izborima, posebno zato što finansiraju taj javni medijski servis. Ali, ostavićemo prostor za analize koja je uloga vlasti u ovom onemogućavanju predstavnika opozicije da se čuju u direktnom televizijskom prenosu. Ono što ja želim da kažem, poštovana gospođo ministarka, sa sve vašim, naravno, simpatičnim timom, jeste da vi niste zapravo ovlašćeni da govorite o ovoj tački dnevnog reda. Naime, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, koji je na dnevnom redu, ima za cilj isključivo udovoljavanje zahtevima MMF-a, a ne rešavanju suštinskih nagomilanih problema finansiranja lokalne samouprave. Dakle, gospođo Gojković, ispravno bi bilo da ste tražili predstavnika MMF-a da brani ovaj zakon pred narodnim poslanicima Republike Srbije, iz prostog razloga što je MMF naložio ovakve stvari. Zapravo je MMF onaj koji nalaže Vladi šta treba da uradi. Vlada, kao što je rekao aktuelni predsednik Vlade, ne može jedan dinar da potroši u budžetu, a da ne pita MMF. Sve to nije sporno, sporno je samo što vi onda, gospođo Brnabić, praktično nemate ovde nikakvu ulogu. Vi ste kanal koji sprovodi ideje MMF-a u zakonski život Republike Srbije. Zato bi, mislim, bilo mnogo ispravnije da ovde imamo predstavnika MMF-a, da onda mi kao narodni poslanici njega možemo da pitamo zašto se donosi ovakav zakon u Srbiji, da nam on odgovori zašto republički budžet pljačka lokalne budžete i zašto, to je ključno pitanje koje danas ovde nije postavljeno, kad je budžet u suficitu, kad je budžet tako stabilan, kad smo krenuli sa tako genijalnim razvojem, kada ekonomski tako dobro stojimo, zašto uzimate lokalnim samoupravama pare iz lokalnog budžeta? Republički budžet je stabilan, nema problema, fiskalna konsolidacija je uspela, sve je maksimalno u redu, pa što pljačkate lokalne budžete? Dakle, to radite, naravno, po nalogu MMF-a. A sada da vidimo ko je taj MMF. Pre svega, MMF je belosvetski ekonomski ubica, inspirator i saučesnik u ekonomskoj propasti Srbije. Put Srbije u ekonomski sunovrat koji je posle 5. oktobra započeo Mlađan Dinkić, od dolaska na vlast dalje dosledno sprovodi Aleksandar Vučić. On to radi tako što slušajući naloge MMF-a, kao interes stranog kapitala u Srbiji, stavlja iznad interesa građana Srbije i privrede. MMF je sve vreme inspirisao i podržavao pogubnu ekonomsku politiku poput stimulisanja uvoza, bušenja domaće proizvodnje, predavanja domaćeg bankarskog sektora i maloprodaje strancima, privatizacije i rasprodaje naših strateških prirodnih i privrednih bogatstava, a očekujem da ćete ići u pravcu i prodaje „Telekoma“, EPS-a, poljoprivrednog zemljišta, naravno, po nalogu MMF-a. Građani na izborima, gospodo na vlasti, nisu glasali za MMF. MMF nema vlast u ovoj državi i MMF ne sme da ima vlast u ovoj državi, a to pitajte vašeg prijatelja Viktora Orbana, koji je izbacio MMF iz Mađarske, ako ste već neki prijatelji.
Poslaniče, možemo li malo o zakonu da čujemo, ja bih vas molila? Da može ministar u Vladi Republike Srbije da učestvuje u raspravi, a nemam telefon MMF-a, ne mogu da ih zovem.
Naravno, hvala. Ako je zabranjeno govoriti o MMF-u u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da i to znamo, ništa nije sporno. Samo hoću da ukažem, ako je ovde deset puta sama ministarka rekla da je ovo po dogovoru sa MMF-om, po nalogu MMF-a, u aranžmanu MMF-a, veoma je važno da znamo ko je taj MMF koji nam nameće jedan ovakav zakon.
Znaju poslanici.
Dakle, da završim sa tim delom priče i pređem na ostatak, MMF je klasičan uterivač dugova koji tera državu da država radi da bi vraćala MMF-u dugove. MMF ne interesuje naše bankarstvo, MMF ne interesuje naša proizvodnja, MMF ne interesuje naša poljoprivreda, MMF ne interesuje ništa što je naš interes, već isključivo da mi njima vraćamo dugove koje je neka bivša vlast zadužila, a koju ste vi, gospodo naprednjaci, povećali zaduženje ove države za šest milijardi dolara za vreme ovih pet godina vaše vlasti. Znači, MMF i te kako ima interes da vi vraćate dugove kojima ste zadužili ovu državu. Ovo je jedan od načina kako MMF vas tera da vi napunite republičku kasu kako biste njima vraćali dugove. Znači, to je poenta čitavog ovog zakona, nema ovde ništa drugo. Sada ću da vam dokažem, gospođo ministarka, zašto ovde nema ništa drugo. Osnovni vaš, da tako kažem, izgovor zbog čega donosite ovaj zakon je taj da postoje određene lokalne samouprave koje loše rade, loše posluju, koje nenamenski troše sredstva, koje imaju preveliki broj zaposlenih, kojima se ne može ući u trag šta se dešava sa parama koje ostaju na nivou lokalne samouprave i koje ih nisu pretvorile u neku novu vrednost, u novu proizvodnju, u nove infrastrukturne kapitalne investicije, u bilo šta novo. Da, to je tačno. Ali, zašto onda uzimate pare i lokalnih samouprava koje rade dobro? Vi da ste zaista hteli pošteno da postavite stvari, vi biste kaznili one koji rade loše i njima uzeli pare i rekli – od sada možete da uzmete pare iz budžeta samo kada date kvalitetan projekat koji ćemo mi da kontrolišemo. Zašto kažnjavate lokalne samouprave koje rade dobro? Zašto njima uzimate pare? Znači, nema to veze sa tim. To ima isključivo veze sa MMF-om i njegovim nalogom da morate da napunite republičku kasu da biste MMF-u vraćali dugove. Ovde nema nikakvog rešavanja ni jednog od problema finansiranja lokalnih samouprava. Ovo su kozmetičke promene i udovoljavanje zahtevima MMF-a. Ono što posebno želim ovde da istaknem i mislim da je to zapravo poenta onoga zbog čega je isključen direktan televizijski prenos. Srbijom, dakle, pod jedan, ne upravlja Vlada Republike Srbije, već MMF. Vlada Srbije sve radi po nalozima jednog stranog monetarnog fonda. Pod dva, gradovi i opštine u Srbiji treba da budu zadovoljni što nisu opljačkani mnogo, koliko je planirano prvobitnim nacrtom zakona o finansiranju lokalnih samouprava, već su opljačkani manje od toga. Tu ima, recimo, jedna sjajna izjava aktuelnog gradonačelnika Novog Sada Miloša Vučevića, koji kaže: „Mi u Novom Sadu smo zadovoljni. Nama će, po ovom zakonu, Republika uzeti samo 250 miliona dinara.“ Pazite, samo 250 miliona dinara Novi Sad će imati manje u budžetu na osnovu ovog zakona. Moj Čačak 50 miliona dinara manje, čitav budžet za poljoprivredu koji Čačak izdvaja na godišnjem nivou nećemo moći da izdvojimo nakon ovog vašeg Predloga zakona, gospođo ministarka. Pod tri, Aleksandar Vučić se hvali suficitom i stabilnošću republičkog budžeta, ali ipak republički budžet dopunjava pljačkanjem lokalnog budžeta. Zbog čega? Dinkić je 2013. godine poreskim izmenama uzeo 20 milijardi, a najbolji Dinkićev ekonomski učenik, pogodite ko, Aleksandar Vučić uzima još pet milijardi lokalnim samoupravama u Srbiji. Dakle, Dinkić i Vučić zajedno opljačkali 25 milijardi naših lokalnih para. Pod četiri, Vlada Srbije ne daje nikakve zakonske garancije da će opljačkana sredstva, ovo je ključno, gospođo ministarka, obratite pažnju, molim vas, možete vi da mašete rukama, da kažete – ovo su nebuloze, ali ovo interesuje građane Srbije.
Poslaniče, nije ministarka rekla da su nebuloze, samo ne razume jer ne pričate o zakonu.
Ne, ona je odmahivala rukom. Tako je, evo, odlično. Evo, da čujem odgovor na sledeće pitanje – koje su vaše garancije da ćete opljačkana sredstva iz lokalnih samouprava vratiti baš tim lokalnim samoupravama u istom tom iznosu za koji ste ih opljačkali? Gde piše ta garancija u ovom zakonu? Nema je nigde. Znači, uzećete pare pa ćete onda da vidite da li ćete nekim transferom da ih vratite i kome ćete da vratite, pa ćete opet da vratite Radomiru Nikoliću u Kragujevac, ako on treba da obezbedi stabilnost svoga budžeta. A da li ćete vratiti 50 miliona koje ste uzeli Čačku? Naravno da nećete. Daćete nekim drugim opštinama po nekoj vašoj stranačkoj logici. Da ne govorim o tome da ste dodatno opteretili opštine kojima uzimate više nego gradovima, što tek ne mogu ni na koji način da razumem. Zašto su kod vas gradovi privilegovani, a zašto su opštine, koje su i inače u raznim problemima, na neki način ovde dodatno opterećene? Peto, dobra vest je, i to je možda jedina dobra stvar, što postoje naprednjaci koji su se usprotivili onom prvobitnom predlogu koji je zaista bio pljačka nad pljačkama. Verovatno je to razlog zašto njega nema, jer bi prosto određene opštine i gradovi u Srbiji morali da zatvore svoje funkcionisanje. Šest, trošenje sredstava u lokalnim samoupravama kritikuje Vlada koja nema završni račun budžeta, vrlo interesantno. Nenamensko trošenje sredstava na lokalnom nivou kritikuje predsednik SNS, zaboravljajući da većinu gradova i opština u Srbiji vode upravo kadrovi SNS. Posebno su karakteristični slučajevi korupcije i nenamenskog trošenja budžetskih sredstava koja se prelivaju u privatne džepove npr. opština Prijepolje i Nova Varoš. Da navedem ta dva primera. Dragoljub Zindović, predsednik opštine Prijepolje, koji montira novi nameštaj u svom kabinetu pre završetka tendera za nabavku nameštaja ili, recimo, asfaltira put u mesnoj zajednici Kolovrat u Prijepolju, gde se sloj urađenog asfalta meri mikroskopski. Ili, tema, pomenuta Nova Varoš od strane ministarke. Dimitrije Paunović, bivši predsednik opštine Nova Varoš i aktuelni načelnik Zlatiborskog okruga, slika i prilika korupcije u redovima SNS i onoga zbog čega Vlada otima pare iz lokalnog budžeta, pod izgovorom da se nenamenski troše. Upravo je taj naprednjak nenamenski trošio pare. Logičnije je onda da ga uhapsite, krivično gonite, a ne da uzimate pare iz budžeta lokalnih samouprava. Najbolji dokaz na kraju da nije u pitanju zauzdavanje lokalnih nesposobnjakovića i kabadahija je da je uspostavljen isti odnos i prema uspešnim i prema neuspešnim lokalnim samoupravama, da su podjednako kažnjeni i oni koji su nenamenski trošili pare i oni koji su namenski trošili pare i da je jasno da je ovo ništa drugo nego nalog MMF-a i pljačka. U tom smislu ličite, kao vlast, svi zajedno, naravno, na modernog Superhika, onoga koji otima siromašnima da bi davao bogatima. Šta to znači konkretno? Otmete penzionerima, prosvetarima, zdravstvenim radnicima, vojnicima, policajcima, lokalnim samoupravama, ali nikada ne smete da udarite na tajkune koji ne plaćaju porez u ovoj državi, ne smete da udarite na strane banke koje stvaraju ekstraprofit na grbači ovog siromašnog naroda, ne smete da udarite na strane firme koje ne plaćaju porez na ostvarenu dobit u Srbiji jer lažno knjigovodstveno isisavaju novac u inostranstvo svojim majkama firmama. Na te stvari vi ne smete da dirate, tu ne konsolidujete finansije, tu prepuštate pljačku, iznošenje para i ekstraprofit u inostranstvo. Ali hoćete da udarite na lokalne samouprave, a posebno one koje su uspešne i koje ne zaslužuju ovakav vaš odnos. Zato je više nego jasno zašto će poslanička grupa „Dveri“ glasati protiv ovog vašeg zakona, koji nije ništa drugo nego sprovođenje naloga MMF-a, čiji ste vi zapravo agent interesa u Srbiji.
Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsednice, poštovana gospođo ministar, poštovani predstavnici ministarstva, dakle, jasno je rekao bih i jasnost, opredeljenost i odlučnost Vlade Republike Srbije da nastavi reformski kurs i u tome ćete imati potpunu i apsolutnu podršku poslaničkog klub SPS. Reformski kurs Srbije za nas nama alternativu. Reforme, da bi Srbija pre svega u ekonomskom smislu bila zdrava zemlja. Srbija danas jeste na dobrom putu da konačno reši stanje u javnim finansijama i da upravo zahvaljujući teškim i odgovornim reformama, teškim i odgovornim merama sa optimizmom gleda na period koji je pred nama. Ono što danas upravo Vladi Republike Srbije otvara vrata širom sveta jesu uspešne reforme i to u oblasti ekonomije. To je nešto po čemu Srbija jeste i prepoznatljiva i uvažavana i poštovana. Za nas kao poslanički klub ekonomski oporavak i napredak je nacionalni interes i to kažem iz jednog prostog razloga jer smatramo da apsolutno niko nema pravo da neodgovornim postupanjem i neodgovornim ponašanjem naruši realizaciju ovog izuzetno važnog cilja. Od realizacije ovog važnog cilja zavisi realizacija brojnih drugih ključnih ciljeva. Srbija je snažna onoliko koliko je ekonomski naprednija i ekonomski snažnija i ekonomski jača. Cilj je potpuno jasan, održiv ekonomski razvoj, cilj je boljitak u svakom sektoru, danas govorimo o lokalnim samoupravama, ali boljitak koji će biti zasnovan na zdravim osnovama. Imamo pozitivan trend, prepoznatljiva je namera, intencija Vlade Republike Srbije da uloži ogroman napor da Srbija ostane na dobrom putu. Imamo jasno i precizno definisane ciljeve i veoma precizan dugoročni plan. Zakon o kojem danas govorimo, Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave je zapravo nastavak reformi, korak dalje u reformama. Reformski zakon u sistemu finansiranja lokalne samouprave, a ključna izmena, suštinska izmena, dakle, korekcija procentualne preraspodele sredstava na zarade je kao što ste rekli u uvodnom izlaganju mera fiskalne konsolidacije koja ima jasne ciljeve da očuva i održi makroekonomsku stabilnost i da utiče na smanjenje budžetskog deficita. Poslanički klub SPS naravno u potpunosti podržava i za nas su to u potpunosti opravdani ciljevi koji se žele postići usvajanjem ovog zakonskog predloga, ali obzirom da je ovo zakon koji je imao dve verzije. Prvu verziju koja jeste bila ozbiljan teret za lokalne samouprave, za opštine i gradove, i drugu verziju o kojoj danas govorimo i da se oko ovog zakonskog predloga povela ozbiljna i kvalitetna rasprava na relaciji opština, grad, stalne konferencije gradova i opština i predstavnika resornog ministarstva. Za nas je od izuzetne važnosti i značaja nekoliko stvari. Najpre, usvajanjem ovog zakonskog predloga ni na jedan način neće ugroziti ni jedno od suštinskih i najvažnijih osnovnih funkcija lokalne samouprave. Druga stvar, ono o čemu ste vi govorili tokom uvodnog izlaganja jeste da je većina, ne sve, ali rekli ste većina opština i gradova prihvatila ovakav predlog. Dakle, rekao bih racionalnim i odgovornim postupanjem došlo se do jednog najodrživijeg u ovom trenutku ovog rešenja najoptimalnijeg, najrealnijeg rešenja koje jeste kompromis. Na jednoj stani zahteva MMF, na drugoj strani onoga što jesu realne potrebe opština i gradova. Taj kompromis i to rešenje zapravo pokazuje koliko je važan dijalog kada govorimo o lokalnim samoupravama sa predstavnicima opština i gradova, ali dijalog koji će uvek ići u pravcu ne da finansijski slabimo opštine i gradove i da lokalni budžeti gube, već dijalog koji će ići u pravcu kako da na kraju svako dobije više i da iznalazimo one alternativne izvore prihoda. Reforme ne podrazumevaju popularne mere, iz krize se nikada ne izlazi popularnim merama, već nepopularnim i nužnim merama. Ako su zaposleni u državnoj administraciji podneli teret reformi ekonomske krize, ako su na dostojanstven način teret reformi podneli i najstarija kategorija stanovništva penzioneri, onda je potpuno opravdano i adekvatno da se određena ušteda napravi na nivou lokalnih samouprava u opštinama i gradovima i da taj procentualno manji iznos prihoda bude usmeren ka republičkom budžetu. Sa druge strane, taušteda, kao što ste rekli, na neki način će biti kompenzirana kroz kapitalne infrastrukturne projekte za koje se može dobiti podrška iz republičkog budžeta. Za nas kao poslanički klub, takođe je od izuzetne važnosti i značaja je usvajanje ovog zakonskog predloga, odnosno uticaja ovog zakonskog predloga na kapitalna ulaganja. Dakle, da opštine i gradovi koji imaju započete infrastrukturne projekte, znači, uz podršku Vlade Republike Srbije, uz podršku republičkog budžeta moći da završe te kapitalne infrastrukturne projekte. Ukoliko je to stav, a verujemo da jeste, mi podržavamo takav stav i opredeljenje Vlade Republike Srbije i ohrabrujući je podatak, činjenica da u 2015. godini kapitalna ulaganja su na čini mi se na 2,9% BDP. Zašto smatramo da je ovo važno? U periodu krize štednja mora i treba da bude prioritet. Ušteda pre svega na nivou države jer uvek se štedi tamo gde ima, ne može se uštedeti tamo gde nema. Ne može na socijalno najugroženijim kategorijama stanovništva, ali štednja samo po sebi nije dovoljna. Potrebno je naći način kako Srbija da se razvija u narednom vremenskom periodu i kako da se kroz razvoj rešavaju ono što jesu ključna pitanja danas u Srbiji, a jedno od tih jeste upravo pitanje nezaposlenosti. Investiranje u kapitalne infrastrukturne projekte nije trošak, to je investicija u budućnost i jedan podatak i činjenica da kapitalni izdaci imaju oko tri puta veći pozitivan efekat na privrednu aktivnost u odnosu na tekuće rashode. Sa druge strane, ovo jeste realna šansa da se kroz realizaciju kapitalnih infrastrukturnih projekata reši ono što jeste ključno pitanje danas u Srbiji, a to je pitanje nezaposlenosti. Naravno, govorilo se o efektima prethodnih zakonskih predloga koji se tiču lokalne samouprave i treba izvući pouke iz onoga što nije bilo dobro. Tu pre svega mislim da nam se ne sme ponovo desiti da imamo ad hok preraspodelu sredstava kada je reč o opštinama i gradovima, pa da imamo opštinama koje će u podređenom i opštine i gradove koji će biti u povlašćenom položaju. I, da se ne sme desiti da se sredstva ne troše na kapitalna infrastrukturne projekte već da odlaze u potrošnju. Tačno je da na ovaj način mi ispunjavamo i zahteve MMF i vi ste o tome govorili u uvodnom izlaganju, ali sa druge strane mi smatramo da neke stvari kada je reč konkretno o lokalnim samoupravama mi treba u Srbiji da učinimo zbog nas samih, zbog lokalnih samouprava, a ne samo zato što je to obaveza prema MMF. Uređena Srbija podrazumeva i dobro urađene lokalne samouprave. Uređena država treba da počiva na dobro urađenim lokalnim samoupravama. Dakle, lokalne samouprave, mislim da je i o tome danas bilo reči tokom današnje rasprave, i treba da budu odgovornije, ozbiljnije, da sprečimo ne namensko trošenje sredstava i da otklonimo sve ono što jesu slabosti postojećeg sistema. Konačan cilj treba da bude da u finansijskom smislu imamo i efikasnije i stabilnije i transparentnije i predvidljivije lokalne samouprave i ponavljam da umanjimo one regionalne razlike koje postoje među opštinama, negde su te razlike i jedan prema deset. Naravno, dobro je, tu se slažemo sa vama, podstaći konkurenciju između lokalnih samouprava koje se dobro odnose prema resursima i one koji to ne čine. Jednostavno podstaći lokalne samouprave da budu odgovorniji u sprovođenju mera idu u pravcu podsticaja ekonomskog razvoja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Veroljub Arsić.
Gospodo narodni poslanici, gde je onaj što pita ko je MMF? Što nam objašnjava? Ili onaj što je pričao o Kosjeriću, baš bih voleo da ih vidim zato što sam ovde slušao poslanike kojima je ovo prvi mandat pa ne znaju i misle da mogu da kažu šta god hoće i da im se ne odgovori. Slušao sam i neke druge iskusnije kolege koji znaju, ali misle da mi ne znamo. Pričamo o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave i o MMF. Prvo da raščistimo, MMF nama ništa ne može da naredi, niti smo mi dužni da poslušamo njihove uslove. On daje ocenu mera fiskalne konsolidacije koju mi sprovodimo i to ocenu daje baš zato da vi ne biste nas napadali da falsifikujemo rezultate Vlade Republike Srbije, vi iz bivšeg režima koji ste upropastili državu, koji ste je doveli do situacije da sada moramo ovakve zakone da izglasavamo i da nemamo te dobre rezultate, bez tih dobrih rezultata i dobrih ocena, Srbija ne bi imala 3% rasta BDP, nego bi beležila minus, kao kada ste vi bili na vlasti. Inflacija ne bi bila 1%, nego 12 i 15 dok ste vi bili na vlasti, takva je bila. Evro ne bi skakao 0,75% godišnje, nego 10 i 12 dinara godišnje. Onda pričate o tome kako je neko nešto oteo penzionerima kojima ste davali 1 do 2% veću penziju, ali ste im zato kroz inflaciju i skok evra otimali 25%. To se ne važi. Ali, jedno drugo pitanje da postavim kolegama, ne samo ministru, te mere fiskalne konsolidacije i umanjenje penzija su bile pre dve godine. Penzioneri jesu podneli najveći deo tereta, na tome smo im zahvalni. Ali, što vi plačete na njihovom grobu? Bili su izbori.
Poslaniče, možemo li da se vratimo na predlog zakona?
Vraćamo se na temu, jer su bili izbori i lokalni i republički. Objasniću, predsednice, zašto to tako kažem, i na tim izborima ste potučeni do nogu, a sada, baš zato to i kažem da su izbori jako zanimljiva priča u svemu ovome, jer su mnogi provlačili ovde Mlađana Dinkića. Mnogo što-šta ja njemu mogu da zamerim, ali ovu poslednju izmenu i dopunu zakona, od 80% da idu sredstva lokalnim samoupravama od poreza na zarade, nije izmislio Dinkić, izmislio je tadašnji premijer i ministar finansija gospodin Cvetković. Što se pravite da to ne znate i što se pravite da ne znate da je bilo uvećanje 40 milijardi dinara prema lokalnim samoupravama, da biste finansirali predstojeće lokalne, republičke i parlamentarne izbore koje ste opet izgubili? Da ste iskreni, čitali biste ceo zakon, pa biste znali ili bar predstavili građanima Srbije da su članom 6. Zakona o finansiranju lokalne samouprave predviđeni izvorni prihodi lokalne samouprave. Jesu li ti izvorni prihodi predmet izmena i dopuna ovog zakona? Ja mislim da nisu. Barem za toliko sam pismen da se član 6. ne menja. Ali, neko nije pismen, pa priča o tome. Ovo je obuhvaćeno članom 35. Neka neko pročita od vas, kada krenete da pričate neistine, koristiću blage reči, da iznad člana 35. piše naslov – Prihodi od ustupljenih poreza. To se, znači, Republika Srbija odrekla svojih poreza u korist lokalnih samouprava. Ona je ta koja ubire te poreze, ili drugačije se to zovu još povereni prihodi. Ne stara se lokalna samouprava o njihovom prikupljanju. Još jednu drugu stvar nikako da spomenete, a to je član 37, pa ste ovde napravili čitavu neku digresiju te će ministar, te premijer, te će oni da određuju koje će lokalne samouprave da dobiju više, manje itd. Član 37. stav 1. kaže – godišnji iznos ukupnog nenamenskog transfera, koji predstavlja obračunsku kategoriju za raspodelu sredstava jedinicama lokalne samouprave iznosi 1,7% ostvarenog BDP prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa za poslove statistike. Znači, u 2017. godini iznos tog transfera biće veći za oko dve milijarde i ići će baš za one opštine koje imaju najmanje prihode za budžete i koje su najsiromašnije i najnerazvijenije. Koga vi onda branite? Branite jednu propalu politiku kojom ste vodili Srbiju maltene u jedan suicid, čitavu državu. Jednom sam čak i rekao da je tadašnji premijer Vlade Republike Srbije gospodin Mirko Cvetković neodoljivo podsećao na Džona Smita, kapetana Titanika, a znate kako je Titanik prišao. Tu ste sudbinu namenili Srbiji, ništa drugo! Sada, vi, koji ste donosili zakon da 40 milijardi dobijaju lokalne samouprave, da ste te iste lokalne samouprave ostavili u dugovima zato što su te opštine, odnosno lokalne samouprave opljačkane, branite interese. Pa, čije interese vi branite? Niste više tamo na vlasti. Što se vi sekirate? Što se vi sekirate što će Milijan iz Kosjerića da vrati 250 milijardi dinara za sportsku halu koju je napravio neko iz bivšeg režima? To su dva i po budžeta opštine Kosjerić. I jedan Milija vas pobedi. Pa, nije ni čudo. Pobediće vas opet i rasturiće vas i za godinu dana. Da ne pričam o Vrbasu, o Vrnjačkoj Banji, u kakvoj ste situaciji ostavili javna preduzeća. Nema problema, ja sam spreman za svaku diskusiju. Samo da znate, spreman sam i da odgovaram i da napadam na sve ono što vi govorite kao neistinu. Na to budite spremni. Ta jedna politika koja se sprovodi ovde da se ne priznaju rezultati, da se oni koji imaju rezultat napadaju tako što im se pripisuju neuspesi onih koji su vladali Srbijom do 2012. godine, neće da ostane bez odgovora iz ovih poslaničkih klupa. (Nemanja Šarović, s mesta: Da li ti to SPS napadaš?) Molim predsedavajuću da mi obezbedi uslove da radim, pošto kolege dobacuju, ali dobro.
Iz svih klupa dobacuju. Vi ste poslednji govornik.
Možemo o svemu da razgovaramo, ali budite sigurni na svaku vašu neistinu odgovorićemo, na svaki vaš ne argumentovan napad odgovaraćemo napadom argumentima. Nećemo da dozvolimo da ova Skupština jednostavno bude zasuta neistinama, neispunjenim i neostvarenim političkim ambicijama i željom za vlašću i privilegijama koje su stranke bivšeg režima izgubile, odnosno svih njihovih mutacija Demokratske stranke od 2012. godine do danas.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Javio sam se za repliku, spomenuta je Demokratska stranka. Ne znam otkud ova naprasna potreba za ovakvom vrstom izliva emocija, vrlo čudnih. Ja vama zameram da niste upozorili prethodnog govornika da je sve vreme, koliko je govorio, više od deset minuta, u stvari govorio repliku svima onima koji su govorili o temi zakona. Ne razumem zbog čega napadate DS ako govorimo o temi. Ako govorimo o tome da su glavne primedbe bile to, napadate DS koji se iskreno zalaže za proces decentralizacije, za jačanje lokalnih samouprava, jer znam kakvi su budžeti lokalnih samouprava bili 2000. godine, koliki su nasleđeni budžeti i da su rasli sve vreme sa željom i sa tom svesti koju ima DS da je centralizacija, fiskalna centralizacija i centralizacija novca jednaka političkoj centralizaciji i putu ka apsolutizmu. Onaj ko upravlja novcem u apsolutnom iznosu sigurno smanjuje moć odlučivanja na lokalnom nivou, a samim tim i učešće građana u donošenju tih odluka. Mi smo uglavnom govorili o tim principima. Ne znam zbog čega imamo tu vrstu kritike, jer imamo jasne podatke o kojima su mnoge kolege govorile, da od 2000. do 2012. godine rastu nivoi prihoda i budžeti lokalnih samouprava, da od 2012. godine do 2015. godine jasno padaju sa 18,8% na 12% ili skoro 11%. Dakle, to je suština. To je tačno, a mi samo ponavljamo isto da je time umanjen uticaj lokalnih samouprava, gradonačelnika koji kasnije kroz istu Stalnu konferenciju …
Vreme.
… sa kojima ste se gospođo ministarka i konsultovali, nemaju snage, političke snage da bilo šta kažu o ovakvom rešenju.
Hvala. Replicirali ste poslaniku Veroljubu Arsiću. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.) Nema elemenata za repliku. Poslanik je samo odgovorio na to što ste rekli „mutacija DS“ od 2000. godine. (Zoran Krasić dobacuje.) Vidim da smo raspoloženi da dobacujemo jedni drugima. Sve ovlašćene smo prošli, osim onih koji su odsutni, oni će morati da sačekaju listu govornika. Za danas smo završili rad. Sutra počinjemo u 10,00 časova. Prvi govornik je Milija Miletić, drugi Zoran Živković. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 122 narodna poslanika i da imamo uslove za dalji rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju poslanici Konstantin Arsenović i Branko Ružić. Nastavljamo načelni pretres o Prvoj tački dnevnog reda Predlogu zakona o izmeni Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Prelazimo na listu govornika. Prvi govornik Milija Miletić, neka se pripremi poslanik Zoran Živković.