Poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je predlog novog zakona o turizmu koji poslanička grupa G17 podržava i za koji će da glasa. Turizam je u razvijenim zemljama jedna od pet najvažnijih privrednih grana. U Srbiji, nažalost, još uvek nema dovoljno svesti o tome koliko je turizam u stvari isplativ. Turizam bi zapravo trebalo da bude jedna od naših najvažnijih izvoznih grana. Želela bih ovde da naglasim da se radi o jednom delu privrede koji može verovatno najbrže da se razvija u odnosu na sve druge grane privrede, tako da sa pratećim delatnostima omogući zapošljavanje velikog broja ljudi. Primera i poređenja radi, navešću podatak da se godišnje u svetu u turizmu ukupno okrene oko 500 milijardi dolara, što je milijardu i po dnevno, a da su na prvim mestima po prihodu od turizma, sa preko 30 milijardi dolara, tzv. stare turističke destinacije kao što su Španija, Italija, Francuska. Međutim, vidljiv je napredak u razvoju turizma zemalja u tranziciji, gde bih najpre pomenula Mađarsku i Češku. Pod turizmom se podrazumevaju delatnosti tzv. inicijativnog turizma, što znači organizacija putovanja u zemlji i inostranstvu, kao i prodaja aranžmana za račun organizatora putovanja, zatim receptivnog turizma, što podrazumeva prihvat i prevoz putnika do mesta boravka, organizacija izleta, ugostiteljske delatnosti u smeštajnim kapacitetima (hoteli, apartmani, privatne sobe), kao i izdavanje automobila u najam, tzv. rentakar. Osim toga, pod turizmom se podrazumeva i administrativni deo koji prati, planira, promoviše turističku privredu, tj. turističke organizacije, počev od Turističke organizacije Srbije, pa nadalje, preko regionalne i gradske turističke organizacije. Srbija ima veoma veliki potencijal za razvoj receptivnog dela, i to prvenstveno banjskog, planinskog, kao i rečnog i seoskog turizma. Nije neophodno imati more da bi se ostvarivali visoki prihodi od turizma. Primer za to su Austrija, Švajcarska, a u novije vreme Češka i Mađarska. Prošle godine Turistička organizacija Srbije je puno radila na širenju pozitivne slike o našoj zemlji, a ja to ovde želim sada da pohvalim. Napravljeni su ugovori sa pi-ar agencijama o promovisanju turističke ponude Srbije. Započeti su pregovori sa više britanskih, nemačkih, francuskih i izraelskih tur-operatora. Ove godine, kao rezultat rada Turističke organizacije Srbije, izašao je prvi strani vodič na engleskom jeziku izdavačke kuće "Bradt", čija je distribucija u Engleskoj već počela, a u Americi se očekuje od 1. juna ove godine. Ova publikacija ima 310 stranica, sa odlično izabranim kolor fotografijama, odlično urađenim i preglednim geografskim kartama i planovima. Na naslovnoj strani je, turistički veoma podsticajna, fotografija srednjovekovnog Golupca. Vodič sadrži sve podatke potrebne savremenom putniku namerniku, podatke o geografskim, klimatskim, istorijskim, kulturnim aspektima Srbije, detaljni opis pojedinih regija i gradova, ali i praktične informacije o hotelskom smeštaju, restoranima, internet kafeima, turističkim agencijama i slično. Prvi korak za dovođenje stranih putnika u Srbiju je već napravljen. Imamo preduslov za sledeći. U svetu je danas veoma popularan oblik putovanja pod nazivom – siti brejk. To znači organizacija vikend tura, gde Evropljani preko vikenda za vrlo male pare lete popularnim low cost kompanijama, avio-prevoznicima kao što su "Easy jet" i "Ryan Air"; oni za dve-tri funte mogu da lete do destinacija u Evropi i u hotelima srednje kategorije imaju smeštaj i tako provode vikende. Popularne su upravo sada zemlje u tranziciji, kao Češka, Mađarska i Bugarska. S obzirom na to da naš glavni grad ima izuzetno bogatu ponudu restorana, mislim da bismo promišljenom akcijom naših turističkih organizacija vrlo brzo mogli da dokažemo ovu tvrdnju s početka rasprave o tome koliko je u stvari turizam važna privredna grana. Kada imamo ovo u vidu, jasno je da je bilo neophodno zakon o ovoj delatnosti dopuniti, modernizovati i unaprediti, kako bi se napravila osnova za unapređenje turizma. U osnovnim odredbama zakona ispravljene su neke nepravilnosti u ranijem poslovanju hotelskih preduzeća, kao što je npr. određivanje cena za domaće i strane turiste, gde je novim zakonom decidirano propisano da cene smeštaja za sve goste moraju da budu jednake. U delu koji se odnosi na razvoj i promociju turizma precizirana je strategija prostornog razvoja Republike Srbije, kao i strategija razvoja turizma. Novina u zakonu je definisanje turističke regije i turističkog mesta. Turistička regija, pored toga što predstavlja geografsku i prostornu celinu, prirodno oblikovanu, na kojoj se može formirati integralna turistička ponuda, mora posedovati najmanje 1.000 kreveta u osnovnim smeštajnim kapacitetima i najmanje 150.000 ostvarenih noćenja u prethodnoj godini. Takođe, mora imati osnovanu turističku organizaciju na nivou turističke regije, kao i turističke informativne centre u turističkim mestima. Još jedna novina u Predlogu zakona je otvaranje fonda za razvoj turizma, budžetskog fonda koji predstavlja uslov za intenzivniji razvoj turizma, ali i mogućnost kontrole priliva sredstava i njihovo namensko trošenje. Prihodi fonda bi se ostvarivali iz budžeta Republike Srbije, zatim dela turističke naknade, kao i iz donacija i kredita iz zemlje i inostranstva. Jedna od novina u Predlogu zakona jeste turistička naknada, koja predstavlja jednu vrstu turističke rente, od koje će 80% sredstava ići opštinama, a preostalih 20% će se slivati u fond za razvoj. Ta sredstava će se koristiti pre svega za reklamne materijale, propagandu i promociju. Efekti ovog zakona biće vidljivi tek krajem 2005. godine zbog kreiranja niza pratećih dokumenata koji će definisati turističku naknadu, čija će visina zavisiti od toga kojoj turističkoj regiji mesto pripada. Tako će, recimo, turističke regije prvog ranga biti Kopaonik i Zlatibor, za koje će važiti i posebna cena. Novim zakonom preciznije se reguliše aktivnost turističkih agencija, i to u skladu sa Direktivom Saveta EU o organizovanom putovanju iz 1992. godine. Predložena rešenja imaju za cilj podizanje nivoa usluga i zaštitu korisnika usluga. Stoga se u predlogu novog zakona po prvi put pojavljuje podela turističkih agencija, odnosno organizatora putovanja, i to na: agencije koje organizuju putovanja u zemlji, za koje važi licenca B, i organizatore koji organizuju putovanja u zemlji i inostranstvu, za koje važi kategorija A. Naime, do sada smo imali situaciju gde ovo nije bilo razgraničeno pa su svi radili sve. U novom zakonu se precizno određuju uslovi za dobijanje licence za obe vrste poslovanja, i to na jedini pravi način tj. visinom položenog depozita, odnosno osiguranja ili bankovne garancije, koja je propisana zakonom za vrstu poslovanja kojom se bavi. Dakle, agencije koje organizuju putovanja u zemlji imaju obavezu polaganja depozita u iznosu od 5.000 evra, dok agencije koje organizuju putovanja u zemlji i inostranstvu imaju obavezu polaganja depozita u visini od 30.000 evra. Zbog čega ovolika razlika? Pa, iz jednostavnog razloga što je za povraćaj putnika, iz bilo kog razloga, sa neke destinacije u zemlji potrebno mnogo manje novca nego za povraćaj putnika iz inostranstva. Na ovaj način pokriva se nepopularna situacija koja se dogodila prošlog leta. Svi se sećamo afere sa agencijom "Fantazija", gde je 200 putnika ostalo zarobljeno u inostranstvu, bez smeštaja, iako su uredno uplatili aranžmane za letovanje u Turskoj. Osim toga, često smo čuli od prijatelja, ili se pak nama desilo (ne mislim samo na nas eksperte iz G17 plus, već se nadam da su svi putovali ovde, odnosno ne samo da su putovali nego su neki i glasali iz inostranstva) da smo uplatili aranžman i da smo umesto hotela sa pet zvezdica dobili hotel sa tri zvezdice, da smo, recimo, umesto prevoza avionom, od Hurgade do Kaira morali da se klackamo devet sati autobusom itd. Ovako prevareni putnici su do sada mogli da podnesu zahtev za obeštećenje agenciji preko koje su putovali. Ovakvi sporovi uglavnom nisu rešavani, pa su morali da odlaze na sledeću instancu, a to je arbitraža JUTE, pod uslovom da je ta agencija članica JUTE, a kao poslednja mera ostala je tužba redovnom sudu, što je trajalo i trajalo. Novim zakonom su regulisani uslovi za dobijanje licence za obavljanje turističke delatnosti koje turistička agencija treba da ispunjava. Jedan od uslova je upravo osiguranje turističkih aranžmana, pored garantnog pologa ili garancije banaka, koje predstavlja finansijsku garanciju i koristi se za povraćaj u slučaju da usluge iz programa putovanja nisu izvršene ili nisu izvršene u potpunosti. Osim toga, predviđene su kazne za nesolidno ponašanje turističkih agencija. Osim novčanih, predviđena je kazna oduzimanja licence za rad, nakon dva puta ponovljenog istog prekršaja. Novim zakonom pojačava se kontrola rada turističkih agencija, koju će vršiti inspektori na nivou Ministarstva. Osim zaštite korisnika usluga turističkih agencija, ovaj deo zakona regulisao je i zaštitu same turističke profesije. Želim da istaknem da nam ove godine predstoji prvi veliki ispit, koji se sastoji u pripremanju velikih međunarodnih skupova, kao što je godišnja skupština Evropske banke za obnovu i razvoj, zatim Evropsko prvenstvo u košarci, kao i Evropsko prvenstvo u odbojci, što će nam, ukoliko sve bude proteklo u najboljem redu, otvoriti vrata za prihvat novih gostiju iz sveta. Na kraju napominjem da je Vlada već napravila prve korake ka unapređenju turizma, s obzirom da je u budžetu za 2005. godinu predviđeno izdvajanje od 280 miliona dinara za subvencije turističkoj privredi, što je četiri puta više nego u prethodnoj godini, a prema predlogu novog zakona o turizmu za ovu privrednu granu planirano je 500 miliona dinara. G17 plus će glasati za ovaj zakon, jer, kao i obično, podržava sve pozitivne zakone koji nas vode ka Evropi i koji Evropu dovode kod nas. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović, a posle njega Boris Karaičić. Izvolite.
Dame i gospodo, turističke destinacije koje naša država može da ponudi stranim i domaćim turistima zaista su brojne. Pre svega treba istaći veliki broj banja koje imamo u našoj lepoj državi; u ovom trenutku ne bih mogao posebno da izdvojim bilo koju od njih, jer je svaka lepa na svoj način. Nažalost, u poslednje vreme, u ekonomskoj situaciji u kojoj se nalazimo i velikoj medijskoj kampanji protiv Srbije, imamo takvu situaciju da su naši turistički objekti poluprazni ili prazni. Takođe, imamo jedan dobar broj planina, a tu svakako treba pomenuti Taru i Zlatibor, koje imaju svoju pravu dušu i tu ljudi zaista mogu da se odmore, da udišu, što se kaže, punim plućima vazduh. Posebno treba istaći Kopaonik, koji zadovoljava sve evropske i svetske standarde, a posebno kada je u pitanju aktivan odmor, rekreacija, vezano za zimske sportove. Naravno, Kopaonik ima sve vrste ski-staza i pruža zaista velike mogućnosti, posebno za strane turiste, koji imaju jak standard, ali i za naše domaće džet-set društvo, koje jedino ima mogućnosti, odnosno jedino njih možemo da vidimo na Kopaoniku; možemo da vidimo jedino Kariće i vladajuću garnituru, Dinkića, Labusa, Velju Ilića, dok prosečan građanin Srbije zaista može samo da sanja o Kopaoniku, a mnogi samo o Zlatiboru. Nažalost, sa ovakvim današnjim standardom, koji Vlada nudi građanstvu, ne može ni pet posto naroda da priušti sebi i svojoj porodici godišnji odmor. Poneki građanin pošalje svoje dete na more, i to se svodi uglavnom na to. U ovom predlogu zakona pohvalio bih to što se posebno daje naglasak seoskom turizmu. Jer, suočeni smo sa ovom veštačkom, koncentrovanom hranom i smatram da bi bila velika propaganda da se mi ipak vratimo prirodi i prirodnoj, zdravoj, domaćoj hrani, a za to, hvala Bogu, imamo velike uslove. Međutim, jedan od uslova za razvoj seoskog turizma jeste razvoj putne mreže, o čemu treba posebno razmišljati, znači, o popravkama puteva i izgradnji putne mreže, kako bi strani turisti, ali i domaći, mogli da posećuju naša lepa sela. Medijska kampanja koja se godinama vodi protiv Srbije i koju vrše velike svetske medijske kuće predstavlja za ministre veliki zadatak, da tu barijeru probiju i da Srbiji vrate ono mesto na kome ona treba da se nađe u svetu. Tu će biti užasno mnogo posla. U vezi sa tom negativnom kampanjom koja se vodi navešću jedan primer. Pogledajte "Blic", naše dnevne novine, kako vrše propagandu. Evo, ovde je karta Srbije i Crne Gore (u rukama drži novine), bez Kosova. To je, znači, "Blic", i austrijska kompanija OMV, koja, znamo, ima mnogo benzinskih pumpi na svim našim putevima; oni nam prikazuju kartu Srbije i Crne Gore, bez Kosova; mi dajemo tim ljudima mogućnost da razvijaju svoj biznis u našoj lepoj državi, a vidite kako nam lepo vraćaju. Ekonomski razvoj Srbije svakako zavisi i od putne mreže, gde turizam igra veliku ulogu u ovoj situaciji. Kada se uzme u obzir naša duga istorija banjskih usluga, kojima raspolažemo, svakako da će to uticati tj. poseta stranih državljana na dalji ekonomski razvoj naše države. Jedan od posebnih problema koje treba naglasiti je to što imamo veliki broj turističkih objekata koji su još u državnoj, društvenoj svojini i verovatno će proces privatizacije biti neminovan da bi se pospešila ta grana, ta delatnost. Mogu da navedem, nažalost, negativan slučaj "Putnika", koji ima veliki broj hotela i restorana pored autoputa, a i po ostalim mestima u Srbiji. Mislim da je tu izvršena negativna privatizacija i da treba takve slučajeve u samom začetku privatizacije eliminisati. Nažalost, ugostiteljski objekti uglavnom su za sada prazni i poluprazni, jer naši građani zbog standarda to ne mogu sebi da priušte, za mnoge je to neka vrsta luksuza. U ovom predlogu zakona takođe bih hteo da pohvalim jedan predlog, gde se kaže – 80% sredstava od profita koji se ubira dobija lokalna samouprava, što do sada naravno nije bio slučaj. Osnivanje lokalne turističke organizacije je svakako jedna od dobrih strana ovog zakona. Loše stvari, hteo bih da naglasim, odnose se na Turističku organizaciju Srbije i fond za razvoj turizma. Nažalost, tu su opet neka dodatna otežavajuća finansijska ulaganja, jer se uglavnom oslanjaju na budžet države. Mi iz Srpske radikalne stranke smo uvek bili protiv agencija, pa i nekih drugih fondova itd, koji su uglavnom opterećenje za državni budžet. Moja opština Lazarevac nažalost nema neke posebne turističke destinacije, izuzev muzeja Kolubarske bitke, gde mi još jednom dokazujemo, na taj način što su grobnice zajedničke, gde su naši i nemački vojnici sahranjeni, koliko smo human i gostoprimljiv narod. Znači, ta balkanska duša, gostoprimstvo krasi nas godinama, a satanizacija naše države vrši se i dalje, nažalost. Kada je u pitanju strategija razvoja turizma, ovde se kaže da se radi u saradnji sa lokalnom samoupravom. Nažalost, ja ću vam pokazati jedan primer – skoro smo razgovarali o Strategiji razvoja energetike – da se to ne radi. Naime, nije u skladu sa ovom tačkom dnevnog reda, ali moram da naglasim da smo imali Strategiju razvoja energetike, i delegacija iz opštine Lazarevac je posetila tri najveće institucije: predsednika Republike, premijera i predsednika Skupštine, koji nije sada na svom mestu. Oni su obišli tri najveće institucije i rekli su da će premijer Koštunica dati čvrsto obećanje da će formirati stručan tim koji će da radi na studiji opravdanosti daljeg razvoja kopa u Vreocima, površinskog kopa, od čega mnogo zavisi razvoj naše energetike. Pokazivao sam prošle godine ovaj elaborat koji govori da imamo zalihe uglja u Kolubari za 55-60 godina i da naša energetika mora da se zasniva na uglju, jer je najjeftiniji energent. Međutim, uvoznički lobi radi nešto drugo i Vlada hoće da dobije na vremenu, tri-četiri godine još, da ovo ospori. A, veliki je problem, jer je ekološka zagađenost katastrofalna baš u tom mestu koje treba da se seli. Ekonomska isplativost je apsolutna; eksproprijacija treba da se vrši, a cena imovine tih stanovnika je svega 6% od vrednosti uglja koji se nalazi ispod tog mesta. Predsednik Skupštine gospodin Marković je bio u poseti Vreocima na nekoliko časova i verovatno se vratio iz tog mesta sa punom bradom ugljene prašine. Na kraju samo da kažem gospodinu ministru: da li vi smatrate, posle one gej parade, vi kao demokrate, da i ovaj sajam erotike treba da svrstavate u našu turističku ponudu?
Reč ima narodni poslanik Boris Karaičić, a posle njega neka se pripremi narodni poslanik Goran Knežević.
Uvaženi ministre, uvažene kolege, uvaženi predsedniče, zakon o turizmu je zapravo zakon koji smo najduže čekali u ovom sazivu Skupštine i dobro je što je konačno došao na dnevni red. Nadam se da to svedoči o tome da je ozbiljnost ovog saziva samim tim veća. Naravno, mogu govoriti o turizmu kao grani koja je u prošloj godini ostvarila čist prihod od 227 miliona dolara, kao grani koja je među najprofitabilnijim u našoj zemlji i mogu govoriti o velikim uspesima, velikom radu i ponoviti velikim delom reči mojih prethodnika. Ali, iako je bilo ozbiljnih pomaka u ponašanju države prema ovoj grani u poslednjih godinu dana, ipak ću da kažem neke stvari koje su manjkave, isključivo zbog toga da bih upoznao javnost i da bih time pospešio dalji razvoj ove grane. Dakle, turizam kao grana privrede u našoj zemlji, sa takvim prihodom, ne može da se meri sa drugim zemljama u okruženju, sa Mađarskom, Hrvatskom, Grčkom, a kamoli sa Španijom i Francuskom, i to ne treba da bude reper ni za koga ovde u sali. Mislim da Srbija kao buduća destinacija ima veliku šansu kao tranzitna zemlja i kao zemlja koja je u prošlosti bila poznata pre svega po negativnim naslovima u novinama i na televiziji i kao takva ima kakvu-takvu reklamu, pa makar i negativnu, i što zbog toga može da tu sliku promeni. Dakle, Srbija kao takva ima nekoliko prednosti. To je, pre svega, Dunav kao velika evropska reka i taj tranzitni put, autoput koji povezuje zapadnu Evropu sa Bliskim istokom, odnosno Grčkom. Međutim, taj deo i te prednosti nisu dovoljno iskorišćene. Pitaću vas ovde da li znate koliko danas ima na Dunavu aktivnih marina, gde brodovi mogu da pristanu tokom letnje sezone i da upoznaju našu zemlju? Ne postoji nijedna. Da li znate koliko hotela nedostaje Beogradu, hotela srednje klase? Ne mislim na Hajat, Interkontinental i one hotele gde je vreme stalo još 1989, 1990. godine, nego na hotele srednje klase gde turisti koji dolaze za vikend mogu da potroše novac i provedu svoje vreme. Ima ih jako malo, svega nekoliko, i veoma teško je naći smeštaj u Beogradu koji na nešto liči. Da ne govorim o tome da po većim centrima u Srbiji, kao što su npr. Niš, Kruševac, Kraljevo, Užice, Šabac, gotovo da nema smeštajnih kapaciteta, sem eventualno u novootvorenim privatnim hotelima ili u privatnoj režiji. Zatim, veliki naš problem, koji je počeo da se rešava tokom Olimpijade, jeste nehigijena, nečistoća, pogotovo u javnim toaletima, javnim WC-ima. Ministarstvo je prošle godine učinilo veliki napor kada je tokom maja meseca upozorilo sve objekte duž autoputa da treba da vode više računa o tome zbog dolaska velikog broja turista koji su išli za Grčku na Olimpijadu. Bilo je tada i zatvaranja objekata i kažnjavanja, ali to je tek početak i kap u moru, dan-danas je to poslovično i dan-danas tog nasleđa ne možemo da se oslobodimo. Uđite u bilo koju društvenu firmu, u bilo koji ugostiteljski objekat u društvenom vlasništvu, videćete užasne toalete i videćete da to svedoči ne samo o našoj nehigijeni nego i o nekulturi i nemaru koji vlada u toj oblasti. Time se niko ne može privući, a kamoli neko ko je navikao da troši novac i da ima standarde kakve je imao u svojoj zemlji. Naravno, i pored toga što su Ministarstvo i nadležna turistička organizacija, TOS, učinili mnogo toga da prezentuju našu zemlju na međunarodnim skupovima i sajmovima, i to na najvećim sajmovima u Londonu, Parizu, Berlinu, Frankfurtu, i što je to imalo veoma veliki odjek i Srbija je uvrštena kao jedna od najboljih destinacija za posetu narednih godina, treba takođe reći da, recimo, turista koji dođe u našu zemlju i koji ne poznaje naš jezik dovoljno veoma teško može da se snađe. To je promenjeno tek tokom prošle jeseni, kada je u glavnom gradu, u Beogradu postavljena signalizacija koja ukazuje na značajne destinacije za posetu. Znači, neko ko krene od Šida, recimo, ka jugu Srbije, a ne zna srpski, teško da može da sazna gde je manastir Ravanica, gde je Žiča, ukoliko uopšte zna za te manastire i ukoliko hoće da ih poseti. Dakle, veliki je problem ta saobraćajna signalizacija i to mora da se u najskorije vreme promeni. Nama mnogo ne znači što imamo veoma lepe destinacije koje su vredne pomena, ako oni koji treba da ih posete o tome nisu obavešteni. Naravno, jedna od važnijih stvari koje treba pomenuti – Srbija ima Obedsku baru i Carsku baru koje raspolažu sa 80% staništa svih vrsta ptica u Evropi. Mislim da je taj podatak vrlo značajan i da to može biti činjenica koja može da privuče veliki broj turista, pogotovu iz Velike Britanije. Zatim, lovni turizam u Vojvodini nije dovoljno iskorišćen i, po meni, nije dovoljno promovisan, a može da bude od velikog značaja za turizam u narednom periodu. Kada je reč o samom zakonu, istakao bih nekoliko stvari koje nisu pomenute. Naime, zakon reguliše jednu novu oblast na mnogo bolji način, reguliše posao turističkih animatora. To je posao koji je nov, nastao je tokom devedesetih godina. Obavljaju ga, pre svega, mladi ljudi po hotelima, koji imaju obavezu da što više gostiju u tom hotelu zadrže i da im pruže što više aktivnosti zabavnog tipa i da taj gost potroši što više novca u tom objektu. Mislim da je to jedna grana koja je vrlo značajna u turizmu i dobro je što je u ovom novom zakonu ona adekvatno tretirana i što budući animatori moraju da prođu test i jedan oblik polaganja ispita da bi taj posao adekvatno obavljali. Do sada je ta oblast bila prepuštena, kao i mnogo toga, nažalost, stihiji i improvizaciji. Zatim, imali smo, pogotovu je to bilo aktuelno tokom devedesetih godina, dvojne cene. Znači, stranci su za usluge koje smo mi plaćali na jedan način, po pravilu, plaćali duplo veće ili tri puta veće cene, ne samo na autoputu kada plaćate putarinu, nego u hotelima kada se koriste bilo kakve usluge. To je bila vrlo pogrešna odluka, pogrešan način ponašanja. Uvek sam zamišljao nas, šta bi to značilo kada bismo otišli negde i tamo plaćali duplo veću cenu nego Nemci u Minhenu, Grci u Atini, na šta bi to ličilo, tako da je ne samo ovim zakonom već i ranijim odlukama ta greška ispravljena i, naravno, to treba pohvaliti. Dakle, mislim da nama, time završavam, osim ove zakonske regulative u ovoj oblasti, osim toga da moramo da uozbiljimo naš način ponašanja, predstoji veliko suočavanje i oslobađanje od naših zabluda da samo mi imamo čist vazduh, dobru hranu, adekvatnu ponudu. Mislim da to nije dobar pristup i da možemo da se ugledamo na neke druge zemlje i da naš pristup u turizmu učinimo vrlo jednostavnim i racionalnim. Znači, ako je ove godine prihod bio 221 milion, neka bude ove godine za 10 - 15% veći, neka bude svake godine za 10 - 15% veći, neka broj noćenja, broj turista bude uvek za 10 - 15% veći, jer time će biti zadovoljni svi u ovoj zemlji, počev od nadležnog ministra, od Ministarstva, preko države, pa i građana koji direktno preko toga ostvaruju prihod. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Bojan Kekić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da se složim sa jednim delom izlaganja gospodina Karaičića. Tačno je, u Beogradu nema nijedne marine, tačno je da ono pristanište dole na Savi niti je opremljeno, niti je čisto, niti je ugodno tu boraviti. Gospodin Karaičić je tu potpuno u pravu. Suština je u sledećem: gradonačelnik Beograda i ona ekipa oko njega, ne znam kako mu se zove glavni arhitekta, uglavnom koče svim silama razvoj turističke ponude u Beogradu. Pre mesec dana imali smo u opštini Zemun delegaciju Italije koja je spremna da bukvalno finansira kompletnu izgradnju marine koja bi primala i srednje putničke brodove i čamce na Dunavu, na Dunavskom keju, a za sve moramo da se obratimo gradonačelniku Beograda, sve dozvole idu isključivo od njega. Imali smo silne probleme oko stavljanja ostrva Lido turistima na raspolaganje; to je izuzetno ostrvo, biser Beograda. Da bi nas sprečili, s obzirom da i za to ima stranih interesenata i investitora koji su spremni da tu ulože sredstva, da se i to ostrvo i Dunav i Sava približe građanima Beograda i turistima, izmislili su uredbu koju su pretočili u nekakav pravni akt, gde će, recimo, opština Zemun biti korisnik ostrva Lido, Velikog ratnog ostrva, a tutor opštini Zemun će biti Javno preduzeće "Gradsko zelenilo". Opština će i dalje biti dužna da plaća sve one dotacije koje idu gradu i Republici, a "Gradsko zelenilo" će biti ona institucija koja će davati eventualno dozvole i da se kišobran pobode na Velikom ratnom ostrvu. Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog zakona koji ničemu neće koristiti, ništa ne znači, nije morao da dođe danas na dnevni red, pogotovu danas, odnosno u ovo vreme kada država Srbija ima mnogo više problema da rešava. Nismo usvojili zajednički stav po pitanju Kosova, konsenzus nije postignut. Sastajali su se izvesni političari, izvesni funkcioneri na nekim noćnim sedeljkama u nekim, verovatno za to prikladnim, odajama i donosili nekakve odluke u ime građana Srbije, u ime dela građana Srbije, jer su mogli da predstavljaju samo onaj deo koji je za njih glasao, da bismo čuli... I ovo je tema, a sutra, pošto nam oduzmu Kosovo, kada dođu da oduzimaju Vojvodinu, onda ću vas pitati da li je ovo danas bila tema i da li će sutra biti tema. Prema tome, postojeći zakon koji je do sada egzistirao je relativno dobro regulisao ovu materiju. Kada je Predlog zakona izašao, a to je sredinom prošle godine, odnosno predlog izmena i dopuna tog zakona, poslanici Srpske radikalne stranke su dali određene amandmane koji bi umnogome poboljšali tekst zakonskog projekta. Pre neki dan, kada smo dobili amandmane narodnih poslanika, vidimo da su svi ti amandmani prepisani, da su ispod njih potpisani poslanici iz ministrove poslaničke grupe; oni naši amandmani su prepisani, potpisani su drugi poslanici i ti amandmani su usvojeni. Pa što niste rekli, ministre, mogli smo mi da ne potpišemo, pa potpišite vi koga hoćete, ali je važno da amandmani takvi kakvi jesu prođu. Suština ovog zakona, ono što bode oči i što smeta Srpskoj radikalnoj stranci, a i građanima Srbije u krajnjoj liniji, jer to iz njihovog džepa ide, jeste formiranje fonda. S obzirom na to da je dosta fondova formirano i da je mnogo zloupotreba kod korišćenja tih fondova već obelodanjeno u Srbiji, smatramo da ovo formiranje fonda i nije potrebno. Ne možemo da prihvatimo formiranje fonda i ukoliko amandmani koji to regulišu ne budu usvojeni glasaćemo protiv zakona. Da se setimo (kada reče gospodin koji se bavi poljoprivredom – tema) da li se krediti iz Fonda za poljoprivredu ravnomerno raspodeljuju, racionalno daju i da li se daju baš onima kojima su najpotrebniji. Bojim se da će sutradan kod korišćenja sredstava iz ovog fonda isto tako biti – ako mu je ujak, ako mu je bliži, onda će moći na Zlatiboru i u nekoj banji da dobije lokaciju i pare da napravi objekat. Turistički trendovi u svakoj zemlji, pa i u ovoj našoj, zavise od mnogo čega. Zavise, pre svega, od političke situacije, od ekonomske situacije, zavise od kvaliteta toga što mi turistima nudimo. Činjenica je da imamo ovaj koridor E10 i da se deset miliona ljudi proveze od Horgoša do kraja autoputem, da svrati možda negde da popije kafu ili ne svrati. Nemamo ponudu koja bi privukla te turiste da ostanu i potroše koji dinar. Govorio sam o Ratnom ostrvu, govorio sam o izgradnji marine – to je samo jedna opština od 17 opština u Beogradu. Dunav ide od Zemuna pa do Grocke, onoliko lepih ostrva, lepih plaža, lepih obala koje se mogu iskoristiti, naravno, zvrji prazno i neiskorišćeno. Imamo, pored toga, vrlo atraktivna područja koja bi mogla da budu neverovatno dobra turistička ponuda. Imamo planine, bez obzira što je prethodnik rekao da ne može da prihvati da imamo najčistiju vodu, imamo najčistije šume, najčistiju hranu. Imamo onoliko banja, koje su, doduše, u poprilično ruiniranom stanju, ali ako se te banje opreme i srede biće dovoljni kapaciteti da dozovu i zadrže turiste. Zašto turisti obilaze Srbiju? Zašto turisti obilaze srpska područja koja mogu da budu turistički atraktivna? Prvo, ova nakaradna, burazerska privatizacija koju ste sprovodili od 2000. godine naovamo, a izgleda da će tendencija i dalje da se zadrži, bila je takva da, recimo, najboljeg tur-operatora kojeg smo imali u Srbiji, "Putnik", bivši premijer Živković, po sistemu ruka ruku mije, prodade izvesnom Iliću, koji pozatvara hotele, otpusti radnike, urnisa i ruinira kapacitete i sada čujem da tuži državu i traži silnu odštetu. Gospodo, kada SRS preuzme vlast, svaki od tih i drugih ugovora o privatizaciji debelo će se pogledati, pa svaki koji nije ispoštovan do kraja sigurno će biti raskinut. "Ineks Intereksport", jednog od najvećih vlasnika hotela i drugih turističkih ponuda, izvesni Šarenac, direktor (inače je mnogo poznatiji u Srbiji kao nosilac one afere "Mercedes-Benz", nego kao direktor "Ineks Intereksporta"), upropasti. Mi danas nemamo šta da ponudimo. Ne znam kakvo je stanje u toj kući, ali mislim da je dovedena do prosjačkog štapa. Beograd je turistička atrakcija. Ovih dana je pušten Beograd pod zemljom, oni lagumi na Tašmajdanu. Mnogi su odlazili pa se vratili, ali neke od poslanika ne vidim, pa se bojim da nisu zalutali tamo. Ima još jedna stvar, pogotovo danas, jer je danas Beograd turistička atrakcija; Zvezda i Partizan igraju, a kada pođete od poslednjeg sela na teritoriji Beograda sve se plavi od specijalaca. Da li smo mi takva nacija da treba specijalci nas od nas da čuvaju? Gospodine ministre, ukoliko ne budu usvojeni amandmani koje su podneli poslanici Srpske radikalne stranke i time poboljšan ovaj zakonski projekat, poslanički klub SRS neće glasati za ovaj zakon.
Pravo na repliku, gospodin Karaičić.
Mislim da nisam izneo nijednu činjenicu koja je neproverljiva i koja je preterana. Nisam ni kritikovao, ni hvalio preterano. Govorio sam o našim zabludama kada smo mi sami u pitanju, a i rekao sam šta je dobro u ovom novom predlogu zakona i šta je nadležno Ministarstvo, po mom mišljenju, dobro uradilo za ovih godinu dana. Da je takvog rada bilo više od devedesetih godina naovamo, danas ne bi bio prihod 221 milion nego, recimo, pola milijarde. I, zbog toga što je porast prihoda u ovoj grani, dakle u turizmu, primetan, što je dobro i korisno, ja sam to pohvalio i nisam zaista govorio ništa loše o ovom zakonskom predlogu, jer nemam razloga za to. Mislim da je savremen, dobar i nisam našao nijednu zamerku. Mislim da je svako tumačenje i prozivanje tendenciozno i da služi nečemu drugom, a ne tome da se najbolje rešenje pronađe.
Po Poslovniku, narodni poslanik Mika Vlaović.
Replika je, spomenut sam. Rekao je – zemljoradnik iz vaše stranke iz Srema. Nisam iz Srema, iz Bačke sam. Nastavite još malo da se smejete.
Gospodine Vlaoviću, izvolite po Poslovniku, imate pravo.
Gospodine, spomenuli ste da se ovde ne raspravlja o onim stvarima koje su najbitnije u Srbiji. Delimično ste u pravu. Razmišljate o Kosovu. Da li ste pre neki dan razmišljali kada ste o jednom amandmanu govorili ceo dan, i to nevažnom amandmanu? Govorite šta će se sa kreditima poljoprivrednicima. Otkud kod vas toliko dušebrižništvo za poljoprivredu? Za vreme vaše vladavine bilo je jedna marka za 100 kilograma pšenice. Još nešto da vas pitam – kada toliko volite zemljoradnike i poljoprivredu, zašto nijednog pravog zemljoradnika nemate? Ili ih mrzite, ili su zemljoradnici pametni pa neće sa vama.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Nema smisla, gospodine Vlaoviću, da Srpskoj radikalnoj stranci prigovarate da ne brine o seljacima. Od 1,5 miliona glasova koje osvaja SRS, uveravam vas, bar 700 hiljada glasova je sa sela. Nije tačno da dok smo bili na vlasti nismo brinuli o seljaku i vi to vrlo dobro znate. Koliko se moglo, tada smo toliko brinuli o seljaku. Mnogo više se brinulo o seljaku, nego o radnicima, i to dobro znate. Ne mešajte se u ovo što mi o jednom amandmanu ceo dan govorimo. To je politika. Prvo mi recite da li ste ovde političar ili seljak? Vi ne dozvoljavate političarima da budu seljaci, seljacima da budu političari. Ako ovde izađete kao seljak, ne pitajte me šta radim kao političar. Ako izađete kao političar, nemojte da se predstavljate kao seljak, jer tu nešto ne odgovara. Mi ovde rušimo vladu. Hoćemo da oborimo ovu vladu, jer ne valja, gospodine Vlaoviću. Ova vlada se još nije ogradila od Svilanovića koji predaje Kosovo i Metohiju. To je naša briga za Kosovo. Ne znamo šta to radite. Ako ne date Kosovo i Metohiju, ako nećete pristati na promenu granica, što niko ne izađe ovde da kaže da ova vlada nema veze sa Goranom Svilanovićem, sa onima što pregovaraju o predaji Kosova i Metohije, sa onima što uništiše vojsku, policiju, što uništiše privredu. Ova vlada izgleda nema veze ni sa čim. Najbolja je vlada koja nema veze ni sa čim i ne napadaš je nizašta. Nama treba vlada koja će da preuzme odgovornost za sve što se u Srbiji dešava. Najlakše je napasti SRS – pre šest godina, za godinu dana dok ste bili na vlasti, pokvarili ste Srbiju. Kako možete to da kažete? Znate šta se sve desilo samo od 2001. godine do sada. I ono što je bilo sveže i čisto potpuno je iskvareno načinom na koji je DOS došao na vlast i načinom na koji još uvek vlada. Ko vodi spoljnu politiku ove zemlje? Čovek koji ima četiri poslanika. Ko vodi finansije? Onaj koji ima 20 poslanika. I vi hoćete da mi ćutimo i to da gledamo mirno? To hoćete, da SRS bude rekorder, da osvoji najviše glasova i da sedi u sali i da čeka šta ćete vi da uradite. Nije moguće, jer test za sve nas su izbori. Pa, mi smo na tim izborima pobedili. Ovako se politika vodi, kako je mi vodimo. Ne možete da nas kritikujete; pobedite nas, pa kritikujte. To što ste na vlasti ne znači da ste nas pobedili. Ne bi Srbija mogla da dozvoli da nas vi pobedite. Ne vi lično, vama svaka čast, ovo je treća stranka u kojoj se dobro snalazite. Poštujem ljude koji se snalaze u mnogim strankama. Ne Lune, protiv tebe nikada reč neću da kažem, ti si mi brat. Pričam sada protiv Mike Vlaovića. Politika je zamršena stvar, za noć se sve promeni. Ono što ste radili kao opozicija, čim postanete vlast zamerate opoziciji. Da vas podsetim, vaš predsednik i vaši poslanici su sedeli u 6-7 sedišta u drugom redu i bili su gori dok su bili u opoziciji, nego sada dok smo mi u opoziciji. Evo, gospodin Dimitrijević, njegova stranka je bila najgora dok je bila u opoziciji. Sada bi htela da to bude mirna, tiha zemlja u kojoj opozicija ide ulicom, ćuti, naiđu ovi iz vlasti, mi se sklonimo ili uza zid ili uz ivičnjak, samo pazimo da nas kola ne zgaze. Ali, bez ove borbe u Skupštini nema parlamentarizma, nema demokratije. Videli ste za vreme vanrednog stanja – najmirnija je bila opozicija, nijednu izjavu, nijednu emisiju, ništa. Da li je to bila demokratija? Da li je onda Srbija napredovala? Nije. Trpite nas, jer i mi vas trpimo. Da je DOS u situaciji u kojoj je sada SRS, svaki dan biste imali demonstracije. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Nikoliću.) Završavam, izvinjavam se. Svakog dana bi bilo haračenje, šenlučenje pred Skupštinom, pred Vladom. Skupljali bi se ljudi, lomili bi, rušili, palili. Amerika bi govorila o diktaturi koja vlada u Srbiji, pošto oni koji imaju trećinu poslanika nisu na vlasti. Šta vi to još hoćete od Srpske radikalne stranke? Mi hoćemo izbore. Ako vam se to ne sviđa, recite otvoreno. Rekao je Vuk Drašković – gde da damo sada izbore, pa da pobedi SRS. Znači, vi ne date izbore, to vas drži, a mi hoćemo izbore. Sednice će da traju dok energije ima SRS. To više ne zavisi od vas i vi to vrlo dobro znate.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Naravno, kao političar. Član 100 – svaki poslanik je dužan da govori istinu i da uvažava ovaj dom. Između ostalog, malopre nije izrečena istina po pitanju stava Vlade Republike Srbije, a rekao bih, naročito predsednika Vlade, o Kosovu i Metohiji. Čini mi se da sam pre nedelju dana pročitao izjavu gospodina Tomislava Nikolića u jednim novinama u kojoj on kaže da veruje premijeru po pitanju Kosova. Tako sam pročitao u tekstu. Da li je tako rekao gospodin Nikolić ili ne, ne znam, ali tako je pisalo u tim novinama. Ta priča o Svilanoviću i o tome kako niko iz Vlade nije reagovao takođe je netačna. Svi vrlo dobro znaju da se Vlada ogradila i da je tražila odgovornost i da smo mi, kao DSS, prozivali poslanički klub DS i DS da zauzme stav prema Svilanoviću. To je drugo. Treće, po pitanju Kosova i Metohije, mislim da bi svi trebalo malo više da razmišljaju pre nego što izađu za ovu govornicu. Ako je gospodin Teri Dejvis, kao generalni sekretar Saveta Evrope, pre neki dan rekao to što je rekao, a svi znamo šta je rekao – da nema pregovora o statusu Kosova bez učešća Beograda u tim pregovorima; ako čujemo šta priča američki ambasador u poslednje vreme, što se prvi put dešava, rekao bih, od Titove smrti naovamo, da neko iz američke diplomatije praktično stane na stranu Srbije kao države i da podrži ono što radi predsednik Vlade gospodin Vojislav Koštunica, mislim da je korektno barem da se to ne komentariše ili da se ne predstavlja u drugačijem svetlu. Što se tiče onoga što treba da radi opozicija, tu se potpuno slažem. Opozicija radi ono što radi, potpuno legitimne metode bira i ima pravo da priča ceo dan o jednom amandmanu ako joj to Poslovnik omogućava. To nije sporno. To smo i mi radili u prošlom sazivu. Naravno da to nije sporno. Ali, ako može, brate mili, da obori Vladu, neka je obori. Ako ne može, neka priča četiri godine kako će da je obori, a narod će da ceni na izborima ko je šta uradio. Samo se pitam da li je interes u ovom trenutku, kada državi ide ovako kako ide, a čini mi se da ide dobro, da se ova priča priča i da se ovako jalovo i sporo radi, dok, recimo, bugarski i rumunski parlament usvajaju dnevno po nekoliko zakona, a mi pričamo o jednom amandmanu ceo dan. To nije svrsishodno, ali opozicija, gospodine Miko Vlaoviću, ima na to pravo.
Po Poslovniku, narodni poslanik Mika Vlaović, a zatim Tomislav Nikolić, replika.
Biću veoma kratak, samo nekoliko reči. Gospodine Nikoliću, pa i vi ste bili u tri stranke: bili ste kod Guberine, bili ste komunista i sada ste radikal. Za razliku od vas, nikada nisam bio komunista i od politike nisam imao nikakvu korist. Recite i vi da niste imali.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Najpre da odgovorim gospodinu Šormazu. Ako ste čitali moje izjave, rekao sam da ne verujem Vojislavu Koštunici, čak i kada bi sedeo na šporetu i da mu para izlazi na usta, ne bih mu verovao šta govori. Sada vas obaveštavam da sam sinoć imao razgovore sa vašim predsednikom i da mi je čvrsto obećao da nikada nijedan državni funkcioner neće potpisati ništa što se tiče Kosova i Metohije, a što bi značilo izmenu. Sada vam iznosim istinu, rekao sam mu sinoć da ću to da iznesem u javnost i da ne bi ostalo da u nešto verujem u šta javnost možda ne bi verovala. Dakle, Vojislav Koštunica mi je sinoć rekao, kao predsedniku najjače opozicione i jedine, rekao je, opozicione stranke u Srbiji, a što je tačno, da nikada neće potpisati, ne samo on, nego nijedan funkcioner, ništa što se tiče Kosova i Metohije, a što bi značilo promenu granice i na taj način prejudiciralo nezavisnost, suverenost, samostalnost Kosova i Metohije. Sada vam kažem da mu verujem zato što sam sve vas obavestio, pa ako prevari mene prevario je i sve vas, prevario je celu Srbiju. Gospodine Vlaoviću, nije sramota da je neko bio komunista. To je bolest od koje ste, dozvolite da završim, mogli da se razbolite i niste morali. Nikada u životu nisam bio komunista, nikada, a to znaju svi moji prijatelji i poznanici, to zna cela Srbija. Ne znam odakle vam ta informacija. Ako kažete Koštunici da je bio komunista, recite i meni slobodno; koliko znam, nas dvojica jedini nismo bili u Savezu komunista. I Leila Ruždić nikada nije bila komunista. Ne stidim se svojih prijatelja koji su bili komunisti. Nikoga u SRS-u nisam pitao nikada da li je bio u Savezu komunista ili ne. Naš osnivač, utemeljivač, naš predsednik Vojislav Šešelj bio je član Saveza komunista, pa šta, da li mu je to smetalo da vas sve redom pobeđuje kada god se pojavljuje na izborima. Zbog toga, da raščistimo sa brigom za Kosovo. Kada me ubedite da je ovaj član DSS-a Todorović, koji je načelnik Kosovsko-pomoravskog okruga, kako se zove, Milorad, osudio Svilanovića na sastanku te krizne grupe za Balkan, a čiji je i on član, to da vidimo, ako me ubedite da je i taj vaš član zabrinut za Kosovo i Metohiju i da će se boriti, a može sa Svilanovićem da razgovara o svemu, prihvatam da i vi brinete za Kosovo i Metohiju. Kada stavite na dnevni red situaciju na Kosovu i Metohiji, a od vas zavisi hoće li biti ili neće, kada stavite na dnevni red jednu rezoluciju koju ćemo ovde zajednički da usvojimo, makar ovo što je Koštunica meni juče obećao, da obavežemo svakog političara, svakog građanina Srbije da nikada ne sme da potpiše i da neće da prihvati ni po koju cenu samostalnost i nezavisnost Kosova i Metohije, onda ću da vam verujem. Nisam ja borac za Kosovo i Metohiju koji bi voleo da nestane Kosovo i Metohija, a da ostane da sam se borio. Imam ožiljke na duši zato što borba za Kosovo i Metohiju nije uspela zahvaljujući vašim pomagačima i zahvaljujući vama koji niste osudili predaju Kosova i Metohije i ... (Predsednik: Vreme.) ... potpisivanje sporazuma Ahtisari-Černomirdin. Nijedna politička stranka u Srbiji, vladajuća ili opoziciona, nije ustala protiv sporazuma Ahtisari-Černomirdin, izuzev Srpske radikalne stranke. Nijedna nije bila protiv skupštinske odluke ovde da se prihvati taj sporazum, izuzev SRS-a. Tada ste nas osuđivali da smo ratni huškači, da se bojimo mira, nećemo umeti u miru da se bavimo politikom, mi volimo rat, neka ginu tuđa deca, a nama raste popularnost. Kada se posledice toga osećaju, sada želimo da vam pomognemo i dalje. Niko nije osudio, ponavljam još jednom, da niko osim SRS...
Molim vas, bez dobacivanja, a molim vas, gospodine Nikoliću, da privedete kraju.
Smatram da je ovo dijalog. Prihvatam ovaj dijalog iz sale.
Da, ali ja vodim po Poslovniku i ne prihvatam dijalog iz sale. Budite ljubazni.
Sa vama niko i nema dijalog, ne morate ni da prihvatate.
Naravno, zato ne prihvatam vaš dijalog, jer ja u dijalogu ne učestvujem, nego poštujem pravila Poslovnika. Budite ljubazni i završite vaše izlaganje.
Gospodine Markoviću, ovde vode dijalog predstavnici dve ozbiljne političke stranke, zaista ozbiljne.
To je sasvim u redu, imate na raspolaganju tri minuta da to radite sa govornice ili u hodniku neograničeno. Budite ljubazni i završavajte u skladu sa Poslovnikom.
Kada pređemo na neozbiljne političke stranke vi se umešajte slobodno. Ovo je sada ozbiljno. Dakle, nadam se da smo raščistili ovo. Naterajte predsednika Skupštine da uvrsti u dnevni red raspravu o Kosovu i Metohiji i priznaću da brinete o Kosovu i Metohiji.
Molim vas, nećemo raspravljati o ustavnim odredbama koje jasno definišu da niko ne može neke stvari da uradi. Replika na šta? Na izlaganje gospodina, na pominjanje DSS-a? Izvinite, vi ste koristili pravo da vodite dijalog. Izvolite. Vi niste, dobro, izvolite.
Članovi Međunarodne krizne grupe za Balkan su, hajde redom: Đulijano Amato, Karl Bilt, Žan-Lik Dean, Kemal Derviš itd. Jedino ime iz Srbije koje se spominje jeste dr Goran Svilanović, dakle, Milorad Todorović kao član DSS-a nema nikakve veze sa članovima i sa međunarodnom komisijom za Balkan. Prava istina je da je on jedanput bio domaćin gospodinu Karlu Biltu kada je ovaj boravio na Kosovu i Metohiji. Tu ne vidim ništa sporno. Vi ste se, gospodine Nikoliću, kao potpredsednik Vlade Republike Srbije, sretali sa svim tim ljudima koji su dolazili iz inostranstva. Ne vidim da je sporno to što je gospodin Milorad Todorović imao sastanak sa Karlom Biltom ili bilo kojim drugim međunarodnim zvaničnikom, pogotovo što znam političke stavove gospodina Todorovića, koji jesu i politički stavovi DSS-a. Ustavna obaveza svih nas, kao narodnih poslanika, jeste da se zalažemo za nepromenljivost granica, da čuvamo Kosovo i Metohiju u sastavu Srbije. O tome će biti reči i ubuduće, a cela ova rasprava o sporazumu Ahtisari-Černomirdin, o Kumanovskom sporazumu itd. podseća me na preksinoćne vesti na hrvatskoj televiziji, gde se lamentiralo nad sudbinom Hrvatske zbog dodeljivanja ordena Draži Mihailoviću od strane bivšeg američkog predsednika Hari Trumana. Govorilo se i da je Hari Truman neobavešten i dovođeni su partizanski prvoborci i nosioci spomenice u studio; vraćalo se na neki period, na 1944, 1945. i 1946. godinu. Onda sam video koliko sve to tužno izgleda. Ako nismo bili svesni koliko je sve to tužno izgledalo sredinom devedesetih u Srbiji, kada smo se više bavili prošlošću, a manje sadašnjošću i budućnošću, sada sam tek video koliko sve to tužno i jalovo izgleda. Mi nećemo da se bavimo tužnim stvarima iz prošlosti, nećemo da se bavimo nekim jalovim pričama. Srbija gleda u budućnost, Srbija ide ka evropskoj budućnosti; Srbija je za to našla partnere i u Briselu, pozitivna Studija izvodljivosti je samo jedan dokaz toga. Nadam se da će takvih dokaza ubuduće biti mnogo više.
Reč ima narodni poslanik Bojan Kekić, a neka se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić. Šest minuta ima na raspolaganju poslanička grupa SPS.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, govoreći o ovom zakonu, za koji možemo da kažemo da je sistemski zakon kada se govori o turizmu, iskoristiću priliku, pre svega, da dam određen komentar, s obzirom na to iz kog kraja dolazim, a to je Braničevski okrug, koji ima niz komparativnih prednosti koje se tiču pre svega turizma i svega ostalog. Moje obraćanje ministru će se pre svega odnositi na strategiju razvoja turizma, koju je on juče pohvalio, a koja je doneta 1997. godine, rečima da nije loša, ali možda je vremenska distanca učinila da to bude malo drugačije. Da spomenem da je Privredna komora Braničevskog i Pomoravskog okruga potrošila sigurno šest-sedam meseci radeći na dokumentu koji se zove strategija razvoja turizma ova dva okruga. Da ne bih ulazio u komentarisanje zakona, s obzirom da će SPS sigurno podržati ovaj zakon, opredeliću se, pre svega, za onu oblast koja se odnosi na nautičku delatnost, s obzirom da kroz Braničevski okrug prolazi i reka Dunav, da su tri opštine - Požarevac, Golubac i Gradište čvrsto vezane za Dunav, da su u okviru nautičke delatnosti u Zakonu o turizmu definisani osnovni postulati, ako tako mogu da kažem, pozitivno-pravnih propisa, a da ono što se na terenu dešava, odnosno što se nije dešavalo svih ovih godina, sigurno da nije definisano. Verujući u ministra saobraćaja, a i u ministra turizma, nadam se da će vrlo brzo doći do donošenja pozitivnih pravnih propisa, odnosno do određenih pravila da bi se to definisalo. Ovo je posebno bitno, s obzirom na sve uslove koji sada postoje na Dunavu, a to je situacija da pojedine marine, koje su radili sami stanovnici (meni su poznate prilike u opštini Golubac), stanovnici Vinaca i Usija, u okviru te nautičke delatnosti kod prihvatnih objekata niko ne održava. Da li je to trebalo da održava ″Đerdap″ u okviru Elektroprivrede Srbije, ili lokalne samouprave, opštine, ili je, ako to vežemo za nautičku delatnost, to stvar i lokalnih turističkih organizacija, a samim tim i Ministarstva za turizam? Verujem da bi, izdvajanjem iz ovih subvencija koje su budžetom Republike Srbije predviđene za finansiranje preduzeća u okviru turizma, to možda mogao da bude i pionirski poduhvat Ministarstva za turizam, da makar te dve marine dovede u prvobitno stanje u kome su bile, da ih osvetli i sigurno bi oko 4.000 ljudi, koji borave u tim naseljima kao vikendaši, imalo uslova da razvijaju nautički turizam. Znajući u kakvoj situaciji je privreda, a lično sam se uverio da su mnogi ljudi iz tog kraja otišli u ribolov, postavio bih pitanje ministru – da li bi se mogao sa Ministarstvom poljoprivrede, jer nismo imali prilike da čujemo ministra poljoprivrede, naći način da se smanje tzv. industrijske dozvole za ribolov, jer običan stanovnik koji se prehranjuje plaća 40.000 godišnje za postavljanje mreža (to je u Vincima, a malo niže je to 70.000), tako da ne verujem da ćemo moći taj sportski ili ribolovni turizam, kao i bilo šta drugo, da utvrdimo. Kada budemo prešli na amandmane, javiću se da postavim nekoliko pitanja; ubeđen sam da ministar to zna, pa bih voleo, ako može, da nam odgovori na pitanje – šta je sa objektom na Crnom vrhu, koji se ne radi od 2000. godine, a sigurno bi predstavljao, samo da se ne naljute moji ljudi iz Žagubice, kao i iz Bora, u najbrže vreme, Kopaonik u malom. Ono što je takođe karakteristično za razvoj turizma jeste da pogranične opštine imaju i te kako dobru saradnju sa opštinama iz zemalja koje se graniče sa nama, jer sama pomisao da, u okviru sportskog i bilo kog turizma, nisu definisani pozitivni pravni propisi dovešće do toga da postoje određene smetnje. Napomenuo sam da ne postoji nijedna benzinska pumpa na toku Dunava, gde bi nautička delatnost mogla da zadovolji svoje osnovne potrebe, pa mislim da Ministarstvo turizma i Ministarstvo saobraćaja treba da raspišu neki tender za lokacije, s obzirom da veliki deo zemljišta pripada Ministarstvu saobraćaja, ili da se na drugi način to definiše. Kada se govori o Braničevskom okrugu takođe je karakteristično da preko lokalnih turističkih organizacija, koje jesu formirane, ipak određena usmerenja treba da idu direktno iz Ministarstva za turizam. Nisam video jasnu regulaciju da će i ona taksa koja treba da se plaća biti vraćena za ona područja na kojima se ubira. Na taj način bi sigurno, kroz kontrolu tog fonda, mogla i te kako dobra sredstva da se uberu, i da područja koja i daju za turizam u svojoj sredini ulože određena sredstva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi Ivana Kovačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi dosadašnji zakoni koji su u proteklih godinu dana donošeni u ovoj skupštini bili su zasnovani na jasno navedenim direktivama, propisima, zakonima i odlukama EU ili njenih institucija. Ni ovaj zakon nije bio pošteđen toga, ali to se u ovom slučaju nije preterano naglašavalo, a i zašto bi, Vlada Republike Srbije je dobila pozitivnu ocenu Studije izvodljivosti, pa sada da malo predahne. Zakon o turizmu se nameće kao neophodan zakon, koji je preči od razmatranja stanja na Kosovu i Metohiji, izveštaja rada anketnih odbora o raznoraznim aferama koje se, izgleda, ne tiču nikog iz vladajuće strukture današnjeg osiromašenog DOS-a. Dakle, mi treba da hvatamo korak sa Evropom i u sferi turizma. To, verovatno zahteva i donošenje svega onoga što donosi ta famozna Studija o izvodljivosti. A, kada smo već kod izvodljivosti, ova vlada se proslavila izvođenjem na ulice radnika "Zastave", "Jugoremedije", "Venčaca", "NIS-a", "JAT-a", pijačnih prodavaca, kalemara, malinara, višnjara, a ušla je i u istoriju moderne srpske države kao prva vlada protiv koje su se pobunili i šumari. Na čemu se zasniva danas turizam u Srbiji? Ono što je trenutno možda najprofitabilnije i najperspektivnije u našoj Republici jeste banjski turizam. Ali, kakav? Izuzev tri-četiri banje, ostale su samo zapuštene varošice, sa infrastrukturom starom pola veka, u koje ide samo onaj ko mora. Nema nikakvog ulaganja države, a njen interes bi trebalo da bude prvenstveno veći priliv sredstava ostvarenih od naplaćenih turističkih usluga. Ali, to neće biti slučaj u nekoj budućoj strategiji ove vlade, koja, na svu sreću, neće dugo vladati Srbijom. Evo, na jednom prostom primeru da vam pokažem kakve su naše banje. Pre nekoliko nedelja sam prolazio kroz Matarušku banju, kada sam sa grupom narodnih poslanika Srpske radikalne stranke bio u poseti srpskim školama na Kosovu i Metohiji. Onakav put u samom centru banje, iskopane ulice, udarne rupe, asfalt u "krpama", što bi se reklo, ne bi se na zapadu našao ni na nekom najzabačenijem šumskom putu. Lako ćemo mi po ovom zakonu organizovati turističke organizacije, formirati fondove, odrediti naknade i takse, ali nećemo imati gde da dovedemo strane turiste. Neko sa zapada, iz EU, neće da dođe u neku banju, da mu otpadne točak kada upadne u neku od mnogih udarnih rupa, u centru lečilišta, i da ga maltretiraju recepcioneri nepoznavanjem jezika; žbunje i korov su oko kupališta, restorana, do samih hotela. Gost koji je doneo novac da ga ovde potroši to ne voli. Takođe, mnoga izvorišta lekovite vode su u latentnoj opasnosti da nekom pametnjakoviću iz vlasti ne padne na pamet da ih proda tj. da koncesije na korišćenje tog prirodnog dobra. Imamo mnogo primera, kada su u pitanju izvorišta pitke vode u Srbiji, na koji se način država odnosi prema tom prirodnom bogatstvu. Hoteli u Srbiji su, izuzev nekoliko u poznatim turističkim planinskim centrima, u jadnom stanju, počev od zastarelih zgrada, inventara, gubitaka u poslovanju, pa sve do potpune zapostavljenosti i od strane gostiju i od strane lokalnih samouprava, koje tu vide samo bespotrebno bacanje sredstava. Veliki broj hotela je privatizovan u poslednje dve godine, gde su najviše oštećeni država i radnici. Uzmimo samo primer "Putnika" i videćemo na koji način je upropašćena ova firma koja je poznata i van granica naše zemlje. Naša kulturna baština nedovoljno se eksploatiše. Obično se radi o starim srednjovekovnim gradovima, tačnije ruševinama, do kojih niti postoje putevi, niti prospekti kojima bi se turisti uputili na njih. Značajnija mesta iz naše bogate istorijske prošlosti se obično preurede kada je proslava jubileja od 50, 100 ili 200 godina od postojanja ili nekog drugog događaja. Jedino što je za pohvalu jesu naše očuvane crkve, manastiri, stara crkvišta, isposničke ćelije, koje vredno i predano čuva monaštvo Srpske pravoslavne crkve. Ali, eto, umesto da im se država oduži zato što rade za svoj narod, Dinkić uvede monasima i monahinjama da plaćaju obavezno zdravstveno osiguranje. Tako mi brinemo o svojoj nacionalnoj i kulturnoj baštini. Više ih je, izgleda, briga za Sejšele, za ″Erikson″, za to ko će kupiti "Knjaz Miloš", nego za ono što nas je održalo da opstanemo na ovim prostorima. U članu 29. se za turističke organizacije kaže da ih mogu osnivati jedinice lokalne samouprave, odnosno AP. Dakle, ostavlja se opštini da proceni; recimo, ko nema dodatnih sredstava iz budžeta jednostavno ne može da formira turističku organizaciju. Nema nikog merodavnog ko će objediniti opštinske turističke resurse i napraviti strategiju razvoja turizma, a time i privući turiste zanimljivom ponudom kulturno-istorijskih spomenika, prirodnih lokaliteta, tradicionalnih smotri i tome slično. Značajnija mesta iz naše bogate istorijske prošlosti se obično preurede, što ničemu ne vodi, ako se uzme u obzir da je to nešto vredno, prema čemu država tako treba da se odnosi kroz čitav period. Dosta primedaba, odnosno amandmana, poslanici SRS-a su imali i na odeljak – Delatnost putničkih odnosno turističkih agencija. Upravo se ovde javljaju najveći problemi koji se ispoljavaju kada se sve to odrađuje u agenciji sumnjive reputacije, odnosno u saradnji sa nekim ko predvodi grupe radnika, učenika ili penzionera za neko turističko putovanje. Imali smo puno primera i mogli smo u medijima da čujemo i vidimo šta se dešava kao posledica nepraćenja i nekontrolisanja mnogih agencija koje od lakovernih građana veoma lako dolaze do novca. Setite se samo onih turističkih agencija koje su organizovale odlaske grupa radnika u inostranstvo radi zapošljavanja, pa se posle ispostavi da ih tamo u drugoj zemlji niko ne čeka; onda kreću sudski sporovi, dokazuje se ko je koga nasamario. Takođe, sećate se verovatno školskih ekskurzija naše dece po Mađarskoj, Grčkoj, gde su deca tj. roditelji platili kvalitetan smeštaj, a tamo su dobili nekakve barake ili nešto slično. Profesori se prave da nisu krivi, predstavnik agencije se obično izgubi i nikom ništa. Ono što je do sada bilo karakteristično kod turističkih putovanja, pogotovo đačkih ekskurzija, bilo je očigledno posredovanje nekih profesora za pojedine agencije. Setimo se samo napisa u štampi poslednjih meseci o tome. Oni profesori koji se pobune zbog lošeg tretmana svojih đaka obično vrlo brzo padaju u nemilost direktora škola i završavaju karijeru u toj školi. Šta znači u članu 65. neizvršenje ili nepotpuno izvršenje usluga turističkog putovanja? Znači, neko može dobiti samo razliku kao odštetu što je odmor proveo, umesto u hotelskoj sobi sa klimom, u oronulom bungalovu, gde se topi na 40 stepeni, a moguće je i da vam gušter pretrči preko nogu dok spavate. Na stranu to što se tako neko može razboleti od loše vode ili zbog nehigijene. Ko će nekome da plati upropašćeni godišnji odmor? Takve agencije treba zatvarati ukoliko se to ponovi više puta. Kod organizovanja školskih ekskurzija, škole u prirodi i tome slično javljaju se problemi koji nisu još uvek tačno zakonom definisani, posebno kada su u pitanju dnevnice prosvetnih radnika koji u njima učestvuju i tako povećavaju cenu aranžmana. Treba uvesti i obavezu da licencirani turistički vodič prati veće ekskurzije, a ne, kao do sada, da to bude vođa puta. To bi poboljšalo kvalitet aranžmana, oslikavalo bi, takođe, pojedine turističke agencije i organizatore putovanja, a doprinelo bi i većoj zaposlenosti turističkih radnika, odnosno lica kojima je turizam profesija. Posebno bih se sada zadržao na odeljku – Specifične usluge posebnih vidova turizma, gde se nabrajaju pojedine usluge poimenično. Lovni turizam, kao jedan veoma profitabilan vid turizma, veoma malo je ovde obrađen, tačnije, skoro nikako, tek toliko da se pomene. Lovno bogatstvo nam pruža izvanredne uslove za razvoj ovog vida turizma. Jedino što treba uskladiti su ingerencije Javnog preduzeća ″Srbijašume″, Ministarstva za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu i Ministarstva za nauku i zaštitu životne sredine. U Javnom preduzeću ″Srbijašume″ jedan dobar deo imovine, odnosno infrastrukture biće verovatno privatizovan. Naime, poznato je da se ovo javno preduzeće već oslobodilo velikog dela mehanizacije kao nerentabilnog balasta na ukupno ostvareni prihod. S obzirom da je veliki broj lovišta, lovačkih konačišta, planinskih hotela u vlasništvu preduzeća ″Srbijašume″, nije teško zaključiti da će se i ovaj resurs brzo privatizovati. Ponavlja se ona stara, mnogo puta dokazana, radikalska priča – tamo gde je novac, tamo je i G17 plus. Preko preduzeća ″Srbijašume″ pojedinci će se dokopati veoma vrednih turističkih objekata, po veoma povoljnim cenama, i priča je već dalje poznata. Što se tiče kongresnog turizma, o njemu bi možda mogli više da kažu predstavnici onih političkih partija koje plaćaju skupe višednevne stranačke seminare po Kopaoniku, Zlatiboru ili Paliću. Seoski turizam je spao na najniže grane. Seljaka je prvo ova i ona DOS-ovska vlast uništila uvozom poljoprivrednih proizvoda, skupim poljoprivrednim repromaterijalom i kreditima. Od njih se većina ovajdila za koju polovnu priključnu mašinu i ništa više. Ti isti seljaci sada razbijaju glavu kako da plate Dinkiću šestocifrene iznose za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje, a na kraj pameti im nije da se okreću seoskom turizmu i da za tu namenu uzimaju nove kredite. U vremenu kada država nudi daleko niže cene maline, višnje, povrća, voća, žitarica, jer je tako u EU, seljaci su jednostavno prepušteni sami sebi. Na kraju bih rekao nešto o nautičkom turizmu. Nautički turizam predstavlja jednu od najprofitabilnijih grana turizma u svetu. Podunavska regija u samoj Srbiji, ako bi cela bila stavljena u funkciju, obuhvatala bi oko 2.500 kilometara plovnog puta. Potrebno bi bilo izgraditi skoro 2.000 prevodnica, gde bi nautičari mogli da ostave svoje plovne objekte i obiđu, uz angažovanje lokalnih turističkih organizacija, atraktivna i kulturno-istorijska mesta na kopnu. Kada će to država uraditi, ostaje da se vidi. Ali, nepobitna je činjenica – osim poljoprivrede i turizma Srbija ništa drugo ne može da pokrene, kako bi značajnije popravila i stabilizovala svoj položaj u zemljama u okruženju, pa i u EU.
Reč ima narodni poslanik Ivana Kovačević, a neka se pripremi narodni poslanik Anita Beretić.
Gospodine predsedniče, poštovani ministre, kolege i koleginice, danas pričamo o zakonu o turizmu. Ovde se javilo pitanje da li je baš neophodno donositi sada ovaj zakon kada ima mnoštvo zakona koje treba doneti u ovom parlamentu. Stranka G17 plus misli da jeste. Jako je bitno doneti zakon o turizmu. Zašto? Obrazložiću. Prvo, uvodi se red u ovu oblast. Tačno se definišu prava i obaveze, a sa posebnim akcentom na obezbeđivanja prava putnika. Drugo, ono što je bitno, turizam treba posmatrati u svetlu privrede. Tokom devedesetih godina sve one stvari koji su se događale dovele su do toga da su danas u mnogim granama proizvodnje, u mnogim firmama kod nas zastupljene zastarele tehnologije. Sve to umanjuje konkurentnost naše države i to je upravo razlog da razmišljamo o nekim novim pravcima razvoja. Globalni ekonomski razvoj pokazuje da tercijarni sektor u svetu u ukupnoj privredi ima sve veću ulogu, a pogotovo kada pričamo o tercijarnom sektoru u oblasti turizma. Ukoliko sagledamo razvojne potencijale u našoj državi, zaključićemo svi zajedno, to je sigurno, da imamo dobre potencijale za razvoj turizma. Imamo zdravu vodu, kvalitetne banje, mnoge kulturne sadržaje koje možemo da ponudimo, pa ipak ta oblast nije dovoljno razvijena. Naravno, svi znamo da nam infrastruktura nije dovoljno razvijena, ali je ovo pravi momenat da počnemo o tome da razmišljamo, dakle, da idemo u pravcu da sve to razvijamo. Želim da stavim danas akcenat na seoski turizam i na male, nerazvijene opštine koje se bave isključivo poljoprivredom, a upravo one imaju šanse da se bave seoskim turizmom i to može biti šansa za opstanak naših sela. Poslanička grupa G17 plus je u svom predizbornom programu pominjala raznorazne vrste turizma koje treba razviti; tu mislim na planinski, nautički, đački, omladinski, kongresni, banjski turizam, ali i na etno i kulturni turizam. Ako pričamo o etnoturizmu i kulturnom turizmu, moram da se osvrnem na Banat. Kada pominjem Banat, moram da pomenem i katastrofalne poplave koje su se desile. Na svu sreću, Vlada je izašla u susret i svaki dan su na terenu, u šta sam se lično uverila i nadam se da će do kraja ispuniti svoja obećanja. Ali, te poplave su pokazale, u stvari, koliko je Banat siromašan, jer to se nije znalo ili se zanemarivalo; pokazalo se koliko je starih kuća. Ljudi u Banatu se najviše bave poljoprivredom, a Banat je u stvari pravi potencijal za razvoj kulturnog i etnoturizma, jer postoje mnoge destinacije, mnoge znamenitosti, za koje mnogi ne znaju. Pomenuću neke: recimo, Carska bara, jezero u Beloj Crkvi, banja Rusanda, brojni dvorci, silne manifestacije koje se odigravaju u mnogim mestima. Konkretno, samo u Srpskoj Crnji imamo rodnu kuću Đure Jakšića, imamo crkvu iz 18. veka gde se nalaze originalni ikonostasi koje je Đura oslikao i dvorac Kaštel. Zašto ovo nije dovoljno razvijeno, zašto se dovoljno ne koristi? Ponavljam, u pitanju su male opštine, koje teško da mogu sopstvenim sredstvima da razvijaju turizam. U tom kontekstu moram da pohvalim program za ruralni razvoj koji postoji u okviru Ministarstva poljoprivrede i koji obezbeđuje sredstva i za razvoj turizma u seoskim područjima. Postavlja se pitanje koja je opština uopšte konkurisala za to i ko je napravio projekat i pokušao da dobije ta sredstva, jer već neka sredstva postoje. Dalje, zakon koji je pred nama u članu 16. i u članu 48. predviđa obezbeđivanje sredstava iz budžeta, kao i formiranje fonda za razvoj turizma. Tu će postojati mogućnost za male opštine da konkurišu i da pospeše razvoj turizma. Takođe je dobro što će postojati turistička organizacija Srbije koja će pomoći marketinške aktivnosti i pomoći će u osmišljavanju programa u malim opštinama, ali, ono što moramo reći, opštine moraju osnovati svoje turističke saveze, moraju uočiti svoje potencijale i inicirati te programe, jer to ne može niko umesto njih da uradi. Zakon o turizmu definiše vrlo precizno, recimo, koje su to usluge koje može seosko domaćinstvo da pruža, pa se tu sasvim jasno kaže da može da izdaje sobe, da organizuje razne aktivnosti, da organizuje degustaciju domaće hrane i pića, kao i prodaju ručnih radova. Istakla bih da je to dobro za poljoprivrednike, jer će time dobiti novo tržište za prodaju svojih proizvoda, ali isto tako je dobro i za udruženja žena (ta udruženja postoje skoro u svakom selu u Srbiji, Vojvodini i Banatu), gde će one putem prodaje svojih ručnih radova moći da obezbede dodatne prihode za svoju porodicu. Mislim da se možda mnogi pitaju da li je ovo moguće. Tvrdim da jeste. Uzmimo primer Mađarske, koja je upravo u poslednjih nekoliko godina napravila pravi bum upravo u seoskom turizmu. Stanovnici Budimpešte svakog vikenda odlaze na selo, gde degustiraju domaću hranu, piće i uživaju u svežem vazduhu, pa zato tvrdim da je to isto moguće kod nas. Znam da ima i skeptika, ali mislim da moramo da zasučemo svi zajedno rukave i da iskoristimo sva sredstva koja su nam na raspolaganju. U svakom slučaju, tu je fond za ruralni razvoj, koji sam već pomenula, tu je ovaj fond koji će, kada se usvoji zakon, biti dostupan i formiran, a tu su i sredstva koja su obezbeđena od strane Ministarstva finansija u okviru programa za samozapošljavanje, koja se isto mogu koristiti za razvoj turizma u područjima koja se proglase turističkim. U svakom slučaju, stranka G17 plus je uvek puna optimizma i mi mislimo da može. Zato ćemo glasati za ovaj zakon, a ne vidim dobar razlog da i ostali ne glasaju.
Reč ima narodni poslanik Anita Beretić, nije tu. Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pred nama se nalazi jedan pristojan zakon o turizmu, koji je pripremljen još pre nekoliko meseci, ali nažalost, zbog obimnog rada Skupštine bili smo prinuđeni nekoliko puta da ga povučemo iz procedure. Na sreću građana Srbije, ovaj zakon će već krajem ovog meseca početi da važi i doneće nekoliko pogodnosti ne samo za turiste koji dolaze iz naše zemlje, već i za turiste iz inostranstva. Napokon će ovim zakonom biti ispravljena nepravda da turisti koji dolaze iz inostranstva plaćaju znatno više cene usluga, mislim na hotelijerske usluge, nego što je to slučaj sa domaćim turistima, čime pravimo diskriminaciju među turistima i dovodimo do znatnog smanjenja dolaska stranih turista. U nekim zemljama koje imaju problema sa malim brojem turista postoji čak i praksa da strani turisti plaćaju znatno niže cene od domaćih turista. Ono što ovaj zakon još predviđa je postojanje turističke regije. Do sada je turistička delatnost bila organizovana na lokalnom nivou, na nivou Republike Srbije, AP Vojvodine, a sada će po nekom geografskom principu moći da se formiraju turističke regije na područjima gde ima više od 500.000 noćenja godišnje. Kao poslanik G17 plus iz Užica veoma se radujem ovoj ideji, jer već vidim da će se prva turistička regija formirati u zapadnoj Srbiji, turistička regija koja će obuhvatati Užice, Zlatibor, Taru i naše novo turističko čedo – područje Mokre Gore, koje mnogo obećava. Ovaj zakon predviđa novu organizaciju turističkih agencija. Većina vas je poslednjih godina verovatno imala priliku da putuje ili po Srbiji ili preko domaćih agencija i da vidi kakav haos postoji u turističkim organizacijama. Ako pogledate turističku ponudu, ako pogledate konkretno aranžmane za Egipat, Češku, Španiju, Francusku, bilo gde, videćete da turističke agencije imaju različite cene za te aranžmane, ali i da različite turističke agencije jednu aerodromsku taksu, beogradsku, rimsku ili češku, naplaćuju različito, iako su to neke standardne cene. Videćete da turističke agencije dodatno naplaćuju neke usluge koje ne bi trebalo da naplaćuju; ko putuje po Bliskom istoku, Africi često se susreće sa problemom plaćanja nekih bakšiša, a to je oko 10, 20, 30 ili 40 evra, i ljudi budu jako neprijatno iznenađeni kada im dođu lokalni vodiči iz tih zemalja, a naši turistički vodiči se prave blesavi. Ovaj zakon o turizmu će favorizovati još neke turističke usluge. Po informacijama koje je dao ministar pre par meseci, u Srbiji postoji oko 800 mesta u seoskom turizmu. Nažalost, nemamo more, ali, kao što ste već čuli od strane mnogih naših kolega poslanika i iz opozicije i iz vlasti, kod nas se favorizuje banjski turizam, planinski turizam, izražava se problem koji postoji oko neorganizovanja turizma na Dunavu. Srbija je zemlja koja ima 51% seoskog stanovništva i tranzicija će verovatno najviše pogoditi ljude koji žive na selu. Postoje jako interesantna turistička mesta u seoskim oblastima koje treba iskoristiti. Spomenuo bih nekoliko jako interesantnih turističkih destinacija u zlatiborskom kraju, tj. u užičkom kraju, kao što su: Mokra Gora, selo Potpeć sa Potpećkom pećinom, Ribaševina i Lužnička dolina, veliki broj mesta na Zlatiboru, poput Sirogojna, Stopića pećine, vodopada itd. Ali, mi imamo problem u Srbiji da kada neko dođe u Beograd avionom i krene po Srbiji naiđe na veoma loše puteve i na problem u putnoj signalizaciji. Ovaj zakon će predvideti i novu turističku signalizaciju. Mislim da bi tu trebalo malo da se ugledamo na naše komšije Makedonce i Bugare, koji isto pišu ćirilicom. Takođe, na Grke, koji imaju specifičan alfabet, koji na svakoj tabli imaju na svom jeziku putokaze, ali i putokaze na engleskom jeziku. Kada krenete npr. iz Beograda za Užice nigde nećete naći putokaze na engleskom jeziku, a u Čačku ćete npr. naći putokaz gde piše – Titovo Užice, iako se taj grad tako ne zove već nekih 15 godina. Znači, 15 godina niko nije pogledao tu tablu. Potrebno je uraditi nove turističke vodiče, već sam video da u našim knjižarama postoje neki vodiči na engleskom jeziku koji su jako opsežni, i potrebno je dodatno organizovati ljude u turističkim udruženjima. Mislim da postoji prostor za sve nas kao poslanike i predstavnike naroda da krenemo po selima i ljudima objasnimo zbog čega je potrebna dodatna organizovanost u selima putem turističkih udruženja, gde će ljudi kroz neku obuku moći da dođu do novih saznanja, ali i do kontakata sa odgovarajućim finansijerima koji bi ulagali u seoski turizam i, naravno, da im pomognemo da svoje kapacitete iskoriste što više. Poslanička grupa G17 plus će glasati za zakon o turizmu. Pozivamo i vas da glasate za zakon o turizmu i da što pre dođemo do sledeće tačke dnevnog reda gde će se glasati o koncesijama za autoputeve, jer ukoliko Srbija ne napravi autoputeve turizam nam neće vredeti. Ukoliko se u Srbiji ne napravi put od Beograda do Užica izgubićemo celu zapadnu Srbiju, a to nam, naravno, nije cilj.
Pošto narodni poslanik Rodoljub Gačević nije tu, reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović. Gospodine Stanimiroviću, nećete? Hvala vam. Pošto nijedan od poslanika Srpske radikalne stranke... Dolaze? Elektronski sistem za glasanje pokazuje vrlo jasno da niste tu. Gospodin Gačević jeste tu. Izvolite, a nadam se da će doći u međuvremenu gospodin Tomislav Penezić, Jovan Daja, Zoran Antić i Momčilo Duvnjak, jer su oni sledeći govornici. Molim vas da se ne igramo demokratije, nego da poštujemo osnovna pravila ponašanja i naš poslovnik.
Dame i gospodo poslanici, za neke pasivne krajeve, kao što je srednje Polimlje, kraj iz kojeg dolazim, turizam je možda jedina privredna grana koja ima perspektivu, budućnost i koja može da se razvija i da bude oslonac za razvoj celog tog kraja. Polimlje i Potarje su bogom dati upravo za razvoj turizma svih vrsta, nautičkog, lovnog turizma itd. Prirodne lepote, snežne planine, bistre reke, vodopadi Sopotnice, turistički park Jabuke i drugi krajevi su i odranije privlačili turiste ne samo ondašnje Jugoslavije nego i Evrope. Preduslovi za razvoj turizma su sve ove prirodne lepote, netaknuta priroda, čist vazduh, zdrava hrana i ostalo što može da se da u turističku ponudu. Na svetim vodama Lima počiva 70 starih srpskih manastira iz doba Nemanjića i pre Nemanjića. Manastir Mileševa je svakako jedan od tih, koji zauzima prvo mesto, ne samo po Belom anđelu, već i po tome što je tu bila prva srpska štamparija, što su tu počivale mošti srpskog sveca i prosvetitelja svetog Save. Nešto su manje poznati manastiri kao što je, recimo, Davidovica. Vojvoda cara Dušana Vratko, u narodu poznat pod imenom Jug Bogdan, i njegovih devet Jugovića upravo tu počivaju. Manastiri tog kraja su nešto što je davalo mogućnost za razvoj turizma, pogotovo ako se zna da je srednje Polimlje, Dabarska župa i Budimlje bio prostor koji su naseljavala prva srpska plemena, a da ne govorim o tim istorijskim spomenicima i obeležjima kojih je dolina srednjeg Polimlja prepuna. Kada se posmatra sa te strane, turizam je trebalo već odavno da bude tradicija u ovom kraju. Međutim, ovaj kraj nema još ni turističku organizaciju, a da ne govorimo o formiranju turističkih regija i slično. Mi ćemo biti predlagači da u tim krajevima zaživi i da se formira ta turistička ponuda. To je moglo odavno da se uradi, još u vreme komunizma. Zašto to nije urađeno? Iz prostog razloga što je trebalo obnoviti te stare srpske manastire, te stare srpske spomenike. U onoj sredini kakva je tada bila svi su se ondašnji političari plašili da to učine, bojeći se etikete velikosrpskog nacionalizma. Znali su da je sa tom etiketom kraj političke karijere, i ne samo političke karijere, već je najverovatnije da se dobije boravak na Golom otoku, turistički boravak. Prema tome, sve su to bili razlozi što nije davno i na vreme razvijena ta turistička organizacija, niti je pravljena neka turistička ponuda, bez obzira na to što su svi prirodni uslovi izvanredni i što su možda takvi da ih nema ni Evropa. Kao što sam malopre rekao, Polimlje i Potarje imaju takve prirodne lepote kakve sigurno nema Evropa. Samo bih ovde rekao još neke stvari koje bi bile značajne kada je u pitanju razvoj turizma. Pre svega bih rekao, da se ne bi dešavali ti recidivi prošlosti, iz vremena komunizma, izbegavanje obnove tih manastira, da je to kulturna baština koja je jednako važna za sve građane tog kraja, nezavisno od toga kojoj veri pripadaju, pa ih pozivam da učine sve da se ta naša nacionalna kulturna baština obnovi, jer je zajednička, baš kao što je zajednički i jezik, istorija, uostalom, sve osim vere. Ovi preduslovi su upravo ti koji treba da stvore dobre uslove za turizam, a turizam treba da bude osnova, podsticajna snaga, generator za privredni razvoj celog tog kraja. U članu 12. ovog zakona kaže se da je potrebno, da bi se formirala turistička regija, hiljadu ležaja i 150.000 noćenja. Hiljadu ležaja ne bih mogao da komentarišem u smislu ni mnogo, ni malo, ali 150.000 noćenja je veliko, jer je to praktično 50% korišćenja kapaciteta. Ovde je bitno da se imaju kapaciteti i, prema tome, nemam ništa protiv da bude 1.000 ležaja, ali 150.000 prenoćišta je mnogo u sadašnjim uslovima, a u nekim uslovima razvijenog turizma to je već solidno. Drugo, smatram da je u članu 56. nedefinisano i nedorečeno, da treba precizirati, kada se već govori o znanju stranog jezika, i da se tačno kaže kojeg svetskog jezika, da ne bude da se ovde odnosi na znanje hrvatskog jezika ili nekih drugih jezika te eks Jugoslavije. Praktično, to bi značilo da svako ispunjava taj uslov.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić, a neka se pripremi narodni poslanik Jovan Daja.
Dame i gospodo, SRS je uvek za dobre zakone i za poštovanje tih zakona, ali nije saglasna sa prepisivanjem zakona i prilagođavanjem evropskim uslovima. Zato ja, kao neko ko je dobio sertifikat da može da ocenjuje, nemam pravo ovde da dajem brojčanu ocenu, samo mogu da dam opisnu ocenu – ne valja vam posao. Ne valja vam što prepisujete zakone. Pošto je zakon loš, ipak ću o njemu nešto govoriti, ali bih se zadržao na nekim problemima koji tište Srbiju, a posebno oblast iz koje dolazim. Vama je poznato da Priboj, Prijepolje, Novu Varoš, Sjenicu neću računati, okružuju biseri turizma, i to: Tara, Zlatibor, Zlatar, sa sasvim južne strane Žabljak, a sa zapadne strane je Republika Srpska. Znači, negde tu u sredini, u toj dolini koju niko ne primećuje sa te visine, nalazi se jedan rudnik turističkih ponuda koji niko ne vidi. Priboj i Pribojska Banja, recimo, služe samo onima koji dođu da vrše promociju, održe dobre i vatrene govore, obećaju narodu da će im dati ovo ili ono, da će banja da bude u funkciji koju treba da vrši, a onda neki odu pa se prekrste i zapale sveću u manastiru svetog Nikole, neki antihristi zaobiđu sasvim manastir, odu i više nikada ne dođu tu. Pripremio sam nešto slično mom prethodniku, da govorim i o drugom vidu turizma koji može da ponudi naša regija, odnosno naš kraj, a to su, pre svega, ribolovni i lovni turizam, nautički turizam, i onaj vid turizma o kome će verovatno kasnije biti govora, a to je zdravstveni turizam. Za razliku od svog kolege, doneo sam ovde jednu fotokopiju, sliku rasporeda manastira. U prošloj diskusiji sam rekao da je ovaj kraj Metohija u malom, da vam ne čitam sve značajne manastire. Mogu samo da vam kažem da nas toliko malo deli od Zlatibora da je jedan od najznačajnijih manastira – Uvacupravo na, kako kažu pesnici, sredokraći puta između Zlatibora i Priboja. Malo truda treba da se napravi jedan put koji će povezati sve ove gradove koje sam nabrojao sa manastirom Uvac, a potom i sa Užicem i da se skrati ta deonica za čitavih 50 kilometara. Međutim, u prošlim vremenima, kad se imalo novca i kad se moglo, neko nije hteo da radi na turizmu u tom kraju, odnosno konkretno pričam o banji. Možda vama nije ni poznato da ta banja postoji, ali ću vam reći da ćete je upoznati onda kada vam bude potrebna. Na kraju ću završiti jednom porukom. FAP je nekada radio i taj kraj se razvijao od FAP-a. To je bio gigant, koji je sada na kolenima. Tada kada se moglo nije ništa urađeno na banji, ostalo je samo ono što je tada bilo, možda malo dograđeno i ništa više. Samo da vam kažem koji su potencijali. Moraću da to pročitam sa jednog papirića. Topli izvori banje su 36-37 stepeni Celzijusa; postoje samo četiri mala bazena, koja su doskoro bila gotovo neupotrebljiva, jer se čak dešavalo da za vreme kupanja, lečenja bolesnika u bazen padne zmija sa krova, koji je propao. Dalje, ono što bi drugi iskoristili izvanredno, a mi ne umemo, to je da je jačina izvora 70 litara u sekundi, a rađene su bušotine u kojima ima, otprilike, 300 litara vode u sekundi. Ta voda nije samo za lečenje reumatskih i kožnih oboljenja, ona može da se flašira i da služi za lečenje unutrašnjih organa. Možda bi bilo interesantno da vam kažem da je u toj banji, koja je vama možda nepoznata, opet ponavljam, i sveti Sava lečio umorne i obolele noge. Legenda kaže da je kralj Uroš Prvi, zvani Hrapavi, boravio u banji, odnosno na tim izvorima, okupao se, imao je neko kožno oboljenje. Kada je krenuo, nastali su toponimi koji i danas stoje: znači, prvo mesto u kome je osetio poboljšanje, to je Kratovo, to su neke kraste koje se javljaju na telu; drugo mesto je Rutoši, počele su kraste da se, u narodu kažu, rutaju, što znači da se osipaju; treće mesto, vrlo kratak razmak od možda nekih dvadesetak kilometara, kraste su nestale i nastala je Radoinja. Da vas upoznam još da u toj regiji u okolini postoje četiri veštačka jezera, akumulacije; to su Sjeničko, Kokin Brod, Radoinjsko i Potpećko jezero. Nadam se da sam vas ubedio da treba da dođete i da obiđete taj kraj, a pogotovo ministra. Sada nije popularno da se obraćam ministru, ali bih zamolio ministra za malo pažnje. Očito je ministar uporan i neće da se okrene. Ovih dana udruženje ribara, sportskih ribolovaca "Mladica" iz Priboja, koje je korisnik ribarskog područja Lim i svih ovih jezera, uputilo je jedan apel. Ovo je vrlo važno i treba da sasluša i ministar. Ovih dana se čisti jezero, odnosno ispušta se voda iz jezera Potpeć. Vi znate da je to jedini način – banja, manastir i jezera – da opstane taj kraj, jer industrija je na kolenima. Ispušta se voda iz jezera da bi se čistile rešetke. Neki od zvaničnika kojima se obraćao ovaj savez kažu – da li vam je važnija struja ili riba? Mislim da je to moguće izvesti na jedan drugi način. Svim ministarstvima je upućen ovaj dopis da spasavaju reku, pa ne bih ovde citirao ono što su oni napisali, ovu jadikovku i upozorenje; nemojte se iznenaditi kada bude živi štit i kada budu ribari zauzeli HE Potpeć, da ne daju da se to radi. Da ne bi došlo do nemilih scena, molim sva ministarstva kojima se obratilo ribarsko društvo da učine nešto. Neka ronioci očiste rešetke tako da ostane riblji fond, da ne ugine fauna u ovom jezeru, jer onda neće biti ni turizma. Ove dopise imaju ministri... Vidim da sam ignorisan od strane ministra, nije važno. Imaju dopis i Ministarstvo za zaštitu životne sredine i, da ne govorim pune nazive, Ministarstvo rudarstva i energetike, a verovatno i Ministarstvo turizma. Sada ću vam reći nešto za vas poučno. Pošto ste svi vi, pardon ne svi, većina vas, sredovečni ljudi, dođite u Pribojsku banju i provedite 10 dana, jer reuma stiže sigurno ali polako, pa ako vam ne pomogne, lokalna samouprava i ja lično platićemo vam troškove. Ako vam pomogne, pomozite da se razvije banjski turizam u Priboju. Hvala.
Hvala najlepše, gospodine Peneziću. Dogovorićemo se oko datuma. Reč ima narodni poslanik Jovan Daja, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Knežević. Da li je i on odustao, ne znate? Neka se pripremi narodni poslanik Goran Knežević. Izvolite, gospodine Daja.
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz Bele Crkve, iz turističkog mesta. Bela Crkva je nerazvijena, siromašna opština, ali raspolaže ogromnim potencijalom za razvoj turizma. Poznato je devet belocrkvanskih jezera, na kojima može da se organizuje sportski turizam na vodi, nautički turizam, ribolovni turizam. Blizina Dunava omogućava Beloj Crkvi takođe ribolovni turizam, sportski turizam na vodi i dovođenje turista, i domaćih i inostranih. Pomenuo bih Deliblatsku peščaru koja omogućava lovni turizam, što ovim zakonom o turizmu nije predviđeno. Deliblatska peščara raspolaže bogatom florom i faunom, kao i visokom divljači. Deliblatska peščara je poznata po trofejima jelenske divljači, srneće divljači i divljih svinja. Bela Crkva ne može sama da se razvija u ovom pravcu zbog toga što je siromašna. Od ovih boravišnih taksi koje su predviđene ovim zakonom neće biti dovoljno sredstava ukoliko Ministarstvo za turizam ne izdvoji finansijska sredstva i ne pomogne razvoju turizma u Beloj Crkvi. Vidimo da ste ovim zakonom izdvojili neka sredstva, pa vas pitam da li će male sredine, poput Bele Crkve, moći ravnopravno da konkurišu svojim projektima za dobijanje ovih sredstava ili će sredine gde je turizam na nekom višem nivou biti privilegovane. Bilo bi značajno da se male sredine, poput Bele Crkve, pomognu finansijski i stručno kako bi se turizam u ovim malim sredinama razvijao ravnomerno i ravnopravno, kao što se to događa u centrima u Srbiji. Bela Crkva je poznata po svom karnevalu cveća, po turističkoj manifestaciji hvatanja soma Besija, kao i Vršac po svojoj berbi grožđa. Mislim da možemo da krenemo put razvoja turizma u Beloj Crkvi i da Bela Crkva može turistički da se razvija, ali su nam potrebna finansijska sredstva. Hvala.
Hvala vama. Dakle, narodni poslanik Goran Knežević nije tu. Narodni poslanik Zoran Antić nije tu. Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Izvolite, gospodine Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi narodni poslanici danas vodimo načelnu raspravu o Predlogu zakona o turizmu. Tema je dobra, ali je zakon loš. Reći ću i zbog čega. Građani Srbije su najveći turisti, napustili su zemlju, ostali bez posla pod ovom demokratskom vlašću, u potrazi za hlebom putuju po svetu. Ima ih na svim kontinentima, a najviše u našoj budućoj zajednici Evropi. Turistički objekti kod nas su prazni i nema, nažalost, ko da radi, pa se s pravom pitam ko će da planira razvoj turizma, uslove i način obavljanja delatnosti putničkih i turističkih agencija, ugostiteljskih i drugih usluga u turizmu, kada nam mladi odlaze iz zemlje. Ovo sve piše u članu 1. predloženog zakona. Mi ovaj zakon moramo da prilagodimo mladima, sadašnjoj i budućoj generaciji, a ne da kažemo da smo ga definisali u skladu sa Direktivom Saveta Evropske unije o organizovanom putovanju, odmoru i kružnom putovanju. U Predlogu zakona u članu 6. kaže se da se integralno planiranje obezbeđuje u okviru strategije prostornog razvoja i strategije razvoja turizma Republike Srbije. Ova dokumenta treba da donese Vlada Republike Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, pa zar ova država nema ova dokumenta, da li je Srbija od danas država, jesmo li zaboravili da imamo na stotine hotela, motela, crkava i manastira iz srednjeg veka, Zlatibor, Jastrebac, Frušku goru, Divčibare, koridor 10, banje, plovne reke i drugo? Ukoliko predlagač zakona za to nije znao, morao je da pita Srpsku radikalnu stranku, koja u ovoj oblasti ima definisan strateški razvoj Srbije; ne treba trošiti novac na ovu strategiju, već uključiti srpske radikale da pokažu kako se to radi i kako se može ići napred. Zbog toga, kada je reč o prostorima od značaja za turizam, a i njihovom održivom korišćenju, predlagač kao da se stidi da ukaže na sve čime Srbija može pred svetom da se pohvali. Kada se govori o ovome u članu 8. Predloga zakona treba da se preciznije obrazloži i definiše šta su to, od značaja za Evropu, prostorno-kulturno-istorijske celine i znamenita mesta. Ovu opštu odredbu treba pojasniti i ugraditi u zakon, iz razloga što će se to ubuduće nekim tenderima dati na korišćenje privrednim subjektima. Hoćemo li mi to komplekse Studenice, Ravanice, Kalenića pretvoriti u privredne subjekte? Tražim objašnjenje od ministra i predlagača. Srpska radikalna stranka i njeni poslanici upozoravaju da odredbe ovog zakona udaraju po džepu građana Srbije. Zar nam pored Vlade, nadležnog ministarstva, Turističke organizacije Srbije treba još i poseban fond za razvoj turizma? Odredbe o fondu treba brisati iz zakona. Imamo mi fond za razvoj Srbije i dovoljno je da se on stara o razvoju turizma, a ne – novi direktor, nova služba, novi namet na građane. Kada je reč o prostornoj organizaciji turizma, takođe upućujem predlog, mišljenje. Kaže se – turistička regija. Reč "regija" je latinskog porekla, po Vuku Karadžiću to je oblast; ″govori srpski da te svet razume″. Turistička oblast, koja bi pokrivala današnje okruge u Srbiji. Međutim, za predlagača mora biti komplikovano, a ne jednostavno. Zbog toga reč "nautički" turizam treba zameniti rečju "plovni"; reč "animator", koja je stranog porekla, treba zameniti u zakonu rečju "pokretač". Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o turizmu utvrdila je Vlada Republike Srbije. Zbog toga se poslanici SRS-a s pravom pitaju koliko je učešće Ministarstva prosvete i sporta u izradi ovog predloga zakona. Hoćemo li ovim zakonom zaustaviti učeničke ekskurzije, rekreativnu nastavu, izlete i drugo? Gde su dosadašnje stimulacije za organizovani prevoz i putovanja učenika i studenata, za smeštaj i ishranu, ili ćemo i dalje po skromnom i praznom džepu roditelja? Koliko je učešće Ministarstva zdravlja za razvoj banjskog i zdravstvenog turizma, rekreacije i rehabilitacije bolesnih? Da li ima i za ovu kategoriju određenih stimulativnih mera? Koliko će Ministarstvo poljoprivrede stimulisati seoska domaćinstva za razvoj seoskog turizma i boravak kod individualnih domaćinstava? Koliko će Ministarstvo vera, SPC i drugi ulagati i stvarati uslove da se crkveni objekti osposobljavaju za prihvat mladih i drugih u ove objekte? Koliko je Ministarstvo kulture danas i sutra spremno da brojne spomenike iz istorije naših naroda stavi u funkciju vaspitanja i obrazovanjamladih u razvoju turizma? Ovo je samo mali broj pitanja na koja Predlog zakona o turizmu ne daje pravi odgovor. On zbog toga nema našu podršku. Hvala vam na pažnji i doviđenja, kada će SRS predložiti mnogo bolji zakon o turizmu od ovoga. Hvala.
Hvala vama. Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o turizmu, iako i sada imamo zakon koji nije tako loš, koji je mogao, uz par izmena, da i dalje bude u upotrebi. Činjenica je da je ovaj zakon omogućio neke kvalitativne izmene koje možemo da podržimo, ali, što je najbitnije, ovaj zakon neće rešiti probleme u turizmu. Neće rešiti probleme turističkih preduzeća, jer je ovaj zakon nedovoljan da bi te probleme rešio. Uz ovaj zakon smo morali imati, već pomenutu u samom zakonu, strategiju razvoja turizma. Morali smo i o njoj da raspravljamo, kada je turizam kao tačka stavljen na dnevni red Skupštine Srbije. S obzirom na činjenicu da je jedna trećina noćenja ostvarena u banjama Srbije, bilo je jako bitno da se pred nama nađe i zakon o banjama, a mi ga danas, nažalost, nemamo. Ono što je možda najvažnije u celom ovom poslu jeste da se redefiniše sam Zakon o privatizaciji, koji za sada nije učinio ništa da se turistička preduzeća koja se privatizuju stave u situaciju da funkcionišu. Naprotiv, došli smo u situaciju da nijedno turističko preduzeće koje je privatizovano po ovom zakonu danas ne funkcioniše i nijednu od tih privatizacija ne možemo da označimo kao uspešnu. Značaj turizma je izuzetan za privredu Srbije. Bila je to prilika da kroz ovaj zakon omogućimo da se umanji spoljnotrgovinski deficit, koji je izuzetno velik, da ostvarimo izvestan devizni priliv, jer imamo mnogo veći broj odlazaka iz zemlje nego dolazaka stranaca u našu zemlju. Očigledno je da se jedan veliki finansijski potencijal preliva iz ove zemlje i da do sada nije bilo, tu smo saglasni sa predlagačem, dovoljno sluha za turizam, ali, kao što maločas rekoh, čini mi se da ni sada nećemo dobiti bolju situaciju. Prilika je da kroz turizam promovišemo i Srbiju, da porušimo sve one predrasude koje postoje o Srbiji i da eventualno privučemo strane investitore, to je velika mana naše privrede, da tim potencijalnim gostima omogućimo i predstavimo našu privredu, a kroz strategiju razvoja, ukoliko bi ona bila komparativna i ukoliko bi došlo do saradnje sa Ministarstvom za poljoprivredu, eventualno za kapitalne investicije, da bitno utičemo na regionalni razvoj Srbije. Bez obzira što trenutno nemamo strategiju, omogućilo bi se kroz turizam, koji pokreće i poljoprivredu, možda pre svega organsku poljoprivredu, da i nerazvijene opštine imaju bolji status u ovoj zemlji i da bar na neki način dođu do neophodnog dohotka i da na taj način sprečimo migraciju iz nerazvijenijih opština, koja je sve očiglednija. Ništa od toga, nažalost, nije omogućeno ovim zakonom. Pomenuo bih banje. Kao što malopre rekoh, jedna trećina noćenja ostvaruje se u banjama. Mi nemamo zakon o banjama. Imamo velike kapacitete, ali poprilično loše stanje u objektima. Zakonom o banjama, kroz Zakon o privatizaciji, koji je morao biti izmenjen, trebalo je omogućiti revitalizaciju tih objekata, ukloniti nelojalnu konkurenciju koja postoji u banjskom turizmu i jedan veliki broj zaposlenih staviti u situaciju da ostvaruju dohodak. Pomenuo bih samo da imamo dosta zdravstvenih radnika zaposlenih u tim banjama, po čemu smo možda u boljoj situaciji nego mnoge zemlje iz okruženja, i mogli bismo da ponudimo kvalitetniju uslugu. Svega toga, nažalost, nema, niti se ova vlada ponaša u dosadašnjem periodu reformski. Najbolji primer je loša privatizacija sprovedena u turističkim preduzećima. Tu pre svega svakodnevno imamo prilike da slušamo o "Putniku". Jedan u suštini loš koncept privatizacije možda je najlošije efekte pokazao kod ugostiteljskih, trgovinskih, turističkih preduzeća, a "Putnik" je sigurno jedno od takvih, gde se pokazalo da loša procena, zla namera tenderske komisije i nesposobnost tih članova, kao i tadašnje vlade, onemogućuje jedan kolektiv, koji je mogao da bude pokretač turizma u Srbiji da je dopao u prave ruke i omogućio nam priliv stranih gostiju i afirmaciju kompletne turističke ponude. Kroz Zakon o privatizaciji morali smo, pre svega, da obavežemo kupca na nastavak delatnosti, i to u dužem periodu, jer je za turizam jako bitno da investicije budu dugoročne, i da kupac obavezno bude iz te branše. Mi toga nemamo, jer je to urađeno jako površno kroz sadašnji zakon. Turistička privreda, turistička privatizacija su morale da budu izuzete, i to nije urađeno. Čini mi se da je ovo sasvim dovoljan razlog da ne budemo optimisti kada je u pitanju ovaj zakon i da sumnjamo u efekte ovog zakona. Bez pratećih zakona on neće rešiti probleme turističke privrede. Ostaje nam da se nadamo da će neka naredna vlada ponuditi kompletnije i bolje rešenje. Hvala.
Hvala vama. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Izvolite, reč ima Arsen Đurić, ovlašćeni predstavnik DSS-a.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista želim da izrazim veliko zadovoljstvo što se posle više pokušaja zakon o turizmu konačno našao pred poslanicima Republičke skupštine. Pre nego što pređem na sam zakon želim da istaknem nekoliko pozitivnih stvari koje su Vlada Republike Srbije i Ministarstvo trgovine, turizma i usluga u prethodnih godinu dana svoga rada učinili kako bi stvorili bolje uslove za dalji i intenzivniji razvoj turističke privrede. Kada je reč o zakonodavnoj aktivnosti, osim zakona o turizmu koji se nalazi pred nama u skupštinskoj proceduri je i Predlog zakona o javnim skijalištima, a u završnoj fazi je i izrada zakona o banjama i nadam se da će se vrlo brzo i taj zakon naći u skupštinskoj proceduri. Kada je reč o sredstvima za podsticaj razvoja turizma, ta sredstva su u 2004. godini bila u duplo većem iznosu nego 2003. godine, a budžetom za 2005. godinu ona su planirana u iznosu od 280 miliona, što je četiri puta više nego prethodne godine. Ona će ovih dana biti plasirana u turističku privredu, delom kroz veoma povoljne, jeftine kredite, a delom bespovratno, kroz subvencije za podsticaj razvoja turizma. Uvođenjem poreza na dodatu vrednost porez na smeštaj u hotelima i odmaralištima je smanjen sa 20% na 8%, a kada je reč o privatnim izdavaocima koji se bave izdavanjem ležaja u domaćoj radinosti njima se odobravaju normirani troškovi u iznosu od 50%, umesto dosadašnjih 20, što je svakako velika subvencija za razvoj te vrste turizma. Takođe, ove godine se planira izrada strategije razvoja turizma Srbije, kao jednog osnovnog i polaznog dokumenta za dalji razvoj turističke privrede. Svi ovi poreski podsticaji, subvencije i stimulacije su stvorile jedan pozitivniji ambijent i bolje uslove za dalji razvoj turističke privrede kao jedne vrlo bitne privrede grane. Dosadašnji zakon o turizmu je stvorio pravne norme za razvoj turističke privrede, međutim, u njegovoj primeni se pokazao niz nedostataka, koji će, nadam se, usvajanjem ovog novog zakona biti otklonjeni. Predlogom ovog zakona turizam je sagledan kao integralna aktivnost, koja je prilagođena razvojnim potrebama i mogućnostima, gde su jasno definisani uslovi za obavljanje delatnosti i usluga u turizmu i definisani su svi poslovi koji utiču na turistički proizvod. Bitno je naglasiti da je tekst ovog zakona usaglašen sa zakonskom regulativom Evropske unije, jer turizam kao privredna delatnost prevazilazi nacionalne okvire. Predlogom ovog zakona stvaraju se uslovi za dalji razvoj i promociju turizma. Definisane su sve delatnosti i usluge u turizmu, definisane su mere zaštite korisnika turističkih usluga, ali i mere zaštite turističke profesije. U cilju očuvanja turističkih prostora kao bitnih resursa za dalji razvoj turizma planirane su određene aktivnosti na identifikaciji tih prostora donošenjem akata o njihovom proglašenju, zaštiti i merama i uslovima za davanje na korišćenje. Ovim zakonom su jasno definisani i pojmovi turističke regije i turističkog mesta. Turistička regija, osim što predstavlja jednu geografsku i funkcionalnu celinu, mora da ispunjava određene uslove u pogledu kapaciteta i prometa, a to znači da mora imati najmanje 1000 ležaja u smeštajnim kapacitetima i najmanje 150.000 ostvarenih noćenja u prethodnoj godini, ali i osnovanu turističku organizaciju na nivou turističke regije i turističko-informativne centre u turističkim mestima. Dosta značajnija uloga je data nacionalnoj turističkoj organizaciji, gde je naglašena njena uloga na daljem unapređenju i razvoju turizma, u koordinaciji sa turističkim organizacijama gradova i opština i drugim subjektima u turizmu. Turistička organizacija Srbije daje smernice za izradu planova i programa promotivnih aktivnosti lokalnih i teritorijalnih turističkih organizacija, vrši istraživanje turističkog tržišta, promociju srpskog turizma na inostranim tržištima, a sve u cilju stvaranja jedinstvene slike o turističkom proizvodu Srbije. Predlogom ovog zakona je planirano donošenje posebnog akta o izgledu i sadržaju turističke signalizacije, sa ciljem da se izvrši standardizacija znakova i simbola, a ovogodišnjim budžetom Ministarstva trgovine, turizma i usluga su planirana sredstva za realizaciju tog projekta, tako da se slažem sa kolegom Živadinovićem, a nadam se da će do kraja godine postojati turistička signalizacija na engleskom jeziku prema našem zlatiborskom kraju. Novina u zakonu je i turistička naknada, koju plaćaju pravna i fizička lica i preduzetnici koji obavljaju turističku, ugostiteljsku ili neku drugu vrstu delatnosti vezanu za turizam. Naime, privredni subjekti koji obavljaju delatnost u određenom turističkom mestu koriste posebne pogodnosti i razvijenost turističke infrastrukture, što im donosi veći profit, pa je ostavljena mogućnost jedinicama lokalne samouprave da propišu visinu turističke naknade, uz obavezu da se ta sredstva vrate u dalji razvoj turističke infrastrukture i promociju tog mesta. Veoma bitna novina je osnivanje fonda za razvoj turizma, kao budžetskog fonda, gde su jasno definisani izvori finansiranja i način korišćenja tih sredstava. Taj fond bi se finansirao iz republičkog budžeta, od dela turističke naknade u iznosu od 20%, od kredita i subvencija. Sredstva bi služila kao podrška turističkoj privredi za realizaciju nekih prioritetnih projekata i bila bi plasirana u vidu sufinansiranja, uz veoma povoljne i niske kamatne stope ili u vidu subvencija za kamate bankarskih kredita. Kada je reč o turističkim agencijama, izvršena je podela turističkih agencija na turističke agencije organizatore putovanja i turističke agencije koje se bave posredovanjem. Kod agencija organizatora putovanja izvršena je podela na organizatore putovanja u zemlji i inostranstvu (te agencije spadaju u kategoriju A) i organizatore putovanja u zemlji (one spadaju u kategoriju B). Na osnovu te podele ministar nadležan za poslove turizma vrši licenciranje agencija takođe licencom A i licencom B. U pogledu kadrova nema razlike između agencija u kategoriji A i B. U cilju zaštite korisnika turističkih usluga planirano je da agencije moraju obezbediti određene finansijske garancije u slučaju neizvršenja određenih ugovorenih obaveza ili programa putovanja, tako da su ostavljene četiri alternativne mogućnosti za obezbeđenje tih finansijskih garancija, tako da agencije u kategoriji A mogu imati polisu osiguranja za svako turističko putovanje posebno ili obezbeđena sredstva u iznosu od 30.000 eura ili bankarsku garanciju na taj iznos. Isti uslovi važe i za agencije u kategoriji B, s tim da se tu radi o iznosu od 5.000 evra. Po prvi put su za ugostiteljske objekte koji podležu obavezi kategorizacije predviđeni određeni kriterijumi u pogledu kadrova, tako da rukovodilac hotela ili motela mora imati najmanje višu stručnu spremu ugostiteljskog smera, najmanje tri godine radnog iskustva u ugostiteljstvu i znanje jednog stranog jezika, dok u ostalim ugostiteljskim objektima koji podležu obavezi kategorizacije rukovodilac objekta mora imati najmanje srednju stručnu spremu, najmanje godinu dana radnog iskustva u ugostiteljstvu i znanje jednog stranog jezika. Sve je to propisano u cilju podizanja kvaliteta i nivoa usluga u turizmu i ugostiteljstvu. Takođe, data su znatno veća ovlašćenja turističkoj inspekciji, što je vrlo bitno, jer ona ipak treba da deluje prvenstveno preventivno, ali i u cilju podizanja kvaliteta usluga i zaštite korisnika turističkih usluga. Zbog svega ovoga DSS podržava ovaj predlog zakona i poziva sve poslanike da za njega glasaju.
Da li još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? Narodni poslanik Sanja Čeković.
Gospodine predsedniče, gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani gledaoci kraj malih ekrana, pred nama je zakon o turizmu i poslanička grupa SPO glasaće za ovaj zakon. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Koji deo?) Deo koji pripada SPO-u. Dakle, poslanici Srpskog pokreta obnove glasaće za zakon o turizmu i svoj doprinos ovom kvalitetnom zakonu dali su kroz nekoliko amandmana. Čuli smo dobre diskusije u toku današnjeg zasedanja i svakako nije suvišno reći da Srbija ima realne potencijale za razvoj turizma i da tim potencijalima, kao jednoj od važnijih ekonomskih grana, treba što pre da se okrenemo, dakle, da se zakon što pre usvoji, da bi se budžet punio i od sredstava koja se ostvaruju iz turističkog dela. Ono što je jako važno reći jeste da zakon obuhvata strategiju razvoja turizma, sistem planiranja turizma, utvrđivanje poslova i nadležnosti turističkih organizacija i utvrđivanje delatnostiprivrednih subjekata. Jako važna stavka u ovom zakonu je i član koji reguliše osnivanje fonda za razvoj turizma, koji će omogućiti bolji razvoj turizma u Srbiji i okrenuti se svim onim delatnostima u okviru turizma koje do sada nisu bile zastupljene. Dolazim iz kraja gde bi seoski turizam mogao da se razvija na mnogo bolji način. Jeste da sva naša sela imaju lošu infrastrukturu, ali nadam se da ćemo ovim fondom za razvoj turizma pomoći da se infrastruktura razvije na bolji način. Kapaciteti naših sela ne ogledaju se samo u tome što će se razvijati seoski turizam u smislu izdavanja soba za vreme godišnjih odmora; recimo, kraj iz koga dolazim je poznat po jako razvijenom i kvalitetnom vinogorju i smatram da bi baš Ministarstvo za trgovinu i turizam moglo na jedan specifičan način da se posveti krajinskom vinogorju i da preko turizma i trgovine pomogne kraju, mislim na istočnu Srbiju, da nađe svoj put ka Evropi. S obzirom da je koncentracija u parlamentu izuzetno loša, govoriću više o zakonu u okviru amandmana. Hvala vam.
Pošto više nema ovlašćenih predsednika i predstavnika koji žele reč, zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 6. amandman je podneo poslanik Dušan Petrović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Pošto su Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Ninić, Sanja Čeković, Blagica Kostić i Staniša Stevanović. Pošto su Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo poslanik Dušan Petrović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo poslanik Dušan Petrović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela na član 26. je nešto oko čega smo se u više navrata sporili mi poslanici SRS i moja malenkost i resorni ministar, ali ne samo mi, već i predstavnici struke iz asocijacije turističkih agencija, udruženja agencija u našoj zemlji. To u pravom smislu reči u turizmu predstavlja svojevrsnu instituciju i to nije tako samo kod nas, već i u bilo kojoj razvijenoj zemlji u Evropi, u zemlji koja ima kvalitetnu i razvijenu turističku ponudu. Dakle, nacionalna asocijacija koja okuplja turističke agencije je asocijacija, konkretno u Grčkoj, Španiji, gde god želite, koja se pita kada je u pitanju oblast turizma, zbog toga što su ljudi koji zastupaju poslovanje turističkih agencija merodavni i kompetentni da uzmu aktivnu ulogu i u kreiranju zakonodavne oblasti, ne na direktan način, jer oni nisu političari, nisu poslanici, ali ako se pojedina ministarstva u više navrata pozivaju na struku i na to šta su primedbe onih koji imaju određene probleme, onda je za mene bilo neshvatljivo da to pravo da zastupaju u upravnom odboru Turističke organizacije Srbije nemaju kolege iz pomenute asocijacije, i ja sam to upravo tražila amandmanom na član 26. zakona. Dakle, to nije ključni razlog zbog čega nećemo da prihvatimo ovakav predlog zakona, ali je to zaista nešto što ja nisam, ni kao poslanik, ni kao bivši kolega tih ljudi, mogla da razumem. A naročito, na veoma neprijatnom sastanku, odnosno na prvoj sednici kada je razmatran nacrt zakona u septembru, jedan rigidan stav ministra, pre svega prema direktoru te asocijacije, a zatim i prema prisutnim kolegama, koje su činile sve, za vreme sankcija i u periodu posle toga, u ovom periodu tzv. tranzicije, da svojim kvalitetnom radom doprinesu da oblast turizma bude unapređena. Nisu sve turističke agencije članovi JUTE. Postoji jedna nova asocijacija koja je počela sa poslovanjem pre nekoliko godina, koja želi da bude pandan ovoj koja već ima dugogodišnju tradiciju. Nisam upoznata sa brojem agencija, odnosno sa tim udruženjem i njegovim poslovanjem, ali veoma odgovorno mogu da tvrdim da JUTA, kao nacionalna organizacija koja je asocijacija za turističke agencije u našoj zemlji, veoma kvalitetno radi svoj posao u uslovima i mogućnostima koje joj to dozvoljavaju, ne zbog toga što ljudi, odnosno vlasnici, naročito privatni agenti, članovi tog udruženja, imaju neke smetnje, već zbog toga što se, sa sredstvima kojima raspolažu, i sa ljudstvom i sa kadrom, trude da budu u tom smislu reprezentativni i imaju sluha za probleme koje imaju turističke agencije. Vi sada ne možete kao individualni turista da dođete, primera radi, u grčku ambasadu; npr. ne može neko od vas kolega ko hoće da putuje na letovanje sa porodicom da tamo pokuca na vrata, uzme obrazac i da kaže – hoću da idem sa svojom porodicom i na moj pasoš mi treba individualna turistička viza za Grčku, da posetim neku destinaciju. Potrebno je da imate autentični vaučer za boravak u nekom od letovališta u Grčkoj od agencije koja ima ugovor sa grčkom ambasadom za određene kapacitete i određene termine polaska. Ako ste vi kao potencijalni putnik rezervisali jedan takav aranžman (a zaista je mali broj građana Srbije koji mogu sebi to da priušte, iako kažu da ima i nekih povoljnijih aranžmana, ništa nije povoljno u zemlji koja ima 980.000 nezaposlenih ljudi) i ako se desi da skupite taj novac i da vam agencija da povoljnu ponudu, imate vaučer, a agencija nije u situaciji i nema direktni prolaz u ambasadi, to možete da uradite preko ove asocijacije kao što je JUTA. Dakle, nisu tačni komentari da nije potrebno da ti ljudi, sa onim što rade, budu uključeni, odnosno ta asocijacija kao takva, u upravni odbor Turističke organizacije Srbije. Svojim amandmanom sam upravo to potencirala, a i kolege koje su bile prisutne na tom prvom sastanku su razmišljale u tom pravcu, dakle, članovi JUTE i sam direktor smatraju da je to potrebno. Ministarstvo to nije htelo da prihvati, mi ćemo to da promenimo kada budemo u prilici da menjamo zakonsku regulativu i da intervenišemo u svim oblastima u našoj privredi, pa i u zakonu o turizmu. Treba da se poštuje ono što je zaista dokazani kvalitet i agencije moraju da prođu kroz određene restriktivne, da kažem, filtere, da bi u pravom smislu reči zaslužile taj epitet reprezentativne agencije ili da dođu u situaciju da, po kadrovskoj osposobljenosti, po onome što mogu da ponude i po solventnosti, uđu u ovu grupu kako je sada izvršeno licenciranje agencija, da budu ti koji organizuju putovanje u zemlji i inostranstvu, posreduju, a subagenti, odnosno ova druga grupa su oni koji naravno ne spadaju u drugu kategoriju ljudi koji se bave ovim poslom, ali još nisu na tom nivou da mogu tako kvalitetno da rade i da pruže kvalitetnu ponudu.
Reč ima narodni poslanik Veselinović. Gospođice Jovanović, molim vas ubuduće da se držimo striktno pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i prethodni zakoni tako i ovaj zakon o turizmu, kojem pridajete veliku pažnju, u stvari generalno ne rešava ništa, niti poboljšava onaj prethodni zakon koji smo imali. Ovde se predviđa osnivanje nekakvih novih fondova, jednostavno, razvodnjavanje ovog posla i skidanje ingerencije nadležnog ministarstva. Naime, osnivanjem turističke organizacije Srbije, kao što vidimo, stvara se jedan novi turistički organ ili novi birokratski aparat koji se finansira iz budžeta Republike Srbije. Vidimo i kod samog osnivanja upravnog odbora da je nad tim upravnim odborom nadležno Ministarstvo, iako se ovde predviđa da će biti članovi iz turističkih preduzeća i drugih organizacija. Moram da počnem sa onom izrekom koju naš narod ima – bog nam dao, priroda nas obdarila, a đavo nam nosi torbu. Šta time hoću da kažem? Bog nam je dao sve što treba nama Srbima i Srbiji, priroda obdarila lepotama, a u toj đavoljoj torbi se nalaze neke dragocenosti, nekada može biti kolač, ali većinom novac. Nažalost, pitanje je ko danas nosi taj novac i tu torbu u državi Srbiji i ko raspolaže novcem. Taj novac, narodni novac pripada jednoj ekspertskoj grupi koja zloupotrebljava novac, kako u svakoj grani privrede Srbije tako će i u turističkoj grani, jer su uglavnom raspoređeni u svim organima i organizacijama gde se vrše finansijske transakcije. Taj narodni novac ne usmerava se tamo gde je bitno i za šta ga narod izdvaja, već za mnoge druge nebitne stvari, putovanja, rasprodaju imovine i pranje novca. Pomenuo sam ove prirodne resurse, naše prelepe planine, čiste izvore, jezera i banjske izvore, do kojih je teško doći, iako se hvalite da ćete napraviti putnu mrežu, da ćete praviti nekakve magistrale; to Velja Ilić govori redovno širom Srbije, da će biti povezana sva sela, čak i u zabitima na Goliji. Do sada vidimo da sve što predviđate jeste usklađivanje zakona sa nekakvim evropskim propisima, izdavanje koncesija i slično. Šta će se desiti u oblasti turizma? Predviđate regije, izdavanje koncesija u regiji, zavisno od uslova koje ispunjava turistički kapacitet u toj regiji. Jednostavno, daćemo to opet tuđinu, tako da će on prodavati svoju robu, prodavaće našu vodu, a mi od toga nećemo imati ništa. Izgubiće mnogi radnici radna mesta, kao što se to i do sada dešavalo. U tom smislu smatram da ste morali da prihvatite amandmane SRS-a i gospođice Nataše Jovanović, čime bi se poboljšao ovaj zakon, otklonile ove nedoumice i rasteretio budžet Republike Srbije.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Samo jedno obaveštenje: u slučaju da završimo, ako imamo ozbiljan pristup ovoj tački dnevnog reda, danas ne bismo počinjali drugu tačku dnevnog reda.
S obzirom na broj amandmana, gospodine predsedniče, i na to da će poslanici Srpske radikalne stranke zdušno braniti sve amandmane koje su predložili, mislim da ćete sledeću tačku početi idućeg četvrtka.
Vratiću vreme da biste mogli da iskoristite puno vreme, gospodine Markoviću. Moja obaveza je da obaveštavam poslanike o načinu na koji će se raditi, a naravno, moguće je da neki poslanici nisu u stanju da objasne amandman za pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne vidim zašto Vlada nije usvojila amandman narodnog poslanika Nataše Jovanović gde se traži da se iza reči "turističkih" doda reč "asocijacija". Da bi građanima Srbije bilo jasno o čemu se radi ja ću pročitati prvi stav člana 26: "Upravni odbor ima predsednika i deset članova. U upravni odbor imenuju se, pored predstavnika ministarstva, predstavnici turističkih preduzeća i drugih organizacija, afirmisani naučni radnici u oblasti turizma i predstavnici zaposlenih." Suština amandmana je da, recimo, JUTA, kao najveća i najozbiljnija asocijacija svih turističkih organizacija u Srbiji, ima svog predstavnika u upravnom odboru Turističke organizacije Srbije. Ovako kako Vlada predlaže onemogućavamo da JUTA ima svog predstavnika, uskraćujemo mogućnost drugim malim turističkim organizacijama koje su u sastavu JUTE da njihov predstavnik uđe u upravni odbor. Mislim da se usvajanjem ovog amandmana samo dobija na kvalitetu i predlažem da u danu za glasanje poslanici vladajuće koalicije, zajedno sa poslanicima SRS-a, podrže ovaj amandman i da tako ovaj zakon bar malo poboljšamo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 34. i član 34. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
U ime poslaničke grupe DS uložila sam amandman na član 34. tako što sam predložila da se briše naslov iznad člana 34. i član 34. Taj član podrazumeva da neprofitnu organizaciju za operativne, marketinške i promotivne poslove može osnovati turistička organizacija. Demokratska stranka smatra da nema potrebe da se ovim zakonom i uopšte turističkoj organizaciji dozvoli da osniva organizaciju neprofitnog karaktera. Mislimo da u ovom zakonu prosto nije mesto za ovakvo rešenje, pa smo iz tog razloga predložili da se član koji tretira tu materiju i naslov iznad tog člana brišu.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo poslanici, amandman koji je u ime svoje poslaničke grupe podnela gospođa Leila Ruždić-Trifunović je smislenog karaktera, iz prostog razloga što se za neprofitne organizacije za operativne, marketinške i promotivne poslove u oblasti turizma, koje definiše član 34, ovako kako je napisan, kaže da turističke organizacije, uz saglasnost osnivača, u cilju planiranja, koordinacije i upravljanja turističkim aktivnostima, mogu, sa preduzećima, drugim pravnim licima i preduzetnicima koji obavljaju delatnosti iz oblasti saobraćaja, turizma itd. da ih osnivaju i da sklapaju takve aranžmane. Juče sam navela jedan frapantan primer kada je u pitanju Turistička organizacija grada Kragujevca i žao mi je što ni danas ovde nije gradonačelnik, koga inače nema u poslednje vreme zbog problema koje ima sa svojom sada već bivšom strankom, Veroljub Stevanović, da mi odgovori na pitanje zašto se Turistička organizacija grada Kragujevca ni jednim jedinim dinarom ne finansira iz budžeta grada, koji iznosi 2,5 milijardi dinara. Da li je normalno da jedan takav grad, sa takvom kulturom, tradicijom, sa takvim mogućnostima koje može da ponudi u svom okruženju, ima takav odnos prema ljudima koji se nalaze u Turističkoj organizaciji grada Kragujevca? Neverovatno je, posle ovog člana 26. i amandmana koji Ministarstvo nije htelo da prihvati – a baš sam govorila o onim ljudima iz asocijacije, nekada je nazvano tako i ostao je taj naziv, Jugoslovenskog udruženja turističkih agencija, koji nisu uključeni u upravni organ TOS-a – da se, sa druge strane, nudi mogućnost da turističke organizacije obavljaju ovakve poslove. JUTA je sve vreme svog postojanja na reprezentativan način predstavljala turističke agencije i sve one koji su imali ponudu na turističkom tržištu. Odbijena je mogućnost da oni budu zastupljeni, a ovde se stvara jedan novi metod – da turističke organizacije obavljaju te poslove, što je apsolutno neprihvatljivo, kao što je i podnosilac amandmana rekao. Dosta kontradiktornosti ima u tome da se, prihvatanjem pojedinih amandmanskih rešenja, zadovoljavaju neki zahtevi koji su poznati samo ministru i koji su usko vezani sa strankom kojoj on pripada, a sa druge strane, nije se vodilo računa o tome da se ispune zahtevi koje ljudi traže, kada je u pitanju stvaranje ovog novog zakona, koji bez usvajanja ovih amandmana koje su podneli srpski radikali nema nikakve svrhe, jer je onda i onaj postojeći zakon, koji je usvojen 2000. godine, korektan. Mogli smo da idemo na izmenu i dopunu, eventualno, tog zakona, kroz nekoliko članova. Za nas je apsolutno nerazumljivo da govorite o tome da je ovo sasvim nov, sistemski zakon, usklađen sa evropskim standardima, a da se ne prihvataju ova rešenja koja su odraz naše realnosti i potrebe ljudi koji se bave ovim poslom. Zbog toga je za nas neprihvatljivo da glasamo za ovakav zakon, bez usvajanja tih amandmana.
Još neko povodom ovog amandmana? Ne, hvala. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Veroljub Arsić. Posle toga ćemo odrediti pauzu od sat vremena
Dame i gospodo poslanici, amandman se odnosi na član 35. stav 2. Hteo bih da pročitam i stav 1, čisto da poslanici koji pomalo prate raspravu budu upoznati o čemu se radi. Znači: "Turistički potencijali, kao i sadržaji turističke ponude, obeležavaju se odgovarajućim simbolima i znacima (u daljem tekstu: turistička signalizacija).″ Stav 2: ″Ministar propisuje sadržinu i način isticanja turističke signalizacije." Svojim amandmanom, koji sam podneo u ime Srpske radikalne stranke, tražio sam da ministarstvo, umesto ministra, propisuje sadržinu i način isticanja turističke signalizacije. Već duže vreme SRS podnosi ovakve i slične amandmane na različite i slične predloge zakona. Do sada je ovlašćeni predlagač, odnosno Vlada davala razna objašnjenja zašto se takvi amandmani ne prihvataju. Međutim, sada mogu da kažem da je u ovom slučaju Vlada Republike Srbije prevazišla sebe. Nije mi jasno kako je to moguće, bar se nadam da one stručne službe koje ste zadržali u Vladi znaju o čemu se radi. Naime, u obrazloženju stoji: "Amandman se ne prihvata, jer je odredbom člana 71. stav 1. Zakona o državnoj upravi ("Službeni glasnik RS", br. 20/92, 48/93, 48/94 i 49/99) propisano da pravilnike, naredbe i uputstva donosi funkcioner koji rukovodi organom državne uprave." To je tačno, ali taj koji je to napisao zaboravio je da se to odnosi na ministarstvo, jer je ministar šef svim zamenicima, pomoćnicima, sekretaricama, čistačicama. Ti propisi, odnosno uredbe, pravilnici i odluke odnose se na unutrašnji rad organa: kada će čistačica da čisti, ko će da kuva kafe, ko će da pere zavese, gospodine ministre, a ne odnosi se na propis koji izlazi iz delokruga organa, propis koji će neko da sprovodi, a ne organ kojim vi rukovodite. Onaj ko iole poznaje državnu upravu trebalo je da zna da ovakvo glupo objašnjenje ne treba da stavi. Da stvar bude još gora, odgovore Vlade Republike Srbije u ime predlagača potpisuje potpredsednik Vlade Miroljub Labus. Kakva su obrazloženja, takav vam je i potpredsednik Vlade.
Još neko povodom ovog amandmana? Narodni poslanik Nataša Jovanović. Naravno, svi poslanici znaju da sve akte potpisuju potpredsednici; u slučaju srpske vlade, samo jedan potpredsednik.
Gospodine Markoviću, ovde se govori o turističkoj signalizaciji, nama uopšte nije potrebno da vi nama budete signal i da signalizirate šta smo mi hteli da kažemo i da nam to objašnjavate posle svakog amandmana. Zaista je besmislena svaka ta vaša upadica. Juče ste gospodinu Nikoliću govorili, kada je bio ministar Tomica Milosavljević u sali, a gospodin Nikolić je u međuvremenu izašao, da on nije bio četiri godine ministar, nego neko kraće vreme.
Gospođice Jovanović, vratiću vam vreme da biste mogli da govorite o amandmanu. Dakle, moja je dužnost da, u skladu sa Poslovnikom, dajem obaveštenja i ja dajem tačna obaveštenja svim zainteresovanim poslanicima. Izvolite, vratio sam vam vreme, imate punih pet minuta.
Dajete netačna objašnjenja. Vaše ponašanje i vaši komentari, koji su verovatno proizvod vaše dosade na tom mestu, kada se razgovara o nekim projektima nemaju nikakvog smisla i u najmanju ruku su neukusni. Pustite vi poslanike, vi ste sada na mestu spikera, jer predsedavate kao prvi među jednakima. Kad bude došlo vreme za odlučivanje, vi dajete negativan primer ministru, on je prvi put ovde i može da pomisli da to treba da bude parlamentarna praksa da se tako predsednik Skupštine ponaša. Govori se o turističkoj signalizaciji i članu 35. Objašnjavala sam i na Odboru da to nije samo kod ovog zakona, gospodine Dimitrijeviću, nego kod svih zakonskih projekata koji su usvajani od 2000. godine naovamo. Srpska radikalna stranka je uvek reagovala amandmanima i videćete da ima više takvih amandmana. Ovde je u pitanju turistička signalizacija. Dakle, i kod drugih poslova, za koje je ovde, po predlogu zakona, zadužen ministar, i kada su u pitanju poreski zakoni, zakoni iz oblasti pravosuđa, poljoprivrede, uvek reagujemo tako jer smatramo da ministarstvo treba da propisuje određene podzakonske akte, obrasce ili sve ono što pojedini zakoni predviđaju, a ne da ministar propisuje sadržinu i način isticanja turističke signalizacije. Znate, na delu autoputa kod isključenja od Mladenovca prema Beogradu, odnosno na potezu od Vlaškog Polja, tog mesta blizu Mladenovca, prema Beogradu, istaknuto je nešto što nije turistička signalizacija, a što biste vi možda, kao ministar iz Srpskog pokreta obnove, prihvatili, ali je potpuno besmisleno. Tamo piše, i to je ispisano na više saobraćajnih znakova – jedino Vuk zna put. Skoro svakog dana prolazim tim putem. Neko ko bi došao sa strane, neki stranac, recimo, koji bi pogledao to gde piše – jedino Vuk zna put (to su ispisali aktivisti vaše stranke), mogao bi da pomisli, a zna da ide u pravcu Beograda, da je pošao u Paraćin ili u Leskovac, jer on navodno ne zna put, a jedino Vuk Drašković zna put. Kako vi sada na sebe da preuzmete, gospodine ministre, toliku odgovornost da propisujete turističku signalizaciju, kada vidite da ovde dolazi do očiglednog neslaganja onoga što su napisali vaši aktivisti sa zdravim razumom i sa onim što mi vidimo kada znamo da krećemo u pravcu Beograda. On hoće da kaže da ne znam koji mi je put, a ja to vrlo dobro znam, i SRS i milioni građana koji nas podržavaju. Zato smatram da vi ne treba na sebe da preuzmete ovoliku i ovakvu odgovornost i da se bavite turističkom signalizacijom, jer vidite da vi u stranci imate te probleme i neslaganja oko toga. Ne rešava se jednostavno, gospodine ministre, zato što Vuk Drašković ima put koji nije dobar ni za građane Srbije, ni za ono što građani očekuju od predstavnika vlasti. Pošto je on sebi dao za pravo, odnosno vidim da vi to velikodušno odobravate, da nam kaže da jedino on zna put, znate, vi još da određujete turističku signalizaciju. To može da piše, recimo, na orašačkom putu; neko krene u čuveno mesto gde je Karađorđe podigao ustanak i tamo piše – jedino Vuk zna put, znači, mi ne znamo gde smo krenuli, ili na putu prema Kragujevcu. To je bila mala šala, ali zaista je (a videćete kasnije i kroz amandmane) neprimereno, i nije u skladu sa onim što ministar treba da radi kao nosilac tog resora, organa izvršne vlasti, da ministar propisuje turističku signalizaciju ili da se bavi nekim drugim poslovima. Mi kao stranka smatramo – rekla sam, to nije slučaj samo sa ovim zakonom nego i sa svim zakonima, kada je u pitanju bio onaj paket Đelićevih zakona iz 2001. godine, a to je kasnije nastavio i Dinkić – da ministar ne treba da bude taj koji to propisuje, već ministarstvo. Zato predlažem da se amandman uvaženog kolege Veroljuba Arsića prihvati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao konstruktivna parlamentarna stranka, kao stranka koja hoće da pomogne Vladi, ovim amandmanom pokušavamo da direktno pomognemo ministru. Zamislite, ako se ovaj amandman slučajno ne usvoji u danu za glasanje, onda mora ministar da kupi paletu i četkicu i da crta i određuje kakva će signalizacija da bude. Bukvalno on propisuje, samo da pročitam član 35. u tom delu – ministar propisuje sadržinu i način isticanja turističke signalizacije. Hoćete li, ministre, morati da napišete da to bude na betonskom stubu, da bude na metalnom stubu, da bude trouglasta? Hoćete li vi lično da crtate? Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Arsić je pokušao da Vladi objasni da je ministarstvo organ, a da je ministar šef tog organa. Ako ste napisali u zakonu da organ donosi, odnosno u obrazloženju zašto ne prihvatate amandman, onda mislim da tu nešto nije u redu; kaže – amandman se ne prihvata, jer je odredbom člana 71. stav 1. Zakona o državnoj upravi propisano da pravilnike, naredbe i uputstva donosi organ koji rukovodi državnom upravom. Hvala.
Hvala vama. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 44. amandman je podnela poslanik Branka Bošnjak. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podneo poslanik Dušan Petrović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Pravimo pauzu do 15,15 časova. Hvala. [[Posle pauze – 16.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo popodnevni rad današnje sednice raspravom o 9. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o turizmu, u pojedinostima. Molim za početak da utvrdimo kvorum. Po službenoj evidenciji prisutno je 130 narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistemautvrđeno da imamo kvorum za rad. Na naziv poglavlja IV iznad člana 48. i član 48. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nesumnjivo je da je potrebno da se u našu turističku delatnost, u hotelijerstvo, ugostiteljstvo i u jedan nacionalni proizvod koji Srbija može da ponudi, investira mnogo više sredstava nego što je to danas slučaj. Juče je ministar u Vrnjačkoj Banji izneo podatak da je prošle godine naša turistička delatnost ostvarila prihod od 220 miliona dolara. To je u ukupnom bilansu ostvarenog prihoda u privredi jedan iznos koji nije potpuno zanemarljiv, ali je svakako nedovoljan. Ono što je kod nas prisutno jeste da smo imali jedan period ne stagnacije nego političkog urušavanja turističke privrede, u smislu odvlačenja određenog broja inostranih gostiju, koji je trebalo da dođu u Srbiju i da koriste sve lepote koje, hvala Bogu, naša zemlja ima. Ovde su kolege srpski radikali, svako sa svog područja, promovisali ono što smatraju da je nedovoljno razvijeno u tom kraju. Ali, ne politička nestabilnost nego, naprotiv, stvaranje slike od strane vas koji danas činite vlast i od strane one prethodne DOS-ovske garniture, u periodu kada smo bili pod sankcijama tzv. međunarodne zajednice, da smo mi rizično područje, što u turističkoj oblasti svakako nismo bili, zapravo je dovelo do potpune stagnacije razvoja hotelijerstva, ugostiteljstva. U to vreme su se ljudi koji su apsolutno bili predani i odani onome što rade dugi niz godina dovijali na raznorazne načine da održe kakav-takav kvalitet turističke ponude. Danas smo suočeni sa situacijom da zbog takvog dugogodišnjeg urušavanja i neulaganja u turizam Srbije, a pre svega kada je u pitanju banjski turizam, opet ponavljam - još uvek nemamo zakon o banjama... Imamo prirodne lepote, sve ono što možemo kao država da ponudimo, uz sva naša kulturna i etno obeležja; kada je pravljena jedna studija krajem 90-tih godina, od strane ekspertskog tima iz oblasti turizma sa Ekonomskog fakulteta iz Kragujevca, oni su to istakli kao našu prednost, a naravno, kao najveći nedostatak, i upravo o ovome i govori taj amandman o osnivanju fonda za razvoj turizma, izneli su nedostatak sredstava. Ali, šta je ono što nas, uz ove prirodne lepote koje imamo i geografski atraktivno podneblje, krasi – to je izuzetna gostoljubivost nas Srba. To su istakli na prvo mesto, kao naš glavni adut, kada je u pitanju ono što imamo da ponudimo. I u tim skromnim uslovima, u smeštajnim kapacitetima koji su daleko ispod zadovoljavajućih, trudili smo se da ugostimo sve one koji su želeli da dođu, dakle, ne samo domaće goste, nego i one iz inostranstva. Ali, potpuna je stagnacija u razvoju, pre svega, banjskog turizma. Još početkom devedesetih godina, kada su mnogi gradovi u Srbiji, a među njima i Novi Sad, Beograd, Kragujevac i Niš, imali tendenciju da sklapaju tzv. ugovore o bratimljenju sa pojedinim gradovima iz Evrope i sveta uopšte, svi su kao glavnu turističku ponudu i atrakciju isticali naše planine, jezera i banjski turizam, koji je danas zaista u nezavidnom položaju i na najgorem mogućem nivou razvoja uopšte. Ovde nam se daje mogućnost da se, kako je to nama predlagač obrazložio još pre više meseci, osnuje fond za razvoj turizma. Rekli smo vam da SRS apsolutno ne može da podrži ovakav fond i ovakav način njegovog poslovanja, zato što smo mi ne skeptični nego apsolutno nemamo poverenja, jer nas gorko iskustvo uči tome, kada je u pitanju bilo kakav od tih tzv. razvojnih fondova, i od strane prethodne DOS-ovske vlasti i od ove sada. Juče sam vam na primeru osnivanja Fonda za pomoć, danas najugroženijima, a to su .... (Predsednik: Vreme.) ... Srbi na Kosovu i Metohiji, rekla da je za nas sada, u ovakvoj situaciji, za naš narod dole, jedino moguće rešenje bilo da mi kroz pomoć koju možemo da izdvojimo kao stranka i kroz direktno prosleđivanje krajnjem korisniku to učinimo. Zaista ne možemo da imamo poverenja u ovu i ovakvu vladu i u raspolaganje sredstvima.... (Predsednik: Vreme.) ... jer smo ubeđeni, evo završavam, da od svih onih koji konkurišu, kao što je to prisutno danas u celoj privredi, posle usvajanja zakona koji bi trebalo na najbolji način da reguliše tu oblast, poslove dobijaju samo oni koji su tzv. srpski tajkuni, koji su bliski vladajućoj garnituri. Tako je u zdravstvu, privredi, komunalnoj infrastrukturi; tako će isto biti, kroz ustanovljavanje ovog fonda, u oblasti turizma i zbog toga, jer je to takođe još jedan poligon za korupciju, mi ne želimo da podržimo osnivanje jednog takvog fonda.
Narodni poslanik Dragoljub Simonović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman Srpske radikalne stranke tj. koleginice Pop-Lazić, kojim se predlaže da se naziv poglavlja četiri iznad člana 48, kao i član 48. Predloga zakona o turizmu briše, ima za cilj da vam skrene pažnju na nepotrebno formiranje nove službe koja u Predlogu zakona nosi naziv fond, a koja će se baviti onim poslovima kojima se već bavi nadležna služba nadležnog ministarstva. Formiranjem fonda povećava se nepotrebna administracija, kao i nepotrebni troškovi. Znamo da nam u turizmu baš ne cvetaju ruže. U vašem obrazloženju govorite kako će ovaj fond kontrolisati priliv sredstava, kao i njegovo namensko trošenje. Da li to znači da do sada u našem turizmu nije niko kontrolisao priliv sredstava, kao i troškove koji su nastali usled poslovanja ovog turističkog ministarstva? Mislim da treba maksimalno da posvetimo pažnju tome kako da boljim sadržajem i boljom uslugom uslužite kako domaće, tako i strane turiste i tako povećate prihod od turizma. Znamo da su nam prihodi na godišnjem nivou oko 220 miliona dolara, što je jedan od najmanjih prihoda u regionu, u ovom delu Evrope. Postavljamo pitanje – kako i taj mali iznos možemo nenamenski, tako olako da trošimo? Dobro znamo da nam je putna mreža do turističkih sadržaja jako loša, da nam je usluga izuzetno loša, da su nam sadržaji za turističke manifestacije i za potrebe naših turista jako loši i mislim da bi bolje i mnogo adekvatnije bilo da se ova sredstava usmere u tom pravcu, nego da se stvaraju još pojedine nepotrebne službe, koje uz to još prave trošak.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, svojevremeno je država Srbija formirala Fond za razvoj nedovoljno razvijenih područja na teritoriji Srbije, pa je 90% tih sredstava odlazilo na Kosovo, ali ne podjednako svima, nego su te pare uglavnom završavale u džepovima Šiptara, koji su, nešto prinudom, nešto novcem, kupovali srpsku zemlju i polako Srbe istiskivali sa tog područja. Fond za obnovu i razvoj, ili kako se već zvao, formiran je 1994-1995. godine; tu su velika sredstva uložena, građani su ulagali i kapom i šakom, a pojedini, bliski centrima odlučivanja, dobijali su ta sredstva. Konkretno, danas jedan od najbogatijih ljudi u Srbiji dobio je sredstva da napravi 50 fabrika na Kosovu i Metohiji i 25 fabrika od onih sredstava koja su odvojena za Fond nedovoljno razvijenih područja. Napravio je 75 kamen-temeljaca i jednu jedinu fabriku za proizvodnju poštanskih sandučića u Vitomirici kod Peći. Ta je radila godinu dana, zapošljavala dvadesetak ljudi, posle toga je ugašena i dan-danas stoji 75 kamen-temeljaca na Kosovu i Metohiji. Pare su usmerene u neke druge projekte, pa se danas ne zna koliko je on uložio u Telekom, a koliko je uložila država Srbija. Od 290 miliona evra (to je onaj što nas savetuje sada kako da sadimo salatu) pet miliona evra ide Republici Srbiji, a 285 miliona, preko ″Astra simita″ i raznih drugih firmi, odlazi na druge strane, puni neke druge džepove i tim novcem se kupuje ova osiromašena privreda koju danas rasprodajemo. S obzirom na to da je sudbina svih tih fondova takva da se ko je bliže vatri malo više ogreje, bojim se da i ovaj fond ne doživi istu sudbinu, tim pre što razloga za formiranje ovog fonda nema. Imamo potencijale, oni koji bi ulagali imaju sredstva, rado bi se mnogi ogledali u tome; u prethodnom izlaganju spomenuo sam italijanske investitore zainteresovane za marinu na dunavskom keju u Zemunu, ulaganja na ostrvu Lido, mnoga ulaganja u oblasti turizma. Donesimo zakon koji će omogućiti investitorima da ulože sredstva i da država tim zakonom garantuje sudbinu uloženih sredstava, da bude na neki način zagarantovana. Ne trebaju nama nikakvi fondovi, jer će se desiti možda baš da se ovaj Ilić koji je kupio "Putnik" i upropastio ga sad pojavi kao interesent za korišćenje sredstava iz ovakvog fonda. Srpska radikalna stranka smatra da ovaj član zakona i naslov iznad člana treba brisati i da fond ne treba formirati.
Reč ima narodni poslanik Nikola Lalić.
Dame i gospodo poslanici, pokušaću ukratko da potkrepim ovaj predlog SRS-a da se naslov iznad člana 48. i član 48. brišu. Razlog je sledeći: članom 20. je predviđeno osnivanje turističke organizacije Srbije; sredstva za finansiranje su određena iz fonda. Zatim, predviđeno je da se razvoj turizma takođe finansira iz fonda. Kada uzmemo sve to u obzir, i da ćemo imati i turističku regiju, ako zemlju podelimo na turističke regije, a članom 11. je predviđeno da se turistička regija može putem tendera dati na korišćenje, odnosno koncesije, pitanje je šta onda treba da ostane za TOS i za ovaj fond da bi mogao normalno da radi. Faktički nemamo šta onda da izdajemo, apsolutno nema šta fond da radi i nema razloga da postoji.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se pre svega povodom amandmana kojima se predlaže da se članovi 48, 49. i 50. ovog zakona brišu. Sva tri člana se odnose upravo na fond za razvoj turizma. Za razliku od predlagača ovih amandmana, mislim da to nije dobro rešenje. Upravo nam treba fond, jer nema mogućnosti da se sprovede dugoročna strategija razvoja u turizmu, ukoliko ne postoje sigurni i dugoročni izvori finansiranja osnovnih i kapitalnih stvari u razvoju turizma. Ako se opredelimo za varijantu, koja je, razume se, moguća, da u okviru budžeta za određenu godinu i u okviru Ministarstva za trgovinu i turizam finansiramo razvojne aktivnosti u turizmu, mislim da će to biti politika kratkog daha i samim tim neuspešna. Pogledajte određenja iz člana 48: dakle, Vlada Republike Srbije otvara budžetski fond. Vidite, ovde je važna ta formulacija – ne osniva, nego otvara. Fond se otvara na neograničeno vreme, što je takođe važno, a budžetska godina, kao što znate, traje 12 meseci. Ako bismo se opredelili da finansiramo iz budžeta Ministarstva, onda bismo imali kratkoročne efekte i nepovoljnu situaciju u turizmu, možda čak i pogoršanu u odnosu na sadašnje stanje. Dalje pogledajte, Ministarstvo može, uz saglasnost Vlade Republike Srbije, stručne i finansijsko-tehničke poslove fonda poveriti Fondu za razvoj Republike Srbije, banci ili drugoj stručnoj organizaciji. Dakle, stručne poslove. Mislim da je predlagač trebalo da bude hrabriji u ovom članu 48. pa da fond postavi kao pravno lice poput Fonda za razvoj, a ne samo da bude budžetski fond. Ili, recimo, ako pogledate član 49, fond se finansira iz: budžeta Republike Srbije, dakle jedan izvor prihoda; dalje, 20% prihoda od turističke naknade; treće, donacija, zajmova i kredita iz zemlje i inostranstva. Naročito ukazujem na ovu tačku 3) - donacije, zajmovi i krediti iz zemlje i inostranstva. Da li postoji saznanje o tome da imamo inostrane partnere koji će dati kredit ministarstvu i ta sredstva ubaciti u budžet Republike Srbije za jednu godinu? Nemamo, i to nije logično, ali ćemo imati te tzv. strane fondove, strane banke, strane donatore koji će biti spremni da iz sopstvenog interesa, pre svega poslovnog, ubace sredstva u ovaj fond za razvoj turizma i da se iz toga dugoročno finansiraju određene aktivnosti iz te oblasti. Za mene je takođe problem što je predlagač ovde pristupio sa idejom da nisu potrebna dodatna sredstva za realizaciju ovog zakona, a kada bi mene neko pitao, ja bih upravo za osnivanje ovog fonda u budžetu, i to rebalansom, u ovoj godini opredelio bar dve milijarde dinara. Jer vi sada imate situaciju da je svega 146 miliona dinara namenjeno za razvoj turizma; dakle, 70 miliona za subvencije, a 70 miliona ili nešto više za aktivnosti Turističke organizacije Srbije. Pitam vas, ko razuman u ovoj sali misli da se sa 70 miliona dinara putem subvencija može nešto ozbiljnije uraditi u turističkoj privredi koja je u takvom stanju u kakvom jeste. Zato moramo ići u tom pravcu da napravimo rebalans budžeta i da ovaj fond iz budžeta već u startu osnažimo sa dve milijarde dinara, pa da fond trajno posluje, a oni koji koriste sredstva da vraćaju sredstva u fond sa nekom kamatom, ne sa visokom kamatom, tako da bi oni za pet, šest ili deset godina mogli da koriste ta sredstva fonda i da to bude jedno trajno opredeljenje, da ne zavisi od budžetske politike za jednu godinu, od stavova MMF-a, od toga da moramo da smanjimo javnu potrošnju i mnoge druge budžetske izdatke. Ako bi se ta stvar finansirala iz Ministarstva za trgovinu i turizam, u svakom slučaju, u ovoj godini, pa i u narednoj, sredstva bi bila i te kako ograničena. Zato mislim da nije dobro smetati i predlagati da se ovi članovi brišu, jer se time čini višestruka šteta upravo onima kojima bismo hteli da pomognemo. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Todorović je izneo svoje mišljenje, ali prevashodno njegov zadatak nije da ovde puno misli, nego da podržava Vladu Vojislava Koštunice, jer tako se opredelila njegova poslanička grupa. Ne da mislim, nego apsolutno odgovorno tvrdim da bi otvaranje ovakvog fonda za razvoj turizma dovelo do mnogobrojnih zloupotreba. Već imamo takvo iskustvo i kod Fonda za razvoj Srbije. A kada već spomenuste to, moram da vas podsetim na aferu sa bivšim ministrom Marijom Rašetom-Vukosavljević. Njenom svekru su odobrena sredstva za neke navodne razvojne poljoprivredne projekte, a zapravo je napravljen jedan objekat, odnosno nešto što je, u najmanju ruku, mesto za okupljanje ljudi sumnjivog morala ili, da ne kažem, žena. Zaista je neshvatljivo da vi nama sugerišete da nešto što je naš stav nije u redu. Vi imate pravo da iznesete svoje mišljenje, imate pravo da branite ovo što zagovara Vlada Republike Srbije, ali moram da vam kažem da u zemljama u Evropi gde je turistička delatnost i ponuda veoma razvijena i gde je prihod od turizma u bruto nacionalnom dohotku mnogo veći od 0,4%, kao što je slučaj u Srbiji, zbog sveukupne privredne situacije, tamošnje vlade nisu svuda pribegle tom modelu da osnivaju, odnosno otvaraju fond koji će da utiče na razvoj turističke privrede. Dakle, to nije jedini način i metod, a ono što mi zagovaramo kao stranka, a spremni smo da vam damo niz argumenata da je to moguće, samo da postoji podrška od strane Ministarstva, Vlade, grada Beograda, kada su u pitanju neki projekti za beogradske opštine, jesu direktne strane investicije zainteresovanih ino-partnera za razvoj turističke privrede. Veoma je važno da dođemo u situaciju da imamo zakon o banjama, da se, kako vi volite da kažete, mislim na ove DOS-ovce, na transparentniji način izvrši privatizacija, da se ne desi da se izvrši privatizacija najvećeg turističkog operatora "Putnika" onako kako je to uradila Živkovićeva vlada i on lično, zbog toga što je taj kupac "Putnika", izvesni Ilić, njegov školski drug ili prijatelj iz mladosti. Potrebno je definisanje onoga šta je naš nacionalni proizvod, i da se pozovu strani investitori preko poslovnih banaka da ulažu u našu turističku privredu. Bezbroj je primera u susednoj republici iz naše državne zajednice, u Crnoj Gori, gde je kroz osnivanje jednog takvog fonda došlo do mnogobrojnih zloupotreba. Kolege iz raznoraznih hotelskih kompleksa su se više puta javljale na konkurs zbog pomoći od tog crnogorskog fonda za razvoj turizma i, naravno, uvek je odziv imalo samo jedno preduzeće, a to je preduzeće koje je pod direktnom kontrolom njihove vrhuške, odnosno preduzeće koje je doskoro imalo i ministra turizma, do pre dve godine, čoveka koji je pre toga bio direktor tog hotelskog kompleksa, mislim na Bečiće. Isti će slučaj da se desi ovde. Mislimo da je pravac i put, a znamo da su sredstva [[Predsedavajući: Koleginice, isteklo je vreme za repliku.]] koja nisu za razvoj turizma ono što je ključni problem, dakle, da se kroz direktne strane investicije, bez novih zaduživanja i bez opterećivanja republičkog budžeta na bilo koji način, dođe do novca koji bi pospešio našu turističku privredu. Rekli smo vam i juče i danas da su pojedine opštine, kao što je opština Zemun [[Predsedavajući: Molim vas, hoćete li završiti vašu repliku?]] gde je na vlasti SRS i gde je predsednik srpski radikal, gospođa Gordana Pop-Lazić, u nemogućnosti da od grada Beograda kao nadležnog dobiju sredstva za promociju turizma. Ali, bez obzira na to, održani su dani Beograda u Zemunu, najbolje su urađeni, mnogo bolje nego centralna manifestacija u Beogradu. Sada su pripremljeni dani Italije, koji će trajati 14 dana u opštini Zemun, zato što je to opština koja zna da iskoristi i ona skromna sredstva; ali, doći će strani investitori, kao, uostalom, svuda gde su radikali na vlasti.
Replika, poslanik Jovan Todorović. Izvinjavam se, narodni poslanik se javlja po Poslovniku, član 100.
Mislim da može po članu 97, pojašnjenje onoga o čemu sam govorio. Koleginice Jovanović, očigledno niste razumeli ono o čemu sam govorio ili niste hteli da razumete, kao što mi se čini da niste razumeli ni suštinu odredaba koje se odnose na otvaranje fonda za razvoj turizma. Dakle, nemam nameru sa vama da polemišem o tome, ali sam prosto izneo svoj stav. Vi me dobro poznajete, četiri godine sam u ovoj skupštini i nikada nisam govorio ono o čemu ne znam da govorim ili ono što ne mislim. Dakle, nije moj posao samo da podržavam Vladu, nego upravo i to da kažem zašto je podržavam, a i da kažem svoje mišljenje kao narodnog poslanika koji već petu godinu radi u Skupštini zajedno sa vama. Pošto ste tako uporni da ste u pravu da treba brisati odredbe koje se tiču fonda za razvoj, da vas pitam kako ćete u članu 50. da sprovedete tačku 4) ili, recimo, tačku 7) ukoliko zadržite da je samo Ministarstvo za turizam i trgovinu u mogućnosti da investira u neke stvari. Tačka 4) – učešće u finansiranju izgradnje, rekonstrukcije i opremanja smeštajnih kapaciteta i pratećih objekata u turizmu. Pod 7) – učešće u finansiranju prioritetnih investicionih programa i projekata razvoja iz programa fonda. Nemoguće je sa tekućim budžetskim sredstvima u okviru Ministarstva izdvojiti sredstva potrebna samo za ove dve tačke, da ne govorim o svim drugim odredbama koje se nalaze u članu 50, a i u nekim prethodnim članovima ovog zakona. Dakle, u tome je suština. Ja samo zagovaram trajno rešenje finansiranja kapitalnih investicija u oblasti turizma. Ne može se to činiti iz budžeta za svaku godinu pojedinačno, jer time mi nemamo dugoročnu politiku u oblasti turizma. Ako imamo strategiju koja je dugoročnog karaktera kao dokument, ma od koga bila doneta, da li od ove skupštine, da li od Ministarstva, da li od Vlade, onda ta strategija mora da se sprovodi dugoročno. Da bi se neke stvari radile dugoročno, moramo imati dugoročne izvore finansiranja da bi se strategija sprovela i moramo imati sistem povraćaja tih sredstava da bi ih i drugi koristili. Nije ovde pitanje u tome ko će ta sredstva da koristi, nego da li će uopšte postojati podsticaj za razvoj turističke privrede, koja jeste (o tome ste govorili vi, ja, a i svi poslanici) komparativna prednost zemlje Srbije. Mi to moramo da uradimo da bismo mogli da učinimo konkretne dokaze da zaista želimo da turizam bude u boljem stanju nego što je to sada slučaj. Dakle, to je bila suština mog zalaganja da se odredbe o fondu zadrže, jer mislim da je to najkvalitetniji deo ovog zakona i najbolja novina koja je doneta Predlogom zakona o turizmu.
Za repliku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović. Pravo na repliku je tri minuta. Moram da vas obavestim, izgleda da vam nije poznato.
Znam koliko traje replika po Poslovniku. Vaše je da me opomenete ako proteknu ta tri minuta i da budete malo više koncentrisani kada se neki od poslanika javi, da znate da li se javlja na repliku ili po Poslovniku, a smeškanje ostavite kada izađete iz sale i kada predsedavanje prepustite nekom drugom ili kada se predsednik vrati. Budite malo ozbiljniji u tom pogledu. Gospodine Todoroviću, u pitanju je zaista jedan dijametralno suprotan pristup ne samo ovom pitanju, nego i drugim, i zato sam ja srpski radikal, a vi ste u Socijalističkoj partiji Srbije. Ponosim se time što sam u Srpskoj radikalnoj stranci i smatram da je naš program i ono za šta se mi borimo mnogo zdraviji, bolji i trajniji metod, nego ovaj koji vi imate, i vaše je demokratsko pravo, prihvatate ili ne prihvatate. Malopre sam vam rekla da je problem sredstava i finansija, počev od lokalnog nivoa, gde treba da se unapredi turistička privreda, do ovog nacionalnog, najveći problem. Ali, opet vas podsećam na to kako su neke države u našem okruženju razvile turizam. Recimo, Grčka je imala munjeviti razvoj, ali ne kroz osnivanje državnog fonda za razvoj turizma, u periodu posle svrgavanja vojne hunte i za 20 godina, uz direktne strane investicije. Ne znam da li ste tamo nekada bili, putovali i obišli sve te destinacije i mnogobrojna prelepa grčka ostrva. Dakle, to je omogućeno kroz direktne strane investicije, kroz investiranje Italijana, kroz investiranje mnogobrojnih svetskih magnata u oblasti Turske i Bugarske. Ako pođete tim obalama i vidite kakvi su to velelepni hoteli, videćete da mi i te kako zaostajemo za njima. Dakle, kroz ta direktna strana ulaganja, a država se u to nije mešala, već je omogućila svojom poreskom politikom da ljudi nesmetano unose kapital, da plate državi što treba da plate, ali i da zarade, turistička privreda u pomenutim zemljama se izuzetno brzo razvila. To je zaista pokretač ne samo razvoja turizma nego i svih pratećih privrednih grana i da bismo došli u situaciju kao zemlja da privučemo te strane investitore moramo da se zapitamo ko su ti koji će da koriste novac. Kažete da nije važno ko su ti koji će kasnije da koriste novac. Znate, u državi Srbiji, a ta će dilema prestati da postoji tek dolaskom ovako poštenih ljudi, kao što su radikali, na vlast, uvek je problem ko koristi novac. Do sada je najveći problem bio pod prethodnom DOS-ovskom vlašću i pod ovom vlašću ko je taj ko je krajnji korisnik novca, jer gorko iskustvo ljudi, bez obzira ko su oni, koji traže pomoć jeste da do njih ne dolaze potrebna sredstva, a vaše je da se vi za to zalažete i smatram da to nije dobro, kao i poslanička grupa naše stranke. Mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj amandman koji je podnela gospođa Pop-Lazić, i sledeći. A, budite uvereni da će se stvari suštinski menjati, da samo zakonski projekti, koji ne znače ništa u stvarnom poslovanju privrede, neće biti ono što će da rukovodi rad radikalske buduće vlade.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, po Poslovniku.
Ne smeta meni polemika ove vrste, ali molim da se koriste argumenti ili da se pažljivo sluša. Niste me, koleginice Jovanović, ubedili da ste u pravu, a i niste mi odgovorili na dva pitanja. Vi ste ponosni zato što ste pripadnik SRS-a, ja imam poštovanje prema svim srpskim radikalima, ali ja sam isto tako ponosan što sam socijalista i ne stidim se toga. To je naše pravo. Razume se da se mi razlikujemo; mi smo levica, vi ste desnica, vi to ponekad ne priznajete zato što imate u svom programu i onaj deo koji se zove tzv. socijalna demagogija, i to je vaše pravo. Kada ste već govorili o primerima Grčke, ja ću da vam kažem da sam svoje prve godine radnog veka proveo upravo u turizmu. Bio sam više puta u Grčkoj, Italiji i znam njihova iskustva. Upravo su se italijanski turizam i grčki turizam razvijali na ovom konceptu državnih fondova za podsticaj razvoja turizma kao komparativne prednosti koje su u to vreme imale i Grčka i Italija. Da znate još nešto: kao što dete mora, da bi došlo do osmog razreda, da prođe prvi, drugi, treći, peti i sedmi razred, tako i mi u svom razvoju moramo da prođemo ove početne faze stvaranja inicijalnih sredstava za one koji žele da se bave tom delatnošću. To bi bila suština mog razmišljanja i ništa drugo nisam hteo da kažem. Vi možda imate potrebu da se tome suprotstavite, ne zbog toga što mislite da ja nisam u pravu, nego da biste opravdali svoj amandman. Nemam na to prigovora, ali nemojte ni vi da imate prigovore na ovo o čemu sam govorio, jer sam govorio upravo kompetentno o toj oblasti. Znam da i vi radite u turizmu ili da ste radili, ali verujte, bar sam toliko stariji od vas pa toliko imam iskustva i znam da su upravo suprotna iskustva i u Grčkoj i u Italiji u odnosu na ovo što vi govorite.
Reč ima poslanik Nataša Jovanović.
Nisam želela samo da odbranim amandman svoje uvažene koleginice gospođe Gordane Pop-Lazić, nego smatram da niste u pravu. Kao što niste u pravu, opet je to zbog nekih nepomirljivih razlika, u tom delu, među nama kada je u pitanju pripadnost strankama, što ste ovde izrekli nešto što je apsolutna neistina, da vi pripadate jednoj opciji, a mi drugoj, jer takva podela je danas apsolutno besmislena u Srbiji. Nije samo danas besmislena, nego je naročito postala besmislena (i to vi, gospodine Todoroviću, izuzetno dobro znate) posle 5. oktobra, posle svih nemilih događaja koji su se desili svim političkim neistomišljenicima ondašnjeg DOS-ovskog režima, među koje ste i vi sebe ubrajali i vaše kolege. Taj režim je zbog toga što se tako ponašao otišao sa vlasti u kraćem roku nego što je planirao, a danas ne postoji i bespotrebna je takva podela, što potencira SRS, i nema nikakvog vida socijalne demagogije, nego ima samo onoga što je moguće i onoga što nije moguće. Govorim vam sa pozicije pripadnosti stranci koja ima svoj program i svoje opredeljenje, i nije ga menjala od svog osnivanja, da su direktne strane investicije, naravno uz poštovanje svih naših pozitivnih zakonskih propisa, nešto čemu ova država treba da stremi. Uzgred da vam kažem da se u ovoj studiji o izvodljivosti samo kroz jednu rečenicu spominje oblast turizma, tek toliko da ostale kolege znaju. Ako pogledate izveštaj o stabilizaciji i pridruživanju za prošlu godinu, videćete da se nigde to ne spominje, a da je najveći razlog nedolaska investicija u tolikom obimu, problem, kako oni kažu, političke nestabilnosti i problem naše južne pokrajine, što mi potenciramo kao naš nacionalni problem, oko čega treba da se postigne konsenzus. Danas nije na sceni takva podela (rekla sam vam da je besmislena) na levicu i na desnicu, već da li smo mi kao narod spremni da se vratimo očuvanju naših nacionalnih i državnih vrednosti i našeg kapitala, da gledamo svoja posla, u meri u kojoj to kao država možemo, kao što to radi Ruska Federacija, odnosno da primenimo taj "putinovski model", ili moramo da se oslanjamo bespogovorno na ono što nam dolazi sa Zapada, odnosno na njihove diktate i uslove. U Srbiji postoje različite političke stranke, izuzetno profilisane, sa podrškom birača, a SRS, hvala Bogu, ima najveću podršku birača u Srbiji i verujem da će ona biti još veća. Samo postoji podela na one koji su za i protiv politike potpunog hegemonizma i globalizma koja se sada sprovodi od strane Amerike, ne samo na zapadnu Evropu, čemu se ona opire. Mi kao država treba da gledamo ono što je naš posao, što mi imamo kao nacionalnu vrednost, a ja u te vrednosti i te kako ubrajam i naš turistički potencijal, koji će, verujem, da se razvija po programu i konceptu koji mi budemo definisali kada nam građani ukažu poverenje.
Mislim da je ovo pitanje u dovoljnoj meri razjašnjeno. Izvolite, po Poslovniku.
Sada ću da se javim i više neću, obećavam, ma koliko da se ne slažem sa ovim o čemu je govoreno. Izgleda da se opet nismo razumeli. Moguće je da vama u SRS nije važno da li je neko desnica ili levica, ali nama socijalistima jeste. Uveravam vas da postoje razlike između levice i desnice, jer da ne postoje ne bi postojale levica i desnica i ne bi postojale stranke sa tim političkim programom. Dakle, o tome ne vredi raspravljati. Moguće je da ste vi došli do toga da vam to jeste svejedno, kao što možete da izjednačite četnički i partizanski pokret. Mi to nismo mogli. Mislimo da je to neka razlika koja je prisutna i istorijski itd., ali razlike između levice i desnice očigledno postoje. Kad govorite o stranim investicijama, pitam vas – kako vi možete, sprovodeći ovaj zakon, da realizujete da jedno seosko turističko domaćinstvo dobije investicioni kredit od stranog partnera, a da taj strani partner nema ovde partnera u fondu ili ministarstvu, pa u njega da ubaci ta sredstva, a iz tog fonda da se da korisnicima koji to zaslužuju, prema kriterijumima koje će da utvrdi Vlada? Dakle, kad sam rekao da nije važno ko će dobiti sredstva, mislio sam na regularno dobijanje sredstava i na one koji će ta sredstva koristiti saglasno pravilima fonda, odlukama Vlade i ministarstva i saglasno realnim razvojnim šansama tog preduzeća, tog subjekta, tog seoskog turističkog domaćinstva, tog fizičkog lica, tog malog i srednjeg preduzeća, koje će biti korisnik sredstava i iz fonda. Ako stvari ograničite na jednu godinu, onda ste upravo te za koje se zalažete stavili u poziciju da ne mogu da se razvijaju u oblasti turizma. To je suština. Više o ovome neću govoriti, a ako vi želite, vi izvolite.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Da li nešto želim ili ne želim, gospodine Todoroviću, to dopustite meni da odlučim. Što se vas tiče, opet niste u pravu. Kao pripadnik političke stranke koja je imala i te kako mnogo kritika na rad prethodne Dos-ovske garniture trebalo bi da znate da od 2000. godine za građane Srbije (u tome je između nas razlika i zato vi dobijate sve manje glasova, a SRS 1,5-2 miliona) postoji samo podela na kriminalce i na poštene ljude. Mi kao SRS nismo spremni da poverujemo da je ova vlada, kroz osnivanje ovakvog fonda, a sami ste rekli da će tek naknadno da ustanovi kriterijume, sposobna da nepristrasno i bez bilo kakvog vida korupcije (jer ona je očigledno prisutna u našem društvu i nije iskorenjena) ustanovi te kriterijume i zbog toga nećemo da glasamo za ovaj fond. Da je nekakav sličan koncept i metod primenjen, a da je SRS na vlasti i njen premijer gospodin Tomislav Nikolić, znate, u to bi poveravao svaki punoletni građanin Srbije, pa i malo dete – da tu neće da bude pljačke, krađe, da će na osnovu konkursa, na osnovu pravih projekata da se dobijaju sredstva. Ovako, u ovoj vladi svako vuče premijera za rukav, traži ovo, traži ono, svako hoće svoj deo kolača. Mi nismo spremni da učestvujemo u tome.
Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanik Rajko Baralić, povodom amandmana.
Da ne bude zabune, nije SPS predlagač zakona, predlagač je Ministarstvo za trgovinu, turizam i usluge. To ministarstvo personalno nosi gospodin Bojan Dimitrijević, politička stranka SPO. Dakle, zakon koji je ovde predmet razmatranja je došao sa te strane. Samo da ne bude zabune sa tim u vezi. Srpski pokret obnove i Socijalistička partija Srbije su organski politički protivnici, organski, suštinski i najsuštastveniji mogući, i ideološki i u svakom drugom pogledu, ali to ne znači da se ne može podržati zakon ili ona rešenja u zakonu koja nemaju veze sa ideologijom nego sa konceptom. Ovde je reč o konceptu. Što se tiče amandmana koji je izazvao legitimnu raspravu i legitimne replike u ovom parlamentu, želim da kažem da se nekome mora verovati. Ako jedno ministarstvo u sastavu jedne vlade ima plemenitu nameru da formira jedan fond koji treba da služi za podsticaj razvoja jedne grane, za koju smo nesporno ustanovili da je takva da je treba podržati, pitanje je mehanizma, poverenja, personalnog i svakog drugog kapaciteta, kako biste vi izvoleli reći, kako se ta stvar kontroliše. Nemojte mi reći da na Goliji, u nekom selu na Zlatiboru, u nekom selu na Crnom vrhu, u nekom drugom mestu nema zainteresovanih ljudi da konkurišu za ova sredstva i nemojte mi reći da ih neko iz ovog fonda neće dobiti i da ne postoji mehanizam da se izvrši kontrola kako će ona biti vraćena nazad. Dakle, mi možemo da se nadgornjavamo sa tim u vezi, to jeste pitanje koncepta, ali se ovde ne radi o tome. Ovde se radi o tome da neko treba da dobije šansu. Ovi veliki o kojima govorimo, na koje očigledno ni naša zemlja nije gadljiva, koji ovde ne ulažu, kako se to kaže, već investiraju, kako bi bilo normalno da se kaže, jer iz toga žele da izvuku profit, oni će doći ukoliko postoji nekoliko važnih pretpostavki: infrastruktura, prirodne lepote, tradicija itd. To valjda nije sporno. Dakle, između koncepta da li treba ili ne treba fond, za koji ravnopravno mogu da konkurišu svi koji imaju mogućnosti ili žele da se bave turizmom, uvek ćemo se izjasniti da treba. Što se tiče ovog drugog, jer ovde je bilo nekoliko niskoletećih i ispod kolena udaraca ka SPS-u, u utakmici pobrkanih protivnika i pobrkanih lončića ne stradaju samo lončići. Socijalistička partija Srbije, njena poslanička grupa i njeni narodni poslanici se takođe ponose se što su narodni poslanici sa te liste i osim toga što se ponose, oni su ponos SPS-a i sa tim u vezi nema nikakve dileme. Mi nemamo nadzorni odbor ni u jednoj stranci koja sedi u ovoj sali, to nije moguće. Niti ga priželjkujemo, niti ga pozivamo. Socijalistička partija Srbije je samostalna, odgovorna i ozbiljna politička organizacija, profilisala se jasno na nekoliko pitanja i na tim pitanjima koja su suština njenog političkog programa probaće i u periodu koji je pred nama da zaradi pažnju velikog broja birača u Srbiji. Nije baš svugde tako kako se govori, postoje regije, a u jednoj od takvih sam i ja bio šef okružnog izbornog štaba, u kojima su svi daleko iza SPS-a. Malo da pogledamo, nemojmo da brkamo stvari, nije ovo zakon povodom koga treba da vodimo ovakve razgovore, a naravno, kada Socijalistička partija Srbije bude vršila vlast u Srbiji, kada bude preuzela odgovornost za vlast, formiraće ministarstvo turizma i ministar turizma sedeće u Vrnjačkoj Banji, tamo gde mu je i mesto, to će biti detašman Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima predstavnik predlagača, ministar Bojan Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije red da predstavnici SPS-a više brane neke odredbe zakona od nas koji smo ga predložili, mada im ja vrlo zahvaljujem na tome, jer to pokazuje zaista da smo vodili računa o nekim širim interesima. Međutim, moram da kažem sledeću stvar: nema skoro nijedne ozbiljne zemlje na svetu koja tretira turizam kao jednu od prioritetnih privrednih grana a da državi ne stoje na raspolaganju neki osnovni ili elementarni instrumenti da može da podstiče razvoj turizma. Svaka država u svetu koja se nalazi na listi prvih 10 ili 20 koristila je, manje ili više, neka dva ili tri osnovna instrumenta koja su joj stajala na raspolaganju. Jedno su podsticajna sredstva za razvoj turizma, bilo u formi subvencija, što je verovatno lošiji način, bilo u formi jeftinih kredita. Zatim, to su poreski podsticaji kroz oslobađanje ili neke druge vrste poreskih olakšica i, naravno, to su odgovarajuća sredstva za promociju turističke privrede. Neko od poslanika je ovde, možda i sam gospodin Todorović, pomenuo, mi u ovom trenutku za Turističku organizaciju Srbije imamo oko 70 miliona dinara, od čega 30 ili 40% para ide za plate zaposlenih, a toliko za propagandu potroši jedan manji grad u bilo kojoj istočnoevropskoj zemlji. Recimo, gde sam ono beše bio u avgustu, Mocartov grad, jedan od najlepših gradova u Austriji, Salcburg, ima jedno pet puta veći fond za promociju turizma tog grada, a mi ovde imamo toliko za promociju turizma čitave Srbije. Promocija turizma nije samo promocija turizma, nego je i pitanje imidža jedne zemlje, pitanje njenog ugleda, njene šire prezentacije, isto kao što je i sport i način na koji se predstavljamo u sportu u širem smislu način na koji predstavljamo zemlju. Mogu ovde da podsetim na neke elementarne činjenice. Jedna Francuska, Italija, Grčka, da ne idemo dalje, tri turističke velesile ili, ako hoćete, Mađarska, imaju više desetina i stotina puta veće fondove za podsticaj razvoja turizma. Grčka je procvetala kao turistička zemlja tek onda kada je preuzela model u kome država igra odlučujuću ulogu u razvoju turizma. Malo je ili nedovoljno poznato da smo mi glavne turističke kapacitete izgradili sredinom ili krajem sedamdesetih godina, kada je država investirala u te kapacitete. Ako hoćemo da imamo tri, četiri ili pet milijardi dolara deviznog prihoda od turizma, kakve ima jedna Mađarska, onda u ekonomiji postoje vrlo jednostavni zakoni, to se zove proces multiplikatora. Ako uložim 100 miliona dolara u nešto i ako je multiplikator 10, a obično je manji, onda mogu da očekujem milijardu dolara. Ako želimo da imamo tri milijarde dolara deviznog prihoda od turizma, daj bože, onda možemo da uložimo makar 200 ili 300 miliona. Jedna Italija godišnje uloži više od dve milijarde dolara u tzv. rotacionom fondu za razvoj turizma itd. Zemlja kao što je, recimo, Tunis krajem šezdesetih godina počela je na uzoranim ledinama da ulaže ogromna podsticajna sredstva u razvoj turizma, kao država. Odakle? Iz budžeta. Iz jeftinih kredita koje je davala itd. Bili smo nedavno čak i u državnoj delegaciji sa predsednikom Republike u Libiji. Libija planira da u narednih četiri-pet godina investira blizu 10 milijardi dolara svojih prihoda u razvoj turizma, Libija kao država. Mogao bih još mnogo takvih primera da nađem. Mi po prvi put ove godine krećemo sa kreditima koji će biti jako povoljni i sa kamatnom stopom od svega 1%. Moram da kažem sledeću stvar, najbolja potvrda da ovoj privredi trebaju podsticajna sredstva za razvoj turizma je sledeća činjenica: prošle godine smo imali 77 miliona dinara, a javili su se zahtevi za preko tri i po milijarde dinara. Znači, privredi trebaju pare za turizam, sa vrlo ozbiljnim programima. Ove godine ćemo biti u stanju da sa tih sedamdesetak miliona subvencija podržimo 100 projekata, recimo, sa krajnje simboličnim sredstvima. Imamo već sada preko četiri i po hiljade zahteva, što potvrđuje opet da privredi treba novac. Drugo je pitanje, koje ovde potencirate, kako se ta sredstva troše i kako se vrši kontrola trošenja tih sredstava. O tome i o mehanizmima kontrole i načina trošenja sredstava otkako je sveta i veka ima rasprave i biće. Naravno, tu je javnost, opozicija, parlament i drugi državni organi koji treba da kontrolišu da li se sredstva troše u skladu sa namenom, da li ima korupcije, zloupotrebe itd. Ne možemo zbog toga što pretpostavljamo da ta sredstva mogu da se zloupotrebe lišiti privredu ogromnih potreba. A da je sreće, tvrdim, u ovoj zemlji bi godišnje trebalo 50 - 100 miliona evra podsticajnih sredstava u turizmu, ko god ih kontrolisao, i bez toga neće biti ozbiljnijeg razvoja turizma. Ovo sada je samo jedan početni institucionalni okvir za tu priču.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Javljam se po Poslovniku. Gospodin predsedavajući je malo nervozan, a tu je kolega Zankov ili kolega Anđelković koji su danas u situaciji da bolje predsedavaju od vas, malo se koncentrišite. Javljam se, dame i gospodo, po Poslovniku, član 97, pogrešno me je ministar protumačio. Smatram da kao predstavnik poslaničke grupe SRS po ovoj tački dnevnog reda treba da dam nešto u prilog svojoj tvrdnji, i svojih kolega, naročito kada je u pitanju način trošenja ovih sredstava. Juče sam vam rekla, gospodine ministre, u stvari vašim saradnicima, jer ste zakasnili po povratku iz Vrnjačke Banje na početak rasprave o ovoj tački dnevnog reda, da je u najmanju ruku degutantno da danas raspravljamo o ovoj temi, o turizmu, što je kod svakog normalnog građanina asocijacija na nešto bezbrižno, lepo. U situaciji kada ljudi imaju posao i kada imaju mogućnost da prehrane sebe i svoju porodicu, kada su zbrinuli decu u školama, kada nemaju, ne daj bože, zdravstvenih problema, onda dolaze u priliku da razmišljaju o tome da idu na letovanje, zimovanje i šta je državi potrebno i koliko bi još sredstava bilo potrebno da se unapredi naša turistička privreda. I, kada ste već tako počeli da se razbacujete ciframa i da navodite neke od razvijenih evropskih država, pomenuste i Libiju, mogu samo da vam kažem da ne verujem da će njihova vlada i njihov predsednik biti spremni ni sa ovom vlašću naročito da sarađuju, u kontekstu njihovog zaista fantastičnog projekta, a ekonomski su izuzetno sposobni za to da izgrade neke od hotela, jer tamo ako odete nemate gotovo ništa od smeštajnih kapaciteta. Moram da vas podsetim na to, gospodine Dimitrijeviću, da je tragom nestao ček koji je njihov predsednik poslao DOS-ovskoj garnituri i tadašnjem predsedniku SRJ, od nekoliko miliona dolara ili evra. Kako vi onda očekujete da neko, kada ima takvo iskustvo, sarađuje sa nama? S druge strane, upoređujete daleko razvijenije, i u ekonomskom smislu, zemlje sa našom i njihovu mogućnost izdvajanja, njihove kompletne privrede i njihovih banaka pre svega. To treba da bude posao poslovnih banaka koje su spremne da po najnižim kamatnim stopama investiraju u ovu privrednu granu. Ali, moram da vas podsetim da je ista takva priča bila u ovoj skupštini pre nepunih godinu dana, kada je osnovana, pod patronatom Republike Srbije i Vlade Republike Srbije, tzv. državna korporacija za obezbeđivanje sredstava za unapređenje dobijanja stambenih kredita. Tada je ministar Dinkić rekao da će to podići građevinsku operativu, na sve strane će početi da se gradi, građani će da kupuju po jeftinim kreditima stanove. Toga danas nema, jer u Srbiji je milion gladnih, gledaju kako da prežive, a turizam je, znate, kao što Koštunica reče da mu je Hag deveta rupa na svirali, pa se ispostavilo da je prva, upravo na tom mestu za gladne građane Srbije.
Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo, veoma je zanimljivo slušati ovu diskusiju, posebno kada se poslanici SPS-a ovako žučno zalažu za očuvanje ovog fonda. Meni je tu jako sumnjiva situacija. Pošto poslanici SPO-a, ima ih četiri, imaju više ministarskih fotelja nego poslanika, mislim da bi bilo logično da iz poslaničke grupe SPS dobiju taj fond, da oni raspolažu sa tim, pa odatle izgleda toliko zalaganje za ovaj fond, posebno kada se uzme u obzir diskusija gospodina Vlaovića, koji je dao jako negativan komentar za komuniste, to znači da zaista nema dobro mišljenje o njima, a nažalost, oni vrše podršku, tzv. crveni podupirači su aktivni i sve čvršći; kako imaju veću kritiku, tako su sve čvršći. Amandmanom na član 48. koji je podnela gospođa Gordana Pop-Lazić traži se da se fond za razvoj turizma briše, mi smo svakako za to da se briše. Međutim, u svakom vašem predlogu zakona ili je agencija ili je fond, tako da vi uvek nešto novo izmislite. Naravno da nismo za to, iz razloga što je ovaj fond za razvoj turizma apsolutno opterećenje za budžet. Ako se uzme u obzir da lokalna samouprava raspolaže sa 80% sredstava ostvarenih od turističke naknade, što znači da bi oni od te dobiti trebalo da ulažu u razvoj turističkih objekata, a da ovih 20% ide u fond, i da imamo i turističku organizaciju Srbije, mislim da je ovaj fond suvišan za naš ionako slabašan državni budžet. Hoću da kažem da isto ima dosta nepravilnosti u ovoj vladi, kada se uzme u obzir autoput koji planira gospodin Velimir Ilić i koji ima veliki značaj za razvoj našeg turizma; naprave jednu veliku zaobilaznicu, zaobišao je Lazarevac iz razloga što je tražio ogromna sredstva upravo od opštine Lazarevac i nije dobio; zato je rešio da autoput ide preko Obrenovca, Lajkovca i Uba. Takođe hoću da kažem da i sredstva iz privatizacije, koja treba da se sigurno dobiju kada rešimo da privatizujemo turističke objekte, naravno treba da se usmere u razvoj našeg turizma, što bi bilo sasvim logično i pravedno. Vaša elita prima velika sredstva sa egzotičnih ostrva, a zimuju na Kopaoniku, gde ne može prosečan građanin, i letuju na Azurnim ostrvima. Hvala.
Izvolite. Replika, narodni poslanik Mika Vlaović.
Zaista moram neozbiljno pitanje da postavim – da li je zakon o turizmu na dnevnom redu ili Mika Vlaović? Jeste, spomenut sam. I, vidi se i po tome da ne možete srušiti Vladu Srbije, pokušavate da zavadite nas sa SPS-om zato što sam rekao nekom da je bio komunista; ovo je nova partija, oni nisu kontinuitet. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, razlog zbog čega je podnet amandman i na član 48. upravo se nalazi u ovom članu 49. i u članu 50, ali o tome ćemo posle. Fond se finansira iz budžeta Republike Srbije. To znači direktno zavlačenje ruke u džep građana Srbije. Recite građanima Srbije – jeste, formiramo fond i zbog toga će vam takse, porezi, prirezi i ostala davanja koja dajete državi morati da budu malo veća, jer, zaboga, naše Ministarstvo za turizam nema fond. Sva ostala ministarstva su uspela do sada da naprave sebi fond, a ono nema. Doduše, Ministarstvo nema ni agenciju, ali o tome ćemo posle. Tačka 2) – 20% prihoda od turističke naknade. Onda recite građanima Srbije – ako slučajno imate para pa odete na letovanje u neku našu banju, onda će vam cena biti 20% veća, jer tih 20% mora da ide u ovaj fond, moramo od nečega da punimo fond, jer šta će Ministarstvu prazan fond. Dalje – od donacija; hajde to, ako nekoga prevarite da vam da donaciju, u redu, ali – zajmova i kredita iz zemlje i inostranstva. To znači da se omogućava Ministarstvu, odnosno Vladi, da se uzajmi, da podigne kredit, da zaduži ovu zemlju i da sredstva koja će otići u fond, jer, bože, svi imaju zajmove, do sada su sva ministarstva obezbedila, a eto, Ministarstvo za turizam nije. To što će vraćati generacije i generacije ove zajmove, to nikoga ne treba da zanima. Treba da zanima građane Srbije. I onda – i drugi izvori. Pitam se koji su to drugi izvori. Koji su to drugi izvori, ministre, iz kojih ćete vi ovaj fond puniti? Hoće li to biti neka dobrovoljna davanja, a da ne mogu da budu donacije? Hoće li da budu ti drugi izvori opet štrpnuto od nekih drugih para, pa opet posredno od građana Srbije? Zato smatramo da ovaj amandman treba usvojiti i član 49. brisati.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo, suština izlaganja resornog ministra, koji je u ime predlagača ovde obrazložio Predlog zakona, jeste da ovom zakonskom regulativom jedna vrlo važna privredna oblast treba da se reguliše na nivou Srbije. Ali, ono što fali, i neke kolege su ovde napominjale, pogotovu moje kolege srpski radikali, to je strategija razvoja turizma. Možemo da se poredimo sa Italijom, Francuskom, ministre, ali to su elementarne stvari. To su države koje imaju, uslovno rečeno, mešoviti turizam, imaju i primorski i planinski, odnosno kontinentalni. Mi imamo Srbiju ovakvu kakva jeste, gde je zastupljen taj kontinentalni turizam, rečni, planinski, banjski, i moramo da napravimo strategiju. Mi još nemamo jasno ovim zakonom definisano šta su to turistička mesta. Zakon daje jednu široku formulaciju. Zašto je to bitno? Zato što na taj način pravimo zakonski preduslov da bi turistička mesta, primera radi, banjska lečilišta, imala prioritet i prednost u odnosu na druge turističke destinacije. Mi ovde pravimo uravnilovku u tom smislu da, ako uzmemo ovo što sam naveo kao primer – banjska lečilišta, onda sve banje, bez obzira kakva je njihova trenutna infrastruktura, kolika je posećenost ili koliki su kapaciteti, stavljamo u istu ravan, imaju iste preduslove. Kategorizacija se vrši preko Turističke organizacije Srbije. Naravno, slažemo se mi da postoji jedna krovna organizacija, slažemo se na neki način da turizam jasno bude definisan i da, posle poljoprivrede, bude druga grana po prioritetu. Mi srpski radikali nemamo ništa protiv, ali onda se izlazi sa jednim realnim predlogom. Ako je to druga grana po prioritetu, onda mnogo veća sredstva na nivou Vlade, odnosno na nivou budžeta moraju da se izdvajaju za tu privrednu granu koja se zove turizam. Moramo unapred da budemo preteče zakonskom regulativom. Mi imamo sada nešto što je najatraktivnije u oblasti turizma, a to je rečni, nautički turizam, to je reka Dunav. Gde je to u zakonu, gde je to ministar ili predlagač predvideo da je to posebno, da ima još neke dodatne nadoknade? Osim tog turizma i atraktivnosti reke Dunav, postoje neka ograničenja. Ako već tako težite tim, kako rekoste, istočnoevropskim gradovima, pa navedoste primer austrijskog grada, onda moramo usvojiti i njihove norme i kriterijume – zaštitu ekologije, širi zaštitni pojas. U nedostatku argumenata vi uvek imate jednog dežurnog ovde, koji će zabavljati. Kada nemate argumenata pred srpskim radikalima, onda izvedete tog. Tog odavno znamo. Znamo tog čoveka, bio je u različitim strankama. Šta je konstanta? Uvek je isti, samo menja imena lidera. Koga to sada interesuje? Ovde je priča o turizmu. Šansa Srbije jeste velika. Moramo da znamo u čemu se ogleda ta šansa, moramo da napravimo jasan zakonski preduslov, da sutra ne bi dolazilo do nekih nedoumica. Šta znači ista kategorizacija kada je u pitanju lokalni turizam, ili regionalni, između regije koja obuhvata Vrnjačku Banju, gde je elitni turizam, a vi ćete ga ponovo vratiti na ono od čega su ljudi u Vrnjačkoj Banji bežali. To je taj prosečni, uslovno rečeno, sirotinjski turizam. Nema više ni ta sirotinja u Srbiji, koja je najmasovnija i najbrojnija, toliko para da bi sebi priuštila da ode na odmor. Nemojte da gledate čak ni onu kategoriju stanovništva koja više ne postoji. Materijalno i statusno ne postoji više u Srbiji, jer ste je vi izbrisali. Izbrisali ste je tako što ste dali prioritet razvoju privrede, a privredu upropastili. Ostala vam je poljoprivreda, ostao je turizam, a za turizam donosite zakon koji je u samom startu prepreka za ostvarivanje i te kako značajnih prihoda od te oblasti. Ne nasedamo mi više na te priče što vi nama navodite primere, iskustva. Jeste, tačno je, austrijsko iskustvo i austrijski primer treba slediti; to je država koja 80% svog nacionalnog bruto dohotka ostvaruje od turizma. Imamo već nešto zajedničko sa tom državom, to je reka Dunav, to je najveća atrakcija. To je ono, što neko reče, da li postoji marina ili ne postoji, i to treba definisati zakonom, jer kada krene izgradnja marina ovaj zakon omogućuje da bukvalno dođe do haosa. Svaka će lokalna samouprava imati široka prava, moći će da odredi lokaciju, a onda ćemo doći u situaciju... Možda vi ne poznajete, gospodine ministre, tu problematiku, ali treba pitati kolege u resorima. Dunav je veoma osetljiv kada je u pitanju bilo kakva gradnja, pogotovo ova desna obala; desna obala je ova, gledajući sa ovog položaja, do nas, ministre. Ako se ne snalazite, tu su vam saradnici. Uvek je desno pozitivnije nego ono što je levo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković.
Šta je pozitivnije, ne znam, mislio sam da je srce na levoj strani, a ispada da je na desnoj, ali vi procenite. Mislio sam da je solidarnost i socijalna pravda uvek vrednija i važnija nego što je ona druga strana, ali nije to tema. Nije tema ni zakon o turizmu, nego konkretan amandman i konkretno pitanje, jer i ja bih mogao da iznesem verovatno mnogo kritičkih primedaba na celinu zakona o turizmu. Ima dobrih rešenja, ali je dobro da smo došli da uredimo tu oblast i ovde sada konkretno govorimo faktički ne samo o članu 49, nego o ova tri člana o formiranju fonda, o 48, 49. i 50. članu. Da li imamo poverenja da je zakon dobar? Imamo. U krajnjem slučaju, ovaj zakon je među ostalim ljudima u Ministarstvu radio bivši predsednik opštinskog odbora SPS-a u Brusu, tako da ja moram da verujem Ljubi. Šta ću, takva je situacija. Ali, nije poenta samo u tome. Pazite, jedno od pitanja koja se ovde postavljaju je pitanje – koji su to drugi izvori. Mislim da je veća primedba Ministarstvu zašto nije predvidelo da deo prihoda od privatizacije turističkih preduzeća, npr. "Putnika", pripada ovom fondu. Jer, ako prodaje neko turistička preduzeća, sutra će se prodati ″Geneks″ ili, šta ja znam, apartmani na Kopaoniku i slično, deo tog prihoda trebalo je da bude uvršten ovde, da se podstiču druga turistička naselja ili to konkretno naselje ili konkretna turistička destinacija. Znači, mislim da je veći problem u tome da Ministarstvo mora da traži načina, i preko Vlade i preko drugih zakonskih rešenja, da se obezbede dodatna sredstva i sigurni izvori prihoda u ovom fondu, a ne to da li fond treba da postoji ili ne treba da postoji. Ako hoćemo iskreno da razgovaramo i ako hoćemo da imamo turizam u Srbiji i da dovodimo više stranih gostiju, mislim da ne treba da postoji dilema oko toga da je turistička ponuda u Srbiji slabo plasirana, da nemamo dobru turističku ponudu, da nemamo čak ni u Beogradu dovoljno turističkih kapaciteta, da imamo uništene hotele po Srbiji. Nemate dobre smeštajne kapacitete i nemate gde ljude da dovedete; ne mislim šta da im pokažete, i to je interesantno šta žele ljudi u Srbiji da pogledaju, nego nemate gde da ih smestite kada dođu ovde. Pogledajte, kada je sajam u Beogradu, vi nemate gde ljude da smestite u Beogradu, a da ne govorim o nekim drugim turističkim destinacijama. Prema tome, mislim da pitanje da li treba da postoji fond uopšte nije tema. Više je pitanje da li smo mi osigurali, u stvari, sigurne izvore prihoda u fondu. Jer, da nismo svojevremeno formirali posebnu budžetsku stavku oko agrarnog budžeta, da nismo formirali agrarni budžet, ne bismo ništa uradili u agraru, a uvek smo govorili da je malo sredstava iz budžeta predviđeno za agrarni budžet. Isto je tako ovde. Ako nema tih sredstava, neće biti dobro. I, mislim da je mnogo važnije na koji način ćemo se, i u drugim zakonskim rešenjima i u budžetu, izboriti za dodatne prihode. Gde će se potrošiti pare – to piše u sledećem članu. U 50. članu piše gde treba da se sredstva potroše. Navešću jedan primer. Ova država treba da bude zainteresovana da uloži 15 miliona za ″Dragačevsku trubu″, da uredi te lokale, a ne da 500.000 ljudi dođe tamo iz zemlje i inostranstva, a da bude na livadi, da nema osnovne uslove. Zar nije to velika turistička ponuda? Zar nije to ono za šta hoćemo da se izborimo i što hoćemo da imamo? Dobro bi bilo da to traje mesec dana, tri, trajaće ove godine nedelju dana, ali mislim da jednostavno država mora iza takvih projekata da stane. Nije to pitanje jedne opštine, Lučana, ili nekog kraja, to mora da bude državno pitanje, ako se 500.000 ljudi jednog dana pojavi na nekoj lokaciji i troši nešto, stvaraju neku potrošnju, to je turistička ponuda. Možda nećete verovati, ali interesovanje ljudi koji dolaze u Beograd je najveće za dve lokacije. To je Muzej "25. maj", koji žele da vide svi oni koji dođu iz inostranstva; vama to možda ne odgovara, zato što ste desničari, ali to je činjenica. Drugo, hoće da vide zgrade srušene u NATO bombardovanju, hoće da vide to čudo šta je NATO uradio, i to je činjenica. Da li se nama to sviđa ili ne, to su činjenice. Ako su to činjenice i ako nam negde u inostranstvu kada odemo tamo prodaju neko kamenje, ako hoće da nam pokažu i mi trošimo pare da vidimo to kamenje, onda i mi iskoristimo taj zahtev onih iz inostranstva koji žele da dođu, da potroše ovde i da vide to što žele da vide. Da bismo to obezbedili, da bismo plasirali to u inostranstvu, potpuno sam siguran da moraju da se izdvoje dodatna sredstva, značajnija sredstva za razvoj turizma u Srbiji i da se obezbedi siguran izvor prihoda i punjenja ovog fonda. Ukoliko toga nema, samo formiranje fonda, naravno i nabrajanje načina izvora finansiranja, neće biti dovoljno. Hvala.
Po istom amandmanu, replika? Izvolite. Gospodin Anđelković je potpredsednik i uverava me da niste pomenuti ni na jedan način. Izvolite, gospodine Veselinoviću. Jedno važno obaveštenje: molim vas, sutra, u četvrtak 12. maja 2005. godine održaće se 13. sednica Odbora za smanjenje siromaštva Narodne skupštine Republike Srbije, sa početkom u 9,00 časova u plavom salonu. Na dnevnom redu je razmatranje stanja u poplavljenim područjima, biće prisutni i predsednici opština sa ovih područja. Znači, svi zainteresovani poslanici i članovi Odbora u 9,00 časova u plavom salonu u prizemlju.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas su ovde otkrivene neke nove tajne. Videli smo da ova koalicija i tajno podržavanje te koalicije od strane SPS-a... Dakle, sve su bliži i bliži; čak su izjavili da se njihovi programi podudaraju, što znači da što su u većoj krizi, sve se više zbližavaju i podržavaju, sa ciljem da opstane ova vlada. Meni je veoma čudno da SPS podržava regiju, koncesije i fondove, agencije i slično. Mi znamo neki njihov program, čitali smo ranije njihove izjave, i to je stvarno suprotno ovom ostatku DOS-a. Što se tiče ovog zakona, srpski radikali su u više navrata govorili da ovaj zakon ne rešava suštinske probleme u turizmu, da ovaj zakon jeste u stvari prilagođavanje nekim evropskim zakonskim propisima, jer suštinski se ništa neće rešiti. Vi koji govorite da će ovi fondovi, ove koncesije po regijama rešiti probleme, vi ste u teškoj zabludi. Molim vas da prošetate zemljom Srbijom i probate da dođete do planine Golije, da vidite da li postoji put kojim možete doći, da se uverite kako ćete doći do planine Kopaonik; a vi koji ste u Vladi i koji putujete avionima, to je druga priča, jer znate dobro da je drumski saobraćaj u haosu. Velja Ilić uporno govori da će cela Srbija biti sa novim autoputevima, ali to je samo farsa. Jednostavno, turistički centri poput Kopaonika, naši kulturno-istorijski spomenici iz srednjeg veka u staroj Raškoj su ugroženi ne samo zbog divljih naselja, nego zbog urušavanja i propadanja. Ono što je bilo turistička atrakcija danas je prepušteno tek tako. Danas deo bogatih ljudi iz naše zemlje i inostranstva kupuje naša banjska izvorišta, naše turističke objekte, a sada je aktuelna kupovina pijaće, odnosno pitke vode koju žele da transportuju, prodaju, jednostavno, uvećaju svoj kapital, a od toga država Srbija nema ništa. Molim vas, ovaj zakonski projekat nije ni trebalo da se nađe na dnevnom redu, trebalo bi da se povuče sa dnevnog reda, a da se, pre svega, uredi oblast u samom turizmu time što bi se napravila zaštita naših turističkih potencijala, zaštita naših izvorišta i planina. Sve ovo što danas predlažete uverava me da vam je cilj da isparčate našu Srbiju prema regijama i nekim interesima pojedinaca i na taj način da napravite još veći haos u ovoj oblasti. Niko ovde neće reći da ovo nije bitna oblast za Srbiju, jer ovo je jako bitna privredna grana, ali na ovaj način samo stvarate nove namete građanima Srbije, osnivajući nekakve fondove, agencije koje su već postojale. Na taj način samo stvaramo namet našim građanima, a nikakvo dobro nećemo doneti. Predlažem da se ovaj amandman koji je predložila Gordana Pop-Lazić prihvati i da se ovaj član briše; na taj način ćemo poboljšati ovaj zakonski projekat.
Hvala vam, ali govorimo o amandmanu koji je podnela Radeta. Izvolite gospodine Obradoviću, vi ste tražili reč, a posle toga vi, ne brinite, video sam vas.
Javio sam se u ime poslaničke grupe SPS-a da kažem nekoliko reči, jer me iznenađuje da rasprava o Predlogu zakona o turizmu izaziva ovoliku nervozu kolega iz Srpske radikalne stranke i to potenciraju odnosom prema SPS-u. Gospodine Veselinoviću, naš odnos prema ovoj vladi nije tajni odnos. Mi smo javno pre godinu i nešto dana rekli da podržavamo ovu vladu i ne znam zašto vama to smeta. Postoje razlozi i mi smo ih tada objasnili. Imam utisak da ste brzo zaboravili, ali mislim da se treba setiti gde smo bili februara prošle godine, a tada je Srbiju vodila Vlada Zorana Živkovića; imali smo afere iz dana u dan, preko šezdeset i nešto afera, imali smo rušenje institucija, akciju "Sablja", vanredno stanje, hapšenja, i sve je to posledica rada jedne vlade. Mi u SPS-u smo smatrali da ne treba produžavati agoniju u kojoj se Srbija nalazi; javno smo rekli – hoćemo, podržaćemo tu vladu na principima koji su izneti ovde pred ovim ljudima u Narodnoj skupštini Republike Srbije i sa ciljevima koje je predsednik Vlade izložio. Ne vidimo ništa loše u tome, ne postoje stvari koje su iznad stranke i one nisu prvi put stvar podrške ovog parlamenta ili ove države. Na kraju krajeva, i podela koja postoji među nama, mislim na vašu i našu stranku, nije bila prepreka da i vi podržite SPS da bi se formirala jedna vlada koja bi vodila računa o opštim ciljevima. Zar ne mislite da je došlo do promene politike države prema Kosovu i Metohiji, jer ja mislim da jeste? Zar ne mislite da je došlo do promene u funkcionisanju države, da smo počeli konačno da znamo šta znači zakon, pravo, pravda, da se te reči povezuju, da se izgrađuju institucije, jer formirali smo ovu skupštinu, izabrali rukovodstvo na jedan potpuno normalan način. Setite se krađe u parlamentu, setite se Bodruma i ostalih stvari. Imam utisak kao da neki od vas priželjkuju da se vratimo tamo gde smo bili 2003. godine. Nije uopšte sporno da treba razgovarati o svakom pitanju, pa i o radu Vlade, ali na jedan principijelan način, ne uz ove političke paušalne ocene – vi ste ovo, vi ste ono, volite se ili se ne volite. Ne, jer su tu samo činjenice, činjenice i činjenice. Mi ne bežimo od te priče i rekli smo – dok Vlada bude radila onako kako je izloženo ovde u ovom parlamentu i u onom govoru gospodina Koštunice, mi ćemo je podržavati, i to nije nepoznato ni našem članstvu ni javnosti. Ako vi želite da neka druga politička opcija dođe, kako da ne, izvolite, inicijativa, rasprava i ostalo. Vi ste prvi, čini mi se, ako se dobro sećam, tražili i zvali DSS da vam da podršku, vi ste to radili. Zašto onda, da tako kažem, postoji jedna takva vrsta negativnog naboja prema nama zbog toga što smo na državnim ciljevima podržali ovu vladu, zašto? Jeste, to je to. Ili ne možete da trpite pritisak iznutra ili priželjkujete pad, ali govoriti pozitivno i negativno je pravo svakog poslanika, samo treba koristiti činjenice. Kada zakon valja mi kažemo da valja, kada zakon ne valja mi kažemo zašto ne valja. To nije nepoznato, ali povezivati stvari na način na koji vi to radite nije korektno. Socijalistička partija Srbije je pre godinu i nešto dana donela odluku da podrži ovu vladu i mislim da je postupila pravilno, i to pokazuje razvoj događaja. Mislim da je bolje da država Srbija zna šta hoće i da pokuša da učini to što hoće, nego da bude zarobljenik jedne interesne grupe ili jedne političke opcije kao što je to bila Demokratska stranka u prethodnom periodu.
Oprostite ako sam bio nepažljiv. Pomenuli ste Srpsku radikalnu stranku. Ovlašćeni predstavnik po ovoj tački ima reč.
Svačija je politička odluka u datom trenutku šta će da uradi, u kakvu će vrstu koalicije, direktne ili indirektne, da stupi. Javnost je upoznata, nije to bila nikakva tajna i samo ste tu u pravu, gospodine Obradoviću, i nema razloga da budete nervozni i da povišenim glasom replicirate, ili pokušate to da uradite, kolegi Veselinoviću. Samo želim da vam kažem, pošto sam ovlašćeni predstavnik po ovoj tački dnevnog reda, nije tu šef poslaničke grupe, i da vam ponovim, možda niste bili u sali jutros kada je on to rekao – u Narodnoj skupštini Republike Srbije rasprava o pojedinom zakonskom projektu, kao što je ovaj predlog zakona o turizmu, vodiće se dotle dok to bude želela Srpska radikalna stranka. Ne može ništa u ovoj skupštini da se uradi, osim u danu za glasanje, kada vi odlučujete da li ćete da podržite neki zakonski projekat ili ne, bez SRS-a. Tako će vam uskoro biti u Srbiji, kada dođe do prevremenih izbora, a njih mora da bude. Rekla sam vam, Vlada Republike Srbije očigledno beži od srpskih radikala, u smislu da ne otvara raspravu o poverenju Vladi. Podsetiću vas, jer su svi poslanici u Narodnoj skupštini dobili predlog SRS-a i o tome u skladu sa svojom savešću treba da odluče kako će da postupe kada se bude otvorila diskusija, da je glavni razlog zbog koga smo podneli inicijativu za smenu Vlade Vojislava Koštunice upravo taj što je Vlada Republike Srbije, suprotno obećanjima datim i vama i celokupnoj srpskoj javnosti, isporučila, kidnapovala u pidžami i iz bolnice odvela generala Sretena Lukića. Zar to nije dovoljan razlog da svi oni koji su na tome bazirali podršku Vojislavu Koštunici razmisle o uskraćivanju te podrške? Mi smatramo da jeste. Verujte mi, kada se bude otvorila rasprava, moraće jednog dana, a jednog dana će neminovno doći do izbora, mnogi poslanici, za koje sada možda i sam Koštunica ne misli da će mu uskratiti podršku zbog izneverenih obećanja koja je njima pojedinačno dao, biće u prilici da tog dana pritisnu taster za SRS i za ono što mi tražimo. Ova vlada nije sposobna da rešava ključne državne i nacionalne probleme, nije sposobna da obezbedi sigurnost, da zadovolji potrebe onih kojima je pomoć sada najpotrebnija. Pre 20 dana delegacija SRS-a je, na čelu sa našim generalnim sekretarom, obišla dve tzv. enklave, sela Prilužje i Plemetina, na području Kosova i Metohije. Ti ljudi tamo govore sve najgore o Vladi Vojislava Koštunice zbog toga što su ostavljeni na cedilu i zbog toga što četiri meseca nemaju struju, nemaju osnovne životne namirnice i zbog toga što ne znaju kakva im je sudbina, neizvesna im je sudbina i ostanak na njihovim ognjištima. Oni, kao što su to pokazivali na prethodnim izborima, jer ste sami spomenuli Kosovo i Metohiju, u najvećoj meri veruju Srpskoj radikalnoj stranci. Od 248 biračkih mesta koja se otvaraju na okupiranom području Kosova i Metohije u 80% poverenje je dobila Srpska radikalna stranka i naš predsednički kandidat. I, za mene je zaista, ne samo za mene nego za sve srpske patriote, istinski predstavnik Srbije, odnosno njen predsednik, gospodin Tomislav Nikolić.
Reč ima narodni poslanik Veselinović. Nadam se da saobraćajna policija radi svoj posao, tako da će svi koji jure Vladu to uraditi u skladu sa zakonskim propisima, da to neće izazvati haos danas kada je utakmica.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo ovde čuli od ove grupacije poslanika koji čine većinu mnogo kontradiktornosti, a pre svega o samoj Socijalističkoj partiji Srbije. Jedan od njih je govorio ovde kako su bili protiv izjednačavanja partizana i četnika, a eto, danas podržavaju jedan zakonski projekat, koji nema nikakvog efekta, dela ostatka četnika ili, kako možemo da ih nazovemo, kvazičetnika Vuka Draškovića. Znači, vi ipak to podržavate. Gospodine Obradoviću, mi znamo da su oni prvi bili grdni i ne daj bože da se više povrati onaj DOS i ono zlo koje je bilo 2000. godine, ne daj bože srpskom narodu. Nemojte da ispadne da vi budete crnji, jer podržavate grupaciju poslanika G17 plus, koji imaju najveće mafijaške afere. Vi ih podržavate. A da ne kažem otvoreno, kada govorimo o Kosovu i Metohiji, kada smo poslednji put čuli reč ovde od vas, gospodo, Rezolucija 1244. Jedino govorite o konačnom statusu Kosova, manje od nezavisnosti i slično. Znate da smo mi srpski radikali bili protiv potpisivanja Kumanovskog sporazuma. Podržali ste ih; normalno, zna se ko ih je podržao, Socijalistička partija Srbije i SPO. Ali, i taj sporazum kakav je takav je, treba se držati tog sporazuma i Rezolucije 1244. Ko od vas spominje povraćaj naše vojske i policije na Kosovo? Niko od vaših koalicionih partnera. Znači, jednostavno sami sebe demantujete i stvarate kontradiktornost u vašoj partiji.
Po Poslovniku se javio gospodin Obradović.
Kada smo kod partizana i četnika, podržavali smo i SRS, iako znamo da im je četnički pokret ideološka osnova. To nije bio problem 1998. i 2000. godine zato što su neki drugi državni ciljevi imali prioritet, i to je slab argument za ovu priču. Suština je da mi mislimo da je dobro da Srbija dobije institucije, da one funkcionišu, da se donose zakoni i da počne da postoji makar najbliži znak jednakosti između zakona, prava i pravde, jer toga nije bilo za tri godine vladavine DOS-a i Demokratske stranke. To se ne može prenebregnuti i to su činjenice koje stoje. Nemojte da eksploatišemo tu temu Kosova i Metohije svi, na način kako kome partijski odgovara. Setite se, mi do prošle godine nismo imali dopisnika ili bilo koju informaciju vezanu za Kosovo i Metohiju. Nismo smeli da upotrebimo izraz ″etničko čišćenje″. Govorim mi, misleći na državu Srbiju i na tadašnju vladu kao nekoga ko predstavlja tu Srbiju u međunarodnim organizacijama. Sada se promenila situacija, možda to svi ne vide, i to je stvar svakog pojedinca i njegovog ugla gledanja na stvari, ali je činjenica da se stvari menjaju, ne tempom kako bi većina nas želela, ali idu. Dokle će tako ići, to ćemo svi zajednički odlučiti. Ova vlada ima svoj vek postojanja – formalno, četiri godine, a suštinski i manje. Možda će ona završiti svoj mandat kada budemo imali tačku – predlog SRS-a da se otvori rasprava o Vladi. To je nešto što je deo političkog života Srbije i od toga ne treba bežati. Hoću još jedanput da skrenem pažnju svima, pa i predstavnicima SRS-a da je njihovo pravo da govore šta hoće i da imaju političke inicijative koje hoće, ali da ne budu veći katolici od pape i da ne budu u svakoj stvari oni koji pretenduju da znaju sve. To tako nije i ne može biti. Da nam se ne desi da posle tri godine naknadno saznamo par stvari, kao npr. da su demokrate 23. septembra 2003. godine bili u izbornom štabu SRS-a, a Srpska radikalna stranka prva objavi da je Milošević izgubio izbore preko 50%; da se ne desi da nam držite pridike o tome kako volite Miloševića, a mi smo izdajnici, a nećete da napustite Skupštinu i da zajednički pođemo da sprečimo njegovo hapšenje. (Predsednik: Vreme) Srbija je mala zemlja i ovde se pre ili kasnije sve sazna. Nemojte da nama socijalistima delite lekcije o stvarima koje veze nemaju. Mi smo ovu vladu podržali pre godinu i nešto dana, sa ciljevima koji imaju državni karakter i smatramo da to ima rezultata. Naravno da ima i onoga što Vlada loše radi, ali i to je deo rasprave koju ćemo voditi kad dođe na dnevni red.
Prihvatiću ocene da su posete izbornim štabovima deo turističke atrakcije i da u tom smislu govorimo o temi. Vi ste se javili po Poslovniku? Izvolite.
Nemam pravo na repliku, jer imamo ovlašćenog predstavnika, a to nisam ja, ali imam pravo da se javim po Poslovniku, jer je ovde zaista povređen član 100, povređena sam ja lično. Dakle, poslanik sam G17 plus i ne pripadam nijednoj mafijaškoj organizaciji. Želim veoma jasno da kažem da nećemo dalje tolerisati da se onako usput, u svakoj diskusiji, pominje G17 plus u negativnom kontekstu i bez ikakvih argumenata. Dakle, ja sam psiholog po profesiji, jako sam uredno završila svoje školovanje, radim u struci 20 godina, uživam izvestan ugled u svojoj profesiji i u svom gradu, imam porodicu, majka sam dvoje dece i apsolutno ne pripadam nikakvoj mafijaškoj organizaciji. Želim to vrlo jasno da kažem građanima Srbije. Dakle, ne pripadam nikakvoj mafijaškoj organizaciji; 31 poslanik G17 plus koji ovde sedi ne pripada nikakvoj mafijaškoj organizaciji, poseduje biografije koje su slične mojoj i želim veoma jasno da to kažem. Sa potpuno istim argumentima, odnosno bez ikakvih argumenata i dokaza mogu da uputim i kontraoptužbu, ali naravno, nisam do te mere bezobrazna da bih koristila optužbe bez ikakvih dokaza. Dakle, molim vas da ubuduće vodimo računa o tome šta govorimo. U protivnom, možemo svi govoriti takvim jezikom, ali mislim da to nije ono što građani Srbije od nas žele da čuju.
Gospodin Nikolić, replika na izlaganje gospodina Obradovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, poneko bi trebalo i svojim znanjem da opravda diplomu. Psiholog bi trebalo da proceni Labusa na vreme, Dinkića na vreme, da mu napravi psihološki profil, da zna šta od njega može da očekuje, da prepozna lopurdu, da prepozna mafijaša, da prepozna čestitog i poštenog čoveka. Kako ja u vašoj poslaničkoj grupi vidim sve koji su čestiti i pošteni? Da li sam vama nekada rekao da ste mafijaš, da ste korumpirana gospođa? Nisam. Procenio sam da niste. Evo, i ovaj vaš Albunović pozadi; nije čovek mafijaš, ali izlazi da brani mafijaše. Dobro je što me ova gospoda iz SPS-a podsećaju na ideologiju, program, ponašanje, na Srpsku radikalnu stranku, na ono što je ona u suštini. Mi smo ponosni na taj 23. septembar. Jeste, u našem štabu je bio pokojni Zoran Đinđić, dolazio je Čedomir Jovanović i dolazio je Boris Tadić, da pitaju, u ime DOS-a, u ime vas iz DSS-a [[Dobacivanje iz sale.]] (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja. Omogućite gospodinu Nikoliću da se obrati. Ako zatreba objašnjenje, reći ću. Gospodine Nikoliću, nemojte da grešite dušu. Sve ostale stranke sam na vreme obavestio o rezultatima izbora, samo je DS bila neobaveštena.) Evo, ja ću da vam kažem kako sam ja zaključio da su u vaše ime došli. Došli su da nas pitaju da li je Koštunica pobedio. To je u vaše ime. Koštunica je bio vaš predsednik. Ponosan sam na to što su naši podaci sprečili SPS da pokrade izbore. Vi ste hteli da pokradete rezultate izbora. Te noći ste rekli da je Milošević pobedio u prvom krugu, bezočno, a onda, pred zoru, da se ide u drugi krug, a da vodi Milošević, a naši podaci govore da vodi Koštunica sa 14-15% razlike. Da li bi to neko pošten oćutao? Sad i dalje imate istu ideologiju, i dalje optužujete radikale što vam nisu dali da kradete. Sad postavljam drugo pitanje – šta će vama da vas podržavaju ovi što su hteli da kradu? [[Dobacivanje iz sale: Nisu ti.]] Kako nisu, kada me gospodin Obradović ovde opominje što smo sprečili krađu? Ne opravdavam divljanje 5. oktobra, ali pogledajte se u ogledalo, vi socijalisti, koliko ste zaslužni za to divljanje. Šta je izazvalo to divljanje? To što ste hteli da im ukradete izbore drugi put posle 1996. godine. Pokrijte se ušima [[Dobacivanje iz sale: Koliko ste plaćeni?]] Plaćeni smo koliko nam je trebalo para. Polaziš od sebe, reci mi koliko bi ti tražio i reći ću ti da li sam tražio više. Jeste, plaćeni smo. Znate gde je Vojislav Šešelj, znate ko ga je oterao u Hag. Svi smo mi dobro plaćeni. (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja. Vreme.) Koštunici recite da ga Ustavni sud nikada nije proglasio za predsednika i da ste upalili Skupštinu da biste sakrili da on nije prešao 50% u prvom krugu. Ali, baš me briga. Kradite vi, i jedni i drugi, samo nemojte da nas opominjete zašto nismo hteli da krademo. Budite ponosni kad god izađem ovde i kažem – svaka vam čast, niste hteli da kradete. Nemojte da se radujete ako izađem i kažem – hteli ste da kradete. (Predsednik: Vreme.) Dakle, gospodine Obradoviću, hteli ste da pokradete izbore. Srbija je upala u mrak zato što ste vi hteli da pokradete izbore.
Na ovo izlaganje po Poslovniku, replika gospodina Obradovića. Izvolite.
Moram reći iskreno da me ova priča veseli, jer ovo je priča za malu decu. Mnogo je lakše reći "hteli ste da kradete", nego šta Demokratska stranka radi u našem izbornom štabu. "Hteli ste da kradete", pa ste vi, veliki borci za pravdu i zakonitost, sprečili krađu, kao i 1996. godine – mi krali, a vi prihvatili da budete sa nama u vladi. Kad se želi objasniti političko delovanje, onda se smišljaju nemoguće stvari. I ova teza, to sam čuo od demokrata i noćas od radikala, da smo mi krivi za 5. oktobar, Bože! Svega ima i ova skupštinska govornica svašta trpi. Sada, posle pet godina, reći da smo mi krivi za 5. oktobar, to je stvarno toliko, neću upotrebiti ružne reči, nekorektno, a naravno da je netačno, da ne vredi demantovati. (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja, predsednik Skupštine sigurno nije šenlučio, nego je radio svoj posao. Izvolite, gospodine Obradoviću, i izvinite.) Posle pet godina pričati... Ali dobro, nije to jedina stvar u kojoj naše skupštinske kolege sarađuju sa demokratama, samo što ne vole o tome da se zna, a kamoli da se priča. Ne vole, ne vole. Kako objasniti javnosti Srbije da 2003. godine, u vreme najveće vlasti DOS-a, radikali dobiju medije na tacni. Slučajno, verovatno. Sve to u ime demokratije i napretka. Sve je ovo vrlo smisleno, samo što vi pretendujete da budete vrhovni arbitar u celoj priči i zbivanjima u Srbiji, da vi budete kapa koja će poklopiti sve i da vaša reč bude poslednja. Ne može, ne može, odlučiće građani Srbije i ova skupština. U tome je taj glavni problem. Mediji, koliko god da rade, nisu svemoćni. Kao što smo posle tri godine saznali ovo za 23. septembar 2000. godine, mnoge stvari će isplivati, pa ćemo saznati naknadno koji su bili povodi za pojedino delovanje i slično. U svakom slučaju, mi iz SPS-a smatramo da je dobro što je došlo do promena 2004. godine. To je dobro za Srbiju. Ne kažem da je dobro za svaku stranku i za svakog političara, ali, šta ćete, to je ono što je deo našeg života, i političkog i svakodnevice. Moramo naše lične i partijske interese ostaviti iza interesa Srbije. Hvala.
Po Poslovniku, gospodin Albijanić, pa gospodin Nikolić. Obojica će doći na red, nemojte, molim vas, nikakvu zloupotrebu, tačnim redosledom javljanja. Izvolite.
Ne bih da se mešam u ove rasprave između radikala i SPS-a, jedino moram da kažem da su preostale poslaničke grupe zapravo 5. oktobra bile na strani koja je za to da se promeni tadašnji režim i da dođe demokratija u Srbiju. Ono što je gospodin Nikolić pokušao ovde da kaže, kobajagi ne zna kako se ja prezivam – gospodine Nikoliću, nisam Albunović, nego Albijanić i vi to dobro znate. Neću nasedati na takve vaše prizemne kobajagi doskočice. Ono što je važno, a potkralo vam se u vašoj diskusiji, jeste da ja sam pošten, a vi ste protiv nekih lopova. Ovde sam ja najglasniji protiv lopova, ako vam to nije jasno. Protiv koga sam najglasniji javnost dobro zna. Prema tome, nema nikakve potrebe da se na takav način odnosite prema meni. Kada ste već tako nešto rekli, reći ću vam – nisam bio član nijedne političke stranke, učlanio sam se u nevladinu organizaciju G17 plus, a zatim u političku stranku G17 plus. Kada sam to radio po svojoj meri čestitosti i poštenja posmatrao sam političku lepezu i uočio da lideri kao što su Labus i Dinkić pripadaju meri za koju i ja smatram da je dobra, a to znači raditi odgovorno, čestito i pošteno u državi. To je suština. Suština je – s kim si takav si. I ja sam pošten, i lideri su odgovorni i časni i pošteni ljudi. Još nešto, pošto se već danas u medijima pojavljuju nekakve drugačije kvalifikacije, jasno je sada da je naručena tzv. afera i ostale stvari. Jasno je, iz razloga što pokušavaju da posvađaju Labusa i Dinkića izmišljajući kojekakve afere. Ovde vam odgovorno tvrdim, G17 plus ima tri lidera: Labusa, Dinkića i Markovića, i, možda vama to smeta, pokazaćemo mi jačinu i odlučnost u budućnosti. Dakle, jasno je da od trenutka dobijanja pozitivne ocene Studije izvodljivosti, gde su i Ministarstvo finansija i Ministarstvo poljoprivrede dobili najbolje ocene, vlada jedna nervoza i prekompozicija političkih snaga kako na neki način urušiti tu stabilnost. Kada posle ove sednice na dnevni red dođe poverenje Vladi pokazaće se da Vlada ima stabilnost i da evropski put nema alternativu. Toga i vi morate da budete svesni.
Hvala. Izvolite, gospodine Nikoliću. Obaveštavam: javila se i gospođa Branka Bošnjak, nećemo stići. Kao što sam obećao, tačnim redosledom. Izvolite.
Prvo da odgovorim gospodinu Obradoviću. Nismo mi ušli u Vladu sa vama 1996. godine kada ste krali lokalne izbore, mi smo u Vladu sa vama ušli posle izbora 1997. godine. Godine 1996. ste vi ovde imali Gonzalesa, koji vam je poništio rezultate krađe; ovde ste sami sebe posipali pepelom i izglasavali leks specijalis kojim ste priznali da rezultati izbora nisu validni. Okolnosti su se izmenile posle toga. Ono što vam je Evropa delimično oprostila 1996. godine, nije mogla da vam oprosti 2000. godine. Ono što vam je dozvoljavala da radite SRS-u, nije vam dozvolila da radite DOS-u. U sukobu SPS – radikali Evropa je bila na strani SPS-a. U sukobu DOS – SPS Evropa je bila na strani DOS-a. Pazite, još jednu stvar: Evropa je uvek bila na strani lošijeg, i to priznajem. Znači, gradacija: najbolji radikali, sledeći je bio SPS, a najgori je bio DOS. Zato smo mi napisali – DOS je najgori. E, sad, gospodine Albunoviću ...
Sada vas ja upozoravam. Ovo je očito uvredljivo i namerno, jer ste se malopre izvinili gospodinu Albijaniću iz klupe, i ja vas nisam opomenuo zbog uznemiravanja govornika, a sada ste ga oslovili mimo njegovog prezimena. Ovo stvarno smatram uvredljivim i opominjem vas, gospodine Nikoliću. Nastavite i završite.
Ali, ja sam u stanju da njegovo prezime pamtim samo minut.
Molim vas, gospodine Nikoliću, ponašajte se u skladu sa Poslovnikom i nemojte nam iznositi svoje probleme sa pamćenjem.... (Istovremeno govori i narodni poslanik Tomislav Nikolić: Evo i gospođa Bošnjak zna za ...)... Budite ljubazni, oslovljavajte poslanike po imenu. Ako loše pamtite zapišite pre nego što se javite i koristite se vremenom koje vam stoji na raspolaganju. Izvinite što sam morao da vas prekinem, izvolite.
Nemojte da mi se izvinjavate, jer vas je gospodin Albunović uvrstio u grupu od tri ...
Drugi put vas upozoravam.
Gospodin Albunović – je l′ to?
Zahvaljujem i izričem vam opomenu. Završite sada izlaganje u roku od pet minuta.
Hoćete li 3.000 dinara odmah? (Stavlja novac na sto predsedavajućeg.)
Nemojte se razbacivati novcem, molim vas, ljudi teško zarađuju novac u Srbiji, a ja ništa ne uzimam "na ruke", iz vrlo jednostavnog razloga – zato što mi ne treba tuđi novac. Hvala.
Da li mogu 2.100, nemam više?
U redu je, skupiće se; ima se, može se.
Da li to znači da ćete da mi uzmete sa platnog spiska ili iz džepa, meni je to svejedno.
Molim vas, gospodine Nikoliću, ovo je Skupština. Nemojte kao gospodin Vučić, da njegov novac završi u Fondu za Kosovo. To je dobro, ali nemojte na ovaj način, ovde vodimo diskusiju među poslanicima. Vi ste doajen u tome. Budite ljubazni, poštujte pravila.
Ja vama, gospodine Markoviću, ne odobravam da moj novac dajete u Fond za Kosovo. Ono što ste oteli od moje dece nemojte da dajete drugoj deci, to je proklet novac. Taj novac dajte da se kupe stolice u Skupštini Srbije, to ću moći da vam oprostim. Ako budem imao novaca da dam za Fond za Kosovo i Metohiju daću sam, nemojte vi da mi uzimate taj novac. Ali, pošto vas je prethodni gospodin – za koga sam i dalje ubeđen da je Albunović, vi kažete da se zove drugačije, neka bude kako je rekao, tako neka se zove – svrstao u grupu sa ljudima koje smatram najvećim kriminalcima trenutno u Srbiji, a niste se tome usprotivili, gospodine Markoviću, znači da ste sa tim saglasni. I, kad počne afera "Erikson", kad počnu druge afere i kad počnemo da odvijamo klupko oko Mlađana Dinkića i njegovih afera, gospodine Markoviću, nemojte da mi se distancirate od njih, kao što imate običaj, nego se isprsite i recite – ja ove ljude podržavam kakvi su da su. E, to je običaj sekte, da se članovi podržavaju kakvi su da su. Preporučio bih vam, vama časnim ljudima u G17 plus, da ne podržavate one kakvi su da su, nego samo one koji vrede, i da ne stajete iza onih kakvi su da su. Vama nisu dovoljni dokazi koje vam švedska vlada prezentuje. Vi kažete – nameštena afera. Ko je namestio? Švedski tužilac namestio aferu? Jesam li ja pisao ″Eriksonu″ i tražio stipendiju za dete da bih ga uveo na ovo tržište ili je to radio Miroljub Labus? Jesam ja zatvarao srpske banke i srpska osiguravajuća društva? Jesam ja dao Hamoviću i Lazareviću 50.000.000 dolara da se služe tim parama, neprekidno iz Moskve kupuju struju, bez državnih garancija, da bi zaradili novac? Jesam li ja to radio? Kako se zove taj što je to radio? Mlađan Dinkić? Ko nam to uvodi ovde strano osiguravajuće društvo? Plaćaćete premiju za kola 1.000 evra. Pravite se ludi, kao da ne znate. Ili će to moći kod alijanse da bude jeftinije, koliko vi hoćete? Ko zatvara naše finansijsko tržište za nas... (Predsednik: Vreme.) ...otvara ga za strance. To samo može da uradi težak lopov, samo velika lopurda može to da uradi, da on zna još na početku 2000. godine s kog ostrva da mu se uplaćuje novac. To je za vas čestit i pošten čovek? Pa, to deca koja su tada završavala fakultete nisu znala. (Predsednik: Vreme.) Što ne nauči decu kako da rade to, nego profesor sebi obezbeđuje. Vreme je na izmaku. Niste u pravu, gospodine Obradoviću. Od nas zavisi sve što će u Srbiji da se dešava. Jer, neprirodno mi je da kažete da od vas zavisi. Vi imate 22 poslanika, a mi 82. Od vas zavisi, od nas ne zavisi. Ovo je bila volja naroda, ovo je želja naroda da ovoliko radikala sedi ovde. I nije želja naroda da vi pomažete ovu vladu. To je želja vas pojedinaca. (Predsednik: Šest minuta, završite.) Hvala.
Hvala vam, gospodine Nikoliću, a ja ću naravno uvek stajati iza svojih ljudi, kao što po funkciji stojim iza svakog od poslanika u ovoj skupštini, jer je to moja obaveza i poštovaću je kao instituciju. U okviru toga, sutra u 10,00 sati nastavak sednice. Hvala. Molim? Sutra će prva imati reč, po Poslovniku, gospođa Bošnjak, pošto nije mogla sada da se obrati. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Vladimir Milankov, Anita Beretić, Vojkan Tomić, Miroslav Janković, Velimir Stanojević, Miroslav Živković, Željko Ivanji; tokom prepodnevnog dela zasedanja Dejan Rajčić i Boris Karaičić popodne. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O TURIZMU (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da se na kraju jučerašnjeg dela sednice, a u toku pretresa o amandmanu na član 49. Predloga zakona, koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, za reč, po Poslovniku, javila narodni poslanik Branka Bošnjak. Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe G17 plus po ovoj tački.