Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 144 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da prisustvuje narodni poslanik Goran Knežević, a zakasniće Živodarka Dacin. Obaveštavam vas da su za razmatranje prve tačke dnevnog reda ovlašćeni: ispred DS Aleksandar Vlahović; ispred SPO - NS Sanja Čeković; ispred SPS Jovan Todorović. Povreda Poslovnika, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Narodne skupštine je povredio Poslovnik Narodne skupštine, članove 81. i 100, pa bih prvo hteo da citiram stav 1. člana 81. "Sednice Narodne skupštine na kojima se vodi rasprava o predlozima zakona, plana razvoja, prostornog plana, budžeta... održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10,00 do 18,00 časova." Član 100. stav 1: "Narodni poslanici (a to šire tumačim, kao i svi učesnici na sednici) dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Sada je 11,05 časova, gospodine predsedniče. Narodna skupština, najviše zakonodavno telo, kasni sat vremena zato što je gospodin ministar bio učesnik na nekoj radio-emisiji u Beogradu. Još se nije desilo u istoriji Narodne skupštine, u višestranačkom sistemu Narodne skupštine, da 126, 250, 84 narodna poslanika čeka ministra da dođe sa neke emisije koju on ima na nekoj radio-stanici. Ako je jedna emisija na radio-stanici važnija od Narodne skupštine, hajde da se mi raziđemo odavde, hajde neka dođu ti sa radio-stanica ovde i neka slušaju šta imaju ministri i Vlada da im govore, neka odlučuju o tome što govore ministri i Vlada, neka im izglasaju budžet, neka im omoguće da vode Srbiju kako god žele vlasnici radija i televizija, a da Narodna skupština više ne postoji, da narod više ne bira narodne poslanike. Neprihvatljivo je. Da nije toliko loš budžet i da ga ne treba napasti i upozoriti građane Srbije šta se dešava ako bude izglasan, mi bismo napustili ovu sednicu; 82 poslanika SRS ne dozvoljava da ih ministar maltretira tako što će da ga čekaju da on ide na radio-stanicu. Našao bih opravdanje da zaista ima neki porodični problem zbog koga ne može da se pojavi u 10,00 sati, ali da on svoje političke manifestacije sprovodi ignorišući radno vreme Narodne skupštine, to je samo znak ko je sve u ovoj vladi, ko su sve ministri i kako ministri shvataju svoje obaveze prema narodu. Za vas, gospodine predsedniče, i za vas, gospodine ministre, ovo je narod u ovoj sali. Zamislite da nas je devet miliona u ovoj sali, samo što Srbija nema toliku salu, pa je morala da izabere 250 svojih predstavnika. Inače, tih 250 predstavljaju sve one milione koji imaju pravo glasa. Ovo ne sme više nikada da se dogodi i ovo ne sme da prođe nekažnjeno. Kao kaznu prihvatam i prekor koji bi predsednik Narodne skupštine uputio ministru, a i samoprekor koji bi uputio sebi ovde, javno, pred svima nama da kaže - izvinite, ministar koji pripada mojoj političkoj stranci, uvredio je narodne poslanike, zato što ih je ignorisao.
Naravno da sam obavezan da dam objašnjenje. Srećom, ne zbog toga što nemamo takvu salu, već zbog toga što je takav zakon i Ustav Skupštinu čini 250 poslanika. Isto tako, u okviru člana koji ste reklamirali - 81, gde se kaže da Skupština radi od 10,00 do 18,00 časova, a sada se upravo nalazimo u vremenu koje je između 10,00 i 18,00. Skupština počinje, pošto ovo nije jedini član, dobro znate, onog časa kada postoji kvorum. Kontrola toga da li postoji kvorum vidi se zahvaljujući elektronskom sistemu za glasanje. Kao što znate, vi kao predsednik poslaničke grupe SRS ste zajedno sa mnom ušli, ja na ova vrata, a vi na ova, a ministar je već sedeo ovde. Uslov je ispunjen onoga časa kada se pojavilo 84 poslanika. Dakle, ministar je bio pre početka rada Skupštine. Zahvaljujem mu na tome. Ne mogu da vodim računa šta u međuvremenu, dok Narodna skupština ne zaseda, neko radi. To bi bilo nekorektno. Nadam se da ste zadovoljni objašnjenjem. Niste? Izvolite.
Gospodine predsedniče, ponovo ste povredi član 100. stav 1. Uopšte nisam glup čovek i nemojte tako da mi se obraćate. Vaše obrazloženje bi možda kod nekog deteta, koje je roditelj poveo za ruku i odveo u prvi razred osnovne škole, prošlo. Pitam vas, gospodine predsedniče Narodne skupštine, da li vam se ministar javio u 10,00 sati, da li je on ušao u zgradu Skupštine u 10,00 sati, pa ste vi čekali kvorum? Pitam vas da li je učestvovao u jednoj radio-emisiji i zbog toga nije došao u salu? Šta bi vredelo da ste vi ovde imali kvorum, a niste ga ni imali, kada se zna da nema ministra, šta bi to vredelo kada ministar mora da podnese uvodno izlaganje. Nemojte da se igrate sa nama, gospodine Markoviću. Počinjete da radite ono što su radili predsednici pre vas, samo što vi, možda i zbog svoje fizičke konstitucije, imate malo blaži ton. Ono što radite je nedemokratski i ne poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Sednica nije počela zato što gospodin ministar nije bio u zgradi Narodne skupštine, bio je učesnik u emisiji "Kažiprst" Radija B-92. Ako je to vaš radio, recite, nekako ću i da nađem opravdanje. Ministar je znao u koliko sati počinje sednica Narodne skupštine i nije smeo da zakazuje tu emisiju na radio-stanici u vreme kada počinje sednica Narodne skupštine. Ako sednica počinje u 10,00 sati, nemojte da mi kažete da je 11,00 sati termin u kome sednica počinje. Zaista vas molim, ako vam nisam za ovih 14 godina bavljena politikom dokazao da ne možete baš tako da me prevedete žednog preko vode, molim vas da se time ne igrate. Stvorićete jako loše odnose u ovoj skupštini. Razumem, kada zvezda pada, da se svi plaše. Vaša politička zvezda i politička zvezda vaše stranke je pala na izborima i moralno bi bilo da je ministar rekao - podnosim ostavku zato što nas nema kod građana Srbije, a ne - podneću ostavku ako padne budžet, a pre toga se dogovorio sa šprajcevima, sa ovima što podržavaju se dogovorio, kako će da mu opstane budžet.
Pošto niste zadovoljni odgovorom, Skupština će se izjasniti o tome da li je bilo povrede Poslovnika. Molim sve narodne poslanike da nema potrebe da izražavaju divljenje za moju konstituciju. Kod ovog pojedinačnog slučaja, gospodine Nikoliću, pitali ste me da li sam se čuo sa gospodinom ministrom. Naravno, obavestio sam gospodina ministra da, zbog sastanka delegacije Skupštine sa predsednikom Slovačkog parlamenta i zbog toga što nema kvoruma, sasvim sigurno sednica neće početi pre 10,30. Hvala što ste mi omogućili da o tome obavestim javnost. Skupština će se izjasniti. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2004. GODINU(načela) Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. U okviru ove tačke razmatramo predloge odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama finansijskih planova organizacija obaveznog socijalnog osiguranja za 2004. godinu: a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih, b) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika, v) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti, g) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, d) Nacionalne službe za zapošljavanje. Sve je podnela Vlada Republike Srbije. Po Poslovniku, Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da vreme za raspravu o ovoj tački dnevnog reda ...
Oprostite, gospodine Vlahoviću, izvinite što vas prekidam, znam da je po Poslovniku, ali ako je taj predlog, već smo to prošli juče. Stvarno mi je žao.
S obzirom da još uvek nismo krenuli sa načelnom raspravom, predlažem upravo zbog ozbiljnosti teme. Mislim da je ovo najvažniji dokument koji u ovoj godini i do sada Vlada Republike Srbije podnosi, jer ovo će biti, između ostalog, ukoliko se usvoji, temelj za donošenje novog budžeta za 2005. godinu, gde takođe očekujem veoma ozbiljnu raspravu svih narodnih poslanika, i zbog toga bih predložio, s obzirom da još uvek nismo počeli raspravu, da vreme za raspravu bude udvostručeno.
Molim narodne poslanike da se malo koncentrišemo i da slušamo šta se dešava. Stavićemo vam na raspolaganje stenografske beleške, ako vi lično niste bili prisutni, jer načelni pretres je već otvoren, gospodine Vlahoviću. Pokušao sam da vam objasnim, ali niste čuli. Radimo isključivo po Poslovniku. Po otvaranju načelnog pretresa, naravno, poslaničke grupe su pre toga dostavile sve spiskove za raspravu i otvorili smo načelni pretres. Budite ljubazni i konsultujte stenografske beleške. Po članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvoren je načelni pretres pre diskusije gospodina Vlahovića. A sada povreda Poslovnika, Tomislav Nikolić.
Pošto ste vi već prihvatili anglosaksonsko zakonodavstvo, presedana je već bilo u ovoj skupštini. Dešavalo se, gospodine predsedniče, da u jedanaest sati noću produžite do dvanaest noću, da u dvanaest noću produžite do dva noću, da u dva produžite dok se ne završi. Dakle, slovo na papiru je jedno, a volja Skupštine je drugo. Molim vas da omogućite Skupštini da iskaže svoju volju koliko dugo želi da traje ova rasprava i to se jednostavno stavi na glasanje. Narodni poslanik Vlahović je tražio da se o tome glasa. Ako je većina za to da rasprava bude po Poslovniku, biće po Poslovniku, a ako je većina za to da rasprava bude duža, biće duža, u skladu sa predlogom, ukoliko on bude izglasan. Zamolio bih vas da ne dobacujete. To što smo u opoziciji trenutno uopšte nas ne svrstava u iste redove. Dakle, gospodine predsedniče, poštujte demokratiju. Narodni poslanici traže da se izjasne o nečemu i vi im to izjašnjavanje omogućite, a onda ćete imati pred sobom odluku. Zašto se bojite toga koliko će dugo da traje rasprava i nemojte da kažete da je predaja diskusija od strane predstavnika poslaničkih grupa otvaranje rasprave. Otvaranje rasprave je kada ovde izađe ministar i počne da govori o svom predlogu zakona o budžetu. Sve dotle su proceduralne radnje u Narodnoj skupštini. Jedna od procedura je određivanje vremena za raspravu. Znači, tražim da glasamo o predlogu poslanika Vlahovića. Ukoliko donesete drugačiju odluku, vi sa te stolice, tražim da odmah glasamo o tome da li ste povredili Poslovnik.
Moja dužnost je da vodim po Poslovniku i po zakonu, a ne po izuzecima. Verujem na reč da je 1998, 1999, ili kada je bilo to, ali od kada sam ovde nije bilo tih izuzetaka. Stvarno ne znam. Dakle, nisam bio u situaciji da se u jedanaest sati produžava radno vreme na dvanaest ili da se pravi takav izuzetak. Nisam bio u situaciji. Dakle, isto tako ću se strogo držati, kao i do sada, a nadam se na zadovoljstvo svih poslanika, Poslovnika i zakona. Načelni pretres je otpočeo, a Narodna skupština se, upravo po onome što je sama Narodna skupština izglasala, izjašnjava o povredi Poslovnika u danu za glasanje.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću ovo uvodno pravo da vam obrazložim predlog rebalansa budžeta za 2004. godinu. Kao što znate, u martu mesecu ove godina, kada je formirana nova vlada, budžet je imao privremeno finansiranje. Bilo je onda neophodno doneti budžet u veoma kratkom roku. Mi smo napravili budžet za 2004. godinu u roku od dve nedelje, jer je tada bilo potrebno očuvati stabilnost države, jer je privremeno finansiranje države isticalo krajem marta ove godine. Kao što znate, deficit budžeta prošle godine iznosio je 43 milijarde dinara. Polazeći od tog nivoa deficita, naša namera je bila da ga zadržimo na nominalno sličnom nivou od 45 milijardi. Imali smo dve nedelje da taj budžet isplaniramo, međutim, pokazalo se vremenom da je taj deficit iznad mogućnosti naše privrede. Danas predlažemo rebalans budžeta naniže i nije se nikada dogodilo da Ministarstvo finansija ide sa smanjivanjem javne potrošnje kada traži rebalans budžeta. Mi, međutim, imamo odgovornost prema našem društvu. Tražimo da se javna potrošnja smanji ovim budžetom za 12,6 milijardi dinara. To je smanjenje javne potrošnje za oko 1% ovogodišnjeg društvenog bruto proizvoda. Kao što znate, uobičajeni su rebalansi gde se javna potrošnja povećava. Ovaj rebalans, međutim, ne uvodi nikakva nova opterećenja. Naprotiv, on se radi da bi se učvrstila makroekonomska stabilnost i da se ne bi opterećivala privreda. Ako smanjujemo troškove, možda da se neko zapitao zašto uopšte rebalans, mogli smo uštedeti i ne izvršiti budžet. Međutim, ima nekih izdataka koji su se iznenada pojavili tokom ove godine, kao što je potreba otplate prve tranše prema Londonskom klubu poverilaca. Kao što znate, mi smo osnovni budžet izglasali u martu mesecu, a u julu mesecu Vlada Republike Srbije uspešno je završila pregovore sa Londonskim klubom poverilaca, pa je našoj zemlji odobren otpis od 62% originalnog duga, odnosno 1,7 milijardi dolara je tada otpisano. Ova skupština je većinom glasova u julu mesecu ratifikovala ovaj sporazum, međutim obaveza u tom sporazumu, koja je ratifikovana, nalaže da se do kraja oktobra ove godine plati prva tranša Londonskom klubu poverilaca, kako bi u novembru i decembru započela zamena starog duga za nove evro obveznice. Naravno da je jako važno da ratifikovani sporazum sada dovedemo do implementacije, do sprovođenja u praksi i zato je potrebno da se dodatno izdvoje sredstva za ovu namenu. Takođe, detaljno ću obrazložiti, ima i drugih stavki koje se povećavaju u ovom budžetu, ali generalno daleko se više smanjuju rashodi u odnosu na povećanje nekih drugih tako da imamo smanjenje javne potrošnje. Mi smo se potrudili da vam ovom prilikom damo što detaljnije obrazloženje svake stavke u budžetu i, kao što vidite, u odnosu na budžet koji je prethodnih godina dostavljan ovoj skupštini, mi smo želeli da imate potpuni uvid u svaku stavku, koliko je bila planirana i za koliko je smanjena. Dakle, rebalansom budžeta ukupni prihodi se utvrđuju na 329,3 milijarde dinara, dok su rashodi utvrđeni na 362 milijarde dinara. Kao što možete primetiti, prihodi su ostali nepromenjeni. Dakle, 329,3 milijarde dinara je originalan plan koji smo mi već usvojili Zakonom o budžetu za ovu godinu i ti prihodi će se ostvariti onakvom dinamikom kakva je planirana, s tim što u strukturi prihoda, ako ste primetili, znatno se bolje ostvaruju neporeski prihodi, ali ukupni prihodi će biti ostvareni u iznosu od 329,3 milijarde dinara. Na ovaj način deficit se svodi sa prethodno planiranih 45,3 milijarde dinara na 32,7 milijardi dinara. Ako odbijemo ovu otplatu Londonskom klubu poverilaca, onda je to neki iznos od oko 30 milijardi dinara. Želeo bih da kažem da, prema međunarodnim klasifikacijama, otplata glavnice dugova ne ulazi u obračun deficita, tako da bismo mogli reći da je stvarni deficit ovog budžeta za ovu godinu oko 30 milijardi dinara, što čini 2,3% ovogodišnjeg društvenog bruto proizvoda. Zašto je to važno? Zato što je prošle godine deficit bio daleko veći, 43 milijarde dinara, i to je tada činilo 4% društvenog bruto proizvoda. Želeo bih ovom prilikom da vam dam upoređenja sa nekim drugim zemljama u tranziciji. Svi znate da je kriterijum za ulazak u Evropsku monetarnu uniju budžetski deficit ispod 3% društvenog bruto proizvoda. Mi ćemo ove godine uspeti da ostvarimo taj kriterijum, a moram da kažem da mnoge zemlje u tranziciji i dalje nisu u stanju da taj kriterijum ostvare. Primera radi, Češka će ove godine imati budžetski deficit od 12% društvenog bruto proizvoda, u Mađarskoj će biti preko 6%, u Poljskoj 5%, u Slovačkoj 3,3%, jedino Bugarska ima balansirani budžet. Što se tiče ovog smanjivanja deficita za jednu trećinu, to je isključivo rezultat smanjivanja javne potrošnje, ne eventualnog novog rasta prihoda. Neće biti nikakvih dodatnih poreza niti nameta, naprotiv, intencija je da se oni u budućnosti dalje smanjuju. Ovo je isključivo rezultat smanjivanja javne potrošnje. Moram da kažem da je ovako projektovani budžet realan, jer, ako pogledate ostvarenje u prvih 9 meseci ove godine, Srbija je u budžetu imala deficit od 19,2 milijarde dinara. Dakle, do 32,7 postoji značajan prostor za poslednji kvartal. Prihodi su u prvih 9 meseci bili 235,6 milijardi, a rashod je 254,8. Moram da napomenem da je u trećem kvartalu rashod, odnosno da je u poslednjem kvartalu budžetski deficit iznosio svega dve milijarde dinara, što je rekordno nizak budžetski deficit. Naravno, ovaj deficit ove godine finansiran je isključivo iz realnih izvora. Takođe, želim da napomenem, za razliku od prošle godine, Ministarstvo finansija nije uzelo ni jedan dinar iz primarne emisije Narodne banke Srbije, niti jedan dinar kredita od poslovnih banaka, što je bio slučaj u prethodnoj godini. Dakle, najvećim delom finansirali smo budžet iz sopstvenih prihoda, iz poreskih prihoda koji su, zbog daleko efikasnijeg rada poreske uprave, porasli 21,2% u 9 meseci ove godine u odnosu na isti period prošle godine. Želim da kažem da je ovaj budžetski deficit u trećem kvartalu ove godine samo dve milijarde, čak devet puta niži nego deficit koji je prethodne godine ostvaren u četvrtom kvartalu, kada je došlo do nagle ekspanzije javne potrošnje, zbog čega posledice u ekonomiji i dan-danas osećamo. Ekspanzija javne potrošnje u poslednjem kvartalu prošle godine, kada je deficit zabeležio iznos čak od 18 milijardi dinara, dovela je do naglog pogoršanja u spoljnotrgovinskom deficitu, pre svega u prvom kvartalu ove godine zbog prekomernog rasta plata u javnom sektoru u poslednjem kvartalu. Ove godine se to prevelo dobrim delom na uvoz stranih roba, što je dovelo do povećanja spoljnotrgovinskog deficita. Na povećanje spoljnotrgovinskog deficita u ovoj godini uticalo je i snižavanje carinskih stopa u avgustu mesecu prošle godine, nakon usvajanja Akcionog plana harmonizacije dva tržišta, Srbije i Crne Gore. Na spoljnotrgovinski deficit, koji je ove godine veći nego prošle godine, utiču i društveni faktori, a to je nedovoljno velika i kvalitetna ponuda domaćih dobara za izvoz. Imamo dobrih dobara, ali nemamo dovoljno takvih dobara za izvoz. Iako je izvoz ove godine, izražen u evrima, rastao realno 10%, mislim da je jasno da mi moramo daleko taj iznos da povećamo. Zašto su potrebne strukturne promene? Strukturne promene zahtevaju vreme. Što se tiče poreskih prihoda, već sam napomenuo, oni su ove godine veći za oko 21% u odnosu na prethodnu godinu. Najveći rast ostvaren je kod naplate akciza, pre svega akciza na duvan. Tu je ostvaren rast od 30% u odnosu na isti period prošle godine i crno tržište cigareta je sada svedeno na minimum, svega 5 do 7% tržišta u ovom trenutku predstavlja nelegalan promet cigareta. Sve ostalo jeste u legalnim tokovima, što je drastična razlika u odnosu na period devedesetih godina. Takođe, povećan je i porez na promet. Naplata poreza na promet je povećana za 22%. Jednim delom to je rezultat uvođenja fiskalnih kasa, preko 80.000 fiskalnih kasa je ove godine uvedeno, a do kraja godine će biti preko 100.000. Povećana je naplata poreza na imovinu za 20% u odnosu na isti period prošle godine i to su stavke u poreskim prihodima koje su imale najveći rast. Cilj budžeta za 2004. godinu je bio i ostaje nepromenjen. Dakle, cilj koji sam obrazlagao u martu mesecu ove godine, jedan od važnih ciljeva jeste indirektni poticaj na privredni rast, drugi cilj jeste održavanje makroekonomske stabilnosti i treći cilj je redovna isplata plata u svim javnim službama, penzija, naknada za nezaposlene i svih socijalnih davanja. Što se tiče prvog cilja, mogu da kažem da je ove godine došlo do blagog oporavka privrede. Ako se sećate, kada smo projektovali ovogodišnji budžet, pošli smo od pretpostavke da će društveni bruto proizvod rasti i ove godine po stopi od 4,3%. Međutim, on će biti duplo veći nego što je bilo projektovano i završićemo ovu godinu sa rastom društvenog bruto proizvoda između 7% i 9%. To je najveća stopa privrednog rasta koja je ostvarena u Srbiji u poslednjih 26 godina. Mada, uvek ću otvoreno reći, startna osnova je jako niska, imajući u vidu da je prošle godine industrijska proizvodnja opala za oko 3%, a poljoprivredna za oko 6%. Ove godine imamo rast industrijske proizvodnje, koji će iznositi između 6% i 7%. U prvih 8 meseci iznosi 7%, pri čemu u prerađivačkoj industriji 10%. Imaćemo rast poljoprivredne proizvodnje od najmanje 12,5%. Naravno, imali smo i rodnu godinu, i to je dobrim delom rezultat prirodnih okolnosti. Što se tiče drugih sektora, ove godine ćemo u saobraćaju, građevinarstvu i trgovini ostvariti dvocifrene stope rasta, što će učiniti da ovogodišnji društveni bruto proizvod poraste za ovaj jako visoki iznos između 7% i 9%. Što se tiče makroekonomske stabilnosti, kao što znate, imali smo blagi proboj na sektoru cena, jer je inflacija bila projektovana na 8,5%. Međutim, u prvih 9 meseci ona iznosi 9,2%. Želim da kažem da oko 3% od ove inflacije jeste direktan uticaj povećanje cena nafte na svetskom tržištu, tako da su to faktori na koje nijedna vlada na svetu, koja nema naftne izvore, mi ih nemamo u nekoj meri, ne može uticati. Ukoliko bismo odbili ta tri posto, inflacija bi u tih devet meseci bila oko 6%, a što jeste u okviru one koju smo projektovali na početku ove godine. Sredinom 2004. godine, a videvši ova kretanja na polju cena, bili smo prinuđeni i da reagujemo merama restriktivne monetarne politike i uvođenjem tvrdog budžetskog ograničenja u sistemu javnih finansija. Što se tiče mera monetarne politike, one su dovele do rasta deviznih rezervi u avgustu i septembru za oko 350 miliona dolara i do potpunog uspostavljanja makroekonomske stabilnosti u domaćim cenama. Što se tiče budžetskog ograničenja, ono je već rezultiralo rekordno niskim deficitom u trećem kvartalu od svega dve milijarde dinara. Sada je potpuno jasno da ovim rebalansom svodimo javnu potrošnju u realne okvire i da na taj način utičemo i na učvršćivanje makroekonomske stabilnosti, ali i na ublažavanje spoljnotrgovinskog deficita. Problem spoljnotrgovinskog deficita se ne može rešavati fiskalnim merama, a ne može ni monetarnim. Potrebne su strukturne mere koje nisu sprovođene u dovoljnoj meri u prethodnim godinama. Ove godine je započeto. Međutim, kratak je proces za strukturne mere, potrebno je vreme. Što se tiče izvora finansiranja deficita, privatizacioni prihodi će ove godine učestvovati u finansiranju deficita sa 5,5 milijardi dinara, iz donacija i kredita je predviđeno pokrivanje deficita u iznosu od 8,9 milijardi i neto domaće finansiranje 18,3 milijarde dinara. Želeo bih da kažem nešto o sva tri izvora finansiranja deficita. Kao što znate, u planu budžeta privatizacioni prihodi su bili planirani na čak 16 milijardi dinara. Međutim, ostvaren je ujedno i najveći pobačaj. Ostvareno je 1.700.000.000 dinara privatizacionih prihoda. Međutim, najveći deo tih prihoda ostvaren je u poslednja dva meseca. Samo u septembru mesecu 780 miliona, u avgustu 260 miliona. Dakle, milijardu dinara u prethodna dva meseca, a što znači da je proces privatizacije, a otkako je gospodin Bubalo preuzeo koordinaciju ovog sektora, oživeo, i mi ćemo imati do kraja ove godine oko 140 aukcijskih privatizacija i 15 raspisanih tendera. Što se tiče privatizacije, ona nema toliki značaj za budžet koliko ima značaja za ubrzanje restrukturiranja privrede i promene strukture o kojoj sam govorio, kako bi se na srednji rok smanjio spoljnotrgovinski deficit i povećao izvoz. Što se tiče donacija i kredita, ove godine nijedan dolar donacija nije ušao u budžet. Što se tiče kredita, 2,5 milijarde dinara smo do sada povukli kredita i to je kredit Svetske banke. Očekujemo još dve tranše kredita Svetske banke: jednu ovog meseca, a poslednju u decembru. Uz makrofinansijsku pomoć Evropske unije ukupno smo planirali da donacije i krediti učestvuju u finansiranju deficita sa 8,9 milijardi dinara. Neto domaće finansiranje čine tri izvora. Prvo, to su privatizacioni prihodi iz prethodne godine, koji su iznosili preko 10 milijardi dinara. Zatim, emitovanje hartija od vrednosti trezora Ministarstva finansija, dakle, zaduživanja na tržištu kapitala. Treći potencijalni izvor, koji ove godine još nije korišćen, to su krediti banaka. Planirano je da 18,3 milijarde pokrića deficita ide iz neto domaćeg finansiranja. Što se tiče kredita Svetske banke koji je realizovan u julu mesecu ove godine, do sada nismo taj kredit, do septembra meseca, potrošili, pa smo ga ostavili za pokrivanje deficita u narednom kvartalu. Želim još jednu stvar da kažem vezano za privatizaciju. Kao što znate, trenutno su raspisana tri tendera za privatizaciju u bankarskom sektoru. Jedan tender će se okončati do kraja ove godine i tu očekujemo daleko veći prihod od ovoga koji je naznačen u budžetu. Namera nam je da jedan deo sredstava uštedimo i prenesemo za pokrivanje deficita u 2005. godini, imajući u vidu da se od 1. januara ukida porez na promet i zamenjuje se porezom na dodatu vrednost, po stopi koja je 2% niža. Prva naplata poreza na dodatu vrednost će dospeti tek 10. februara. Da bi redovno finansirali budžet u prvih mesec i po dana naredne godine, mi ćemo ostaviti jednu rezervu sa strane, kako bi mogli da, kao i do sada, redovno izmirujemo sve naše obaveze. Što se tiče privrednog rasta, nekoliko faktora je uticalo na ostvarivanje ovog privrednog rasta. Prvi faktor jeste poboljšanje poslovne klime, koje je započelo i u prethodnom periodu.Ove godine donet je čitav niz zakona. Znate i sami da je ova skupština izglasala preko 30 zakona, od kojih dobar deo poboljšava poslovnu klimu. Osim poboljšanja poslovne klime, privatizacija iz prethodne godine je uticala na veći privredni rast ove godine, ali i inostrane direktne investicije, jer one ne znače samo priliv novca u zemlju, već dovođenje i otvaranje novih tržišta koje ti investitori sa sobom donose. Što se tiče mera poreske politike koje su ove godine doprinele poboljšanju poslovne klime, a koje je ova skupština izglasala, pomenuo bih samo neke. Ukinuli smo porez na fond zarada 1. jula, koji je iznosi 3,5% na bruto zaradu. Takođe, na naš predlog, Skupština je ukinula porez na finansijske transakcije. Taj porez prestaje da važi od 1. januara 2005. godine. Ukinute su takse na upotrebu mobilnih telefona, a od 1. januara 2005. godine neće se plaćati taksa ni kod kupovine kartica za pripejd korisnike. Ukinut je porez za upotrebu čamaca, lovačkog oružja, ukinute su akcize na lož ulje, motorna ulja i maziva, na mlazno gorivo i avionski benzin, na petrolej za osvetljenje, metil-alkohol, na domaća osvežavajuća bezalkoholna pića i, najvažnije, smanjen je porez na dobit na 10%, a što je najniža stopa poreza na dobit u Evropi. Već sada imamo dosta investitora koji će, upravo zbog smanjivanja poreza na dobit, deo svoje proizvodnje iz istočnoevropskih zemalja, koje su ušle 1. maja u Evropsku uniju, preseliti u Srbiju. Što se tiče fiskalnog prilagođavanja, odnosno smanjivanja javne potrošnje, imamo neke stavke koje su rebalansom ovog budžeta povećane, ali je znatno veće smanjenje kod drugih stavki. Najpre ću da govorimo o ovim stavkama za čije se povećanje zalažemo. Dakle, imamo povećanje jedne grupe rashoda za 12,1 milijardu dinara, a dok se, s druge strane, druga grupa rashoda smanjuje za 24,7 milijardi dinara. Neto smanjenje iznosi 12,6 milijardi dinara, kao što sam prethodno već rekao. Što se tiče rashoda koji se rebalansom povećavaju, na prvom mestu su transferi organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja. Ti transferi se povećavaju za 8,4 milijarde dinara. Tu se radi o povećanim transferima za penzije, kako za PIO zaposlenih, tako i za zemljoradničke penzije, kao i za naknade za nezaposlene. Rebalansom budžeta predviđeno je povećanje transfera PIO fondu zaposlenih za 3,1 milijardu dinara, za zemljoradničke penzije predviđeno je 3,3 milijarde dinara više i za naknade za nezaposlene dve milijarde dinara više u odnosu na originalni budžet. Ukupni transferi organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja ove godine dostići će iznos od 88 milijardi dinara,a što čini jednu četvrtinu ovogodišnjeg budžeta. Prevedeno u odnosu na bruto društveni proizvod to je čak 6,7% društvenog bruto proizvoda i tu, ujedno, vidimo gde je potrebno raditi u narednim godinama. Mi imamo, dakle, deficit celokupnog budžeta od 2,3% društvenog bruto proizvoda, a samo pokrivanje deficita penzionih fondova i Nacionalne službe za zapošljavanje čini 6,7%. To je dva i po puta više. Dakle, reforma penzionog sistema je nešto na čemu ćemo raditi, odnosno na tome bilo koja Vlada mora raditi u narednim godinama. Mi smo već pripremili Zakon o dobrovoljnom penzionom osiguranju, koji će biti drugi stub u reformi penzionog sistema, i on će vrlo brzo biti pred vama na razmatranju. Zašto imamo potrebu za dodatne transfere Penzionom fondu zaposlenih? Ove godine mi ćemo dostaviti Penzionom fondu zaposlenih 71 milijardu dinara. Dakle, ukupan transfer Penzionom fondu iznosi 71 milijardu dinara, i ako to uporedimo sa subvencijama u privredi, koje su ove godine 6,5 milijardi dinara, videćemo da je to deset puta više, odnosno da se deset puta više izdvaja za transfer i pokrivanje deficita Penzionog fonda. Ove godine Penzioni fond je planirao da će na ime transfera od privatizacije dobiti pet milijardi dinara. Međutim, ostvareno je svega milijardu i po. Tu razliku mi nadoknađujemo kroz ovaj pojačani transfer, kroz rebalans budžeta. Što se tiče zemljoradničkih penzija tu je stvar potpuno jednostavna. Imamo malu naplatu doprinosa kod zemljoradnika. U Fondu za zemljoradničke penzije je planirano da se 4,1 milijarda naplati u vidu doprinosa, a naplaćeno je svega 700 miliona dinara. Tu razliku država sada mora da nadoknadi kroz povećani transfer budžeta ka Penzionom fondu zemljoradnika. Kada se radi o Nacionalnoj službi za zapošljavanje takođe su u prvih deset meseci ostvareni manji doprinosi od planiranih i onda je potrebno da se to nadoknadi dodatnim transferom od dve milijarde dinara. Ta se situacija popravila od prvog septembra stupanjem na snagu novog zakona o doprinosima, kada je ta stopa tj. naknada za nezaposlene povećana sa 1,1% na 1,5%, i moram da kažem da je to jedna od dve najniže stope doprinosa za nezaposlenost u Evropi. Dakle, objektivno je doprinos za nezaposlene nizak u odnosu na sve druge zemlje. To ukupno čini 8,8 milijardi. Druga velika stavka je prva otplata duga Londonskom klubu poverilaca. Za to smo ovim budžetom planirali 2,4 milijarde više nego što je planirano za otplatu ukupnog spoljnjeg duga naše zemlje. Gospodo poslanici, želim da vam predočim stanje javnog duga Republike Srbije, kako biste imali potpunu sliku o tome u kakvom stanju se nalazi zaduženost naše zemlje, jer je to predmet mnogih špekulacija u javnosti. Javni dug Republike Srbije 31. decembra 2003. godine je iznosio 13,8 milijardi američkih dolara. Na dan 31. avgusta 2004. godine, dakle pre mesec dana, javni dug je smanjen na 11,8 milijardi dolara, i ukupno sada čini 56% od društvenog bruto proizvoda. Pre četiri godine javni dug Republike Srbije iznosio je 150% društvenog bruto proizvoda, a sada smo uspeli da ga svedemo na ispod 60%, što je takođe jedan od kriterijuma za ulazak u Evropsku monetarnu uniju, takozvani mastrihtski kriterijumi. To je rezultat, pre svega, otpisa koji smo dobili od Londonskog kluba poverilaca u iznosu od 1.700.000.000 dolara, kao i ovogodišnje isplate stare devizne štednje, kojim smo smanjili domaći javni dug. Od ukupnog javnog duga Republike Srbije, koji iznosi 11,8 milijardi dolara u ovom trenutku, unutrašnji dug je 4,9 milijardi dolara, a spoljnji dug je 6,9 milijardi dolara. Dakle, unutrašnji dug čini 40% ukupnog javnog duga, dok spoljnji čini 60% ukupnog javnog duga. Kada govorimo o javnom dugu, govorimo o onom dugu za koji garantuje država, bilo direktno, bilo kroz garancije javnim preduzećima, to je ono što direktno pada na teret države i faktički poreskih obveznika. Očito je da je javni dug 2,5 puta manji ove godine nego u decembru 2000. godine, a što se tiče ovog rebalansa - vi znate da je oko ovog rebalansa postignut i sporazum, između ostalog, i sa MMF-om, a od završetka trogodišnjeg aranžmana sa ovom međunarodnom finansijskom institucijom zavisi i dodatni otpis od 15% prema Pariskom klubu poverilaca. Što se tiče Pariskog kluba, pre otpisa dug prema Pariskom klubu iznosio je 4,5 milijardi dolara, a danas, nakon otpisa od 51%, on iznosi 2,6 milijardi dolara, a sredinom sledeće godine, čemu se nadam, kada završimo trogodišnji aranžman uspešno, biće otpisan dodatni iznos sredstava, tako da će se taj dug svesti na svega 1,9 milijardi američkih dolara. Dakle, nas čeka još oko 700 miliona dolara otpisa od Pariskog kluba poverilaca sredinom sledeće godine. Na taj način javni dug će se svesti na nekih pedesetak procenata. To jeste realno održiv javni dug, ukoliko svake godine beležimo rast društvenog proizvoda između četiri i pet posto. Ove godine, kao što vidite, imaćemo između 7% i 9%. Međutim, bitno je za ovu zemlju da uredno servisira spoljnji i unutrašnji dug zbog kredibiliteta i na domaćem planu. Vi znate da je ove godine 440.000 štediša isplaćeno na ime otplate stare devizne štednje. Negde oko 290 miliona dolara je već do 30. septembra država isplatila onima kojima se duguje po osnovu stare devizne štednje, tako da javni dug nije mala stavka. Domaći javni dug čini 40% ukupnog javnog duga Republike Srbije. Zbog toga je potrebno, između ostalog, usvojiti rebalans, kako bi se uredno ova obaveza prema Londonskom klubu, koja je povoljna za nas, izmirila. Što se tiče stare devizne štednje, to je treća stavka koju povećavamo rebalansom ovog budžeta. Mi smo predložili da se razdeo za isplatu stare devizne štednje za ovu godinu poveća za 600 miliona dinara, tako da će ukupan iznos za otplatu stare devizne štednje i ovogodišnje obaveze po osnovu zajma za privredni preporod iznositi ukupno 18 milijardi dinara. Već sam rekao da je 250 miliona dolara isplaćeno, 450.000 štediša je dobilo svoj novac, po 530 eura ove godine, a, kao što znate, posle 15 godina, ova vlada je krenula da servisira i Zajam za privredni preporod Srbije od 1. septembra. Četvrta stavka, koja treba po našem predlogu da se poveća u ovogodišnjem budžetu, ali za jedan zaista minimalan iznos u odnosu na ostale cifre, jesu plate, i to pre svega plate koje su namenjene prosveti i kulturi, na osnovu sporazuma koji je postignut sa sindikatima obrazovanja o povećanju plata u novembru mesecu za 2,5%, kao i sa sindikatima kulture. Međutim, ovaj iznos povećanja u budžetu je svega 370 miliona dinara i u odnosu na ostale stavke predstavlja mali iznos. Takođe predlažemo povećanje transfera za AP Vojvodinu za 420 miliona dinara, kao i dopunska sredstva opštinama za 375 miliona dinara. Ova dopunska sredstva opštinama obezbeđuju završetak ovogodišnjih planova razvoja opština i na jugu Srbije, uz programe UN, dakle UNDP-a i međunarodne organizacije CHF. Dakle, u tih 375 miliona dinara uvršćeni su transferi svim onim opštinama koje nemaju ove godine ostvarenje u skladu sa planom budžeta plus dodatna sredstva za pomoć opštinama na jugu Srbije za završetak realizacije ovog programa. Ovo su rashodi koje bi trebalo, po mišljenju Vlade, povećati. Međutim, s druge strane, mi predlažemo daleko veće smanjenje druge grupe rashoda, i to za 24,6 milijardi dinara. Sada ću vam nešto reći o rashodima koje smo planirali da se smanje. Najpre, najveći iznos transfera državnoj zajednici Srbija i Crna Gora – šest milijardi dinara. Od toga transferi, za vojsku 5.650.000.000 dinara. Pa, iako se radi o velikoj cifri, želim da dam i detaljno objašnjenje. Ovo neće ugroziti normalan rad vojske, iz prostog razloga što je od ukupno planiranog vojnog budžeta, koji je iznosio 46,8 milijardi dinara, za ovu godinu do 24. septembra izvršeno samo 29,3 milijarde dinara, tako da je ostao jedan veliki prostor za izvršenje u trećem kvartalu. Rebalansom se budžet vojske sa 46,8 svodi na 41,2 milijarde, ali je izvršenje do sada oko 30 milijardi. Dakle, vojska ima još 11 milijardi za poslednji kvartal i već je omogućena isplata povećanih plata u vojsci od 1. oktobra. Za 8,5% su povećane plate, jer oni nisu imali povećanje kao neke druge grupe ove godine. To je septembarska plata, koja je već isplaćena početkom oktobra. Takođe će vojska imati u poslednjem kvartalu veći prostor za izvršavanje materijalnih rashoda u odnosu na treći kvartal, kada su zaista uvedene rigorozne mere štednje, koje su rezultirale smanjivanjem deficita, u celom kvartalu ima samo dve milijarde. Ovo predstavlja smanjenje u ukupnom budžetu sa 14,2% rashoda na 13,06%. Dakle, nešto više od 1% u ukupnim rashodima. Međutim, s obzirom da se radi o velikoj cifri koja je planirana, zato je to i apsolutno veliki iznos. Druga velika stavka koja se smanjuje su subvencije. Takođe, za 1% rashoda se smanjuju subvencije i ukupno se smanjuju u rebalansu za pet milijardi dinara, od čega subvencije javnim nefinansijskim institucijama 3,7 milijardi dinara i javnim finansijskim institucijama za milijardu i 300 miliona dinara. Faktički, sa smanjenjem subvencija javnim finansijskim institucijama izvršenje za ovu godinu tih subvencija će biti svega 200 miliona. Faktički se potpuno ukidaju te planirane subvencije, jer smo smatrali da nema potrebe za njihovom realizacijom, jer je stanje u finansijskom sektoru daleko bolje nego stanje u privredi. Što se tiče smanjenja subvencija javnim nefinansijskim institucijama, želim da kažem da su na istom nivou zadržane subvencije za železnicu i za rudnike sa podzemnom eksploatacijom. Došlo je do smanjenja subvencija u privredi i u poljoprivredi. Što se tiče smanjenja subvencija u privredi, ukupne subvencije su tu smanjenje za milijardu i 300 miliona dinara, a u poljoprivredi za milijardu i 500 miliona dinara. Što se tiče subvencija u poljoprivredi, moram da kažem da nijedan program koji je do sada započeo sa realizacijom neće biti doveden u pitanje, međutim, neki programi, sa čijom realizacijom se nije počelo, neće ove godine biti realizovani. Pre svega radi se o merama za unapređenje kvaliteta mleka. Bila je ideja Ministarstva poljoprivrede, koja je zaista dobra, da se besplatno seljacima, stočarima podele uređaji koji se zovu laktofrizevi. Devetsto miliona dinara je bilo odvojeno ove godine za tu stavku, kako bi se poboljšao kvalitet mleka. Međutim, ove godine mi nemamo novca za tu meru. Ta mera nije ni objavljena, niti je sprovedena. Druga stavka koja se umanjuje jesu mere za unapređenje produktivnosti poljoprivrednih gazdinstava. Takođe, to je program koji je dobro osmišljen, ali jednostavno ove godine neće biti realizovan. Međutim, ove godine mi smo u poljoprivredi već isplatili osam milijardi dinara subvencija, od čega je u potpunosti završena isplata premija za pšenicu, u iznosu koji je daleko veći nego što je bio planiran budžetom. Za isplatu subvencija za pšenicu ovogodišnjeg roda je utrošeno milijardu i 700 miliona dinara, plus novac koji je prethodno bio utrošen iz robnih rezervi, preko milijardu dinara, pre nego što je ova žetva počela. Takođe, hoću da kažem da će se program kreditiranja u poljoprivredi izvršiti u potpunosti. Dakle, kratkoročni krediti su već izvršeni u planiranom iznosu od milijardu i 700 miliona dinara i 28 hiljada poljoprivrednih domaćinstava je ove godine dobilo te kredite u iznosu od 25 miliona evra. Što se tiče dugoročnih kredita, oko 500 miliona dinara je do sada isplaćeno, 265 kredita je do sada odobreno, i tu je ostalo još oko milijardu dinara da se isplati do kraja ove godine, imajući u vidu da je sada uspostavljena daleko efikasnija procedura na relaciji poslovne banke, Ministarstvo poljoprivrede i Fond za razvoj, i da se zaloga ne mora uspostaviti odmah, nego devet meseci do godinu dana nakon što seljaci dobiju novac. Sada će taj proces biti daleko ubrzan. Što se tiče poljoprivrede, ponavljam, svi programi koji su započeti biće do kraja ove godine izvršeni, ali ova dva programa koja su bila planirana neće ove godine ni započeti, već ćemo ih ostaviti za neka bolja vremena. S druge strane, što se tiče subvencija u privredi, vi znate da je u međuvremenu završena prva privatizacija jednog preduzeća u restrukturiranju, koja je već godinama najavljivana, ali ipak konačno realizovana tek sada u septembru ove godine. To je Livnica u Kikindi. Oni su imali 500 miliona dinara subvencije u prethodne tri godine, tako da je to preduzeće skinuto sa subvencija. Mnoga preduzeća koja su manja i koja se privatizuju na aukcijskim privatizacijama takođe se skidaju sa subvencijama. Ono što je sigurno jeste da je za poslednja tri meseca ove godine ostalo u budžetu, i ovako smanjenom, još milijardu i po dinara za isplatu subvencija u privredi, a do sada je u prvih devet meseci realizovano oko pet milijardi. Dakle, ostalo je sasvim dovoljno novca, po našim procenama, da se izmire subvencije u privredi. Međutim, strateško opredeljenje Vlade jeste da lagano smanjuje subvencije u privredi, jer šta subvencije u privredi znače. Radi se o državnim ili društvenim preduzećima, koja neefikasno posluju, imaju gubitke i od svih poreskih obveznika Srbije traže preko Vlade novac da bi pokrili gubitke. Potpuno je jasno da neka preduzeća ne mogu brzo da saniraju te gubitke. Ti gubici su nastali godinama unazad, ali jednostavno da bi se poslovodstvo, koje u društvenim preduzećima nema motiv da ide u proces privatizacije, bez obzira na gubitke koji se beleže, motivisalo da u taj proces krene, potrebno je da se lagano te subvencije smanjuju, kako bi se novi vlasnici brinuli o preduzećima, a ne poreski obveznici Srbije. Dakle, cilj je da jednog dana nemamo nijedandinar subvencija u privredi, već da imamo potpuno konkurentan privredni sektor. Naravno, to nije moguće preko noći završiti, ali moramo da lagano idemo sa smanjivanjem ovih subvencija. Smatramo da je ovo jedna od ključnih strukturnih mera za unapređenje kvaliteta naše privrede. Ja ću vam dati i nekoliko primera za koje ova vlada nema zasluge. Želim zaista krajnje objektivno, kao ministar koji odgovara za javne finansije ove zemlje, da danas sa vama i narednih dana govorim. Evo primera "Sartida". "Sartid" je bilo preduzeće sa najvećim gubicima u Srbiji. Jedna trećina akumulacije Srbije je išla na pokrivanje gubitaka "Sartida". Bilo je potpuno besperspektivno preduzeće, jer nije moglo da pronađe izvozno tržište. Preuzimanjem od ove multinacionalne kompanije U.S. "Steel", "Sartid" je 40% povećao ove godine proizvodnju. Izvoz je eksplodirao. Doduše pogoduje i rast cene čelika na svetskom tržištu, ali definitivno rešen je i socijalni problem, ljudi rade. Mi moramo da nađemo rešenja i za druga preduzeća, kao što su RTB Bor, kao što je "Zastava". Oni će biti sada na subvencijama, njima subvencije ostaju, ali mi moramo za godinu-dve dana da pronađemo strateške partnere koji će omogućiti dugoročnu budućnost ovim preduzećima i sigurnost zaposlenima, a i povećati izvoz iz naše zemlje. Međutim, neka velika preduzeća ostaju i dalje na subvencijama i ove godine, ali želimo da veliki broj malih subvencija za mala preduzeća polako smanjujemo, kako bi se motivisala da ubrzaju postupak restrukturiranja i privatizacije. Što se tiče drugih rashoda čije smanjenje predlažemo, predložili smo i smanjenje na stavci - zgrade i građevinski objekti, oko pet milijardi dinara ukupno. Moram da kažem da je u okviru te stavke u svim ministarstvima smanjeno koliko god je bilo moguće, proporcionalno, ali ipak je tu najveće smanjenje izvršeno na razdelu Direkcije za puteve. Što se tiče Direkcije za puteve, želim da upoznam ovu skupštinu sa još jednim podatkom. Tek sredinom ove godine, ne prilikom izrade budžeta za ovu godinu, konstatovano je da je prethodno Ministarstvo saobraćaja prošle godine izvršilo zaduživanje Ministarstva, veće u odnosu na rashode koji su prikazani u budžetu Republike Srbije. Drugim rečima, radovi u 2003. godini su izvršeni, a na kontu tih radova su napisane menice u iznosu od 4,4 milijarde dinara. To nije plaćeno, to nije ušlo u rashod za prošlu godinu. Dakle, deficit koji je prošle godine iznosio 43 milijarde dinara, nije bio 43 milijarde dinara, bio je veći za najmanje tih 4,4 milijarde dinara. To je dospelo za plaćanje novoj Vladi, novom Ministarstvu za kapitalne investicije. Od tih 4,4 milijarde, tri milijarde je već plaćeno ove godine, ali iz sredstava koja su planirana u budžetu za ovu godinu. Ono što je moralo da se uradi ove godine, jeste da se podignu putarine, da se povećaju sopstveni prihodi Direkcije za puteve, kako bi se uredno, s jedne strane, izmirili dugovi prethodne vlade prema građevinarima i kako bi se dinamika izgradnje puteva ove godine održala na nivou planirane. Što se tiče toga, kao ministar finansija mislim da je puno urađeno na asfaltiranju puteva ove godine. Posle dugo vremena se radi i deo Koridora 10 na Grdeličkoj klisuri i narednih godina, kroz saradnju sa međunarodnim finansijskim organizacijama i putem koncesija, mi ćemo dodatno ubrzati radove na revitalizaciji putne mreže. Sledeća stavka koja je smanjena jeste budžetska rezerva. Ona je smanjena za 2,7 milijardi dinara u odnosu na originalno planiranu. Stavka - mašine i oprema za milijardu dinara, proporcionalno po svim ministarstvima. Sve ostale stavke su snižene ispod milijardu dinara, između 100 i 500 miliona dinara: stalni troškovi, materijalni troškovi, tekuće popravke i održavanje, specijalizovane usluge. Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da zaključim da će smanjivanje deficita budžeta za jednu trećinu pomoći održanju ovogodišnjeg privrednog rasta, omogućiće da taj privredni rast nastavimo i sledeće godine. Takođe, omogući će nam da očuvamo makroekonomsku stabilnost. Takođe, ublažiće i problem spoljnotrgovinskog deficita, čije trajno rešenje je moguće jedino kroz strukturne mere. I ovaj budžet pokazuje da ima i strukturni karakter i da su strukturne promene nešto što jeste posledica usvajanja ovog rebalansa budžeta. Međutim, ono što je osnovni zaključak, što se tiče Ministarstva finansija, jeste da manja javna potrošnja predstavlja veći okvir za privatne investicije. Sa smanjivanjem javne potrošnje, za koju su se maltene svi zalagali u prethodnim godinama, konačno se prvi put dešava u ovogodišnjem rebalansu - otvara se prostor za razmah privatnih investicija. Smanjenje javne potrošnje zapravo znači da država neće više povećavati poreze nego da će ih, naprotiv, snižavati i da ima prostora da se kroz štednju u javnim finansijama dođe do prostora za veći privredni rast. Očekujem, kao ministar finansija Republike Srbije, podršku svih stranaka za izglasavanje rebalansa budžeta, svih onih stranaka kojima je u interesu stabilnost Srbije. Ovo nije budžet Ministarstva finansija, ovo čak nije ni budžet ove vlade, ovo je narodni budžet. Ovo je budžet koji omogućava da se izvrše naše ugovorene obaveze, koje je ova skupština ratifikovala, sa Londonskim klubom poverilaca i koje omogućavaju da se redovno servisiraju penzije i naknade za nezaposlene, kao što su do sada finansirane. Na kraju bih rekao da oni koji ne glasaju, i pored ovog iscrpnog obrazloženja koje sam se potrudio da vam dam, jer vi imate pravo da znate svaki detalj vezan za javne finansije Srbije, jer ovo je najveći dom i najveće demokratsko telo Srbije, svi oni koji ne glasaju za rebalans budžeta, moraju da znaju šta time čine. Oni koji ne glasaju za ovaj rebalans, zapravo, indirektno glasaju za raskidanje ugovora sa Londonskim klubom poverilaca i lišavaju našu zemlju 1.700.000.000 dolara otpisa, a proveli smo tri godine da bi ga ispregovarali. Oni koji ne glasaju za ovaj rebalans, dovode u pitanje i trogodišnji aranžman sa MMF, jer je ovaj rebalans potpuno u skladu sa programom ekonomske politike Vlade, koja je dobila potvrdu i MMF. Sećam se, kada smo usvajali budžet za 2004. godinu, da su neki poslanici kritikovali da on neće dobiti podršku MMF. Međutim, nakon godinu dana pauze, upravo je ova vlada obnovila odnose sa MMF. Mi smo postigli dogovor u junu mesecu sa njima, što je rezultiralo isplatom dve tranše kredita od 150 miliona dolara namenjenih jačanju deviznih rezervi Narodne banke Srbije. Ukoliko se ne izglasa rebalans, zaista se dovodi u pitanje trogodišnji aranžman sa ovom najvažnijom međunarodnom finansijskom institucijom, a time i dodatni otpis od Pariskog kluba poverilaca. Konačno, ako se ne izglasa ovaj rebalans, sem što Srbija neće moći da odgovori svojim međunarodnim obavezama, dovodi se u pitanje i isplata jedne polovine penzije u decembru, jedne naknade za nezaposlene, kao i isplata zemljoradničkih penzija. Imam u vidu da ovo nije stvar oko koje bi trebalo da postoje političke razlike. Ovde se radi o izvršavanju obaveza države prema građanima Srbije. Zato vas pozivam, na kraju, da svi podržite ovaj rebalans budžeta.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, najpre želim da, u ime poslaničke grupe DS, izrazim nezadovoljstvo što se danas u Skupštini ne nalazi Vlada Republike Srbije, dakle svi ministri u Vladi, jer ovaj rebalans budžeta jednako tangira sve pozicije pojedinačnih ministara, pa bismo imali mnogo štošta da upitamo i ministra za kapitalne investicije, ministra za poljoprivredu i ministra za privredu, koga doduše nema, ali imamo koordinatora ministra za privredu. To, pretpostavljam, dovoljno govori o tome koliko Vlada poštuje Skupštinu Republike Srbije i zahvaljujem ministru Dinkiću što je on ovde prisutan, i naravno ministru vera, koji je takođe prisutan, ali čini mi se da ovaj budžet neće proći pa makar uz prisustvo ministra vera. Objasniću koji su razlozi zbog kojih smatram da će usvajanjem rebalansa budžeta naša zemlja imati još veće probleme na terenu vođenja ekonomske politike. Dakle, prvo, ministar je rekao da je ovo prvi put da Narodna skupština usvaja rebalans budžeta gde se rashodi smanjuju i čini mi se da je ovo prvi takav slučaj posmatrano u odnosu na čitavo okruženje, zemlje u tranziciji. Zašto? Zbog toga što postoji jedan jednostavniji instrument, a to je da se smanji stepen ispunjenja budžetskih obaveza, i onda mi narodni poslanici ne bismo morali da provodimo sate i dane raspravljajući o rebalansu, a Vlada bi mogla da nastavi realizaciju svoje ekonomske politike. Nije rekao dve stvari koje su u suštini razlozi za raspravu o rebalansu budžeta. Prvo, to je da su penzije, da su druga prava nerealno postavljena budžetom iz marta meseca ove godine, na šta smo na vreme ukazivali i, ako pogledate stenografske beleške sa te sednice, videćete da smo ukazali da postoji, pored budžetskog deficita, dodatni fondovski deficit od pet milijardi dinara, koji će onemogućiti isplatu penzija do kraja godine. I ako ni zbog čega drugog, zbog toga ćete morati da idete sa rebalansom budžeta. Naravno, onda naše kritike nisu dobronamerno shvaćene, a sada se ta dobronamernost pojavljuje kao ključni argument zašto poslanici Demokratske stranke treba da glasaju za ovaj budžet. Kada smo već kod ove poruke gospodina ministra da ko ne glasa za budžet, odnosno rebalans budžeta, on je protiv penzionera, MMF-a, Londonskog kluba, a i šire, prvo, nismo mi, gospodine ministre, protiv penzionera i protiv isplate penzija. Čini mi se da ste vi, dakle vaša vlada, nerealnim prikazivanjem budžetske pozicije u martu zapravo ugrozili isplatu penzija do kraja godine, i to je činjenica. Kao što nismo protiv MMF-a, naprotiv apsolutno smo za saradnju sa MMF-om, i o tome smo vam govorili u martu, kada smo govorili da je budžet takav kakav jeste, populistički a ne razvojni, i da neće moći da izdrži. U martu to su govorili eksperti MMF-a i meni zaista nije jasno zašto tada nismo raspravljali o drugačijim proporcijama budžetskih rashoda i budžetskih prihoda. Kao što nismo protiv sporazuma sa Londonskim klubom, o tome smo ovde glasali, a naša vlada je najveći deo posla obavila u periodu od 2001. do 2003. godine, da bi taj aranžman mogao uopšte da bude sklopljen u 2004. godini. Ako krenemo logikom da neglasanjem za budžet mi smo protiv MMF-a, onda ste vi prošle godine, dok ste bili opozicija, ne glasajući za predloženi budžet, bili faktički protiv MMF-a. Mi taj argument nismo nikada koristili, ali kao što znate uprkos neizglasavanju budžeta, uprkos početku rasprave o poverenju Vladi, penzioneri su prošle godine do marta redovno dobijali svoje prinadležnosti, svoje penzije, sva socijalna prava su redovno isplaćivana, zbog toga što je budžet bio realno postavljen. Rebalans budžeta je ogledalo ekonomske politike jedne vlade u prethodnom periodu. Budžet je ključni instrument za realizaciju ekonomske politike, a kada raspravljamo o rebalansu onda svodimo račune i kažemo šta je to u prethodnom periodu urađeno. To ogledalo ekonomske politike, sprovođene u prethodnih nekoliko meseci, izgleda jako loše. Pokušaću na osnovu statističkih podataka da kažem šta su rezultati ekonomske politike Vlade Republike Srbije. Mi smo najviše bili kritikovani da smo enormno uvećali trgovinski deficit, koji je u prošloj godini iznosio 4,2 milijarde dolara. Trgovinski deficit u ovoj godini će iznositi 6,1 milijardu dolara i biće veći za 50%. To ne može ni na koji način da se poveže sa radom prethodne vlade. To je rezultat ekonomske politike ove vlade. Platno-bilansni deficit je u prošloj godini iznosio 2,1 milijardu dolara, a u ovoj godini iznosiće tri milijarde dolara. Opet za 50% povećanje. To je rezultat ekonomske politike ove vlade. Strane direktne investicije u ovoj godini, u prvih osam meseci, iznose 380 miliona dolara, i uopšte neću da ih poredim sa onim što je ostvareno u prošloj godini, ali želim da vam kažem da je 70% od ovih 380 miliona dolara plaćanje iz privatizacije koja je obavljena u prošloj godini i nema nikakve veze sa radom ove vlade. Kao što ni direktna investicija grinfild, taj čuveni Pekidžing, koji treba od maja iduće godine da počne da radi, jeste investicija koja je ugovorena još u martu 2003. godine. Dakle, onda kada su se stekli uslovi presečena je vrpca. Nije presekao onaj ko je zaslužan za dolazak te investicije, ali šta da radimo, takav je život. Kao što stopa ukupnih investicija, privatnih i javnih, nije ni za jedan promil veća u ovoj godini nego što je bila u prošloj, iako se nama u martu ovde predstavljao nekakav razvojni budžet koji treba da podigne nivo privredne aktivnosti itd. Šta se desilo sa potrošnjom? Šta se desilo sa platama? Plate rastu brže nego što raste bruto društveni proizvod. To znači da plate ne prate produktivnost. Šta je posledica, odnosno šta je uzrok tome? Uzrok jeste činjenica da danas, kada god neko blokira jedan put, država se rasipnički ponaša i isplaćuje sve zahteve. To je, između ostalog, uzrok podignutih inflatornih očekivanja, koja su se naročito u junu i julu u našoj zemlji odslikala, a između ostalog zbog toga što je Vlada radila na populističkoj kampanji, zato što je budžet bio odraz, slika i ogledalo upravo te populističke kampanje. A onda kada se krenulo u izvršenje, onda je bio problem održavanje inflacije u okvirima koji su planirani, pa se onda nalazi objašnjenje i kaže se da je inflacija kod nas porasla zato što je porasla svetska cena nafte. Kakve veze ima svetska cena nafte sa inflacijom u našoj zemlji, kada kod nas niti raste cena nafte, niti raste cena energenata, jer se država prema naftnoj industriji ponaša administrativno, u svetlu onih sjajnih vremena 90-tih godina. Znači, s jedne strane vodi politiku rigidnih cena, a sa druge strane ništa ne radi na restrukturiranju NIS-a. Sutra ćemo cenu platiti svi mi. Platiće poreski obveznici, kao što smo platili cenu 2001. godine restrukturiranjem EPS-a i ponovnog podizanja na noge NIS-a. Dakle, nije inflacija i nisu inflatorna očekivanja nastala zbog toga što je došlo do pomeranja u međunarodnim i svetskim okruženjima, nego je inflatorno očekivanje nastalo zbog toga što je narušen ambijent za poslovanje, zato što je rizik podignut zbog toga što se pokušalo da se jedna populistička politika pretoči u ekonomsku politiku, i ovo su rezultati koje danas imamo. U aprilu mesecu se mnogo govorilo o tome kako nova vlada nema nameru da otpušta ljude, nego naprotiv ima nameru da ih zapošljava. Kada smo govorili o nivou sredstava koja je potrebno izdvojiti u tranzicioni fond da bi se nastavio postupak restrukturiranja, da vidimo šta se desilo sa zaposlenošću.
Da li koristite i drugih 10 minuta?
Da, želim da koristim i drugih 10 minuta. Da vidimo šta se desilo za zaposlenošću. Znate gde ona raste? Jedino u državnim ustanovama. Zaposlenost pada za 2,4% u poslednjih 8 meseci. Dakle, to je rezultat politike zapošljavanja koja je obećana u prethodnom periodu. Šta onda? Šta ostaje Vladi, ali na svu sreću ne Vladi, nego guverneru centralne banke, da zaustavi inflatorna očekivanja podizanjem stope obavezne rezerve. Šta se onda dešava? Onda nema tih kreditnih sredstava za finansiranje privrede i onda dodatno biva ugrožen dalji privredni rast i razvoj. To je rezultat ekonomske politike koja se sprovodila u poslednjih 7 meseci. Narušeni svi makroekonomski pokazatelji, od deficita, zato moramo da menjamo budžet, preko onih ključnih koji se tiču spoljnotrgovinskog deficita, platnobilansnog deficita, inflacije koja od 9,5, biće preko 12% u ovoj godini, i to pre svega zahvaljujući ovoj politici. Šta je dobro? Da ne bude da je sve loše, dobro je da raste društveni bruto proizvod i on će u ovoj godini biti 8%, možda i više, ali moram da vas razočaram, to nije zahvaljujući ekonomskim merama Vlade. Poljoprivreda raste zahvaljujući dobrom vremenu, a obim industrijske proizvodnje raste zahvaljujući onome šta smo uradili u prethodnom periodu u privatizaciji, što ste mogli da čujete maločas iz izlaganja gospodina ministra. Ali, iza dobre vesti uvek stoji loša. Iscrpli su se potencijali rasta iz privatizacije, tako da vi od novembra možete očekivati pad obima industrijske proizvodnje zahvaljujući upravo vašoj politici razvoja privatnog sektora privatizacije i to je ta politika koja stvara stabilan makroekonomski okvir. A kakva nam je stabilnost, najbolje vam govore o tome saopštenja Saveta stranih investitora, koji kažu - državo, prestani da se mešaš u privredni život, dozvoli nam da u otklonjenim barijerama poslujemo normalno u jednom stabilnom makroekonomskom okviru. Prema tome, zaustavljanjem privatizacije, otvaranjem tzv. afera, vi ste oterali investitore od ove zemlje i onda, nedostatkom privatizacionih prihoda, nastao je budžetski problem, nastala su inflatorna očekivanja i zato imamo sve ove pokazatelje ovakve kakvi jesu u prethodnom periodu. Da potrošim narednih 7 minuta na komentar pozicija koje su date u rebalansu budžeta. Prvo, budžetski prihodi. Ako napravimo detaljnu kalkulaciju makroekonomskih veličina i odbijemo sva ona poreska rasterećena koja su se desila na osnovu zakona, koje je ovde ministar objasnio i dodamo sva dodatna poreska opterećenja koja su nastala izmenama Zakona o akcizama, pre svega, jer ovde nije napomenuto da je na ključnim akciznim robama došlo do povećanja akciza, videćete da je poresko opterećenje na istom nivou. Onda se pitam - kako je moguće da su prihodi isti kao što su projektovani. Sada ću vam objasniti zašto. Zato što je korekcija prihoda urađena na pretpostavci od 9% inflacije i 4% rasta društvenog bruto proizvoda. Mi ćemo imati rast od 9%, a inflaciju od 12%. Samo sabiranjem tih veličina, morali smo da imamo veće prihode nego koliki su u budžetu prikazani, čak i u datom rebalansu. Šta se desilo? Da nije možda zatajila poreska uprava u naplati, da li možda poreska administracija ne vodi čvrstu poresku politiku; to ne znam, odgovor na pitanja očekujem tokom rasprave. Da vidimo šta se dešava sa deficitom. Dakle, priznajemo da nema prihoda od privatizacije, na vreme smo vas upozoravali, konsultujte stenografske beleške iz marta, da je plan nerealno postavljen i sada idemo na cifru od 5 milijardi, i zbog toga krešemo rashode. Koje rashode? Krešemo investicije, smanjujemo investicije, a povećavamo ličnu potrošnju. Da li je to taj razvojni budžet o kome smo govorili u martu? Naravno da nije. To je dodatno smanjenje javnih investicija, koje će dodatno uticati na smanjenu privrednu aktivnost u narednom periodu. Postavljam pitanje - ako nam toliko fale prihodi od privatizacije, zašto neke očigledne šanse u proteklom periodu nisu iskorišćene. Imali smo pre mesec dana mogućnost da akcijski fond jednostavno, bez ikakvih komplikacija, proda svojih 42% i da uzme 40 miliona evra, i da budžet dobije tri milijarde dinara i sa tih tri milijarde dinara da se ne smanjuje pozicija koja je definisana u Ministarstvu za kapitalne investicije. Ne znam kako će ministar za kapitalne investicije, žao mi je što nije ovde, objasniti što nema tih para koje su planirane u ovoj godini, kao što ne znam kako će ministar za poljoprivredu da objasni da nema subvencija u agrarnom budžetu, koje su planirane u ovoj godini. Prihod od privatizacije je izostao zbog nakaradne politike privatizacije koja je vođena u prethodnom periodu. Ako ste hteli da menjate zakon, trebalo je to da uradite u martu. Ako ste hteli da prekontrolišete sve privatizacije, što vam je zakonska obaveza, trebalo je to da uradite na osnovu zakonom definisane procedure, nema velike dževe. A ne politikantski, neprofesionalni način korišćenja jedne veoma važne oblasti za našu zemlju, što znači stvarati rizik investiranja koji će dodatno ugroziti sve ove makroekonomske pozicije o kojima sam maločas govorio. Šta se ovde u deficitu povećava, odnosno u izvorima za pokriće deficita? Povećava se neto zaduživanje, domaće zaduživanje države. Šta je posledica toga? Dodatno cenzurisanje slobodnih kreditnih sredstava koja treba da odu u privredu. Šta će biti posledica? Još manje smanjenje izvora potencijala rasta. Da li je to budžet koji DS treba da podrži? Neće podržati budžet, odnosno rebalans budžeta, koji i dalje vodi ka smanjenju privredne aktivnosti u našoj zemlji. Neće podržati rebalans u kome se ne vidi hrabra mera restrukturiranja javnih preduzeća, već u kome se vidi administriranje javnim preduzećima, neće podržati rebalans u kome se ne vidi smanjenje lične potrošnje u javnoj potrošnji, a ne smanjenje investicija koje su nam preko potrebne. Neće ga podržati iz prostog razloga što ne veruje da dalja ekonomska politika može da bude na korist naše zemlje, na korist onih ključnih koraka koje treba uraditi u ekonomskoj tranziciji, da bismo na kraju imali mesto tamo gde nam pripada, u Evropskoj uniji. O toj deklaraciji smo pre nekoliko dana raspravljali, juče smo glasali za nju. Molim vas, dajte budžet koji će nam omogućiti da se približimo EU, a ne da odemo korak dalje od EU. Hajde da pređemo, pošto neću da uzimam više vremena nego što imam, na ona populistička obećanja. Kako će sada da se objasni sindikatima, sa kojima ste tako lako koketirali, da nema para za preduzeća koja se nalaze u dubokoj finansijskoj krizi, da nema besplatnih subvencija. Ne želim da kritikujem ovu meru, ali želim da kritikujem populizam koji stoji iza budžeta u martu ove godine. Kako će da se objasni ne samo smanjenje subvencija za privredu. Znam da je vama najlakše da smanjite vojni budžet, zato što vojska ne štrajkuje. Koliko god da joj date, vojska mora da bude zadovoljna, nema štrajka. Ali nije tačno da se smanjuju najosetljivije pozicije. Smanjuje se pozicija materijalnih troškova, smanjuje se pozicija investicija, nabavke mašina i opreme. Nisam vojni ekspert, ali pretpostavljam da to direktno dovodi u vezu borbenu gotovost naše vojske. Da li je to naš cilj? Pogledajte, gospodo poslanici, pozicije, pa onda diskutujte o tome. Ako se smanjuje na materijalu, na nabavci mašina i opreme, onda se smanjuje na investicijama. Ako nema investicija, kako možete očekivati da jedna institucija kvalitetno funkcioniše. Sasvim na kraju, da ne uzimam više vremena nego što mi je dato, nećemo glasati za rebalans budžeta zbog toga što se preraspodelom rashoda oni smanjuju na teret investicija, a ne na teret lične potrošnje, zbog toga što ne vidimo ni jedan napor koji je učinjen za smanjenje troškova državne administracije. Nećemo glasati za budžet zbog toga što ne želimo da amnestiramo lošu ekonomsku politiku Vlade u prethodnom periodu, a ne glasajući za budžet, upravo ćemo omogućiti da budemo korak bliže Evropskoj uniji, boljoj saradnji sa MMF-om i ispunjenju svih obaveza prema Londonskom klubu. A, naravno, to će raditi jedna mnogo odgovornija, mnogo profesionalnija, mnogo stručnija vlada, koja će umesto populizma zapravo raditi ono što treba da radi u ovoj zemlji. Hvala vam.
Reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić, izvolite.
Samo kratko, da se ne bi zaboravilo da prokomentarišem ovo što je moj prethodnik govorio. Razlog zašto DS neće podržati budžet jeste zato što se ne smanjuje lična potrošnja u javnoj potrošnji. Postavio bih jedno pitanje bivšem ministru koji je učestvovao u radu prošle Vlade: zašto je, ukoliko je toliko hrabra bila prošla Vlada, 18 milijardi deficita napravila u četvrtom kvartalu pred izbore? Zašto je uticala na rast te lične potrošnje, čije smanjenje sada traži od nove Vlade. Sada tražite od ove vlade da zamrzne sve plate, a vi ste 18 milijardi isplatili pred izbore 2003. godine. Da li je to realna ekonomija? Kažete, ne vide se napori za restrukturiranje javnih preduzeća. Koje napore je u tri godine prethodna Vlada učinila da ta javna preduzeća restruktuira. Tek sada mi krećemo u taj proces. Govorite o spoljnotrgovinskom deficitu. Kako je moguće da ne dođe do rasta spoljnotrgovinskog deficita ukoliko, a već sam pomenuo, povećate 18 milijardi deficit u četvrtom kvartalu, i taj novac ode u lična primanja. I štaće ljudi da rade nego da kupuju robu iz inostranstva i u prvom kvartalu imate bum spoljnotrgovinskog deficita. Kako je moguće da ne dođe ove godine do rasta spoljnotrgovinskog deficita ukoliko ste u avgustu, na primer, prepolovili carine za domaće biskvite i, ne znam, za našu konditorsku industriju, pa se sada uvozi strana roba. Vi govorite opravdano da je tačno da jedan deo stranih direktnih investicija jeste indirektan efekat direktnih investicija iz prošle godine, ali morate biti konzistentni i reći da je i rast spoljnotrgovinskog deficita, i ta lična potrošnja zbog koje sada hrabro nama govorite da zamrznemo plate, rezultat grešaka koje su učinjene posebno u poslednjem kvartalu prošle godine od strane prethodne vlade, jer to je jedina istina, ništa drugo, sve ostalo je demagogija.
Gospodin Vlahović, replika. Izvolite.
Moram prvo da kažem da moje kritike maločas, upućene dominantno Vladi, najmanje su upućene ministru finansija, koji je objektivno u toj vladi najviše napora učinio da napravi kakav-takav kontinuitet. Ali, nažalost, napori su bili uzaludni. Zašto smo 18 milijardi dinara napravili deficita? Napravili smo deficit koji je pokriven iz realnih izvora. U tome je razlika između nas i vas. Imate deficit koji ne znate kako ćete da pokrijete. Mi smo imali deficit koji smo pokrili iz realnih izvora, pa što se tiče, gospodine ministre, konzistentnosti, da li se sećate štrajka zdravstvenih radnika u septembru i oktobru prošle godine, a kada smo prethodno imali privatizaciju Duvanske industrije, a kada ste ih vi i vaša stranka iz opozicije učili da treba da traže pare za veće plate, jer Vlada ima prihod od privatizacije. To ste govorili onda kada ste bili opozicija, a sada govorite neku drugu pesmu. Naravno, nismo poklekli pred štrajkovima, pred blokadama, zato što, ma koliko da to donosi nepopularne poteze i ti nepopularni potezi smanjuju političke poene stranci, odgovorna smo politička stranka koja je spremna da žrtvuje i svoj politički kredibilitet za interese države. To smo pokazali. Slažem se s vama da ste učinili napore na restrukturiranju javnih preduzeća, ali u obrnutom smeru. A vratili ste nazad ono što smo mi prethodno uradili i to se najbolje vidi kod EPS-a: taman smo imali dogovor sa sindikatima, započeli proces izdvajanja podzemnih rudnika, vi ste to vratili nazad i sada počinjemo ispočetka. Kao što znate, a vi ste bili u to vreme kao guverner NBJ uključeni u posao na restrukturiranju javnih preduzeća, imali smo gotove projekte za početak rada na restrukturiranju javnih preduzeća, ali imali smo nestabilnu političku situaciju. Ono što sam vam uvek govorio, ako u prvoj godini vlade, jedne nove vlade koja po definiciji mora da ima najveći kredibilitet, najveću političku snagu, to ne uradite, pa džaba počinjete u drugoj godini, jer tek onda nećete moći to da uradite. To vam krajnje dobronamerno kažem. Ta priča o deficitu za iduću godinu od 10 milijardi, baš me interesuje kako će to da prođe u ovom parlamentu, a ne kod nas, nego kod vaših političkih prijatelja koji vas podržavaju i koji danas čine političku koaliciju, jer sam ubeđen da je u suprotnosti sa političkim programima... (Predsedavajući: Gospodine Vlahoviću, vreme.) Samo još jednu rečenicu, izvinjavam se, kada je u pitanju konzistentnost i za vid trgovinskog deficita, kao što ste i vi meni rekli da budem konzistentan, vama kažem, budite i vi u Vladi konzistentni, pa nemojte da rast obima industrijske proizvodnje u prvom kvartalu pripisujete kao vašu zaslugu, jer to nema nikakve veze sa ovom vladom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, šef poslaničke grupe, izvolite.
Da sačekamo da se završi apluz i da se pokloni gospodin Vlahović do kraja svojim poslanicima. Kada razgovaramo o budžetu u Narodnoj skupštini, uvek možemo razgovarati o dva razloga. Političke stranke koje podržavaju Vladu Republike Srbije uvek će se truditi da predstavljaju i da odbrane predlog budžeta, predlog rebalansa budžeta, sa krajnje racionalnih osnova. Takav je bio i govor ministra finansija koji smo ovde čuli, a on je ukazao na određene stvari koje su neophodne i koje je neophodno odbraniti, i zbog čega se ovaj rebalans zapravo i donosi. Mogli smo da ne izvršimo budžet onako kako je projektovan, ali prostim neizvršenjem budžeta onako kako je projektovan mi bismo onda upravo uradili ono o čemu je gospodin ministar govorio, zakinuli bi one kojima je u ovom delu izvršenja budžet neophodan, a to su socijalni fondovi, to su penzije, a to su i naše obaveze prema staroj deviznoj štednji. Sve ostalo o čemu smo govorili vezano je za očuvanje onih kategorija, onih privrednih makroekonomskih kategorija, koje počivaju na onome kako je budžet projektovan. Šta su bili ciljevi budžeta? Govorili smo i čuli smo danas da su ciljevi budžeta bili, pre svega, uticaj na indirektan privredni rast, održavanje makroekonomske politike, stabilnosti i na kraju krajeva, na redovnu isplatu penzija i drugih socijalnih davanja. Van ovih ciljeva budžeta mi druge ciljeve nismo postavljali, a razvojni cilj budžeta bio je vezan sa prihodovnom stranom, a ne bi se ni pravio ovaj rebalans da su prihodi, kako su bili projektovani, mogli biti realizovani. Kada govorimo radi odbrane rebalansa budžeta, uvek treba govoriti o tome da je neophodno doneti rebalans budžeta kako bi se određeni ciljevi politike ove države mogli da ostvare. Čemu dovodi neusvajanje rebalansa budžeta? Upravo dovodi do političke nestabilnosti, do krize i automatski do nerealizacije osnovnih makroekonomskih ciljeva koji su ovde postavljeni. To je legitimno političko pravo opozicije u svakom parlamentu i to je pravo mesto na kome se vlada jedne države napada. Prema tome, to je veoma jasno, i s tog aspekta imamo dva načina govora, imamo politički govor i imamo govor sa racionalnog aspekta. Uvek ćemo čuti, kada branimo budžet, racionalna objašnjenja i, kada čujemo one koji napadaju budžet, čućemo sva ona objašnjenja koja su u svojoj osnovi politička. Ali, ako se vratimo na ta politička objašnjenja, dakle, mi možemo ustanoviti sledeće - nije dobro i nije zahvalno da neko ko je kriminalno vodio politiku ove države u prethodne tri godine, nije dobro za njega pre svega, da vrši bilo kakva poređenja sa ovom vladom. Jer, ako govorimo o okruženju u kome sada radimo i živimo, kao građani ove države, mi ipak živimo u okruženju tzv. relativne političke stabilnosti, a prethodni period je obeležen političkom nestabilnošću, i za tu političku nestabilnost nije bila kriva opozicija u toj državi, nego je bila kriva vlast i bila je kriva Vlada Republike Srbije, ona bivša. I ta ista Vlada Republike Srbije bila je zaslužna za ono što je ostavila ovoj vladi i za ovu vrstu ekonomske nestabilnosti i spoljnotrgovinskog deficita, koji je ostavljen ovoj vladi. Ako govorimo o korenima spoljnotrgovinskog deficita, dovoljno je setiti se samo "šećerne afere". Pa, zbog nje su nam ukinuti preferencijali. Zbog nje smo došli pod udar sankcija. Da li je to moglo uticati na spoljnotrgovinski deficit? Pa naravno da jeste. Dakle, kada govorimo na politički način i kada pravimo tu vrstu poređenja uvek možemo i tako nešto zaključiti. O čemu smo mi ovde govorili? Govorili smo o tome da je potrebno očuvati određene makroekonomske elemente, koji su se očigledno pokazali uspešnima u toku ovih godinu dana, i vrlo kratko ću navesti koji su to. To je, pre svega, smanjen javni dug za 2,5 puta. Reč je o smanjenom deficitu, koji u ovom trenutku iznosi 2,3%. Znamo da se kriterijumi Evropske unije stavljaju na 3%, prema tome mi smo ispod toga. Na apsolutno povećanje društvenog bruto proizvoda treba ukazati. A očekuje se da bude između 7 i 9%. Nadam se da će biti 9%. Na postojanost ciljeva budžeta, o kome sam malopre govorio, do porasta deviznih rezervi. I o njima treba govoriti - o porastu deviznih rezervi za oko 350 miliona u poslednjem kvartalu. Naravno, i za održivost isplata onog dela javnog duga na koji je ovde ukazivano, a pogotovo na održivost isplata stare devizne štednje, penzija i socijalnih davanja. Dakle, to je ono što je neophodno uraditi da bi se moglo, na kraju krajeva, prema memorandumu projektovati dobro budžet za narednu godinu, i ako su i napravljene neke greške, ako je napravljena neka niska kalkulacija u projektovanju rashoda, rashodne strane u odnosu na ono što smo loše iskalkulisali na prihodnoj strani, pre svega se to odnosi na privatizaciju, o tome je ministar govorio, dakle ovo nam može pomoći da na mirniji način napravimo budžet za narednu budžetsku godinu, a da ovih nekoliko meseci ove budžetske godine jednostavno završimo u okviru ovih pokazatelja. Prema tome, to je racionalni argument. Ako govorimo sa aspekta racija ovaj budžet treba usvojiti i ne postoji nijedan drugi razlog, sem politički, da se za ovaj rebalans budžeta ne glasa. Zato pozivam sve poslanike Narodne skupštine da glasaju za ovaj rebalans budžeta u ime zaštite ovih kategorija o kojima sam govorio i u ime zaštite političke stabilnosti u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala. Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, reč ima šef poslaničke grupe SRS-a, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo pripadam grupi poslanika koju je, pred kraj svog izlaganja, ministar direktno prozvao nekakvom minikosovskom kletvom u smislu - ko ne glasa za budžet biće odgovoran za mnoge probleme koji će u Srbiji pogoditi najsiromašniji sloj stanovništva, pa bih hteo da vas podsetim da vi o radikalima govorite kao o populističkoj stranci i da bi trebalo da se manete takvih izraza. Mi, nažalost, u martu, kada je usvajan budžet Republike Srbije, odnosno Zakon o budžetu, nismo bili u sali Narodne skupštine, zato što je Narodna skupština odbila, većinom svojih glasova, da otvori raspravu o terorističkim aktima na Kosovu i Metohiji, koje su albanski teroristi vršili prema Srbima, u jednoj teškoj tragediji, od koje, izgleda, više nećemo moći da se oporavimo. Tog časa je Skupštini bio važniji budžet. Nama nije bio važan. Vi ste budžet usvojili, uz protivljenje dela opozicije. Naravno, vlast nikada ne sluša opoziciju kada joj daje primedbe na zakone, a posebno kada joj daje primedbe na budžet, i tu se slažem. Ako ste zamislili svoju politiku i ako hoćete da je sprovedete, ništa vam ne znači da se prilagođavate zahtevima opozicije. Želite da politiku sprovedete do kraja, ali sada kada ste je sproveli i kada smo ušli u oktobar, i kada nas čekaju obaveze krajem oktobra, sada treba da sagledamo da li je vaša politika bila dobra ili nije. Nije bila dobra. Da je bila dobra ne biste uvrstili u dnevni red ovu tačku, ne bismo danas raspravljali o, nazovimo ga, rebalansu budžeta, mada on ne zaslužuje da se tako nazove. Zaista je došlo do disbalansa i treba balansirati budžet, ali ovo bi pre trebalo nazvati nekim drugim imenom, mada se pod opštim imenom - rebalans budžeta svrstavaju bilo kakve izmene budžeta. Ali, ako je ministar u pravu i kaže - da ovaj zakon usvajamo zato što dolazi do smanjivanja obaveza iz budžeta, to nikada ne bi bio razlog za sednicu Narodne skupštine, ako Vlada merama štednje smanjuje obaveze iz budžeta. Ne. Ova sednica je sazvana zato što se za neke korisnike predviđa veće izdvajanje iz budžeta nego što je predviđeno zakonom. To je jedini razlog. Vi znate koje su to stavke zbog kojih se danas održava ova sednica. Naravno, lepo je to sakriti pod priču o povećanju penzija, ali ne znam šta o tome misle invalidski penzioneri u Vojvodini, kojima se obratio Fond da vrate dve penzije. Ili, možda ne znate, ministre, da su invalidski penzioneri u Vojvodini u panici, jer su svi dobili obaveštenje od Republičkog fonda da treba da vrate dve penzije. I, još se pozivaju na neku 1992. godinu. E, sada, da odmah kažem šta mislimo o ovom budžetu. Ovo je budžet dužnika. Ovako dužnici usvajaju budžet. Ali, ovo je budžet dužnika koji brine o poveriocima, koji ne brine svoje interese i koji nema svoje zahteve. Da, tako je, krajem oktobra prva tranša velikog, oglašenog na sva zvona, otpisa duga. Ali, ministre, taj otpis duga je doveo odmah do otplate. Odmah ste ugovorili kada počinje otplata kamata, tranši, a po kojim kamatama - niste nam nikada rekli. Tako da smo mi, u stvari, ušli u otplatu duga a ne u otpis duga. Mi smo ušli u otplatu duga. Mi imamo novaca mnogo, nama privreda izvanredno radi i samo nam je još trebalo da vi tri godine pregovarate o tome kada ćemo ući u otplatu duga, kada ćemo ući u ispunjavanje svih svojih obaveza. Pre nekoliko meseci ovde sam govorio, a naravno dočekali ste me vi –jučerašnji evropejci – veoma negativno, o tome kako države ulaze u Evropsku uniju, i rekao sam - samo ko ne ispunjava uslove MMF-a, EU, Svetske banke, taj može da računa da će ući u Evropsku uniju. Evo, juče u intervjuu u nekim novinama, rektor Ljubljanskog univerziteta je baš te reči upotrebio, i rekao - mi u Sloveniji nismo izvršavali naloge koje su nam davali i jednog dana smo stali pred njih i rekli: a sad izvolite primite nas, mi sada stojimo bolje nego mnogi vaši članovi. Ovo je budžet onih koji izvršavaju svoje obaveze. To bih razumeo, ali gde su obaveze drugih prema nama. Zašto nikada nisu zatražili raspravu u Narodnoj skupštini Republike Srbije o tome da li neko ima obaveza prema nama u ovom belom svetu. Znam da bi bilo teško 2000. godine, i da nije pobedio DOS, i da smo mi pobedili, u razorenoj zemlji napraviti budžet i krenuti u nekakvu proizvodnju, u investicije. Ali, ubeđen sam da to ne bi bilo lako. Ne bi išlo lako zato što bismo mi isticali i svoja prava, a ne samo svoje obaveze. Ove godine, posle sedam meseci vaše vladavine, da vidimo šta hoćete, koga hoćete da oštetite, a kome hoćete da date. Vi ne postavljate uopšte pitanja onima koji su vam odobrili ovaj budžetski deficit kada je usvajan. Zašto sada insistiraju da se smanji budžetski deficit, ali da se ne smanje obaveze prema njima. Vi ste čak povećali obaveze prema otplatama glavnica kredita, donacija nema ni dinara. Ovo je Vlada koja sada kada puni budžet računa isključivo na kredite. Sada već uključujete i tzv. domaće banke, to su strane banke. Vi nemate domaću banku koja će davati kredite i kod kojih će moći da se zadužuje budžet, to su samo stranke banke, fiktivno domaće banke i vi to ministre jako dobro znate. Smanjujete izdatke za vojsku, pravdate totime da vojska do sada nije utrošila sredstva koja su joj bila predviđena. Vi ste upropastili Vojsku Jugoslavije. Počelo je to sa ministrom Borisom Tadićem, dovršava ministar Davinić i vi svi u tome učestvujete, i vi koji zviždite, i vi koji znate šta se tamo radi, i vi koji ne znate. Mi više nemamo vojsku. Naša deca u kasarnama jure zrno pasulja u tanjiru i vi to dobro znate. U vreme kada sam služio vojsku bojali smo se koji će dežurni oficir da bude toga dana, kada je izlaz u grad, jer polovinu nas ne pusti u grad, traži neko dugme da nije dobro prišiveno, a vi sada svojoj deci dajete – petak, subota, nedelja kući, obavezno kući, jer nemaju šta da jedu u kasarnama Vojske Jugoslavije. Uništili ste oružje za odbranu i postavlja se pitanje: a što to tako? Zašto ne donesete odluku da više ne postoji vojska? Uveli ste civilno služenje vojnog roka, u mestu boravka, u školi, u bolnici, nije više vojnik uopšte, kakvo civilno služenje vojnog roka. Zašto ga bar niste uveli u kasarnu, pa bez puške da služi vojni rok. Neće pušku – ne mora, ali ima šta da radi. Ko hara Ministarstvom odbrane? Nevladina organizacija, Atlantski savez, nekakvi nepoznati ljudi haraju Vojskom Jugoslavije i vi to dobro znate. To valjda G17 plus zna. Ko su ti, tamo preko puta Zvezdinog stadiona, kod kojih idu na raport naši generali? Od Borisa Tadića počeli su generali da podnose raport klincima od 22, 23, 24 godine u farmerkama. Od Gorana Vesića počelo je materijalno-finansijsko propadanje Vojske Jugoslavije, jer je on odlučivao tog dna kome se plaća račun, a kome se ne plaća. Sada je lako reći – za vojsku šest milijardi manje. Za vojsku sa kojom želite da uđete u NATO pakt, pa vi svake godine morate još po šest milijardi novih da obezbedite. To je kao sa Srbijom. Hoćemo u Evropsku uniju, a sve smo siromašniji. Ministar kaže - iznenadili su Vladu izdaci za nezaposlene. Povećani su izdaci za nezaposlene. Znate zašto? Povećan je broj nezaposlenih. Nije cifra povećavana svakom nezaposlenom, nego je broj nezaposlenih sve veći, nema investicija, nema proizvodnje, nema ničega u Srbiji. Čime punite budžet? Porezima? Evo, povećavate prihodnu stavku od poreza i od akciza. Od neporeskih prihoda se za devet milijardi smanjuje prihod. Od poreza i od akciza se povećava, ali se zato smanjuje od carina. Zar to nije vama indikativno, gospodine ministre? Imate za 900 miliona, skoro za milijardu manje prihoda za carinu nego što ste planirali, a uvoz je strašan. Da li je dobra mera ograničavanje godišta polovnog automobila? Ogorčili ste građane Srbije. Ja sam iz Kragujevca i voleo bih da proradi fabrika automobila, ali vi ste najpre nju zatvorili, a sada govorite da je ovo mera zbog proizvodnje automobila u Kragujevcu. Kome to pričate? Ili kažete, da bi proizvođači komponenti proizvodili, mora da se uvozi auto do tri godine starosti.
Izvinjavam se, da li koristite i sledećih 10 minuta?
Da. Čak se izjasnio neko iz vašeg ministarstva, a trebalo bi da ga najurite istog časa, i kaže - onaj ko nema auto dostojan čoveka, ne zaslužuje da ima auto. Znači, sada postoje ljudi koji su dostojni toga da budu ljudi i ljudi koji nisu dostojni. Oni koji nemaju para da kupe auto do tri godine star, nisu dostojni toga da budu ljudi i to im govori predstavnik Vlade Republike Srbije, Vlade koja dolazi da joj se brani budžet, da se glasa za njen budžet. Vlade koja kaže - onaj ko ne glasa za budžet, taj želi zlo našim roditeljima i deci. Onaj ko želi da glasa za ovu vladu, taj želi zlo i našim roditeljima i našoj deci, i vi to znate vrlo dobro. Šta je sa poljoprivredom? Olako ste prešli preko toga. Veoma brzo i veoma lako ste prešli preko izdataka za poljoprivredu. Tu ste našli rezerve. Gde baš na poljoprivredi nađoste rezerve? Taman nas je iz godina obradovala, taman su nešto proizveli, a vi odmah, šta kažete, kao i uvek, ko god ima skini mu da nema toliko koliko ima. Šta to znači da više nema regresa? Šta znači u veterini da nema više zaštite? Kako je ovaj budžet mogao baš tu da uđe ili da otvori baš Zakon o budžetu? Da vidimo koliko je tu otišlo: milijardu i 300 miliona. Kome ćete to da objasnite? Za zaštitu 900 miliona, za Ministarstvo poljoprivrede milijardu i 300 miliona. Kome to da objasnite? Seljacima? Da nisu postali bogati za ovih godinu dana, da nisu počeli da zarađuju na mleku, na mesu, na pšenici? Na čemu seljak danas može da zaradi, ako nema subvencije, ako nema dotacije, ako nema taj agrarni budžet? Pa, kako nađoste dve milijarde rezervi baš tu? Ne znam ko bi normalan mogao da glasa za ovaj vaš budžet? Vi čak imate i za otkup pšenice, samo da i to nađem. I tu ste predvideli manju stavku. Bogami, manji iznos za 780 miliona za otkup pšenice. Dobro, ministre, hajde da vidimo da li mi govorimo srpskim jezikom obojica. U članu 16. stav 3. iznos "dve milijarde" zamenjuje se iznosom od "milijardu i 220". Šta je tu sad veće? Ono što je bilo ili ono što će biti? Objasnićete mi to kasnije. Privatizacioni prihodi, zaista je ova vlada napravila strašan zastoj u privatizaciji. Pravdala ga je i u javnosti pričom o krađama pod privatizacijom. Tačno je, od 1.300, 1.400 privatizacija, pretpostavljam da je u više od hiljadu povređen zakon ili nije poštovan ugovor, ali zbog toga se privatizacija ne zaustavlja, zbog toga može da bude poništen ugovor, zbog toga može da bude najuren prevarant koji je na taj način došao do fabrike, ali ne sme da bude zaustavljena privatizacija. Niste doneli zakon o zaustavljanju privatizacije. Niste prihvatili da u dnevni red, negde u martu, aprilu, po hitnom postupku uđe predlog SRS-a o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji. Ne, vi ste jednostavno rekli - tu ne radi više ništa. Računate na ogromne prihode, više od deset milijardi u budžetu za ovu godinu, na prihode od privatizacije i sada tih prihoda nema. Privatizacija mora da bude završena, ali morate da ispitate i sve dosadašnje privatizacije. Nekada sam koristio reč revizija, pa ste to koristili protiv radikala i rekli - neće doći strani investitori, vi vršite reviziju zakonodavstva. Ne, hajde da kažemo pregledi, da se izvrši inspekcijski pregled svih do sada obavljenih privatizacija. I privatizacija u kojoj je učestvovao ministar Bubalo, i tih subvencija koje su išle za fabriku koju je on posle toga prodao. Da vidimo sve, da otklonimo svaku sumnju, da znamo, ako je fabrika vredela jedan evro, ako je otišla za evro, ako sada proizvodi, a ako ne proizvodi, nešto nije u redu. Svaku privatizaciju morate da pregledate. Nemojte da čekate da mi dođemo. Mi ćemo to da uradimo, to mora da se uradi, jer nije to strani investitor, onaj ko je došao, pa sklopio ugovor mimo zakona. Nije strani investitor onaj ko je sklopio ugovor po zakonu, a posle ga ne izvršava. To je prevarant, a da li je iz Amerike ili sa Sejšela, ili iz Srbije, meni je sasvim svejedno. Na samom kraju, nekoliko puta ste, ministre, koristili reč "klima", pa kažete: doneli smo tridesetak zakona koji su stvorili povoljnu klimu za ovo, za ono. Nisu ovo klimatski zakoni i nije ova skupština meteorološka skupština. Kakva klima, gospodine ministre? Kakva je klima u Srbiji, da li vi uopšte znate, među privrednicima, među poreskim obveznicima, trgovcima, nezaposlenima, seljacima na pijaci? Da li uopšte znate kakva je klima stvorena u Srbiji, ako već govorimo o klimi,vladavinom od 2000. godine naovamo? Priznajem vam da ste došli na vlast 2000. godine brojem glasova. Imali ste otvoreno polje, imali ste povoljnosti koje SRS nikada neće da ima. Vas ne dira niko, šta god da uradite. Mi smo juče dobili od gospođe Čomić rezoluciju, samo ne znam da li je to konačni tekst rezolucije, koja je usvojena u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope, o stanju demokratije u Srbiji i Crnoj Gori. Ne znam da li ste pročitali tu rezoluciju. Tamo vlast napadaju u svakom paragrafu, ali je poslednja rečenica: ipak im treba pomoći i dalje da vladaju, da ne bi pobedili radikali. Eto, vi imate tu naklonost sveta da uradite šta god hoćete. Onda nam recite zašto baš u monetarnoj sferi, zašto u ekonomskoj sferi nemate njihovu podršku? Tu su vam ucene najveće. Oni vam opraštajuako ne izručite haškog optuženika, neće da vam oproste ako krajem oktobra ne krene otplata kredita, neće da vam oproste budžetski deficit. Recite nam iskreno da li su vam oni rekli da smanjite izdatke za vojsku? Poslednje - nafta. Ceo svet svakih 15 dana menja cene goriva. Šta ovo radite? O čemu se radi, koga spasavate ovim cenama? Čija supstanca se troši zato što mi trenutno vozimo automobile ili trošimo naftu i naftne derivate po cenama od pre tri meseca? Ko će to na kraju da plati? Ponavljam, ako hoćete da sprečite inflaciju zbog cene goriva, napravite gužve na pumpama. Nema goriva, nema inflacije. Ako ima goriva, ne mogu da shvatim da sve razvijene zemlje prate cenu goriva, a 100 dolara će uskoro biti barel nafte, Amerikanci kažu. Odakle Srbiji te rezerve da ne povećava cene naftnih derivata? Da li je to možda način ovaj uvoz sirijske medijum nafte? Nemojte, kada vas molim, nemojte lopovima da dajete da kupuju nešto što je na tržištu naizgled jeftino. Kada bude došlo do neposrednog potrošača biće papreno skupo, a on će da odnese dva-tri miliona dolara u džepu, zadovoljno da trlja ruke. U ovoj državi ne funkcioniše baš sve kako ste obećavali. U ovoj državi su samo lopovi promenili odela, a neki i ne menjaju odela. Taj lobi, bogataški lobi, otprilike, vodi sve stranke DOS-a. Ko se pre otrgne od njega, taj će pre da dobije glasove birača. Vi to znate. Zbog toga nećemo glasati za ovaj predlog zakona o budžetu. Rizikujemo da nas nazovete ubicama, onima koji ne brinu ni o čemu u ovoj Srbiji, samo brinu o tome da dođu na vlast. Mi taj rizik nosimo poodavno. Pozivam i ostale poslanike da svoj stav o Vladi ili svoj stav o tome šta misle birači iskažu kroz glasanje o ovom budžetu. Ova vlada, na izborima za predsednika Republike i na izborima za lokalnu samoupravu, bori se za cenzus, za 12 do 14%. To je uporište ove vlade u biračkom telu Srbije. Znate šta, ovako krupne sistemske zakone ne želim da mi predlažu oni koji nemaju 15% biračkog tela u Srbiji.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? Izvolite, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, evo nekoliko stavova u ime naše poslaničke grupe. Videćete da, u suštini, ovde nije reč o jednom kapitalno značajnom dokumentu, jer mi danas ipak ne govorimo o budžetu. Govorimo o uravnoteženju nekih budžetskih pozicija postojećeg budžeta. Mnogo će biti važnija rasprava, a njoj će sigurno biti osnov ova današnja i ona koja će se voditi u narednim danima, koja će se voditi na temu - budžet za 2005. godinu. Osnovno je pitanje da li bi svako od nas, da se našao na mestu ministra ili Vlade, išao na predlaganje ovakvog dokumenta u Narodnoj skupštini ili ne. Ako se stvari posmatraju domaćinski, onda je logično da, kada dođe do promene u strukturi prihoda i rashoda u budžetu, idemo u Narodnu skupštinu i tražimo odgovarajuće izmene i dopune tog zakona. Tu valjda nema spora. Ne bih mogao da se složim sa konstatacijom da je do ovog tzv. rebalansa došlo samo zato što su neki rashodi smanjeni. Do rebalansa je došlo zbog toga što su neki rashodi smanjeni, ali i neki prihodi povećani, a i zato što su neki izdaci, bar u ovom predlogu koji je dat, takođe povećani. Mi imamo, ukoliko sam dobro sabirao, ukupno smanjenje izdataka iz budžeta za oko 24 milijarde dinara, a istovremeno imamo povećanje na nekim drugim pozicijama u budžetu za otprilike 12 milijardi. Sada, kada knjigovođe o tome razmišljaju i kada te dve stvari prebijete, onda vi imate, u suštini, smanjenje budžetskih rashoda za 12 milijardi, što nam omogućuje da dođemo do toga da budžetski deficit, umesto sadašnjih 45 milijardi dinara, bude projektovanih 32,7 milijardi dinara za 2004. godinu. Samo je dva i po meseca preostalo do 2004. godine. Ukoliko je tačan podatak da je budžetski deficit, zaključno sa devetim mesecom ove godine, iznosio oko 19 milijardi dinara, onda je to dobar znak da će taj budžetski deficit ostati u ovim projektovanim okvirima. Vi znate da se SPS nikada ne slaže sa tim da postoji bilo kakav budžetski deficit, na ma koji način da se taj budžetski deficit finansira. Ta ekonomska realnost, koja je bila prisutna u prethodne tri godine, pa i u ovoj 2004. godini, na neki način prihvaćena je kao takva od većine u ovoj skupštini. Pomalo me čude oni koji sada kritikuju Vladu koja predlaže da se smanji budžetski deficit, a upravo su oni bili najveći protivnici onakvog budžetskog deficita koji je bio projektovan u budžetu za 2004. godinu, o kojem smo razgovarali u martu. Mislim da je to jedna nedoslednost, ne samo ekonomska, nego i politička, jer ne možete pošto-poto biti protiv nečega. Kako se pokriva ovaj budžetski deficit? U predlogu budžeta je bilo planirano da se pokrije iz prihoda po osnovu privatizacije sa 16,4 milijarde dinara. Danas imamo predlog da se taj budžetski deficit pokriva prihodima od privatizacije u iznosu od 5,5 milijardi dinara. Što se tiče nas socijalista, ne bi trebalo ni jedan jedini dinar budžetskog deficita da se pokriva sredstvima ostvarenim po osnovu prodaje preduzeća u privatizaciji. To su te konceptualne razlike koje smo mi imali i u odnosu na onu Vladu koja je vladala do marta ove godine, a ako hoćete i u odnosu na ovu. Podvlačim, ni jedan jedini dinar. To bi značilo da se privatizacija odvija na način da oni koji postaju vlasnici tih preduzeća ulažu sredstva u ta preduzeća, a to je koncept dokapitalizacije koji prethodna vlada nikako nije htela da prihvati. Sva iskustva iz vladavine socijalista u prethodnih 10 godina govore o tome da su upravo ta preduzeća, koja su privatizovana na taj način, po zakonima koji su vladali u vreme vlasti SPS-a, najatraktivnija danas i najuspešnija. Razume se da nije dobro kada konstatujemo da je došlo do zastoja u privatizaciji, ali razloge za zastoj u privatizaciji vidim pre svega u tri stvari, u tri činjenice. Ona vlada je prodala najbolja preduzeća, a ovoj vladi ostavlja najgora. To je istina. Ona vlada je imala privatizaciju koja je sporna, a danas vi ste svedoci, kolege narodni poslanici, upravo su sednice Odbora za privatizaciju najposećenije. Na njima se razgovara o prethodnim privatizacijama one vlade. Neću da ulazim u to koliko su prekršeni zakonski propisi iz oblasti privatizacije, da li je bilo kriminala ili nije, ali je očigledno stvorena klima da su one privatizacije koje su obavljene zaključno sa 31. decembrom 2003. godine i te kako sporne. Treći razlog za zastoj u privatizaciji, po nama socijalistima, leži u zakonskom okviru za privatizaciju, jer mi imamo zakon koji prosto ne stimuliše privatizaciju. Reći ću vam i zašto. Ugovor o prodaji jednog preduzeća zaključuje se samo između dva lica. Na jednoj strani je Agencija za privatizaciju, koja se ponaša kao vlasnik preduzeća koje je predmet privatizacije, a na drugoj strani kupac. Nema tu učešća radnika, nema tu učešća sindikata, nema tu učešća menadžmenta koji sada stoji na čelu tih preduzeća koja treba da se privatizuju. Kako vi sada očekujete da neko ko se ama baš ništa ne pita o privatizaciji bude motivisan da tu privatizaciju sprovede na način koji će obezbediti dobre prihode za budžet Republike Srbije? To je prosto nemoguće očekivati od onih koji su u takvoj situaciji, jer jednostavno nisu motivisani. Nisu motivisani ni odredbama Zakona o privatizaciji, koji kaže da se obavezno prodaje 70% kapitala, a tek nekih 30% može teorijski postati vlasništvo radnika koji su u tim preduzećima radili ili rade. Dakle, maksimalno do 30%, a po pravilu onako kako su ranije računali ne mogu radnici da postanu akcionari ni tih 30% kapitala. Onda mislite da se može privatizacija odvijati na način da puni budžet i osnovna strateška razlika koja nas je uvek razlikovala od drugih političkih stranaka u ovoj skupštini bila je da se ne mogu sredstva od privatizacije ubacivati u budžet, a onda trošiti kako je kome volja po raznoraznim budžetskim pozicijama i stavkama. Imam jednu muku, a verujem i vi kao narodni poslanici. Stalno dobijamo nekakve diktate od tzv. međunarodne zajednice, a najčešće od onih koji se drže te tzv. finansijske sfere i najviše od MMF-a, što će reći od Amerike. Tu nemam nikakve dileme, da mi ponekad ili najčešće moramo da prihvatimo takve diktate, ali zar MMF nije znao u martu ove godine da postoji projektovan budžetski deficit od 45 milijardi dinara i zar nije tačno da je MMF prihvatio takav budžetski deficit kada smo mi u Skupštini izglasali budžet za 2004. godinu. Tu su u pravu oni koji govore o tome – možemo li ili moramo li stalno izvršavati nekakve naloge ili ćemo imati sada kontravezu, a reći ću vam koju. Potraživanja naših poslovnih banaka i privrednih subjekata od Amerike zarobljena su pre 14 godina i to je bilo oko 300 miliona dolara. To je 18 milijardi dinara. Ne bi ova vlada imala nikakav problem sa smanjenjem budžetskog deficita da se u prethodne tri godine one vlasti, a i u ovoj 2004. godini, nešto ozbiljnije učinilo na tom planu da se tih 300 miliona dolara naplati, odnosno vrati Srbiji.
Da li koristite i sledećih 10 minuta?
Da, koristiću. Osamnaest milijardi dinara jeste veliki novac za Srbiju i bolje bi bilo ministru inostranih poslova Vuku Draškoviću, koji često odlazi u Ameriku da na tu temu razgovara u Americi, a ne na temu – izađite na izbore pošto-poto itd. Bolje bi bilo predsedniku naše Republike Borisu Tadiću, koji takođe više puta ide u Ameriku da to pitanje otvori sa gospodinom Bušom i drugim ljudima iz SAD-a, a ne da pričamo o tome kako će nam američki kongres i ovog puta uskratiti obećanu pomoć od nekih 70 ili 80 miliona dolara ukoliko ne budemo sarađivali sa Haškim tribunalom, ukoliko ne budemo uhvatili Karadžića i Mladića. Jednog dana mogu da nam postave zahtev da uhvatimo Bin Ladena. Tu bi bila odgovorna politika, i spoljna i državnička. Zašto bismo mi opraštali Americi naše pare, a ovde se radovali za obećanu pomoć od 70 ili 80 miliona dolara? To nije samo političko nego i ekonomsko i finansijsko pitanje, i moramo ga kad-tad otvoriti, ma o kome da se radi, jer Londonski klub nije hteo da nam oprosti baš sve. Oprostio je dve trećine nečega što možda nije imao pravo da u tom iznosu obračuna, jer je za vreme sankcija, kao što znate, obračunavao kamate na visinu našeg duga, pa se došlo do nekog iznosa, a onda su ljudi iz Vlade i Ministarstva finansija uspeli da taj dug tako regulišu, 62% da se otpiše, 38% da se duguje i ove godine dospeva jedna rata koja dinarski znači 2,4 milijarde dinara i mora se naći u ovim rashodima budžeta. To jedino mogu da priznam kao objektivan faktor za promenu budžeta ili za povod za ulazak ovog dokumenta u skupštinsku raspravu. Sve drugo je mogla Vlada na neki način i drugačije da uradi, ali onda bi se pojavili neki ljudi koji bi rekli – Vlada sada nije radila transparentno nego je u okviru određenih budžetskih pozicija prebacivala tamo ili ovamo itd. Govoreno je i šta su drugi razlozi koji su doveli do relativnog povećanja budžetskih prihoda na određenim pozicijama. Moram da priznam da me tu pomalo brinu neki podaci i reći ću vam koji me najviše brinu. Nije zabrinjavajuće ako nam raste promet i ako po osnovu rasta prometa u trgovini imamo povećana primanja u budžetu po osnovu poreza na promet za nekih 6-7%. Ako pogledate strukturu tog prometa koji se dešava u trgovini onda to jeste problem, jer povećanje prometa se odrazilo upravo po osnovu povećanog uvoza roba široke potrošnje, a time u nastavku povećanog spoljnotrgovinskog deficita. Dakle, problem je u strukturi tog prometa. Ona vlast je ostavila ovoj vlasti oko 12 milijardi dolara spoljnotrgovinskog deficita i takav trend je nastavljen u 2004. godini i prosto ne znam koja bi to bila administrativna mera koja bi sprečila dalji rast tog spoljnotrgovinskog deficita, ukoliko se ne ostvari jedan od segmenata koji je napisan u ovom dokumentu, da se izvrše odgovarajuće investicije u izvozno orijentisanu privredu i da se time obezbedi veći devizni priliv, odnosno smanji spoljnotrgovinski deficit. Koliko god da se opirali toj tezi da ćemo vrlo brzo ući u dužničku krizu ona je sve bliža. Nedavno je guverner Narodne banke, gospodin Jelašić, rekao da nam preti dužnička kriza. Iz Vlade je to na neki način tiho demantovano, ali ako se spoljnotrgovinski deficit u suštini može u nekim situacijama tretirati kao dug, onda mi nemamo drugog izbora nego da sve učinimo da poraste izvozno orijentisana privredna aktivnost, koja će obezbediti kakvu-takvu ravnotežu u spoljnotrgovinskom bilansu sa svetom. Bez toga nemamo šanse da servisiramo postojeće dugove i da servisiramo buduće dugove koje ćemo imati po osnovu, nadam se, povoljnih kredita za ulaganje u direktne investicije za pokretanje proizvodnje u našoj Republici. Kad po osnovu tako povećanog uvoza imate rast prometa, onda jeste podatak koji zabrinjava. Da je došlo do smanjenja uvoza robe široke potrošnje, do rasta proizvodnje, a time i prometa na domaćem planu, onda bi ta činjenica bila ohrabrujuća, pogotovo što nju relativno gledam, jer na nju utiču i drugi faktori, kao što je rast cena na malo, naftnih derivata, i ti naftni šokovi koji se dešavaju na tržištu nafte na koje mi sigurno ne možemo da utičemo. Pogledajte, recimo, carine i dažbine. Carine i dažbine su jedan od najizdašnijih državnih prihoda. Imamo činjenicu da će oni ove godine biti manji za 2,7% ili za 800 miliona dinara. Dva su razloga. Jedan je ministar pomenuo - loš dogovor u avgustu prošle godine koji je prethodna vlast napravila sa međunarodnom zajednicom, a koji se tiče liberalizacije, odnosno smanjenja carinskih stopa i tzv. harmonizacije sa Crnom Gorom. Imali smo u godinu dana tri puta smanjenje carinskih stopa, tako da nam je sad carinska stopa na uvoz oko 7 do 7,5%, a bila je 15%. Mi smo time našu srpsku privredu stavili na vetrometinu, izložili je neviđenoj konkurenciji odjednom i bez pripremnog perioda, time skinuli cene uvoznih proizvoda i ugušili ono što je ovde radilo. To je problem. Zato i govorim o tome, kada se bude pričalo o budžetu za 2005. godinu, o memorandumu o ekonomskoj politici koji će da odslika ono što će Vlada raditi u 2005, na toj temi moramo da se iscrpimo do kraja i da vidimo ima li načina da se pokrene ono što se izvoziti može, ima li načina da se pokrene domaća proizvodnja. Kad socijalisti gledaju ovaj predlog rebalansa budžeta, onda po prirodi stvari, obzirom na naš programski stav, prvo gledamo ono što se zove socijalni deo budžeta, pa pitamo - jesu li smanjena davanja za PIO? Kad dobijemo odgovor i uverimo se u dokumentu da nisu, onda kažemo - dobro je. Kad vidimo jesu li smanjena davanja za Nacionalnu službu za zapošljavanje, vidimo - nisu, nego čak povećana, kao i kod penzionog fonda. Kad pogledamo zdravstveni fond - jesu li smanjena davanja po osnovu predloga rebalansa - nisu, naprotiv, povećana su. To je razlog za socijaliste koji imaju to u programu, kao prvo, da kažu da ove promene mogu da prođu sa stanovišta ograničenja budžeta i izvršavanja obaveza. Ne smemo zaboraviti da će i posle ovih promena ostati dug poljoprivrednicima 20,5 celih penzija. Ako ovih promena ne bude bilo, dugovaće im se 26. Da čak pri ovim promenama Fond za zdravstvo ostaje u dugu sa manjkom prihoda u odnosu na rashode oko 4 milijarde 200 miliona, a da 31. avgusta ove godine ima ukupne neizmirene obaveze oko 6 milijardi 200 miliona dinara. Imamo činjenicu da je nivo zdravstvene zaštite u poslednje četiri godine značajno smanjen, zato što su sad građani prinuđeni da mnogo toga što nisu plaćali plaćaju, zato što je lepeza lekova koja se dobija na recept smanjena sa 300 na 100, zato što od tih 100 možete naći u apotekama svega 30, ali to je, između ostalog, zato što se fabrikama naših domaćih lekova duguje iz zdravstvenog fonda oko 700, 800, možda čak i 900 miliona dinara u ovom trenutku. To je priča sa stanovišta socijalista i te socijalne komponente u ovom rebalansu budžeta. Pošto ćete me još slušati, sada ću da završim priču, jer 20 minuta mi je isteklo. Nastaviću u onom delu rasprave koja se tiče vremena koje pripada ostalim poslanicima.
Da li još neko želi reč? Izvolite, predstavnik poslanike grupe SPO - Nova Srbija, narodni poslanik Sanja Čeković.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, rebalans budžeta je danas pred Skupštinom Srbije ozbiljna tema, u ekonomiji nema važnije i ozbiljnije teme. Ali, prvi zaključak posle svih govora danas u Skupštini je da se mi nismo oslobodili politike kada je u pitanju ekonomija. Mnogo se bavimo politikom, a malo ekonomijom, a moramo da sagledamo u kakvoj ekonomskoj situaciji se nalazi naša zemlja, šta su posledice prošlosti i šta su posledice ako ovaj rebalans budžeta, kojeg je danas ministar predstavio u Skupštini Srbije, ne izglasamo, a pogotovo mi koji smo glasali za budžet i pogotovo mi koji smo nosioci vlasti u ovoj državi. Ministar je u svom izlaganju, ekspozeu, na jedan izuzetno kvalitetan način upoznao poslanike sa svim problemima, sa svim onim sa čime se Ministarstvo finansija srelo u proteklih 6 meseci. Mi smo u martu mesecu dobili Vladu, za svega dve nedelje se formirao i budžet, onakav kakav je mogao sa pozicija koje smo zauzimali u tom momentu. Budžet, kao što svi dobro znate, ima prihodnu i rashodnu stranu. Prihodi se često ne mogu planirati, a rashodi su uvek izvesni i uvek znamo da će rashodi možda biti i veći. U našem slučaju, za ovih 6 meseci prihodi se nisu ostvarili u onom iznosu koji je bio planiran budžetom, jer ministar je rekao, a i svi dobro znate, da su izostali prihodi iz privatizacije, nisu bili onoliki koliki su bili planirani za taj period, što ne znači da do kraja godine nećemo nadomestiti taj prihod, ali takav odnos prihoda i rashoda u periodu od 6 meseci se direktno odražava na budžet. Videli ste i sami da su prihodi od poreza bili značajni i to znači da su naši preduzetnici, naši privrednici, spremni da rade i kad rade onda su spremni i da plaćaju poreske obaveze. Ono što u ovom momentu nije pokazalo efekta, to su zakoni koje smo usvojili, oko tridesetak zakona, jer nisu svi ni stupili na snagu. Od 1. januara očekujemo da će se u sklopu poreskih zakona pojaviti zamena poreza na finansijske transakcije, da će se primeniti porez na dodatu vrednost i da ćemo tim načinom već, nadam se, u periodu sledeće godine imati stabilniju ekonomsku situaciju, i o prihodnoj strani budžeta govoriti sa mnogo više optimizma, da će Srbija imati realnije prihode i prihode koji će biti ostvareni. Poseban akcenat danas, ispred poslaničke grupe SPO-Nova Srbija, usmerila bih upravo na ono što je dovelo do rada rebalansa budžeta, na one četiri osnovne stavke koje su se pojavile kao ozbiljan razlog da budžet mora imati rebalans. Došlo je do objektivnog povećanja rashoda i to u delu - transfer i organizacija PIO, transfer i organizacija zemljoradničkog osiguranja i organizacija nezaposlenih. Druga stavka kojom nismo mogli da rukovodimo i koja se pojavila, to su obaveze prema Londonskom klubu, a ista ova skupština, dakle, mi smo ti koji smo izglasali Londonski klub i zaključili takav posao. Naša je odgovornost, a obaveze ističu već krajem oktobra. Treća stavka koja je izazvala ovo stanje je stara devizna štednja i, kao četvrta, plate prosveti i kulturi. Ako počnemo posebno da analiziramo svaku od ove četiri stavke, objektivno ćete videti da ni Vlada, ni ministar finansija, ni poslanička većina u ovoj skupštini nisu uticali na ta dešavanja i da, prosto, ni svojim znanjem, ni umećem nismo mogli da izbegnemo ove četiri kategorije rashoda koje su se pojavile. Zašto to kažem? Svi vi znate da u proteklom periodu fondovi PIO, zdravstvenog osiguranja, nezaposlenosti itd.bili su prazni. To su bili fondovi koji su se nenamenski koristili, to su bili fondovi koje su prethodne vlade u jednom dužem periodu, za razliku od svih fondova u svetu koji su svetinja, koji se ne diraju, koristili za tekuće poslovanje, za trenutno smirivanje neke ekonomske situacije u zemlji, i naredna vlada koja je dolazila zaticala je te fondove prazne. I sada iz tekućeg poslovanja, iz budžeta Republike Srbije moramo da finansiramo, a što je i prirodno, što je odgovornost jedne vlade, i zemljoradnike, i nezaposlene kojih ima, a ima dosta ljudi koji preživljavaju od te nadoknade i PIO. Priliv sredstava od zemljoradnje je jako mali, a male su i zemljoradničke penzije, pa zbog toga država i reaguje na taj način, upravo iz tog fonda, i isplaćuje penzije. To je jedna ekonomska okolnost na koju nije uticala ni ova vlada, ni ova skupština, to je stanje koje je zatečeno i koje će dugo pritiskati svaku vladu, ma koja vlada to bila u Republici Srbiji, da li bila Vlada gospodina Dinkića ili nekog od narednih ministara na izborima. Druga stavka je otplata londonskog duga, to je neminovnost. Iskreno se nadam da niko ne može da kaže da ne treba da platimo dug, a pogotovo ako znamo da tom otplatom obezbeđujemo finansiranje za naredni period. A složićete se sa mnom, mi smo zemlja kojoj i te kako trebaju krediti, mi smo u takvoj ekonomskoj situaciji da nam trebaju što povoljniji krediti i na što duži rok otplate, da bismo u jednom trenutku pokrenuli privredu i posle mogli da se finansiramo iz svojih sredstava. Treća stavka je stara devizna štednja. Šta je to, gospodo poslanici, da li je ova vlada oduzela staru deviznu štednju, da li je ova vlada i ovo ministarstvo finansija oduzelo građanima staru deviznu štednju? Svakako da nije, ali ova vlada, kao vlada koja drži do morala i svoje reči, odlučila je da na izuzetno kvalitetan način u određenom periodu, kako to budžetska sredstva dozvoljavaju, vrati ljudima deviznu štednju, vrati novac koji su naši građani teškim trudom zaradili, da im to bude nadoknađeno. Mislim da smo tu jedna od retkih zemalja u kojoj je neko ljudima koji su ostavili novac u bankama za stare dane, za neki svoj plan, oduzeli. Dakle, to je neminovnost. Stara devizna štednja mora se vratiti svima onima koji su je ostavili u bankama i svima onima koji su bili prevareni na taj način. Četvrta kategorija su plate prosveti i kulturi. Prosveta i kultura su obuhvaćene ovim rebalansom. Sasvim sam sigurna da ima još puno delatnosti, još puno toga u Srbiji koji primaju male plate, ali ako se krenulo od prosvete i kulture, stići će se, sasvim sam sigurna, i do zdravstva i do svih ostalih kategorija. Mi u SPO-NS imali smo malu dilemu kada su u pitanju subvencije u privredi. Međutim, ministar je danas to objasnio, jer te subvencije ne bismo mogli da obustavimo, a upravo zbog ljudi koji se nalaze u izuzetno teškim situacijama i mi smo zadovoljni odgovorom ministra finansija. Mislim da je glasanje o budžetu pitanje morala koalicije koja čini vlast. Ako smo, gospodo, glasali za budžet, ako smo u martu stajali iza budžeta, i politički, i moralno, i ekonomski, moramo da stojimo iza rebalansa budžeta. Hvala vam.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SRS, DSS, DS, G17 plus i SPS. Dajem reč narodnom poslaniku Suzani Grubješić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine predsedavajući, evo, pred pauzu, trudiću se da budem kratka i da ispoštujem dogovoreno vreme. Vrlo je lako napadati ovu nepopularnu meru koja je nužna, a to je rebalans budžeta. Trudiću se da je opravdam i to oslanjajući se na racionalne razloge, ne zalazeći u političke. Nisam bila pripadnik prethodne vlasti, nisam bila ministar u prošloj Vladi i ne mogu sa tih pozicija da govorim o rebalansu budžeta za 2004. godinu, a koji je predložila Vlada Republike Srbije, odnosno resorno Ministarstvo finansija. Ponoviću ukratko brojke, a koje ste, nadam se, svi pogledali i pročitali. Deficit se sa planiranih 45,3 milijarde dinara smanjuje na 32,7 milijardi. Planirani budžetski prihodi koje smo usvojili u martu ostaju isti, odnosno 329,3 milijarde dinara, ali se rashodi smanjuju na 362 milijarde, odnosno manji su za 12,6 milijardi dinara. Ovo smanjenje deficita u procentima iznosi 2,3% bruto društvenog proizvoda. Podsetiću da je prošle godine budžetski deficit iznosio 4% od bruto društvenog proizvoda, a ove godine je to postignuto umanjenjem izdvajanja iz srpskog budžeta za finansiranje državne zajednice Srbija i Crna Gora i to u iznosu od šest milijardi dinara. To se odnosi na umanjenje za Vojsku Srbije i Crne Gore u iznosu od 5,6 milijardi dinara, ali ministar je već objasnio da sigurno neće doći do umanjenja bezbednosne sposobnosti zemlje. Sigurno je da vojska neće gladovati itd. Te parole smo nekoliko puta čuli, a pogotovo od bivših ministara u sredstvima javnog informisanja. Radi se o tome da je Vojska Srbije i Crne Gore uspela da ostvari dosta ušteda i da ima prostora da se plate zaposlenih u Vojsci Srbije i Crne Gore ove godine povećaju za 8,5%. S druge strane, izvršena su i povećanja pojedinih davanja, a pre svega, za ispomoć u redovnoj isplati penzija iz budžeta će Fondu za PIO biti uplaćene dodatne 3,1 milijarda dinara, za zemljoradničke penzije 3,3 milijarde dinara, a za naknade nezaposlenih dve milijarde dinara. Inače, deficit PIO čini oko 6% društvenog bruto proizvoda, a za te svrhe se izdvaja 71 milijarda dinara i to jeste apsolutno neodrživo. Ono što je nužno i što nam predstoji je ozbiljna reforma penzionog sistema, ali to svakako u ovom trenutku ne dovodi u pitanje redovnu isplatu penzija, a za šta su sredstva i u budžetu i u ovom rebalansu budžeta već obezbeđena. Povećava se i stavka za isplatu spoljnog duga, a to je otplata Londonskom klubu poverilaca, a ona iznosi 2,4 milijarde dinara i nije mogla da bude predviđena kada smo usvajali budžet u martu ove godine, zato što je aranžman o otpisu 62% duga sklopljen u julu. Inače, da nema te otplate, te rate koja dospeva, realni deficit bi ove godine iznosio 30 milijardi dinara. Koja sredstva će se koristiti za pokrivanje budžetskog deficita? Na domaćem tržištu je obezbeđeno 18,3 milijardi,. i to 10 mlrd. od privatizacije iz prethodne godine, zatim tu je izdavanje hartija od vrednosti, odnosno zaduživanje na tržištu kapitala i dobijanje kredita kod poslovnih banaka, tu su inostrane donacije i krediti u iznosu od 8,9 mlrd. i planirani prihodi od privatizacije u iznosu od 5,5 milijardi,koji će se delom, po istom sistemu kako su prošlogodišnji preneti u ovogodišnji budžet biti preneti i u budžet za 2005. godinu. Ono što je izvesno jeste da deficit mora da se finansira iz realnih izvora. Postavlja se pitanje - zašto rebalans budžeta i zašto naniže? Kao što sam rekla, to je nepopularna mera, ali je nužna, da bi se održala cenovna stabilnost. Bez stabilnih cena je ugrožen ne samo standard građana, nego nema osnova ni za održanje privrednog rasta. Ove godine privredni rast će biti između 7 i 9%, najveći u poslednjih dvadesetak godina. Rast industrijske proizvodnje će takođe biti između 7 i 9%,i rast poljoprivrede oko 12%. Šta je uzrok ovolikog deficita i zašto je on morao da se smanjuje? To je, pre svega, visok nivo javne potrošnje. Iako je u avgustu ove godine zabeležen pad realnih plata u iznosu od 1,3% u odnosu na juli, postojeći nivo potrošnje, odnosno fiskalnog opterećenja privrede je i dalje veoma visok i predstavlja potencijalnu opasnost za održavanje makroekonomske stabilnosti. Ali, podsetiću samo da od 2000. godine naovamo zarade su porasle za 114,5%, a produktivnost je porasla samo za 16%. Znači, ova vlada ne može, koja je tu tek 6 meseci, da se optuži za enormno povećanje zarada u realnom sektoru. Znači, moralo je doći do radikalnog smanjenja javne potrošnje. U državnoj kasi jednostavno nema para za povećanje plata u realnom sektoru i one ove godine neće moći da se povećavaju iznad planiranog nivoa od 8,5%. O povećanju zarada će moći da se govori tek ako se poveća bruto društveni proizvod. A, inače, ove godine će on biti između 7 i 9%. Drugo, smanjenje deficita nije samo zahtev MMF-a. To je i u našem interesu. To je imperativ, ukoliko se želi nastavak reformi, tim pre što ova vlada nema baš sve izvore za pokrivanjedeficita, koje je mogla da koristi prethodna Vlada. Tu, pre svega, mislim na ono što je gospodin ministar rekao da ove godine nije uzet ni dinar kredita od poslovnih banaka; nije se ova vlada zadužila kod NBS. U prvom polugođu,u prvih šest meseci, u državnu kasu se nije slio ni jedan dinar iz privatizacije, niti od stranih kredita. Tek u drugoj polovini godine, kada smo mi ovde u Narodnoj skupštini izglasali set ekonomskih zakona, pristiglo je40 miliona dolara budžetske pomoći od strane Svetske banke. Cilj donošenja ovih zakona je bio da se smanji udeo sive ekonomije u bruto domaćem proizvodu, putem uvođenja poreza na dodatnu vrednost, da se dosadašnji dug i neizvestan postupak stečaja učini efikasnijim i bržim, da se reguliše oblast igara na sreću, uprosti sistem doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Efekat ovih zakonskih rešenja bi trebalo da se ostvari kroz snižavanje stope poreza na dobit sa 14 na 10%. Regulisanje oblasti igara na sreću bi trebalo da rezultira prebacivanjem iz sivih u legalne tokove oko 100 miliona evra godišnje. Tu je zatim licenciranje i unapređenje stečajnog postupka, ukidanje jednog komplikovanog sistema osam minimalnih osnovica utemeljenih na stepenima stručne spreme i poboljšanje materijalnog položaja najugroženijih slojeva stanovništva putem izjednačavanja nivoa socijalne zaštite za sve korisnike. Sa druge strane, nisu samo plate u realnom sektoru uzrok deficita. Ozbiljno smanjenje javnih rashoda biće nemoguće bez restrukturiranja velikih javnih preduzeća i smanjenja subvencija koje država daje gubitašima. Taj problem je imala prethodna Vlada. Ima ga i ova, a verovatno će ga imati i naredna. Jer, restrukturiranje nužno vodi otpuštanju viškova radnika, hteli mi to da priznamo ili ne. Na primeru EPS-a i NIS-a možemo da vidimo da je prethodna Vlada donela izvesne planove za njihovo restrukturiranje,ali da pri tom nije uradila nikakvu strategiju razvoja energetskog sektora i da se na toj strategiji sada radi, i da biMinistarstvo trebalo da nam dostavi da vidimo u kom pravcu će se razvijati energetski sektor, a da će od toga, potom, zavisiti i restrukturiranje EPS-a i NIS-a kao velikih državnih preduzeća. Ovim merama smanjenja deficita smanjuje se i spoljnotrgovinski deficit. Ali, naravno, nije ni to izum ove Vlade. To je strukturni problem. Ispostavlja se da Srbija nema dovoljno konkurentnih proizvoda za izvoz. Na drugoj strani domaća konjunktura uvek podstiče rast uvoza. Potrebne su nove investicije i promena strukture proizvodnje. Ali, to se ne može postići ni kroz devalvaciju. Devalvacija bi samo podstakla inflaciju i ne bi ništa pozitivno učinila. U tom smislu isti faktori deluju i na inflaciju i na rast spoljnotrgovinskog deficita. Na spoljne cene ne možemo da delujemo, a na inflatorna očekivanja se deluje politikom plata, fiskalnom i monetarnom politikom, što ova vlada i čini. Ono što nama danas treba jeste održavanje stabilnosti cena, uz podnošljivu inflaciju, koja je nažalost veća ove godine od prvobitno planirane; zatim nove investicije u izvozno orijentisane delatnosti. Dakle, politikom kursa ne možemo da utičemo i da otklonimo strukturne uzroke spoljnotrgovinskog deficita, ali određenim merama štednje i smanjenja rashoda možemo da ga smanjimo. U tom smislu predloženi rebalans budžeta za 2004. godinu sledi ovaj pravac delovanja o kome sam do sada pričala, i stoga će poslanička grupa G17 plus glasati za usvajanje rebalansa. Nadam se da će nam se u tome pridružiti i druge poslaničke grupe, ne samo iz vladajuće koalicije nego i one koje sebe nazivaju konstruktivnom opozicijom. Hvala.
Hvala. Naredni govornik je narodni poslanik Jovan Todorović, ali pošto smo blizu pauze, daću jedno obaveštenje pre nego što odredim pauzu. Sednica Zakonodavnog odbora je u 15,00 časova u sali u prizemlju. Određujem pauzu do 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad po ovoj tački dnevnog reda. Molim vas da pre početka nastavka utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace poslaničke kartice u jedinice elektronskog sistema. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo dovoljan broj poslanika za kvorum. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a neka se pripremi narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u nastavku ove načelne rasprave nekoliko pitanja koja jesu u većoj ili manjoj meri sporna za poslaničku grupu SPS i koja traže možda neka razjašnjenja ili preciziranja. Najpre je pitanje finansiranja funkcija i institucija državne zajednice Srbija i Crna Gora. Ako sam dobro sabirao, ukupna sredstva za državnu zajednicu biće u ovom rebalansu budžeta umanjena za oko šest milijardi dinara. Doduše, ukupna smanjenja su na pojedinim pozicijama oko sedam milijardi, a bilo je i nekih povećanja, pa kada se sve to ukupno sabere, onda imamo oko šest milijardi manjih finansijskih izdvajanja iz republičkog budžeta za finansiranje zajednice države odnosno državne zajednice Srbija i Crna Gora, a što je otprilike 11,2% u odnosu na ukupno planirana sredstva za zajednicu. Ko je pažljivo čitao Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu, video je da se ta umanjenja odnose pretežno na dve stvari. Jedna je, bar se tako kaže u dokumentu, privremeno odlaganje ulaganja sredstava u investicije, a pre svega kapitalne investicije, u nabavku mašina i opreme. Po tom osnovu je smanjenje na tri milijarde i 300 miliona dinara. Druga se odnosi na smanjenje korišćenja usluga i roba u iznosu od četiri milijarde dinara. Ovde je sada važno da se postavi pitanje, ima li mesta tvrdnji koja je izrečena u dokumentu da će sve funkcije državne zajednice Srbija i Crna Gora za ovih dva i po meseca, a koliko je preostalo do kraja godine, biti finansijski pokrivene. Hoće li sve institucije moći da obave svoje obaveze i svoje dužnosti. Tu se postavlja pitanje vojske. To je ozbiljno pitanje, a ne samo sa stanovišta političkih opcija, koje su različite i u ovom parlamentu i u društvu uopšte, Partnerstvo za mir, ulazak u NATO pakt itd. Ali, realan život nam govori o tome kako treba da preživimo ova dva i po meseca u vojsci i da od 1. januara eventualno krenemo nekim drugim putevima, koji će se na odgovarajući način finansirati. Rečeno je da plate vojnika, odnosno oficira ovim smanjenjem neće biti ugrožene, a štaviše biće omogućeno i povećanje do 8,5% u odnosu na sadašnja primanja. Ovde je ministar Dinkić dužan da objasni, ako ćemo uskratiti delimično finansiranje roba, hoćemo li time ugroziti osnovne funkcijevojske u pogledu snabdevanja, u pogledu ishrane vojnika. Oni koji imaju vojnike, roditelji koji imaju decu u vojsci, znaju da se vojska vrlo ozbiljno sukobljava sa problemom ishrane. Tu priču hoću da stavim u kontekst rasta poljoprivredne proizvodnje od preko 12,5% u ovoj 2004. godini i potrebu da svi oni koji o tome odlučuju obezbede bar taj minimum za vojsku, jer bar hrane, sada, u ovom trenutku imamo. To je jedno od ključnih pitanja na kojima će se lomiti odluka mnogih narodnih poslanika, da li da glasaju ili da ne glasaju za ovakav predlog rebalansa budžeta. Nekima to možda u Srbiji izgleda, a koja je bogata hranom, proizvodi čak i viškove hrane, nestvarno, ali iz mojih saznanja upravo proističe bojazan da li je rešeno do kraja. Ministar je otišao, ali sada ga pitam, šta znači smanjenje od 93 milijarde dinara, a bilo je planirano 785 na poziciji – naknade za socijalnu zaštitu, i rečeno je u obrazloženju da se odnosi na umanjenje naknade za stanovanje i život zaposlenih u vojsci i diplomatsko-konzularnim predstavništvima u inostranstvu. Da li se to odnosi i na oficire koji su u nekim misijama u inostranstvu ili se pod inostranstvom podrazumevaju samo ljudi koji rade u diplomatsko-konzularnim predstavništvima i koriste deo ovih naknada, pa će im u iznosu ukupno 93 miliona ta naknada biti u ova dva i po meseca do kraja godine uskraćena. Hoće li se moći ta spoljnopolitička funkcija obaviti na način koji priliči ozbiljnoj državi, a ako se odnosi samo na vojnike i oficire u zemlji, hoće li to onemogućiti neke funkcije vojske, odnosno oficira i ljudi koji su zaduženi za bezbednost državne zajednice. Šta bi još mogao biti problem? Malopre sam govorio o stvarima koje su za socijaliste važne sa stanovišta programa partije, a koja brine o najširim krugovima siromašnih, a pre svega siromašnih penzionera itd. A ima i nekoliko podataka koje ne mogu do kraja da objasnim, a da ostanem konzistentan u onom smislu koji se tiče razvojne funkcije budžeta. Sada da bi zadovoljili neke socijalne funkcije, imate činjenicu da će biti smanjene subvencije privredi za 1.300.000.000 dinara. Imate opšti ekonomski ambijent i činjenicu da privreda de fakto ne radi. Nažalost, u ovih milijardu i trista miliona dinara je i četiristo miliona koji se odnose na Fond za razvoj. I, ako krenemo od osnovne pretpostavke da Fond za razvoj treba upravo da podstiče rast proizvodnje putem povoljnih kredita ili ulaganjem u neke investicije u privredi, onda se postavlja pitanje - kako će Fond funkcionisati bez ovih četiristo miliona. U vezi sa ovim Fondom ima i jedna lepša strana priče, a ona se odnosi na to da je između Zavoda za zdravstvo i Fonda za razvoj zaključen tzv. devizni kredit u iznosu od oko sedam, koji je sada, zbog kursnih razlika, narastao na oko deset milijardi dinara, iz čega se finansiraju doprinosi onih preduzeća koja u proteklih nekoliko godina nisu uspela da povežu radni staž za svoje zaposlene. Pa je onda zaključen tripartitni ugovor između Fonda - Zavoda - određenog preduzeća. Preduzeće izmiruje obaveze prema Fondu za zdravstvo, a Fond za zdravstvo se zadužio kod Fonda za razvoj u odgovarajućem iznosu, i sa druge strane Fond za razvoj odobrava odgovarajući iznos novčanih sredstava preduzećima koja povezuju radni staž, što je dobro. Ali, molim vas, kada idete dalje onda dobijete informaciju da u Ministarstvu za privredu, i pored ovog smanjenja sredstava, nije utrošeno milijardu i petsto miliona dinara. Sada se postavlja suštinsko pitanje - kako to da u nedostatku sredstava, koji je objektivan, prisutan, neki ljudi koji vode Ministarstvo nisu bili u stanju da, na način koji bi doprineo rastu privrede, utroše milijardu i petsto miliona dinara. Sve mi to liči na priču iz prošlog saziva, kad ministar za poljoprivredu nije uspeo da potroši sredstva namenjena za poljoprivredu upravo u istom iznosu od milijardu i petsto miliona, a onda Vlada odlučila da iz tih sredstava, umesto poljoprivredne aktivnosti, finansira RTS. A, ukazujem i na problem nedostatka ministra. Molim vas, kod predsedničke kampanje mi nemamo ministra za poljoprivredu. Uz svo uvažavanje gospodina Bubala, koji je koordinator dva ministarstva, jednog za ekonomske odnose sa inostranstvom i drugog za privredu, prosto ne mogu da prihvatim to kao činjenicu da nam treba ovoliko vremena da nađemo čoveka koji će raditi na poslovima ministra za privredu. U prošloj Vladi smo imali ministra za privatizaciju, ali za privredu uopšte nismo. Sada opet nemamo ministra za privredu i to je nešto što ne može biti nikako dobro. Ne može biti nikako dobro i SPS insistira na tome da se u najkraćem mogućem vremenu dođe do teme - izbor ministra za poljoprivredu, i evo sada imamo i ministra za prosvetu koji je takođe podneo ostavku itd. Ako idemo dalje, onda vidimo da jeste sporno, samo ne znam kako to da rešimo, pitanje dotacija poljoprivredi, smanjenje subvencija za milijardu i dvesta miliona dinara. Pri čemu vas podsećam da su sredstva koja su bila planirana za određene subvencije, pa i za regresirano gorivo za prolećnu setvu, utrošena u prvih devet meseci. I, da ćemo mi imati sada setvu koja će biti organizovana tako da seljaci neće moći da dobiju ni litar regresirane nafte. I, onda se postavi pitanje - da li je to sada deo neke dugoročne politike. Ne može biti. Jer, svugde u svetu postoje određene subvencije za poljoprivredu, koje nikako ili ni u kakvim uslovima ne smeju da se smanje, a pogotovo da se ukinu, kao što se ukida regresirana nafta za jesenju setvu. Verovatno se polazilo od pretpostavke - pa, nećemo ove jeseni da motivišemo seljake da baš toliko zaseju pšenice, jer imamo tržišne viškove itd. Ali, molim vas, samo da vas podsetim, samo godinu dana unazad imali smo situaciju da je Srbija morala da uvozi pšenicu zato što nije bilo dovoljno domaće. Pa, nije valjda da ćemo ponovo da doživimo takvu situaciju, ukoliko nemamo jednu dugoročnu strategiju u oblasti poljoprivrede i ukoliko nismo u mogućnosti da istrajemo na sprovođenju agrarnog budžeta i svih podsticaja koji se tiču rasta poljoprivredne proizvodnje, koji, kao što vidite, u najvećoj meri doprinose toj opštoj stopi rasta bruto društvenog proizvoda u prvih devet meseci ove godine. Naravno da je ovo lakše reći nego i izvesti. Ali, toliko rezervi i u ovom budžetu je bilo da se i za jesenju setvu obezbedi regresirana nafta. Pogotovo što imamo činjenicu tih naftnih udara. Neki bi rekli da je upravo to razlog što nema više regresa, ali ja mislim suprotno. Što god su veći poremećaji na tržištu nafte u svetu, toliko je potrebnije obezbediti sigurno snabdevanje seljaka i poljoprivrednika ovom vrstom energenata, neophodnog za setvu. I, tu valjda nema nikakve dileme - da li u tom pravcu treba da ide čitava buduća priča. Zapazio sam još dve važne stvari. Ovaj rebalans budžeta u sebi sadrži jedan deo teksta koji, ovako, priliči Ministarstvu za ekonomiju i finansije, jer na neki način govori o tome šta ćemo mi to u budućnosti, kao Vlada i kao ekonomski deo Vlade, ili finansija, da radimo. Dva zadatka su: jedan se tiče restrukturiranja privrede radi pripreme za privatizaciju; drugi zadatak se tiče reforme javnih preduzeća. Kod privatizacije se planira petnaest velikih firmi, da idu na tender, a 170 da idu na aukciju. I, ako je to što mislim, onda je dobro. A, šta mislim - dakle, ne možete prodavati preduzeća koja su prestala da rade. Nisu atraktivna. Ne možete prodavati preduzeća iza kojih ne stoji država, u onom delu koji se zove tzv. socijalni program. Ako ćemo bar u ovom periodu od dva i po meseca do kraja godine, a pre svega sa stanovišta potreba da se napravi osnova za 2005. godinu, pomoći da se pokrenu ta preduzeća radi bolje prodaje, onda sam za tu varijantu. Ali, bojim se da nemamo dovoljno snage da tako nešto sprovedemo, jer su radnici u tim preduzećima, koja nisu privatizovana, već nestrpljivi i zbog toga što mesecima ne primaju nikakve zarade, ili su kod svojih kuća i čekaju, eto, da se pojavi neki kupac koji će ih kupiti. To jeste ona socijalna dimenzija priče, koja može da izraste i u nešto drugo, a to - nešto drugo, danas ne bih posebno apostrofirao, iako ukazujem na njegovu opasnost. I, konačno - reforma javnih preduzeća. Nije rečeno šta se tačno podrazumeva pod reformom javnih preduzeća, osim odrednice koja je svima prihvatljiva, da se ide na racionalizaciju troškova u tim javnim preduzećima. A, u vezi sa tim bih vas podsetio i na još nešto. Piše i u dokumentu, a i ministar je na tome insistirao - da će javna potrošnja ovim rebalansom budžeta biti u suštini smanjena za 1,1%. To bi bilo tačno ako se posmatra samo republički budžet. Ako bi budžete lokalnih samouprava uključili u republički budžet, u smislu bilansa prihoda i rashoda, onda biste vi videli da verovatno nema ni govora o tome da se smanjuje javna potrošnja. Naprotiv, zbog neracionalnosti na nivou lokalnih samouprava i zbog njihovih poslova koje obavljaju uveren sam da bismo možda došli do podatka da smo tu negde otprilike na nuli. Znači, nema ni smanjenja ni povećanja, a sa opasnošću da nam podatak pokaže da je zapravo javna potrošnja porasla. To je ono što valja imati na umu, kada se budu koncipirale sve te lokalne vlasti po opštinama i kada se budu određivali parametri za finansiranje opština u 2005. godini. Bez toga mi nećemo moći da sagledamo ukupnu ekonomsku i finansijsku situaciju Republike kao takve, jer ćemo samo fragmentarno gledajući na republički budžet uvek biti u iluziji da smo nešto u republičkoj Vladi uradili, a to nešto i te kako može biti pokvareno na nivou lokalnih samouprava. Počev od visine javne potrošnje, do pitanja zaduživanja lokalnih samouprava, ali i do pitanja zadovoljavanja onih elementarnih potreba građana na nivou tih komunalnih infrastrukturnih i drugih objekata. Ukinuli smo, recimo, fond, odnosno 3,5% izdvajanja na zarade za Fond stambene solidarne izgradnje, a to je, kao što znate, bio jedan od značajnijih prihoda opština. Sada, u nedostatku takvog jednog sigurnog prihoda, opštine su morale da pribegnu nekim stvarima koje se tiču povećanja taksi za određene lokacije, koje se tiču nekih drugih naknada za gradsko građevinsko zemljište itd. A sve to, u suštini, osim što proizvodi kratkoročnu korist za budžet lokalne samouprave, izaziva dugoročnu štetu, jer poskupljuje svaku priču o pokretanju privrede, o razvoju malih i srednjih preduzeća, o obezbeđivanju odgovarajućih povoljnih lokacija za neki posao, za neku privrednu aktivnost, koja bi u suštini morala da sve to na nivou lokalne samouprave, a u zbiru i na nivou republika, podigne. Mislim da pri raspravi o budžetu za 2005. godinu upravo ovih nekoliko momenata moramo ozbiljno da uzmemo u razmatranje, da ne bismo došli do situacije da niko zapravo nije zadovoljan. Lokalne samouprave nisu zadovoljne zbog toga što ne mogu da obezbede izvorne funkcije i njihovo izvršavanje. Budžet nije zadovoljan zato što imamo situaciju da zbog stagnacije privrednih aktivnosti ili rasta koji nije dovoljan ne punimo dovoljno republičku kasu. Penzioni fond ne može da se napuni, zdravstveni ne može da se napuni, socijala je ugrožena, a razvoja nema. Ovde sada neko mora da bude umetnik finansijski i da pomiri razvojnu i socijalnu komponentu u budžetu, da budu svi vuci siti i sve koze na broju. Verujem da je malo narodnih poslanika koji bi tu priču mogli do kraja da zaokruže, ali upravo i jeste u tome stvar, da nadležna ministarstva rade svoj posao. Ne samo da ga rade, nego da podignu efikasnost u tom radu do granica koje će biti prihvatljive za većinu i u ovoj skupštini, a posebno za građane.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Petrović. Zamoliću vas samo za trenutak, gospodine Matiću, samo da pročitam nešto. Primili ste obaveštenje predsednika poslaničke grupe SRS Tomislava Nikolića da je poslanik u Skupštini Srbije i Crne Gore Dragan Ljubojević preminuo 2. septembra 2004. godine i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovog obaveštenja, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 19. stav 1. tačka 6. i stav 2. Zakona o izboru poslanika Skupštine Srbije i Crne Gore konstatuje prestanak mandata poslaniku u Skupštini Srbije i Crne Gore Draganu Ljubojeviću. Saglasno članu 19. stav 1. tačka 6. i stav 2. Zakona o izboru poslanika Skupštine Srbije i Crne Gore, Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran poslanik u Skupštini Srbije i Crne Gore Draganu Ljubojeviću, izabranom na predlog poslaničke grupe SRS, danom nastupanja smrti, 2. septembra 2004. godine. Saglasno Zakonu o izboru poslanika Skupštine Srbije i Crne Gore izvršiće se izbor novog poslanika u Skupštini Srbije i Crne Gore, a na predlog poslaničke grupe SRS. Hvala vam. Sada izvolite, gospodine Matiću, a neka se pripremi Dušan Petrović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, DSS glasaće za ovaj zakon. Smatramo da je nužno izvršiti promene u budžetu Republike Srbije, koje će omogućiti stabilnost, finansiranje onih slojeva stanovništva koji očekuju da od budžeta dobiju dovoljan novac kako bi živeli svoje, posebno penzionerske dane, a mene osobito raduje što se povećava stavka u onom razdelu koji određuje poljoprivredne penzije. One su godinama zanemarene, one su ispuštene iz svih prethodnih vlada i dobro je što u ovom rebalansu upravo imamo tu stavku koju uvećavamo. Naravno, dobro je i to što država, zbog toga što je potrebno sticati ponovo ugled i domaćih banaka i pre svega državnih institucija, deo sredstava koja uvećavamo namenjuje povraćaju stare devizne štednje. A još ako dodamo uz to zarad povratka onog ugleda koji je potreban ovoj zemlji, a mislim na ugled u samoj međunarodnoj zajednici, na međunarodnom finansijskom tržištu, sporazum sa Londonskim klubom svakako iziskuje ovaj rebalans. To je ono dobro i to je razlog zbog čega ćemo bespogovorno podržati ovaj predlog rebalansa budžeta. Čuli smo i kritičare i ja ću biti jedan od kritičara republičke Vlade. U kom delu? U onom delu koji je svakako bio nužan da u dosadašnjem radu Republičke vlade bude prisutan u javnosti, a to je da Republička vlada izađe pred javnost ti da jasno i glasno kaže kakvo je stanje dočekalo prvi nastup Republičke vlade i posebno onih prvih 15 dana, kada se koncipirao Predlog zakona o budžetu Republike Srbije. A da se podsetimo 2002, 2003, krađa mandata, da se podsetimo ovde kako se radilo, krađa glasova u parlamentu, jedne opšte državne nestabilnosti. Najcrnje dane imali smo tokom 2003. godine, ubistvo premijera, jednu apsolutno nestabilnu političku situaciju, trenutak koji je nažalost dugo trajao, trenutak kada su se razgradile maltene sve institucije sistema u ovoj državi. To je bilo ono što je čekalo prvi nastup nove Republičke vlade i to je ambijent koji je valjalo popravljati. Naravno da ovaj rebalans i te kako zavisi upravo od onih ambijenata koji su prethodili radu u ovoj republičkoj vladi. To su ambijenti iz 90-ih godina, iz vremena izolacije,i to je ambijent nakon 5. oktobra, posebno tokom 2002. i 2003. godine, ambijent gde su se razarale institucije sistema. To nije pravi privredni ambijent. To je ambijent koji nije magnet za investitore, to nije ambijent za jednu pravednu, efikasnu i brzu privatizaciju. To je ambijent gde ćete, ako planirate 16 miliona od privatizacije, imati od 1.300, 1.400 privatizacija najmanje 500 koje imaju problem i to je naravno izazvalo da jedan deo deficita budžeta, a to je jedan od današnjih naših akutnih problema, moramo na ovakav način rešavati. Kada kritičari, koji su i te kako učestvovali u privatizaciji u našoj Republici, kažu da su na vreme anticipirali tj. sa prigovorom predlagali da Republička vlada ne unosi takve iznose u razdelima koji su popunjavali budžet, posebno u razdelima prihoda od privatizacije, hajde da se podsetimo ko je takav plan pravio. Takav plan pravila je prethodna Vlada, Vlada za 15 dana, nova Vlada. U martu mesecu nije imala dovoljno vremena da vidi šta je čeka u sektoru privatizacije i kakvi su realni prihodi koje može očekivati. To su istine. Istine su takođe da se u Srbiji prodalo ono što je vredelo. Istina je, takođe, da je ostalo ono što se ne može prodati ili se može vrlo teško prodati. Doduše, imamo mogućnosti da prodamo jedan deo javnog sektora i mislim da će se to dogoditi nakon restrukturiranja javnih preduzeća. Za to je potrebno vreme, ali je potrebna i jedna opšta politička saglasnost. Setimo se samo na koji način se vrši restrukturiranje u EPS-u, na koje opstrukcije svaki pokušaj restrukturiranja EPS-a nailazi i ko to sve čini. Čine oni kojima je prethodna vlada pred Novu godinu, valjda kao novogodišnji poklon, uplatila dve milijarde i 100 miliona dinara. Na ime čega? Na ime toga da vrati ekstraprofiteru pare i da novu vladu sačeka jedan moćan medij koji će je od prvog dana razbijati, opstruirati i naravno prikazivati blokade puteva kada se pokrene restrukturiranje i opisivati brojke koje će množiti sa 100, i da ne pričam šta se sve dešavalo u poslednjih par meseci. Ovaj rebalans ima zadatak, a to je jedan od prioriteta, da upravo smanji budžetski deficit, kako bi nas taj smanjeni budžetski deficit na nivou 2,3% bruto društvenog proizvoda, dakle na tom nivou uveo u red normalnih zemalja, koje su potpuno kompatibilne sa onim svetom sa kojim želimo da sarađujemo. Drugi značajan deo naše makroekonomske politike svakako je smanjenje spoljnotrgovinskog deficita. Svi znamo da naše carinske barijere skoro da ne postoje i svi znamo da u tom sektoru naši finansijski stručnjaci, posebno oni koji su uključeni u rad visokih državnih organa, moraju dobro da razmisle na koji će način taj deo naše politike da usmere ka proizvodnji, ka onome što će smanjiti taj deficit kako bi naša privreda oživela. To jeste problem i to je problem koji očekuje sve nas. Mislim da oko toga takođe mora da postoji opšta saglasnost. Znam da će mnogi, kada budemo ovo stavili na glasanje, glasati shodno svojim političkim opredeljenjima i znam da su mnogi u ovoj sali raspoloženi za vanredne parlamentarne izbore. Doduše, njih je manje nego onih koji smatraju da je ovo vreme potrebno kako bismo stabilizovali institucije u našoj Republici. Predlažem da se, ako ste već voljni da što je moguće pre imamo vanredne izbore, usaglasimo oko onog najbitnijeg akta, a to je Ustav Republike Srbije, i potom ćemo imati izbore na svim nivoima.
Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Jakšić.
Dame i gospodo poslanici, Demokratska stranka je protiv zakona o rebalansu budžeta i važno je da potpuno pojasnimo svoju poziciju. Demokratska stranka je protiv ovog zakona zbog toga što zakon o rebalansu budžeta predstavlja sliku i krajnji izraz ekonomske politike Vlade Republike Srbije. Demokratska stranka se duboko ne slaže sa ekonomskom politikom koja je, po našoj oceni, zaustavila reforme u zemlji, zaustavila približavanje Srbije Evropskoj uniji i u dobroj meri uspela da potre dobre rezultate koji su u tri godine Vlade Republike Srbije, pod pokojnim premijerom Zoranom Đinđićem i za vreme vlade Zorana Živkovića, učinjeni. Samo nekoliko ilustracija koje proizilaze iz promene pojedinih razdela u budžetu. Razdeo Ministarstva privrede, kako je to ovde i rečeno, smanjuje se za 1,2 milijarde, a od toga 800 miliona dinara će biti manje subvencije nego što je predviđeno. Načelno, Demokratska stranka nema protiv ovoga ništa kada bi to bio izraz konsolidacije 67 ili 70 velikih sistema koji se u Srbiji nalaze u restrukturiranju. Međutim, šest, sedam ili osam meseci unazad ništa nije učinjeno ozbiljno na restrukturiranju ovih velikih bolesnika srpske privrede. Želim takođe da dam jednu ilustraciju restrukturiranja, koje se dobro odvijalo između 2001. i 2004. godine. Šabačka "Zorka" je uspela da pokrene nekoliko vrlo važnih preduzeća, kao što su preduzeće za proizvodnju mineralnih đubriva, preduzeće za proizvodnju cinka, preduzeća koja nisu desetak godina unazad radila, ali sedam meseci ne možemo da dobijemo savetnika za šabačku "Zorku" u Agenciji za privatizaciju, u Centru za restrukturiranje, zbog toga što ne postoji ministar za privredu, zbog toga što se direktori Agencije za privatizaciju menjaju svakih nekoliko meseci, zbog toga što ne postoji konzistentna politika Vlade Republike Srbije u ovoj oblasti. Takođe, nekoliko puta je ovde iznet stav da restrukturiranje javnih preduzeća ide vrlo loše ili se praktično ne odvija i želim još jednom da to podvučem. Neophodno je postići konsenzus, bar među strankama prodemokratskog bloka, o neophodnosti restrukturiranje celog javnog sektora, a pogotovo javnih preduzeća, jer to predstavlja najtežu bolest srpskog društva. Nekorektno je ovde prebacivati odgovornost za to što se sedam ili osam meseci ne čini ništa u javnim preduzećima na prethodnu vladu. Ova vlada je stupila na dužnost u martu ove godine i mogla je, da je postojala politička volja, da se ozbiljno pozabavi EPS-om, NIS-om, Telekomom, ŽTP-om i drugim javnim preduzećima, ali to nije učinila jer ne postoji politička volja da se to uradi. Želim da istaknem potrebu vrlo stroge kontrole raspolaganja budžetskim sredstvima i preduzimanja vrlo oštrih koraka prema budžetskim korisnicima koji nenamenski troše novac poreskih obveznika u Srbiji. Juče su pred zgradom preko puta bile demonstracije nekoliko stotina Srba sa Kosova i Metohije. Želim da upoznam vas, dame i gospodo narodni poslanici, i javnost sa tim kako su plaćeni troškovi ljudi koji su se juče nalazili pred Predsedništvom Srbije. Plaćeni su tako što je Univerzitet u Prištini platio autobuse, tako što je Zdravstveni centar u Kosovskoj Mitrovici platio autobuse, tako što je Izvršni odbor Skupštine opštine Zvečan platio autobuse, tako što je Osnovna škola iz Kosovske Mitrovice platila autobuse i tako što je organ uprave Zubin Potok platio autobuse, sve ukupno negde oko 400 hiljada dinara. Ovo je nenamensko trošenje novca poreskih obveznika Republike Srbije i ovakvo trošenje novca predstavlja krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Demokratska stranka očekuje da ministar finansija, u okviru nadležnosti budžetske inspekcije, izvrši odmah kontrolu podataka koje sam ovde izneo, a takođe da ministar zdravlja i ministar prosvete izvrše u okviru inspekcijske nadležnosti svojih ministarstava kontrolu budžetskih korisnika. Nedopustivo je da se na ovakav način vodi politika i nedopustivo je da se na ovakav način troši novac poreskih obveznika građana Srbije. Demokratska stranka će glasati protiv rebalansa budžeta.
Hvala gospodinu Petroviću. Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući i predsedništvo, G17 plus će, kao što je rečeno od strane prethodnih govornika iz naše grupe, podržati Predlog zakona o rebalansu budžeta i za to imamo dobre argumente, koji proizilaze iz samog Predloga zakona i onoga što je ministar rekao u uvodnom izlaganju. Realizacija budžeta u prethodnom periodu u zadnjih devet meseci je bila na dosta visokom nivou i Predlog rebalansa budžeta će se odnositi samo na zadnji kvartal, na zadnja tri meseca ove godine. Rebalans praktično nije narušio razvojni koncept koji je imao u svom početku, tako je najavljen, tako je i formiran, ali takođe, onako kako je dat, ovaj rebalans budžeta štiti, odnosno zadržava sve one obaveze države prema onim kategorijama građana, odnosno društva, koje država ekonomski štiti i što država nužno mora da čini, a to su penzioneri, socijalno ugrožena lica i nezaposleni. Ovo su osnovni razlozi zbog kojih će G17 plus podržati ovaj rebalans budžeta, a i sve ono što je dato u Predlogu je suština zbog koje ćemo glasati. Rebalans budžeta smanjuje budžetski deficit sa 45,3 milijarde dinara na 32,7 milijardi, što će praktično dati budžetski deficit koji je manji u odnosu na onaj koji je bio u 2003. godini. Ono što je bitno, to je da se smanjenje deficita neće realizovati povećanjem poreza, odnosno neće se smanjiti budžetski deficit novim nametima na poreske obveznike, već će se ići na smanjenje javne potrošnje. Ali i ako se smanjuje izdvajanje za vojsku kao jednog od najvećih korisnika, vojska će u narednom periodu imati povećanje plate od 8,5%. Ovim rebalansom je predviđeno povećavanje nekih stavki u budžetu za one kategorije stanovništva koje država ekonomski štiti, i to za 3,1 milijardu dinara za Fond PIO, što je veoma značajno za naše građane - 3,3 milijarde dinara povećanja Fonda za zemljoradničke penzije, koje i te kako kasne; kašnjenje se nije desilo u periodu kako je ova vlada u Srbiji, već u ranijim periodima; i dve milijarde dinara povećanja naknade za nezaposlene u Srbiji. Takođe, osim toga što se smanjuje javna potrošnja ovim predlogom rebalansa budžeta, imaćemo povećanje onih prenesenih sredstava koje Vlada, odnosno država iz budžeta prebacuje lokalnim samoupravama, odnosno opštinama i gradovima, i to u iznosu od 375 miliona dinara. Jedan od važnijih razlog zbog čega je došlo do ovog predloga rebalansa budžeta je i servisiranje spoljnog duga, za koji, kada je budžet usvajan, nije moglo da bude predviđeno da li će i u kom iznosu biti. Radi se o servisiranju duga koji je često spominjan u iznosu od 6,9 milijardi dolara, a za ovu godinu će rebalansom ovog budžeta biti određena sredstva u iznosu od 2,4 milijarde dinara. Ukoliko ne budemo prihvatili rebalans budžeta, ukoliko budemo odbili ovu stavku, praktično ćemo po onoj narodnoj - ako ne platite na mostu, platićete na ćupriji - izgubiti 1,7 milijardi dolara onoga što je predviđeno kao otpis po Londonskom sporazumu. To je da napravimo komparaciju, odnosno onih 6,9 milijardi ukupnog spoljnog duga koji imamo, oko 25%. Naravno da i tim što bismo ovu stavku uveli, ušteda i korist koje će država imati usvajanjem ovog predloga zakona u Skupštini Srbije, i te kako je evidentna, ne samo na ovaj rok koji nas očekuje u naredna tri meseca, nego mnogo dugoročniji. Bilo je govora o tome kako je i povećanje bruto društvenog proizvoda, koje nije tako malo u ovoj godini, oko 8%, kao industrijska proizvodnja koja se kreće u relacijama između 6 i 7%, rezultat angažovanja prethodne Vlade u periodu dok je sprovedena privatizacija u Srbiji. Moram da napravim malu komparaciju, odnosno malu zamenu teza. Sigurno da je privatizacija uticala na povećanje bruto društvenog proizvoda i povećanje industrijske proizvodnje. Ali, s obzirom na to koliko imamo prigovora samo na Odboru za privatizaciju, o tome koliko je loših privatizacija urađeno, privatizacija u kojima je bilo kriminalnih radnji ili u kojima nisu ispoštovane obaveze onih koji su se pojavili kao kupci, možemo da pretpostavimo da je drugačije ova privatizacija sprovedena. Koliko bi onda bilo sredstava i koliko bi onda u tom slučaju bio rast društvenog dohotka i povećanje industrijske proizvodnje? Možemo stvar da gledamo iz jednog ili iz drugog ugla, sve zavisi od toga kakav nam je interes. Da je privatizacija bila bolja imali bismo mnogo bolje rezultate sada. Što se tiče restrukturiranja preduzeća, naravno da i tu možemo da govorimo sa različitih aspekata onih koji su do sada učestvovali do kraja 2003. godine u ovom poslu. Naravno da će to proglasiti za jednu dobru aktivnost, za jedan dobar posao Vlade. Ali ako gledamo sada iz ovog aspekta, koliko tu ima problema i koliko je nerealizovanih poslova u restruktuiranju preduzeća, a koliko je urađeno, naravno da onda stvar izgleda malo drugačije. Dolazim iz Pirota, iz grada i opštine u kojoj je nekada bio jak industrijski centar, u kome je bilo mnogo velikih ili najvećih preduzeća, proizvodnih firmi, u kome ništa od restruktuiranja nije urađeno, ništa od privatizacije nije urađeno do kraja 2003. godine. Kratko o jednoj temi koja je spominjana, interpretirana na različite načine, do potenciranja da će sada ovim rebalansom biti smanjenja nekih subvencija, do toga da praktično neće više biti subvencija. Stvari stoje malo drugačije u delu poljoprivrede. Smanjiće se ovim rebalansom budžeta subvencije za jednu milijardu i 200 miliona dinara, ali će ostati 11 milijardi dinara. Od toga je do sada u ovoj stavci realizovano 7 milijardi dinara. Toliko je Vlada usmerila na subvencije u poljoprivredi. Tih 11 milijardi dinara će biti mnogostruko veće nego što je Vlada u prethodnom mandatu do 2003. godine izdvojila za subvencije u poljoprivredi. Da dodamo samo još onih 2,9 milijardi dinara, koje je Vlada iz budžeta izdvojila za otkup pšenice ovogodišnjeg roda. Posledice usvajanja u ovom domu ovakvog rebalansa budžeta su ne samo za period 2004. godine, već i nadalje. Očekujem da će poslanici shvatiti važnost usvajanja ovakvog jednog akta i da će glasati za, kao što će uraditi G17 plus. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Proroković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekako je uobičajeno da se vlast i opozicija prepiru i preganjaju da li nam je bio potreban rebalans, da li smo na početku godine ili krajem prethodne ukazivali da će biti potreban, kakav nam je budžet, najvažniji zakon. Mislim da u ovom trenutku imamo značajnije pitanje na koje nemamo odgovor, a to je strateški pravac Srbije, šta je to što radimo, šta je to što ćemo u budućnosti da uradimo da naši ljudi žive bolje. Da prekinemo sa praznim pričama i besmislenim objašnjenima, ne bismo li napali nekog od političkog protivnika, pa svakog dana slušamo - sutra ćemo u Evropsku uniju, prekosutra, 2007. godine, 2010. godine. Sada nam kažu oni, Evropska komisija, koja je neka vrsta evropske vlade, javno je saopštila – ovo kažem zbog građana Srbije od kojih se to krije, od kojih to kriju i oni koje finansirate po direktnom nalogu Gordane Suše - Evropska komisija je rekla da do 2012. neće biti prijema u Evropsku uniju, ni Hrvatske, ni mnogih drugih zemalja, a kamoli Srbije ili Srbije i Crne Gore. To je još osam godina da sigurno neće biti, a i onda je pitanje. Znači, narednih deset godina mi treba da gledamo kako ćemo da živimo, kako da preživimo, kako da unapredimo proizvodnju i šta je to što možemo da uradimo da običnom čoveku, radniku, seljaku, penzioneru, službeniku, poboljšamo životni standard, pre svega. Kroz to moramo da gledamo svaki budžet, kroz to moramo da gledamo ono što jeste najvažniji zakon. Tu će uvek biti - opozicija je protiv, jer na glasanju o budžetu se vidi ko je vlast, a ko je opozicija. To je nešto najvažnije, uz izbor Vlade, uz izbor izvršne vlasti. Dakle, glasanje o budžetu je to koje vas opredeljuje da li ste vlast ili opozicija. Neću da govorim o tome da li je negde neko nekoga kupio, da li je negde neko nekome dao novac, da li su se neki naftaši upleli u celu igru ili nisu. O tome neka neki drugi objašnjavaju i govore svojim biračima. Mi smo opoziciona politička stranka, imamo brojne primedbe, imali smo ih na budžet, imamo ih na rebalans budžeta. Naravno da ćemo biti protiv ovakvog budžeta. Ovoga puta, da ne bi bilo da svaki put kritikujemo vlast samo zato da bismo je kritikovali, kritikovao bih je zbog odnosa prema Narodnoj skupštini. Gospodine ministre, ne sme emisija "Kažiprst" na vašoj omiljenoj radio ili televizijskoj stanici, svejedno, da bude važnija od narodnih poslanika. Dakle, to ne sme da vam se dogodi, nikome. Ne sme da se dogodi to da nikoga nema od predstavnika Vlade, sem vas, u klupama Narodne skupštine. Da li to oni imaju pametnija posla danas? Da li to oni imaju nešto drugo danas da rade? Mi danas donosimo odluku, danas raspravljamo o budžetu Republike Srbije. Da li ima nešto važnije? Čemu će da prisustvuju, šta će da rade u životu? Da li to znači da njih Narodna skupština ne interesuje? Obezbedili smo mašineriju, neko je negde platio, neko je negde trgovao sa ovim ili sa onim, i baš nas briga. Da li je to odnos, ne prema narodnim poslanicima, to je odnos prema građanima Srbije. Sada hoću da kažem nešto, pošto mi imamo bicefalnu izvršnu vlast. Imamo predsednika Republike i Vladu Republike Srbije. Nisam želeo da reagujem malopre na ružne, jezive reči koje su ovde izgovorene o ljudima koji su juče protestovali ispred Predsedništva Srbije. Kaže se da je neka škola, neka uprava platila autobuse. Došla je sirotinja u Beograd, došli su ljudi koji brinu o budućnosti svoje dece, kojima je glava u torbi svakoga dana na Kosovu i Metohiji, koji brinu kako će da prežive, šta će da urade za svoje porodice i familije. Došli su u Narodnu kancelariju kod svog predsednika, a dočekala ih je žandarmerija i specijalna policija. Da li se na to troše budžetske pare? Da li je to ta Narodna kancelarija o kojoj govorimo? Da li je zato za ove ugovore potrebno povećanje, da bi nekima to moglo mnogo više da se plati, pa je problem što su ljudi došli da protestuju? Nego šta su. Šta ćete, da zabranite demonstracije protiv predsednika. Rodio se drug Tito ponovo, pa niko ne sme ništa da kaže. Pa, sme i govoriće. Govoriće zato što nema ni većih plata, ni većih penzija i zato što ljudi žive sve lošije. Te plate, te penzije i nova radna mesta nije nam obećao samo Dinkić i nije nam obećao samo Koštunica, obećao nam ih je Tadić u izbornoj kampanji. Doslovce je rekao: "Uradiću sve i garantujem vam da ću obezbediti da svi slobodno putuju po svetu i da nemaju vize". Šta smo dobili - vizu za Rumuniju, a dobićemo i za Bugarsku. Sve ostale su ostale na istom nivou kao što smo imali i ranije. Rekao je: "Dragi prijatelji, hoću da vam obezbedim veće plate, mora da se živi od svog rada". Srbi su vredni ljudi. Svi građani Srbije su vredni, marljivi, pravi domaćini. Da li imaju veće plate? Šta je uradio, osim što je bio psihoterapeut našim fudbalerima na Olimpijskim igrama, kada su izgubili 6:0, pa su posle psihoterapije izgubili sa 5:1 od "velike sile" kakva je Australija. Da li je to posao predsednika Republike? Kada mu dođe narod, ojađeni narod, kada dođe gladan narod, ljudi koji nemaju ni kuću, koji brinu za to kako će na svojoj zemlji da opstanu, onda ćete da mašete računima i da je potrošeno 400.000. Vi da mašete računima, koji ste se ugrađivali u svaki fotokopir aparat koji ste kupovali. Očekujem da u narednom periodu, to je glavna stvar koju moramo da uradimo i onda ćemo imati i bolji budžet, a to je ono što mi moramo da preduzmemo - borba protiv korupcije na svim nivoima. Sada vam kažem, izveštaje koje dobijamo iz lokalnih samouprava, izveštaje gde su ti vladali, a ljudi su samo zagrebli po površini. Izveštaji su strašni. Građani Srbije će to uskoro moći da vide. Nema faks mašine, fotokopir aparata u koji se nisu ugradili sa 10%, 20%, 50%, negde i 100%. To je novac građana Srbije. O tome mi treba da razgovaramo, kako taj novac možemo da iskoristimo i da ga uložimo u poljoprivredu, u naše fabrike, u razvojne projekte, da u Srbiji počne da se radi i gradi, a ne kako Srbija da se pljačka. U tome je razlika između vas i nas. Preći ću na konkretne stvari. Kaže se u rebalansu budžeta: idemo na dve milijarde povećanja za otplatu stranih kredita. Mi moramo da servisiramo naše obaveze, ali pitam Vladu - ljudi, da li vi mislite da ne mogu svi građani da uzmu ove kredite, lizinge, bez učešća, čuda koja im se nude po svim novinama, bilbordima, sredstvima informisanja? Mogu, ali svaki čovek razmišlja - hoću li ili neću da uzmem nešto od toga, hoću li ili neću nešto da uradim, jer kako ću da vraćam, koliko ću da zadužim porodicu, koliko ću da zadužim one koji bi mi pomagali, šta kako i na koji način da radim. Da li smo mi nešto po tom pitanju promenili? Nismo, ostalo nam je isto sve. Imamo 8,9 milijardi zaduženja kod međunarodnih finansijskih institucija, po rebalansu budžeta. Da li je to ono čime treba uvek da se hvalimo? Mislim da treba da uzimamo povoljne kredite, da ulazimo u povoljne aranžmane, ali svaki put tri puta da razmislimo pre nego što presečemo, jer je bolje da se ne zadužujemo. Bolje je da idemo na što manja zaduženja, a ne na velika. Od 3,7 milijardi donacija nema ništa. Neće niko u korumpiranu zemlju da ulaže. Neće, zato što je korupcija postala globalni problem. Imamo pet milijardi dinara manje za vojsku. Svi će reći, znamo već - idu reforme, sve će biti mnogo bolje, biće mnogo lakše. Tu smo priču čuli već sto puta, a vojska iz dana u dan propada sve više. Da ne pričamo o ponosu i dostojanstvu tih ljudi, da pričamo o onome od čega žive. Ti ljudi nemaju od čega da žive, pre svega oficiri, ali i vojnici. Sve lošiji je životni standard onih koji idu u armiju, onih koji nisu profesionalci, a o profesionalcima da ne govorim. Imamo smanjenje za poljoprivredu, direktno, od 1,5 milijardi dinara, i 900 miliona uzeto od Upraveza veterinu. Naravno, morao je ministar da pravi balansiranje, radili su to i drugi ministri, nije bilo nijednog do sada koji to nije uradio, a neću da budem onaj koji će da kaže, sve najgore došlo je sa Dinkićem, nikada se to ranije nije dešavalo. Jeste. Svako je tako nešto pravio i radio. Ali, podsećam ga na to da se hvalio pre šest meseci ovde kako je ovo u suštini agrarni budžet, kako je to neuporedivo bolji odnos prema poljoprivredi nego što je bio ikad ranije, kako će poljoprivreda procvetati, kako će nam biti neuporedivo bolje. A zahvaljujući, pre svega, marljivosti seljaka, njihovoj vrednoći, ali i dobrim uslovima koji su sve to pratili i za koje nije zaslužna i odgovorna Vlada, imamo porast proizvodnje. Dakle, ne zahvaljujući tim merama, već nečemu sasvim drugom. Hoću da govorim o onome što jeste suštinski problem ove vlade, ali i prethodne i mnogih drugih. Mi imamo neke nevladine organizacije i neka čuda živa koja finansiraju građani Srbije, a siguran sam da i ne znaju da ih finansiraju. Tako građani Srbije finansiraju Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji sa 13 miliona i pozdravljam odluku gospodina Dinkića da to smanji sa 43 miliona. Moram da vas pitam, da li to neko zavitlava narod, da li to neko zamajava građane Srbije na najgori način i pokušava da im kaže, vi građani ništa ne razumete, a mi ćemo da vam uzmemo samo pare. Evropska komisija nam je rekla da do 2012. godine neće ni da razmišlja o nama. Mi ćemo da trošimo na godišnjem nivou ko zna kolike milione da bismo čekali 2012. i da bi smo onda čuli novu odluku do 2015. ili 2020. godine. Ko zna šta će se do tada u svetu zbivati. Imamo Komisiju za lustraciju koja je dobila 1.400.000. Koja je to Komisija? Šta rade ti? Ko su ti ljudi? Čime se bave oni? To je neko čudo neverovatno u ovoj zemlji, pa važno je da postoji neko da je na državnom budžetu i da se te pare troše, to su neki smislili koji su zaista čudo pravili u ovoj skupštini i ova skupština nije na skupštinu ličila. Danas kada ih vidim, nadam se i uveren sam da ih razboriti građani Srbije nikada više neće birati. Ali sam i onaj koji se nada, a nikada ih se nisam plašio i šta god da su uradili i kakvu god strahovladu da su sprovodili, nadam se da zbog građana Srbije nikada im više takve fantomske ideje neće padati na pamet, da svoje političke protivnike odstranjuju iz političkog života. Pošto ne mogu drugačije, ne mogu da ih zastraše, ne mogu u zatvor da ih oteraju, ne mogu im ništa, ne mogu da ih pobede, onda, hajde, mi ćemo da donesemo našu komisiju koja će da ih izbaci iz parlamenta, koja će da ih izbaci iz Vlade ili bilo kog drugog mesta. Nadam se da je to vreme prošlo. Zato bih vas molio da više ne finansirate ovakve gluposti, gospodine Dinkiću, zato što sam uveren da sve ovde vaše kolege, a siguran sam čak i vi sami, smatrate da je to notorna glupost. Slušajte molim vas ovo, imamo Agenciju za unapređenje državne uprave, a koju plaćamo iz budžeta. Imamo Agenciju za odnose sa dijasporom, imamo Ministarstvo, ne znam šta će nam Agencija za odnose sa dijasporom. Imamo Agenciju za energetsku efikasnost, verovali ili ne. Imamo, slušajte ovo, Ministarstvo za zaštitu životne sredine – 4.120.000.000, onda imamo Upravu za zaštitu životne sredine sa 306.000.000, a onda imamo i Agenciju za zaštitu životne sredine – 2,7 miliona. Nemojte, molim vas, pa ako i uz sve to imamo i Agenciju za reciklažu – 16.000.000. Ovo se neko igra sa građanima Srbije. Postojanje ovolikih agencija i ovakvih čuda, ovakvih i ovolikih nevladinih organizacija koje izdržavaju građani Srbije može da bude samo razlog za korupciju i ništa više, i to je svima jasno. Korupcija je najteža bolest od koje je društvo obolelo i koju svi zajedno moramo da pobedimo. Ovo nema veze sa političkim strankama, nema veze sa tim da li pripadate onoj ili ovoj stranci, ovo moraju svi da rade, i to moramo svi zajednički da pobedimo i svi ljudi to žele. Imamo u budžetu, u rebalansu RTS 3.200.000.000, za Gordanu Sušu. Nije mi žao što radnici primaju, snimatelji, kamermani, što primaju novinari, što primaju ljudi koji časno obavljaju svoj posao, ali mi je mnogo žao što velike pare prima Gordana Suša, zato što ona ne vodi ni državnu, ni nacionalnu televiziju, već vodi televiziju Demokratske stranke i tako se i ponaša. Tako se ponašala i tako se i ponaša i danas, a ne znam šta radite. Vi, gospodine Aligrudiću, izađite i kažite nešto o tome. Vi ste taj koji sedi u Vladi, vi ste šef poslaničke grupe koja predstavlja većinu. Da li znate šta je uradila od te televizije? Išli smo na duel gospodin Bogdanović i ja, a neću ni o čemu drugom da pričam, završio se duel. Pošto nije mogla na duelu ništa, onda su sačekali Dnevnik iza toga, pa je Gordana Suša svakog koga je zvala telefonom, a ko je u Demokratskoj stranci, da se pojavi i da kaže neku rečenicu protiv mene. A da vas pitam, da li to ima negde, da li je moguće da sinoć puste Olivera Ivanovića, kao da je on neki faktor, da li je on učestvovao u nekim protestima. Ko je taj čovek? Koga predstavlja taj, gospodine Aligrudiću? Da li je to onaj što je oteo silne državne pare, onih 1.650.000.000, koliki je njegov deo tu, gospodine Aligrudiću, da li je to taj, pa treba da se pita zato što brani Borisa Tadića. Da li zato, gospodine Aligrudiću, jer ne sme niko ništa da kaže protiv druga Tita u ovoj zemlji, zato što misli da treba, čudom se čudi kako sada ne miri sve strane u svetu, kako ne unese mir u sve afričke zemlje, azijske zemlje i svuda, pa će i Gordana Suša u tom mirovnom projektu širom svetu da mu pomaže. Neće građani Srbije, gospodine Aligrudiću, to da plaćaju. Dame i gospodo, kažete, rebalans budžeta je nešto što moramo da donesemo, jer će nam biti mnogo bolje, a svi oni koji glasaju protiv oni u stvari glasaju protiv građana Srbije, a posebno protiv penzionera. Posebno glasaju protiv onih koji su najugroženiji. To smo slušali svaki put ovde, od onih koji su hteli po svaku cenu da nam objasne kako su jedino oni dobri i dovoljno dobri da upravljaju ovom zemljom, jer oni su evropejci, jer oni su za budućnost Srbije u Evropskoj uniji, pa smo zbog njih čuli da do 2012. godine ne možemo ni da slušamo o Evropskoj uniji, oni su velike demokrate, pa su glasali iz Bodruma i iz Soluna. (Dušan Petrović: O kome se radi?) Radi se, gospodine Petroviću, o kriminalcima iz Demokratske stranke. Ne krijem ništa, nego vam to kažem u lice, gospodine Petroviću. Pošto oni uvek misle da će neko da ih se uplaši, računaju da su velika sila, a vidim da u pojedinim opštinama prete ljudima, nemojte protiv njih, samo demokratski blok. Neće ljudi. Hoće ljudi protiv korupcije i kriminala i zato svuda gubite vlast, polako ali sigurno, u svim mestima, u svim opštinama. Neće za one koji su se u fotokopir aparate ugrađivali, u cenu faks mašina, u cenu svakog fiksnog telefona su se ugrađivali, neće. To su promene koje su Srbiji potrebne i potrebni su joj drugačiji budžeti, potrebna joj je drugačija vlada, drugačija vlast, ali ne ona koja će da bude mnogo gora, lošija, nego ona koja će da donese promene u interesu građana Srbije, ona koja će smeti da im kaže, da, ljudi, imamo teško stanje i moramo da napravimo takve rezove, teške rezove, u svim oblastima ekonomije, naše privrede, idemo u privatizaciju, ali nema našeg zakona sedam meseci, zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, da ga stave na dnevni red. Zato što se poboljšava kontrola samog toka procesa privatizacije. Nema lopovluka, nema nameštenih tendera. To je ono što se menja. E, takve su nam promene potrebne. Borba protiv korupcije, promene u ekonomiji, brze, efikasne, jasne, prepoznatljive, transparentne i pre svega poštene. Hvala vam najlepše.
Repliku traži Miloš Aligrudić. Izvolite.
Gospodine Vučiću, ako neko na državnoj televiziji čini ono što vi kažete da vam je učinjeno, to svakako nije dobro, i ako ste me prozvali da to kažem, to ću vam ponoviti ovde. Reći ću to tako. U RTS-u će se činiti određene promene. Već su juče one najavljene pripajanjem Trećeg kanala ponovo državnoj televiziji, i razlozi zbog kojih je Treći kanal vraćen državnoj televiziji, otvoreno je rečeno od strane direktora tih istih televizija. A, što se tiče uređivačke koncepcije i ona je podložna promenama. Prema tome, ako je istina ovo što ste mi vi rekli, mada to ne mogu proveriti, onda je to svakako nešto što je podložno u svakom slučaju promenama. I, u tom smislu mogu da vas podržim. Ali, s druge strane, vi ste imali jedan dobar govor maločas, u kome ste se govorili o svemu i svačemu, pominjali ste i gospodina Tadića. Naravno to što ste vi pomenuli i naročito ono što se odnosi na ove ljude koji su juče protestovali, to nije samo vaša privilegija. To je nešto što mi možemo odavde, takođe, da podržimo. Znači, s te strane nije uputno i nije uljudno mahati bilo kakvim papirima u ovoj skupštini, kojima se govori o izvoru nekakvih sredstava, koji su podržali ili nisu podržali nečiji dolazak na neki protest. I, zaista u tom smislu mogu da vam se pridružim u ovom stavu. Jednostavno, ono što je ovde rečeno nije dobro. Nimalo nije dobro. Jer, na kraju krajeva, i da je neko nenamenski, iz izvora koji se tiču lokalne samouprave, platio takav dolazak, to je zato što je tako nekog muka naterala na to, a ne zbog toga što je neko hteo namerno da troši nenamenski sredstva, ili da bi oštetio budžet Republike Srbije. Očigledno je da je jasno o čemu se radi.
Hvala. Osnov za javljanje, gospodine Petroviću? Replika? Nemate pravo na repliku, niste ni predsednik ni zamenik predsednika, jedino ako ste se lično osetili prozvanim, izvolite. Dakle, ne možete u ime poslaničke grupe, u svoje ime izvolite.
Dakle, gospođo Pop-Lazić, vaše tumačenje Poslovnika je jako zanimljivo. Dirnut sam, gospodine Aligrudiću, vašom podrškom koju dajete Vučiću i to su znaci koje pratimo i videćemo gde će da se završi. Gospodine Vučiću, tragično je kako teško podnosite poraze. Bolje nemojte da se kandidujete više, izgubićete svaki put. Zbog toga što je laž osnovni instrument vaše politike i što se lažima služite gde god se pojavite, i sa ove govornice, i kada nastupate na medijima. Ali, postoji jedan drugi problem. Vi ste, gospodine Vučiću, profesionalni patriota. Kada je u ovoj zemlji bio rat, 1999. godine, vama nije smetalo da se uselite u stan od, koliko beše, ari, koji ste dobili. Dakle, kada su bombe padale u Srbiji vi ste stan dobili, vi profesionalni patriota. Nemate vi pravo, gospodine Vučiću, profesionalni gubitniče, da vas obavestim da su završeni izbori, da stavljate primedbu bilo kome. Uostalom, to više nikoga u Srbiji i ne zanima. Veoma bih bio srećan da se ponovo kandidujete, jer ćete izgubiti, ma koju trku trčali, a, gospodine Aligrudiću, ako nekoga muka natera da krši zakon, nisam znao da podržavate to. Nikakva muka, ni zloupotreba položaja je neoprostiva, ma kakva muka bila u pitanju, a sigurno muke nikakve nije bilo.
Hvala vam. Da li se vi javljate po Poslovniku? Žao mi je, bila je replika na vaše izlaganje (obraća se poslaniku Vučiću). Molim vas, sačekajte samo trenutak. Molim vas, gospodine Vlahoviću.... Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas samo trenutak, dobio sam drugačije obaveštenje, možete da se strpite. Vi želite repliku jer tvrdite da je bilo po Poslovniku (obraća se poslaniku Vučiću), a vi želite kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe (obraća se poslaniku Vlahoviću). Repliku na izlaganje gospodina Vučića? Dobro, samo trenutak. Gospodine Vučiću, dobijam potvrdu od potpredsednika Skupštine da je bila replika na vaše izlaganje. Vi ne možete da dobijete repliku. Vi možete, naravno, repliku na izlaganje .... (oba poslanika insistiraju da dobiju reč).... Molim vas, naravno, javite se po Poslovniku čim završi gospodin Vlahović (obraća se poslaniku Vučiću). Molim vas, pitao sam vas i rekli ste mi da se javljate za repliku. Daću vam odmah reč. (obraća se poslaniku Vučiću). Izvolite, gospodine Vlahoviću, ako ste vi ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Samo trenutak, po ovoj tački jeste ovlašćeni predstavnik. Molim vas, nema razloga, izvolite kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, replika na izlaganje gospodina Vučića. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem, gospodine predsedniče, što ste mi dali reč i time poštovali Poslovnik, javio sam se kao predstavnik poslaničke grupe Demokratske stranke na izlaganje gospodina Vučića. Dakle, čini mi se da Radikalna stranka smatra da je naš narod doživeo kolektivnu amneziju pa je zaboravio period sjajne vladavine SRS u Srbiji, zajedno sa svojim koalicionim partnerom. Zaboravio je čuvenu crveno-crnu koaliciju, kako je narod prozvao, zaboravio je period kada nam je bilo najteže, kada su bombe padale u Beogradu, kada su bombe padale u celoj Srbiji, kada je potpisan Kumanovski sporazum, ili bolje rečeno - Kumanovska kapitulacija, u čemu ste vi učestvovali, a ne Demokratska stranka, a ne druge stranke. Zaboravio je period kada ste, tačno je, jurišali u prvim borbenim redovima, ali na nove kvadrate stambenog prostora, kada ste jurišali na slobodu i nezavisnost medija, kada ste jurišali na slobodu reči, kada ste vodili strahovladu. Ako ćete ponovo to da ponudite građanima Srbije, bojim se da nećete imati šanse, jer kao što reče moj prethodnik, postali ste zajedno zaista profesionalni gubitnici. Rekao sam vam posle predsedničkih izbora - na sledećim izborima idete dole, na izborima posle tihidete još dole. A to se, sada, na ovim lokalnim izborima i pokazalo, gde je Demokratska stranka dobila ubedljivo najviše glasova i postala prva politička stranka u Srbiji.
Molim vas, po Poslovniku gospodin Vučić, potom po Poslovniku gospodin Anđelković. Gospodine Vlahoviću, samo trenutak, molim vas, nisam vas prekinuo, mada ste zloupotrebili član 97. Molim vas, upozoravam sve poslanike - ubuduće, ukoliko se replika uzima, a pri tome se ni na jedan način ne pozove, u odgovoru, na ono na šta se replika daje, primeniću član 97. stav 3. i prekinuću govornika. Sada, replika gospodina Vučića na izlaganje gospodina Dušana Petrovića, ako sam dobro razumeo, ili na izlaganje gospodina Vlahovića? Na gospodina Vlahovića; onda izvolite.
Dakle, moram da priznam da sam veoma zadovoljan. Očekivao sam da se javi ceo poslanički klub Demokratske stranke, da se osete prozvanim, jer sam sve vreme govorio o korupciji i kriminalu. Znao sam da će oni svi da se prepoznaju i da se jave. I da vam kažem nešto.
Sada vas upozoravam, gospodine Vučiću. Ukoliko nastavite da vređate poslanike, biću prinuđen da oduzmem reč. Budite ljubazni, bez uvredljivih izraza. Izvolite.
Gospodine Markoviću, vi ste njima dozvolili da iznose najgore lične uvrede i laži. Čak su govorili reči koje ne priliče političarima. Što se tiče mog rezultata na izborima za gradonačelnika Beograda, imao sam 48,46% u drugom izbornom krugu. Čestitao sam pre nego što su konačni rezultati objavljeni, časno se poneo, onako kako su videli svi građani Srbije, ne samo Beograda. Sam protiv svih sam išao, niko me nije podržao, osim građana Beograda u ogromnoj meri. Zadovoljan sam zbog toga i siguran sam da će sledeći put biti još bolje. Dobro je da vi taj rezultat potcenjujete i da te ljude potcenjujete. Sada, šta ja vama da kažem? Možda ću daizgubim sledeći put. To što ste pominjali po sto peti put, moram da im kažem na lep način, jer neću da zvučim kao oni, dakle, ja sam od države dobio 63 kvadrata, ostalo sam dao svoje, nemam ništa više od imovine nigde, ali vi, lopuže jedne, koji ste hektare krali i otimali od građana.
Molim vas, upozorio sam vas drugi put, upozorio sam vas sada. Budite ljubazni, bez ovakvih izraza, inače ću vam oduzeti reč. Izvolite. Ostalo vam je još 20 sekundi.
Vi, koji ste pljačkali Srbiju četiri godine, pljačkali i otimali fabrike od naroda i u svoje džepove novac stavljali, vi koji imate po 10 kuća...
Oduzimam vam reč, ispunjavam svoje obećanje, zbog vređanja narodnih poslanika. Molim vas, napustite govornicu.
Zašto njemu niste oduzeli reč. Nemojte da mi glumite strogoću.
Budite ljubazni. Nisam strog. Zato što nisam vodio pre toga Skupštinu, vodila je gospođa Pop-Lazić.
Dozvolite mi da završim do kraja.
Molim vas, upozorio sam vas da ne vređate narodne poslanike.
Hoćete da mi date da završim do kraja?
Zamolio sam vas da se udaljite od govornice. Budite ljubazni, krajnje korektno. Gospodine Vučiću, budite ljubazni. Gospodine Vučiću, upozorio sam vas dva puta i rekao sam da ću vam oduzeti reč ukoliko nastavite da vređate narodne poslanike.
Ne mora da se čuje prenos, kriminalci jedni, završićete tamo gde vam je mesto.
Budite ljubazni i udaljite se od govornice. Hvala vam. Po Poslovniku se u međuvremenu javio gospodin Zoran Anđelković. Izvolite.
Prvo se izvinjavam gospodinu predsedniku, zato što nisam malopre izašao za govornicu, ali mislim da treba da napravimo neki red ovde u parlamentu i ne treba da se tučemo za mikrofonom, doći će svi na red koji to hoće. Ne vidim razlog da se predsednik zbog toga ljuti. Naravno da sam prinuđen da reklamirampovredu Poslovnika, zato što gospodin Vlahović ima opsesiju Socijalističke partije Srbije. Razumem ga. Kada imate 130 predsednika opština do juče, a sada imate samo 23, a Socijalistička partija Srbije 25, vi imate problem. To shvatam. To je vaš problem, nije problem ove skupštine. Drugo, vi ste u stvari glavni gubitnici ovih lokalnih izbora i to vi znate, to treba da prihvatite. Imali ste četiri gradonačelnika, a sada ste sa šest hiljada dobili jednog u Beogradu, na silu. Vaše je pravo da se zbog toga hvalite, ali građani znaju rezultat. Nemojte nas da zbog toga spominjete, nismo mi krivi zbog toga, to ste vi krivi. Treće, kada pominjete Kumanovski sporazum, podsećam vas da ste tri godine u ovom parlamentu i u javnosti zagrlili Rezoluciju 1244 i samo pomoću Rezolucije 1244 branili Kosovo i Metohiju, i u svakoj drugoj rečenici ste govorili - mora da se sprovede Rezolucija 1244, Rezolucija 1244 brani Srbe na Kosovu, Rezolucija 1244 brani Srbiju. Rezolucija 1244 je u stvari temelj Kumanovskog sporazuma. Kumanovski sporazum je samo deo rezolucije. Ne bi bilo Kumanovskog sporazuma da nije rezolucije, a da nije bilo rezolucije prihvatio bi se ultimatum koji vi i sada hoćete, zajedno sa vašim predsednikom, da u roku od tri godine bude Kosovo nezavisno. Mi to nismo dali, ponosni smo zbog toga, a vaš predsednik to neka čini, to je vaše pravo, ali znam da građani Srbije i ova skupština to nikada neće prihvatiti.
Zahvaljujem. Javljate se kao? (Aleksandar Vlahović, sa mesta: Replika.) Izvolite, gospodin Aligrudić.
Ovo je replika na ono što je govorio gospodin Dušan Petrović. Gospodine Petroviću, niste imali na mene repliku, imali ste gospodinu Vučiću. Dakle, ovo je replika na ono što ste vi izneli. Javio sam se na repliku gospodinu Vučiću iz dva razloga. Prvo zato što je pominjao uređivačku politiku RTS-a, jer je RTS bio pomenut. Zatim sam imao na to izlaganje i na ono što gospodin Vučić sebi smatra za pravo da određene stvari, koje ovde iznosi, iznosi kao privilegiju SRS-a, a znam da ovde većina narodnih poslanika stoji iza jedinstvenog stava, iza svega onoga što smo usvojili nakon martovskih događaja u Skupštini Srbije, iza jedinstvenog stava, većina poslanika. Kaže, neki su promenili mišljenje oko toga na koji način treba rešavati kosmetsko pitanje. To je bila muka i to je bio razlog, tu muku sam pomenuo kada sam govorio o ljudima koji su došli da ovde protestuju. To je ona muka. A ne znam samo, ako govorite o kriminalu i nezakonitostima, koja muka je terala skupštinsku većinu u ove protekle tri godine da krade poslaničke mandate, koja muka je terala Vladu Republike Srbijeda proizvodi afere, bivšu Vladu Republike Srbije,i šećernu aferu u ovoj državi, koja je muka njih terala na takvu vrstu kriminala. To je ono što pitam večeras. Hoću da vas pitam još nešto. Ako ste tako spremni da tvrdite da postoje krivična dela u onome što vi zovete finansiranje dolazaka na takav skup, na takav protest, pa, izvolite i javno podnesite krivične prijave protiv ljudi i na taj način napravite vaš otklon prema kosovskom problemu.
Gospodin Vlahović, replika na izlaganje gospodina Anđelkovića, koji je govorio po Poslovniku.
Ovo govorim javnosti radi, ne zbog vas, vi to već znate, ali nećete da kažete, jer vam cifre ne idu u prilog. Na prošlim lokalnim izborima DS je osvojila 461.000 glasova. Prva sledeća je osvojila 390.000, a oni koji se navodno vraćaju osvojili su svega 180.000 glasova. Toliko o rasporedu političkih snaga na političkoj sceni u Srbiji. I to je nastavak onog trenda koji smo imali i na prethodnim izborima. Što se tiče kriminala, o kome se, gospodine predsedniče, govorilo pre nego što sam tražio repliku i nisam pogrešio u svojoj replici, molim vas pogledajte stenografske beleške, pa ćete videti. Što se tiče kriminala, što se tiče šećerne afere, konsultujte malo vladajuću koaliciju, naći ćete tamo onoga ko je direktno odgovoran za šećernu aferu. Što se tiče tih nazoviafera, pogledajte kako su se te afere završile, kako su sudovi presudili u svim tim aferama. Postoji li ijedno validno rešenje sudova koje je izašlo i potvrdilo - da, to je bila pljačka, da, to je bio kriminal. Nemojte da govorimo za ovom govornicom teške reči. Narodu Srbije je preko glave teških reči, teških optužbi, pri tome neargumentovanih. Zaista, jer najčešće se na taj način skriva zapravo praznina u politici, u političkoj strategiji, u političkom programu. Kada nemate šta da ponudite, a onda udri svi po kriminalu i po aferama kojih nema.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković. Replika na? (Aleksandar Vučić, sa mesta: Na izlaganje Vlahovića.) Izvolite.
Dame i gospodo, žao mi je što ste, gospodine predsedniče, ali neću gubiti vreme na to, nekorektno se odnoseći prema meni, u poređenju sa vašim odnosom prema vašim dojučerašnjim koalicionim partnerima, a možda i današnjim, nije ni važno, samo ste meni oduzeli reč, njima niste, iako sam govorio istinu, a oni nisu. Sada ću vam dokazati to. Naime, jedan od govornika je rekao da sam se u vreme rata negde useljavao itd. Kako ste one reči govorili o lažima, pa glagole, to neću da govorim, ali niste rekli istinu. Drugo, govorili ste o crveno-crnoj koaliciji. Ne znam šta to znači. Ne znam ko vam je to crn, ko vam je crven. Znam da su svi građani crni od muke i jada zbog vaše vladavine, koje ste im naneli i napravili. Građani, čuo sam kada već o bojama pričate, samo boga mole da ne vlada žuto-zelena koalicija, Suljo, Tadić i Kasa. Narod boga moli da ta žuto-zelena koalicija nikada ne pobedi. Kada već govorite o kriminalu i korupciji, govorite o praznini ili punini, ne znam već čemu, moram da kažem da mislim da nema važnije teme u ovom trenutku za građane Srbije. Mi ne možemo napred. Nama Evropska banka za obnovu i razvoj, Svetska banka kaže da smo u vrhu zemalja koje imaju velike probleme sa korupcijom. To je veliki problem i ne možemo ekonomski da oporavimo zemlju dok ne rešimo problem i pitanje korupcije. Onda nam ključni problem dođe kako i na koji način ćemo da se odnosimo prema građanima. Narodu obećaju narodnu kancelariju, kažu – dođite narode, dođite građani, primaćemo vas. Dođe narod pred zgradu svog predsednika i ne može da dođe narod više. Ne može da uđe u zgradu, ne može da razgovara sa svojim predsednikom, jer ga čekaju sa vizirima, palicama, šlemovima i kažu – ne možete dalje. Narod razmišlja kako će da preživi sledeću noć, kako će deci da obezbedi bolju sutrašnjicu. To što slušam od vas, tu priču, izađete i počnete da vičete svaki put – jurišali ste na kvadrate. Hajde da merimo kvadrate, da menjamo imovinu. Kod vas su zbog raznih lopovluka dolazili, čitave opštine zauzimali ljudi, nisu vam dali da izađete napolje, zato što sve što ste stigli pokrali ste, sve što ste stigli uzeli ste od građana i to ćete sada da vidite. Posle četiri godine vaše vlasti u lokalnim samoupravama ljudi će da vide da ste se i na fotokopir mašinama ugrađivali, zato što je jedino što ste znali da radite to kako da uzimate od građana. Došlo je da građani vrate svoje. Pošto je došlo vreme da građani vrate svoje, vi ćete da idete na neka druga mesta, a u ovoj skupštini će neki drugi ljudi posle sledećih izbora da sede. Promene su ono što je najvažnije za Srbiju.
Po Poslovniku, gospodin Vlahović.
Javljam se po Poslovniku, član 97. stav 1. koji glasi: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje itd." Takođe reklamiram povredu člana 100. Poslovnika. Ono što želim da kažem jeste da je Demokratska stranka uvek gajila evropske vrednosti prema nacionalnim manjinama u ovoj zemlji i po tome se razlikovala od većine drugih stranaka, istovremeno ne bivajući ništa manje patriotska, ništa manje stranka koja će doprineti razvoju svoje zemlje, i to će Demokratska stranka i ostati. Meni je žao što nacionalne manjine ne žele da sarađuju sa nekim drugim strankama, u kojima ne prepoznaju vrednosti koje su prepoznate u Evropskoj uniji ka kojoj težimo. Što se tiče zamene imovine ili ponude za zamenu imovine koja je ovde data, lično nisam spreman ni sa kim da delim svoju imovinu, jer moja imovina je nastala 14 godina radeći profesionalno svoj posao u kojem sam izgradio svoje ime, za razliku od mnogih poslanika koji nemaju jedan dan radnog staža, nego su profesionalni političari, bez ikakve profesije.
Dobili ste pravo da govorite na osnovu člana 100, pošto član 97. nije povređen, on samo govori o pravu na repliku, i istovremeno podsećam, da ne bismo obmanjivali javnost, sve stranke koje se nalaze u ovoj skupštini među svojim članovima imaju predstavnike nacionalnih manjina i nije korektno da se uvredljivo izražavamo ma o kojoj stranci po tom osnovu. Želite repliku na izlaganje po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da nisam dobro protumačen. Mi imamo potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije iz redova Srpske radikalne stranke koji je Bugarin po nacionalnosti. Mi sada posle ovih izbora, ako niste obavešteni, u Bečeju imamo vlast sa mađarskim strankama. U Temerinu predsednik Skupštine opštine jeste Mađar, član Srpske radikalne stranke, koji je pobedio na izborima u Temerinu. Nisam vam pomenuo Sulju Ugljanina i Jožefa Kasu zato što su druge nacionalnosti, nego zato što imate jednu zajedničku karakteristiku. To su oni hektari, to je upitanju. Kada ulazite u Srbiju, ulazite na Kasinu zemlju, zato što sve što je mogao da ukrade, ukrao je. Kada već govorite o Sulji Ugljaninu, ne zbog njegove nacionalne pripadnosti ili verskog opredeljenja, jer može da se dogodi da sa drugim ljudima istog, njegovog verskog opredeljenja i nacionalne pripadnosti baš u Pazaru i u nekim drugim mestima napravimo koaliciju. Tamo smo dobili četiri odbornika, a sve ostale stranke, pa i vaša koja je išla u savezu srpskih stranaka, to vam je bila različitost u odnosu na te političke stranke o kojima govorite, dobili ste dva mandata. Gospodine Vlahoviću, izgleda da niste dobro obavešteni i moram da primetim da hoćemo da sarađujemo sa svim građanima Srbije bez ikakve razlike, i ne smeta nam ni Srbin, ni Mađar, ni Bugarin, ni Rumun, ni Slovak. Jednako ih cenimo, poštujemo i volimo sve, ali ono što razlikujemo, to su pošteni ljudi od lopova. Lopova ima kod Srba, kod Mađara, kod Muslimana, kod svih drugih, i časno je i pošteno lopovu u brk reći da je lopov, kriminalcu da je kriminalac, jer to su lepe srpske reči. Ne znam koju bi drugu reč za nešto tako smislio.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, a neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Mihajlović. Dušan Proroković nije tu, reč ima narodni poslanik Slobodan Mihajlović. Neka se pripremi narodni poslanik Nadica Momirov. Koristim priliku da vas obavestim da kriminal nije srpska reč.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, red je da se vratimo temi večeras. Očigledno je da su lokalni izbori gotovi, da o tome ne pričamo više, vratimo se na temu budžeta. Žao mi je što nisam mogao da pozdravim ministra finansija, ako su već popodnevni sati, premijera ili nekoga od ministara iz Vlade, obzirom da je zasedanje u toku imamo još pola sata do kraja. Pre svega, mislim da je bilo potrebno da se pojavi ministar poljoprivrede, odnosno koordinator Ministarstva poljoprivrede, i da se pojavi ministar za kapitalne investicije, obzirom da su u tim ministarstvima najveće stavke koje su smanjene, budžetski rashodi, i zbog toga je trebalo da našim građanima objasnimo o čemu se praktično radi. Posle izlaganja poslaničkog kluba DS - Boris Tadić, u kome je ovlašćeni predstavnik detaljno objasnio zbog čega DS neće podržati ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama budžeta, samo ću obratiti pažnju na par drastičnih smanjenja stavki rashoda. Pre svega u domenu Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, agrarni kompleks, već je rečeno da je prilikom usvajanja budžeta u martu ove godine jedna od komponenata novog budžeta bio i taj agrarni deo. Međutim, tu imamo smanjenje rashodne strane za 9,88% ili 2,2 milijarde dinara. Mislim da je 1,2 milijarde dinara za poljoprivredu smanjena stavka u budžetskom rashodu, to je dosta velika stavka, a samim brisanjem nekih stavki iz budžeta, koje su doprinele cifri od 2,2 milijarde, možemo slobodno da kažemo da su važne stavke nestale preko Predloga izmene i dopune Zakona o budžetu. Treba reći da se u ovom predlogu izmene vidi da nema one komponente, da je budžet bio agrarni. Drugo značajno smanjenje nastalo je u Ministarstvu za kapitalne investicije, gde je smanjena rashodna strana za 3,5 milijarde dinara, od 10,97%, od čega najviše u Direkciji za puteve 2,6 milijardi dinara. Svedoci ste pisanja u štampi da građevinska preduzeća potražuju od ovog ministarstva oko 2,5 milijarde dinara. Na koji način će Vlada, odnosno država izmiriti ta svoja dugovanja? Zato mislim da je ministar za kapitalne investicije trebalo da bude ovde i da to našim građanima objasni, pomoću kojeg načina će to da bude izvršeno, ako su obećanja data od ministra za kapitalne investicije, a u novinama već nekoliko puta je o tome pisano. Treće je Ministarstvo privrede, ima najveće smanjenje u tim budžetskim rashodima od 17,53% ili 1,633 milijarde dinara. Najveće smanjenje u okviru samog Ministarstva nastalo je u subvencijama, negde oko 1,1 milijarda dinara, a u okviru toga u Fondu za razvoj za 400 miliona dinara. Kratka analiza ovog smanjenja kaže nam da se sprečava osnivanje institucija, kao npr. Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Ne može se osnovati zbog ovog smanjenja, a samim tim teško je primeniti Zakon o stečaju, a samim tim govorimo o jednom malo segmentu, da ovaj predlog i nije reformski, odnosno da ni sam budžet nema tu karakteristiku. Na kraju, jedno od većih smanjenja nastalo je u finansiranju vojske, u Ministarstvu odbrane. Već je izneseno za ovom govornicom da je to oko 5,5, odnosno 5.650.000.000 i da su najveće stavke smanjenja u tom delu, materijali, mašine i oprema, odnosno zgrade. Za materijale 2,3 milijarde, za mašine i opremu oko 2 milijarde i zgrade 1,1 milijarda dinara. Ne bih ovo komentarisao, već je dovoljno rečeno, ali mislim da treba istaći radi javnosti da se vidi odakle potiče ovoliko smanjenje budžeta. Na kraju, hteo bih da prokomentarišem deo oko inflacije, koja je izazvana porastom cena nafte, kako je rečeno "od strane ministra finansija", i da je to uzrokza takve pojave. Međutim, istovremeno postoji na drugoj strani upropašćavanje NIS nepoštovanjem Uredbe donete prošle godine, da se cena nafte, odnosno naftnih derivata koriguje u skladu sa poskupljenjem nafte na svetskom tržištu. Čim to poskupljenje pređe procenat od 2,5, sledi korekcija cene. Zbog čega se domaća nafta računa po 22,5 dolara po barelu, dok je svetska cena duplo veća, i zbog čega se po obećanju potpredsednika Vlade na početku mandata ove vlade, da će biti izvršeno restrukturiranje EPS-a i NIS-a u ovom delu, NIS ostavlja po strani i koristi za neke druge ciljeve, a gubitak u 4,5 meseca samo po ovom osnovu domaće nafte iznosi 120 miliona dolara, da bi ukupan iznosio 300 miliona dolara. Ako se u ovom trenutku nešto ne promeni, ako se ovakav trend nastavi, izaći će milijardu dinara. Zašto NIS, odnosno Naftagas, odnosno Jugopetrol ne uđe u restrukturiranje i zašto se tome ne pristupi, nego se čak drugačije tumače uzroci inflacije, koji su povezani sa skokom cena nafte na stranom tržištu, a domaća nafta se koristi po duplo jeftinijoj ceni. Na kraju treba reći, radi naših građana i javnosti, da izglasani Zakon o budžetu iz marta ove godine nije ni realan ni ekonomski, o čemu svedoči ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu koji je danas na dnevnom redu, već pre svega je zasnovan na nekim nerealnim predizbornim obećanjima vladajuće koalicije ili, kako već neko reče, populistički, da se to ovog trenutka, kada je predlog na dnevnom redu, veoma jasno i vidi.
Reč ima narodni poslanik Nadica Momirov, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poštovano predsedništvo, poslanici G17 plus će glasati za ovaj zakon, ne zato što ga predlaže Vlada Republike Srbije, odnosno Ministarstvo finansija, na čelu sa gospodinom Dinkićem, već zato što taj predlog zakona o rebalansu budžeta ide u prilog građana. Neću pričati sa stručnog aspekta, nego sa aspekta građana, zato što nam je ministar Dinkić već pričao sa stručnog aspekta i pričaće ukoliko to bude potrebno. Ako želite da poboljšate ekonomsku situaciju jednog domaćinstva, to možete urediti na tri načina - povećavanjem prihoda tog domaćinstva ili smanjenjem rashoda, ili i jedno i drugo. Postavlja se pitanje - šta dobijate štednjom, kako time poboljšavate ekonomsku situaciju. U ovom konkretnom slučaju dobijate bolju preraspodelu izdataka u korist Fonda za socijalno, zdravstveno i penziono osiguranje, dobijate otplatu stare devizne štednje, makroekonomsku stabilnost, zaustavlja rast spoljnotrgovinskog deficita. Najveću korist od rebalansa budžeta će imati Republički fond PIO. Prihod se povećava čak za tri milijarde dinara. Sve to govori da je logično da svi poslanici glasaju za ovaj predlog rebalansa budžeta. Međutim, mi smo čuli ovde neku kritiku. Čuli smo da to nikako ne valja, a razlog za to je - zato što ja to tako kažem. Gospodo poslanici, mi nemamo vremena da slušamo hvalospeve DS o tome šta su radili i šta su govorili. Poznato je šta su radili. Kada poredimo rad prethodne i ove vlade, možemo lako da uočimo jednu stvar, a to je da je prethodna vlada imala odličnu, povoljnu situaciju, veliku naklonost međunarodne zajednice, donacije, kredite itd. Nepravedno je porediti tri godine rada prethodne vlade sa radom ove vlade koja traje devet meseci. Ono što smo govorili su konstatacije bez argumenata. Naime, čuli smo obrazloženje u martu da predlog budžeta nije dobar zbog toga što nije dobro projektovan. Za mene to nije nikakav argument, ta konstatacija da budžet nije dobro projektovan. Da li će ta vrsta izjave doneti sutra penzije? Neće. Stvar je vrlo prosta: ako mi ne izglasamo ovaj predlog rebalansa budžeta, neće biti ni penzija, neće biti penzija za poljoprivrednike i sve ono što je navedeno da će se desiti. Ako izglasamo, biće. Vrlo je jednostavno. Poslanici DS i SRS neće glasati i ne moraju. Za to će odgovarati svojim biračima. Ipak, postoji većina u ovoj skupštini koja će glasati za ovaj predlog. To je dobro i ide u korist svim građanima. Što se tiče štednje za vojsku, jasno je da je SRS protivtoga, jer oni su poznati kao stranka koja zastupa, između ostalog, i ratničke interese. Što se tiče DS i priče o vojsci, da nije dobro smanjenje budžeta za vojsku, za mene je to čista demagogija. Vi se brinete za reformu vojske, ne brinete se za stanje u socijalno-zdravstvenom osiguranju, na primer. Ovaj rebalans budžeta poboljšava stanje u socijalno-zdravstvenom osiguranju. Ali, koga to zanima. Još uvek nas zanimaju politički poeni, zanima nas podizanje rejtinga stranke. To je ono što mi ovde vidimo i to je ono što građani Srbije vide. To što SRS neće glasati za ovaj rebalans budžeta, razumljivo je. Međutim, za mene je veliko iznenađenje da DS neće glasati za ovaj predlog rebalansa budžeta. Nemate razloga da ne glasate i niste dali ni jedan argument koji ide u prilog tome. Apelujem na sve prisutne poslanike da glasaju za ovaj predlog rebalansa budžeta zbog toga što ide u prilog svih građana.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi, ako bude vremena, narodni poslanik Radojko Obradović.
Dame i gospodo poslanici, čuli smo u uvodnom izlaganju gospodina ministra da je ovaj rebalans neophodan iz nekoliko razloga. Jedan od tih razloga je i prihodna strana budžeta, zato što, navodno, vrši određene poreska olakšice, tako da je morao da izvrši preraspodelu sredstava na prihodnoj strani budžeta Republike Srbije, a i da ima povećanje bruto nacionalnog dohotka, proizvoda itd, tako da se, po njemu, povećavaju prihodi u jednom delu, kada su u pitanju porezi, a da to treba ovim rebalansom regulisati. Međutim, kada se pogleda Zakon o budžetu i Predlog o izmenama i dopunama zakona, tu logiku sa ovim obrazloženjem ne vidim. Tačno je da je stavka - opšti porezi na dobra i usluge, po zakonu124.425.000.000, a po Predlogu zakona 132.794.000.000. Vidi se jedan određen porast. Međutim, kako gospodin ministar hoće da kaže da je to posledica povećanja proizvodnje, ne slažem se, to je posledica inflacije, koja već probija predviđene iznose i koja sasvim sigurno utiče na prihodnu stranu budžeta Republike Srbije. Sa druge strane, tu je jedna posledica na koju je direktno uticala Vlada, a to su izmene i dopune Zakona o akcizama, kada su povećane akcize na motorni benzin i ostale naftne derivate. Sada tvrdite da je najveći razlog za ovako drastična povećanja nafte i naftnih derivata rast svetske cene nafte. Međutim, u svakom slučaju, ima i zasluge za to i ova vlada povećanjem akciza, tako da se i te akcize, koje učestvuju kao osnovica za oporezivanje, na kraju prikazuju u delu gde su stavke prihodi po osnovu poreza i drugih dažbina. Nije mi jasna stavka - porez na dobit i kapitalne dobitke, koji plaćaju preduzeća i druga pravna lica, po zakonu - 6.661.194.000, a po Predlogu zakona, ovim rebalansom - 6.864.000.000, ako znamo da je ova skupština nedavno porez na dobit pravnih lica smanjila sa 14 na 10%. Sada se postavlja pitanje koliko je ova stavka tačna i koliko je ona stvarno i realno moguća. Iz ove prihodne strane, koja se tiče dela budžeta koji nije u deficitu, u stvari je jedan vid matematike, jedan vid političke propagande, da se prikaže da je stanje u državi nešto bolje nego što jeste. To se vidi pogotovo u ovim stavkama - mešoviti i neodređeni prihodi i neporeski prihodi, gde je izvršena ta, da kažem, permutacija iznosa, usklađivanje, tako da je taj realni deo budžeta ostao na 329.325.000.000 dinara. U deficitu budžeta, koji se smanjuje, vidi se, a to je već obrazlagano, da je jedan razlog deficita i smanjeni priliv sredstava iz privatizacije. Međutim, ne vidim u rebalansu budžeta 3.700.000.000 po osnovu stranih donacija. Vidim da piše da su krediti i donacije međunarodnih finansijskih institucija u iznosu od 8.600.000.000 dinara. Ako se pogleda Zakon o budžetu, taj iznos je 9.500.000.000 dinara, što govori samo jednu činjenicu, da država treba da se zaduži, po rebalansu ovog budžeta, za 8.600.000.000 dinara i da od donacija nema ništa. Sada pitam ministra zašto nema tih donacija, jer je pretnja tim donacijama bio eventualni izbor Tomislava Nikolića za predsednika Republike Srbije, pa su i ministar i drugi članovi Vlade iz stranke G17 trčkarali po Srbiji i tvrdili da ako pobedi Tomislav Nikolić nema nam ništa od strane pomoći. Pobedio je Boris Tadić, a uovom rebalansu budžeta se vidi da nam i dalje nema ništa od strane pomoći. Kada je u pitanju priča o poljoprivredi i povećanju iznosa za premije za otkup pšenice, tačno je da je gospodin ministar predvideo 900.000.000 dinara više za otkup pšenice, ali odakle je ta sredstva izvukao, nakamčio iz budžeta, da bi ta rashodna strana ostala ista. Nakamčio je od Uprave za veterinu, gde je od predviđenog iznosa - 2,800.000.000 dinara skinuo 900.000.000 dinara i prebacio u premije za pšenicu. Međutim, i pored tog prebacivanja u premije za pšenicu, donacije ili dotacije, kako god hoćete nazovite ih, subvencije u poljoprivredi smanjene su za 1.400.000.000 dinara, računajući i ovih 900, što znači negde oko 2.300.000.000 dinara. Neke stavke koje su Zakonom o budžetu uspostavljene potpuno su brisane ili su smanjene, tako da sada nemamo u budžetu, kada je u pitanju poljoprivreda, recimo, stavku - subvencije za mleko i industrijsko bilje - 5.912.000.000; mere za unapređenje i produktivnost gazdinstva - 660.800.000; mere za uređenje poljoprivrednog zemljišta - 374.000.000; mere podsticanja izvoza u poljoprivredi - 608.000.000. Jedino je povećana, sa dve milijarde na 2.900.000.000, premija za otkup pšenice. Regresirano đubrivo i gorivo -nemaju 1.200.000.000; stručne poljoprivredne službe - nema 240.000.000 dinara; mere i akcije u poljoprivredi - nema 74.000.000; subvencije za unapređenje sela - nema 70.000.000; mere za povećanje kvaliteta mleka - 450.000.000. Dalje, ukinut je poljoprivredi i Ministarstvu trgovine iznos koji je bio planiran od dve milijarde dinara za otkup pšenice za robne rezerve, smanjen je na 1.220.000.000, što znači da je, po rebalansu ovog budžeta, poljoprivreda osiromašena, odnosno oduzeta su joj sredstva u iznosu od 3.300.000.000 dinara. Verovatno je taj novac upotrebljen da bi se isplatilo onih dve milijarde za otplatu kredita, odnosno kamata Londonskom klubu. Slažem se da treba pametno raspolagati sredstvima iz budžeta i štedljivo, ali da vidimo mi kako to ova vlada, koja je nasledila određene karakteristike prethodne, štedi novac. Za Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji potrebno je 13.550.000 predlogom izmene i dopune Zakona o budžetu, odnosno rebalansu. Kancelarija za saradnju sa medijima – 21.947.000 dinara, a to je stavka koja je viša za oko 1.300.000 dinara nego što je to predviđeno Zakonom o budžetu. Savet za borbu protiv korupcije – 9.850.000. Čuli smo već analize pojedinih međunarodnih organizacija koje se bave korupcijom i tvrde da je Srbija u vrhu zemalja koje su korumpirane, pa se postavlja pitanje gde se i kako troši novac od 9.850.000, da li za suzbijanje korupcije ili za njeno povećanje. Komisija za ispitivanje kršenja ljudskih prava – 1.400.000 dinara, a jedan zakon koji je bio besmislen i kada je donošen Zakon o budžetu za 2004. godinu postavljali smo pitanje, šta je sa tom komisijom i da li ona treba da radi. SRS je predala zahtev za izmene i dopune Zakona o lustraciji i da se taj zakon konačno ukine, i da se ovakve besmislene stavke, koje na kraju ipak mogu da se potroše iz budžeta, jednostavno ukinu u samom budžetu. Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, a zatim Agenciju za unapređenje državne uprave – 2.588.000, Uprava za javna plaćanja – 1.700.835.210. To je jedan od retkih organa državne uprave kome nijedan jedini dinar ovim rebalansom nije oduzet i smatramo da je to posao nadležnog ministarstva, odnosno Ministarstva finansija, a ne nekih paralelnih ministarstva koja se stalno formiraju, kako od strane prošle Vlade, tako i od strane ove Vlade. Imamo Agenciju za duvan – 12.322.000, a koja treba taj novac da potroši samo zato što će da izdaje dozvole za trgovinu duvanom po jednom prodajnom objektu, a čini mi se da je u pitanju 5.000 dinara na godišnjem nivo odnosno jedna ekipica ljudi koja kuca takve izveštaje i koja kuca takva rešenja, i naplaćuje to i još izvlači iz budžeta 12.000.000. Imamo i Upravu za javne nabavke – 16.738.000 dinara, Agenciju za odnose sa dijasporom – 1.903.000 i imamo Ministarstvo za odnose sa dijasporom. Imamo Agenciju za energetsku efikasnost – 2.226.000, a imamo i Ministarstvo energetike i ministre u senci kada je u pitanju energetika, Vojina Lazarevića i Vuka Hamovića, pa mogu da kažem da je jedna od zasluga G17 to što se oni još uvek ne nalaze tamo gde im je mesto, a to je u zatvoru. Imamo Upravu za zaštitu životne sredine 306.447.000, a imamo Agenciju za zaštitu životne sredine 2.742.000 dinara, a imamo i Agenciju za reciklažu, koja isto potpada pod tu oblast, 16.697.000, i imamo nadležno Ministarstvo za ekologiju i zaštitu životne sredine – 4.126.045.000 dinara. Imamo Agenciju za razvoj kulture i Ministarstvo kulture, a Agencija troši 1.430.000 dinara, a Ministarstvo kulture troši 4.283.426.000 dinara, a od toga je namenjeno RTS-u 3.200.000.000 dinara. Imamo Agenciju za razvoj lokalne infrastrukture i lokalne samouprave – 2.278.000 i Ministarstvo za lokalnu samoupravu. Agenciju imamo za promociju izvoza, nešto nam slabo ide sa tim izvozom i sa stranim investicijama i ovde, ali bitno je da oni troše 20.362.000 dinara, i imamo za Nebojšu Čovića i Olivera Ivanovića 1.650.000.000 dinara. Gospodine ministre, bolje da ste sve ovo skinuli sa budžetskih stavki, nego što ste to uradili vojsci. Svi znamo u kakvom je vojska položaju i ne bih da ovo više ponavljam za ovom govornicom, samo sam hteo da vam pokažem da ako postoji iole malo dobre volje, ako neko želi da napravi efikasnu i jeftinu državnu upravu, može brisanjem ovakvih stavki to da uradi, i da se napravi rebalans i da se podmire sve te obaveze koje ste prihvatili ovim rebalansom.
Hvala najlepše. Vreme za današnji rad je isteklo. Dame i gospodo, zbog hitnosti ovog zakona na koji je ukazala Vlada Srbije i zbog njegove posebne važnosti, a na čemu su zdušno insistirali predsednik poslaničke grupe SRS i ovlašćeni predstavnik DS-a, odlučujem da se, na osnovu člana 81. stav 4. Poslovnika, radi sutra, nastavak od 10,00 časova. Hvala vam.