Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u saliprisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Dostavljena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetske, mandatno-imunitetske pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanjem mandata narodnom poslaniku Snežani Paunović izabrane sa izborne liste Ivica Dačić – SPS – PUPS – JS. Na osnovu odluke Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetske i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Snežani Paunović. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da pristupi radi polaganja zakletve. Poštovani narodni poslaniče molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini pristupimo polaganju zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, narodni poslanik ponavlja.) „ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI“ Molim vas da potpišete tekst zakletve. Čestitam i želim vam uspešan rad. Nastavljamo sa radom. Na osnovu člana 287. stav 2. Poslovnika, danas narodni poslanici imaju pravo na traženje obaveštenja i objašnjenja. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
Molim vas da obezbedite uslove i da mi ovo vreme za 30 sekundi produžite. Postavljam pitanje gospodinu Raduloviću, ministru privrede u Vladi Republike Srbije, a motivisano jednim značajnim i jasnim uvidom. Stari su govorili nerad je jastuk nečastivog, kao i u razvoju svakog deteta, tako i u društvu u krizi. Situacija ne angažovanja radne energije, besposlenosti, nedostatka ideje o poslovima i obavezama koje predstoje u neposrednom oročenom vremenom, stvaraju jedan suvišak dokolice sa ogromni potencijalima iskušenja otklizavanja u smeru neprihvatljivih, nepoželjnih, pa i socijalno patoloških ponašanja. Ovo je čini se pravi trenutak da Ministarstvo privrede zamolimo da nas udostoji preciznom informacijom o jasnom i efikasnom programu restrukturiranja društvenih preduzeća u Srbiji. Da je ta tema najavljena kao bitna za poslaničku grupu URS nema nikakvog spora, zapravo tu temu smo mi i ubacili u javni i politički život, i Ministarstvo privrede u vreme naše odgovornosti je 2014. godinu najavilo kao godinu u kojoj će ovaj kapitalni problem nacionalne ekonomije biti na zadovoljavajući način otvoren, i dobrim delom rešen. Međutim, u nedostatku koncepta, ideje, mi već vidimo kako nastaje ogromna materijalna šteta, ne samo u privredi, nego u ukupnim infrastrukturnim potencijalima društva. Samo protesti kragujevačkog „Autosaobraćaja“, jednog od preduzeća u restruktuiranju, već na infrastrukturi grada Kragujevca stvaraju milionske štete koje će lokalna samouprava sredstvima građana iz budžeta morati da nadoknađuje, jer u periodu blokade pruge teški saobraćaj, transport, ide alternativnim pravcima, putevima potpuno nepredviđenim za takvu frekvenciju i takvo saobraćajno opterećenje, a da ne govorimo o gubicima koje trpi mala privreda, sve trgovinske radnje i preduzeća koji su prinudno blokirani, demonstracijama ovog jednog preduzeća u restruktuiranju. Koliki su tek gubici i troškovi koji stvaraju blokade pribojskog FAP-a? A da ne govorimo o odštetama svim preduzećima koja trpe gubitke, kao što je, recimo, „Fijat“ u Kragujevcu, koje će građani Srbije svi morati da plaćaju sredstvima iz budžeta u vidu penala za onemogućavanje normalnog poslovanja ovih preduzeća i nadoknade štete koju oni trpe. Ali, to je da je nerad jastuk nečastivog, proizvodi i mnogo šire posledice patološkog karaktera, nego što je ekonomska i materijalna šteta. To se naročito vidi u sferi politike, kada u nedostatku jasnog i efektivnog privrednog koncepta, programa angažovanja energije stanovništva, politika rado tragajući za alternativnim putnim pravcima politike zalazi zapravo u jedan oblik regresije da mi toga moramo biti svesni da se u ovom trenutku nacija i društvo u Srbiji nalaze na ivici regresije u punom značenju tog termina, uključujući i psihološke konotacije. Da vas podsetim, kriza, frustracija koja ne dobija svoj adekvatan odgovor izgleda u našim tradiranim oblicima ponašanja, pobuđuje sklonost da se pređe na prevaziđene oblike ponašanja. Otud ova renesansa 80-ih godina u Srbiji, Šolovićeve brigade koje se šetaju zemljom, maljave antibirokratske jogurt revolucije ali, boga mi, i obnavljanje kulta sećanja na komunističke lidere iz familije Broz kao jedina zemlja u Evropi koja još nije imala snage da kaže – odrekohsja nad komunističkim zlom, a evo već izaziva osećanje greha.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem, gospodo predsedavajuća. Imam pitanje za ministra saobraćaja i za gospodina Drobnjaka, direktora „Srbijaputevi“, tog čuvenog preduzeća, a tiče se putnog pravca koji povezuje Sremsku Mitrovicu i mesto Laćarak koji ima 15 hiljada stanovnika i 2013. godine ima magistralni put kroz mesto koje je popločano kaldrmom. Svake godine, taj putni pravac je uvršten u program „Putevi Srbije“ da se konačno otpočnu radovi, alimi koji tamo živimo, to nikako da dočekamo. Postoje inicijative koje će očigledno jedino dati rezultate, a to je da će se građani na kraju sami organizovati, pa će morati da blokiraju isti putni pravac, ne bi li skrenuli pažnju gospodi u Beogradu, koja, kada se radi o mostovima u glavnom gradu, kada se radi o pilonima, metroima, onda i projektna dokumentacija i glavni projekti eksproprijacije urade se za šest meseci, a kada treba da se uradi pet kilometara putnog pravca u drugim delovima Srbije i Vojvodine, to nikako da se desi. Mi smo predlagali još kada je donet Zakon o javnoj svojini Republike Srbije da putevi drugog i trećeg reda konačno pređu u vlasništvo AP Vojvodine, ali se to očigledno nije desilo. Mi za to nikada nismo dobili neko suvislo obrazloženje, ali smo svedoci da i dan danas, iako se gro budžeta „Puteva Srbije“ puni sa auto-puta koji prolazi kroz Vojvodinu, od putnog pravca Beograd-Subotica, sredstva ne mogu da se upotrebe za održavanje puteva koji su nama od značaja. Kada kažete danas „Putevi Srbije“, bolje da se preimenuje to javno preduzeće u „Udarne rupe Srbije“, onda to zvuči totalno drugačije, to vam je kao skijalište Egipta ili plaže Mađarske, tako zvuči i „Putevi Srbije“. Ne razumem stvarno zbog čega gospoda koja tamo rade i koja raspisuju te čuvene tendere, ne mogu da izvršavaju ono za šta su plaćeni. Informacije koje ja imam, da je svake godine problem, jer ne mogu da se dogovore koji proizvođač će dobiti taj posao. Želeo bih odgovor od gospodina Antića, da li se planira početak radova na tom putnom pravcu i zbog čega to još uvek nije počelo da se radi? Postoje ljudi iz lokalne samouprave koji su moji politički protivnici, i iz nekih drugih stranaka, pripadaju vladajućoj koaliciji, koji takođe pokušavaju da nekim svojim autoritetom i uticajem izvrše pritisak da se obrati pažnja na taj problem, ali očigledno doći do olimpskih visina Vlade Srbije i preduzeća „Putevi Srbije“, nije moguće. Želeo bih što pre odgovor na ovu temu, kako bi sprečili da dođe do samoorganizovanja lokalnog stanovništva, što će sigurno izazvati niz problema. Taj put je u toliko lošem stanju da jedan mali privrednik koji mi se obratio povodom toga ima distribuciju, određeni broj vozila, svakih godinu dana mora da menja kompletan vozni park zato što mu se vozila raspadaju. U šali kažem da kad prođete tim putnim pravcem koji je pet kilometara dugačak, ljudi moraju i kod zubara da idu, pošto im plombe poispadaju jer je toliko rupa i ne samo da se raspada vozilo, nego se raspadne i vozač. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Gospođo predsedavajuća, imam pitanje za ministarku zdravlja, a tiče se nove skandalozne prakse u državnim bolnicama koja se zadnjih 20 godina javlja uglavnom, maltene svake godine. U mnogim državnim zdravstvenim ustanovama pacijenti na bolničkom lečenju prinuđeni su da sami kupuju lekove, koji su medicinske ustanove dužne da im obezbede. Ono što je najbitnije, to medicinske ustanove ne treba da rade, jer su to uglavnom lekovi, pričam o lekovima koji su na spisku Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, koje Republički fond za zdravstveno osiguranje redovno uplaćuje sredstva za te lekove. Bez obzira što se Ministarstvo zdravlja i ministarka trude da idealizuju naš zdravstveni sistem on je sve ne samo idealan, i po brojnim pokazateljima, i po ovim pokazateljima je jedan od najslabijih u Evropi, čak kažu i iza Albanije. Da pacijenti na bolničkom lečenju sami kupuju lekove, to jeste bolje za njihovo zdravlje, ali nije zakonito. Drugo, najveći broj zdravstvenih ustanova ne izdaje potvrdu pacijentima, da zdravstvene ustanove nisu obezbedile lekove, da bi mogli da refundiraju sredstva Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, što je još jedno protivzakonito ponašanje zdravstvenih ustanova. Moje pitanje je ko kontroliše takvo ponašanje zdravstvenih ustanova i ko je kriv za nedostatak nekih elementarnih lekova kao što su recimo ranisan, diklofen itd? Svedoci smo da su i zalihe stentova često vrlo male i da u mnogim klinikama su lekari prinuđeni da odlažu operacije i da leče samo hitne slučajeve, odnosno, u prevodu, samo pacijente koji su imali infarkt. To naravno da drastično utiče na pogoršanje zdravlja stanovništva, da ljudi sa ozbiljnim kardiološkim problemima koji treba da imaju tu vrstu intervencije sa ugradnjom stentova jednostavno treba da dožive infarkt da bi dobili stent. Takva vrsta ponašanja, po mišljenju naše poslaničke grupe je više nego skandalozna. Ministarka, i to možemo da saznamo iz medija, smatra da su za nedostatak lekova krive pre svega zdravstvene ustanove, rukovodstva zdravstvenih ustanova jer nisu dobro isplanirala potreban broj zaliha tih lekova. Moje konkretno pitanje je šta je konkretno Ministarstvo zdravlja preduzelo protiv rukovodilaca tih zdravstvenih ustanova, koji su to rukovodioci zdravstvenih ustanova do sada snosili odgovornost zbog lošeg planiranja, zbog neodgovornog ponašanja i šta će u budućnosti konkretno Ministarstvo zdravlja preduzeti da se ove pojave više ne dešavaju? Svedoci smo da bez obzira što su bile velike najave da će liste čekanja za raznorazne operacije biti sve kraće da su liste čekanja sve druže i da se time direktno protiv pored protiv zakonitog ponašanja zdravstvenih ustanova direktno se ugrožava zdravlje stanovništva, jedna od osnovnih ustavnih kategorija, odnosno prava građana na redovnu i normalnu zdravstvenu zaštitu koju im sa ovakvim ponašanjem država ne obezbeđuje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević. Izvolite.
Hvala poštovana potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, imam jednostavno pitanje za premijera, gospodina Dačića – šta će Vlada Srbije da uradi povodom poslednjih dešavanja u Priboju, odnosno sve ono što se dešava u vezi FAP? Nemoguće je da već tri dana niko od ministara, vladinih službenika nema vremena da se obrati radnicima FAP, odnosno građanima Priboja. Sve te silne proslave, podrške koje imate i kojima se hvalite, padaju u vodu kada tri dana građani Priboja pokušavaju da dobiju odgovore od Vlade, od ministra Dačića, od ministra Radulovića, ne više šta je samo sa jednom fabrikom nego šta je sa budućnostijednog grada. Jedino obraćanje dobili smo od savetnika ministra Radulovića, gospodina Pavlovića, i to jutros, i mogu ga slobodno nazvati sramno. Zašto sramno? Zato što je gospodin Pavlović rekao kako će Vlada postepeno da ukida subvencije preduzećima u restrukturiranju i kako su lične karte uslov da neko dobije sredstva za subvencije. Poruka LDP ministru Raduloviću i savetniku Pavloviću da mogu to da govore kada oni nama daju odgovore na pitanje šta je Ministarstvo privrede učinilo da sprovede Zakon o javnim preduzećima, kada raspišu konkurse za sve direktore javnih preduzeća, kada imenuju nove nadzorne odbore i ukinu upravne odbore? Nesprovođenje tog zakona košta državu Srbiju 200 miliona dinara na godišnjem nivou. Nisu građani Priboja radnici FAP zaboravili da rade, jedno jutro se probudili, niti su namerno uništili svoju perspektivu. Oni su došli u ovu situaciju zbog loše politike, pogrešne politike koja se 20 godina vodila iz Beograda. Ratovi, sankcije, bombardovanje, duga privatizacija i sve to vreme Pribojci, građani FAP, radnici FAP su ćutali i čekali da dođu na dnevni red. Danas kada traže odgovor, ne traže lažna obećanja, nego traže istinu. Koja je njihova perspektiva, koja je perspektiva jedne firme, koja je perspektiva jednog grada, koja je perspektiva jednog kraja? Poruka građana Priboja sa tog protesta jeste nama i Vladi Srbije, da se Srbija ne završava na Zlatiboru i da taj deo Srbije jeste Srbija i da tu žive građani Srbije i da nećemo dozvoliti da postepeno umiremo samo zato da bi neko imao neka opravdanja i pokušavao na bilo koji način da opravda svoje bivstvovanje u Vladi. Radnici FAP već tri dana ne traže ništa nemoguće, nego traže od lidera stranaka na vlasti da učine ono što su govorili kada su bili u predizbornoj kampanji. Tada su govorili i za strateške partnere iz Rusije, Belorusije, Turske o povećanju proizvodnje, o svetloj budućnosti. Od svega toga ništa, nemate vremena ni da dođete u Priboj, ali ste imali vremena da dolazite kada je bila predizborna kampanja. Takođe, ono što očekujemo od Vlade Srbije, to je istina, ne samo o FAP nego istina i o auto-saobraćaju iz Kragujevca, istini o fabrici ulja u Kruševcu, o mnogim preduzećima koja su izgubila perspektivu zbog loše politike, a ne zbog radnika koji su prestali da rade. Još nešto, Priboj, mogao bih reći i celi Sandžak je područje sa velikom stopom nezaposlenosti, preko 50%. Celi kvartovi, kod nas se kaže – mahale, mladih ljudi od 18 do 35 godina, kad se sabere, nemaju jedan dan radnog staža. Ako to ne promenimo, ako ne damo rešenje za to, uzaludna nam je priča i o evropskim integracijama i o modernoj Srbiji, jer nema moderne Srbije ako su nam građani gladni, ako mladi ljudi ne vide nikakvu perspektivu i nikakvu budućnost u Srbiji. hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, ja ću danas postaviti dva pitanja. Prvo pitanje je namenjeno ministru saobraćaja, gospodinu Antiću, a svodi se na sledeće. Prošle godine njegov prethodnik, ministar Mrkonjić, koji je ovde prisutan je sa gradonačelnikom Niša i sa predstavnikom evropske komisije Vensanom Dežerom potpisao protokol o saradnji na izgradnji i izmeštanju niškog železničkog čvora koji podrazumeva i izgradnju zaobilaznice u dužini od 12 kilometara koja bi nasledila sadašnji deo kružnog koloseka, koji prolazi kroz centar grada Niša i praktično razdvaja Niš na dva dela, koji praktično kompletan železnički saobraćaj, bilo da je putnički, bilo da je teretni, prolazi kroz samo srce grada. Na toj deonici u zadnjih 50 godina je poginulo više od 150 naših sugrađana zbog neobeleženih ili loše regulisanih pružnih prelaza i sva rukovodstva grada Niša su u zadnjih 50 godina su pokušavala da u dogovoru sa „Železnicom“, sa Republikom Srbijom, sa Vladom, nadležnim ministarstvom da reše problem pruge koja prolazi kroz centar grada, a naše rešenje je i rešenje koje je načelno prihvaćeno i od strane ministarstava, svih ministara do sada je bilo da se izgradi zaobilaznica koja bi praktično nasledila ovaj deo pružnog toka i izbacila kompletan saobraćaj iz centra grada. Pre mesec dana je na proslavi godišnjice „Železnice“ u Nišu boravio novopostavljeni direktor Dragoljub Simonović, koji je na pitanje novinara – kada se kreće ili kada se planira da se krene sa radovima na izgradnji obilaznice; rekao da deonica pruge Niš-Prosek, treba da ostane u gradu i da on i „Železnice“ ne podržavaju ideju o izgradnji zaobilaznice. Postavljam pitanje ministru Antiću – da li se nešto promenilo u međuvremenu od kada je otišao njegov prethodnik do danas? Da li je politika njegovog ministarstva i „Železnica Srbije“ da se potpisani protokoli ne poštuju? Da li će se dogovori oko izgradnje zaobilaznice, izgradnje projekta, studije, biti nastavljeni i završeni? Da podsetim da je Vlada Republike Srbije maja meseca, ove godine, potpisala ugovor o ruskom kreditu za „Železnicu, koji podrazumeva pet velikih projekata. Pruga Beograd-Pančevo na koju će se potrošiti 50 miliona evra, na Koridoru 10 će biti rekonstruisano šest deonica ukupne dužine 112 kilometra i biće potrošeno 30.000.000 evra, biće rekonstruisana i dograđena pruga Stara Pazova-Novi Sad, a na koju će biti potrošeno 300.000.000 evra, na raznim delovima Koridora pruge prema Baru biće potrošeno 250.000.000 evra, a država navodno nema 30.000.000 evra da izgradi 12 kilometara obilaznice oko Niša. Zaista, krajnje bezobrazan stav „Železnica“ i zahtevamo da se ovo pitanje što hitnije reši. Drugo pitanje će biti upućeno Ministarstvu kulture. Naime, država Srbija od 2007. godine isplaćuje nacionalne penzije za ljude koji su dali poseban doprinos razvoju nacionalne kulture i promociji Srbije u svetu. Od tadašnje zamisli da to budu zaista vrhunsku umetnici i vrhunski sportisti, broj ljudi koji prima nacionalnu penziju je narastao na preko 1.000, odnosno preko 550 sportista i 460 ljudi iz oblasti umetnosti prima nacionalnu penziju. Pitam ministra kulture - odakle ovolika inflacija ljudi koji primaju nacionalnu penziju i da li je moguće da je država Srbija toliko bogata da je preko 1000 ljudi zaslužno za nacionalnu penziju? Napominjem da nacionalnu penziju primaju i aktivni muzičari koji za jedan svoj koncert zarade i po više desetina hiljada evra, a pri tom primaju nacionalnu penziju. Zahtevam od Ministarstva kulture da nam dostavi spisak koji su to ljudi, koliko para se za to troši i da se u najskorije vremerevidira taj spisak, kako bi se sveo na pristojnu meru. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vesna Jovicki.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, danas želim da u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine zatražim obaveštenje od ministarke energetike, razvoja i zaštite životne sredine gospođe Zorane Mihajlović. Kao što je poznato, Vlada Republike Srbije na sednici održanoj 14.10.2013. godine donela je Uredbu o energetski zaštićenom kupcu, odnosno ugroženom kupcu toplotne energije. Ovom uredbom bliže su propisani kriterijumi, način zaštite, uslovi rokovi i postupak za utvrđivanje statusa energetski zaštićenog kupca, kao i ugroženog kupca toplotne energije. Moje pitanje se odnosi na masovna isključenja električne energije, koja je EPS najavio a počela su juče. Naime, EPS je počeo isključenje električne energije svim korisnicima čija dugovanja za utrošenu električnu energiju iznose preko 10.000 dinara kada su u pitanju domaćinstva. Iz saopštenja medija se ne može čuti šta je sa zaštićenim i ugroženim kupcima i iz tog razloga tražim obaveštenje od Ministarstva energetike o tome da li će najavljena isključenja električne energije obuhvatiti i korisnike sa statusom energetski zaštićenog kupca, odnosno socijalno ugrožene porodice, imajući u vidu da je ovde uglavnom reč o izuzetno siromašnim porodicama, o porodicama sa nedovoljnim materijalnim prihodima, o porodicama u kojima su često oba supružnika bez posla i redovnih primanja, o samohranim roditeljima, o porodicama koje imaju članove domaćinstva ili decu sa posebnim potrebama ili penzionerskim domaćinstvima. Da li će država zaštiti ove kategorije stanovništva kako ne bi ostale bez struje tokom predstojeće zime? Da li se u tom pravcu u Ministarstvu energetike planiraju neke aktivnosti i koje? Neophodno je da se ovo svim građanima hitno saopšti da bi znali šta ih može očekivati i da li će ih država na neki način zaštititi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Obraćam se u ime građana Beograda, koji imaju svoje privatne objekte pored ugostiteljskih objekata, koji smatraju da su u neravnopravnom položaju u odnosu na svoje komšije koji žive u stambenim objektima pored ugostiteljskih objekata. Zbog čega? Zbog odluke Skupštine grada da emitovanje muzike za ugostiteljske objekte u stambenim objektima važi do 23, odnosno petkom i subotom do 24 časa, u odnosu na ugostiteljske objekte koji nisu pored stambenih objekata za koje važi odluka da emitovanje muzike traje svih 24 časa. Broj ovih ljudi nije mali. Oni se sve više javljaju nama, narodnim poslanicima. Svi njihovi pokušaji da reše ovaj problem nisu urodili plodom, i sa komunalnom policijom koja se pojavi tog trenutka, opomene vlasnika ugostiteljskog objekta, niti sa komunalnom inspekcijom u opštinama, ali ni sa Sekretarijatom za zaštitu životne sredine, jer su pojedini tražili merenje zvuka. Apelujem na privremeni organ grada Beograda, kada bude formiran, da uzme u obzir ovaj problem i da ponudi rešenje Skupštini grada Beograda, kada se budu stekli uslovi za to, zbog toga što ni jedan građanin Beograda u odnosu na drugog ne sme biti diskriminisan. Naravno, to za diskriminaciju važi uopšte po bilo kom osnovu. Konkretno se obraćam Skupštini grada Beograda, jer je ovo pitanje u drugim gradovima možda rešeno. Ovde nije. Veliki je broj pritužbi. Građani nemaju rešenja za problem u kojem se nalaze i smatraju da treba da budu u ravnopravnom položaju u odnosu na svoje komšije koji žive u stambenim objektima, a pored ugostiteljskih. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospođo predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Vladi Republike Srbije i ministru Raduloviću. Da li ovih hiljadu radnika FAP-a predstavlja prvih hiljadu koji su ostali bez posla u licitiranju Vlade da će između 50 i 150 hiljada ljudi ostati bez posla? Lako je ovde reći brojka 100, hiljadu, 10 hiljada, ali je teško ukoliko pogledamo u oči bilo kog pojedinca i razmislimo sa kojom mukom se oni sreću, da li će nahraniti decu i da li će obezbediti egzistenciju za sebe i svoje članove porodice. Nije to brojka, to je porodična tragedija za svakog od tih pojedinaca koji ne mogu svojim radom da obezbede egzistenciju. Ovde postavljam pitanje, a nemam odgovor, šta Vlada preduzima da spreči nastanak takvih situacija da ljudi ne mogu na osnovu svog rada, vrednog rada, da obezbede egzistenciju za svoje najmilije? Imali smo situaciju, podsećam vas, krajem prošle godine kada je Vlada donela Uredbu o evidentiranju dospelih neizmirenih obaveza društvenih preduzeća po izvršnim presudama za potraživanja iz radnih odnosa. Kada čitam ovako, niko ne zna o čemu se tu radi, ali to se radi. O 80 hiljada ljudi, koji su radili i zahvaljujući tome što država nije kontrolisala nisu plaćeni doprinosi ili nije spojen staž. Šta sada imamo? Rok je bio 31. mart. Međutim, Vlada očigledno smatra da nije 31. mart, nego 1. april rok. Možda je za Vladu šala, ali za te radnike i za te ljude koji hoće da spoje staž i da odu u penziju nije šala, za njih je tragedija. Mi do sada, od 31. marta do današnjeg dana, koliko vremena je prošlo, sedam meseci, i nemamo odgovor za sedam meseci da li je Ministarstvo finansija predložilo Vladi, šta je predložilo i na koji način ćemo spojiti staž tim ljudima koji su ceo vek radili i koji ne mogu da odu u penziju, koji ne mogu da kupe lekove, koji ne mogu svoje osnovne stvari da reše. Zbog toga postavljam pitanje – da li je „Autosaobraćaj Kragujevac“ ona sledeća brojka koja će u ovom licitiranju od 50.000 do 150.000 nezaposlenih ostati bez posla ili su to neke druge firme, u drugim krajevima države? Nismo dobili odgovor. Tih 50.000, 100.000 ili 150.000 ljudi iz kojih su struktura? Ko su oni? Da li su to prosvetni radnici, da li su to zdravstveni radnici? Na koji način ćemo tom brojkom rešiti egzistenciju ili perspektivu Srbije, a prouzrokovati nastanak desetina hiljada porodičnih tragedija, desetine hiljada unesrećene dece koja neće imati ni za školovanje, ni za sva tri obroka? Postavljam pitanje, ne molim, nego zahtevam od Vlade da pruži ovaj odgovor, ne nama narodnim poslanicima, nego onima koji celog života rade, a nemaju sigurnost koju je država bila dužna da im obezbedi. Hvala.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje u skladu sa članom 287? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću prvo postaviti jedno malo pitanje Vladi Republike Srbije, odnosno Ministarstvu spoljnih poslova - šta će uraditi povodom nečuvenog zadržavanja od strane hrvatske pogranične policije narodnih poslanika gospodina Linte i Čotrića, koji su putovali na Drugi kongres srpske omladine i bili zadržani preko 50 minuta na hrvatskom prelazu Bajakovo? Ovo tim pre što je ovde bio gospodin Josipović, koji se ovde gotovo u suzama kleo na dobrosusedske odnose. Moje glavno pitanje se odnosi na Vladu, odnosno ministra privrede. Ja ću pokušati da dopunim moje kolege iz opozicije sa svojim pitanjima. Ukratko, u uvodu, vama je svim poznato da je u proteklih 12 godina izvršena tzv. burazerska privatizacija. Ja je tako ne zovem iz prostog razloga što braća oko imovine posvađaju, a ovde nije bilo nikakve svađe. Mislim da je na određen način izvršena divlja, divljačka, a ja bih se usudio reći banditska privatizacija društvenog kapitala. Ovde je bilo mnogo prigovora na „Mobtel“. Samo da vas podsetim da je „Mobtel“ prodat, a to je bila privatna kompanija koju je država podržavila, nacionalizovala, pa prodala za milijardu i 830 miliona. Ceo ostali društveni kapital, znači ono što je trebalo biti predmet privatizacije, u 1.500 preduzeća vredeo je onoliko koliko je vredeo jedan „Mobtel“. Tako kad kolege iz opozicije pričaju o nekim stvarima i o nekim ljudima, ovo treba građani Srbije da znaju. Zato tu privatizaciju tako zovem i ja kažem često da je ona meni ličila na jedenje školjki, gde isisate što valja, a ljušture vratite nazad državi, praznu ljušturu, praznu firmu sa ispumpanim kapitalom. Procena je da je na taj način preko 51 milijarde otišlo iz Srbije. Konkretno, pitaću o privatizacijama koje se tiču visokih funkcionera ove države, odnosno privatizacije, već sam pitao Vladu, a pitaću ih ponovo – šta je sa privatizacijama „Kongrapa“, „Zastava PES“ Surdulica, tri „Centrosrema“ u Staroj Pazovi koja su prodata za desetinu procenjene vrednosti u nekim ponovljenim aukcijama? Takođe, želim da pitam – šta je sa privatizacijama tzv. tri privatizacije po tri evra? Svi znamo da je kupac bio finansijski direktor DS. Svi znamo da je kupac u to vreme bio kum predsednika DS. Svi znamo da je kupac u tom trenutku bio kum predsednika Skupštine AP.
Molim vas, gospodine Rističeviću, u ovom delu sednice nemojte prozivati druge stranke, nego samo postavite pitanje Vladi.
Moram da napravim uvod, oprostite. Samo kažem da je ta privatizacija bila preko partijskih linija. Zato hoću da postavim pitanje – šta će nova vlast učiniti povodom takvih nečuvenih privatizacija? Ja ću ovde da navedem tri privatizacije po tri evra poslednje tri izgrađene šećerane u Pećincima, Baču i Kovačici. Konkretno ću se zadržati na Kovačici, s obzirom da je država tužena u Strazburu zbog oštećenja malih akcionara, odnosno zbog procene kapitala. Hoću da pitam – šta će Vlada preduzeti da se ta i slične privatizacije, posebno one 24, ne znam da li ova spada među te 24, šta će uraditi s obzirom da je u privatizaciji za tri evra otišla fabrika u kojoj je izvršen remont pet godina ranije, koji je bio vredan 2,5 miliona evra? Potrošeno je te 2012. godine 2,5 miliona evra za setvu, seme i đubrivo koje je nasledio novi kupac kroz dostavu šećerne repe. Stanje šećera u silosima je bilo oko 13.400 tona, a vrednost tog šećera je bila osam miliona. Šta će Vlada uraditi povodom te privatizacije, s obzirom da je stanje suvih rezanaca bilo preko 1.600 tona? Šta će Vlada uraditi povodom te privatizacije kada je stanje melase bilo puna dva kesona, što je negde oko 10.000 tona? Šta će Vlada uraditi s obzirom da je u ovu šećeranu otišlo i 65 hektara zemlje najplodnije? Šta će Vlada uraditi kada je otišlo u šećeranu i 10 kombajna velike vrednosti, tri zgrade po 12 stanova? Šta će uraditi s time što je otišlo šest ulta, dva viljuškara, dva miliona 860 hiljada evra, osam traktora, pun magacin delova, tri autobusa? Šta će uraditi kada je umesto investicionog programa iz Belog Manastira dovezen iz Hrvatske zarđali… (Predsedavajuća: Vreme.) Završavam. Šta će Vlada uraditi povodom tih mafijaških privatizacija? Meni je jasno posle ujedinjenja dva kraka jedne partije ko će biti „kapo di tuti kapi“ i ko će biti „konsiljere“, ali me interesuje šta će Vlada preduzeti povodom ovih privatizacija. Hvala.
Hvala. U ovom delu sednice nema povrede Poslovnika. Kad otvorim ovaj deo, daću vam reč. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borislav Pelević, Biljana Vukomanović, Zoran Bojanić i Nataša Vučković. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača dr Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, pozvao da sednici prisustvuju i: Stefan Nikčević i Stefan Lazarević, državni sekretari u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, mr Ljiljana Stanković, Dušan Protić, Bojana Todorović i Nebojša Vasiljević, pomoćnici ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija i Jasmina Roskić, načelnik Odeljenja u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija. Nastavljamo rad pretresom u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O POSREDOVANjU U PROMETU I ZAKUPU NEPOKRETNOSTI Pre toga, gospodin Milivojević se javio po povredi Poslovnika. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, reklamiram povredu Poslovnika član 104, koja se tiče dostojanstva Narodne skupštine, a pre svega se tiče…
Gospodine Milivojeviću, ja vas molim pažljivije da čitate Poslovnik. Član 104. ne reguliše dostojanstvo Narodne skupštine, nego replike.
Član 107. U okviru poslaničkog pitanja nije primereno vređati dostojanstvo ni Narodne skupštine, a pogotovo ne iznositi neistinite činjenice i podatke o predsedniku DS i prvom demokratski izabranom premijeru dr Zoranu Đinđiću. To više govori o ljudima koji kamenje bacaju na mrtvog čoveka koji ne može da se brani, nego o DS. Legitimno je pravo svakog narodnog poslanika da nađe način na koji će postaviti poslaničko pitanje i da li će to poslaničko pitanje biti ogledalo njegove ličnosti, mi u to ne ulazimo. Ali, kao članovi DS, nikada nećemo gurnuti glavu u pesak pred onima koji gmižući po prašini grabe najveći kamen da bi ga bacili u lice mrtvog čoveka. Hvala.
Hvala. Videli ste da sam upozorila prethodnog govornika u trenutku kada je pomenuo DS. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Reklamiram član 103. i član 104. Pravo poslanika je da u članu 103. reklamira povredu Poslovnika i to nije sporno ni za prethodnog kolegu, ni za mene. U članu 104. vi imate diskreciono pravo da mi date repliku ili ne. Sa time mogu da se složim. Olako je dajete pripadnicima opozicije. Hoću da kažem da ako bilo šta od onoga što sam u glavnim rečima rekao, da su otišle tri šećerane po tri evra na način koji …
Gospodine Rističeviću, upravo ste reklamirali povredu Poslovnika u smislu da nije dozvoljena replika. Molim vas, nemojte da replicirate.
Reklamiram povredu u čemu se sastoji. Reklamiram dostojanstvo Skupštine. Dakle, ukoliko sam povredio dostojanstvo i izneo netačne podatke, ja ću podneti ostavku, ali ukoliko sam izneo tačne podatke, da su tri šećerane otišle po tri evra, neka kolega podnese ostavku. Hvala.
Hvala. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Olgica Batić, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević, Dejan Mihajlov, Jovan Palalić, Slobodan Jeremić, Slobodan Veličković i Ljubica Milošević. Primili ste izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 3. ovog zakona i podnela sam da zbog toga što imam potrebu da neke definicije u ovom zakonu i neke izraze koji se ovde koriste pojasnim i definišem krajnje dobronamerno i potpuno precizno. Jedan od najvećih problema naših zakona je upravo to što su naši zakoni neprecizno definisani i što su nedorečeni. Smatram da je precizno definisanje u svim zakonima preduslov za njihovu kasniju primenu i preduslov da se izbegne ono čuveno tumačenje zakona. U tom pravcu sam i podnela ovaj amandman. U članu 3. stav 1. tačka 2) posle reči „posrednik“ dodala sam reči: „u prometu i zakupu nepokretnosti“. Dakle, posrednik u prometu i zakupu nepokretnosti, a ostali tekst je ostao isti i u istom članu i stavu tačka 3) posle reči: „registar posrednika“, dodala sam reči: „u prometu i zakupu nepokretnosti“. Prosto sam imala potrebu da definišem nešto što se podrazumeva, ali kod tumačenja kasnijeg ništa se ne podrazumeva. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, član 4. se odnosi na uslove za obavljanje posredovanja. Nadnaslov je „Upis u registar posrednika“. Stav 2. glasi: „Podnosilac zahteva može da započne obavljanje posredovanja danom donošenja rešenja o upisu u Registar posrednika, koji se smatra danom upisa u taj registar“. Mi smatramo da je mnogo bolje da se ovo promeni i da glasi ovako: „Podnosilac zahteva može da započne obavljanje posredovanja danom prijema rešenja o upisu u Registar“. Podrazumeva se da čovek ili pravno lice onog trenutka kada dobije to rešenje može da se pozove na njega, a u slučaju kada se samo objavi ovo rešenje, onda čovek nema uvid u to da je tog trenutka to regulisano. Mislim da je ovaj naš amandman kvalitetan da ga treba prihvatiti.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tome da ovaj predlog zakona o posredovanju i prometu i zakupu nepokretnosti se odnosi na dve ključne stvari. Jedna se odnosi na ustanovljavanje registra posrednika, a druga se odnosi na stručni ispit, odnosno na definisanje stručne spreme koja je potrebna za osobe koje će raditi u tim agencijama za posredovanje. Dakle, osim tih ključnih stvari koje sam ovde navela u Predlogu zakona, sve ostalo se može pronaći u postojećim propisima. Zaista zbog svega toga nije bilo potrebe da se poseban jedan zakon predlaže koji će se odnositi za regulisanje posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti. I ove ključne stvari su problematične iz nekoliko razloga, posebno ovaj član 5. Predloga zakona je problematičan iz tog razloga što nekako tu stručnost povezuje sa socijalnom kategorijom. Jeste, potrebno je da se polaže stručni ispit, ali stručni ispit nije dovoljan ukoliko zaista želite da dobijete mnogo kvalitetnije rezultate u tom posredovanju od onih rezultata koje smo do sada imali, a sami ste u obrazloženju zakona naveli o kakvoj velikoj vrednosti poslova se ovde radi u prometu nepokretnosti i koliko je u stvari velika ta provizija koja se očekuje, odnosno koja jeste na godišnjem nivou oko tri milijarde dinara u pogledu provizije posrednika. Govorite nešto o tome da se jako veliki iznos neplaćanja poreza gubi upravo zbog tog razloga što nemamo jasan odnos prema ovom pravnom poslu. Govorite o tome da je potrebno da se uvede pravna sigurnost i da je potrebno da se celokupan taj posao uvede u legalne tokove i sa tim bih se ja složila sa vama, ali opet da se vratim na ovaj član 5. Ukoliko vi predviđate četvrti stepen stručne spreme i polaganje stručnog ispita bar za jednog zaposlenog u toj agenciji, pa čak i da nije zaposlen, nego da ima određeni ugovor o radu sa samom tom agencijom, ja mislim da je to nedovoljno. Nedovoljno je iz tog razloga jer vi već u članu 16. definišete koje su obaveze tog posrednika, odnosno Agencije za posredovanje, a to su veoma ozbiljne obaveze koje se odnose upravo na stručnost koja je potrebna da se u Agenciji posebno promoviše. Promet nepokretnosti podrazumeva ozbiljne egzistencijalne interese svih onih koji se obraćaju agencijama da im pomogne u pronalaženju nepokretnosti da ih kupe, odnosno koje oni angažuju da te nepokretnosti prodaju. Zato je jako bitno da vi u agenciji imate bar jednu osobu, jednog zaposlenog ili jednog konsultanta koji će imati završeni pravni fakultet. Nije dovoljno da se samo položi stručni ispit i nije dovoljno da se jednim kratkim kursom onaj zaposleni upozna sa nekim osnovnim pravnim kategorijama i pravnim institutima. Kako će taj zaposleni u agenciji moći da garantuje osobi koja ga je angažovala u tom posredovanju da su te nepokretnosti koje su upisane u javnim knjigama u potpunosti sigurne i da može da pristupi tom ugovoru? Kako će moći da otkloni bilo kakav rizik ukoliko se ne razume u to? Šta to znači upis nepokretnosti koja je nelegalno izgrađena, a eto imamo zakon koji to dozvoljava? Šta to znači ako postoji hipoteka, založno pravo na toj nepokretnosti? Koje su posledice po kupcu ukoliko kupi takvu vrstu nepokretnosti? Vi ste ovde u tri tačke naveli koji su to rizici na koje posebno treba da obrati pažnju onaj posrednik koji je doveo kupca radi sklapanja ugovora, a to su: mogući rizici u vezi sa upisom predmeta nepokretnosti u Registar nepokretnosti, upravo sam o tome govorila, upisa na pravo, odnosno teret na predmetnoj nepokretnosti i o tome sam vam malopre govorila. Postojanje prava preče kupovine i ograničenje u pravnom prometu u skladu sa posebnim propisima. Za sve to vam je potrebno određeno predznanje. Dakle, ako ste se jednim kraćim kursom upoznali sa svim tim potrebnim pravnim institutima, položili stručni ispit, a mi čak i ne znamo koji će biti kriterijumi, kakav će to stručni ispit biti? Nemamo podzakonske akte u koje možemo da izvršimo uvid pa da kažemo – u redu to će možda odgovarati svim onim zahtevima koje ste ovde naveli u zakonu. Dakle, nema pravne sigurnosti ukoliko isključite taj element koji se odnosi na stručnost, na stručno obavljen posao. Pravna sigurnost podrazumeva da se u najvećoj mogućoj meri otklone ti rizici u domenu prava koji mogu da prate određeni pravni posao. Nažalost, ovaj zakon zaista ne omogućava uspostavljanje takve vrste pravne sigurnosti. Zato smatramo da je jako bitno da bar jedno lice, da li zaposleni u toj agenciji ili neko ko će obavljati određene konsultantske poslove za tu agenciju da ima završen pravni fakultet pored onog stručnog ispita koji je potreban. Pravni fakultet traje četiri godine. Taj stručni ispit je samo stručni ispit i ništa drugo. Bez obzira koliko je bitno da se što više ljudi zaposli, između ostalog i da se ohrabre ljudi, da kao preduzetnici se okrenu otvaranju i ovih agencija za posredništvo, bez obzira što mnogi nemaju završene pravne fakultete, ali ne smemo dozvoliti da tako ozbiljna problematika bude u toj meri ne zaštićeno, bez valjane stručnosti koja je neophodna po ovom pitanju.
Reč ima narodni poslanik mr Božidar Đelić.
Gospođo predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, DS ne podržava ovaj amandman iz razloga što je on već usvojen u sličnoj formi u Sloveniji i dao je loše rezultate. U ovom momentu poslednja stvar koja treba mrtvom tržištu to je da se nanesu dodatni troškovi. Istina jeste da je pravo bitno. U ovoj Skupštini ima mnogo pravnika i mnogo advokata i tu nije ništa sporno. Međutim ovaj amandman je odlika ovog zakona, a to je bajka. Pričamo o tržištu nekretnina koje ne postoji, koje je prema nekim procenama palo između 40 i 80%. Istina jeste da kada dođe do velikih transakcija ugovorne strane unajmljuju i advokatske kancelarije, jer to je veoma obimna stvar. Možemo reći da tehnički je još bitnije da tu postoje ljudi koji poznaju građevinu itd. Mislimo da je stručni ispit dobar korak u dobrom pravcu koji ako se usvoji ovaj amandman, koji mi ne podržavamo, bi doveo do povećanja troškova. U suštini, ljudi bi unajmljivali tuđe biografije ili kao što se uveliko radi poslednjih 15, 16 meseci zarad popunjavanja mesta u državnoj upravi, kupuju se diplome, pa će se napraviti koliko god hoćete lažnih diploma, lažnih fakulteta. To će se za čas posla uraditi. Imamo i ljude na najvišim državnim funkcijama koji su istu stvar uradili. No, gospodine potpredsedniče Vlade, pravo pitanje za vas je – šta ćete uraditi ako uopšte postoji nešto? Ako bi trebalo da se posreduje to je da postoji neka materija. Da li ste gospodine potpredsedniče zvaničnu instrukciju Ministarstva finansija za sledeću godinu? Posle katastrofalnog rebalansa gde ste promašili brojke za milijardu evra i posle toga ukinuli i poslednji dinar za bilo kakvu građevinu, u zvaničnom uputstvu Ministarstva finansija ne postoji ni jedan jedini dinar za građevinu. Pričajte sa bilo kojim ozbiljnim čovekom koji se bavi građevinom, od velikih dugovanja firmi očekuju da dođe do masovnih otpuštanja. Tu je 120.000 ljudi koje ćete morati da dovedete i da dodate na vaših 130.000 koje ste već najavili. Gospodine Ljajiću, da li vam je sve jasnije da u ovoj desničarskoj Vladi čiji je jedini recept da se oglubi sirotinja i da ukinu svake investicije, vama nema mesta. Na našoj listi ste obezbedili devet mandata od kojih zavisi ova većina. Možda je vreme da umesto da nam predlažete…
Gospodine Đeliću, u skladu sa Poslovnikom dužna sam da vas obavestim da se vratite na temu.
Završavam. Umesto da nam predlažete apsurdne zakone koji regulišu nepostojeću materiju, da se bavite materijom i da u ovom domu počnemo napokon da se bavimo urgentnim stvarima. U Priboju FAP je samo prvi primer onoga što očekuje našu zemlju. Pozivamo vas gospodine potpredsedniče i sve poslaničke grupe da govorimo o ozbiljnim stvarima u ovom domu. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić.
Ne mislim da je ovo nepostojeća tema, čak i u raspravi u načelu smo se svi složili da je ovo oblast koja do sada nije bila pravno uređena. Ovo je pokušaj da to uradimo. Da li smo uradili na najbolji način, praksa će pokazati. Osvrnuo bih se samo na predlog ovog amandmana. To je bila i naša dilema. Dva su razloga zašto ne možemo da prihvatimo amandman. Prvo, mi već podižemo standarde, jer do sada agencije nisu morale da imaju čak ni bilo kog zaposlenog koji ima položen stručni ispit i ovo je jedan korak više. Ne znam da li će biti dovoljan. Smatramo da u ovom trenutku hoće, ali u perspektivi možda će ovo biti jedna tema o kojoj treba takođe da se razgovara. Drugi razlog zašto ne možemo da prihvatimo amandman je ovo što je rekao gospodin Đelić, što bi to značajno opteretilo postojeće agencije. Danas imamo preko 300 privrednih subjekata koji se bave prometom nepokretnosti, oko 800 preduzetnika koji se ovim bave. Verujte, razgovarali smo sa velikim brojem njih, u 90% slučajeva ovim poslovima se bave ljudi sa SSS. Bilo bi teško sada da nekim zakonskim rešenjem izvršimo pritisak na njih da imaju zaposlene pravnike umesto ljudi sa SSS. To bi bilo veliko opterećenje za postojeće agencije.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Hvala gospodine potpredsedniče što ste pomenuli i ljude koji se bave ovom aktivnošću. Dobro je što se ne prihvata. Znam da ćete me ubrzo prekinuti, ali mislim da je bitno da prekinemo sa bajkama. Već 10 dana polovni avion uzet na lizing, na teret građana Republike Srbije je vest, ali vest jeste to što jedini odgovor na one koji danas brane sopstvenu decu na pruzi, jeste predlog poslaničke grupe SNS za sledeću sednicu, a to je, pročitajte, da se sedenje na pruzi proglasi krivičnim delom. To je poruka ove poslaničke grupe SNS, da oni koji brane svoju egzistenciju su kriminalci.
Gospodine Đeliću, vaša replika zaista nema veze sa izlaganjem ministra Ljajića. (Božidar Đelić, s mesta: To je poruka ovoj vladi.) Reč ima narodna poslanica Judita Popović, replika.
Hvala gospodine ministre. Drago mi je što ste imali određenu dilemu oko toga. Drago mi je što ste shvatili koliko je bitno da se uvede red u ovu oblast i koliko je bitno da se favorizuje taj element stručnosti. Jasno mi je da danas imamo jako veliki problem sa nezaposlenošću. Jasno mi je kako su do sada radile ove posredničke agencije. To nam ne daje pravo da ne dostignemo taj nivo kvaliteta agencija za posredovanje koji bismo imali ukoliko bismo uveli tu obavezu, pravnu struku, da bar jedno lice ima pravni fakultet, koje će se angažovati izvan radnog odnosa. To ne bio dodatni teret za agencije, a bila bi jedna dodatna sigurnost za one koji će angažovati posredničku agenciju. Mislim da ne možemo u toj meri tu struku i stručnost da izostavimo kada razgovaramo o tome kako uvesti stvari u legalne tokove i kako obezbediti pravnu sigurnost. Gospodine ministre, samo još nešto. U ovom zakonu ste malo konfuzni kada dozvoljavate na ovaj način da se izniveliše struka sa SSS u agenciji, a pri tom zahtevate da ta agencija zaista ima neka znanja koja ne može da stekne bez završenog pravnog fakulteta, pa makar zaposleni i položili taj stručni ispit. Tu trebate da rešite pitanje šta hoćete, da li da uvedete sigurnost ili da stvari ostavite u ovakvom stanju u kojem ste ih zatekli.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Javljam se po ovom amandmanu, pogotovo što sam predložio sličan amandman ali ne na ovaj član, već na član 16, koji reguliše obaveze Agencije, odnosno posrednika, gde kažemo da je posrednik obavezan da po potrebi angažuje stručno lice pravne struke za poslove iz njegove nadležnosti. Ovim zakonom se uvodi jedna doza pravne sigurnosti za građane koji su subjekti trgovine nepokretnostima i zakupima i na ovaj način ćemo kod građana stvoriti sliku ili predstavu da su poslovi u koje oni stupaju sa Agencijom kao posrednikom potpuno pravno sigurni. Tu pravnu sigurnost njima ne može da garantuje lice sa četiri razreda gimnazije ili neke srednje škole, koje nema znanje pravne struke. Amandmanom na drugi član zakona smo stvorili mogućnost da se po potrebi angažuje lice koje ima određena znanja pravne struke, zato što smatramo zarad pravne sigurnosti koja se stvara kod građana ovim zakonom moramo da obezbedimo da ta pravna sigurnost postoji, da građani kada dođu u Agenciju kod posrednika moraju da znaju da će taj pravni posao biti valjan. Od samih papira koje poseduje taj stan, građevinske dozvole, uslova da je to pravi vlasnik stvari, da nema više vlasnika, da je potpuno pravno čist posao, valjan i savestan može da se garantuje ako postoji lice pravne struke. Ko će pisati ugovore o prometu nepokretnosti? Imamo činjenicu da je to posao notara koji još uvek nisu zaživeli, niti će zaživeti u narednih par godina u Srbiji. Agencije će da prave ugovore. Imamo advokate kojima je to jedan deo posla, a agencije će preuzeti. Dolazimo u jednu situaciju da jedan mali deo oblasti, koji je vrlo važan, ovim zakonom neće biti regulisan. Smatramo da je ovaj zakon suštinski iskorak u odnosu na stanje koje imamo sada i da će on kvalitativno omogućiti građanima da zadovolje svoje potrebe, ali treba ostaviti mogućnost da agencije kada je potreba angažuju pravno lice i da time potpuno zaokružimo jednu pravnu sigurnost koju ćemo ponuditi građanima na ovaj način. Stoga se ne slažem sa gospodinom Đelićem da je to novi trošak. Jeste to novi trošak, ali taj trošak će svakako platiti kupci, pa onda bar za te pare, koje će kupac ili prodavac stana, u zavisnosti kako bude regulisano, dobiti punu pravnu zaštitu kada preko posrednika zaključi kupoprodajni ugovor.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, smatram da poučen iskustvom nekih evropskih zemalja moramo da težimo ka tome da napravimo uređen sistem u kome se tačno zna ko za šta odgovara i ukoliko sada želimo na agencije da prenesemo odgovornost za nerad, za neuređenost države koja je do sada bila u toj oblasti, onda ovaj zakon u tom smislu, ukoliko se prihvati ovaj amandman, nazovemo nekako drugačije. Onda bi to bio zakon o garantovanju ispravnosti prometa nekretninama. Danas ne govorimo o tome. Danas govorimo o jednom drugom zakonu i u tom smislu se u potpunosti slažem sa stavom Vlade i mislim da ne treba da se prihvati ovaj amandman. Moramo da stvorimo jedan realan okvir za one ljude koji se bave posredovanjem u prometu nekretnina. Međutim, evropska praksa, ako govorimo da idemo ka Evropi, nije da imate obavezno u toj oblasti diplomirane pravnike u većini evropskih zemalja. Dakle, moramo da prekinemo sa jednom praksom, a ta praksa jeste da u zakonu jednom određenom trpamo sve i svašta bez obzira što imamo jasan koncept o našem pravnom sistemu, šta je to što mi hoćemo i na šta hoćemo da izgleda naš pravni sistem, jer ukoliko ovde budemo definisali stvari koje treba da rade notari, koje treba da rade advokati, koje treba da rade neke druge agencije, onda nam zaista ne trebaju te. Mislim da je kolega na tom tragu i bio kada je govorio, u tom delu se slažem sa vama, da moramo da stvorimo uslove da što pre prorade notari. Moramo da stvorimo odgovornost sudova. Moramo da stvorimo čak i odgovornost advokata, odnosno da se borimo protiv sprege različitih elemenata kriminala, da li je to policija, da li su to advokati, da li su to sudovi itd, koji su stvorili tu pravnu nesigurnost. Sigurno da pravnici ovde u ovim agencijama ne mogu da budu ključni faktor u stvaranju pravne sigurnosti. Država je ta i državne institucije moraju da garantuju pravnu sigurnost, a ne privreda i subjekti čiji su osnivači privatnici koji se time bave. Oni moraju da garantuju pravnu ispravnost svog posla, svojih delatnosti, a mi ne govorimo sada ovde o lekovima ili o proizvodima specijalne namene pa da moramo da idemo u tu vrstu mere. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika.
Poštovani gospodine poslaniče, trebali ste da pročitate samo prvi član ovog zakona, koji kaže – ovim zakonom se uređuju uslovi i način obavljanja posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti, kao i nadzor nad primenom ovog zakona. Znači, ovaj zakon uređuje tu oblast, a ne neki drugi zakoni. Niste u pravu kada kažete da ne treba ovim zakonom da uredimo sve oblasti. Ne, mi uređujemo tu oblast i država je tu da stvori uslove i da uredi tu oblast. Na ovaj način to radimo. Smatramo da bi se do kraja uredila ova oblast mora da postoji pravna sigurnost, jer se ovim zakonom garantuje upravo to, uslovi i način obavljanja posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti. Građanima kroz ovaj zakon garantujemo i stvaramo uslove da oni kroz promet nepokretnosti kupe ono što je pravno čisto, što nema teret koji će se pojaviti kasnije i da će to sve biti u skladu sa ovim zakonom i Zakonom o obligacionim odnosima. Ovaj zakon dopunjava odnose koji nastaju u obligacionim odnosima, odnosno kupoprodajnim ugovorima. Ovde govorimo o jednom zakonu koji treba da zaokruži jednu oblast koja do sada nije bila regulisana nego se direktno primenjivao Zakon o obligacionim odnosima, kupoprodajni ugovori i posredovanje koje nije bilo regulisano ovim zakonom. Zato smatramo da je dobro da se u ovom zakonu pomene da po potrebi može da se angažuje pravno lice, stručno lice – pravnik za određene poslove kako bi se pravna sigurnost građana do kraja zaštitila i to je ono što valjda treba da bude interes svih nas kada se donosi ovaj zakon. Zato smatram da jedan vid, i to vama ministre, angažovanja pravnika mora da postoji u ovom zakonu, da li je po potrebi, da ne bude stalno zaposlen da ne bi dodatno opterećivali agencije, Agencija mora da angažuje nekoga kako bi garantovala punu pravnu sigurnost licu koje…
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Pokušao sam samo da razdvojimo dve stvari, a to je postupak posredovanja i garantovanje pune pravne sigurnosti. Garantovanje pune pravne sigurnosti mora da bude pitanje države, mora da bude pitanje stvaranja države koja funkcioniše i mora da bude pitanje funkcionisanja i u zakonodavnom smislu, a i u smislu sudova koji rade da bi mogli da imamo punu pravnu sigurnost. Međutim, kada govorimo o pitanjima posredovanja onda se garantuje samo taj čin posredovanja. U tom smislu razumem ovaj zakon. Ne govorim o tome da sada treba da preuzmu kompletan proces garantovanja pravne sigurnosti. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Suzana Spasojević.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, koleginice i kolege poslanici, ja sam i u svojoj diskusiji govorila o potrebi da agencije angažuju pravnika ili advokatsku kancelariju i u jednom delu moram da podržim ovaj amandman, iz razloga što polaganje stručnog ispita jeste dobar korak, ali nije dovoljan korak, jer polaganje stručnog ispita ne može da pruži sva neophodna znanja licu koje je završilo srednju školu, ima srednju stručnu spremu, u odnosu na nekoga ko je završio pravni fakultet. Postavlja se pitanje – šta je cilj ovog zakona koji donosimo? Da li da ne opteretimo dodatnim troškovima agencije ili da povećamo sigurnost korisnika posredničkih usluga? Mogli smo da nađemo i neko prelazno rešenje, da ne opteretimo sasvim agencije, da ih zakonom primoramo da zaposle nekoga ko ima završen pravni fakultet, ali mogli smo u zakon da unesemo odredbu da posredničke agencije imaju obavezu da kod sklapanja predugovora i ugovora angažuju advokata ili nekog ko je za to stručniji od lica sa srednjom stručnom spremom koje je položilo stručni ispit.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Ako je prihvaćen, samo ću se zahvaliti. Mislim da smo dobro bili na tragu i da imamo potrebu da razjasnimo. Kada ste već dali mogućnost da svako ko hoće da ima uvid u podatke iz registra posrednika, da bude potpuno jasno da su ti podaci dostupni ljudima besplatno. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsednice. Poštovani ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, LDP je podnela nekoliko amandmana na ovaj predlog zakona. Ovaj amandman na član 7. Vlada je prihvatila i ovog puta želim da vam se zahvalim, ministre, na prihvatanju ovog amandmana. Ovim amandmanom obezbeđuje se i pravna sigurnost i javnost u radu, obzirom da je amandmanom rečeno da će ministarstvo na svojoj internet stranici objaviti registar posrednika. Zašto kažem da se obezbeđuje javnost u radu? Zato što će svi građani i oni koji žele da zakupe neku nepokretnost ili da je stave u promet ili kupe neku nepokretnost, imati prilike da na sajtu ministarstva vide ko su registrovani posrednici. Do sada je u Srbiji bila praksa da smo imali fantomske posrednike koji su određene stanove ili određene objekte nekoliko puta prodavali, tako da su mnogi građani bili u zabludi kada su kupovali ili zakupljivali određenu nepokretnost. Zato smatram da ovakvim amandmanom dajemo i pravnu sigurnost za sve one buduće klijente tih agencija koje će se baviti posredničkom delatnošću, jer će svi građani unapred moći da provere da li je takva agencija upisana ili nije u registar posrednika.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na izvod iz registra posrednika. Naime, zakon kaže da na zahtev zainteresovanog lica ministarstvo izdaje izvod iz registra posrednika u roku od sedam dana od dana prijema zahteva. Mislimo da administracija mora da bude efikasnija i ponudili smo da taj rok bude mnogo kraći, da bude tri dana. Naravno, imali smo u vidu koliko stvari mora da ima lice u ministarstvu koje taj posao mora da odradi, ali mislimo da zaista, kada se već zaklanjamo iza raznih kancelarija za brze odgovore i za to da ćemo raditi efikasno i odgovorno, onda je rok od tri dana sasvim dovoljan i mislim da naš amandman treba da podržite. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsedavajuća, stalno slušamo kako se Vlada zaklinje u efikasnost rada, brzinu promena, a sa druge strane svedočimo kako Srbija napredno nazaduje. Stoga smatram da je veoma važno da sve propisane rokove, ako zaista želimo efikasnu Srbiju, ako zaista želimo brz napredak našeg društva, to ne treba pokazivati na stranačkim skupovima. To bi valjalo pokazati kroz primere, kroz zakonodavnu aktivnost, kroz svakodnevni život i kroz način na koji se vrši vlast. Stoga smatram da je apsolutno racionalno, isplativo i svrsishodno podržati amandman naših koleginica iz DSS. Hvala.
Hvala. Ministre Ljajiću, da li ste vi želeli reč? Izvolite.
Mislim da možemo da prihvatimo ovaj amandman i da ćemo u danu za glasanje, verujem, dobiti podršku za amandman koji ste predložili.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov, Donka Banović i Jovan Palalić. Narodni poslanik Dejan Mihajlov, izvolite.
Na član 10. podneli smo amandman koji se odnosi na to da se dodaje nova tačka – brisanje iz registra posrednika. Smatrali smo da može da se desi da određena lica ponavljaju u jednom određenom vremenskom periodu prekršaje koji mogu da dovedu do određenih posledica i isto tako smatrali smo da, ako neko lice u određenom vremenskom periodu više puta ponovi određeni prekršaj, da on treba da se briše, pored ostala dva uslova za brisanje iz registra posrednika, da se i to lice izbriše. Znači, ako neko lice u roku od tri godine više puta počini razne prekršaje na štetu građana i subjekata koji su angažovali posrednika za određeni pravni posao kupoprodaje ili zakupa poslovnog ili stambenog prostora, da ono treba da se briše. To znači da njemu ni stručni ispit koji je položio nije dovoljan, niti bilo šta drugo, da shvati na koji način treba da se radi. U smislu pravne zaštite građana koji će angažovati agencije moramo to da uradimo, jer ne možemo da dozvolimo da nam na tržištu vršljaju oni koji krše ovaj zakon, prave prekršaje i da nakon toga njihova odgovornost ne bude sankcionisana, naročito imajući u vidu da su granice prekršaja limitirane Zakonom o prekršajima, kao jednim opštim okvirom za visinu kazni, a da šteta koja može da nastane iz njihovog prekršaja je daleko veća i greške koje mogu da nastanu, za one koji kupuju neke stanove ili prodaju neke nekretnine, su daleko veće od onoga što će za to lice biti odgovorno. Znači, za pravno lice je 500.000 dinara prekršaj, za fizičko lice, odgovorno lice u pravnom licu je 125.000 dinara, mislim opšta granica za prekršajnu odgovornost, a odgovornost i šteta koja nastane za lice zbog prekršaja koji su učinili u toj agenciji su mnogo veće. One se mere hiljadama evra, desetinama hiljada evra i zato smatramo da ponavljanje prekršaja u jednom određenom roku od tri godine mora da se sankcioniše brisanjem iz registra. Uostalom, u Zakonu o bezbednosti saobraćaja imate bodove koji se brišu posle dve godine od nastupanja, od oduzimanja tih bodova, i građani su obavezni da poštuju pravila, imaju te bodove, inače će izgubiti dozvolu. Ovde, ukoliko neko krši ovaj zakon i stvara prekršaj, treba stvoriti uslove da u roku od tri godine, ako ponavlja prekršaje, prosto bude izbrisan iz registra, da ne dođemo u situaciju da niko ne odgovara, da oni odgovaraju do 125.000, kolika je granica za prekršaj, a da šteta za one koji su pretrpeli štetu bude mnogo veća. Vi ćete reći – imamo osiguranja, agencije imaju osiguranja, ali nekada ni ta stopa osiguranja ne može da pokrije štetu koja može da nastane licu. Zato treba iz pravnih poslova, iz posredovanja izbaciti one koji su skloni da vrše prekršaje i na taj dodatni način pokušati da napravimo red u ovoj oblasti, da ne bismo bili u situaciji da, kao i u nekim drugim stvarima koje se dešavaju u Srbiji, imamo slučaj sa cigaretama, pa to što Makedonija neće da reaguje. To nije regulisano zakonom. Naš odnos prema tome što Makedonija po drugi put u roku od šest meseci ne dozvoljava uvoz naše pšenice nije regulisan zakonom i zato Vlada dozvoljava da je Makedonija ponižava i ne reaguje na to poniženje, nego zakasnelo, posle tri meseca. Ukoliko stvorimo uslove da je Vlada u obavezi, ili da je državni organ u obavezi da reaguje ukoliko neko pravi prekršaje, to je nešto što može da doprinese jednom odgovornijem i boljem zakonitom radu. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Mi se slažemo da treba sankcionisati one koji krše odredbe ovog zakona, samo smatramo da je veća kazna za posrednike da u registar, pored imena i naziva agencije koja se time bavi, stoji i zaštitna mera zabrane posredovanja, nego da ga brišemo iz tog registra i da onda on traži prečicu i drugi zaobilazni put da registruje novu agenciju kako bi mogao ponovo da se time bavi. Verujemo da će to više uticati na njih i da će to biti veća kazna nego da ga brišemo iz registra posrednika.
Hvala. Replika, Dejan Mihajlov.
Mi nemamo problem sa tim, sa predlogom vaše mere. Smatramo da jedno ne isključuje drugo i da treba i mera koju ste vi pomenuli i ova mera da budu sastavni deo ovog zakona. Jer, u fazi kada smo bili u jednoj potpuno neregulisanoj oblasti, jednoj hajdučiji, gde se jedan isti stan prodavao po pet puta, a jedna ista agencija je to radila, prosto, mislimo da treba pružiti što više zaštite i onim agencijama koje su časno i odgovorno i u skladu sa zakonom i do sada radile svoj posao, i malo više zaštite onima koji su klijenti te agencije. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj amandman je u stvari u vezi sa onim amandmanom na član 5. i ponovo se odnosi na pravnu struku. Ja bih vas samo podsetila na činjenicu da bi ovaj zakon trebalo da ima dva cilja – jedan je da zaštiti interese države, a drugi da zaštiti interese pojedinaca i građana. U kojoj meri će da se zaštite ti interesi, pre svega države koja bi želela ovim zakonom da anulira sivo tržište prometa nepokretnosti, a u kojoj meri će zaštititi interese građana da neće strahovati od toga da će jednu nekretninu kupiti sa nekim nevidljivim teretom ili će kupiti nekretninu koja je već prodata po tri, četiri puta? Mi ne živimo na Marsu, mi živimo u Srbiji i znamo otprilike kakvo je to haotično stanje na tržištu nepokretnosti, znamo koliko su u stvari građani nezaštićeni kada se pojave kao prodavci ili kao kupci, apsolutno je nebitno. Ja bih vas samo podsetila da kada se posreduje u prometu nepokretnosti, onaj posrednik mora biti upućen u odredbe Zakona o hipoteci, Zakona o obligacionim odnosima, Zakona o prometu nepokretnosti i još nekih zakona kojih sada i ne mogu da se setim da nabrojim. Onda se postavlja pitanje – kakav je to kvalitet usluge koji će posrednik da pruži sa četvrtim stepenom stručne spreme, pa makar i sa položenim stručnim ispitom, kakav je to evropski standard i kako ćete vi na ovaj način da pojačate neku ekonomsku konkurenciju, ja zaista ne vidim u rešenjima iz ovog predloga zakona. Međutim, ja vidim unapred koji će biti problemi jer, faktički, ostaće ovi postojeći. Naime, taj stručni ispit je još uvek jedna „tabula raza“, mi ne znamo šta će u stvari da sadrži u sebi i opet će se oformiti neka komisija i opet ćemo samo da generišemo administraciju. Dakle, to jeste problem ukoliko se zalažemo za neke evropske standarde. Još jednom bih vas zamolila da dobro razmislite. Jer, ukoliko vi dozvoljavate čak i u onom članu 5. da stručni ispit ne mora da ima svako od zaposlenih, ne mora ni vlasnik agencije da ga ima, nego može i neko lice koje nije u stalnom radnom odnosu, zašto onda taj stručni ispit ne vezivati ujedno i za visoku stručnu spremu, odnosno završeni pravni fakultet? Dakle, imaš završen pravni fakultet, imaš stručni ispit, verovatno ćeš ga i mnogo lakše položiti, prema tome, možemo da se konsultujemo, možemo da radimo sa tobom i to ne nosi neke posebne troškove za funkcionisanje te agencije. Radi se samo o tome da gledamo šta je to u stvari zajednički interes i države i pojedinca i kakvo je stanje trenutno u prometu nepokretnosti u Srbiji, a stanje je zaista haotično. Nažalost, nemamo jasne statističke podatke i konkretne pokazatelje kakve su posledice tog haotičnog stanja baš po život građana i uopšte u vezi naplate poreza.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov, Donka Banović i Jovan Palalić. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Zbog zaštite samog posrednika agencija do sada smo imali slučaj, razgovarao sam sa više agencija, sa vlasnicima više agencija i sa advokatima koji se bave prometom nepokretnosti, da lice dođe u agenciju, agencija mu da ponudu stanova, odvede ga u prvi obilazak i nakon toga to lice pokupi kontakte sa vlasnicima onih stanova gde ga je vodila agencija i oni nezavisno od agencije zaključe ugovor i time agencija ostane oštećena za proviziju. To je jedna situacija koja nam je i te kako bila poznata do sada. Na taj način je agencija bila onemogućena da za svoj rad dobije određenu naknadu. Vi govorite ovde – posredovanje se vrši na osnovu itd. i govorite o obavezama nalogodavca da za određeni objekat, ako ga do tog objekta odvede agencija, agencija mora da ima svoju proviziju. Da bi se sprečilo izvrgavanje odredbi ovog zakona, mi smo stavili da se nalogodavcem u smislu ovog zakona smatra bračni drug i krvni srodnici u prvom stepenu. Ovim zakonom se ne reguliše… Govorite o nalogodavcu. Može suprug da ode i da traži od agencije, posrednika da mu da spisak određenih nepokretnosti, da on to uzme. Ali, ako njegova supruga posle zaključi ugovor, ona neće biti u obavezi po ovom zakonu da agenciji plati, da posredniku plati određenu proviziju za tu kupoprodajnu aktivnost. Ovim zakonom samo uvodimo tu obavezu da se nalogodavcem u smislu ovog zakona smatra i bračni drug i krvni srodnik u prvom stepenu. Znači, govorimo o ocu, majci ili o detetu, koje naravno ima 18 godina i ima poslovnu sposobnost. To je samo cilj našeg amandmana, da se zaštite agencije od izvrgavanja ruglu odredbi ovog zakona i od samovolje kupaca i prodavaca nepokretnosti da se izbegne plaćanje provizije. Jer, ako nam je cilj da ožive agencije i da se uredi ova oblast, onda mora da se omogući da i one budu zaštićene od izvrgavanja odredaba ovog zakona. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov, Donka Banović i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
O ovome smo već govorili pri amandmanu gospođe Popović. On se odnosi na to da je posrednik obavezan da po potrebi angažuje lice pravne struke za poslove iz nadležnosti lica koja imaju određene sposobnosti pravne struke. To je nešto što mi smatramo da je neophodno. Ponoviću za one koji nisu dobro razumeli, ovaj zakon se odnosi i stvara uslove, kako stoji u prvom članu zakona – uređuju se uslovi i način obavljanja posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti, kao i nadzor. Naravno da ovaj zakon ne može da reguliše sve ono što prati jedan proces nepokretnosti, od obaveze suda i svega ostalog, ali sa druge strane nameće posredniku koji nudi određeni stan licu koje dođe i plati taksu ili plati naknadu određenoj agenciji, nameće toj agenciji, nameće tom posredniku obavezu da kada vi dođete u agenciju kod posrednika da kupite stan, da vam kaže ovako – ovaj stan je pravno čist, nema tereta, nije pre toga bio u pravnom prometu, validna je građevinska dozvola, uknjižen je. Znači, on je dužan da da dosije o tom stanu svakom licu koje tu dođe. On neće biti u mogućnosti za neke stvari koje iziskuju pravna znanja da da to mišljenje i da napravi takav dosije. Naročito, ako imamo u vidu da nakon toga su potrebne određene pravne radnje da bi se ceo posao završio. Zato smatramo, da po potrebi agencija treba ostaviti mogućnost, da može da angažuje lice koje ima pravna znanja, pravne struke, kako bi omogućilo što kvalitetniji rad u skladu, ne samo sa ovim zakonom, nego sa drugim zakonima. Zato što je to lice koje polaže stručni ispit i bude vlasnik agencije ili je zaposleno u agenciji, ne znači da ima saznanja iz Zakona o obligacionim odnosima, iz načina vođenja knjiga u sudu, evidencija i svega ostalog. Potreban je neko ko ima šire znanje kako bi se do kraja zaokružio ovaj postupak i omogućila jedna kompletna pravna zaštita svih subjekata u ovom poslu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Mi ne možemo podržati, po istoj logici koju smo i malopre izrazili i ovaj amandman, iz razloga što se ovde pozivaju posrednici da rade profesionalno sopstveni posao. Naravno, da ako je potreba da se dođe do neke pravne interpretacije treba angažovati pravnika, ali ima mnogo drugih problema. Ako postoji bilo kakva sumnja u kvalitet građevine, ako postoji bilo kakva druga sumnja u jednom drugom delu tog procesa, jednostavno, posrednik mora uraditi ono što nalaže njegova profesija. Ali, gospodine potpredsedniče, moram učtivo da vas pitam po drugi put, predstavljajući ovaj zakon i danas na raspravi o amandmanima, niste nam rekli ni reč o kontekstu. Da li biste udovoljili našoj ne znatiželji, nego potrebi da znamo kakvo je stanje na tržištu nepokretnosti? Koliko je agencija zatvoreno u proteklih godinu dana? Koliko je stanova, kuća, drugih nekretnina, prodato, kupljeno? Da li je tačno ono što kažu profesionalci iz ove struke da je promet pao između 4o% i 80% ove godine, u poređenju sa prethodnom u zavisnosti od mesta i kvaliteta nekretnine? Da li možete da nam kažete bar reč, gospodine potpredsedniče, šta planirate da uradite da se sad situacija promeni? Koliko ćete se izboriti za budžet za izgradnju, pošto nekretnine, znamo dobro da postoji sekundarna prodaja i kupovina. Mi želimo da nam kažete nekoliko stvari o realnom životu. Gospodine Đeliću, nije vreme za poslanička pitanja, molim vas da se držite amandmana.Hvala.
Gospodine Đeliću, opet ste izašli iz teme. Gospodine Đeliću, nije vreme za poslanička pitanja, molim vas da se držite amandmana. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospodine ministre, vezano za ovaj amandman, on je u vezi amandmanima gospođe Judite Popović, način našeg razmišljanja je sledeći. Do sada je u Srbiji, ne samo zbog nestručnosti, mislimo zbog toga što je zakazala država, prevareno negde oko 25.000 kupaca, čak jedan prodavac iz Novog Sada je jedan stan prodao 40 puta, verovatno je to srpski rekord. Ali, zbog čega se sve to dešavalo? Vi ste u obrazloženju ovog zakona rekli, između ostalog da je to i zbog nekvalitetnih usluga posrednika. To je tačno. Sada je reč upravo o kvalitetu usluga posrednika i oni zaista pored tog stručnog ispita moraju da imaju, neka čini nam se šira znanja, jer se često zaključuju predugovori, ugovori, jemstvo, ima tu trampe nepokretnosti, kompenzacije, svega, i čini nam se da, neko ko polaže stručni ispit neće moći baš da odgovori svim izazovima koja će nametnuti praksa. Ono što sam pričao o zakazivanju države, mislim da mi treba uz ovaj zakon, koji je sigurno korak napred u odnosu na postojeće stanje, da razmišljamo o licenciranju investitora i o polaganju bankarskih garancija, da bismo zatvorili krug kako bi sprečili da zbog neefikasnog funkcionisanje države, zbog neozbiljne organizacije države sve to plati običan građanin kao što ih je, kažem bilo, do sada oko 25.000. Jer, nije dovoljno samo osiguranje posrednika, oni sigurno neće odgovarati za kompletnu štetu. Recimo, ako nestručno izvrše svoj posao, ako svesno jedan stan prodaju više puta itd. Ne verujem da će to osiguranje pokrivati svu štetu koju građani pretrpe zbog takvog ponašanja posrednika. Zbog toga mislim da je zatvaranje tog krugapravne sigurnosti od strane države, da će biti na pravi način urađeno, tako što ćemo pre svega licencirati investitore i izvođače i položiti bankarske garancije. Onda uz efikasan i blagovremeni rad MUP-a u slučaju prevara, uz bankarske garancije investitora, uz osiguranje posrednika, mi tek tada kao država pružamo građanima potpunu jednu pravnu sigurnost. Kažem i zbog toga i zbog stanja na tržištu nepokretnosti, naše razmišljanje ipak ide u pravcu da posrednici treba da imaju više stručno znanje.
Dejan Mihajlov, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, ukazujem na povredu člana 104, jer mi niste dali pravo na repliku iako smatram da sam na to imao pravo s obzirom da mislim da gospodin Đelić nije do kraja razumeo ono što sam hteo da kažem. Nisam govorio ovde o stalnom angažovanju lica čije bi angažovanje i troškovi njegovog zaposlenja u agenciji posrednika opteretili rad toga, već sam govorio o tome da se po potrebi angažuje lice. Znači, kada postoji potreba upravo za rad te sigurnosti. Mi možemo ovde da govorimo ne samo o potrebi pravnog lica, znači, gospodine Đelić je otvorio pitanje potrebe angažovanja lica građevinske struke ili neke drugih koji bi govorili o kvalitetu građevinskog objekta koji je predmet određene transakcije. Zato smatram da sam imao pravo na repliku da obrazložimo onima koji nisu razumeli da ovo ne bi opteretilo samo agenciju već bi doprinelo da se posao kvalitetnije završi. Naravno, da onaj ko ulaže sto hiljada ili pedeset, šezdeset, sedamdesethiljada evra da kupi određenu nepokretnost neće sigurno misliti da pedeset evra koliko će platiti troškove za neki pravni savet nekom advokatu da bi bilo sve perfektno, pravno čisto jer neki veliki pravni trošak u odnosu na cenu koju on plaća za tu nepokretnost. Zato treba stvoriti mogućnost da se po potrebi angažuje takvo lice.
Gospodine Mihajlov sada ste kroz član 103. dobili pravno na član 104. Tako da ako sam nešto pogrešila, ispravila sam se. Božidar Đelić, replika na izlaganje gospodina Mihajlova.
Mislim da je ovo izlaganje zapravo dokazalo zašto je ovaj amandman nepotreban. Upravo na samom kraju izlaganja ste i sami rekli da stranka u postupku će uraditi to. Velika je razlika između činjenice da kada neko ko kupuje ili prodaje će tražiti zaštitu sopstvenih interesa na razne načine. Ali, ovaj amandman zapravo u nekoj blažoj varijanti traži od samog posrednika da to uradi. Problem je u tome što se to onda donosi kao neka forma zakonske obaveze i možemo očekivati i parnice od stranke u postupku ukoliko posrednik ne uradi ono što sama stranka treba u postupku da uradi da bi zaštitila svoj postupak. Znači, ne treba opteretiti više nego što je potrebno određenu profesiju. Ali, po treći put, najučtivije molim potpredsednika Vlade da nam da malo kontekst za ovaj zakon. Nije to samo za poslanička pitanja, gospođo predsedavajuća, mi razgovaramo o zakonima ne da bi raspravljali o nekim bajkovitim i praznim stvarima, govorimo o ključnoj struci, govorimo o veoma ključnom sektoru. Mi želimo kao poslanici da nam potpredsednik Vlade da kontekst u kome se želi sprovoditi ovaj zakon. Mislim, da ne izlazimo uopšte iz teme.
Hvala. Reč ima gospodin Mihajlov, replika.
Gospodine Đeliću, razumem da vi ovu repliku ste iskoristili da kažete ono što vi hoćete, a ne na temu ovog zakona. Samo bih iskoristio priliku na ono što ste vi rekli i što ste pogrešno razumeli ili pogrešno protumačili. Naš cilj je da kada kupac dođe kod posrednika ili u agenciju, on ne treba da vodi advokata sa sobom za ruku. Šta će mu agencija i posrednik ako će on da vodio advokata sa sobom za ruku, da plati tom advokatu jedan ili dva posto koliko je već po advokatskoj tarifi naknada za zaključenje kupoprodajnog ugovora, da plati to, da plati taksu agenciji, onda će njega taj stan jako skupo da izađe. Cilj ovog zakona, kako ga ja razumem, a tu su predstavnici ministarstva i sam ministar Ljajić, da se zaokruži jedna oblast i da kupac kada dođe u agenciju, plati troškove agenciji da on pretpostavljamo nema drugih troškova osim naknade koju će da plati agenciji i da on tu sve svoje obaveze koje ima završi, a ne za sobom da vuče u jednu ruku advokata, u drugu ruku građevinskog inženjera, možda nekog hidraša koji će da se bavi vodovodom ili šta već, i da onda sa celom svitom dolazi u agenciju, šta će nam onda agencija i čime se mi onda ovde bavimo. Znači, moje shvatanje ovog zakona je da kupac, kada dođe u agenciju, pokuca na vrata, kaže – dobar dan, hoću da kupim stan tu i tu, i da mu agencija da validne podatke, pravno valjane i čiste da kaže – evo to je to. On kaže – pristajem na tu cenu, ili smanjite cenu, i da u agenciji zaključe ugovor, napišu i da svi budu srećni i zadovoljni, da sve bude u skladu sa zakonom i da nakon toga sudovi nemaju nikakvog posla, već da tu bude kraj jednog kupoprodajnog odnosa. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Jeremić, Slobodan Veličković i Ljubica Milošević. Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, uvaženi gospodine ministre, predloženim amandmanom smo hteli da dopunimo postojeće odredbe zakona, gde bi se onemogućila sada prisutna praksa da se pored ugovaranja u posredovanju nalogodavci ugovorom obavezuju da posredniku isplate posredničku proviziju, čak i u slučajevima kada sami, bez pružanja usluga od strane posrednika zaključe ugovor o prometu. Ovim bi se izbegla mogućnost da se posredniku u tim situacijama ne isplaćuje ugovoreni iznos. Mislimo da bi se ovom dopunom zakona samo onemogućila jedna takva stvar i bitno popravio tekst Predloga zakona. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, malopre smo govorili koliko je zaista nedopušteno da se stručnost poistoveti sa opterećenjem, ali ovaj amandman se odnosi na etiku. Dakle, radi se o tome da posrednik koji protivno ugovoru ili protivno interesima svog nalogodavca radi za drugu stranu, treba da gubi pravo na posredničku naknadu i na naknadu troškova. Zaista ne razumemo zašto ste odbili ovaj naš amandman. On neće dodatno opteretiti zakon ali će pojednostaviti situaciju jednu životnu koja može da nastane u svakom posredovanju. Dakle, ukoliko klijent smatra da je posrednik radio nešto na njegovu štetu, zašto bi on trebao da plati posredniku naknadu koja je ugovorena ili koja je zatražena od njega. Sudovi su ti koji će odlučivati kakav je bio rad posrednika i definitivno će sud dati poslednju reč. Ali treba, između ostalog, i ovakvu odredbu staviti u zakon da stvari budu jasne, da treba da postoji jedan red, da treba da postoji poštovanje zakona, pravna sigurnost a trebalo bi da postoji i neka vrsta etike koja će obavezivati svaku stranu pa i posrednika. Dakle, zaista sam očekivala da ovaj amandman usvojite. Imate svoju koncepciju kako ovaj zakon treba da izgleda i kako da se primenjuje. Očekujem da ćemo uskoro imati izmene i dopune ovog zakona.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ministar Ljajić. Izvolite.
Smatrali smo da bi prihvatanje amandmana otvorilo mogućnost zloupotrebe, jer bi klijenti mogli da se pozivaju uvek posrednik radi protiv njega ili za drugu stranu ili da bi izbegao, plaćanje naknade. Jedini razlog što smo odbili ovaj amandman je upravo taj.
Amandman kojim se posle člana 26 dodaju naslov i novi član 26, zajedno su podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Poštovana gospođo potpredsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo, pokušali smo i ovim amandmanom da malo pojasnimo stvari u ovom predlogu zakona i da utvrdimo koje su obaveze, konkretno, i posrednika i nalogodavca. Između ostalog smo predvideli, da ukoliko se radi o tome da posrednik radi i za jednu i za drugu stranu, da u tom slučaju ima pravo na naknadu, ali ta naknada bi trebalo da padne na teret i jedne i druge strane, tako da se jednostavno ne udvostruči. To je jedan pravni posao, jedan posrednik, dve stranke, radi u interesu obe strane, i najnormalnije bi bilo da se smanje ti troškovi, posredovanja u tom smislu, što će ustvari naknada da se podeli između nalogodavca i jednog i drugog. Smatrali smo da je to jedno dobro rešenje, koje se direktno naslanja i na rešenja iz Zakona o obligacionim odnosima. Smatramo da je ovaj zakon u velikoj meri proistekao upravo iz Zakona o obligacionim odnosima i u članu 2. se vi direktno pozivate, da sve ono što nije regulisano ovim zakonom, trebalo bi da se reguliše upravo tim zakonom. Dakle, ako ste se već opredelili da imate jedan poseban zakonza promet i zakup nepokretnosti, bilo bi dobro da i neke konkretnije institute unesete u zakon, između ostalog i ovaj amandmanje bio usmeren na to da se stvari konkretizuju, jer samo u tom slučaju nećete imati razne nedoumice, ukoliko imate jasan zakon sa konkretnim odredbama i konkretnim obavezama svih strana u budućem pravnom poslu.
Na član 32. amandman sa ispravkama, zajedno su podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov, Donka Banović i Jovan Palalić. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Ovaj amandman, mi smo govorili nešto po ovom amandmanu u članu 10. koji se odnosi na – uslove za brisanje iz registra. Ovim amandmanom predviđam da „ Izuzetno u slučaju ponavljanja prekršaja u roku od tri godine može izreći kazna brisanja iz registra“. Evo zašto je to dobro da stoji pored ovoga što je već predviđeno u članu 32. Znači, vi kažete - novčanom kaznom u visini od dvostruke do petostruke vrednosti, uobičajene posredničke naknade, kazniće se za prekršaj pravno lice, preduzetnik i fizičko lice, odnosno odgovorno lice u pravnom licu, ako obavlja posredovanje suprotno zabrani iz člana 12. stav 1. ovog zakona. Mi ovde govorimo i da se - uz prekršajnu kaznu iz stava 1. ovog člana, pravnom licu, preduzetniku ili fizičkom licu, se može izrećii mera zabrane vršenja posredovanja u prometu. Ovde govorimo o meri zabrane koja će se izreći određenom fizičkom licu, koje radi u toj agenciji, ali ta agencija, niko ne sprečava neko drugo lice , koje radi u toj agenciji da nastavi sa vršenjem prekršaja. Zato mi smatramo, da zaposleni u jednoj agenciji izvrše više prekršaja u roku od tri godine, da se ta agencija briše iz registra, a ne da se kažnjava samo zaposleni u toj agenciji. Mi ćemo doći u situaciju da vlasnik agencije samo menja lica koja vrše prekršaje, a agencija nastavi da funkcioniše. Zato mi smatramo da to treba da bude uslov za brisanje iz registra određene agencije i to je dovoljan razlog. Ne znamzašto se beži od toga. Drugo, novčane kazne u visini od dvostruke do petostruke, uobičajene vrednosti. Uzmite stan od 50 000 evra, naknada 2 ili 3 posto, koliko će biti agencijska provizija, i to je 1.500 evra, pa to je već više od maksimalno dozvoljene kazne za fizičko lice, koja je 125 000 dinara, znači 1000 evra. Ova odredba je potpuno neprimenjiva. Kako možete u visini od dve do pet provizije, naknada za uobičajene posredničke naknade ili provizije, da stavite kao meru, kada je maksimalna kazna za fizičko lice 125 000 dinara. Znači, to je manje od jedne provizije i da li je to opšti maksimum za kažnjavanje fizičkog lica, po Zakonu o prekršajima na koji se pozivate, a opšti maksimum za pravna lica je 500 000 dinara. Znači, to je manje od jedne provizije, jer je to opšti maksimum za kažnjavanje fizičkog lica po Zakonu o prekršajima, na koji se pozivate, a opšti maksimum za pravna lica je 500.000 dinara, što znači da je ta odredba i u ovom delu nesprovodljiva i da se isplati praviti prekršaje za neko pravno lice, jer on će da menja lice koje ima i tu licencu, zaposli jedno, napravi prekršaj, nema veze, on se tu dobro ovajdio, izbaci njega, dođe neko drugi i da tako, faktički, taj posrednik, ta agencija postoji, menja ovlašćena lica i ona funkcioniše tako što može nekog da prevari sad, nekog tamo, neko fizičko lice će da odgovara, ali u situaciji mi moramo da dovedemo u situaciju da to lice, pravno lice, taj vlasnik bude brisan iz registra. Plus, znači sve ove mere, da se predvidi i ta. Hvala
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, mi smo ovim amandmanom predložili da vreme koje je dato u Predlogu zakona za donošenje podzakonskih akata od šest meseci, bude skraćeno na 30 dana. Mi zaista smatramo da je neprihvatljiv luksuz da se podzakonski akti, potrebni za primenu ovako važnog zakona, donesu tek nakon šest meseci. Ukoliko ovaj zakon ima za cilj da suzbije sivu ekonomiju vezanu za promet i zakup nepokretnosti i uvede red u tu oblast, onda je zaista neprihvatljivo čekati šest meseci da ministarstvo donese podzakonska akta. Vi ste, ministre, ovde u obrazloženju ovog zakona, pročitaću, rekli – iako ne postoje relevantni statistički podaci o ovom važnom sektoru ekonomije, procene udruženja klase nepokretnosti govore o tome da je ukupan godišnji promet na tržištu nepokretnosti u Republici Srbiji vredan oko tri milijarde evra, od čega se jedna milijarda evra prometa ostvari posredstvom oko 500 registrovanih posrednika koji prihoduju oko 3,3 milijarde dinara posredničke provizije. Šta to znači? Da trenutno u Srbiji milijardu evra prometa imamo u legalnim tokovima, a dve milijarde u sivom tržištu. S druge strane, vi kažete da na takav način gubi između 600 miliona i dve milijarde dinara prihoda za budžet Republike Srbije. Pošto je narednim članom predviđeno da ovaj zakon bude u primeni tek za godinu i po dana, jer tek za godinu i po dana će se uspostaviti registar i dati mogućnost da se agencije registruju po ovom zakonu, za nas u LDP zaista dođe, malo ovako čudno, da godinu i po dana, obzirom da imamo haos u Srbiji vezan za zakup i promet nepokretnosti, čekamo na primenu ovog zakona. Time ova država, za tih godinu i po dana, gubi skoro 30 miliona evra. Na takav način ova Vlada priča kako nemamo dovoljno para u republičkom budžetu, a činjenica je da ga nemamo, samo što nismo pred bankrotstvom, kako onda sebi Vlada dozvoljava luksuz da za godinu i po dana čekanja na primenu ovog zakona izgubi 30 miliona evra. Ja, gospodine Ljajiću, ne mislim da ste vi lično, kao ministar, odgovorni za ovako nešto, ali vi ste ovde zakonom predvideli da tek za godinu dana bude definisan stručni ispit, a za 18 meseci da budu definisani uslovi za upis u registar. Šta to znači? Da kada nakon godinu dana se steknu uslovi za polaganje za stručni ispit, neko treba da čeka još šest meseci da bi taj stručni ispit položio i registrovao novu agenciju za promet nepokretnosti. Mislimo da je to zaista predugačak rok i ukoliko zaista želi Vlada da bude efikasna, onda i rok za donošenje podzakonskih akata ne može da bude šest meseci, nego ste trebali da prihvatite ovaj predlog i taj rok skratite na 30 dana.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Hteli smo da imamo rok za koji ćemo biti sigurni da možemo da ispoštujemo. Možemo mi da prihvatimo 30 dana, ali svesni da od toga neće biti ništa. Imali smo mnogo slučajeva ranije da donosimo zakone za koje znamo unapred da su mrtvo slovo na papiru. Mi moramo da donesemo sedam podzakonskih akata, odnosno pravilnika na osnovu ovog zakona. Pre toga treba da konsultujemo struku, da konsultujemo mnoge agencije. Kao što ste i sami rekli, treba da definišemo način polaganja stručnog ispita, sadržaj tih ispita. Ipak se radi o veilkom poslu. Po prvi put se ovo radi i nismo hteli da ostavimo prostor za nikakve improvizacije. To je jedini razlog zašto smo to pomerili na šest meseci, umesto na 30 dana, kako ste vi predložili.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala. Mi želimo samo da podržimo ovaj amandman LDP iz razloga što znamo da se ovaj zakon priprema već više od tri godine. On je nov i vi ste u uvodnom izlaganju i rekli da je to prethodna Vlada pripremila kao predlog. Mnogo se na tome radilo. U suštini, podzakonski akti treba na pripreme primenu zakona i zbog toga mi ne kritikujemo činjenicu da ste, kao što ste i vi rekli, gospodine potpredsedniče, predvideli realni rok za početak primene celog zakona, jer ne treba reći da jedna promena će se desiti preko noći ukoliko je potrebno da se pripremi ovo što ste vi pomenuli. Milimo da je veoma bitno da bar u ovom domenu koji ništa ne košta, samo trud vaših službenika, da se potrude da pokažu ovom tržištu u kom pravcu stvari idu, to ništa ne košta, a kao što je koleginica pomenula, neke procene koje danas tvrdoglavo odbijate da nam date, po četvrti put vas najučtivije molim da nam kažete koliko je bilo zapravo tržište ove godine, ako ste uspeli… (Predsedavajuća: Gospodine Đeliću, opet moram da vas upozorim i upozoravaću vas dok god…) Dobro, znam, ali izvinite, moja koleginica je pomenula cifre od pre nekoliko godina. (Predsedavajuća: Ne, samo malo gospodine Đeliću, moram da vas podsetim na odredbe Poslovnika. Dakle, možemo da govorimo samo o tački dnevnog reda. Ja samo o tome i pričam. (Predsedavajuća: Dakle, nemojte da uporno postavljate pitanja koja zaista nemaju veze sa tačkom dnevnog reda.) Ja upravo postavljam pravo pitanje, a to je da ne postoji nikakvog prometa koji ovaj zakon treba da reguliše i ja mislim zdravorazumski, mislim da će građani republike Srbije to apsolutno dobro shvatiti, naročito oni koji pokušavaju da prodaju neku nekretninu, a još više neki koji pokušavaju da je kupe. Izvinite, legitimno je pitanje, zašto danas nema uopšte aktivnosti na tržištu koje ovde pokušavamo da regulišemo? Nije normalno da predsednik Vlade ne kaže ni jednu jedinu reč o materiji koju ovaj zakon treba da reguliše. Ovi ljudi, danas pričamo o tome da se pokušavaju napraviti dodatni uslovi, a znamo da realnost, to je ono što vam kažu ovi koji su predmet regulisanja ovog zakona, kažu da nemaju nikakvog posla i zbog toga je apsolutno legitimno da uđemo u dijalog i da se pitamo zašto se to dešava, zašto u zvaničnom dopisu Ministarstva finansija, da vam dam taj dokument, se kaže da je pao u domenu izgradnje 40, 50% ukupno i da u budžetu za sledeću godinu nije predviđeno ništa. Želimo da nam predsednik Vlade kaže bar nešto o tome da li će ljudi koji se bave posredovanjem u tržištu nekretnina uopšte imati posla u mesecima i godinama koje dolaze.
Gospodine Đeliću, predsednik Vlade nije prisutan, tako da on ne može da vam odgovori na pitanje. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načeli i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na razmatranje 3. tačke dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZVOZU I UVOZU ROBE DVOSTRUKE NAMENE, u pojedinostima Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović, Dubravka Filipovski, Zlata Đerić i Jovan Palalić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. Amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 2. Članom 2, njime se definišu ciljevi koji treba da budu realizovani donošenjem ovog zakona pa se kaže, uspostavljanje kontrole u oblasti uvoza i izvoza robe dvostruke namene, pružanje advokatskih usluga i tehničke pomoći u vezi sa robom dvostruke namene radi ostvarivanja i zaštite odbrambenih, bezbednosnih, mi smo dodali i ekonomskih i spoljno-političkih interesa Republike Srbije, ostvarivanje međunarodnog kredibiliteta Srbije kroz poštovanje preuzetih međunarodnih obaveza i uspostavljanje sistema domaćeg zakonodavstva potrebnog da bi se sve ove gore navedene stvari realizovale. Pošto se radi o potpuno jasnom, vrlo visokom državnom interesu, ja sam ovde smatrala da je potrebno da se, između svih ovih stvari koje ste vi naveli u članu 2, kaže da je cilj ovog zakona uspostavljanje državne kontrole u oblasti svega ovog. Mislim da je ovo potpuno smisleno i da naš amandman treba da podržite. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na član 3. smo gospođa Banović i ja podnele amandman. Član 3. se odnosi na definisanje pojmova koji se koriste u tekstu zakona. Kao i u prethodnom zakonu, smatrali smo da je potrebno vrlo precizno definisati pojmove i jasno odrediti šta je šta. Zato smo mi ovde, ovim amandmanom upravo to hteli da raščistimo, smatrajući da će u kasnijoj primeni zakona ovo imati samo kvalitet, jer zakon koji ne treba tumačiti je zakon koji je primenljiv. Ako budemo imali potrebu da svaki zakon tumačimo, onda se meni čini da je to velika opasnost za onu suštinsku primenu zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Dubravka Filipovski i Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Ne znam šta se dešava sa ovom novom jedinicom, ali dovoljno sam glasna da me čujete. Hvala vam što ste mi dali reč. Dakle, član 5, nadnaslov iznad člana 5. je „Nadležnost za donošenje liste“, ovde se naravno govori o nacionalnoj kontrolnoj listi robe dvostruke namene, da se izvoz i uvoz robe dvostruke namene sa ove liste vrši na osnovu dozvole. Predlažete da Ministarstvo spoljne trgovine bude jedini nadležan za utvrđivanje ove liste i da onda ono predlaže Vladi da se predlog te liste usvoji. Mi mislimo da je zaista vrlo važno da ministarstva između sebe sarađuju i da se na takav način, zaista vrlo bliske saradnje, dobija kvalitet. Nekako smo se naučili da smo podelili nadležnost sa ministarstvima i ova saradnja je vrlo komplikovana, što se tiče Srbije, a mislim da ona donosi kvalitet. Predložili smo da ovde uz Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo ekonomije bude nadležno za donošenje predloga ove liste, jer mislimo da se ovde ima mnogo širi uvid i da onda ta dva nadležna ministarstva mogu da prenesu Vladi predlog te liste koju treba usvajati. Mi mislimo da je naš amandman kvalitetan i da ga treba prihvatiti. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Naravno, sarađujemo sa svim ministarstvima, pa i sa Ministarstvom ekonomije oko utvrđivanja liste, dobijamo mišljenja svih relevantnih ministarstava i drugih institucija. Ministarstvo samo Vladi predlaže, a na kraju Vlada usvaja tu listu.
Reč ima Narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Mi bi hteli da podržimo amandman koji je predložila Demokratska stranka Srbije, iz razloga što nije ovde samo pitanje trgovine, ovde je i te kako pitanje ekonomije, pa bih i oko ovog zakona zamolio da nam se kaže kakvo je stanje u namenskoj industriji. Čujemo da je „14. oktobar“ u Kruševcu, da ne govorim o mnogobrojnim drugim fabrikama iz domena namenske industrije, da izvoza zapravo ima sve manje, da ne bude da još bolje regulišemo jednu granu koja je posle teškoća u poslednjih deset godina, poslednjih četiri-pet godina povećao izvoz sa 70 na 250 miliona dolara, ali čujemo da taj izvoz opada. Gospodine potpredsedniče, da li bi nas udostojili sa cifrom dosadašnjeg izvoza namenske industrije ove godine?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Zlata Đerić i Dubravka Filipovski. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 9. se odnosi na uslove pod kojim onaj koji pruža tehničku pomoć, vi kažete „pružalac pomoći“, meni to nekako jako rogobatno zvuči, ali ću koristiti taj termin, jer ga vi koristite, znači, kako tu pomoć može da pruži van teritorije Srbije i kažete da je za to potrebna dozvola. Ako Ministarstvo ili pružalac usluga znaju ili sumnjaju da je roba delimično ili u celosti namenjena u nedozvoljene svrhe, onda Ministarstvo odlučuje da li je za pružanje te tehničke pomoći potrebna dozvola ili ne. Ukoliko je tehnička pomoć pružena u vidu informacije koja je javno dostupna, onda se ti stavovi 1, 2. i 3. ne primenjuju. Smatramo da iz ovog pravila, znači neprimenjivanje stavova 1, 2. i 3, ne sme da se odnosi na slučaj kada je tehnička pomoć pružena kao deo osnovnih naučnih istraživanja.Mislimo da apsolutno nema potrebe da se izuzima taj deo, zato što je to vrlo važan deo i mogu da navedem brojne primere koji pokazuju da je upravo vrlo važno da nema tih izuzetaka i da je potrebno da se primenjuju stavovi 1, 2. i 3. na ovaj deo, kada su delovi naučnih istraživanja u pitanju.
Ima reč ministar Ljajić. Izvolite.
Dva su razloga zašto nismo prihvatili ovaj amandman. Prvo, što je ovo međunarodni standard u ovoj oblasti, nigde u nijednoj regulativi zemalja EU nemamo da se izdaju dozvole za naučnoistraživačke poslove, i drugo, hteli smo da izbegnemo nepotrebno dodatno administriranje prilikom izdavanja dozvola i za naučnoistraživačku delatnost.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 10. se odnosi na izdavanje dozvola. Zakon predviđa da dozvole za izvoz i uvoz robe dvostruke namene, za pružanje brokerskih usluga i za tehničku pomoć u vezi sa tom robom traju pojedinačno godinu dana. Mi menjamo, nekako nam je ostalo jasno ovde, i zbog toga u stvari i vršimo ovu popravku, vi kažete da „izuzetno iz stava 2. ovog člana, ukoliko realizacija posla traje duže od godinu dana, dozvola se može izdati na rok za okončanje posla predviđenog ugovorom“, i u sledećem stavu kažete – „u slučaju iz stava 3. ovog člana, imalac dozvole je dužan da jedanput godišnje izveštava Ministarstvo o realizaciji posla“. Smatramo da je potrebno da se ovo jedanput godišnje smanji, odnosno dva puta godišnje, praktično na šest meseci se ta vrsta izveštaja dostavlja Ministarstvu o realizaciji posla. Kod ovog prethodnog člana, govoriću o sledećem amandmanu: „izuzetno ukoliko realizacija posla traje duže od godinu dana, dozvola se može izdati na duži period, ali tako da period važenja dozvole ne može biti duži od dve godine, od dana izdavanja dozvole“. Mislim da smo mi pojednostavili stvari. Mislim da smo vrlo precizno definisali. Smatram da treba praktično prihvatiti ovaj naš amandman. Hvala.
Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Izvinjavam se, stvarno nisam videla ovaj izveštaj Vlade, nisam uspela da ga pronađem, tako da nisam čula, prihvatili su amandman. Da li je tako? (Ne.) Dakle, u članu 13. dodala sam novi stav koji glasi – „Ministarstvo može, u zavisnosti od vrste robe na koju se odnosi zahtev, zatražiti mišljenje od drugih državnih organa“. Tu se nastavlja ona priča kada ste vi rekli da tražite praktično i sarađujete sa svim ministarstvima i svim drugim državnim organima, to je u redu. Smatram da je mnogo važnije urediti ovu materiju pravno i zaista tražiti tu vrstu saradnje, jer to u mnogim ministarstvima ne funkcioniše na najbolji mogući način. Inače, ovim članom se uređuje postupak odlučivanja po zahtevu za izdavanje dozvole. Mislim da sam potpuno na tragu onoga što je suština ovog člana 13. i da ovaj stav koji sam dodala samo ide kao kvalitetan dodatak ovome i rešava stvar. Mislim da je ovo praktično proizašlo iz stava 1, tako da mi je nejasno zašto nisu prihvatili. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić.
Zato što već postoji Komisija identifikaciju robe dvostruke namere u kojoj su upravo eksperti iz različitih oblasti, eksperti sa VMA, Instituta Vinča, Vojno–tehničkog instituta. Dakle, svi ti eksperti su uključeni u ovoj komisiji koja na kraju i predlaže ministarstvu utvrđivanje liste dvostruke namene.
Hvala. Na član 14. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, ja sam u ovom amandmanu i u narednom želeo da ukažem na potrebu ozbiljnije komunikacije ili informisanja o ovako važnoj oblasti. Inače, želim da kažem da je ovo jedan izuzetno važan zakon i važno je što se donosi. Važan je kako zbog činjenice da učestvujemo u različitim sporazumima kojima se reguliše ovo pitanje, tako i zbog činjenice da se time povećava i naša bezbednost. Međutim, ovim amandmanom koji se tiče izuzeća kada je u pitanju davanje saglasnosti, smatrao sam neophodnim, bez obzira na činjenicu što ministri sede zajedno u Vladi, da je potrebno ipak o ovako osetljivoj oblasti obavestiti ministarstva i nadležne organe koji su u članu 13. ti koji odlučuju o zahtevu za izdavanje dozvole. Nije mi jasno zašto niste prihvatili amandman. Pročitao sam vaše obrazloženje. Moram da budem iskren, nisam dobio odgovor čitajući ovakav tekst obrazloženja zašto je amandman odbijen. Ovo je jedno uopšteno obrazloženje odbijanja amandmana. Ovde se radilo o jednom malom naporu da se tako važni organi, kao što su Ministarstvo odbrane, Ministarstvo spoljnih poslova, MUP, VBA i BIA obaveste o činjenici da se daje dozvola u jednom posebnom postupku i posebnoj proceduri. U mom amandmanu se nije čak ni tražila saglasnost, nego da se oni obaveste. Želeli smo na svaki mogući način da izbegnemo situaciju, obzirom da se nadležno ministarstvo, u ovom slučaju vaše ministarstvo konkretno ne mora da zna sve potrebne podatke ili da ima potrebne informacije o jednom poslu, da se o ovako osetljivim stvarima bar obaveste ovi organi koji mogu da daju odgovor ili da imaju nekakvu primedbu u vezi konkretnog posla. U tom smislu sam iznenađen da nije prihvaćen ovaj amandman. On je bio krajnje dobronameran. Mislim da ovo nije nikakav suvišan posao za samo vaše ministarstvo. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić.
Istina, ovo je više tehnička nego suštinska primedba koju smo mogli i da prihvatimo. Jedini razlog je taj što mi prethodno dobijamo mišljenje upravo tih organa i na njihovu sugestiju mi donosimo odluku o izuzeću. Smatrali smo da je nelogično, oni su nas obavestili i dali mišljenje da treba neka roba da se izuzme, a sad mi njih da obaveštavamo da smo doneli odluku o tome. Samo zbog toga nismo prihvatili.
Hvala. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Amandman je na istom tragu. Sada možemo da polemišemo o ovome što ste vi rekli, ali ovde se radi o jednoj formalnoj obavezi ministarstva da ovu stvar uradi i da se zakonom obavežu ti organi da daju tu informaciju. Ovde se radilo o tome da ukoliko Vlada odluči da se ne izda dozvola, radi se o situaciji da ti organi mogu da upute primedbu na ovu konkretnu situaciju. Nije mi jasno zašto ovaj amandman, kao ni prethodni, nije prihvaćen. Ne vidim zašto bi se činio poseban napor ili poseban posao ukoliko bi se ovakva obaveza od strane vašeg ministarstva ili drugih organa u ovom slučaju uradila. Mislim da konkretno Ministarstvo za odbranu i MUP imaju konkretnije mogućnosti da pribave informacije koje mogu biti sporne kada je u pitanju pojedini posao. Hvala.
Hvala. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sada ovaj član 17, pa kasnije do 21. oni propisuju mogućnosti i specifične konkretne razloge za odbijanje zahteva za izdavanje dozvole, to je ovaj član, zatim, prestanak važenja dozvole, oduzimanje i izmenu izdatih dozvola. U ovom članu 17. govorimo o izdavanju dozvola i u stavu 1. koji se odnosi na razloge odbijanja zahteva za izdavanje dozvola dodali smo još jedan. On glasi - da je roba za koju se traži dozvola predmet sudskog spora. Mislimo da je to dovoljan razlog da se ne izda dozvola dok se ne reši sudski spor. Onda smo dodali novi stav 2. koji glasi – u slučaju odbijanja zahteva za izdavanje dozvole, ministarstvo obaveštavam podnosioca zahteva o razlozima zbog kojih nije izdata dozvola, ne navodeći tajne ili zaštićene podatke u skladu sa zakonom koji te podatke na takav način reguliše. Mislim da smo potpuno na tragu onog što ste vi hteli u članu 17. Predlažemo da prihvatite naš amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić.
Iskreno govoreći, vrlo često ni mi sami ne znamo šta su razlozi jer dobijamo, recimo, od BIA dopis u kome se kaže da nisu ispunjeni uslovi za izvoz te vrste robe. Mi tu informaciju prihvatamo, bez traženja tih suštinskih stvarnih razloga, tako da nismo u stanju ni da hoćemo da o tim razlozima da upoznamo stranku.
Hvala. Reč ima Milica Vojić Marković, replika.
Ne znam da li smo se razumeli, gospodine ministre. Mi ni ne tražimo da vi u tim podacima navodite te zaštićene podatke, tajne podatke, da upoznate stranku. Mi jasno kažemo u ovom dodatku – u slučaju odbijanju zahteva za izdavanje dozvole, ministarstvo obaveštava podnosioca zahteva o razlozima zbog kojih nije izdata, ali ne navodeći dalje te tajne podatke. Moramo da se razumemo. Ne tražimo da se ti tajni podaci, zaštićeni podaci na bilo koji način daju na uvid, ali da je potrebno da ih podnosilac zahteva dobije neke razloge zbog kojih njegova dozvola nije registrovana.
Hvala. Na član 19. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Dubravka Filipovski i Zlata Đerić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 24. su u stvari izveštaji. Odnosi se na obaveze izvoznika i uvoznika, brokera i pružaoca tehničke pomoći da vodi evidenciju o uvozu i izvozu, o pružanju brokerskih usluga i usluga tehničke pomoći. U stavu 1. kaže se da je izvoznik, odnosno uvoznik, broker ili pružalac tehničke pomoći dužan da u roku od 15 dana od učinjene aktivnosti dostavi o njoj izveštaj ministarstvu. Mi smatramo da je period od 15 dana prilično dug period i mislimo da treba konačno da uspostavimo tu efikasnost rada i na jednoj i na drugoj strani. Smatramo da je ovde vrlo važno zbog ubrzanja postupka skratiti rok sa 15 na sedam dana i mislim da je to izvodljiv rok. Hvala vam.
Hvala. Na član 26. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Dubravka Filipovski. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Član 27. se odnosi na odredbu o učešću Ministarstva u razmeni informacija o uvozu i izvozu robe dvostruke namene, brokerskim uslugama i uslugama tehničke pomoći i zabrani tranzita robe dvostruke namene sa drugim državama. To je, naravno, potpuno jasno, jer je to međunarodna obaveza Srbije i naš amandman je potpuno u skladu sa tim. Mi smo dodali novi stav 2: „U cilju sprovođenja režima kontrole robe dvostruke namene Ministarstvo, u saradnji sa Ministarstvom nadležnim za spoljne poslove, ažurira i objavljuje na svojoj veb stranici listu država pod embargom Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija, Organizacije za evropsku bezbednost i saradnju i drugih međunarodnih organizacija čiji je Republika Srbija član“. Mislimo da ovim samo poboljšavamo kvalitet teksta. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Upravo ovo što je sadržaj vašeg amandmana biće deo Zakona o restriktivnim merama koji inače radi Ministarstvo spoljnih poslova i verujem da će vrlo brzo biti pred poslanicima i da će to izričita obaveza biti organa koji će zakon predložiti. Hvala.
Hvala. Na član 29. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 29. se odnosi na kaznene odredbe za prekršaje koje izvrši pravno lice ili preduzetnik koji obavlja uvoz, izvoz, brokerske usluge i tehničku pomoć. Zakon je predvideo mogućnost izricanja zaštitne mere u skladu sa Zakonom o prekršajima. Mi opet menjamo taj pogodbeni model koji vi zapravo nudite. Vi kažete da se može izreći zaštitna mera, a mi smatramo da zakoni treba u tom smislu da izbegnu tu pogodbenu varijantu – mogu, ali ne moraju. Mi smatramo da treba da kažemo – izriče se i zaštitna mera zabrane pravnom licu itd. Znači, samo definisanje tog pogodbenog načina u neki mnogo aktivniji način. Hvala.
Hvala. Na član 31. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, bila sam iznenađena kada ste u prošlom zakonu, kada smo govorili o brzini donošenja podzakonskih akata, rekli da to što ćete napisati na papiru, a skratiti rokove, ne znači da ćete to moći ispuniti u praksi. Gospođa Banović i ja smo u našem amandmanu insistirale da se taj rok za donošenje podzakonskih akata ubrza. Vi kažete u članu 31. Podzakonski akti za sprovođenje ovog zakona biće doneti u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Naravno, potpuno mi je jasno da su rokovi vrlo važni, ali mi je takođe vrlo jasno da bez podzakonskih akata zakon ne može da se primenjuje u punom kapacitetu, kako to vole da kažu pravnici i zato smo smatrali da je mnogo uputnije ubrzati proceduru donošenja podzakonskih akata. Mi smo ponudili tri meseca. Možda je to kratak rok, ali definitivno moramo svi da shvatimo da administracija mora da mnogo brže radi svoje poslove, jer neće moći država da funkcioniše ako svaki put prolongiramo donošenje podzakonskih akata, a naročito ako prekršimo taj rok koji donesemo u zakonima. Ja mogu da vam navodim pola sata zakone u kojima podzakonski akti nisu doneti na zakone iz 2006, 2009. godine i slično. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Slažem se sa vama. Ovde je situacija jednostavnija nego kod prethodnog zakona, manje je podzakonskih akata i prihvatamo amandman da se sa šest skrati na tri meseca. Hvala.
Hvala, ministre. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ELEKTRONSKOJ TRGOVINI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Dušica Morčev, Milan Lapčević, Gorica Gajić, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević i amandman Vlade. Primili ste izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Pošto je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini uglavnom tretirao terminološke izmene zbog usklađivanja sa evropskim direktivama, tako da i nije bilo nekog velikog prostora kada su u pitanju amandmani na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, tako da smo se i mi prilikom predlaganja amandmana uglavnom rukovodili time da eventualno neku formulaciju dopunimo ili preciziramo onako kako smo smatrali da je logičnije ili možda preciznije u odnosu na Predlog zakona koji je dat. Što se tiče člana 2. predlažemo da se stav 1. briše. U članu 2. definisano je značenje pojedinih pojmova i izraza u elektronskoj trgovini, tako da ste vi predlogom predvideli da se briše formulacija šta je to podatak i šta je to nedopušteni podatak uz obrazloženje da nema potrebe jer nije terminološki u skladu sa evropskom direktivom. Mi predlažemo da oba ova pojma ostanu u Predlogu zakona, jer već u tački 20. kažete da pružalac usluga mora da obavesti nadležni državni organ ako osnovano sumnja da, pa tačka 2. kaže da je korisnik njegove usluge pružio nedopušteni podatak. Znači, evo tu se već javlja termin „nedopušteni podatak“, pa ili da izmenimo ovu tačku 2. u članu 20. ili da je izbrišemo, da ne postoji ili će doći do zabune da li smo ili nismo zadržali termin „nedopušteni podatak“.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Gajić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala. Ovim amandmanom preciziramo tačku 4. stav 1. člana 3. osnovnog zakona, gde je u stvari jedna od većih izmena i dopuna ovog zakona, a odnosi se na to ko su sve pružaoci usluga informacionog društva. Kako je izmenama i dopunama Zakona predviđeno, pored pravnih lica i preduzetnika, to su sada i fizička lica koja imaju svojstvo trgovca u skladu sa Zakonom o trgovini. Međutim, ovim amandmanom preciziramo da su to i pravna lica i preduzetnici registrovani u Republici Srbiji i pravna lica i preduzetnici koji imaju svojstva stranog lica, jer za njih u ovom predlogu zakona nije jasno definisan pravni okvir. Smatramo da nije dovoljno samo da u članu 4. stav 1. kaže se – Pružalac usluga sa sedištem u Republici Srbiji dužan je da postupa i pruža usluge u skladu sa zakonima i propisima donetim na osnovu zakona Republike Srbije. Znači, tu možemo da nađemo donekle pravni okvir za sva lica pružaoce usluga, a pogotovo što se i u članu 5. zakona brišu st. 3. i 4, gde je opet bilo predviđeno da se svi pružaoci usluga registruju u Registru privrednih subjekata, uz obrazloženje da se ta materija reguliše drugim zakonom. Prosto smo smatrali da nije višak, ne traži hleb i vodu, da i ove odrednice ostanu u zakonu. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Mi ovom odredbom praktično regulišemo ponašanje učesnika na domaćem tržištu. Oni koji su u domašaju naših inspekcijskih organa, onih prema kojima možemo da sprovedemo neku meru. U protivnom, mogli bismo da imamo rešenje koje je u praksi neprimenjivo. Dakle, definišemo ponašanje onih trgovaca koji rade i koji su registrovani u skladu sa Zakonom o trgovini, koji posluju na domaćem tržištu. Znam šta je intencija ovog amandmana bila, ali, realno gledajući, teško bi to bilo primenljivo u praksi.
Reč ima Gorica Gajić.
Hvala gospodine ministre, samo kratak osvrt. Ovde još uvek u članu 5. brišu se stav 3. i 4. gde je stajalo da pružalac usluga mora da bude registrovan u registar privrednih subjekata, a ostaju stavovi da je pružalac usluga informacionog društva slobodno, znači slobodno, i nije potrebna posebna dozvola i odobrenje. Znači, to daje širok prostor da svako može da se bavi, znači slobodno je i nije potrebno posebno odobrenje. Zato smo mi pokušali da amandmanom preciziramo da domaće pravno lice, da strano pravno lice, da preduzetnik, da fizičko lice u svojstvu trgovca po Zakonu o trgovini. U tom smislu smo podneli amandman. Hvala.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Molim vas prijavite se.
I ovaj amandman može da se nasloni na ova prethodna dva. Mi predlažemo da se član 4. briše. Članom 4. Predloga zakona predviđeno je brisanje stavova 3. i 4. osnovnog zakona, koji nameću obavezu pružaocima usluga da pre nego što otpočnu da obavljaju delatnost budu registrovani u registar privrednih subjekata. Smatramo da ta obaveza treba i dalje da ostane, bez obzira što u obrazloženju stoji da je ova materija regulisana drugim zakonom.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Radmila Gerov, izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Amandman koji smo podneli na ovaj član tiče se novčanih kazni predviđenih za prekršaje po ovom zakonu. Smatramo da su izmenama Zakona o elektronskoj trgovini da je Vlada propisala enormno visoke kazne za prekršaje. Obrazloženje Vlade zbog čega nije prihvatila ovaj amandman LDP glasi – da Predlog zakona sadrži izmene odredbi o kazni osnovnog zakona koji su proporcionalno i pravično odmerene. Gospodine ministre, niti su ove kazne proporcionalno, a još manje su pravično odmerene. Pretpostavljam da kod sebe imate tekst zakona, pa bi vas molila da pogledate i obratite pažnju kako to nije niti proporcionalno, a kamo li pravično odmereno. Ove kazne se odnose na pravna lica, fizička lica, preduzetnike i odgovorno lice. Kada se kaže da je nešto proporcionalno odmereno, pri tome u matematici se podrazumeva da ako nešto povećate dva puta, to dva puta će važiti za sve. Vlada je u stvari predložila da kazna za pravno lice bude dva miliona dinara. To je povećanje 100% ili dva puta. Mi smo svojim amandmanom predložili da ta kazna bude maksimalno do milion i po dinara. Kaznu koju ste propisali za fizičko lice i odgovorno lice u pravnom licu je od 50.000 do 150.000 dinara. Pre svega ministre, to je povećanje minimalne kazne od pet puta, ili za 400%, a tri puta povećanje ove maksimalne kazne. A kod preduzetnika ste napisali da se kazna kreće od 10.000 do 500.000 dinara. Da li je pravično da fizičko lice ima kaznu koja je pet puta veća od kazne koju treba da plati preduzetnik, osnovnu početnu kaznu? Znači, ovim predlogom zakona vi ste predložili da kazna za fizičko lice bude od 50.000 dinara, a za preduzetnika od 10.000 dinara. Složićete se ministre da to zaista nije pravično. Pet puta je povećana kazna predviđena za preduzetnika. Mi smo zato smatrali da osnovna početna kazna treba da ostane 10.000 dinara i da kod preduzetnika bude od 10.000 do 300.000, a za odgovorno lice od 10.000 do 150.000, i tu bi bilu svuda tri puta to povećanje, i to bi bilo poporcionalno. Ovakvim Predlogom zakona, znači sem što su kazne drakonske, ogromne, zaista ogromne kazne ministre, 20.000 evra kazna za privredni subjekat. Ukoliko neko ne poštuje zakon, naravno da treba da bude kažnjen, i treba da plati kaznu za prekršaje. Ali, da li neko u Srbiji danas ima promet dva puta veći nego prošle godine da bi takvu kaznu mogao da plati? Da li fizičko lice, i da li je pravično da fizičko lice ima početnu kaznu pet puta višu nego što je početna kazna za preduzetnika? Složićete se da to uopšte nije pravično.
Reč ima ministar Ljajić.
Ideja je bila da sprečimo sivu trgovinu, ali slažem se sa vama da su kazne prestroge i u danu za glasanje prihvatićemo ovaj amandman.
Na član 11. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za privredu i regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda -PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI KONKURENCIJE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Veroljub Arsić,Zoran Babić, Irena Aleksić, Zoran Antić, prof. dr Marko Atlagić, Nebojša Berić, mr Igor Bečić, dr Branislav Blažić, Zoran Bojanić, Jelena Budimirović, Irena Vujović, Katica Vijuk, prim. dr Ninoslav Girić, Maja Gojković, mr Milovan Drecun, Aleksandra Đurović, Milinko Živković,Stefan Zankov, Biljana Ilić Stošić, Milanka Jevtović Vukoičić, Jaddranka Joksimović, Bojan Jakovljević, Milanka Karić, dr Dragomir Karić, Oto Kišmarton, mr Milan Knežević, Milan Kovačević, Radmilo Kostić, Miodrag Linta, Saša Maksimović, Mirjana Marjanović, Vesna Marković, Pavle Markov, Jelena Mijatović, dr Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Ljubica Mrdaković Todorović,Mujo Muković, Dušica Nikolić,Miodrag Nikolić,Dragan Nikolić, Jasmina Obradović,Marija Obradović, Biljana Pantić Pilja, prof. dr Mileta Poskurica, Zorica Pralica, Tanja Radovanović, dr Aleksandar Radojević, Katarina Rakić, Marijan Rističević, Radovan Raičević, Vesna Rakonjac, Mile Spirovski, dr Nebojša Stefanović, Momir Stojanović, prof. dr Ljubiša Stojmirović, Željko Sušec, Dragan Todorović, Dragan Tomić, dr Aleksandra Tomić, Vučeta Tošković, Vladimir Cvijan, Dragan Čolić, Srđan Šajn, Dragan Šormaz, Dušica Morčev, Milan Lapčević, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević, Srđan Milivojević, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, dr Božidar Đelić, Aleksandar Senić, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović, Branka Karavidić i Ivan Jovanović. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajednopodnele narodne poslanice Gorica Gajić i Dušica Morčev. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodna poslanica Dušica Morčev.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, podneli smo amandman na član 1, koji precizira kriterijume za utvrđivanje dominantnog položaja na relevantnom tržištu. Ovo je jedna od najvažnijih izmena ovog zakona i mi smo to pohvalili u načelnoj raspravi. Sada imamo ovih devet kriterijuma za koje se nadamo da će sigurno olakšati rad komisiji kada treba da donosi odluke pri utvrđivanju ko je u dominantnom položaju. Kod tačke 2. ste zadržali visinu od 40% tržišnog udela za jednog učesnika na relevantnom tržištu, ali ste ovim predlogom brisali odrednicu što se tiče za dva ili više učesnika, koja je u osnovnom zakonu iznosila 50 i više. Naš amandman se odnosi upravo na to. Mi smatramo da treba da ostane u ovom zakonu, jer, evo, postavljam vam sad sledeće pitanje – kako će komisija donositi odluku o tržišnom učešću kada je u pitanju kolektivna dominacija, tj. kada imamo dva ili više učesnika, ako ne postoji ova odrednica? Zbog toga smo podneli ovaj amandman jer duboko verujemo da bi ovaj amandman poboljšao ovaj član zakona, a samim tim i ceo ovaj zakon. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Prošli put smo o tome govorili. Ideja je bila da izbacimo bilo koji procenat kad govorimo i o pojedinačnoj i o kolektivnoj dominaciji i da to bude samo jedan od parametara. Dakle, izlazimo iz tog režima procenata kada se radi i o jednoj i o drugoj dominaciji. Ukidamo tih 40% i bilo bi nelogično da sada uvodimo 50% kao pretpostavku za kolektivnu dominaciju. Dakle, ovo ostaje kao jedan od parametara i na isti način na koji se utvrđuje pojedinačna, utvrđivaće se i kolektivna dominacija, bez da definišemo procente u tekstu ovog zakona.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, predlagač je u članu 1. predvideo u poslednjem stavu da teret dokazivanja dominantnog položaja na utvrđenom relevantnom tržištu je na komisiji. Znači, komisija snosi. Mi smo samo predložili amandmanom da teret dokazivanja, mada bi možda bilo logičnije reći – troškove dokazivanja, postojanja dominantnog položaja na utvrđenom relevantnom tržištu snosi komisija ako učesnik odnosno učesnici na tržištu nemaju tržišni udeo iz stava 2. tačka 2. i stava 3. ovog člana, odnosno ako nisu u dominantnom položaju kod pojedinačnog učesnika sa 40% ili ako nisu u dominantnom položaju kada je u pitanju kolektivna dominacija. Jer, zašto bi komisija snosila za njih troškove? Smatramo da u tim slučajevima troškove dokazivanja dominantnog položaja treba da snose ovi učesnici na tržištu. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Član 3. Predloga zakona reguliše sastav komisije i predviđa ovim stavom da u sastav komisije, uključujući i predsednika komisije, moraju biti zastupljeni stručnjaci: „iz obe relevantne oblasti“, a odnosi se na oblast prava i ekonomije. Mi smo amandmanom pokušali da ponovo zadržimo rešenje iz osnovnog zakona, gde bi se predsednik komisije i članovi saveta komisije birali iz reda uglednih stručnjaka iz oblasti prava i ekonomije. Naročito smo podvukli koje su to stručne oblasti: oblast zaštite konkurencije i evropskog prava, sa najmanje 10 godina relevantnog radnog iskustva, koji su ostvarili značajne i priznate radove, ili u praksi, u relevantnoj oblasti i koji uživaju ugled objektivne i nepristrasne ličnosti. I u načelnoj raspravi smo naglasili da ovaj ključ dva plus dva eliminiše mnoge stručnjake koji će se javiti sutradan, sa ovim specijalnim znanjima, na raspisani javni konkurs, pa ćemo imati slučaj da ćemo od desetoro kvalitetnih ljudi koji mogu da zadovolje ove kriterijume, imati osmoro pravnika a samo dvoje ekonomista, tako da ćemo morati šestoro pravnika da izbrišemo, da ih pomerimo sa liste, da bismo zadovoljili ovaj ključ dva plus dva. Zato smo smatrali da bi trebalo i dalje da ostane ovo rešenje da su to eminentni stručnjaci iz ovih oblasti, ali da se naglasi – sa specijalnim znanjem iz oblasti evropskog prava i iz oblasti zaštite konkurencije. Predsednik Skupštine raspisuje javni oglas, ovi se stručnjaci javljaju, ali kada nadležni skupštinski odbor treba da podnese rang listu nama poslanicima, mi ne znamo koji su to kriterijumi na osnovu kojih će oni biti poređani na rang listi. Verovatno ćemo biti uskraćeni u tom slučaju za kvalitetnu raspravu, kada su pojedinci ušli na listu a pojedinci nisu. Zato smo i predložili u načelnoj raspravi, da bi nadležno ministarstvo trebalo da da jasne i precizne kriterijume, da mi kao poslanici koji ćemo ih sutradan birati ovde znamo na osnovu kojih kriterijuma je napravljena rang lista gde se nalazi prvih četvoro ili prvih osmoro ljudi na toj listi. Hvala najlepše.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radmila Gerov. Izvolite.
Mi smo predložili da se ovaj član 6. briše, iz razloga što je do sada po važećem Zakonu o zaštiti konkurencije komisija bila ta koja je naplaćivala naknadu za izdavanje akata, a činjenicom da vi članom 5. menjate termin: „naknada“ u termin: „praksa“, praktično će ta naplata prihoda biti ostvarena kroz budžet Republike Srbije i vi time zaista to usklađujete sa Zakonom o budžetskom sistemu. Smatramo da Komisija za zaštitu konkurencije mora da bude nezavisna u svom radu. Pre svega, finansijski nezavisna. Nisu te naknade ili takse tako velike i sigurno nije to značajan prihod za budžet Republike Srbije, bez koga budžet Republike Srbije ne bi bio dovoljno pun para, da tako kažemo. Ali je jako važno da ova komisija bude finansijski nezavisna, jer ta komisija odlučuje o monopolu. Na ovaj način Komisija zavisi od Vlade Republike Srbije i finansijski zavisi od izvršne vlasti. Ukoliko npr. ta komisija treba da utvrdi da li postoji monopol vezan za „Simpo“, da li to što država plati određene stvari za „Simpo“, a znamo da imamo i druge proizvođače nameštaja, da li „Simpo“ u tommonopolističkompoložaju, onda je pitanje – na koji način bi onda odluku, bez obzira što smatram da su članovi Komisije i stručni i kvalitetni, doneli? Smatramo da taj član 6. treba da bude obrisan, da taj prihod od izdavanja akata treba da ostane prihod Komisije za zaštitu konkurencije i da se omogući da ta komisija bude finansijski nezavisna od Vlade Republike Srbije.
Reč ima ministar Ljajić.
Ova odredba ne utiče na finansijsku ili bilo koju drugu nezavisnost Komisije. Prošli put sam isto rekao da se radi o usklađivanju sa Zakonom o budžetskom sistemu. Finansijski plan svake komisije usvaja Vlada.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Milivojević, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Aleksandar Senić, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović, Branka Karavidić i Ivan Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni zajedno poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hjadarević i zajedno Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, tri su ključne zamerke poslanika LDP na ovaj zakon. Jedna se tiče finansijske nezavisnost, koja će evidentno da ugrozi ovakvo rešenje, o tome je govorila gospođa Gerov, drugo se tiče dvostepenosti postupka, a treća se tiče retroaktivnosti primedaba ovog zakona na postupke koji su započeti prema zakonu koji jetrenutno na snazi. Dakle, radi se o tome da je velika razlika, i tu ne postoji samo terminološka razlika i terminološko usklađivanje sa Zakonom o budžetskom sistemu, kada govorimo o taksama i o naknadama. Komisija za zaštitu konkurencije je nezavisno državno regulatorno telo. Oni imaju svoj tarifnik. Na osnovu tog tarifnika naplaćuju određenu naknadu. Taksa će da se reguliše Zakonom o administrativnim taksama i tu postoje ogromne razlike između toga kako će u stvari ta naknada, evidentno naknada i dalje, bez obzira kako je mi zovemo, da se utvrđuje, i njena visina i kako će se naplaćivati, od koga će se naplaćivati, i sve ono ostalo što je bitno kada se govori o nekoj vrsti finansijskog davanja. Međutim, kod ovog člana 8, gde vi u stvari brišete mogućnost da se neko obrati drugostepenom organu, nakon što je dobio zaključak kojim se upravlja postupkom i onemogućavate mu da na pravi način u pravo vreme reaguje na određene nepravilnosti u tom postupku, vi u stvari zaista narušavate tu vrstu načela dvostepenosti postupka u upravnim postupcima. Dakle, jako je bitno da stranka, kada učestvuje u nekom postupku, ima pravo da reaguje ukoliko smatra da je državni organ, odnosno u ovom slučaju jedno regulatorno telo, odlučilo na neki način, mimo zakona, protivno zakonu,a pri tom mu je povređeno neko pravo. Nije dovoljno da se uputi naknadno na upravni spor. Dakle, bitno je da se na vreme reaguje, s obzirom da se u postupcima pred Komisijom za zaštitu konkurencije radi o ozbiljnim predmetima, sa ozbiljnim finansijskim posledicama za učesnike u tom postupku. Treće, što se retroaktivnosti tiče, zaista je potrebno da se nekako poštuju pozitivni propisi i svi oni postupci koji su započeti, bilo bi dobro, pravne sigurnosti radi, i da se završe prema tom postupku koji je aktuelan. Vi kada odlučujete da u hodu menjate određena pravila, vi na taj način, bukvalno, narušavate neku predvidljivost, kako će se u stvari odvijati taj postupak za zainteresovana lica u postupku pred Komisijom za zaštitu konkurencije. Zato smo mi smatrali da ovaj predlog zakona ima određene nedostatke, koji u velikoj meri ugrožavaju nezavisnost rada ove komisije, a ujedno ugrožavaju i prava ovih ostalih učesnika u postupku. Jer, dozvolićete, ukoliko nedostaje jedna žalba ili ukoliko se postupak na kraju završi prema nekim novim pravilima, to nije ništa drugo nego upravo ugrožavanje prava učesnika.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Moram reći da je ovo bio izričiti zahtev i predlog komisije, da jednu ovakvu odredbu ugradimo u tekst izmena zakona. Naime, suočavali smo se sa problemom da su vrlo često stranke ulagale žalbu, na taj način produžavajući postupak do beskonačnosti. Sa druge strane, ovo jeste usklađivanje sa Zakonom o opštem upravnom postupku, gde ne postoji pravo na žalbu na sve zaključke. I ovde postoji pravo na žalbu na pojedine zaključke, to je definisano, kao što postoji pravo žalbe po okončanju postupka. To su dva razloga zašto nismo prihvatili ovaj vaš amandman.
Hvala. Replika, Judita Popović.
Hvala vam. Gospodine ministre, uz dužno uvažavanje i vas i Komisije za zaštitu konkurencije, jako je bitno da se zaštite interesi, ne samo komisije, nego i učesnika u tom postupku pred komisijom. Na ovaj način zaista se narušava pravo tog učesnika. Šta će se desiti? Vi ostavljate mogućnost arbitrernosti, samovolje, kršenja određenih propisa i pravila od strane komisije, a sve to na štetu učesnika protiv koga se vodi taj postupak. Razumem da je njima to jedan problem, ukoliko stranke reaguju na određene nepravilnosti, razumem i to da bi možda želeli neki efikasniji postupak, ali nije rešenje da napravite ovakvu vrstu restriktivnosti, odnosno i represije čak, nego da se kvalitet i efikasnost rada komisije pojača. Dakle, to je odgovor na to da li treba ili ne treba dvostepeni postupak. Jer, dvostepeni postupak je upravo iz tog razloga bitan, da bi se maksimalno obezbedila jedna objektivnost u postupku i zaštitila sva prava. Komisija za zaštitu konkurencije inače je tražila i da se ostane pri naknadi, a ne taksi koju ona naplaćuje. Međutim, niste uvažili taj njihov zahtev. Prema tome, ni u ovom slučaju ne bi trebalo da budete u toj meri kooperativni. Dozvolite da i stranka u postupku ima određena pojačana prava, kada se govori o upravljanju postupkom.
Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram da vas pitam - da li je malo nelogično da ja govorim o ovom amandmanu i da ovaj amandman uopšte postoji ovde kada, kada ste čitali amandmane i poslanike koji su ih podneli, niste pročitali da smo gospođa Banović i ja podnosili amandmane. Mi jesmo podnosili amandmane, pa vas molim, ako postoji mogućnost, da to popravite. Mi jesmo podneli amandmane, oni su evidentirani i zato mogu danas da govorim o njima. Šta smo gospođa Banović i ja želele da postignemo ovim amandmanom na član 8? Prethodni zakon, čije se izmene i dopune sada nalaze pred nama, predvideo je mogućnost da, ukoliko stranka u postupku nije bila zadovoljna odgovorom, ima pravo na žalbu, na taj zaključak i ako smatra da je njeno pravo povređeno na bilo koji način, ima pravo da se žali. To je demokratsko pravo, demokratski institut u svim državama u svetu, pa i u Srbiji, i zato smatramo da nije trebalo isključiti mogućnosti i isključiti njeno pravo na žalbu. Smatramo da razlog koji ste naveli ovde i koji ste sada naveli, da je u pitanju ekonomičnost, da su stranke u postupku bile u situaciji da se žale beskonačno puta i da je to onda gubilo smisao, mi smatramo da to što se ukida demokratski institut, a da se to pravda ekonomičnošću, zapravo ne može ni da doprinese boljitku ove zemlje, ni boljem korišćenju, ni boljoj primeni ovog zakona, niti će dovesti do ubrzanja celog postupka. Naravno, jeste brzina bitna i svi govorimo o skraćenju nekih procedura, ali je vrlo važno da tu brzinu prate i sve druge demokratske procedure i svi drugi demokratski instituti. Mislim da pravo na žalbu jeste pravo svakog građanina i svake stranke u postupku i treba da ostane ovde. Mislim da je bolje rešenje bilo u prethodnom zakonu. Hvala.
Ako sam vas ja dobro razumeo, stvarno se izvinjavam, ali mislim da sam pročitao da ste podneli amandman. Izvinjavam se, u pravu ste, zajedno su amandman podnele Milica Vojić Marković i Donka Banović, moja je greška. Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada u nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, nije vaša greška. Greška je službe koja je to napisala, ali nije tako strašna greška, moguća je ispravka, samo kažem da smo podnosile amandmane. Mi smo takođe smatrali da ovaj član 9. treba da se briše i opet kažem da je ružno da se ukidaju demokratski instituti kao što je pravo na žalbu. Svako ko misli da su povređena njegova prava, ima pravo da se žali, a postupak treba drugačije koncipirati, da traje kraće i sve ostalo, ali da pravo na žalbu ostane. Doduše, vi nudite mogućnost, i o tome ste govorili kada ste gospođi Popović obrazlagali, da ukoliko stranka u postupku nije zadovoljna zaključkom, može da se žali predsedniku komisije. Čak ako nije zadovoljna njegovim zaključkom, ima pravo da se žali i žalbu uputi Savetu, koji o njoj odlučuje. Smatram da je to dalje u radu, da je drugi deo sasvim u radu, ali da ovaj prvi deo, koji je predviđen ukidanjem ove žalbe u članu 8, nije dobar i da treba vratiti ono što su stranke u postupku imale pravo. U redu je zaštiti rad komisije, u redu je ubrzati rad komisije, ali se mora pronaći modus da se i ubrza rad komisije, s jedne strane, ali da se ne ukine demokratsko pravo svakog da se žali na povredu svojih prava. Hvala.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušan Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ako nećete da obrišete, onda da se još malo pozabavimo članom 9. U članu 9. Predloga zakona vrše se izmene i dopune člana 45. osnovnog zakona, koji reguliše zaštitu izvora podataka za podnosioca inicijative za utvrđivanje povrede konkurencije. Naime, amandmanom na član 9. predlažemo da se u članu 45. stav 1. briše reč: „stranke“, jer na početku te rečenice u stavu 1. kaže se: „na zahtev stranke, lica koje je podnosilac inicijative za ispitivanje povrede konkurencije može se odrediti mera zaštite izvora podataka itd.“ Da ne bi bilo terminološke zabune, u članu 33. osnovnog zakona jasno stoji da je termin: „stranka“, odnosno u postupku je stranka samo podnosilac prijave konkurencije. Znači, učesnik na tržištu protiv koga je pokrenut ispitni postupak. To je u terminološkom smislu stranka, u smislu ovog zakona. U stavu 2. istog ovog člana se kaže da svojstvo stranke u smislu ovog zakona nemaju podnosioci inicijative za ispitivanje povrede konkurencije, davaoci informacije itd. Smatramo da je logičnije da u ovom stavu stoji – na zahtev lica koje je podnosilac inicijative itd. Znači, da se izbriše reč: „stranke“, jer će doći do terminološke zabune. Nije ništa strašno, gospodine ministre. Pročitajte još jednom, jer dobro bi bilo da ovaj amandman usvojite. Hvala.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Milivojević, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Aleksandar Senić, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović, Branka Karavidić i Ivan Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, zašto je grupa narodnih poslanika DS predložila brisanje ovog amandmana? U Predlogu zakona kaže se ovako – komisija može doneti zaključak o prekidu postupka ispitivanja povrede konkurencije, kojim se određuje mera iz člana 59. ovog zakona, ako stranka na osnovu sadržine zaključka o pokretanju postupka, odnosno činjenica utvrđenih u postupku, podnese predlog obaveza koje je spremna dobrovoljno da preuzme radi otklanjanja mogućih povreda konkurencije, sa uslovima i rokovima za izvršenje mere. Tu se pravi razlika i ovo direktno pogađa privatne preduzetnike i privredne subjekte. Zašto? U načelu sam pričao o problemima sa kojima se susreće privreda u Srbiji, o nejednakosti, o nejednakim procedurama koje sprovodi inspekcija i ako se komisiji da to pravo da nekoga amnestira, pa da nakon tri godine, kada utvrdi da li je ispunio sve obaveze, ponovo ovo stavi u razmatranje, onda smo u ozbiljnom problemu. Imate jedan primer koji isto pogađa privredu, a radi se o nejednakosti. To je redovno plaćanje električne energije. Građanin ima prava na reprogram ako neredovno plaća električnu energiju, a privredni subjekti koji to redovno rade nemaju ni nagradu za to što to rade. Prosto, mislim da je i ovo obrazloženje nejasno, a treba reći da je trebalo koristiti praksu nekih zemalja u okruženju kada ste pisali predlog ovog zakona. Na primer, Makedonija predlaže skraćivanje prekrašjnog postupka. Bosna i Hercegovina ima konkurencijski savet koji dodatno uvodi sankcije u određenim sektorima, kao što su npr. bankarstvo i telekomunikacije, što kod nas nije praksa. Kurdistan je uveo nova pravila, a da ne pričam o Hongkongu i drugim zemljama. Prosto, po meni, ovaj član uvodi nepravnopravnost i komisija ima pravo da proceni da li će neko u određenom roku ispuniti određena pravila. Mislim da je trebalo potpuno preformulisati ovaj član. Ako nismo u stanju da neki zakon dobro napišemo, zašto ga ne prepišemo od Poljske ili od neke druge zemlje koja ima jasno utvrđena pravila? Podsećam vas na Bugarsku, gde se dešavalo da se u Skupštini glasa o zakonima koji čak nisu ni prevedeni na bugarski jezik, a koji su bili dobri. Mislim da nije dovoljno da se pozivamo na evropske standarde, a da se dobro ne pripremimo. Tako da, kažem vam još jednom, dobro razmislite o ovom članu 15. pre nego što ga usvojite. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. O tome smo pričali i u načelu. Imamo komisiju koja je iz raznoraznih razloga, u 16 odluka u 12 slučajeva sud ih je oborio. Zašto u ovom momentu telu koje je proteklih godina, jer ovo je sve dosta nova materija za našu zemlju, pokazalo da u većini slučajeva ne pogađa u metu, zašto im danas dati veću ingerenciju? To je nelogično. Pozivam vas da prihvatite amandman koji je jedan veliki broj poslanika ovde predložio. Nije došlo vreme da uvedemo baš svaki anglosaksonski koncept u naš pravni poredak. Jednostavno, već deset godina imamo neke konsultante iz neke zemlje EU, a neretko iz SAD, koji dolaze i pokušavaju da uvedu u naš sistem neke načine postupanja i neke načine deljenja pravde i odluke državne administracije koji su možda deo njihove tradicije. Jasno je da je Zakon EU jedna mešavina kontinentalnog i anglosaksonskog. Oni sami imaju veliki problem da se izbore. Neretko se anglosaksonski principi pokazuju kao efikasniji. To nije sporno. Evo jedan. Jedan ovde kaže veoma naizgled zdravorazumski – pa dobro, ako stranka u postupku kaže da je spremna da preduzme mere koje će po proceni komisije dovesti do uklanjanja onoga što je povreda konkurencije, zašto to ne prihvatiti? Naravno da to tako izgleda, ali u ovom momentu vidimo da je one odluke koje je sama komisija donosila u većini slučajeva sud oborio. U ovom momentu je sigurno da ovakav član koji predlažete ne može biti prihvaćen. Pogledajte postupak koji ovde predlažete. U ovom postupku potencijalno oštećena strana, koja može biti oštećena ukoliko komisija prihvati predlog koji daje onaj ko je osumnjičen da zloupotrebljava pravila konkurencije, ona može da da primedbu, može da se obrati komisiji, ali u ovom postupku nema ničeg jasnog šta se sa tim dešava. Ne vidi se na koji način će se te primedbe izložiti. Ne vidi se na koji način će komisija po tim primedbama postupiti. Jednostavno, daje se suvereno pravo komisiji koja je promašivala metu proteklih nekoliko godina da se dogovori sa onim kojeg je upravo osumnjičila da krši pravila konkurencije. Nije momenat za ovo. Možda kroz koju godinu, kada se budu testirale njene odluke tamo gde je mesto, na sudovima, pokaže da pogađa metu, da je uspostavila dovoljnu doktrinu i onda će možda biti vreme da se jedna ovakva mogućnost uvede. Gospodine potpredsedniče, mislimo da je ovaj amandman u vašem interesu. Zamislite šta će se desiti kroz nekoliko meseci, godina, kada po prvi put komisija prihvati nečiji predlog. Nemojte se iznenaditi ukoliko oštećena strana kaže da je po sredi neki netransparentan dogovor, da se tu nešto dešavalo ispod žita, da se ne vidi na koji način je komisija razmotrila primedbe koje je oštećena strana uvela u ovu proceduru, a mi ovde u parlamentu postavljamo vama ili onome ko vas bude do tada nasledio veoma ozbiljna pitanja. Jer, sasvim sigurno prava konkurencija postaje izuzetno bitna stvar. Ovde se radi o značajnim sredstvima, o velikim ekonomskim stvarima, o moći, o novcu. Zbog toga je veoma bitno da prvo, po postojećoj proceduri koja je bila dovoljno dobra za EU pre par godina, jer ovaj zakon pa i njegove promene su dobile zeleno svetlo EU, ne bojte se ništa. Znam da ste se uplašili pre neki dan od jedne rečenice u izveštaju komisije oko cigareta iz Hrvatske. Zbog toga smo dali sve, a nismo ništa dobili. Uveravam vas, ima mnogo ozbiljnijih problema u izveštaju Evropske komisije. Mi smo ga svi čitali, od odredaba u domenu bezbednosti, pa sve do pitanja intelektualne svojine. Ima mnogo posla. Ovo nije prioritet. Zbog toga je i u vašem interesu prihvatite ovaj amandman. On je dobronameran i gledaćemo zajedno kako ide praksa Komisije za zaštitu konkurencije. Ukoliko vidimo da ona ima doktrinu, da sve te stvari koje su korisne u ovim izmenama i dopunama zakona, npr. da i u njenim redovima ima i stručnjake iz drugih bitnih oblasti, da kvalitet odluka prvo bude unapređen, pa onda kada vidimo da je sve u redu, onda možemo da im damo više vlasti. Nije došlo vreme za to. Hvala vam.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Rekao sam sam ovde da od 16 odluka komisije, 12 su pale na Upravnom sudu. To što je komisija radila kako je radila, krivi smo svi koji smo glasali za taj sastav komisije. I ja sam učestvovao u tome i velika većina ovde je glasala za takav sastav komisije, ali jedan od razloga što mi menjamo sad ovaj zakon jeste upravo taj da povećamo kapacitete komisije, da osnažimo komisiju, da damo nove instrumente, mehanizme, da bi borba protiv povreda konkurencije bila uspešnija. Druga stvar, ako hoćemo u EU, onda je jasno šta treba da uradimo u smislu prilagođavanja i zakonske regulative harmonizacije našeg zakonodavstva. Ako mislite da mi možemo da uzimamo sa stola ono što nama odgovara, a što nam ne odgovara da bacamo, vi ste bolji stručnjak od mene za EU.Nisam siguran da je to dobar put. Ovo je potpuno inkorporirana Uredba EU iz 2003. godine o zaštiti konkurencije, u potpunosti, od slova do slova. Druga je stvar da li naša komisija, u sadašnjem sastavu, može to da radi. To je potpuno druga tema i slažem se da ne može. Ovaj sastav to ne može, iako ja sada grešim što ocenjujem uopšte rad komisije, ali rezultati su takvi da mi daju za pravo da kažem da su oni bili neuspešni, čim je toliko odluka komisije oboreno. Prema tome, mislim da je ovo jedna odredba koja će u značajnoj meri, koja može u značajnom meri da pomogne rešavanju sporo. Na kraju, rekao sam i u načelnoj raspravi, 60% sporova u EU u oblasti povrede konkurencije rešava se zahvaljujući ovoj odredbi. Vi imate pravo na sumnju. Slažem se, ako pogledamo sadašnji sastav komisije i ja bih isto sumnjao kao vi, ali će se sastav komisije menjati. Mi ne možemo da prilagođavamo zakonske odredbe trenutnom personalnom sastavu ove komisije.
Replika, Božidar Đelić. Izvolite.
Potpredsedniče, sada sam već zabrinut. Argument koji ste nam sada dali, to je da je bio loš odabir ljudi. Valjda moramo da gradimo institucije i procedure koje trebaju da obezbede da eventualna kadrovska greška ne dovodi do velikih problema. Vi upravo predlažete ovim članom da se uvede mnogo veći rizik ukoliko neka većina ovde izabere pogrešne ljude. Mi se slažemo onda, gospodine potpredsedniče. Dali ste još bolje argumente od mene da prihvatite naš amandman. Jednostavno, mi moramo da uvedemo ono što je korisno u datom momentu u pravni poredak Republike Srbije. Zabrinuti smo zato što vidimo, u nekoliko slučajeva već sada, da dijalog sa EU je da se ništa ne radi sve do onog momenta dok oni ne ispostave ultimatum i onda mora sve da se prihvati. Da, bio sam zadužen za evropske integracije u momentu kada je prethodni zakon dobio zeleno svetlo. I da, tada je postojala i ta ista direktiva o kojoj vi pričate. Pa, šta smo rekli EU? Ono što sam, evo, pred narodnim poslanicima i našim građanima danas rekao. Taman to, Republika Srbija ima pravnu tradiciju koja je kontinentalna, pre svega Nemačka, delimično Francuska, kao sve druge zemlje članice EU, određeni instituti anglosaksonskog tipa su progresivno uvedeni i u evropsko pravo, a samim tim i u pravo određenih zemalja EU. Veoma dobro znate da ni tu ne postoji jednoznačnost. Veoma svi mi dobro znamo da postoji malo, da vam kažem, rulet u zavisnosti koji konsultant vam bude poslat, a taj rulet dolazi od toga ko je pobedio na nekom tenderu da bude konsultant za određenu stvar. Pa, ne možemo mi da dozvolimo da nam od toga zavisi način na koji se određuje veoma bitna stvar u domenu zaštiti konkurencije. Zbog toga, gospodine Ljajući, upravo ste brilijantno potvrdili zašto morate da prihvatite ovaj amandman, na tome sam vam zahvalan.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, članom 15. Predloga zakona uvodi se jedna od bitnih novina u ovom Predlogu izmene i dopune Zakona o zaštiti konkurencije koja predviđa da se postupak utvrđivanja povrede konkurencije može prekinuti u slučaju da stranka u postupku sama, dobrovoljno predloži određene mere i obaveze koje će preduzeti u cilju otklanjanja povrede konkurencije. Mi smo ovde po amandmani reagovali i na stav 1. i na stav 2. i na stav 3. ovog člana. U stavu 1. Predloga zakona jednostavno smo pokušali da preciziramo da u slučaju da ako povreda konkurencije nije učinjena u znatnoj meri, to smo i dodali u ovom stavu, onda se određuje, odnosno obavezuje se stranka da nadoknadi ili otkloni proisteklu štetu. Znači, pored toga što joj se određuju uslovi i rokovi do koje će ove svoje mere koje je dobrovoljno predložila da ispuni. Kod stava 2. precizirano je u kom roku može da podnese stranka sama dobrovoljno svoj predlog. Vi u Predlogu zakona kažete da ovaj predlog može najkasnije da se podnese pre prijema obaveštenja iz člana 38. stav 2. ovog zakona. Znači, jednostavno ste rekli samo najkasnije do kada se može. Mi smatramo da našim amandmanom malo preciziramo taj rok jer smo stavili da predlog može da podnese najranije posle donošenja zaključka o pokretanju postupka jer tada kada komisija po inicijativi donese zaključak da pokrene postupak postaje neki osnovni elementi na osnovu kojih će se pokrenuti postupak zaštite, odnosno povrede konkurencije. Tek tada stranka u postupku može da vidi određene elemente na osnovu kojih može da da svoj predlog. Znači, to je neki najraniji momenat, a najkasnije pre prijema obaveštenja iz člana 38. stav 2. ovog zakona. To je ono obaveštenje koje stranka u postupku dobija pre dobijanja rešenja o pokretanju postupka. Znači, to bi trebalo da bude neki poslednji momenat do kada stranaka može da da ove predloge o dobrovoljnim merama koje želi da sprovede. Tako da smatramo da je to poprilično precizno u odnosu na ovaj dati predlog, a stav 3. kaže, odnosno pokušali smo da ga malo preformulišemo da izgleda nekako logičnije, pa kažemo – na osnovu podnetog predloga obaveza stranke iz stava 1. ovog člana, pa onda komisija sačinjava obaveštenje koje sadrži opis predloga i bitnih elemenata predmeta koji objavljuje na svojoj internet stranici sa pozivom svim zainteresovanim stranama za dostavljanje pisanih primedaba, stavova i mišljenja u roku od 30 dana od dana prijema, odnosno objave ovog obaveštenja tj. produžavamo ovaj rok za deset dana jer smatramo da 20 dana je faktički kratak rok da bilo koje stranekzainteresovane u ovom postupku mogu na osnovu ovog obaveštenja da daju neki svoj predlog. To je bila suština ovih naših amandmana na stav 1,2, i 3. člana 15.
Hvala. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram da prokomentarišem samo nekoliko stvari koje su ranije izrečene, a u vezi su sa ovim amandmanom. Kolega poslanik reče da su u Bugarskoj, pa i u Makedoniji glasali za zakone koje nisu čak ni prevodili, da su se oni pokazali sasvim dobri. Nisu se pokazali u praksi sasvim dobri, nisu se čak pokazali dobrim uopšte, tako da uvek se zalažem za to da mi vrlo ozbiljno na svom jeziku razmatramo sve zakonske predloge i da onda o njima ovde govorimo. Pominjali smo i u članu 15. u kome smo imale gospođa Banović i ja amandman komisiju i problem sa nekim procedurama koje su očigledno veći problem, nego što je sam personalni sastav te komisije. Mislim da, vi kažete da je sastav komisije bio sporan, možda je bio sporan, možda oni zaista nemaju kapacitet jer u tom pravcu rade, ali gradeći institucije mi pokušavamo da sagradimo instituciju komisije, mi moramo da im damo, pre svega jasne procedure, a i kod izbora, onda preuzimamo odgovornost da ti ljudi onda ne mogu da ispoštuju procedure i da prate ono što smo mi hteli od zakona. Sa druge strane, takvoj komisiji koju smo evidentno, ovde svi zaključili, podaci sami i istraživanja kažu da ta komisija ne može da odgovori onom za šta je napravljena, mi joj sada dajemo veća prava, podižemo joj kapacitete, a svesni smo da ona ne može, pa čak i ako je promenimo personalni sastav, zaista sam vrlo skeptična da je to samo jedini razlog. Ona neće moći da izađe u susret ovim pravima koja smo joj dali i obavezama koja joj ovim zakonom dalje namećemo. Vi kažete da obaveza komisije je bila da shodno odredbi člana 62. stav 4. Zakona, donese rešenje u roku od tri meseca od dana pokretanja postupka po službenoj dužnosti, inače se smatra da je koncentracija odobrena. Uočeno je da je rok od tri meseca previše kratak i naročito kažete da je kratak u situaciji kada se koncentracija može odobriti samo uslovno, pa stranka može sama da predloži posebne uslove, koje je spremna da prihvati da bi koncentracija bila odobrena. Zbog toga vi smatrate da je u interesu stranke da se rok od tri meseca produži na četiri meseca. Mi ne smatramo da je to dobro rešenje. Mislimo da treba ostati u onom roku od tri meseca i da prosto svi akteri u ovom procesu moramo da se naučimo da i mi kao država, kao parlament, da se naučimo da radimo efikasno, da radimo odgovarajućom brzinom i da zaista vodimo računa o tome da trošimo pare poreskih obveznika svi zajedno, da moramo da za to koliko novca dobijemo uložimo u nekakav rad, pa predlažemo da prosto ovaj rok ostane u onom okviru koji je bio u prethodnom zakonu, dakle, tri meseca. To je u interesu stranke, po mišljenju Demokratske stranke Srbije.
Hvala. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Gospodine predsedavajući, članom 18. Predloga zakona vrše se izmene i dopune člana 65. osnovnog zakona, koji se odnosi u stvari na prijavu o koncentracije, odnosno ta prijava mora da bude, pre svega potpuna, to je u stavu 2. ovako naglašeno, onako kako to Vlada propiše, ali u stavu 4. ovog člana se kaže – ako se utvrdi da prijava ne ispunjava uslove iz člana 61, a to su uslovi koji se tiču ukupnog godišnjeg prihoda koji ostvaruje određeni učesnik na tržištu ili nije izvršena dopuna nepotpune prijave, prijava se odbacuje. Za dobijena rešenja po prijavi koncentracije, podnosilac plaća taksu po tarifniku koji se donosi. Međutim, sada se u novom stavu 6. kaže – ako se prijava koncentracije odbaci zbog neispunjavanja uslova iz člana 61, znači tamo gde se odnosi na godišnji prihod, ne plaća se taksa, odnosno vraća se podnosiocu. Mi smo amandmanom ovde predvideli brisanje ovog stava, jer tarifnik predviđa taksu za akt odbacivanja prijave. Šta će biti ako se prijava odbaci zbog svoje nepotpunosti, odnosno ako se odbaci, jer učesnik nije na vreme popunio, ili dostavio potpunu prijavu, šta će se u tom slučaju desiti, da li tarifnik predviđa odbacivanje prijave u slučaju nepotpune prijave, tarifu, odnosno taksu u slučaju neispunjenosti uslova iz člana 61. Zato smo zbog ove nejasnoće, prosto predložili da se ovaj stav briše, jer zašto bismo vratili taksu naplaćenu i oštetili prihod, odnosno smanjili prihod komisije i onda kada je odbačena prijava zbog nepotpunosti i nepodnošenja u rokovima koji su naznačeni.
Hvala. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev, Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev. Izvolite.
Uvaženi ministre, podneli smo amandman na član 20, jer smatramo da iznos procesnog penala koji se plaća u iznosu od 500 do 5.000 evra, za svaki dan ponašanja, suprotno nalogu komisije, ne odnosi se jednako na sve privredne subjekte. Znači, na neke privredne subjekte to može da bude izuzetno visoka kazna, a za one subjekte, što je najvažnije, koji mogu da dođu, tj. da zloupotrebe dominantni položaj, za njih može da bude ovo destimulišući. Mislim, da uopšte nije neka kazna koja njih može da omete u nameri da ne postupaju po nalogu komisije. Zbog toga smo mi podneli amandman kojim predlažemo da se iznos zameni, iznosom od pola procenta godišnjeg prihoda. Ovaj iznos je dovoljno oštar, ali daleko je pravedniji, pravičniji i efektivniji, što se tiče ove oblasti. Zato vas još jednom pozivam da razmotrite ovaj amandman, jer smatramo da ovako regulisano, da ono na koga treba da se odnosi, znači na one najveće subjekte, da ćemo da ih jednostavno usmerimo da mora da se drže i da rade onako kako je komisija odlučila, dok bi zaštitili sve one manje subjekte, za koje bi ovo bila izuzetno visoka kazna. Ovim amandmanom smo izmenili rokove plaćanja procesnog penala. Vašim predlogom je predloženo do tri meseca, mi smo taj rok produžili da ne bude kraći od tri, niti duži od šest meseci, jer smatramo da treba uzmemo trenutno stanje u privredi i kako posluju svi naši privredni subjekti, da jednostavno budemo u ovom delu tolerantniji, da ovaj rok produžimo do šest meseci. Hvala vam.
Hvala. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Milivojević, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Aleksandar Senić, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović, Branka Karavidić i Ivan Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, koleginice i kolege narodni poslanici, u članu 21. predloženih izmena Zakona, kaže se – rok za dostavu tužbe sa prilozima komisiji na odgovor je 15 dana, od dana prijema u sudu. Rok za davanje odgovora je 30 dana, od dana prijema tužbe na izjašnjenje. Ona kaže – stav 5. menja se i glasi – „Sud će doneti odluku po tužbi najkasnije u roku od tri meseca od prijema odgovora na tužbu, odnosno od proteka roka za odgovor na tužbu“. Pa onda sledeći – „Rok za dostavu vanrednog pravnog sredstva sa prilozima na izjašnjavanje je 15 dana od dana prijema u sudu, a rok za davanje odgovora je 30 dana od dana prijema vanrednog pravnog sredstva na izjašnjenje. Vrhovni kasacioni sud će doneti odluku o vanrednom pravnom sredstvu najkasnije od tri meseca“, itd. Svrha svakog zakona je da pospešuje efikasnost pravosuđa. Smatramo da predloženim izmenama u članu 21. zakonodavac radi upravo suprotno, tj. podstiče na efikasnost pravosuđa. Samo da odgovorim koleginici – mi smo ovde u Skupštini imali pa bar 90% zakona sa izmenama i dopunama. Pa ako nismo u stanju da napravimo jedan dobar zakon koji će proći sve javne rasprave, onda i treba da prepišemo neki zakon iz zemalja u regionu ili Evropske unije, ili iz zemalja koje su članice Evropske unije, koje imaju sličnu situaciju, kao što je u našoj zemlji. Mislim da ovo nije dobra poruka privredi, prosto, neka zakonska rešenja odmažu privrednim preduzetnicima i uopšte privredi. Zbog toga, smatram da još jednom razmislite i da malo preformulišete ukoliko je to još uvek moguće član 21. Hvala.
Hvala. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, razlika između prevođenih zakona i prepisivanih zakona je velika. Reagovala sam na ono da se ne prevođeni zakoni usvajaju u parlamentu, a u tome da se prepisuju to smo imali prilike da vidimo u prethodnih 10 ili nekoliko više godina, prepisuju se ti zakoni, a kako se onda oni implementiraju u naš pravni sistem, i to smo imali prilike da vidimo, zato i imamo izmene i dopune svaki drugi dan je ovde pred nama. Takođe, mislim da je uvek mnogo bolje napraviti jedan sistemski zakon i onda o njemu ozbiljno razgovarati u parlamentu, nego skratiti postupke rasprave u parlamentu, pa onda vršiti izmene i dopune redovno. Nego, da se ja vratim na ovaj član 21. na koji smo gospođa Banović i ja podnele amandmane. Ovde se preciziraju rokovi za postupanje u sudskom postupku po tužbi u upravnom sporu protiv akata komisije i ovde vi kažete – sud će doneti odluku u stavu 4, rok za dostavu tužbe po prilozima komisije na odgovor je 15 dana od dana prijema u sudu, a rok za davanje odgovora je 30 dana od dana prijema tužbe na izjašnjavanje. Mi smo skratili ovaj rok rukovodeći se pre svega dinamičnošću prilika na tržištu i potrebom da se uspostavi efikasan i odgovoran sistem rada. Takođe, smo skratili i rokove u sledećem stavu 5. sud će doneti odluku po tužni najkasnije u roku tri meseca od prijema odgovora na tužbu, odnosno od proteka roka za odgovor na tužbu. Mi smo ta tri meseca skratili na 30 dana, smatrajući da to ne radimo neozbiljno, nego da to radimo zaista s potrebom da se konačno uspostavi red u državi i konačno rade posao na korist građana. Takođe, ono što ste u stavu 7. napisali – da Vrhovni kasacioni sud će doneti odluku o vanredno-pravnom sredstvu najkasnije u roku od tri meseca od prijema odgovora na vanredno-pravnom sredstvu, odnosno od proteka roka za ovaj odgovor, to ne može da bude predmet ovog zakona, pravosuđe ima svoje zakone i rokovi su predviđeni tim zakonima, tako da ovaj zakon ne može da reguliše rok u kome će Vrhovni kasacioni sud da donese svoju odluku. Hvala vam.
Hvala. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev. Izvolite.
U članu 2. do 22. govorili smo i u načelnoj raspravi, a član 22. reguliše one postupke pred komisijom koji do dana stupanja na snagu ovog zakona nisu okončani, a nastaviće se po odredbama ovog zakona. Ali, zatim u stavu 2. kažemo da se on ne odnosi na za utvrđivanje dominantnog položaja i zastarelost mera zaštite od konkurencije. Znači, da će za te da se primenjuje pravilo iz starog zakona. Mi smatramo da treba da se ne sve postupke primenjuju odredbe novog zakona, zato što su najznačajnije izmene upravo donete i ono što smo govorili i u načelnoj raspravi i danas za utvrđivanje dominantnog položaja i ove zaštite zastarelosti i tako da mi smatramo da taj stav 2. treba da se briše, da svi postupci koji su u toku treba da se nastave da se razmatra po ovom novom zakonu. Hvala.
Hvala. Na član 22. amandman je podnela grupa od 65 narodnih poslanika poslaničke grupe SNS. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj i trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Prosto, moram da se javim po ovom mom amandmanu na član 22. Predloga zakona. Naime, grupa od 65 narodnih poslanika SNS je u članu 22. svojim amandmanom dodala još dva stava, pa kaže stav – predsednik Narodne skupštine će u roku od mesec dana od stupanja na snagu ovog zakona oglasiti javni konkurs za izbor organa komisije i drugo, predsedniku komisije i članovima Saveta koji su na dužnosti u vreme stupanja na snagu ovog zakona prestaje mandat izborom novih organa na osnovu konkursa i stava 3. ovog člana. Zašto, prosto to moram i vas, gospodine ministre da pitam, a i odbor, jeste, veza za član 23, osnovno, zakon je član 24? U članu 23. nije promenjen stav koji kaže – izbor organa komisije vrši se po javnom konkursu koji oglašava predsednik Narodne skupštine najkasnije tri meseca pre isteka mandata predsednika komisije i članova Saveta, odnosno neposredno po prestanku ili razrešenju u smislu člana 24. zakona. Član 24. zakona kaže – predsednik komisije, članovi saveta biraju se na mandat od pet godina sa mogućnošću ponovnog izbora. Mandat predsednika i članova Saveta prestaje istekom vremena na koje su izabrani razrešenjem iz razloga predviđenim zakonom, nastupanjem pravnih ili činjeničnih razloga za nemogućnost obavljanja dužnosti, znači penzija, starosna penzija, gubitak poslovne sposobnosti, teško zdravstveno stanje, nastupanje razloga za prestanak mandata iz stava 1. tačka 1. i 3. ovog člana konstatuje nadležni skupštinski odbor. Narodna skupština razrešava predsednika komisije, odnosno člana Saveta, na predlog Saveta ili nadležnog skupštinskog odbora. Ako, pod jedan, se pouzdano utvrdi da su podaci navedeni u kandidaturi netačni, odnosno nepotpuni u smislu izostavljanja podataka koji bi značajno umanjili mogućnost izbora i dva, nastupe okolnosti iz člana 27. ovog zakona i tri, grubo povrede odredbe ovog zakona i ugled komisije u javnosti, ovde je ova tačka pretrpela izmenu ili etičkog kodeksa. Tako da, i u načelnoj raspravi smo rekli DSS je jasno stavila primedbu na uspešan i kvalitetan rad ove komisije za zaštitu konkurencije. Nismo zadovoljni, naravno koji, vi malo pre ministre rekoste, očito je da su ova dva stava, koja se umeću član 22. idu u tom pravcu da se koliko za mesec dana promeni ovaj kompletan kadrovski sastav komisije za zaštitu konkurencije, ali vas prosto pitam, šta će onda biti sa povredom člana 23. i 24. osnovnog zakona koji nije išao u izmene i dopune? Šta sam još htela da vas pitam? Da li će to pre svega biti kršenje zakona navedenih članova koje sam navela ovde?
Reč ima ministar Ljajić, izvolite.
Ovo je izmena koja je usledila nakon promene sastava članova komisije, s obzirom kao što znate da smo u članu zakona definisali da pored pravnika treba da budu najmanje dva ekonomista i da zbog toga, zbog promene strukture, zbog promene profila članova Saveta, morali smo da unesemo i ovu odredbu koja bi išla u susret realizaciji one odredbe koju smo izmenili. Što se tiče članova zakona koji ste spomenuli, oni ostaju deo zakonskog rešenja a ova odredba važi samo za konkretnu ovu situaciju, koja se tiče sada izbora članova Saveta komisije.
Replika Gorica Gajić. Izvolite.
Hajde da kažem da mogu delimično da prihvatim ovo vaše obrazloženje, mada to mislim da bi trebalo da stoji negde i u ovom predlogu i u ovim amandmanima na šta se konkretno odnosi, a da ova dva člana osnovnog zakona i dalje ostaju na snazi. Još samo jedno, malo pre sam htela da spomenem, ali evo sada ću. Zašto ovaj amandman nije bio predlog novog člana 23. posle člana 22? Prosto mi je nelogično da se ova materija koju sada tretiraju ova dva stava koji su predložile kolege iz SNS, da se nekako logički ne povezuje sa stavom 1. i 2. već postojećeg člana 22. o kome smo i mi pričali i imali svoj amandman. Eto, to je i jedna od primedbi. Nemaju dodirnih tačaka ove dve materije u istom članu. Logičnije bi bilo da je to bio član 23.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i pojedinostima. Poštovani narodni poslanici, zahvaljujem vam se na današnjem radu. Završavamo sa radom i nastavljamo u četvrtak 31. oktobra 2013. godine u 11,00 časova. Hvala.