Tämän juhlaistunnon aiheena on tasa-arvo yhteiskunnan vakauden ja kehityksen edistäjänä. Pyydän ministereitä siirtymään ministeriaitioon. Tänään vietämme yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden juhlaa. 110 vuotta sitten tehdyn päätöksen myötä suomalaiset miehet ja naiset saivat oikeuden äänestää ja asettua vaaleissa ehdolle. Erityisen ylpeä olen siitä, että Suomi on ollut sukupuolten välisen tasa-arvon edelläkävijä antaessaan naisille äänioikeuden aikana, jolloin monessa muussa valtiossa se näytti vain kaukaiselta haaveelta. Jag är stolt över att Finland varit en föregångare på jämställdhetens område: Kvinnorna fick rösträtt i en tid då detta närmast var en avlägsen dröm i många andra länder. Vi har också senare kunnat fungera som exempel i jämställdhetsfrågor, egentligen för hela världen. Med denna utgångspunkt har vi haft goda förutsättningar för ett fortsatt jämställdhets-arbete. Tasa-arvon edistäminen on vaatinut lujaa uskoa, kovaa tahtoa ja paljon työtä. Työn alkuhetkeä on vaikea määritellä, mutta se alkoi jo paljon ennen naisten äänioikeuden saavuttamista. Kivi kiveltä olemme rakentaneet yhteiskuntaamme tasa-arvoisemmaksi. Onkin syytä huomata, että tuloksiin pääseminen on vaatinut valtavasti uhrauksia ja useita vuosikymmeniä aikaa. Nykypäivänä kutakuinkin kaikessa odotetaan tehokkuutta ja tuloksia vaaditaan nopeasti. Yhteiskunnan kehittäminen tapahtuu puolestaan ajan kanssa ja monella saralla, jolloin tuloksetkin näkyvät joskus viiveellä. Sukupuolten yhdenvertaisuus luo osaltaan vahvan perustan vakaudelle, yhteiskuntarauhalle ja yhteiskunnalliselle kehitykselle. On ensiarvoisen tärkeää, että jokainen sukupuoleen katsomatta tuntee olevansa samanveroinen muiden kanssa. Jokainen tyttö ja jokainen poika voi yhtäläisesti tavoitella unelmiaan ja rakentaa elämäänsä. Tytöstä voi tulla lentokapteeni tai presidentti tai pääministeri tai puhemies ja pojasta kätilö tai toisinpäin. Sekin on tasa-arvoa. Jämställdheten är inte uppnådd. Vi måste slå vakt om och bygga på jämställdheten, samtidigt som vi också ser till att utvecklingen inte går bakåt. Det räcker då inte med vackra ord och festtal — låt vara att de kan skapa en positiv atmosfär och stärka tron på att målen kommer att nås. Vi måste alla delta i jämställdhetsarbetet, tillsammans och var och en för sig, för samhällets bästa. Tasa-arvo ei ole valmis. Sitä täytyy vaalia ja täydentää ja täytyy huolehtia myös siitä, että emme ota askeleita taaksepäin. Kauniit sanat, juhlapuheet, eivät tässäkään riitä, olkoonkin, että ne voivat silti luoda myönteistä henkeä ja vahvistaa uskoa päämäärien saavuttamiseen. Kaikkien tulee osallistua tasa-arvotyöhön yhdessä ja erikseen yhteiskuntamme hyväksi. Työtä on siis vielä tehtävänä, mutta tänään voimme iloisina juhlia yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden 110-vuotispäivää. Keskustelussa käydään yksi ryhmäpuheenvuorokierros eduskuntaryhmien suuruusjärjestyksessä. Ryhmäpuheenvuorojen pituus on enintään 5 minuuttia.
Arvoisa puhemies! 110 vuotta sitten suomalaiset naiset saivat ensimmäisenä maailmassa oikeuden äänestää ja asettua ehdokkaiksi valtiollisissa vaaleissa. Tehtiin maailman radikaalein eduskuntauudistus lakkauttamalla säätyvaltiopäivät. Suomen korkeimmaksi päättäväksi elimeksi tuli eduskunta. Yleinen ja yhtäläinen varallisuudesta ja yhteiskunnallisesta asemasta riippumaton äänioikeus laajensi äänioikeutettujen määrää myös miesten osalta. Sääty-yhteiskunnassa äänioikeus oli vain 8 prosentilla koko väestöstä. Äänioikeuttaan käytti ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 70,7 prosenttia. Tuolloin eduskuntaan valittiin 19 naista ja 181 miestä. Valitut naiskansanedustajat ovat koko maailmanhistorian ensimmäiset vaaleilla valitut naiskansanedustajat. Naisten keskuudessa kiinnostus poliittiseen vaikuttamiseen virisi vähitellen. Varsinainen läpimurto tapahtui vasta 1970-luvulla, jolloin naiskansanedustajien osuus nousi yli 20 prosentin. Viime vuoden eduskuntavaaleissa valittiin eduskuntaan 117 miestä ja 83 naista. Miehet ovat sitkeästi pysyneet eduskunnassa enemmistönä, vaikka enemmistö äänestäjistä on naisia. Vaikuttamisen ja poliittisen päätöksenteon kannalta tärkeitä ratkaisuja ovat olleet muun muassa vuonna 1944 tehty äänioikeusikärajan alentaminen 24 vuodesta 21:een ja sitten edelleen 18 ikävuoteen vuonna 1972. Nekin ovat olleet viisaita, tasa-arvoa ja yhteisvastuuta lisääviä päätöksiä, kun yhä useampi suomalainen sai äänioikeuden. Arvoisa puhemies! Onko päättäjien sukupuolella enää mitään merkitystä? Kyllä on. Me naiset elämme itse vahvasti ihmisten arjessa. Tämä selittää naisten suuremman kiinnostuksen ja aktiivisuuden lasten, naisten ja perheiden aseman parantamiseen sekä tasavertaisten koulutusmahdollisuuksien saamiseen kaikille. Naiset ovat tutkimusten mukaan myös miehiä useammin huolissaan ympäristön tilasta ja ihmisoikeuksista. Tasa-arvon edistyessä ja hoitovastuun jakaantuessa tasaisemmin myös miesten ja naisten arvot lähentyvät toisiaan. Naisten vahva osallistuminen päätöksentekoon näkyy lainsäädännössämme. Vuosituhannen alussa voimaan tullut uudistettu perustuslaki velvoittaa edistämään tasa-arvoa yhteiskunnallisessa toiminnassa ja työelämässä. Naisten puoluerajat ylittävällä yhteistyöllä on meillä saatu paljon aikaiseksi. Mieleeni tulevat ainakin päivähoitolaki, naisyrittäjälaina, seksin osittainen ostokielto sekä naisjärjestöjen valtionavun lakisääteistäminen. Arvoisa puhemies! Tässä talouselämässä tasa-arvo ei ole edennyt samaa tahtia kuin poliittisessa päätöksenteossa. Työelämämme on edelleen jakautunut mies- ja naisvaltaisiin aloihin. Naisten vahvaa ja monipuolista osaamista talouden ja tekniikan sekä tulevaisuuden innovoinnin alalla haluamme palkita äänioikeuden juhlavuoden aloitteella. Ehdotamme, että tämän vaalikauden tuleviin talousarvioihin varataan kullekin vuodelle 110 000 euroa naisille suunnatuksi merkittäväksi tunnustuspalkinnoksi. Hallitus on sitoutunut palkinnon rahoitukseen. Suomi on vakiintunut demokratia, jossa kansalais- ja ihmisoikeuksia kunnioitetaan. Meillä on hyvin koulutettu väestö ja valpas lehdistö, joka kertoo poliittisten päättäjien toimista. Tästä huolimatta äänestysaktiivisuus on huolestuttavan alhainen. Samaan aikaan kansalaisten vaikuttamisen keinot ovat monin eri tavoin monipuolistuneet — hyvä niin. Keskustan eduskuntaryhmä pitää erittäin tärkeänä, että kansanvaltaa vahvistetaan yhteiskunnan kaikissa toimissa. Edustuksellista demokratiaa parempaa järjestelmää ei ole ainakaan vielä olemassa. Ihmisarvon ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, vapaus, kansanvalta, tasa-arvo, oikeusvaltio ovat sekä Suomen että Euroopan unionin arvoperustana. Euroopassa on poliittisia liikkeitä, jotka eivät näitä hyväksy vaan pyrkivät autoritääriseen järjestelmään. Tätä kehitystä me päättäväisesti vastustamme. Keskustan eduskuntaryhmä onnittelee kaikkia tulevana lauantaina opintonsa päättäviä nuoria. Rakennetaan yhdessä Suomesta turvallinen ja kaikista huolta pitävä yhteiskunta. Pitämällä heikommistakin hyvää huolta vaalimme pienelle kansakunnalle tärkeää eheyttä ja yhteenkuuluvuutta. Meidän viestimme teille, nuoret, on: äänestäminen kannattaa aina. Arvoisa puhemies! 110 vuotta sitten Suomi uskalsi siirtyä maailman tasa-arvoisimpaan vaalijärjestelmään. Keskustan eduskuntaryhmä pitää tärkeänä, että kansanvaltaa vahvistetaan ja tasa-arvoa edistetään yhteiskunnan kaikissa toimissa.
Arvoisa puhemies! Suomalainen demokratia oli reilut sata vuotta sitten erinäköistä kuin tänään. Tuolloin äänimäärä vaaleissa riippui pitkälti omaisuudesta: mitä enemmän omaisuutta, sitä enemmän ääniä. Naisilla ei ollut oikeutta asettua ehdolle tai äänestää säätypäivillä. Tänä päivänä jokaisella meistä on vain yksi ääni varallisuudesta riippumatta — hyvä niin. Kansalaisen ääni on hänen omansa, eikä se voi olla väärä. Arvoisa puhemies! Suomalaiset naiset saivat äänioikeuden ja oikeuden asettua ehdolle kaikissa vaaleissa vuonna 1906. Se ei ollut itsestäänselvyys, sillä naisten äänioikeutta vastustivat senaikaiset konservatiivit. Lopulta naisten ja säätyihin kuulumattomien miestenkin äänioikeus ja oikeus ehdokkuuteen menivät eduskuntauudistustyöryhmässä helpohkosti läpi. Uudistustyöryhmä oli perustettu eduskunnassa vuotta aikaisemmin ajatuksella, että perustetaan maahamme yksikamarinen eduskuntalaitos. Naisten äänioikeudelle oli sivistyneistön keskuudessa vankka tuki. Sekin auttoi, että jo tuon ajan Suomessa naisilla oli keskeinen asema sekä perheyhteisössä että työelämässä. Heidän panoksensa tiedettiin välttämättömäksi. Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1907 valittiin 19 naista kansanedustajaksi. Arvoisa puhemies! Sotavuosina naiset saivat entistä suuremman vastuun isänmaan hyvinvoinnin ja yhteiskunnan toimivuuden ylläpitämisessä miesten ollessa rintamalla itsenäisyyttämme puolustamassa. Tuolloin naiset hoitivat niin perinteiset työnsä kuin myös miehille kuuluneet työt sekä sotatoimialueella että kotirintamalla. Tämä oli yksi ratkaiseva lenkki siinä suuressa ketjussa, jolla Suomi selvisi sodista. Näiden kriisivuosien jälkeen suomalaisten naisten asema ja arvostus nousivat entisestään. Arvoisa puhemies! Tänään Suomi on talousongelmistaan huolimatta yksi maailman kehittyneimmistä, vauraimmista, vakaimmista ja tasa-arvoisimmista maista. Haasteitakin on, mutta tilanteemme on kansainvälisesti vertaillen varsin hyvä. Naiset ovat myös rikkoneet monet lasikatot niin politiikan kuin liikemaailmankin saralla. Suomessa on tavallista sekin, että naisille ovat avoimina useat sellaiset ammatit ja tehtävät, joihin kaikissa maissa naisilla ei ole pääsyä. Esimerkkinä voidaan mainita kansainväliset siviilikriisinhallinnan erityisasiantuntijan tehtävät maailman eri kriisipesäkkeissä, kuten Balkanilla, Lähi-idässä ja Afrikassa, joissa itsekin olen toiminut sekä ihmiskaupan tutkijana että poliisikomentajana. Kokemuksesta voin kertoa, että suomalaista tasa-arvoa arvostetaan maailmalla. Olemme tasa-arvon edelläkävijöitä. Meidän pitää kuitenkin vielä vahvemmin ponnistella yhdessä erinomaisten miestemme kanssa kaikkea sukupuoleen perustuvaa väheksyntää, syrjintää, alistamista ja väkivaltaa vastaan. Omalla esimerkillämme voimme vaikuttaa paljon. Arvoisa puhemies! Miten on, näemmekö, että kuten juuri nyt Pakistanissa, Suomessa voitaisiin tehdä lakialoite siitä, että naista saa kevyesti lyödä, jollei hän tottele miestään tai pukeudu, kuten mies vaatii, ja niin edelleen epätasa-arvoisesti perustelluin syin käyttää laillisesti väkivaltaa? Emme varmasti. Onkin syytä ymmärtää, että tasa- arvokysymykset, jotka meille ovat itsestäänselvyyksiä, eivät ole sitä kaikille muille. Tasa-arvoon voidaan vaikuttaa lainsäädännöllä, mutta myös koulutuksella ja kotikasvatuksella. Jälleen esimerkki: Kasvoin kodissa, jossa tasa-arvo oli luonnollista. Vasta muu maailma asetti joskus kummallisia kysymyksiä: Voiko tyttö harrastaa kamppailulajia? Voiko nainen olla poliisi? Taannoin tapasin kunnioittamani kansanedustaja Anttilan johdolla tunisialaisia naisparlamentaarikkoja. Yksi heistä, jonka aviomies on poliisi, innostui siitä, että Suomessa poliisikin voi päästä kansanedustajaksi. Heillä poliisit eivät voi edes äänestää. Arvoisa puhemies! Perussuomalaisten eduskuntaryhmä kiittää Suomen naisia näiden tekemästä työstä suomalaisen tasa-arvoisen yhteiskunnan hyväksi. Heidän ansiostaan voimme tänään juhlistaa maamme naisten äänioikeuden 110-vuotisjuhlapäivää, jota omalta osaltaan juhlistaa aiemmin mainittu rahapalkinto.
Arvoisa rouva puhemies! 110 vuotta sitten suomalainen yhteiskunta muuttui. Naiset ja miehet taustasta, varallisuudesta tai yhteiskunnallisesta asemasta riippumatta saivat yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden ja myös oikeuden asettua vaaleissa ehdolle. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus oli maailman mitassakin edistyksellinen harppaus naisten ja miesten välisessä tasa-arvossa mutta ennen muuta kansalaisten välisessä yhdenvertaisuudessa. Yhdenvertainen mahdollisuus äänestää ja osallistua vaaleissa on kansanvallan kestävä perusta. Se on itsestäänselvyys, jonka mittaamattomasta arvosta muistamme harvoin yhdessä iloita. Tämä yhdenvertaisuuteen perustuva kansanvalta on se kivijalka, jolta koko suomalainen menestystarina on rakennettu. Yhteiskuntamme turvallisen arjen, sukupolvelta toiselle kestävän hyvinvoinnin, maailman parhaan koulutusjärjestelmän sekä myös kaikkein uusimpien digitaalista maailmaa valloittavien suomalaisten innovaatioitten ensimmäinen siemen kylvettiin säädettäessä yhdenvertainen äänioikeus. Vielä 110 vuoden jälkeenkin suomalainen yhteiskunta tunnetaan vahvasta tasa-arvostaan. Suomea ja monia suomalaisia arvostetaan pitkäjänteisestä työstä tasa-arvon edistämisessä kansainvälisillä kentillä. "Naiskysymys ei ole ainoastaan naiskysymys, vaan koko ihmiskunnan kysymys", totesi jo vuonna 1893 kuopiolainen kirjailija ja tasa-arvovaikuttaja Minna Canth. Maailmanlaajuisesti tasa-arvotyö ja erityisesti naisten aseman edistäminen on useissa kehittyvissä maissa vasta aluillaan. Oma yhteiskuntammekaan ei ole sukupuolten välisen tasa-arvon osalta valmis. Tasa-arvotyöllä on edelleen tehtävänsä. "Think global, act local" ‑periaate sopii hyvin tasa-arvotyöhön. Suuri harppaus maailmanlaajuisessa tasa-arvon edistämisessä on maailman ensimmäinen laaja-alainen naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemistä ja poistamista tavoitteleva sopimus eli niin sanottu Istanbulin sopimus. Sopimuksella puututaan sellaisiin valitettavan monen naisen kokemiin kauheuksiin, kuten ruumiilliseen ja henkiseen väkivaltaan, vainoamiseen, raiskauksiin, seksuaaliseen häirintään, sukuelinten silpomiseen, pakotettuun raskaudenkeskeytykseen, pakkosterilointiin sekä pakkoavioliittoihin. Vääryyksien lista on pitkä, ja vaikka ne tässä salissa lausuttuna tuntuvat kaukaisilta, on liian moni mainituista kauheuksista valitettavasti todellisuutta myös tämän päivän Suomessa. Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa on pidetty yhtenä Suomen vakavimmista ihmisoikeusloukkauksista. Se, että kotipesämme on lakien ja kansainvälisten normien perusteella muodollisesti kunnossa, ei tarkoita, että kaikki olisi hyvin ja valmista. Tasa-arvon on toteuduttava myös käytännössä. Erityisen haavoittuvassa asemassa ovat monet maahanmuuttajanaiset. Yksikin uutinen täysin kunniattomasta niin sanotusta kunniaväkivallasta on liikaa. Vuoden 2015 pakolaisnaiseksi valittu Theresa Ngouth on todennut: "Kieli on valoa, joka avaa ovia." Maahanmuuttajanaisten kieltenopetus on erinomainen esimerkki tämän vuosituhannen tasa-arvoteosta, joka antaa kielitaidon myötä myös pääsyn harrastuksiin, työhön ja muihin ratkaiseviin turvaverkkoihin ja ennen muuta mahdollisuuden ymmärtää ne tasa-arvoiset oikeudet, jotka koskevat kaikkia Suomessa asuvia. Suurimmat vääryydet tapahtuvat varmasti kaukana täältä, mutta työtä on tehtävä myös joka päivä paikallisesti kotona Suomessa. Arvoisa puhemies! Naisten asema työelämässä ja vanhemmuuden vastuun tasaisempi jakautuminen ovat keskeisimpiä tasa-arvotyön kohteita niin meillä kuin maailmalla. Ne myös nivoutuvat monilta osin yhteen. Vanhempainvapaamallia uudistamalla voimme parhaiten edistää niin vanhemmuuden vastuun tasaisempaa jakautumista kuin naisten työuria. Muun muassa palkansaajajärjestö SAK julkaisi keväällä uuden edistyksellisen esityksensä vanhempainvapaamalliksi. Tällaiset arvokkaat ehdotukset vievät tasa-arvoa askel kerrallaan eteenpäin. Tärkeintä on kuitenkin murtaa jyrkät sukupuolten roolimallit ja rooliodotukset. Lapsemme oppivat sellaiset roolimallit, joita yhteiskunnassamme pidetään yllä — koti ja perhe vaikuttavat ihmiskäsitykseen ja maailmankuvaan vain osaltaan. Kokoomuksen eduskuntaryhmä tukee myös aiemmassa puheenvuorossa mainittua toimenpidealoitetta vuotuisesta naisille suunnatusta merkittävästä tunnustuspalkinnosta. Arvoisa puhemies! Toivon sydämestäni, että jo lähitulevaisuudessa Suomessa lapset ja nuoret voivat varttua yhteiskuntaan, jossa ei enää ainakaan valtiovallan toimesta pidetä yllä sukupuolten rooliodotuksia. Vanhemmuudessa, kotona tai työelämässä ei ole rooleja, jotka kuuluvat ensisijaisesti naiselle tai miehelle. 110 vuotta sitten tehdyllä päätöksellä murrettiin ehkä se merkittävin sukupuolia erottanut oikeus, jonka myötä naiset saivat oikeuden vaikuttaa ja osallistua yhteiskunnalliseen päätöksentekoon. Meidän yhteinen tehtävämme on murtaa ne loputkin esteet tasa-arvon tieltä.
"Minä kumminkin käytän puheenvuoroa." Arvoisa puhemies! Näin lausui maamme ensimmäisten 19 naisen joukossa eduskuntaan valittu Miina Sillanpää puolustaessaan oikeuttaan puhua aviottomien äitien ja lasten asemasta mieskollegan halutessa siirtyä "muihin, ehkä tärkeämpiin asioihin". Miina piti rohkeasti linjansa, ja tänä päivänä hänet tunnetaan niin maamme ensimmäisenä naisministerinä kuin ensi- ja turvakotien perustajana. Puhemies! Vuosi 1906 oli kansanvallan käännekohta. Suomi laati ensimmäisenä maailmassa valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain, jossa säädettiin yleinen ja yhtäläinen äänioi-keus ja sen mukainen vaalikelpoisuus. Yleinen äänioikeus tarkoitti sitä, että poliittiset oikeudet annettiin kaikille, niin naisille kuin säätyihin kuulumattomille miehillekin. Yhtäläinen tarkoitti sitä, että jokaisen ääni oli samanarvoinen. Äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui, kun myös köyhälistö sai äänen. Pohja maamme tasa-arvolle ja demokratialle valettiin. Ärade fru talman! Sukupuolten tasa-arvo on edellytys sosiaaliselle oikeudenmukaisuudelle, kestävälle kehitykselle ja rauhalle. Hyvinvointiyhteiskunta rakentuu kaikkien tasa-arvolle. Talouden taantuma tai koventuneet arvot eivät saa johtaa eriarvoisuuden kasvuun — samat oikeudet terveydenhuoltoon, koulutukseen tai vähimmäistoimeentulon turvaan kuuluvat kaikille. Yhdenvertaisuuden vaade koskee niin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä kuin vammaisia ja eri kieliryhmiä.
Arvoisa puhemies, värderade fru talman! Maailman ensimmäiset naiskansanedustajat olivat suomalaisia. Tästä voimme olla ylpeitä. Se, että "piiatkin saavat äänestää", herätti ulkomailla sekä paheksuntaa että innostusta. Yhdysvalloissa siirtolaisnaiset kantoivat kylttejä: "Suomen naiset saavat äänestää, miksi emme me?" Yleistä äänioikeutta oli vaatinut voimakas kansanliike sekä työväenliike että perustuslaillinen oikeisto. Mielenosoituksissa huivipäiset työläisnaiset vaativat äänioi-keutta hienoihin hattuihin sonnustautuneiden säätyläisnaisten rinnalla. Vaatimus yleisestä äänioikeudesta sisältyi punaiseen julistukseen, joka luettiin Tampereen raatihuoneen parvekkeelta 40 000 ihmisen suurlakkokokoukselle 1905. Maamme itsenäisyyden ensi kuukausina käytiin verinen sisällissota. Nyt Suomi komeilee monien kansainvälisten vertailujen kärjessä tai kärjen tuntumassa. Tällä on yhteys naisen asemaan. Sukupuolten tasa-arvosta, ihmisoikeuksista ja kansalaisvapauksista puhutaan usein ikään kuin muusta kehityksestä irrallisina hyveinä. Todellisuudessa ne ovat tapa mahdollistaa, että ihmiset voivat käyttää kykyjään oman elämänsä ja yhteiskunnan hyväksi. Maailman parhaissa maissa sukupuolten tasa-arvo on parhaasta päästä. Vastaavasti autoritaarisuus ja naisten alistaminen käyvät käsi kädessä. Silti useimmista tasa-arvoa rakentavista uudistuksista on aikanaan kiistelty. Kun naisten palkkatyö 1800-luvun lopulla yleistyi, heidän peloteltiin vievän miesten työpaikat — samantapaisin argumentein kuin nyt pelotellaan maahanmuuttajista. 1900-luvun alussa Helsingin yliopiston rehtori totesi puheessaan, että naisten fyysinen kyky kestää rasittavia opintoja on pienempi kuin miesten. Ensimmäisten eduskuntavaalien aikana sanomalehden pilakuvassa topakka nainen pitää puhetta ja taustalla mies syöttää vauvaa. Se, että naiskansanedustaja synnyttää ja pitää äitiyslomaa, normalisoitui vasta 1900-luvun lopulla. Viime vuosisadan alussa vauvojen kuolleisuus oli korkea ja enemmän kuin yksi kolmestasadasta synnyttäjästä kuoli. Yksi ensimmäisten naisedustajien ehdotuksista oli, että kunnat velvoitettaisiin palkkaamaan kätilöitä. Ehdotusta ei silloin hyväksytty. Monet miesedustajat katsoivat, että sen sijaan naisten pitää tehdä valistustyötä kuntien velvoittamisen sijaan. Valtiollisista oikeuksista huolimatta naisten nousu johtaviin asemiin on ollut hidasta. Ensimmäinen naisministeri Miina Sillanpää nimitettiin 1926, ja hän ajoi parannuksia muun muassa yksinhuoltajaäitien asemaan. Sodan aikana naisten toiminta lottina ja kotirintamateollisuudessa laajensi naisten ammatillisia mahdollisuuksia myös rauhan tultua. Silti vasta 1990-luvulla saatiin ensimmäinen nainen Suomen Pankin pääjohtajaksi, eduskunnan puhemieheksi, yliopiston rehtoriksi ja lentokapteeniksi. Ensimmäinen naispresidentti, pääministeri ja piispa nähtiin vasta 2000-luvulla. Tänä päivänä terrorismi ja romahtaneet yhteiskunnat kuuluvat turvallisuutemme suurimpiin uhkiin. Tällä on yhteys naisen asemaan, eikä vain siksi, että erilaisten ismien ja uskontojen ääritulkintoihin liittyy naisten alistaminen, erityisesti seksuaalisen itsemääräämisoikeuden kieltäminen. Monissa yhteyksissä on todettu työttömien nuorten miesten suuri määrä terrorismin kasvualustaksi. Naisten asema vaikuttaa tähän: syntyvyys kohtuullistuu heti, kun naiset saavat mahdollisuuden omaan toimeentuloon ja oikeuden päättää omasta ruumiistaan. Naisen asema vaikuttaa myös imeväiskuolleisuuteen, jonka kasvu on havaittu yhteiskunnan väkivaltakierrettä ennakoivaksi mittariksi. Tasa-arvon rakentaminen on siis paremman yhteiskunnan ja turvallisemman maailman rakentamista. Arvoisa puhemies, värderade fru talman! Vi måste fortsätta att arbeta för jämställdheten, ’työtä tasa-arvon eteen on jatkettava’. Vaikka Suomessa tasa-arvo on kansainvälisesti katsoen hyvä, silti naisiin kohdistuva väkivalta on liian yleistä, edelleen naisen euro on vajaa, naiset kantavat perheissä päävastuun hoivasta, mikä vaikuttaa niin uraan kuin eläkkeisiin.
Arvoisa puhemies! 110 vuotta sitten Suomessa päätettiin toteuttaa yleinen ja yhtäläinen äänioikeus. Vihdoin myös naiset ja työväki katsottiin kelvollisiksi päättämään valtion asioista. Toki yleisyydellä oli tuolloinkin rajansa. Äänioikeutta vaille jäi muun muassa verovelallisia, rikollisia, irtolaisia sekä niitä, jotka saivat köyhäinapua. Näiden ryhmien äänioikeus toteutui vasta vuosikymmeniä myöhemmin. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus ei siis tapahtunut yhdellä rykäisyllä, kuten näissä juhlapuheissa mieluusti muistetaan. Pikemminkin kyseessä on vähittäinen, edelleen keskeneräinen prosessi. Tänään yleisen äänioikeuden rajoja venyttelee keskustelu äänestys-ikärajan laskemisesta 16 vuoteen. Huomenna me ehkä pohdimme siirtolaisten poliittisia oikeuksia. Näillä varauksillakin oli 110 vuoden takainen päätös, silti historiallinen luottamuksen manifesti, julistus sellaisen kansakunnan puolesta, jossa ihmisen kasvu täyteen mittaansa perustuu vapauteen ja osallistumisen oikeuksiin, ei kontrolliin ja alistamiseen. Tällainen luottamus ei liene ollut helppoa vain sukupolvi suurten nälkävuosien jälkeen, puoli polvea ennen sisällissotaa. Eliitin keskuudessa monet ajattelivat, ettei naisilta ja työläisiltä voinut odottaa politiikan vaatimaa harkintakykyä. Monet pitivät hullunkurisena ajatusta, että poliittinen valta ei enää jakautuisi vaurauden perusteella. Arvoisa puhemies! Miten naisille sitten kävi? Saatiinko ne poliittiset oikeudet? Kyllä ja ei. Vielä nykyäänkin ovat naiset politiikan B-sarjaa. Tärkeimmät päätökset ovat edelleen miesten käsissä, ja miesten tekemiä päätöksiä pidetään tärkeämpinä. Vaikka puolet äänioikeutetuista on naisia, parhaimmillaankin ovat naiset yltäneet eduskuntavaaleissa 85 paikkaan. Valiokuntalaitos toistaa edelleen agraariyhteiskunnan työnjakoa, jossa naiset huolehtivat sosiaali-, koulutus- ja ympäristöasioista sillä välin, kun miehet keskittyvät talouteen ja turvallisuuteen. Myös valiokuntien kuulemat asiantuntijat jakautuvat teemoittain. Heistä noin kolmannes on naisia, ja heitä kuullaan voittopuolisesti naisvaltaisissa valiokunnissa. Eduskunnan arkikäytännöissä sukupuolten välinen tasa-arvo on koteloitunut pienen harrastajaporukan erityiskysymykseksi. Useimmille tässä talossa näyttää tasa-arvo tarkoittavan sitä seminaarin pakkopuheenvuoroa, jonka aikana ehtii kahville ja tupakalle. Jos ei naisten poliittinen osallistuminen siis olekaan ihan maalissa, vielä hitaammin on edennyt työväenluokan matka tasaveroiseksi poliittiseksi toimijaksi. Ylemmän toimihenkilön todennäköisyys päästä tähän saliin on edelleen monikymmenkertainen duunariin nähden. Eduskunnan kupla on selkeästi hyvätuloisten ihmisten kupla. Ja vaikka kysymykset sukupuolten tasa-arvosta ovat marginaalissa, vielä sopimattomampaa on mainita luokkaeroista, puhe luokista on kuin niistäisi juhlapäivällisillä pöytäliinaan, sitä todistaa jo tämän istunnon nimi, jossa yleinen ja yhtäläinen äänioikeus on siistitty naisten äänioikeudeksi. Arvoisat edustajakollegat, jos rehellisiä ollaan, näin alle 10 prosentin puolueen edustajana tuntuu, ettei se kansa aina niin viisaasti osaa valita. Ihminen on harmillisen usein huikentelevainen, harkitsematon ja epäjohdonmukainen, oli sitten kyse köyhästä tai rikkaasta, miehestä tai naisesta. Mutta ei äänioikeudessa olekaan kyse rationaliteetista vaan demokratiasta. Demokratian ideana on, että ihmisten oikeus osallistua itseään koskevaan päätöksentekoon on tärkeämpää kuin yksittäisen päätöksen laadun varmistus ja että pidemmän päälle juuri erilaisten ihmisten ja ryhmien osallistuminen takaa parhaan lopputuloksen. Vapaus ja vastuu ovat sidoksissa toisiinsa. Vapaus voi olla vapautta vain, jos se mahdollistaa sekä viisaat että vähemmän viisaat valinnat. Vastuunkantoa voi edellyttää vain sellaisilta, joilla on valtaa ja vaihtoehtoja. 110 vuotta sitten täällä otettiin hyppy tuntemattomaan, mutta se otettiin, koska sen ajan päättäjille sana "rohkeus" ei tarkoittanut leikkauslistoja vaan kykyä kurkistaa tuttujen ratkaisujen tuolle puolen. Tämän päivän kysymys kuuluukin, onko meillä rohkeutta kantaa lippua eteenpäin.
Ärade talman! När vi mäter mänsklig utveckling i dag utgår mätarna alltid från hur väl kvinnors ställning och jämställdhet utvecklats. Det är med stor glädje vi i dag firar kvinnors rösträtt och dem som först i världen lyckades göra kvinnor även politiskt valbara. I början var det inte lätt. Det dröjde mer än 50 år innan andelen kvinnor i riksdagen översteg 10 procent och började växa ordentligt. Ur denna synvinkel är Finland år 1906 ofattbart modernt och progressivt. När jämställdheten ökade fick kvinnor större frihet att bestämma om sina egna liv, att besluta om sin egen kropp och ökad ekonomisk självständighet. Allt detta har skapat välmåendet även för deras familjer och för vårt samhälle. Då Finland i dag toppar världsrankingar vilar denna framgång även på kvinnornas arbete. Jämställdhet har blivit en del av den finländska identiteten och vårt internationella brand.
Arvoisa rouva puhemies! Suomen naiset saivat äänioikeuden 110 vuotta sitten, ja seuraavana vuonna, ensimmäisenä maailmassa, valittiin jo ensimmäiset naiskansanedustajat. Otettiin merkittävä ensiaskel tasa-arvoisen yhteiskunnan rakentamisessa. Muistamme lämmöllä ja kiitämme jokaista tämän unelman eteen työtä tehnyttä. Äänioikeuden myötä naisille tarjoutui mahdollisuus antaa oma panoksensa suomalaiselle yhteiskunnalle. Naisten kyky tuoda elämän arjen ja perheiden näkökulma merkittäväksi yhteiskunnalliseksi kysymykseksi oli 110 vuotta sitten ja on edelleen yksi naisten vahvuuksista. Jo vuosikymmeniä sitten ymmärrettiin terveyden ja hyvinvoinnin, perheiden, koulutuksen ja työelämän tärkeys tasa-arvon edistämisessä. Tässä rikkinäisessä maailmassa ideaali ei kuitenkaan läheskään aina toteudu. Jokaisen kansalaisen hyvinvoinnista on huolehdittava, mutta lasten ja nuorten etu on asetettava etusijalle. Aivan liian moni lapsi potee turvallisen isän tai äidin ikävää. Ensimmäisten naiskansanedustajien tavoin nyky-yhteiskunnassakin on tehtävä työtä lasten aseman parantamiseksi, lasten perusihmisoikeuksien säilyttämiseksi. Tasa-arvoiset koulutusmahdollisuudet ovat parantuneet. Koulutustamme on maailmalla ihasteltu, mutta myös ihmetelty: Suomessa, maassa, jossa perustuslakiin on kirjattu sanan- ja uskonnonvapaus, vakaumus voi edelleen olla juuri naisten opiskelu- ja työpaikan, uralla etenemisen esteenä. Päättäjien, koulutuksesta ja työstä vastaavien pitäisi nähdä tilanne realistisesti — omista ja lähipiirin elämän kivuista ja peloista huolimatta — ja avata opiskelu- ja työmahdollisuudet sitä pientäkin elämää kunnioittaville. Rohkaisuna tytöille ja pojille sanonkin: raivatkaa tienne unelmakoulutukseen ja unelma-ammattiin, mikä tahansa se onkin. Taistelkaa oma tasa-arvotaistelunne, niin kuin naiset yli 100 vuotta sitten tekivät. Suomen äitiyshuolto on esimerkillistä, mutta perheen, pienten lasten kotihoidon ja työn yhteensovittamisessa on edistyksestä huolimatta edelleen kehitettävää. Työhistoriassa, cv:ssä, lisäpisteitä kerryttävänä tulee näkyä niiden arvokkaiden jaksojen, joita äidit ja isät käyttävät pienten kansalaisten, tulevien vaikuttajien, hyvinvoinnin, vahvan itsetunnon ja empatiakyvyn edistämiseen hoitaessaan heitä kotona. Tämä monien samanaikaisten muuttujien toimintaympäristö opettaa ratkaisukeskeisyyttä, innovatiivisuutta, sitkeyttä — vain muutamia asioita mainitakseni — ja sen tulisi toimia arvostettuna ponnahduslautana tuleviin työelämän tehtäviin. Lastenhoidosta ja lastenkasvatuksesta tulee myös kertyä kunnolla eläkettä, ei vain päiväkotien seinien sisällä vaan myös kotona työskenteleville. Tasa-arvoa ajatellen erityisesti suurperheille tämä on tärkeää. Nopeasti muuttuvassa yhteiskunnassa on tietoisesti arvioitava, mikä on sitä hyvää ja arvokasta, mikä tulee säilyttää ja mihin pyrkiä. Yhteisöllisyys, yhdessä tekeminen, avun antaminen ja aito lähimmäisestä välittäminen ovat perustavaa laatua olevia, kristinuskosta nousseita arvoja ja toimintamalleja, joita tarvitaan paremman, tasa-arvoisen Suomen rakentamisessa. Arvoisa rouva puhemies! Eduskunnan avajaisistunnossa vuonna 1907 Suomen ensimmäinen naiskansanedustaja Hilda Käkikoski painotti puheenvuorossaan rukouksen ja Raamatun lukemisen tärkeyttä. Tällainen hyvinvointia edistävä ja viisauden lähteille väyliä avaava toiminta on vakaaseen, tasa-arvoiseen ja edistykselliseen yhteiskuntaan pyrittäessä viisautta ja edelleen lämpimästi suositeltavaa. Kannatamme aiemmin esitettyä toimenpidealoitetta. Ja näin naisten äänioikeuden 110-vuotisjuhlaistunnon myötä tahdon toivottaa kaikille viisautta ja sitkeyttä — ja sitä parasta, Jumalan siunausta.
Juhlaistunnon päätteeksi kohotamme kolminkertaisen eläköön-huudon isänmaalle.