Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje105narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nenad Bogdanović i Nebojša Ranđelović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVLjANSTVU REPUBLIKE SRBIJE (nastavak) Neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić, a pre nastavka reč je tražila, po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Dobro je što je ministar Jočić ovde, ne samo u funkciji ministra unutrašnjih poslova, već i potpredsednika Demokratske stranke Srbije. Ja vam se najpre obraćam zbog očiglednog problema i osobe koja je član DSS-a. Ako nije, vi se javno distancirajte i recite da nemate ništa sa tim čovekom. Radi se o tome da su mi se obratili, kao narodnom poslaniku, građani Kosovskog Pomoravlja, ne samo iz sela Šilovo gde u ovom trenutku, već peti dan, pukovnik u penziji gospodin Živojin Džaklić ispred Doma kulture štrajkuje glađu. On štrajkuje glađu zbog vašeg doktora Milorada Todorovića, koji je počeo da vršlja od početka okupacije, odnosno kasnije od dolaska DOS-a na vlast, ne samo na području Kosovskog Pomoravlja, već u svim okupatorskim i šiptarskim institucijama vlasti. Milorad Todorović je poznat po raznim mahinacijama koje je imao sa Nebojšom Čovićem, dok je ovaj bio na čelu Koordinacionog odbora za Kosovo i Metohiju; sve ono što je bilo opredeljeno za projekte ili za određene objekte on je zloupotrebljavao, a to čini i danas. Gospodin pukovnik koji traži, baš kao i svi građani sela Šilovo gde je pre sedam dana, mogli ste da pratite na nekim od medija, otkrivena jedna spomen-ploča u znak podrške tim ljudima da ostanu da žive tamo... Činjenica je da će SRS uvek da brine za njih. Ali, očigledno je da Milorad Todorović to ne želi, on brine za sebe i za svoj džep, pa je počeo gradnju privatne bolnice u Ćupriji. To verovatno znaju i lekari iz vaših redova, iz vaše stranke. Ali, ne bi to bio najveći problem, nego je najveći problem, gospodine Jočiću, što on preko tih stranačkih, uskostranačkih i materijalnih interesa svađa meštane tog kraja, odnosno tzv. srpskih enklava, kojima je svakoga dana tamo život ugrožen. Moram da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, vas koji ne znate, ali znaju kolege iz DSS-a i iz drugih stranaka, kao i SRS naročito, da smo više puta za proteklih sedam godina apostrofirali ime MiloradaTodorovića, doktora, pedijatra, da je on jedno vreme bio i ministar u šiptarskoj vladi i da je 2001. godine vršio pritisak na kompletno medicinsko osoblje da budu inkorporisani u okupatorske institucije na Kosovu i Metohiji. Od početka je radio za okupatora, a kasnije ste ga, verovatno da ga nagradite za sve njegove marifetluke, jer on to radi i otima sve što mu padne na pamet... Dakle, čovek je prinuđen da u ime meštana štrajkuje već pet dana glađu. (Predsednik: Vreme.) Gospodine predsedniče, zaista je ozbiljna stvar. Ja sam apsolutno uverena, ako ima sada struje u ovom mestu Šilovo nadomak Gnjilana, da čitavo selo sada prati, i celo Kosovsko Pomoravlje, i Srbi na Kosovu i Metohiji, jer je u pitanju čovek koji je potpuno ogrezao u institucionalni kriminal. Ova vlada, stranka kojoj on pripada, najpre prva dosovska vlada, Đinđićeva, pa kasnije i Živkovićeva, pa ga je čak Koštunica nagradio, postavili ste ga za načelnika Kosovsko-pomoravskog okruga, onda kada ste hteli možda da sa na kratko distancirate od njega... Bio je čak i poslanik u državnoj zajednici Srbije i Crne Gore. On je sada i dalje u situaciji da nesmetano vršlja, otima i da radi šta god hoće. Zato vas pozivam, gospodine predsedniče, da mi u toku današnjeg dana date, a da gospodin ministar, i sa stranačke funkcije i sa funkcije ministra unutrašnjih poslova, ispita...
Hvala vam puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Juče sam se obratio vama i tražio od vas objašnjenje zašto ne radite u skladu sa zakonom i zašto ne ispunjavate obaveze koje vam zakon propisuje. Radi se o uvođenju prinudnih uprava i vašoj obavezi da raspišete izbore u jedinicama lokalne samouprave. Pošto ste juče prećutali moje pitanje i niste hteli da date nikakav odgovor, danas moram da vas pitam, a možda i narednih dana, svaki dan pojedinačno za po jednu opštinu. Danas vas pitam – zašto, gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, niste raspisali izbore za jedinicu lokalne samouprave, u ovom slučaju reč je o opštini Smederevo. Naime, prinudna uprava je uvedena novembra 2006. godine i tada je formiran privremeni organ od pet članova, koji su činili članovi DSS-a, SPS-a i jedan član Nove Srbije. Inače, DSS i SPS su činili lokalnu vlast. Jula 2007. godine Vlada Republike Srbije je promenila sastav ovog privremenog organa i privremeni organ sada čine članovi DS i član G17 plus. Vlada je u privremeni organ uvela stranku G17 plus, koja nije ostvarila ni cenzus na lokalnim izborima. Gospodine predsedniče Duliću, Zakon o lokalnoj samoupravi, član 113. stav 3, vrlo je jasan: "Predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore za odbornike u roku od tri meseca od dana raspuštanja skupštine jedinice lokalne samouprave". Ova jedinica lokalne samouprave je raspuštena novembra 2006. godine. Čak i da kažemo da je Narodna skupština u novom sazivu konstituisana maja 2007. godine, ima već više od tri meseca da ste izabrani na ovu dužnost, prvi ste među nama i trebalo bi da poštujete zakon. Logično bi bilo da poštujete zakon i da raspišete izbore za jedinice lokalne samouprave. Nije logično da Vlada Republike Srbije formira organ suprotno Ustavu, jer u Ustavu Republike Srbije, u članu 102. stav 3, kaže se da raspuštanjem skupštine opštine Vlada imenuje privremeni organ koji obavlja poslove i nadležnosti skupštine, vodeći računa o političkom i nacionalnom sastavu raspuštene skupštine. (Predsednik: Vreme.) Znači, gospodine Duliću, ne samo da je Vlada u sastav privremenog organa uvrstila predstavnike stranke koja nije prošla cenzus na lokalnim izborima, nego vi svojim ćutanjem puštate da ta nezakonitost traje. Tražim od vas da, u skladu sa ovlašćenjima, u skladu sa odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi, raspišete danas izbore za Skupštinu jedinice lokalne samouprave Smederevo. Hvala vam.
Hvala vama. Gospodine Obradoviću, problem je malo kompleksniji i problem nije samo u opštini Smederevo. Postoji veliki broj opština koje imaju sličnu situaciju. Dobićete pismeno jasno obrazloženje zbog čega taj problem postoji. Radi se i o mnogim drugim opštinama. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredaba članova 220. i 221. Poslovnika Narodne skupštine, kao i odredbe člana 27. koja se odnosi na vaše nadležnosti, obaveze i odgovornosti, gospodine predsedniče. Molim vas da odgovorite na ovo što ću pitati, a onda ću verovatno tražiti da se parlament o tome i izjasni. Više puta sam pominjao sa ove govornice da zemlja koja pretenduje da bude pravna, a nema Ustavni sud, ne ispunjava ni elementarne uslove da bude ozbiljna država. Gospodine predsedniče, vi ste se nedavno javno, putem medija, založili da se poštuje Ustavni zakon kad su u pitanju predsednički izbori. Ne može Ustavni zakon da se poštuje parcijalno ili selektivno. On se ili poštuje ili se ne poštuje. Vi ne poštujete deo tog Ustavnog zakona, to je član 5. koji se tiče izbora guvernera Narodne banke. Zašto se to ne čini? Zato što postoji neka politička nagodba da to bude Radovan Jelašić. Malo je verovatno da bi ovaj parlament tog čoveka izabrao za guvernera Narodne banke, jer njega karakteriše sve ono što ne treba da budu osobine, vrline guvernera Narodne banke – od utaje poreza, što je nezamislivo u realnom svetu, preko petljanja sa deviznim rezervama zemlje, izdavanja blagajničkih zapisa itd. On je čoveka koji je optužen za teško krivično delo, Dejana Simića, vratio na funkciju njegovog savetnika u Narodnoj banci, a potom je, uz njegovu preporuku, čovek kome se sudi za teško krivično delo postao direktor OTP banke. To nigde na svetu nema. Takvog čoveka vi prećutno držite na mestu guvernera Narodne banke, a vi kršite odredbu člana 5. Ustavnog zakona. U vezi sa članom 9, kao što je više puta pominjano, koji govori o izboru sudija Ustavnog suda, došlo je Prvo zasedanje, počelo je i Drugo zasedanje, a nema ni najave kad će ova zemlja dobiti Ustavni sud. (Predsednik: Vreme.) Gospodine predsedniče, juče ste pojedinim poslanicima dozvolili da na ime povrede Poslovnika govore 11 minuta. Ja vam citiram odredbe Ustava i odredbe Poslovnika i nemojte me prekidati. (Predsednik: Izvolite.) Možda je ovo neprijatno za vas, ali me saslušajte. Dakle, kada će biti izabrane sudije Ustavnog suda? Nemamo Ustavni sud. Bilo koji zakon da ovde bude donet, pitanje je kako obezbediti ustavnu zaštitu za one koji žele da je traže od Ustavnog suda, koga nema. Još nešto vam predlažem, zahtevam i insistiram, vezano i za Ustavni sud – da na dnevni red stavite inicijativu oko 20.000 građana od pre godinu i po dana. Ona nije vezana za promenu Vlade, to je inicijativa naroda i ona treba da se nađe na dnevnom redu, vezano za izmenu Zakona o radiodifuziji, za ukidanje televizijske pretplate.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Nikola Žutić. Izvolite.
Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku, član 226. Pitam Vladu šta misli preduzeti protiv antisrpskih akata otvorenog separatizma vojvođanskih ligaša? Otvoreno razbijanje Srbije, preko isticanja državnosti Vojvodine, Vladu Srbije izgleda mnogo ne uzbuđuje. Istoričarima je poznato da je današnja Vojvodina Brozova, antisrpska tvorevina, stvorena kao antisrpski autonomaški projekt, koji je trebao obezbediti ideološku i kulturnu cjelovitost habzburških zemalja i biti odskočna daska za širenje velike Hrvatske. To nije nikakva srpska Vojvodina, koja je nastala 1848. godine, na svijetlim tradicijama borbe srpskog naroda za teritorijalnu autonomiju u Austriji. Apsurdno je da danas u maloj srpskoj državi postoji jedna takva nakazna državna teritorijalno-politička tvorevina, kojoj je osnovna funkcija da dijeli Srbe do atoma. Svaka srpska vlast treba da radi na smanjivanju sadašnjih velikih nadležnosti koje ima Vojvodina. Treba se zalagati za regionalizaciju Srbije, da se popularišu stare srpske istorijske regije: Banat, Bačka, Baranja, Srem, Mačva, Šumadija itd. Svaka ozbiljna država preduzela bi mjere državne zaštite, preko hapšenja, procesuiranja i zabrane rada antidržavnim separatističkim elementima. Zavidni su uspjesi vojvođanskih separatista. Oni su potiho razbili jedinstveni informativni prostor Srbije svođenjem Radio-televizije Srbije na užu Srbiju, stvarajući vojvođansku televiziju. To je izvršeno na poluilegalan način, nekažnjeno Čankovo gaženje table sa natpisom RTS-a u potpunosti je uspjelo. Dalje, kulturno-naučni i institucionalni separatizam ostvaren je preko nesmetanog delovanja Vojvođanske akademije nauka i umetnosti. Dalje, vojvođanske zastave se neometano vješaju, veselo lepršaju i iščekuju proglašenje republike Vojvodine. Sledeće, vojvođanska himna se svirucka na lokalnim sportskim takmičenjima, a bogami i šire. Nazadna omladina, ligaška i Inicijativa mladih, igra se pasošima. To je samo šala, kako ističe njihov lider. Međutim, sadašnje, tobože naivno, zveckanje pasošima može se pretvoriti u zveckanje oružjem. Mlađarija ligaša, kao i svaka neobuzdana mladost, voli nestašne igre, ali po liberalno-demokratskom nalogu. Za lidera ligaša to su samo nevini simboli, na koje Pokrajina ima pravo po Ustavu. Prosto je neverovatno. Kao poslednju fazu razdruženja Srbije, po uzoru na stvaranje Kominterninih nacija, Makedonaca i Crnogoraca, očekujem osnivanje sektaške vojvođanske crkve, sa ideološko-vjerskim elementima satanizma. Zlokobna je činjenica da se vojvođanski separatizam sprovodi prema hrvatskom uzoru. Čuju se parole o ekonomskoj eksploataciji Vojvodine - vojvođanska lisnica u vojvođanskom džepu, kao što je nekad bilo - hrvatska lisnica u hrvatskom džepu. Na povike da se radi o stvaranju nezavisne države Vojvodine, Čanak, kao nekada Stjepan Radić, nevino, kao danska sobarica, kazuje da se samo radi o benignoj, bezopasnoj autonomiji i regionalizaciji države. Hvala.
Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović, izvolite.
Javljam se po članu 100. Poslovnika. Gospodine predsedniče, povredili ste moje dostojanstvo i dostojanstvo Narodne skupštine, jer ste u trenutku... Ja jesam prekoračila vreme, izvinjavam se narodnim poslanicima, ali trebalo je da vidite da ja sa pažnjom i veoma argumentovano govorim o jednom od kriminalaca iz redova vlasti, o doktoru Miloradu Todoroviću, zbog kojeg je već šesti dan, u selu Šilovo ispred Doma kulture, pukovnik u penziji Živojin Džaklić u štrajku glađu. On je pozvao sve građane Kosovskog Pomoravlja i sve ljude koji znaju – baš kao što je znala i gospođa Sanda Rašković-Ivić prilikom svoje posete, pre nego što je smenjena sa te funkcije – da je reč o takvom čoveku i znaju za njegove mahinacije parama građana Srbije i ono što dobija od strane šiptarske okupatorske vlasti. Malopre sam još jedan veoma važan podatak zaboravila da vam kažem, dame i gospodo narodni poslanici, i vama kao koalicionim partnerima stranke koja promoviše dr Todorovića, da je on nedavno postao i savetnik Slobodana Samardžića. Ako će takav čovek da učini da mi očuvamo Kosovo i Metohiju i ako takav treba da nas brani, bolje da nas ne brani. Gospodine Jočiću, vi kao potpredsednik Demokratske stranke Srbije i Vojislav Koštunica, koji vrlo dobro zna put ovog čoveka, a znaju i vaš narodni poslanici i svi ljudi, narod u Kosovskom Pomoravlju i na Kosovu i Metohiji, morate odmah nešto da preduzmete, jer u pitanju je život jednog čoveka koji, evo, već šesti dan istrajava u svojim zahtevima, ali i svih ljudi dole koji ovakav teror ne mogu da trpe. Ako neko krene od 2001. godine, znači to je bila prva mrvica vlasti koju je on dobio, da vrši takav pritisak na ljude, da tera ljude da se uključe u okupatorske institucije, a inače nemaju posla, od portira preko medicinskih sestara, preko svih lekara koji rade u Domu zdravlja čiji je on direktor... On je sada nadležan za čitavo zdravstvo na Kosovu i Metohiji i ne treba da vas podsećam na to, gospodine Jočiću, da smo mi kritikujući zloupotrebe, mahinacije i krađu po stavkama iz budžeta Koordinacionog odbora pronalazili i imali taj dokazni materijal. Gospodin Vučić i kolega Kragović su više puta iznosili za skupštinskom govornicom da nije bilo nijednog doma zdravlja napravljenog, da su umesto toga za septičke jame plaćali 350 ili 400 hiljada maraka, u to vreme, iz budžeta. Ovo je dalje neodrživo. Teror jednog čoveka u situaciji kada mi pozivamo na opštenacionalno jedinstvo, na konsenzus svih političkih stranaka, to je nešto što vi morate da sprečite, jer ovo je moguće da isteraju tim zahtevima ne samo gospodin pukovnik Živojin Džaklić, već i svi meštani iz Šilova i svi koji žive u Kosovskom Pomoravlju, a verujte mi da isto mišljenje imaju, jer loš glas se daleko čuje, i oni ljudi koji ga nikada nisu uživo videli, a žive u nekim drugim mestima na Kosovu i Metohiji. Od vas, gospodine predsedniče, tražim da preduzmete nešto. Dole je u pravom smislu reči sada alarmantna situacija; ja vam garantujem sada, da možemo da odemo u selo Šilovo, da se čitavo selo podiglo na noge, da su se ljudi okupili oko pukovnika Živojina da mu daju podršku i traže da Vlada Republike Srbije hitno reaguje, i vi kao predsednik Narodne skupštine, jer to je nešto što više niko tamo ne može da trpi i toleriše. Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić, izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članovima 225. i 226. Ovih dana održava se najprestižnija kulturno-prosvetna manifestacija u Srbiji - "Vukovi dani" u Tršiću. Ministarstvo kulture Republike Srbije ovu manifestaciju je pomoglo sa 450.000 dinara, a Ministarstvo za regionalni razvoj i ekonomiju sa 4,5 miliona dinara. Ja sada pitam – kako je moguće da u državi u kojoj se za kulturu izdvaja ispod jednog procenta, dakle i po tome našu državu svrstavamo u nekulturne države u svetu, u jednom ministarstvu ima nebilansiranih sredstava za različite potrebe više nego što su oni u stanju da potroše? U ponedeljak je gospodin Gavrilović zakazao sednicu Odbora za kulturu koja, između ostalog, ima temu - Bilans kulture za narednu godinu. Ja se na tome zahvaljujem i ovo će biti tema na toj sednici. "Vukovi dani" u Srbiji imaju poseban značaj. Doduše, ne i po tome što ovu manifestaciju otvara tek državni sekretar. Ako neko ne zna eventualno ko je Vuk Karadžić, to je onaj čika čija se slika u bukvaru za prvi razred nalazi na pretposlednjoj strani. Dakle, toliko izdavači bukvara i prosveta u Srbiji vrednuju Vuka Stefanovića Karadžića. A ako neko eventualno ne zna šta je to bukvar, to je ona knjižica u kojoj se pojam državnih simbola objašnjava na sledeći način: na prvoj strani je slika Vatikana, a na desnoj strani su državni simboli Srbije. Ta kompozicija je u istorijskom, kulturnom i svakom drugom smislu potpuno inkompatibilna. To je izdala privatna firma "Eduka" u Srbiji. Tražim objašnjenje od Ministarstva prosvete kako je moguće, čija je to namera i šta je neko želeo da postigne time da se na ovakav način prvačićima u Srbiji objašnjava pojam državnih simbola i da se ovako tretira Vuk Stefanović Karadžić. Ili da otvorimo akademsku raspravu o tome da li je Vuk Stefanović Karadžić veliki, da li je on bio reformator, ili je, kao što neki govore, napravio veliko zlo srpskom jeziku i srpskom pismu. Dakle, da o tome otvorimo raspravu, da se o tome izvestimo, pa da Vuka Stefanovića Karadžića ili izbacimo iz bukvara ili da ga stavimo na prvo mesto, kako bi bilo normalno i logično. Zahvaljujem.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Obradović, pa potom narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Ignorišete odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, član 225, i pravo narodnog poslanika da bude obavešten o svim stvarima vezanim za obavljanje njegove poslaničke funkcije. Pitao sam vas zašto niste do dana današnjeg raspisali izbore za odbornike za SO Smederevo. Vlada je uvela privremenu upravu u novembru 2006. godine, već 10 meseci je prošlo. Od onog trenutka kada ste vi bili izabrani za predsednika Narodne skupštine prošlo je već sedam meseci. Šta čekate? Postavio sam vam vrlo prosto pitanje, a vi mi dajete odgovor – kompleksno je pitanje. Pa, gospodine predsedniče, u članu 113. Zakona o lokalnoj samoupravi stoji: "Predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore za odbornike u roku od tri meseca od dana raspuštanja skupština jedinica lokalne samouprave", nema ni reči o kompleksnosti. Raspišite izbore, zašto se dvoumite? Vi nam putem medija dajete informaciju da su izbori za predsednika Srbije strašno važni, mora se poštovati Ustavni zakon itd. Zašto ne poštujete Zakon o lokalnoj samoupravi, zašto ne pustite ljude u lokalnoj samoupravi da sami odluče ko će ih predstavljati? Da li je to državni problem što će u jednoj jedinici lokalne samouprave da budu raspisani izbori, što će biti održani izbori? Videćete narednih dana, pokazaće se, ja ću ovde to učiniti u ime SPS-a, da ima takvih jedinica u Srbiji, i koliki je njihov broj, gde Vlada, ne poštujući odredbe Ustava Republike Srbije, a Ustav je eksplicitan, mora se poštovati politička i nacionalna zastupljenost... Rekao sam vam, Vlada je u julu uvela u privremeni organ uprave jednu stranku koja nije prešla cenzus na lokalnim izborima. Recite mi u čemu je suština. Znači, Vlada nezakonito, neustavno donosi odluku, a vi ćutite. Tu nisu u pitanju državne stvari, nije u pitanju Kosovo i Metohija, da objašnjavamo o višim razlozima. Gospodine predsedniče Narodne skupštine Olivere Duliću, tražim od vas, objašnjenja su bila do juče, a pošto juče niste dali objašnjenje, tražim od vas da raspišete izbore za odbornike za SO Smederevo. Tamo je uvedena prinudna uprava novembra 2006. godine. Prošlo je 10 meseci otkako je uvedena prinudna uprava. Zakon dozvoljava mogućnost trajanja privremenog organa tri meseca. Posle toga se raspisuju izbori. Postoji izuzetak, izbori se neće raspisati ako je do isteka mandata jedinice lokalne samouprave ostalo manje od šest meseci. Znači, lokalna samouprava je dobila privremeni organ u novembru, pre 10 meseci. Ni to ne važi. Gospodine Duliću, nemojte mi objašnjavati o "kompleksnim razlozima", nego lepo uzmite olovku i potpišite taj papir kojim se daje mogućnost građanima opštine Smederevo da izaberu svoje odbornike. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da su svi nešto ljuti od jutros, pa da pređem na ono što sam postavio kao pitanja, a vi niste odgovorili, gospodine predsedniče Narodne skupštine. Vidim da su neki ponovili moje jučerašnje insistiranje, pa bih voleo da mi odmah po okončanju mog izlaganja odgovorite na ta pitanja. Kako je moguće da mi imamo prvu sednicu Narodne skupštine, a da na njoj nema rasprave o guverneru NBS? To je pitanje broj jedan. Kako je moguće da u ovom dnevnom redu nemamo izbor sudija Ustavnog suda? To je pitanje broj dva. I jedno i drugo je predviđeno Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Pošto vidim da ste istaknuti legalista, kao i ostali predstavnici vaše stranke, pa kad god vam treba u unutarkoalicionim sukobima vi koristite Ustavni zakon, pitam vas da mi objasnite kako je moguće da na takav način kršite taj pravni akt, koji, doduše, u hijerarhiji pravnih akata nije najviši, Ustav je viši, ali on služi za sprovođenje Ustava. Interesuje me da nam kažete kako je moguće da te dve stvari nisu danas na dnevnom redu i da li planirate da za sledeću sednicu na dnevni red budu stavljene sve tačke koje se tiču zakona o vojsci, o odbrani, o predsedniku Republike, o kasacionim sudovima, o lokalnoj samoupravi, teritorijalnoj organizaciji ili će to biti na nekoj trećoj, četvrtoj ili desetoj sednici, pa se onda ponovo Ustavni zakon neće poštovati? Zarad građana Srbije želim da kažem, znam da gospodin Dulić nije svemoćan i da to mnogo više zavisi od Vlade nego od njega. Kao što vidite, građani Srbije su vrlo brzo došli do zaključka kako Ustavni zakon nije sveto pismo, iako ste se do jutros i do juče zaklinjali da jeste i kako takvi akti ne smeju da se krše. Pustili ste more analitičara, kritičara, dežurnih pametnjakovića iz vaših redova, koji, uzgred, nisu ni čitali Ustavni zakon. Obično kad idu na te vaše televizije, zamolite ih da pročitaju Ustavni zakon, zamolite ih da znaju nešto o onome o čemu pričaju. Plašim se da ovako postaju veoma neuverljivi i da ljudi počinju da shvataju da je reč o običnim prevarantima. Ne bih im imena govorio, ne bih im pridavao na značaju, ali nije dobro zbog vas koji se stalno pozivate na taj Ustavni zakon. Dakle, sada smo videli da Ustavni zakon niti je važan, niti postoji. Molio bih vas da mi obrazložite to, gospodine Duliću, pošto sam sasvim siguran da racionalnog obrazloženja na ova pitanja nema. Poslednje moje pitanje, gospodine Duliću, postavljao sam ga nekoliko puta gospodinu Markoviću, postavio sam ga juče vama: kod sebe imam izveštaj o finansijskom poslovanju energetske mafije i finansijsko-bankarskim poslovima vezanim za njihovo poslovanje, dakle, imam taj izveštaj koji su usvojili poslanici DSS, G17 plus i SPS, koji su jasno rekli da nema mafijaškog poslovanja, da je sve u redu, da nikakvih problema tu nema, da je to teško utvrditi. (Predsednik: Vreme.) Imam i svoje izdvojeno mišljenje, kao člana Anketnog odbora, i tvrdim da je mafija otela mnogo novca građanima Srbije, da su građani Srbije oštećeni za desetine miliona evra. Za te desetine miliona evra mogli smo svako dete u školama u Srbiji da snabdemo kompjuterima, mogli smo ko zna koliko bolnica da izgradimo, mogli smo ko zna koliko obdaništa za našu decu da izgradimo. (Predsednik: Vreme.) Molio bih vas, ako to nije preveliki problem, da se ponašamo u skladu i sa dobrim običajima, a i u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, računam da ovaj saziv Narodne skupštine ima kontinuitet u odnosu na prethodni saziv, pa da stavimo taj izveštaj na dnevni red, da raspravljamo o tome da li ima energetske mafije u Srbiji ili nema, ko su učesnici u tom poslu, ko su njihovi politički pomagači; da vidimo ko i kako će da deli novac od Buk Bijele, da vidimo ko i dan-danas deli novac i sa Miloradom Dodikom i sa mnogima drugima iz srpske vlasti, ko se učlanio u DS, a ko u DSS da bi mogao svoje velike i široke poslove, kako bi naš narod žargonski rekao, da završava. Da vidimo, gospodine Duliću, siguran sam da to i vas zanima, odakle Miloradu Dodiku vila na Dedinju i zašto je Vlada Srbije kao svoje prvo rešenje, čim je formirana, potpisala davanje vile Miloradu Dodiku. (Predsednik: Gospodine Vučiću, moram da vas prekinem zbog toga što ste previše vremena uzeli za ovo pitanje. Razumeli smo ga dobro i daću vam odgovore.) Zahvaljujem se, gospodine Duliću. Molio bih vas, prvo pitanje: guverner Narodne banke Srbije, zašto nije na dnevnom redu; drugo pitanje: sudije Ustavnog suda; treće pitanje: energetska mafija. Da završim time, tako ću, kao i Katon drugi svojevremeno u starom Rimu, koji je govorio: "Uostalom, smatram da Kartaginu treba razoriti"; smatram, ono što je Tomislav Nikolić rekao - da je i Rusija procvetala kada je smenila Borisa, pa je vreme da i Srbija isto to učini.
Biće vrlo brzo prilike za to. Ono što moram da vam kažem, zakon o uređenju Ustavnog suda, postupak pred Ustavnim sudom i pravno dejstvo njegovih odluka Narodna skupština će doneti na sednici na kojoj vrši izbor sudija Ustavnog suda. S obzirom da ti zakoni još uvek nisu u proceduri, očekujem da će biti na narednoj sednici, a tada će biti i izbor sudija Ustavnog suda. Što se tiče izbora guvernera NBS, on će takođe biti na narednoj sednici. Nadam se da ćemo narednu sednicu početi sa dve veoma važne stvari iz Ustavnog zakona, a to su izbor guvernera NBS i izbor sudija Ustavnog suda, a pre toga moramo da donesemo zakone koji će definisati njihov posao. Mi smo dužni da završimo našu obavezu iz Ustavnog zakona do kraja prvog zasedanja. Nalazimo se u jednoj vanrednoj situaciji zbog toga što nismo imali redovno prolećno zasedanje, ali smo do sada radili tako što smo na svako zasedanje stavljali po nešto iz Ustavnog zakona. Što se tiče strogog poštovanja odredaba Ustavnog zakona, vi ste upravo svedoci da sam prekinuo Prvu sednicu zbog toga što na njoj nije bilo ništa iz Ustavnog zakona i da se strogo pridržavam odredaba Ustavnog zakona, koliko je to u ovom trenutku moguće, s obzirom na to da nemamo onu vrstu zakonodavne aktivnosti od strane Vlade koja je neophodna da bismo radili mnogo efikasnije. To je moj odgovor i nadam se da ste zadovoljni. Što se tiče vaše inicijative, dobio sam spisak svih zakona koji su u ovom trenutku u skupštinskoj proceduri. Pored zakona koji su predloženi od strane Vlade, nalazi se, između ostalog, izveštaj Anketnog odbora. Na jednoj od narednih sednica, kada budemo ispunili sve ono što jesu obaveze iz Ustavnog zakona, kada budemo doneli sve ove važne zakone, siguran sam da se slažete da su važni zakoni koji nam omogućavaju da idemo na izbore, sigurno ćemo imati i izveštaj Anketne komisije na čijem ste čelu vi bili. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Mi imamo dnevni red, a tu nema ni Ustavnog suda, ni guvernera.) Na dnevnom redu ove sednice imate iz Ustavnog zakona izbor revizorske institucije. Morate da razumete jednu stvar, mi moramo na svakoj sednici da imamo nešto što je iz Ustavnog zakona. Ja maksimalno to poštujem. Moram redom da idem. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta, pa potom narodni poslanik Vladan Batić, pa potom vi.
Gospodine Duliću, ovaj odgovor koji ste dali gospodinu Vučiću, pošto je on rekao da neće da govori više po Poslovniku, na ovu temu, jeste nešto što je zaista skandalozno. Ovo je i drskost i bezobrazluk sa vaše strane. Javila sam se po Poslovniku, da vas upozorim na član 27. stav 1. tačke 3) i 4) i naravno član 100. stav 3, o kojem je govorio gospodin Aleksandar Vučić. Vi ste juče, gospodine Duliću, ceo dan ignorisali narodne poslanike i vidim da to radite i danas. Juče je bilo više povreda Poslovnika, narodni poslanici su vas upozoravali na te povrede, vama nije na pamet palo da odgovorite u skladu sa članom 100. stav 3. ovog poslovnika. Vas, otprilike, baš briga šta mi ovde govorimo, vi terate svoje, vama je naređeno da radite tako kako radite. Juče sam vas pitala ko vam je naredio, gospodine Duliću, da permanentno kršite Ustav, odnosno Ustavni zakon. Niste odgovorili. Ovo što ste sada pokušali da odgovorite gospodinu Vučiću, ponavljam, jeste skandalozno. Gde to piše, gospodine Duliću, da vi ispunjavate svoju obavezu tako što na svakoj sednici stavite ponešto od onoga što ste bili u obavezi da stavite na prvu sednicu. Zaista, takvo obrazloženje, od koga god da ste ga dobili, ispod svakog je nivoa. Vi vređate inteligenciju i narodnih poslanika i građana Srbije, gospodine Duliću. Vi ste već juče počeli da primenjujete radnu verziju poslovnika koji vam je napisao Miloš Todorović iz Cesida, i očigledno je da to radite i danas. To sam juče primetila, ali sam mislila da ste možda napravili lapsus pa vas nisam upozorila. Pošto to danas radite otkako smo počeli rad, onda to očigledno nije slučajno. Kao nekada Gašo Knežević, kada je primenjivao zakon koji nije donet, nije stupio na snagu ali se primenjuje, tako je govorio, tako i vi primenjujete radnu verziju ovog poslovnika. Juče ste rekli da ste dobili neku informaciju od generalnog sekretara Narodne skupštine. Skupština nema generalnog sekretara, ima sekretara. Danas ste Nataši Jovanović oduzeli reč, takođe u skladu sa radnom verzijom poslovnika koji nikada nije bio pred narodnim poslanicima. Danas sam dobila poziv, na koverti piše - hitno, kao narodni poslanik, kaže, u skladu sa članom 78. stav 2, kada se na sednici odbora razmatraju predlozi zakona i amandmani na predloge zakona, na sednicu se pozivaju i podnosioci tih predloga i amandmana, odnosno njihovi ovlašćeni predstavnici. Zbog čega smo dobili i ko je sve dobio poziv na sednicu Odbora za bezbednost Narodne skupštine? Vi ste takođe u obavezi, shodno članu 27. stav 1. tačka 4), da se starate o tome. Jednostavno, od kada ste vi predsednik ovog parlamenta, gospodine Duliću, ovde se ne zna ni ko pije ni ko plaća. Vi ignorišete narodne poslanike, ignorišete Poslovnik. U prvo vreme sam mislila da ga niste razumeli, da ga niste naučili, a sada mi je jasno da ga zloupotrebljavate.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao što se sećate, u više navrata, još pre kraja prvog zasedanja Narodne skupštine, insistirao sam na tome da se izvrši izbor sudija Ustavnog suda, bar sa liste predsednika Republike i naročito sa liste Narodne skupštine. Gospodine Duliću, vi ste neka olaka obećanja davali, bar što se tiče Ustavnog suda. Postavio sam to pitanje juče. Niste dali objašnjenje. Postavio sam ga i danas, niste dali objašnjenje, dali ste opet neko lakonsko objašnjenje na ponovljeno pitanje i insistiranje gospodina Vučića. To objašnjenje je neadekvatno. Shodno odredbi člana 100, mogli bismo tražiti da se o tome izjasni Skupština, ali ste sada, gospodine Duliću, opet nešto obećali. Obećali ste da će na narednoj sednici Narodne skupštine na dnevnom redu biti izbor sudija Ustavnog suda i izbor guvernera Narodne banke. Zato neću tražiti da se parlament izjašnjava, ali tražim od vas da sami postavite pitanje sopstvene odgovornosti, ako ponovo obmanete i narodne poslanike i građane Srbije. Gospodine Duliću, recite - ako na sledećoj sednici Narodne skupštine na dnevnom redu ne bude izbor sudija Ustavnog suda i izbor guvernera Narodne banke, podneću ostavku. To je odgovornost, jer, gospodine Duliću, kao predsednik Skupštine vi ste po definiciji glavni ustavobranitelj. Vi, kao predsednik Narodne skupštine, morate u svakoj prilici, u svakoj situaciji da branite Ustav. Ako to ne možete, ako to zbog partijskih, stranačkih, političkih, koalicionih i drugih interesa niste sposobni, onda niste ni zaslužili da budete na mestu predsednika Narodne skupštine. Molim vas da poštujete ono što ste obećali i da ispoštujete dva glavna gesta demokratije, odgovornost i smenjivost. Pitaću vas i ono što sam vas malopre pitao – kada će na dnevnom redu biti narodna inicijativa od pre godinu i po dana za izmenu Zakona o radiodifuziji, radi ukidanja televizijske pretplate, da ne bi RTS svaki dan pretio građanima Srbije da moraju da plate ono što ne moraju da plate, jer je to protivustavno, ali opet se vrtimo u krug, nemamo Ustavni sud koji će to da kaže. Konačno, nešto za šta još nije isteklo vreme, ali vas upozoravam da je to vrlo kompleksna materija – kada će na dnevnom redu biti set zakona o sudovima i tužilaštvima, jer sad imamo jedno potpuno podaničko pravosuđe, koje slepo (čast izuzecima, govorim o vrhu pravosudnih institucija), apsolutno servilno izvršava naloge vlasti. Vode se razni selektivni postupci u raznim tzv. aferama. O tome će takođe biti reči. To je tema koja brzo mora da se nađe na dnevnom redu, jer nam je pravosuđe u jednom tužnom stanju, zaposleni u pravosuđu su u izuzetno teškoj situaciji, jer se ne zna ni ko pije ni ko plaća. Hvala.
Hvala. Gospodine Batiću, kao što sam rekao, danas je poslednja javna rasprava vezana za zakon o Ustavnom sudu i zakon o postupku pred Ustavnim sudom. Taj zakon bi, po informacijama koje imam, trebalo da se nađe na sledećoj sednici Vlade i da uđe u skupštinsku proceduru. Sledeću sednicu ćemo početi zakonom o Ustavnom sudu i zakonom o postupku pred Ustavnim sudom. Nadam se da ćemo do tada imati zaokruženu listu kandidata za sudije Ustavnog suda koju će Skupština predložiti predsedniku, pošto smo od predsednika dobili listu kandidata od kojih treba da izaberemo pet sudija Ustavnog suda, a treba ceo postupak da se obavi na istoj sednici. Što se tiče izbora guvernera, tokom ove ili sledeće nedelje na Vladi će biti Zakon o Narodnoj banci Srbije, a nakon usvajanja tog zakona na narednoj sednici će biti izbor guvernera. Pričam vam o striktnom poštovanju odredaba Ustavnog zakona, odnosno o činjenici da mi u ovom trenutku u skupštinskoj proceduri nemamo zakone na osnovu kojih bismo mogli da izvršimo ova imenovanja. Lično ću se potruditi da ih bude. Svedoci ste da do sada nijedna sednica nije počinjala bez nečega od imenovanja ili zakona koji su definisani Ustavnim zakonom, a tako će biti i u budućnosti. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine predsedniče, kada sam se javio po odredbama Poslovnika i podsetio vas na poslove iz vaše nadležnosti ja nisam upotrebio nijednu ružnu, nekorektnu, netačnu reč ili tvrdnju, vezano za situaciju u lokalnoj samoupravi i stanje u Skupštini opštine Smederevo. Uprkos tome, vi ne poštujete odredbe Poslovnika, ne poštujete dostojanstvo Narodne skupštine i pravite razliku među poslanicima. Niste našli za shodno da kažete jednu reč povodom mojih pitanja, ćutite. Recite nam nešto. Recite da kao predsednik Narodne skupštine niste upoznati sa tim problemom. Recite, kao predsednik Narodne skupštine, da od obavljanja državničkih poslova niste imali vremena za tako nešto. Recite nam da vas ministar nije obavestio da postoji takav slučaj u jedinicama lokalne samouprave. Recite da vam služba nije pripremila ništa vezano za stanje u Skupštini opštine Smederevo ili nešto drugo. Recite da vas nije briga kako funkcionišu jedinice lokalne samouprave. Recite da jednostavno za vas ništa ne znači što je doneta jedna odluka koja nije u skladu sa Ustavom. Recite da vas se ne tiče to što zakon propisuje jedno i što imate obavezu, a vi to nećete da uradite. Recite nešto. Recite nešto, građana Smedereva radi. Recite nešto Skupštine radi, jer svako se na svoj način trudi da pravilno održimo dostojanstvo Narodne skupštine. Naše reči mogu biti izgovorene nekim većim ili manjim tonalitetom, ali ako su tačne nema razloga da izbegavate odgovore, ni vi ni bilo ko drugi. Pitao sam vas zašto do juče niste raspisali izbore u jedinicama lokalne samouprave gde su stečeni zakonom utvrđeni uslovi. I to je neki odgovor, ali nešto moramo čuti danas. Recite - dostaviću vam informaciju sutra, prekosutra. Recite zašto ne poštujete Zakon o lokalnoj samoupravi i nemojte da objašnjavate o ovim velikim državnim pitanjima i stvarima. Reč je o jednoj jedinici lokalne samouprave, Skupštini opštine Smederevo, činjenici da je Vlada Republike Srbije novembra 2006. godine, pre deset meseci, uvela prinudnu upravu i oformila veće, da je pre nekoliko meseci promenila tu odluku i, suprotno Ustavu, u privremeni organ stavila predstavnike stranke koji nisu prešli cenzus na lokalnim izborima. Da li mislite da ta nezakonitost treba da traje? Da li mislite da to protivustavno rešenje treba da traje? Recite nam nešto. Vi imate ovlašćenja da, koliko danas, raspišete izbore za odbornike Skupštine opštine Smederevo. Imate ovlašćenja, za to vam ne treba velika konsultacija, niti bilo šta. Niko u ovoj skupštini, ni u ovoj državi, a ni u Ministarstvu za lokalnu samoupravu neće smeti da vam kaže išta zato što poštujete zakon. Recite nam da li poštujete zakon ili ne poštujete. Hvala.
Hvala puno. Mogu jedino da vam kažem da ću vam informaciju dati u toku današnjeg dana i dobićete je sutra, ako nije problem. To je moj odgovor. Po Poslovniku, narodni poslanik Gojko Radić.
Poštovani poslanici, dobio sam odgovor na svoje pitanje kada sam konstatovao sa ove govornice da su Srbi u Subotici ugroženi i da mi u Subotici kao pripadnici srpske nacionalnosti ne tražimo zaštitu od Beograda, nego samo da nas Beograd ravnopravno tretira ili uvažava kao i pripadnike manjina. Dobio sam odgovor gde se konstatuje da je sud u Subotici privatnom preduzeću ''Rasadnik'' oduzeo 200 hektara zemlje i dodelio opštini. ''Rasadnik'' se žalio opštini. Prvi opštinski sud u Subotici je uvažio ovu žalbu, poništio je i, pošto je kontrolom Agencije za privatizaciju konstatovano da je ''Rasadnik'' uvećao svoj zasad od 10 hektara na 45 hektara, 2 hektara zasada kajsije, jedan i po hektar kruške i drugih kultura, konstatovano je da ''Rasadnik'' treba da ostane u posedu te zemlje. Nakon poništenja odluke Prvog opštinskog suda u Beogradu Ministarstvo poljoprivrede ponovo podiže zahtev da se oduzme zemlja i preko noći se donosi presuda u Opštinskom sudu u Subotici gde se zemlja oduzima 11.01.2006. godine. Šta se dešava? Ministarstvo je mene obavestilo da oni znaju da je oduzeta zemlja vraćena ponovo. Kako to da Ministarstvo i Vlada ne znaju za ovu drugu presudu, gde se zemlja ponovo otima ''Rasadniku''?
Hvala vam puno. Za reč se javio narodni poslanik Petar Jojić, a neka se pripremi narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo da raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu Republike Srbije. U prvom delu svog izlaganja želeo bih samo da skrenem vašu pažnju i da ukažem kako je to regulisano u uporednom pravu. Državljanstvo je pravni izraz pripadnosti pojedinaca određenoj državi. Iz državljanstva proističu za državu i za pojedinca koji uživa status državljanina određena prava i dužnosti, iako u pojedinim sistemima ta prava nisu identična. Ona obično obuhvataju politička, građanska i socijalno-ekonomska prava, koja je država dužna da garantuje, i njima odgovaraju određene dužnosti državljanina, npr. vojna obaveza i drugo. Kako se u uporednom pravu stiče državljanstvo? Državljanstvo se stiče zakonom, naturalizacijom i opcijom. U pogledu sticanja državljanstva na osnovu zakona određene države postoje tri grupe pravnih sistema: zemlje u kojima se ono stiče po rođenju, i to ili dete stiče državljanstvo svojih roditelja, sticanje po poreklu i po krvi, ili države u kojoj se rodio - princip teritorijalnosti; države u kojima se državljanstvo stiče po mestu prebivališta posle određenog vremena; države u kojima su kombinovana dva prethodna načina. Sticanje po sistemu rođenja, porekla, po krvi, primenjuje se uglavnom u evropskim zemljama. Da vidimo kako je to regulisano u anglosaksonskom pravu, to jest u SAD, Velikoj Britaniji i Velsu, i u skandinavskim zemljama. U SAD i Velikoj Britaniji, kao i u skandinavskim zemljama, kombinuje se načelo porekla s principom teritorijalnosti, uz prevagu jednog ili drugog. U sticanje državljanstva po zakonu spadaju i slučajevi sticanja na osnovu međunarodnih ugovora, usled promene državnih granica, pozakonjenjem, usvajanjem i udajom. Naturalizacijom se državljanstvo stiče na osnovu molbe stranca i pravnog akta državnog organa u jednom udovoljenju. Opcijom se državljanstvo stiče izjavom volje zainteresovanog lica koje je u situaciji da se opredeli između dva ili više državljanstava. Poseban je slučaj tzv. ponovnog sticanja državljanstva ili reintegracije, za koju se traže dodatni uslovi u odnosu na naturalizaciju. Državljanstvo prestaje po zakonu u sledećim slučajevima: udaja za stranca, pozakonjenje od stranca, navršenje državljanskih dužnosti za vreme odsustva iz zemlje i promenom državnih granica; otpustom, suprotno od naturalizacije; odricanjem, za koje se obično postavlja zakonski uslov; oduzimanjem, jednostranim aktom državne vlasti. Zbog određenih slučajeva koje neki pravni sistemi dopuštaju postoji mogućnost da jedno lice ima više državljanstava, tzv. bipatridi, dok se usled izvesnih okolnosti neko lice može naći u situaciji bez državljanstva, tzv. apatridi. Za građane bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije postojalo je jugoslovensko državljanstvo, kao i republičko državljanstvo. Po Ustavu iz 1963. godine jugoslovenski državljanin nije mogao biti lišen državljanstva, udaljen iz zemlje ili ekstradiran. Po Zakonu o državljanstvu SFRJ iz 1964. godine, jugoslovensko državljanstvo se sticalo poreklom, rođenjem na teritoriji Jugoslavije i na osnovu međunarodnih ugovora, a prestajalo otpustom, odricanjem, oduzimanjem i saglasno međunarodnim ugovorima. Gubitkom jugoslovenskog državljanstva gubi se istovremeno i republičko državljanstvo. Dame i gospodo, u odnosu na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona, želim da istaknem sledeće. Ostajemo bez 250 - 300 hiljada ljudi u Crnoj Gori, i to bez velikog dela našeg naroda koji je želeo državnu zajednicu SCG, pa i jedinstvenu državu srpskog naroda i tzv. jedinstveno državljanstvo. Dame i gospodo, zbog ograničenosti vremena koje imaju poslanici Srpske radikalne stranke, ja ću govoriti o ovome u narednim izlaganjima, vezanim za amandmane, i obrazložiti još neke stavove u međunarodnom pravu, a i u odnosu na stavove SRS. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo, danas je pred nama Zakon o državljanstvu koji, nažalost, ne donosi u potpunosti sva ona rešenja koja smo očekivali vezano za ovu veoma važnu materiju. Suštinska pitanja koja muče građane, prvenstveno srpske nacionalnosti, koji su izbegli iz bivših republika SFRJ pod progonom iz Hrvatske i BiH, i ovo što je veoma aktuelno vezano za državljane Crne Gore, mogla bi biti rešena prihvatanjem amandmana koje je podnela poslanička grupa SRS. Što se tiče samih Krajišnika, o kojima bih želeo nešto više da kažem, mnogi od tih ljudi su već godinama smešteni u kolektivnim smeštajima, neki više od decenije, u neuslovnim prostorijama, ostavljeni na milost i nemilost državi matici koja nije baš želela da misli na njih previše. Slušali ste kakvi sve problemi muče Krajišnike koji ne mogu da se vrate u Hrvatsku i na lak i jednostavan način dođu do dokumenata koja su im potrebna da bi ovo pravo ostvarili u Republici Srbiji, da bi mogli da ostvare pravo da steknu naše državljanstvo. Više od polovine Krajišnika koji treba da se odjave u vojnim odsecima Hrvatske ne smeju to da urade jer rizikuju maltretiranje, progon, hapšenje i ko zna šta sve drugo, ono što se već dešavalo, a to nije pretpostavka. Visoke takse koje je Hrvatska nametnula za dobijanje ovih dokumenata takođe su velika prepreka za građane koji to pravo žele da ostvare. Naša država mora da nađe način da ove procedure uprosti i da pomogne svojim državljanima da jednostavnije i lakše dođu do državljanstva svoje matične države, koje oni zaista žele. Takođe, ovo treba da se odnosi ne samo na građane koji žive na teritoriji bivše Jugoslavije, SFRJ, već i na sve građane širom sveta koji izjave da žele da priznaju Republiku Srbiju kao svoju državu i da su, naravno, srpske nacionalnosti. Imamo situaciju da je država uvela cenovnik još ranije, kao državna zajednica SCG, da faktički naši građani koji žive u zemljama EU treba da plate 500 evra za uvod u državljanstvo. U Australiji je to 817 australijskih dolara, u Americi to je 600 američkih dolara, u Švajcarskoj 845 franaka. Ovo je naročito pogodilo upravo građane koji žive u našem regionu, gde je standard mnogo niži nego u zemljama EU. Oni iz tih razloga u mnogo manjem broju konkurišu za naše državljanstvo. Ima njih u inostranstvu koji nikada nisu došli u maticu, a žele da vide Srbiju, ali država kao da se trudi da im ne dozvoli da to pravo ostvare. Dosta pažnje smo posvetili građanima Crne Gore srpske nacionalnosti koji žele da imaju državljanstvo Republike Srbije, ali to mora da se ostvari na način kako je svojim amandmanom predvidela Srpska radikalna stranka, jer ako to omogućimo svima, onda ćemo nagraditi one koji se zalažu za separatizam, one koji su jasno rekli da ne žele zajednički život sa Srbijom. Moramo se potruditi da ljude zaštitimo, naš narod, što je ustavna obaveza Republike Srbije, jer član 13. Ustava obavezuje Republiku Srbiju da štiti prava i interese svojih državljana u inostranstvu i da razvija i unapređuje odnose Srba sa matičnom državom. Kako će se to bolje uraditi, nego upravo na ovaj način kako predlaže SRS? To je upravo posao i Narodne skupštine Republike Srbije i Republike Srbije, svakog poslanika u ovom domu, da se bori za svoj narod, da se bori da što više građana srpske nacionalnosti ima pravo na naše državljanstvo, da okupljamo svoj narod kao što to rade sve države u svetu, da ga ne odbacujemo. Kad smo već kod toga šta je posao Republike Srbije, iako nije direktno vezano sa državljanstvom, juče smo imali vest da je preduzeće "Univerzijada 2009" bez tendera sklopilo ugovor sa firmom "Varteks" iz Varaždina da ovo preduzeće postane ekskluzivni dobavljač odeće i obuće za naše sportiste i sve predstavnike na Univerzijadi, bez ikakvog tendera za predstavnike Republike Srbije, za našu državu. Znači, ovo je sramota. Zar u Srbiji nema tekstilne industrije koja treba da se razvija? Ovo je ono o čemu država mora da brine, a što se tiče državljanstva, mislim da su poslanici Srpske radikalne stranke bili potpuno jasni. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle tri godine od donošenja Zakona o državljanstvu Republike Srbije prisiljeni smo da menjamo pojedine članove ovog zakona. Razlog delomleži u tome što više ne postoji državna zajednica SCG, ali istovremeno ovo je prilika da Republika Srbija jednom za svagda reši odnos između države Srbije i Srba koji su ostali van granica Srbije posle raspada SFRJ, odnosno državne zajednice, kao i Srba u dijaspori. Mnogi narodi imaju svoje matične države, ali imaju i svoje sunarodnike u drugim državama. Te države su se potrudile da im svojim zakonima o državljanstvu omoguće neki vid državljanstva, dvojno, kako bi mogli lakše da prevazilaze svoje probleme. Država se na taj način stavila u ulogu zaštitnika svakog pripadnika nacije, ma gde se on nalazio. Mnoge nacionalne manjinske zajednice u zemljama Evrope i sveta upravo opstaju zahvaljujući podršci svoje matice. Jednostavno, ti se ljudi ne osećaju sami i nisu odbačeni. U ovom slučaju, Srbima van Srbije biće otvoren put za lakše zapošljavanje u Srbiji, za lakše socijalno zbrinjavanje, školovanje dece, zaštitu ljudskih prava u matici itd. Prosto rečeno, Srbin iz Benkovca ili Banjaluke ne sme biti tretiran u Srbiji kao stranac. Ne zaboravimo da danas srpski narod van granica Srbije prolazi ponovo kroz novu golgotu. Srbima su ugrožena ljudska prava skoro u svim novonastalim državama na Balkanu, počev od zapošljavanja, zastupljenosti u državnim organima, izgradnje infrastrukture u srpskim sredinama, kao i dozvoljenog prostora u državnim medijima za emisije na srpskom jeziku, pa sve do prosvetnih programa za srpske učenike. Slika je poražavajuća. Uz to, ako dodamo često terorisanje i maltretiranje Srba, paljenje imovine, pretnje čak i deci, uništavanje kulturne baštine pred očima Evrope, stanje je još gore. Na papiru su državljani neke zemlje koja je prema njima sve samo ne država koja ih poštuje i uvažava. Tu sada na scenu treba da stupi država Srbija i da se prihvati podneti amandman Srpske radikalne stranke. Tako bi se pripadnici srpskog naroda van granica Republike Srbije našli pod zaštitom matične države i sigurno bi se promenio i stav prema njima u toj državi. Taj broj nije mali, mada će se opet naći neko ko će u tome videti veliku srpsku zaveru, aveti prošlosti. Kada to druge države rade, to je u redu, a za Srbiju će verovatno biti primenjena neka tajna direktiva EU ili Pentagona, da se do kraja vodi politika nacionalnog mrtvila i apatije. U članu 16. nešto se pokušava sa terminom "crnogorski državljani sa prijavljenim prebivalištem u Srbiji..." itd. To nije dovoljno i to je, na neki način, možda čak i smešno. Gde se ovde vidi zaštita građana Crne Gore koji su se izjasnili kao Srbi? Nigde se to ne vidi. Svako je mogao da ima prebivalište u Srbiji, čak i oni koji se kunu u crnogorstvo i ideologiju Sekule Drljevića. Upravo je najviše Srba u Crnoj Gori koji su oduvek živeli i koji žive i dan-danas na svojim ognjištima i koji nikada nisu imali potrebu da imaju neka druga prebivališta, i zbog njih treba prihvatiti ono što je predložila Srpska radikalna stranka. Ne samo zbog njih, već i zbog Srba u Skoplju, Kumanovu, Sarajevu, Banjaluci, Kninu, Karlovcu, Podgorici, Sidneju, Torontu i gde god da se nalaze. Po čemu bi Srbin, student sa Korduna, iz Bileće ili Skopske Crne Gore imao manje prava od nekog studenta iz Ćuprije, Paraćina, Valjeva, Užica, koji, recimo, studira u Beogradu? Da ne bude zabune, prava nacionalnih manjina se ni u kom slučaju ovim zakonom ne narušavaju. Ona se moraju poštovati, u skladu sa normama međunarodnih konvencija, ali svaka država, pa i Srbija, mora da misli na opstanak sopstvenog naroda. Uzmimo za primer poslednji slučaj vladike mileševskog Filareta: na granici između dve srpske države zaustavljen je vladika Srpske pravoslavne crkve, i to samo zato što je neko čudovište iz haškog tužilaštva htelo da kroji svetovne obaveze srpskog vladike. To ni oni Turci nisu mogli najmonstruoznijim metodama da zaustave. Najteža uvreda koju je doživela SPC i sam episkop Filaret je upravo ona koju je naneo ministar unutrašnjih poslova Crne Gore Jusuf Kalomperović koji je pokušao navodno da reši ovaj problem. Zamislite samo, da bi dobio crnogorsko državljanstvo, odnosno da bi ušao u Crnu Goru, vladici je, ni manje ni više, predloženo da se oženi! Eto kako se ophode prema Srbima, bez obzira da li se radi o običnom čoveku ili o vladici. Takođe, kada su u pitanju vladike, setimo se šta su samo radile makedonske vlasti sa vladikom Jovanom. Takvo poniženje srpska lica doživljavaju gde god da se nalaze. Na kraju, pošto se danas u Crnu Goru ulazi samo sa ličnom kartom, to nije dobra volja crnogorskih separatista i vlasti, već bojazan da bi uvođenje pasoša njihovu zaradu u vreme turističke sezone svelo na nulu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Izvolite, Ognjene, i neka se pripremi narodni poslanik Slaviša Topalović.
Žao mi je što gospodin ministar Jočić ovog trenutka nije ovde, jer imamo jedno pitanje koje je upućeno upravo njemu. Izašao je, dobio je neki poziv na mobilni, ko zna o čemu se radi, može biti da je napokon spreman taj amandman koji nam obećava već, evo, drugi dan. On je spomenuo da će biti uvedeno u Predlog ovog zakona i nešto što bi ličilo na ono što su srpski radikali predložili. On ga je najavio i voleo bih da nam objasni, ne postoji u proceduri i to je tačno, ali voleo bih da mi objasni o čemu se ovde radi, da li će srpsko državljanstvo dobiti Srbi i da li imaju čemu da se nadaju, ili su, kao i obično, Tadić i Koštunica opet samo iz propagandnih razloga putovali u Banjaluku. Kada je nešto konkretno u pitanju, naravno, to neće biti urađeno. Plašim se da će se to desiti sa ovim zakonom i da će to biti samo jedna oficijelna struktura na papiru, od koje srpski narod neće imati apsolutno nikakve koristi. I dalje će srpski državljani i Srbi biti apsolutno nezaštićeni, ne samo u Srbiji, kao što je to slučaj danas, nego će, što je još gore, biti izloženi teroru kako su izloženi danas pre svega na Kosovu i Metohiji. Mi njih tretiramo zaista kao apatride, iako još uvek žive u jedinstvenoj Srbiji. Ili, Srbi u Hrvatskoj, koji su narod drugog reda koji je izbačen iz ustava, gde je bio konstitutivni narod; ili, vidite samo šta se dešava sa Republikom Srpskom, Bosnom i Hercegovinom. Mi srpski radikali mislimo da je uvođenje našeg amandmana u ovaj zakon poslednja šansa da se uradi nešto dobro na zaštiti srpskog naroda. Dakle, ovo nije samo pitanje državljanstva, nego je pitanje i opstanka. Toliko.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nema gospodina Jočića. Danas nastavljamo, po hitnom postupku, raspravu o Zakonu o državljanstvu. Iz ovog materijala vidimo da je to zakon o državljanstvu Crnogoraca koji žive u Beogradu. Zašto? Evo, iz dva razloga. Prvi razlog je da crnogorski državljani ne bi postali nedržavljani, a drugi je razlog da se omogući nesmetan rad državnih organa, kako stoji u materijalu. Malo bih rastumačio ovaj drugi razlog. Hoćete da kažete, za ovaj drugi razlog, da je veći ili dobar deo funkcija u državnim organima Srbije na kojima su državljani Crne Gore. Gospodine Jočiću, tu ste u sali, da li je to tačno? Evo, opšte je poznato da su u Srbiji na funkcijama direktora i rukovodilaca pretežno građani Crne Gore. Ako vi mislite da ja nisam u pravu i pošto kažete da nije tačno, pitajte gospodina Tadića, Bulatovića, Hamovića, Lazarevića, BK, Zoricu Radović... Pa i vi, gospodine Jočiću, odakle ste vi? (Dragan Jočić: Iz Beograda.) Pola državnog vrha Srbije su Crnogorci ili poreklom iz Crne Gore. To nije suština ovog predloga zakona. Suština je to da crnogorski državljani imaju pravo da postanu državljani Srbije samo uz pismenu izjavu. Postavljam pitanje, gospodine ministre, šta ćemo sa 250.000 ljudi koji su došli sa prostora zapadno od Drine, iz Republike Srpske i Republike Srpske Krajine? Šta ćemo, gospodine Jočiću, sa našim narodom sa tih prostora? Kako oni mogu da ostvare svoje pravo na državljanstvo i zašto oni ne mogu da napišu izjavu i reše svoj problem koji traje mesecima i godinama? Gospodine Jočiću, da li odobravate onima koji uzimaju 400-500 evra po državljanstvu da ga ubrzaju i da ga završe? Zašto su ti građani drugog reda? Zašto svi vaši i Tadićevi zemljaci više vrede od njih? Evo, navešću vam jedan primer: Paravinja Danica stanuje u Novoj Pazovi, Proleterska br. 4, i rođena je 9. novembra 1933. godine u Hrvatskoj, opština Obrovac. Starica sada ima 74 godine. Gospodine Jočiću, ja se izvinjavam ako ste uznemireni, ali donosim informaciju sa terena šta narod kaže, a vi to proverite, pa nas izvestite. Posle smrti supruga gospođa Danica Paravinja je zatražila državljanstvo jer u Novoj Pazovi živi već 50 godina i državljanstvo joj treba radi nove lične karte; stara lična karta joj je istekla, a lična karta joj treba da bi mogla da primi penziju, kao i da izvadi novu zdravstvenu knjižicu, da bi mogla da se leči. MUP je odbio da joj izda rešenje o državljanstvu i traži rekonstrukciju izvoda iz matične knjige rođenih. Ovo je nemoguće uraditi u Hrvatskoj, pošto se rekonstrukcija radi za rođene posle 1945. godine, a gospođa je rođena 1933. Da bi to rešila, mora naknadno da ima upis u knjigu rođenih, a to je komplikovan proces. Ona ne može da ode u Hrvatsku jer je stara i bolesna i nema nikakav dokument. Ne može nikome da da punomoćje da to obavi umesto nje, jer joj je istekla lična karta. Znači, nerešiv je problem. Ponavljam da u Srbiji živi neprekidno 50 godina, a njena porodica se 300 godina unazad predstavlja i izjašnjava kao srpska i pravoslavna. Gospodine Jočiću, postavljam pitanje koliko je građana srpske nacionalnosti koji imaju isti ili sličan problem kao gospođa Danica Paravinja? Šta ste povodom toga preduzeli? Da li možda pravite selekciju ko pripada i kojoj političkoj opciji? Da li vam je u donošenju ovako važnog zakona za građane koji žele srpsko državljanstvo na prvom mestu politička pripadnost? Ako vam je to na prvom mestu, onda to stavite u zakon pa da pročitamo i da znamo o čemu se radi. Kako to da Albanac koji želi srpsko državljanstvo treba samo da na papiru napiše svoje ime i prezime i podatke, preda u MUP i preko veze dobije državljanstvo? Priča se u vašem ministarstvu za ovaj slučaj, a ja bih vas molio da proverite i obavestite ovu skupštinu. Zašto samo Srbi imaju problema sa dobijanjem državljanstva u Srbiji? Vi, ministre, ovakvim predlogom bežite od Srbije i srpskog naroda i terate Srbe da uzimaju tuđa državljanstva. Da li vi stojite iza ovoga ili neko ko vam je to naredio, ne znam, ali vi uskraćujete elementarna prava građanima. Amandmanima Srpske radikalne stranke rešićete velike probleme građana u vezi sa ovim zakonom, a takođe ćete rešiti i vaše probleme tako da se ispetljate iz te kučine u koju ste se upetljali predlogom ovako nakaradnog zakona, gospodine ministre. Hvala
Hvala gospodinu Topaloviću. Izvinjavam se, reč ima gospodin ministar Jočić. Izvolite.
Gospodine poslaniče, molio bih da ono što je u vezi sa vašim saznanjima, ako su tačna, o licima koja uzimaju novac i rade državljanstva dostavite Ministarstvu unutrašnjih poslova, a takođe da dostavite i konkretne podatke u vezi sa ovim poslednjim slučajem koji ste naveli. Verujte, ja ću energično postupiti po vašim podacima. Ja ih očekujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović. Jovane, izvinite molim vas, po Poslovniku ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, verujem da ste vi za ovo vreme koliko ste na čelu Ministarstva mogli barem u jednu stvar da budete sigurni – da je korupcija jedan od najtežih oblika kriminala baš zbog toga što se teško dokazuje, zato što se u najvećoj meri odvija između dvoje ljudi bez svedoka. To su poznate stvari. Nije to samo problem ovog trenutnog vremena i nije problem samo dobijanje državljanstva, nego mnogih stvari koje su potrebne građanima. Tražiti od narodnog poslanika, koji sigurno ima informacije od ljudi koji se žale, ne samo za državljanstvo, nego i za mnoge druge papire u bilo kojoj drugoj državnoj administraciji da ih je nemoguće dobiti ukoliko ne da novac za to... Narodni poslanik ima mogućnosti da iznese taj problem, a jedino ako hoćemo ovde da se lažemo i da kažemo da taj problem ne postoji, pa da kažemo – to što ne možemo da pokažemo znači da ne postoji. Tražiti od narodnog poslanika ipak je malo previše. Vi ste na čelu Ministarstva kojem je obaveza, zadatak da to polako iskorenjuje. Ako vam dobronamerno sa ove govornice neko uputi primedbe, ne optužujemo mi vas da ste vi doprineli tome, ali tražimo od vas da poklonite dovoljnu pažnju ovim informacijama koje ste dobili, da probate da rešite problem, a ne da tražite od poslanika da vam on dostavlja podatke. (Dragan Jočić, sa mesta: Ako zna.) On vam je sve što je znao rekao sa ove govornice. Ako hoćete dodatno da se upoznate, možete da uzmete novinske članke, pa da pogledate, recimo, kako Albanci dobijaju naše pasoše, i sve informacije koje ste mogli da čitate u novinama, gospodine ministre, o pojedinim policijskim stanicama, gde je to već uhodan posao. Koliko se sećam, neki od pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova su zbog toga uhapšeni. Vi se sada čudite kako izlazi narodni poslanik i priča da se i prilikom dobijanja državljanstva takođe uzima novac. Potrudite se. Nema čovek šta da kaže, osoba je mogla da se uzdrži, bolje bi bilo da je mogla. Prema tome, gospodine ministre, radite vaš posao u skladu sa zakonom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović. Neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi znamo da je posle secesije u našoj državi bilo veliko pomeranje našeg stanovništva. To pomeranje stanovništva neko je doživeo manje, neko više, ali je bilo strašno tragično. Ja znam da je i srpski narod doživeo tu secesiju jako teško, da su bile tragedije i da je to strašno, ali kao pripadnik romske zajednice želim da vam kažem da smo mi Romi danas u Srbiji u najtežem položaju, što se tiče ekonomske, socijalne, zdravstvene, stambene i svih drugih oblasti. Znam da država nema ništa protiv nacionalnih manjina, a osobito prema Romima ima pozitivne mere i pozitivne stavove, ali pojedinci nam stvaraju mnogo problema i teškoća i zbog toga je romski narod danas na najnižoj lestvici socijalne bede, da kažem živopisno. Što se tiče državljanstva, Romi su živeli na celoj teritoriji SFRJ. U eks-Jugoslaviji bilo je preko 1.500.000 Roma. Danas imamo oko 800.000 Roma u našoj demokratskoj Srbiji. Romi su rasuti i nema mesta, nema grada gde nema Roma. U vreme Miloša Obrenovića rekli su - tamo gde nema Cigana, gde nema Roma, nemojte tamo da idete. Hvala Bogu, u našoj demokratskoj Srbiji ima svuda Roma. Neki žive dobro, a neki žive jako teško. Ovi što žive dobro, oni se snalaze, situirani su. Ovi što žive teško, tome je doprinela i secesija, doprinelo je i ratno stanje na teritorijama gde su oni bili. Posle potpisivanja Vojno-tehničkog sporazuma, kada se povukla policija, srpska vojska i srpski narod i kada je nastao jedan vakuum, romski narod se nije albanizovao. Ja sam razgovarao sa svim romskim predstavnicima na Kosovu, u Peći, pa su svi predsednici romskih organizacija i udruženja na Kosovu meni dali besu da neće skrnaviti našu istoriju sa srpskim narodom. Stvarno je nisu skrnavili, i oni su sada u Srbiji. Kada pogledamo kako žive ti Romi... Moram da kažem da su oni na Kosovu imali velike kuće, bili su privrednici i mnogo dobro su živeli. Danas Romi žive ispod Gazele, na Karaburmi; imamo oko 168 nehigijenskih naselja. Strašno je to kada jedan patriotski narod, koji je zbog sudbine naše države i srpskog naroda bio istorijski povezan, i sada je, sa srpskim narodom... Mi državu drugu nemamo, ovo je naša domovina, ovo je naša država. Srpski narod je bratski narod romskog naroda i svih nacionalnih manjina u ovoj Srbiji. Kao predstavnik Roma Srbije i potpredsednik Svetske organizacije Roma, znam kako u celom svetu, a i u državama u okolini žive Romi. Mnogo strašnije, kod nas je velika demokratija prema onome kako oni žive. Zamolio bih vlast, mi živimo jedni pored drugih, mi znamo kako ko živi, konačno ova vlast i ova država mora da pokrene pitanje romskog života, romske problematike, njihovog daljeg statusa u ovoj državi. Gradska vlada ništa nije učinila za poboljšanje položaja romskog naroda, čak je zloupotrebila neke velike donacije. Samo bih hteo da kažem, narod bez državljanstva nema pravo u mnogim oblastima i segmentima naše države, ni u socijalnom pogledu, ni u stambenom, ni u obrazovnom, a nema pravo, ako nema državljanstvo, ni što se tiče političke integracije u našoj državi; apatridi, tzv. narod bez domovine... Mi imamo državu, mi smo priznati u našoj državi i dobili smo status nacionalne manjine. Međutim, naša država i te kako poštuje romski narod i sve druge nacionalne manjine, ali od pojedinaca imamo velike probleme. Izneću to. Šta želim da kažem? Molim državu, molim Narodnu skupštinu, molim sve kompetentne institucije u našoj državi da omoguće po skraćenom postupku, što se tiče Roma i romske zajednice... Ko će sada da ide, molim vas, na Kosovo da traži tamo podatke gde, šta, kako? Znamo da ne može, ne smeju da idu Romi. Mi svi znamo kako se albanski narod i albanski separatisti ophode prema romskom narodu, zločinački. Prema tome, romski narod neće moći da koristi sva svoja prava u našoj državi iz svih onih oblasti ako nema državljanstvo. Još jednom podvlačim da određena ministarstva koja izdaju državljanstva treba da po skraćenom postupku ili, da kažemo, po pozitivnoj, afirmativnoj meri omoguće građanima romske nacionalnosti, jer oni su odvajkada građani i države Jugoslavije i države Srbije. Iskoristiću momenat da se obratim gospodinu Jočiću. Gospodine ministre Jočiću, ja ne znam, mi Romi ne pravimo kriminal, bavimo se sitnim stvarima, a ovi koji prave veliki kriminal guraju Rome u kriminal. Razgovarao sam sa ministrom za državnu upravu i lokalnu samoupravu Markovićem i tražio sam da me primi. Vi danas imate u Nacionalnom savetu ljude koji nisu bili kriminalci, ali su kriminalci. Dobili su pare namenski, nenamenski potrošili. Imamo gospodina Ljuana Koku koji je radio trafiking, ja imam te dokumente, on je i dalje u ministarstvu za nacionalne manjine, dobija velike pare, velike projekte, a ne zna se gde idu. Imamo i drugih podataka zašto se on održava tu. Molim vas, ljudi koji su radili protiv interesa romskog naroda i afirmacije naše države moraju da se sklone. U Nacionalnom savetu imate kriminalaca koje država štiti. Ja imam sve te podatke, dobili ste i vi, gospodine Jočiću, imam obaveštenje da ste i vi dobili tu prijavu. Njima je prošao mandat u Nacionalnom savetu, oni se i dalje tamo drže i traže ponovo preko nekih projekata da dobiju velike pare da bi se zloupotrebile. Molim vas da se to vidi i da se otkloni i da se zakaže Skupština upravo zbog Nacionalnog saveta Roma, gde će biti postavljeni ljudi koji zaslužuju da vode romski narod i da afirmišu našu državu. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Damjanoviću. Po Poslovniku, narodni poslanik Milan Avramović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Želim da iskoristim prisustvo ministra, gospodina Jočića, i da postavim poslaničko pitanje na koje bih voleo odmah da dobijem odgovor, u toku današnjeg dana, jer se radi o situaciji koja nije nimalo beznačajna. Dolazim sa opštine Savski venac, gde su kriminal i korupcija nešto što je osnovni zanat tamošnje vlasti. Gospodine ministre, vaša stranka je tamo u koaliciji sa Demokratskom strankom; vaši članovi, tačnije funkcioneri koji vrše vlast, veoma su dobro upoznati sa ovim što ću sada reći. Ono što je meni neshvatljivo i neobjašnjivo jeste da država, tačnije da MUP ne reaguje u skladu sa zakonom onako kako bi trebalo i zbog toga ću postaviti pitanje vezano za SO Savski venac. Dakle, predsednik opštine Savski venac Tomislav Đorđević, poreklom iz Hrvatske, došao je devedesetih godina u Srbiju, uzeo položaj predsednika SO Savski venac. U međuvremenu, podnet je veliki broj krivičnih prijava zbog zloupotrebe službenog položaja, što se odnosi na njega i na članove opštinskog veća. Zanima me na osnovu čega on može, ako je pod istragom Drugog opštinskog suda, da izlazi iz zemlje, da letuje, da iznosi novac iz države Srbije, iako je svima dobro poznato da vam je za dobijanje vize potrebna potvrda suda da niste pod krivičnim postupkom, tačnije da niste pod gonjenjem. Zanima me još jedna stvar: da li je tačno da je zamenik državnog tužioca Vlada Mihajlović dobio stan od Đorđa Antelja na uglu ulica Sanje Živanović i Banjičkih žrtava, da li je spoj pravosuđa... Izvinjavam se, Vlada Manojlović, tako je. Da li je spoj pravosuđa Drugog opštinskog suda i opštine Savski venac, preko predsednice Drugog opštinskog suda Ivone Lalović, ostvaren preko Đorđa Antelja i preko ove nekretnine koju je on dobio, koju sam pomenuo? Postoji li dokaz da je on državljanin Hrvatske, jer ima naznaka da je izneo veliki novac, zarađen mutnim poslovima u opštini Savski venac, i da je kupio ogromnu nekretninu u samom Dubrovniku, u neposrednom komšiluku Vilija Montgomerija? Hvala najlepše.
Hvala narodnom poslaniku Milanu Avramoviću. Inače, to je moj miljenik sa Savskog venca. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Izvolite. Pre nego što Momir uzme reč, da vas obavestim da će sednica Odbora za bezbednost Republičke skupštine biti održana u pauzi zasedanja, u plavom salonu. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o državljanstvu je jedan od fundamentalnih zakona koje jedna država mora da ima. Srpska država i srpski narod pogotovo, jer je raspadom bivše Jugoslavije veliki deo srpskog naroda ostajao u odvojenim, otcepljenim republikama bez ikakvih prava. Jedan deo srpskog naroda iz Republike Srpske Krajine uspeo je da sačuva živu glavu, da pobegne ispred ustaškog noža u maticu Srbiju. Naravno, računajući da će bar elementarna prava, kao što je pravo na državljanstvo, moći da reši u svojoj matici. Nažalost, do dana današnjeg ogroman deo tih izbeglih i raseljenih lica iz Republike Srpske Krajine i iz drugih delova Hrvatske ni do dana današnjeg nije uspeo da reši pitanje svog državljanstva. Da ne govorim o tome kako prolaze pripadnici srpskog naroda u drugim republikama. Samo da vas podsetim da je vladika Jovan u Makedoniji dva puta nepravedno optuživan i nepravedno osuđivan na vremenske kazne, samo zato što je vladika SPC. Da vas podsetim da je jedna od optužbi bila da je novac od donacija za crkvu potrošio na izgradnju crkve. Došli smo u situaciju da tim raspadom sve više pripadnika srpske nacionalnosti ostaje izvan granica, pogotovo poslednja separatistička akcija u kojoj smo dobili još jednu državu, "državče", gde je 250 hiljada Srba ostalo izvan te granice. Naravno da je država Srbija, da je Vlada morala hitno da predloži izmene i dopune starog zakona i da upodobi Zakon o državljanstvu. Mi nemamo ništa protiv. Naprotiv, do člana 16. smatramo da je sve ovo tehnička redakcija Zakona i to je sve u redu. U članu 16. Predloga zakona omogućavamo upravo onima koji su zabijali klipove u točkove srpskoj državi da na jedan volšeban način imaju pravo da postanu državljani Srbije. Ukoliko ovako ostane, jednog dana će i Stipe Mesić, razočaran politikom Hrvatske, ako se uopšte razočara, moći da dođe, a s obzirom na to da ima veze sa srpskom nacijom, moći će da traži i da dobije državljanstvo Republike Srbije. Ovim zakonom, ukoliko ovako ostane, omogućavamo da Milo Đukanović, pošto završi poslove sa duvanom u Crnoj Gori, može da dođe i da, ne izvinjavajući se što je otcepio jedan deo srpske države, ne govorim države Srbije, govorim srpske države, podnese zahtev i postane državljanin Srbije. Radi građana Srbije ću da pročitam taj član 16. Inače, poslanička grupa SRS je podnela tri amandmana, ali su dva ključna i umnogome poboljšavaju ovaj predlog zakona. Doduše, kada je ministar juče rekao da i Vlada ima amandman koji je maltene identičan sa amandmanom gospođe Vjerice Radete, očekivali smo da taj amandman dođe, pa da glasamo i za amandman Vlade, ukoliko je identičan. Član 16. kaže: "Posle stava 1. dodaje se stav 2. koji glasi: Državljaninom Republike Srbije, u smislu ovog zakona, smatra se i crnogorski državljanin koji je na dan 3. juna 2006. godine imao prijavljeno prebivalište na teritoriji Republike Srbije, ako podnese pismenu izjavu da se smatra državljaninom Republike Srbije i zahtev za upis u evidenciju državljana Republike Srbije." Dame i gospodo narodni poslanici, "montenegrini" koji su napravili to "državče" (ne mogu ni imati avijaciju, jer čim poleti avion sa piste već prelazi na teritoriju druge države), koji su naneli toliko zla srpskom nacionalnom biću, po ovome će moći da dobiju državljanstvo, što znači da će moći da koriste sve privilegije. Recimo, njihovi studenti će moći da koriste sve privilegije koje koriste studenti iz Beograda, iz Batajnice, iz Niša itd. Oni će moći i dalje, upravo što je i gospodin Topalović rekao, ovde da koriste sve, pri tom koristeći veze, jer su izuzetno vezani jedni sa drugima, moći će bukvalno da se ponašaju kao da ništa srpskoj državi i srpskom narodu nažao učinili nisu. Nama nije cilj da poistovećujemo "montenegrine" i Srbe, a ovaj član zakona upravo to kaže. Za mene je, za SRS, za građane Srbije, onaj ko se izjasnio kao Crnogorac isti i imaće ista prava i isti status kao Eskim, kao bilo koji građanin bilo koje države u svetu. Nama je cilj da sačuvamo one koji su se izjasnili kao Srbi u Crnoj Gori, one koji misle, dišu i pišu srpski. Uvaženi pesnik Momir Vojvodić, tumačeći da su svi Crnogorci u stvari Srbi, jednom reče: "Onaj ko je rođen u Crnoj Gori, a nije Srbin, mora da je nečije kopile". Nas to neće interesovati. Amandman SRS-a glasi: "Državljaninom Republike Srbije, u smislu ovog zakona, smatra se i državljanin druge države, pripadnik srpskog naroda, ako podnese pismenu izjavu da se smatra pripadnikom srpskog naroda i da Republiku Srbiju smatra svojom državom". Dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko ste spremni da usvojite amandmane SRS, koji umnogome poboljšavaju ovaj zakon i rešavaju elementarna pitanja srpskog naroda na svim prostorima, SRS će glasati za ovaj zakon. Znam da se vi plašite nečega što će, eventualno, prilikom sledećih izbora doći. Plašite se za koga će glasati ti državljani Srbije. Možda će glasati za vas. Ako budete radili onako kako treba, u interesu, verovatno će glasati za vas. Dame i gospodo narodni poslanici, kada smo spremni da pošaljemo članove biračkih odbora u Kanadu, Ameriku, Nemačku, možda ćete morati da budete spremni da pošaljete članove biračkih odbora i na Cetinje, u Nikšić, Podgoricu, ali o tom potom. Srbija ne sme da zaboravi 250 hiljada Srba u Crnoj Gori. Srbija ne sme da izjednači tih 250 hiljada Srba sa onima koji su nosili krstaše, barjake, veličajući veliku pobedu i formiranje države Montenegro. Srbija ne sme da zaboravi sve Srbe u BiH, pri tom ne mislim na građane Republike Srpske, pogotovo ne sme one iz Republike Srpske. Srbija ne sme da zaboravi nijednog Srbina, ma gde se on nalazio. Zato vas pozivam, gospodine ministre, da usvojite amandman SRS na član 16. i da ovu agoniju oko ovog zakona, koja traje već dva dana, konačno privedemo kraju.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika želi reč? Po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se zbog prehlade i vama i građanima Srbije. Pošto vidim da je ministar voljan da rešava konkretne slučajeve, posle diskusije gospodina Topalovića, smatram da bi ovu stvar trebalo pojednostaviti i zato bih volela da čujete jednu priču. Možda je to trebalo malo ranije, ali mislim da je ovo pravi momenat. U hotelu "Srbija" u Niškoj Banji, koja se nalazi na 15 kilometara od Niša, živi više porodica izbeglih i raseljenih lica sa Kosova. Trebalo je da se oni do 30. juna 2007. godine isele iz hotela, jer je hotel prodat. Konkurisali su za stanove u Pasi Poljani, koji se rade iz programa SIRP. Trebalo je da stanovi budu useljivi do 9. maja 2007. godine. Četiri ulaza je bilo završeno, peti je imao neki spor u vezi sa izmeštanjem dalekovoda. Što se tiče izbeglih i raseljenih lica koja su živela u hotelu "Srbija", tu je bila sporna samo porodica Smiljanić, četvoročlana porodica sa dvoje maloletne dece. Oni su iz Bosne, sin im boluje od astme i od 1996. godine leči se u Tiršovoj u Beogradu. Ova porodica je jedina porodica koja će, zbog nečijeg hira, neodgovornosti ili neznanja, biti smeštena u izbegličkom kampu u Sićevu, u bungalovu koji je samo 9m2, bez uslova za normalan život, bez mokrog čvora, bez kupatila, a deca će biti prinuđena da pešače pet kilometara do škole. Kod ove porodice je, gospodine ministre, problem samo državljanstvo oca ove dece. Iako poseduju dokumentaciju da bi konkurisali za dobijanje stana u zakup, gde će biti smeštena izbegla lica i socijalni slučajevi, samo je državljanstvo problem, kao što smo čuli. To je priča te porodice i ko zna još koliko takvih. Iskoristila bih ovu priliku da vas pitam da li je tačna informacija koju imam. Ako jeste, odgovorite mi zašto je tako, a ako nije, da mi opet odgovorite. Da li je tačno da samo Nišlije za dobijanje vize moraju da daju obrazac M4, pored svih potvrda koje dobiju od poslodavca ili direktora firme da bi izašli iz zemlje. Ako nisu samo Nišlije u pitanju, ako je bilo koji drugi grad ili opština, i ako nisu aršini isti za celu Srbiju, interesuje me zašto je tako. Hvala.
Zahvaljujem se. Pošto niko više ne želi reč, pitam ministra da li želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O IZMENI I PRISTUPANjU SPORAZUMU O SLOBODNOJ TRGOVINI U CENTRALNOJ EVROPI - CEFTA 2006. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 149a stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnihposlanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka – jedan sat, 37 minuta i 12 sekundi, Demokratska stranka – jedan sat i 16 minuta, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica – 56 minuta i 24 sekunde, G17 plus – 22 minuta i 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 19 minuta i 12 sekundi, Poslanička grupa Liberalno-demokratska partija – 13 minuta i 12 sekundi, Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija Roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline – 7 minuta i 12 sekundi, Vojvođanski poslanici - LSV, SVM– 6 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 149a stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li predstavnik predlagača mr Mlađan Dinkić, ministar ekonomije i regionalnog razvoja, želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon o potvrđivanju, odnosno ratifikaciji Sporazuma o slobodnoj trgovini u jugoistočnoj Evropi, skraćeno CEFTA 2006, s obzirom da je taj sporazum potpisan 2006. godine. Radi se o multilateralnom sporazumu o slobodnoj trgovini zemalja jugoistočne Evrope. Dosadašnja 32 bilateralna sporazuma o slobodnoj trgovini zamenjuju se ovim jedinstvenim sporazumom. Želim da kažem da je CEFTA potpisana 19. decembra 2006. godine. Potpisalo ju je osam carinskih teritorija: Albanija, Bosna i Hercegovina, Hrvatska, Makedonija, Moldavija, Srbija, Crna Gora i UMNIK, kao carinska teritorija, naglašavam, za teritoriju Kosova. Bugarska i Rumunija su ovaj sporazum takođe potpisale, ali s obzirom da su u međuvremenu ušle u EU samim tim su iz njega i istupile. Sporazum je do sada ratifikovan od strane svih članica potpisnica. Mi smo poslednji parlament, poslednja vlada koja ratifikuje ovaj sporazum. Ali, svejedno, mislim da ćemo to učiniti na vreme, s obzirom na to da se Prva ministarska konferencija u Ohridu održava 28. septembra. Nadam se da će do tog roka parlament razmotriti i ratifikovati ovaj veoma važan dokument. Šta su prednosti CEFTA sporazuma? Sa svim ovim zemljama Srbija ostvaruje 30% svog izvoza, a 8% od ukupnog uvoza. Drugim rečima, mi smo neto izvoznik ovog područja. Srbiji odgovara liberalizacija spoljne trgovine i uopšte režima trgovine sa svim ovim zemljama, s obzirom na to da smo jača ekonomija i možemo više da izvezemo ukoliko imamo manje barijere. Drugim rečima, povlastice koje mi dajemo drugima moraju da daju drugi nama, ali smo mi, kao jača ekonomija, u stanju da te povlastice daleko bolje iskoristimo. To govori i ovaj pokazatelj da je učešće zemalja CEFTA u ukupnom izvozu Srbije u ovom trenutku 30%, a u uvozu 8%. U prvih šest meseci ove godine daleko brže raste izvoz na područje CEFTA zemalja, nego uvoz, i to je jasan indikator da će naša privreda imati nedvosmislene koristi od ovog sporazuma. Takođe želim da kažem da ovaj sporazum zamenjuje čak 32 bilateralna sporazuma, pri čemu je primenjeno sledećepravilo: dostignuti nivo koji je ugovoren u bilateralnim sporazumima se zadržava. Drugim rečima, danom stupanja ovog sporazuma ne uvode se nikakve dodatne mere liberalizacije, već se postojeći ugovori o spoljnoj trgovini sa zemljama potpisnicama sporazuma CEFTA samo zamenjuju. Međutim, ovde imamo i nekih novina. Novine su da je predviđeno formiranje zone slobodne trgovine u regionu do 31.12.2010. godine, što znači da će se do tog perioda u jednom tranzitornom razdoblju povećati sadašnji iznos koncesija iz bilateralnih sporazuma o slobodnoj trgovini. Drugim rečima, lagano će se snižavati carine sa jedne i sa druge strane, kako se bude dogovaralo, pri čemu moram da kažem da je sadašnji nivo zaštite različit u odnosu na različite zemlje, i o tome ću nešto kasnije govoriti. Naravno, najosetljivije je pitanje zaštite poljoprivrednih proizvoda. Sa liberalizacijom poljoprivrednih proizvoda, između CEFTA zemalja krenuće se do 1. maja 2009. godine, dakle za neke dve godine. Takođe, ovaj sporazum predviđa da se tehničke barijere u trgovini do 31.12.2010. godine otklone i taj proces harmonizacije će ići a biće dovršen do tog dana. Takođe, postoje odgovarajuća pravila konkurencije koja treba da se primenjuju na sva preduzeća, uključujući i javna preduzeća, u svim zemljama potpisnicama CEFTA sporazuma od 1. maja 2010. godine. Takođe, do 1. maja 2010. godine sve članice treba da obezbede nediskriminaciju u sistemu javnih nabavki. To znači nacionalni tretman. Drugim rečima, svi koji su na teritoriji CEFTA od 1. maja 2010. godine imaće tretman domaćeg ponuđača, kako npr. Srbi u Hrvatskoj, tako i Hrvati u Srbiji. Do tada moramo da osposobimo naša preduzeća da budu konkurentnija. S druge strane, ovaj sporazum omogućava tzv. dijagonalnu kumulaciju, drugim rečima, mogućnost izvoza u treće zemlje po preferencijalnom režimu proizvoda koji su napravljeni od komponenata iz različitih zemalja CEFTA, ukoliko je učešće tih komponenata u nekom proizvodu preko 51%. Sada je situacija sledeća: pod domaćim proizvodom podrazumeva samo onaj proizvod koji sadrži preko 51% komponenata sa teritorije Srbije. Nakon ratifikacije CEFTA sporazuma, sve komponente sa teritorije svih osam područja ulaze u tretman domaćeg proizvoda, na osnovu koga se dobija odgovarajući preferencijalni tretman za izvoz u neku treću zemlju. Kakav je do sada postignuti stepen liberalizacije sa pojedinim zemljama iz CEFTA sporazuma? Najpre, sa Bosnom i Hercegovinom i Makedonijom su postojećim bilateralnim sporazumima ukinute carine na sve proizvode i mi imamo bescarinski režim i sa Makedonijom i sa BiH, pri čemu BiH u dosadašnjem periodu nije poštovala ovaj ugovor o slobodnoj trgovini koji smo imali. Nešto ću kasnije govoriti o tom problemu. Sa Crnom Gorom se primenjuje postojeće stanje u razmeni, dakle, potpuno liberalizacija. Imamo bescarinski režim i sa Crnom Gorom. Sa Moldavijom su ukinute skoro sve carine za 97% proizvoda, sem za osam tarifnih stavki za koje su predviđene carinske kvote sa nižim carinskim stopama. Sa Hrvatskom i Albanijom carine treba da se ukinu na sve industrijske proizvode od 1. januara 2007, dok je daleko veći stepen zaštite kod poljoprivrednih proizvoda, dakle svega 10% poljoprivrednih proizvoda je na liberalnom režimu, a 24% sa Albanijom. To je iznos proizvoda koji se uvozi i izvozi bez carina. Naravno, krenuće se u pregovore po ovom sporazumu za odobravanje, eventualno, novih koncesija do 1. maja 2009. godine. Dakle, ponavljam još jednom, Srbija je u ovom trenutku druga ekonomija po snazi u okviru zemalja CEFTA sporazuma; trenutno jedino Hrvatska ima bolje performanse. Naravno, naš zadatak treba da bude da jačanjem naše ekonomije do kraja isteka ovog sporazuma pokušamo da dostignemo i prestignemo Hrvatsku. Sada ću reći nešto o problemima koji bi mogli pratiti sprovođenje CEFTA sporazuma, imajući u vidu iskustva iz bilateralnih ugovora. Već sam rekao da jedini problem koji se eventualno može desiti, ali ovaj sporazum ne sadrži mehanizme za daleko efikasnije otklanjanje posledica jednostranih akata određenih zemalja, jeste tretman određenih poljoprivrednih proizvoda u trgovinskoj razmeni između nas i Bosne i Hercegovine. Drugim rečima, Bosna i Hercegovina i Srbija su zaključile sporazum o slobodnoj trgovini 1. juna 2002. godine, koji je bio asimetričan, odnosno dozvoljeno je bilo bosanskoj privredi, koja je daleko slabija od srpske, da ima veći stepen zaštite do 1. januara 2004. godine, s tim što je tim sporazumom bilo uređeno da se potpuno izjednači nivo carinske zaštite, odnosno liberalizuje do 1. januara 2004. godine. Međutim, praktično, to se nikada nije dogodilo. Savet ministara Bosne i Hercegovine je 8. marta 2005. godine usvojio Odluku o privremenoj obustavi nulte carine prema Srbiji i Hrvatskoj, da bi kasnije uveli subvencije na određene poljoprivredne proizvode, što je takođe zabranjeno ovim sporazumom i ugovorom o slobodnoj trgovini. Na kraju su pretvorili te subvencije u odgovarajuće carine 1. juna 2006. godine, tako da mi ulazimo u trgovinu sa Bosnom i Hercegovinom, ne samo mi već i Hrvatska, sa jednim neravnopravnim tretmanom koji je, moram reći, sada predmet daleko bolje mogućnosti otklanjanja, jer sada se formira komitet u okviru CEFTA i ukoliko neka zemlja ne poštuje ovaj sporazum daleko je snažniji pritisak, uključujući i pritisak Evropske unije, da se dođe do otklanjanja ovoga. Mi očekujemo da ćemo u narednim razgovorima, počevši od ovog 28. u Ohridu, uspeti da krenemo u pregovore sa bosanskom stranom. U svakom slučaju, nijedna strana ne sme da uvodi jednostrane mere, mada CEFTA sporazum daje mogućnost kontramera, kompenzatornih mera onoj strani koja je eventualno pogođena diskriminacijom, pre nego što se otkloni odgovarajući postupak. Evo, ovo su ključne stvari vezane za CEFTA sporazum. Mislim da parlament treba da ga prihvati, jer je to u korist srpske ekonomije. Srpska ekonomija će profitirati iz liberalnijih uslova trgovine u regionu. Imaćemo više investicija, s obzirom na to da će oni koji proizvode u Srbiji moći pod povoljnijim uslovima da prodaju robu na teritoriji ovih osam područja koja ratifikuju CEFTA sporazum. Nadam se da je ovo samo prvi korak. Naš cilj mora biti ulazak u Evropsku uniju i potpuno liberalna trgovina sa zemljama Evropske unije. Do tada, CEFTA će nam pomoći da pojačamo konkurentnost domaće poljoprivrede i pripremimo se za vreme kada ćemo postati član Evropske unije. Hvala.
Zahvaljujem. Obaveštavam narodne poslanike da je poslanička grupa SPS za svog ovlašćenog predstavnika predložila narodnog poslanika Milana Nikolića. Takođe obaveštavam narodne poslanike da je poslanička grupa DSS - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica za svog ovlašćenog predstavnika ovlastila narodnog poslanika Slavoljuba Matića. Da li izvestilacZakonodavnog odbora želi reči? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Izvolite.
Poštovane kolege, iskreno da vam kažem, očekivala sam više od ovde prisutnog izvestioca u ime Vlade, a to je da nas makar u najkraćem upozna sa osnovnim principima i razlozima za pristupanje CEFTA sporazumu. Zašto sam očekivala više? Mi ovde u Skupštini imamo jednu vrstu i obrazovne uloge, odnosno da građane upoznamo sa onim sa čime se ne mogu upoznati samo na okruglim stolovima, u privrednim komorama, u stručnim časopisima, jer ako kao dom, kao Narodna skupština u kojoj su zastupljeni svi slojevi građana treba da raspravljamo o sporazumu CEFTA, dužni smo da građanima i kažemo zašto, i pod čijim pritiskom, da budem precizna, pristupamo ovoj organizaciji. Imam jedan osnovni moto kojim ću da okarakterišem koristi i štete od pristupanja ovom sporazumu. Nadam se da ste me već doživeli kao nekoga ko se ne koristi nikakvim tajnim podacima, ko koristi rečnik Vlade, čije predloge ovde i kritikujemo, i ja ću to da uradim i ovoga puta. Da bih vam rekla koje su koristi od pristupanja sporazumu CEFTA, ja ću da iskoristim Predlog zakona o duvanu, gde je na strani četiri - obrazloženje za donošenje zakona, a duvan jeste deo ovog paketa, rečeno pod tačkom 3) sledeće: da li su pozitivne posledice donošenja zakona takve da opravdavaju troškove koje će on stvoriti? Znači, troškova ima, a da li pozitivne posledice pokrivaju te troškove, poslušajte odgovor Vlade: "Pozitivne posledice donošenja zakona su takve da ne izazivaju dodatne troškove privrednih subjekata". Ni reč o koristima, ni reč o efektima koji su merljivi u broju radnih mesta, u povećanom izvozu, u smanjenju spoljnotrgovinskog deficita, o tome koje će to grane profitirati. Neću da kažem koliko je ljudi zaposleno u organima državne uprave, koliko njih sa platom koju primaju da bi nam takvu analizu i ocenu izneli. Nisu oni lenji. Nije da oni to ne znaju, ali su efekti od pristupanja CEFTA pre svega političke prirode, a za nas sa političkom težinom i politički negativnim posledicama. To znači da je ova integracija kao predvorje Evropskoj uniji u stvari nešto što gospodin Erhard Busek zove trening kampom za zajedničko tržište. Citiram – preduslov ulaska u Evropsku uniju i trening kamp. Međutim, ako otvorite sporazum CEFTA pa pogledate član 51, u njemu piše da se Sporazum potpisuje i da će važiti neodređeno vreme. Ne piše do ulaska u Evropsku uniju. Ta obećanja se daju usmeno, onako kako ste i vi davali obećanja stranim partnerima kada su ulazili u privatizaciju duvanske industrije, obećavajući im zaštitu do 2009. godine. Građanima hoću da ponovim: nas neko može da smatra slabom zemljom, koja samim tim i nema neku jaku diplomatiju; mogu da nas smatraju i siromašnom zemljom, koja takođe zbog toga nema značajnu diplomatiju, ali nas ne mogu smatrati glupim građanima koji ne znaju da nam je EU u onom ranijem vidu rasparčala zajedničko jugoslovensko tržište, u kojem danas nema samo Slovenije, a imamo Moldaviju. To je CEFTA. CEFTA je bivša Jugoslavija, u kojoj danas nema Slovenije, ali imamo Moldaviju. Svu krivicu za raspad jedinstvenog jugoslovenskog tržišta, ima i težih posledica, ali u ovom trenutku govorim sa ekonomskog aspekta, snose isti oni koji nas danas guraju u ono što se zove trening kamp za EU. Na kojim principima počiva ova integracija? Na jednom koji se zove ustav globalne ekonomije. Multilateralni sporazum o investiranju je 1996. godine, to sam od vas očekivala, gospodine ministre, bio rađen u projektu Svetske trgovinske organizacije. Sponzor tog projekta, koji se zvao - cenzurisano, bio je lično gospodin Renato Ruđero, koji je tada bio direktor Svetske trgovinske organizacije koja je radila projekat u kojem je trebalo eliminisati sve barijere za multinacionalne kompanije. To znači da treba zaštititi multinacionalne kompanije na način da se uopšte ne uvažava državni suverenitet. Po tom projektu, koji se polako, perfidno i pojedinačno primenjuje i na EU i kroz Svetsku trgovinsku organizaciju, pa evo i kroz CEFTU, zemlje koje ne budu želele da prilagode svoje ekološke ili druge standarde mogu naići na vrlo ozbiljne prepreke i zabrane. To je, normalno,bila najveća pretnja državama u razvoju, zato je taj projekat -cenzurisano, bio u najstrožoj tajnosti razmatran i rađen, jer su sve manje razvijene zemlje u stvari bile u prilici da rabe i da troše svoje prirodne resurse, gde uvek, po onom osnovnom zakonu ekonomije, imate prelivanje u korist bogatijeg. Do ovog podatka nisam došla tajno, objavljen je svojevremeno čitav sporazum u časopisu "Reč" 1999. godine, na našem jeziku, u ovoj zemlji. Niko to nije hteo da čita. Niko neće da nam kaže da smo mi ovde jedan kamp u kojem se obučava jedna mlada (oni misle mlada) demokratija i da smo zemlja koja nema ni prebogate resurse kao Rusija, zemlja koja nema, iz akumuliranog siromaštva i velikog broja jeftine radne snage pogodan resurs, koja nema tehnologiju i znanje poput Zapada, ali ima od svega toga pomalo i ima zanimljiv geografski položaj i zbog toga je treba uvesti u CEFTA, u kojoj BiH može, dan po ratifikaciji sporazuma, da uvodi dopunske carine na proizvode koje mi izvozimo u BiH. Nadam se da to za vas nije novost i da čitate štampu. Ponavljam, i posle ratifikacije sporazuma CEFTA u Skupštini BiH usvojen je zakon kojim se uvode dodatne dažbine i carine na proizvode koji su predmet našeg izvoza. Čemu onda CEFTA? Čemu CEFTA, ako rešenje iz ovog velikog papira (ja sam donela samo deo koji je preveden na srpski, otcepila sam engleski) omogućava da ta zemlja koja krši pravila propisana sporazumom CEFTA ima pravo da to radi godinu dana; neki komitet pokrene postupak i možemo još dva puta da pokrećemo postupak, znači, tri godine BiH može mimo CEFTA sporazuma da sprovodi svoje diskriminatorske i ograničavajuće uslove, a da mi na to ne možemo da utičemo. Zašto baš nas guraju u CEFTA sporazum? Ne samo zato što EU ima problem svoje budućnosti i što nije sigurna da li joj posle pristupa Rumunije i Bugarske uopšte treba širenje, da li uopšte sa tim brojem od 25 zemalja može da funkcioniše. Ne samo to, treba im da Srbija dobije trgovinski okvir u kojem će joj političkim razlozima biti moguće udarati ekonomske šamare. Hoćete da vam to objasnim ili da vam pojednostavim? Znate vi to dobro, ali zbog građana hoću to da pojednostavim. Sporazumom CEFTA se uvodi, kažu, tržišna konkurencija. Niko nema povlašćene uslove. Da li je za gospodu iz razvijenog i velikog sveta bilo moralno i etički da se pod potpuno povlašćenim uslovima npr. proda "Sartid", očišćen od dugova? Kako očišćen? Uništavanjem po mafijaškom principu, ubij poverioca i nemaš dug, uništiš četiri banke, a država, odnosno svi mi poreski obveznici prihvatimo dug. Dugo će još biti sporova oko "Sartida", i to američkim prijateljima ne smeta, da mimo konkurencije, mimo javnog konkursa, u stečajnom postupku, da ne pominjem u vreme "Sablje", po tajnim aranžmanima, kupe vrlo značajnu železaru. Gde je tu konkurencija, tržišnost, Svetska trgovinska organizacija? Da li tim firmama iz EU smetaju povlašćeni uslovi kada učestvuju u privatizaciji? Da li im smeta što mi nemamo ekonomske slobode i ravnopravne uslove u funkcionisanju finansijskog tržišta ili, na račun naše političke nestabilnosti, ovo smatraju vrućim tržištem u kojem se lako mogu zarađivati visoki profiti? Jednostavno, ne želim da me neko pravi neukom i naivnom i da u ime koristi, koje mi nismo svesni, i uvođenja u taj jedinstveni globalni svet jednakih šansi u stvari primenjuje principe dvostrukih standarda, očiglednih ne samo u trgovini, pre svega u privatizaciji i u finansiranju preduzeća koja idu na tržište. Šta kažete – treba da izađemo i da konkurišemo ostalima iz Evrope. A da li ti koji izlaze na tržište sa našim preduzećima imaju u svojim zemljama istu situaciju ili imaju svoje banke koje kreditiraju njihovu proizvodnju i izlazak na tržište? Ne, mi imamo banke, strane banke koje kreditiraju samo potrošnju, gotovinske keš kredite. Ovde naša preduzeća dolaze pod maksimalno teškim i višestruko skupljim uslovima do nove tehnologije i do osavremenjavanja svoje proizvodnje, a traže od nas da budemo konkurentni. Nismo mi baš naivni, kao oni koji u ime naroda i u ime države potpisuju ugovor sa KFW, Nemačkom državnom razvojnom bankom koja finansira izvoz svojih preduzeća. Država se zadužuje kod Nemačke razvojne banke, jer nema svoje ni državno, ni komercijalno, ni poslovno bankarstvo, a naša preduzeća izlažu u konkurenciji sa zemljama koje nisu bile ni pod sankcijama, niti im je neko razbijao tržište, niti im je neko ovde nametao demokratiju i nove državne principe poslovanja i u ovoj ekonomskoj oblasti. Mislim da ste vi dužni da pred građane izađete sa jednom preciznom analizom, da lepo kažete čiji vas pojedinačni interesi teraju da nam ovde hvalite CEFTA sporazum. Da podsetimo građane, prilikom razmatranja onog što je preduslov sporazuma CEFTA, a to je smanjenje poreskih dažbina, izjednačavanje u stvari poreskih dažbina na cigarete, a zbog CEFTA sporazuma mi smo imali situaciju da smo jednom moćniku smanjivali poreske obaveze na kafu, u vreme kada smo uvodili veća poreska opterećenja na auto-gas kojim se vozi veliki broj građana. Znači, tu više nije bio bitan budžet, ministre. U vreme usvajanja CEFTA vi ste govorili - CEFTA, da, ali prvo da budžet ne bude oštećen zbog manjih prihoda od cigareta, i ja to poštujem, ali u vreme kada uvodite porez na gas vi smanjujete poreska davanja jednom moćniku kome treba proširiti tržište i onom što se zove "Droga Kolinska", "Soko Štark" omogućiti put bez granica, viza i davanja. Da li je jedan od takvih... A jednog imenujem, jer je posebna drskost da se pred nama u jednom takvom kritičnom trenutku njegov interes stavlja iznad prihoda budžeta, od čega građani ne dobijaju ništa, kafa u prodavnicama za građane nije pojevtinila. Gas je evidentno poskupeo. To su efekti, poskupelo je mnogo toga, ne samo po sistemu ugledanja, nego po sistemu... Imate mnogo ljudi koji nama ovde nisu izašli sa preciznom analizom koliko dobijamo i šta gubimo. U životu se odluke donose ili iz emocija ili iz svih ostalih razloga koji se mere plusom i minusom. Mi smo ozbiljni ljudi, vi vodite državu i mi vam za to dajemo pravo ili vam stavljamo primedbe. Koliko je pluseva na strani CEFTA, da li imate jedan podatak šta ćemo dobiti? Vi kažete, nemamo dodatne liberalizacije, jer smo osetili kako je ta liberalizacija izgledala 2001. i 2006. godine i znamo koliko je pogona zatvoreno i znamo kakve smo stvari i kakve stare gume kupovali itd. Vi ne kažete da će pojedinci imati koristi od toga, oni koji se merdžuju, tako se to kaže, udružuju, stvarajući nam ovde svojevrsne monopole i one koji ovde stvaraju most za izlazak na istočna tržišta, odnosno u Rusiju i dalje. Razumem kada gospodin Vučićević, koji je na čelu "Droge Kolinske", traži da izgubi sve barijere, ali ne razumem šta smo mi dobili. Da li vi prilikom potpisivanja tih sporazuma imate u glavi samo nalog dobijen iz Bukurešta da morate da pristupite CEFTA, i da li imate imalo obraza da svojim građanima obrazložite koristi i štete od toga? Još nešto da vas pitam. Građanima Srbije nije dovoljno da kažete ... Ja vas molim, samo malo. Nije dovoljno samo reći građanima – tako rade svi. A kako žive ti drugi i koliko imaju nezaposlenih? Nemaju sigurno preko 20 i 30 procenata, koliko se meri naša stopa nezaposlenosti. Ti drugi ne školuju decu kao mi, ti drugi manje plaćaju kad se razbole i ne plaćaju sve usluge kao što to moramo da radimo mi, ti drugi imaju malo pristojnije penzije i ti drugi ne uzimaju kredite da bi išli na letovanje. Vi koji u ime naroda potpisujete ovakav sporazum, ponašate se po filozofski definisanoj kategoriji - sa moralom čoveka koji je dobro ručao. To je moral Vlade Republike Srbije kada nam izlazi sa CEFTA sporazumom, od kojeg imamo samo štetu, a ne i koristi, i to nemerljive i nevidljive, jer je u takvoj formi da nemamo nikakve zaštitne mehanizme. Pod pritiskom vaših nalogodavaca i onih koji su vas doveli na vlast moramo, da ih ne ljutite, da potpišemo ovakav sporazum. Ali, nismo svi mi u istoj ulozi, nisu svi građani u Srbiji u situaciji da su dobro ručali, i to ne zato što su lenji, ne zato što imaju previše zaštite kroz ugovor o radu, na šta vam primedbe stavljaju strani investitori, čijih se primedaba najviše držite kada pravite dnevni red ove skupštine i kada preduzimate mere u poreskoj i ostaloj politici. Građani Srbije, najveći broj građana Srbije ne ruča dobro, nema perspektivu, jer je svestan da nas gurate ne ka kompatibilnim privredama, koje su spremne na saradnju, nego ka konkurentskim. Sličnu bazu imaju i sve te zemlje bivše Jugoslavije i vi nas, ono što je osnovno, u trenutku kada pričate o potrebi da strane direktne investicije budu značajan zamajac razvoja ovog društva, sukobljavate sa članicama CEFTA baš na principu gde da dođu strane direktne investicije, a svi smo u jednom paketu. Ja sam uspela, za vreme koje mi Poslovnik dozvoljava, tek deo načelnih primedaba da iznesem, razumljivo građanima. Nadam se da ću imati prilike da još mnogo činjenica iznesem. Nisam uverena da ćete vi od ovoga odustati, ali građanima mogu da dam jednu nadu – onako kako ratifikovan sporazum CEFTA ne obavezuje Bosnu i Hercegovinu, tako neće obavezivati ni nas. To je jedina šansa. Ali, ako neko vodi računa o troškovima, o radu ove skupštine, morao je da kaže da ova skupština ima mnogo preča pitanja o kojima treba da raspravlja, a ne da, udvarajući se stranim moćnicima koji otvaraju granice za svoje multinacionalne kompanije, raspravljamo o jednom sporazumu koji će, u stvari, svako poštovati onoliko koliko bude imao koristi, a mi ćemo, kao Srbija, biti pritisnuti da ga poštujemo na sopstvenu štetu, a u korist svih ostalih članica.
Reč ima ministar ekonomije i regionalnog razvoja u Vladi Republike Srbije gospodin Mlađan Dinkić.
Postavili ste pitanje, čije pojedinačne navodne interese Vlada zastupa predlogom ratifikacije CEFTA sporazuma. Ako su pojedinačni interesi nešto što predstavlja 30 posto ukupnog izvoza srpske privrede, a 30 procenata ukupnog izvoza srpske privrede danas ide na ovih osam područja CEFTA zemalja, i osam posto uvoza, dakle, ako je to pojedinačni interes, trećina jedne ekonomije, onda se zapitajte da li vam je ova analiza dobra. Da li je pojedinačni interes zalagati se za CEFTA sporazum ukoliko je činjenica da 50 posto izvoza naših domaćih prehrambenih proizvoda ide na CEFTA tržište? Mi, nažalost, ne izvozimo na neka razvijena tržišta, izvozimo tamo gde su ove zemlje CEFTA sporazuma i 50 posto onoga što proizvede naša prehrambena industrija ide na CEFTA područja. Od kada smo počeli da primenjujemo sporazume o slobodnoj trgovini imamo značajan rast, 30 posto smo povećali izvoz hrane i naših prehrambenih proizvoda na ova tržišta. Kako nam onda ne odgovara, ako polovina, nećete reći da jedan čovek proizvodi hranu u našoj zemlji, pola izvoznika radi za CEFTA tržište. Šta još izvozimo na CEFTA tržište – hartiju, karton, nameštaj, lekove, metalne proizvode, električnu energiju, ulje od nafte. To su najveće i najvažnije stavke u onome što izvozimo na tržište CEFTA. Šta nam CEFTA pomaže u odnosu na dosadašnje bilateralne ugovore koje zamenjuje? Jednostavnija koordinacija, i ukoliko slabija ekonomija, kao što je na primer slučaj Bosne, uvede nama carine, mi lakše možemo da otklonimo i da rešimo sporove, mehanizam koordinacije je daleko jednostavniji. Druga stvar, da li je CEFTA predvorje EU? Jeste, zato što se primenjuju neka pravila koja će se sutra primenjivati u EU. Koje su zemlje bile članice CEFTA sporazuma ranije, a sada su članovi EU? Češka, Poljska, Slovačka, Slovenija, Mađarska i sada Bugarska i Rumunija, sve one su bile u ovom CEFTA području. Ako mi želimo da budemo EU, a građani će se na referendumu pitati da li žele da Srbija uđe u EU ili ne, ima onih koji ne žele da Srbija bude član EU... Ova vlada jeste opredeljena da mi što pre uđemo u EU, s obzirom na to da će to podići standard i kvalitet života naših građana. Evo to su neki od odgovora. Dakle, mi ovim pomažemo da negde gde smo jaki, a to je izvoz na ova područja, i kamo sreće da toliko izvozimo i u neke razvijenije zemlje, uključujući i Evropsku uniju, dobijemo šansu da izvozimo još više. Nama dalja liberalizacija sa ovim zemljama i te kako odgovara. Kada govorimo o nekim troškovima, ako se poveća uvoz za 1%, a izvoz za 10%, pa nama odgovara da nam brže raste izvoz na ta područja, jer ostvarujemo devizni priliv. Inače, što se tiče primera firme koju ste pominjali, Slovenija nije članica CEFTA sporazuma, a ova firma o kojoj govorite je iz Slovenije.
Zamolio bih samo poslanike koji su se javili po Poslovniku da prvo imamo repliku. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Dajte da se dogovorimo da nećemo da razgovaramo kao ljudi koji se ne čuju. Znači, sporazum CEFTA je danas na dnevnom redu. Ako sam ja u Skupštini, ja Jorgovanka Tabaković, pripadnik Srpske radikalne stranke, sporazum počinje da se primenjuje po ratifikaciji osam dana i po deponovanju instrumenata, kao zadnja zemlja članica. Šta ste vi mogli da uračunate u ovih 30% po sporazumu CEFTA, koji tek treba usvojiti, kada on samo zamenjuje 32 bilateralna sporazuma koji se zovu - špageti međunarodne trgovine, znači, to su dvostruki bilateralni sporazumi? Nemojte sebi pripisivati zasluge, odnosno nemojte vrednovati CEFTA sporazum, a da on još nije stupio na snagu, odnosno da nije uticao pozitivno na povećanje izvoza u zemlje CEFTA. Znači, hoćemo da pričamo logički. Nećemo zamarati građane ispravkama, ali jednostavno nemojte to da radite, jer to nije tačno. Odmah da odgovorim. Znači, to što Slovenija nije članica CEFTA, a gospodin o kojem smo pričali Vučićević jeste jedan od direktora, to je najgori argument koji ste mogli izneti, jer mi on omogućuje da vam kažem da 300 preduzeća iz Slovenije, koja je za mene simbol Evropske unije, simbol integracije, radi u Srbiji. Nijedno srpsko preduzeće nema predstavništvo i razmenu, a po rečniku CEFTA bi to nazvali carinskim ili necarinskim barijerama, kojima se zaustavlja da ne uđe. Dokaz za to je i poslednji primer pokušaja "Delte" da sa "Istra bencom" uđe, kada je država preko paradržavnog fonda dala veću cenu, promenila postupak prodaje akcija i istisnula... Nije meni bitan Mišković, ali je istisnula jedno srpsko preduzeće. Vi ste naučili svet da radimo na tom principu – ne kao partneri, dužni poštovanja, nego kao poslušnici koji rade u njihovom interesu. Znači, Slovenija i "Droga Kolinska", to je za mene princip po kojem vi otvarate ovo tržište, po kojem oni kažu – šta hoćete, Slovenci su vam zaposlili 3.500 ljudi. Pa, ljudi, to je uvredljivo! Ja poštujem slovenački kvalitet, čovek sam koji ne ume da mrzi nikoga, poštujem vredne i radne, ali reći da su "Merkator" i slovenačke firme zaposlili 3.500 ljudi... A koliko kupaca je dobilo svako slovenačko preduzeće dolaskom na ovo tržište? Ja samo hoću precizne podatke. Onog trenutka kada budete, kao Vlada, zaslužili poštovanje i uvažavanje, po efektima koje proizvodite, ja ću vam ga odati. Ali, uverena sam da vi meni nećete pružiti takvu priliku.
Po Poslovniku ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine predsedavajući, znao sam da nećete da pustite struju, jer znate da ću da pročitam nešto, na šta vi morate da se trudite da pokažete da ne znate čak ni srpski jezik. Radi se o teškoj i najvećoj povredi Poslovnika koja se desila za proteklih sedam godina u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Do sada nikada nije reklamirana povreda člana 194. Poslovnika Narodne skupštine. Ovaj predlog zakona i ovaj predlagač, odnosno predstavnik predlagača predstavljaju dokaz da je Vlada Republike Srbije prekršila ovu odredbu Poslovnika prilikom određivanja svog predstavnika u Narodnoj skupštini za ovu tačku dnevnog reda. Ovaj predstavnik Vlade nije određen po Poslovniku Narodne skupštine, nego po Poslovniku Vlade. Nas Poslovnik Vlade ne obavezuje. Pre bilo kakvog upuštanja u neku stručnu, politički opravdanu raspravu, u kojoj bi se razmatrala celishodnost, opravdanost itd. usvajanja jednog ovakvog zakona, mi treba da tražimo da nam Vlada, u skladu sa Poslovnikom, odredi svog predstavnika, tim pre što smo potpuno sigurni da je i Vlada u velikoj meri u neizvesnosti ko treba da je zastupa povodom ovog predloga zakona. Samo da vas podsetim da smo juče glasanjem odbacili inicijativu da se spoje dve tačke dnevnog reda. Pogledajte, gospodine Albijaniću, u tom članu 194. se kaže da predstavnik koji predstavlja Vladu treba da radi u skladu sa zakonom. U skladu sa kojim zakonom bi ovaj predstavnik Vlade mogao da zastupa, kada u ovoj zemlji ne postoji nijedan zakon koji se tiče tog ministarstva? Dalje, na bazi ovih nekoliko rasprava povodom ovog predloga zakona mogli ste da zaključite da postoji svojevrsna kontradikcija između ove tačke dnevnog reda i sledeće tačke dnevnog reda. To, naravno, potvrđuje tezu Srpske radikalne stranke da se ovde deli po pašalucima, da ovo mora da gura jedan pašaluk. Ja gazde tog pašaluka upozoravam, neka vežu, da ne bi ovaj pretres danas prerastao u veleizdajnički proces nekima. Zašto? Zato što je predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda poprilično nekompetentan. Imam sijaset dokaza i koristiću vrlo često priliku da se javljam po Poslovniku i da citiram ljude koji su radili sa ovim predstavnikom, poput, recimo, Vuka Draškovića, koji je kazao da je ovaj predstavnik uzimao američke pare. To je izjava iz 2000. godine. Skrenuo bih vam pažnju da ga je jedan novinar opisao kako je sa maslinovom grančicom ušao u Narodnu banku, a znamo kako je ušao. To svi znaju, to se priča. Do onih optuživanja na račun Zorana Đinđića, da on kao predsednik Vlade izgleda kao krava muzara koja da puno mleka, pa onda sve rasturi. (Predsedavajući: Računa se na terminalu vreme, a vreme je tri minuta.) Ne, vreme je da vi shvatite da sam ja citirao odredbu člana 194. i unapred rekao da vi to nećete da shvatite. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Krasiću, imate reč.) Znači, pošto vi, gospodine Albijaniću, ne smete da se izjasnite o ovoj povredi Poslovnika, ja vam predlažem da prekinete sednicu, da lepo obavestite predsednika Narodne skupštine o ovoj povredi Poslovnika i da zatražite od Vlade da nam odredi pravog predstavnika koji bi mogao o ovim stvarima da priča. Ja ću da vas podsetim da su nekompetentnost, nestručnost, malicioznost, bezobrazluk i nepoštovanje prema Narodnoj skupštini prirodne odlike ovog predstavnika; sećate se da je svojevremeno u dva ujutru dolazio u farmerkama. Pre nekoliko dana je rekao da je cela Skupština odgovorna, da su svi poslanici odgovorni. Mi ovde nemamo kvalitetnog predstavnika koji bi u skladu sa zakonom zastupao ovo, jer nam čak na početku nije ni rekao ko je potpisao u ime Srbije ovaj sporazum.
Zahvaljujem. Gospodine Krasiću, član 194. stav 2. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije kaže da Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno sednice njenog odbora. Na osnovu člana 70. stav 1. Poslovnika Vlade, za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određen je gospodin Mlađan Dinkić, ministar ekonomije i regionalnog razvoja. Imamo redosled poslanika. (Zoran Krasić, sa mesta: Tražim reč po Poslovniku.) Niste zadovoljni. Ići će na glasanje. Zahvaljujem, ako niste zadovoljni, tako je po Poslovniku, ići će na glasanje. Molim da uđe u zapisnik da će se o ovome glasati i da će se izjasniti Narodna skupština. Po Poslovniku ima reč narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović.
Dobar dan, gospodine ministre, čast mi je da vas vidim u ovoj skupštini i volim što vas ovako gledam u oči. Želim da vam postavim nekoliko pitanja. Kako ste vi uspeli na tako brz način, doduše nije brz način, od 2000. godine, da upropastite čitavu privredu Srbije, a sada konkretno govorim o Kraljevu? Znači, vi ste uspeli da upropastite sve veleprodaje koje su radile u Kraljevu, a bilo ih je pet-šest. Iz ličnog iskustva vam govorim, jer sam ja jedan od vlasnika takve veleprodaje. Samim tim, upropastili ste sve samostalne trgovinske radnje koje su izdržavale najmanje po 4-5 članova, od toga školovale decu i na neki način su se ljudi izdržavali od toga. (Predsedavajući: Gospođo Vukajlović, molim vas da kažete koji član Poslovnika.) Član 226, pitam čoveka kako je sve to uspeo da odradi. Još jedno pitanje, ja vas molim. Znači, svi smo morali da zatvorimo, a zatvorili smo iz razloga što je neki gospodin Drašković počeo da kupuje "Svislajon", pa "Takovo", i tako redom, misleći da je to naš čovek koji će i dalje ulagati u našu privredu i u našu zemlju, a onda su mu malo bile sve te fabrike, pa je počeo da kupuje i sve velikoprodaje prehrambene robe. Kupio je "Visol", "Nanu", "Impeks" iz Niša se još nešto bori, "JU komerc" se još nešto bori, zahvaljujući nekoj stranačkoj pripadnosti pretpostavljam, a svi oni koji nisu imali veze sa nekom stranačkom pripadnošću bili su osuđeni na propast. Sada je Kraljevo jedna pustoš kada je u pitanju trgovina prehrambenom robom; možemo kupovati samo u objektima gospodina Miškovića, koji je sad više ne znam čega sve vlasnik, da li "Merkatora", da li "Pekabete", da li "Delte", da li banke. Još nešto, prošle godine sam išla da kupim tele u Livađu, pazite, Livađa je selo iza Brzeća, da kupim zdravu hranu za moju decu, i možete misliti, i on je tamo došao i tamo otkupljuje, znači ima dane kad otkupljuje isključivo žensku telad jer je ona nešto jeftinija nego muška. Sve se to plasira preko njegovih proizvoda. Vi se sada hvalite da ste otvaranjem tih marketa uposlili mnogo naših građana. Uposlili ste 50, a 5.000 ljudi ste ostavili bez hleba. Zašto ste to uradili, ja vas pitam, i da li vi stvarno možete tako da razmišljate i toliko da mrzite ovaj srpski narod? Prosto odgovorite da li vi to svesno ili nesvesno radite i da li je moja koleginica Jorgovanka Tabaković u pravu kada vas pita da li vi to morate tako da radite? Izađite ovde, pa recite da li morate da radite, vidite koliko smo nezadovoljni. Molim vas, dajte neki odgovor na sve to, a imam još pitanja za vas, jer smatram da ovo pitanje ne može da se završi danas, nego mora trajati mnogo više. Hvala.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP, po Poslovniku. Odustajete? Hvala. Narodni poslanik Slaviša Topalović, po Poslovniku, zatim narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, znam da vi imate malo tremu, tu vam je predsednik stranke, malopre ste ga dočekali i uveli u salu, ali poštujte i nas ostale narodne poslanike i nemojte da uzurpirate mesto predsedavajućeg, kao što to umete. Ne znam da li to gospodin Dinkić zna, ali da mu skrenem pažnju i na to. Pozivam se na član 226. i tražim nekoliko objašnjenja od gospodina Dinkića, ministra. CEFTA su osnovali Poljska, Čehoslovačka i Mađarska 21.12.1992. godine u Krakovu, dakle, bivše zemlje istočnog bloka, po nalogu Zapada, kako bi svoju privredu oslobodile državnih carina i kako bi što lakše bio omogućen upliv multinacionalnih kompanija. Kasnije su članice postale takođe bivše komunističke države: Slovenija, Rumunija, Bugarska, Hrvatska i Makedonija. Ulaskom u EU njihovo članstvo je prestalo, tako da danas ovaj naziv CEFTA ne odgovara stvarnom stanju, jer ga ne čine zemlje centralne Evrope, već zemlje jugoistočne Evrope. CEFTA je sporazum koji danas definiše jedinstvenu zonu slobodne trgovine u jugoistočnoj Evropi, iako ime sporazuma opisuje države srednje Evrope. Kada je Srbija u pitanju, od nas se traži da po hitnom postupku usvojimo ovaj sporazum. Njega je u ime Srbije potpisao bivši ministar Parivodić, po nalogu premijera Koštunice, u decembru 2006. godine. Postoje dva razloga zbog čega smo protiv ovakvog sporazuma. Prvi razlog, srpski ministar, srpska Vlada su potpisali ugovor sa delom svoje teritorije i trećim zemljama. Dakle, potpisan je međunarodni ugovor sa Kosovom, čime je faktički potvrđeno da je Kosovo samostalno. Naravno, mi tražimo odgovornost onoga ko je uradio ovo, nikada nećemo podržati nijedan sporazum u kome je Kosovo druga strana. Drugi razlog, istina je da ovih devet zemalja koje bi trebalo da čine ovo tržište imaju oko 30 miliona stanovnika. Da se u Srbiji vodila nacionalna ekonomska politika poslednjih sedam godina, možda bi nam ovo tržište dobro došlo, ali je situacija u srpskoj privredi, zahvaljujući vama, gospodine Dinkiću, i ostalima, sasvim drugačija. O njoj najbolje govore cifre. Na jednoj strani su ministri, sadašnji, bivši, pogledajte šta su sve stekli za sedam godina, Vlahović, Đelić, Dinkić. Na drugoj strani je država Srbija, za sedam godina ostvaren je spoljnotrgovinski deficit od oko 40 milijardi dolara. Samo u ovoj godini za prvih sedam meseci on iznosi 4,930 milijardi dolara, sa velikim šansama da do kraja godine dostigne 9 milijardi dolara. Šta vam ovo govori? Pa, u Srbiji se ništa ne proizvodi, sve ste uništili vašom vladavinom. Milion ljudi traži posao, otvaraju se samo skladišta u koja se uvozi strana roba. Na ovom poslu zarađuje isključivo spoljnotrgovinski lobi. Inače, to su sponzori takozvane vladajuće koalicije. (Predsednik: Vreme.) Naše vreme tek dolazi, zahvaljujem, evo završavam. Osnovna uloga Vlade u ekonomskom smislu je da zaštiti domaću privredu i da obezbedi uposlenost njenih građana. Kako ste to radili poslednjih sedam godina govore cifre, dakle, 40 milijardi dolara....
Gospodine Topaloviću, imaćete vremena da govorite pošto ste na listi govornika SRS, hvala puno, vaše vreme je isteklo. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Gospodine Duliću, baš ste došli u pravo vreme. Ja sam vas prozivao, naravno, ja se pozivam na povredu člana 27. Poslovnika, ali niste je vi uradili, nego vaš potpredsednik gospodin Albijanić. On to uvek radi kada je njegov predsednik stranke u pitanju. O čemu se radi? Ja bih vas zamolio da uzmete Predlog zakona koji je sledeća tačka dnevnog reda i da pogledate prvu stranicu Zakona o duvanu i da uzmete prvu stranicu Predloga zakona o potvrđivanju sporazuma CEFTA i da vidite drugi pasus kako je napisan. Skrećem vam pažnju da su oni ljudi u Vladi vodili računa, imali u vidu koji će problemi da nastanu u Narodnoj skupštini. Kada je u pitanju ova tačka dnevnog reda, oni su napisali: "Na osnovu člana 70. stav 1. Poslovnika Vlade, za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određuje se magistar Mlađan Dinkić, ministar ekonomije i regionalnog razvoja". Za sledeću tačku dnevnog reda svog predstavnika su nam predstavili, citiram: "Za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određen je dr Mirko Cvetković, ministar finansija". Gospodin Albijanić nije mogao da primeti razliku između ove dve formulacije. Nije u pitanju pismenost ili nepismenost, nego, jednostavno, ne sme da vidi da postoji razlika i u broju redova, jer znate kakva je diktatura u G17 plus; on je ionako na ledu, Dulićka jedva čeka da mu vidi noge. Zašto je Vlada potencirala svoj poslovnik, a ništa nije rekla o Poslovniku Narodne skupštine? Ima razloga. Naravno, to sam ja sa njima dogovorio i to vam je potpuno jasno. Ovo je jedini primer gde se javlja član 70. Pogledajte sve druge predloge zakona gde se određuje predstavnik Vlade. Ide stereotipna formulacija, kao kod Zakona o duvanu. Ja sam svojim vezama uspeo da oni ubace član 70. svog poslovnika, kako bi ga ograničili ovde da ne eksplodira. Zašto? Nisu oni zadovoljni kako će da se zastupa ovaj predlog zakona o ratifikaciji. O tome se radi. Sa pravom je Demokratska stranka tražila da se objedini ova rasprava. Zbog čega? Da jedan predstavnik zastupa oba zakona, da ne bi došla do izražaja očigledna podela u Vladi Srbije na sektore interesovanja. (Predsednik: Vreme.) Opet podsećam one gazde da malo stanu, da malo prikoče, počeli su mnogo da laju; ja hoću sa gazdama da razgovaram, a ne sa livrama. To je ta razlika. Zato, gospodine Duliću, u skladu sa ovlašćenjima koja imate, vi morate da rešite ovaj problem – da li je član 70. stav 1. Poslovnika Vlade ovde namerno ubačen da bi se ovaj predstavnik, koga očigledno u Vladi nisu mogli da izbegnu, na ovaj način ograničio? Dok ste vi bili odsutni, ja sam gospodinu Albijaniću malo čitao član 194. gde se navodi da predstavnik Vlade može ovde da zastupa u skladu sa zakonom. Ovaj predstavnik Vlade nema taj zakon, jer nijedan zakon ne tretira to ministarstvo. Postoji Zakon o ministarstvima, Zakon o Vladi itd, ali materijalni propis, koji bi nam dokazao da je to ministarstvo na neki način kompetentno i za ovu materiju, ne postoji.
Razumeli smo vaše pitanje, gospodine Krasiću. Hvala vam puno. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović.
Najpre sam htela da se javim, gospodine Duliću, da postavim pitanje Mlađanu Dinkiću, na osnovu člana 226, ali sada ću morati vama da održim jedno poslovničko predavanje, jer vi apsolutno ništa ne znate. Pokušala sam pre izlaska za govornicu da vas upozorim da ne radite ovo što ste malopre uradili, jer to Nataša Mićić nikada ne bi; ona bi dala jednu opomenu, pa drugu, pa bi u svom maniru isključila tog poslanika, oduzela bi mu reč, a vi hoćete, kao, da budete fini, niste, kao, rigorozan predsednik kao što je bila Mićićka, pa se kao fini i dobri predstavljate javnosti, nego pritiskom na dugme i nestala struja, a ti, Krasiću, idi na mesto i mikrofon - ništa. Ne može, gospodine Duliću, zato što je to nepoštovanje Poslovnika. Vi se izigravate sa Narodnom skupštinom. Možda ćete vi, pošto ne znam šta stoji u ovoj radnoj verziji Poslovnika, tamo da napišete ili da izglasa vaša skupštinska većina, u trenutku kad vi procenite da to prolongirano vreme posle tri minuta više nije vreme koje ćete vi da trpite i da tolerišete, da pritisnete dugme i nestane struja, ali sada ne možete, jer, po članovima 106. i 107. Poslovnika, vi samo u jednoj situaciji možete, kao što ste to jutros na početku zasedanja uradili u mom slučaju, sada u slučaju gospodina Krasića, da oduzmete reč narodnom poslaniku. Povredili ste član 106. jer je najpre trebalo, ako ste hteli da primenjujete striktno ovaj poslovnik, da vidimo šta bi onda usledilo, jer je čovek govorio, na osnovu kršenja Poslovnika Narodne skupštine, o činjenici da Mlađan Dinkić ne može da bude predstavnik po ovoj tački dnevnog reda... Trebalo je, ali samo u tim slučajevima, znači, nikako to niste mogli da primenite na Zoranu Krasiću i na meni jutros, da izreknete opomenu: ako je narodni poslanik prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, što Zoran Krasić nije uradio (ovo citiram i to ne može da mi ulazi u vreme); govori pre nego što je zatražio i dobio reč - nije, sačekao je strpljivo, iako je vaš prethodnik prenebregao činjenicu da se Krasić javio pre nekih drugih poslanika; "koji i pored upozorenja predsednika Skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu" - apsolutno nije, objašnjavao vam je zašto Mlađan Dinkić ne može i zašto ga je Vlada, protivno Poslovniku Narodne skupštine, poslala ovde; "ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje" - naravno da to nije uradio niko od poslanika SRS, "odnosno ometa govornika"; "iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica" - ne, nego na neslavnu ministarsku i guvernersku prošlost Mlađana Dinkića, sve je argumentovano čovek rekao; "upotrebljava psovke i uvredljive izraze", i "ako drugim postupcima narušava red na sednici". Onda vi izreknete jednu, pa drugu opomenu, pa onda tek ide član 107 – mera oduzimanja reči. Gospodine Duliću, vi ste prekršili članove 106. i 107. Isključivanje struje nigde ne postoji. Možda će jednog dana vas da strefi strujni udar, stvarno ne znam, kako ste krenuli i navikli da prekidate narodne poslanike. Ako vi hoćete da nastavite, a vi ste svi u istom konglomeratu, da radite kao Nataša Mićić, neka onda ona izađe i neka vam kaže kakve su to rigorozne mere, pa se onda nečasno upišite u istoriju predsedavanja Skupštine, kao što je to i ona uradila.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, još nisam dobio odgovor, ali računam da je negativan. Naravno, o tome ćemo da glasamo. Sada se pozivam na drugu povredu Poslovnika. Možete da pročitate članove 101, 104. i 194. Mi ćemo stvarno imati problema sa današnjom raspravom. Zašto? Vidite koliko je došla do izražaja nekompetentnost predstavnika Vlade. On je, u replici povodom izlaganja predstavnika SRS, naveo podatke o prednostima i onome što je dobro urađeno na osnovu ovog sporazuma, a taj sporazum se i ne primenjuje, već je tek danas po prvi put postao tačka dnevnog reda. Znači, tu ima problema medicinske prirode. Otprilike, to je kao Gašo Knežević. On je primenio nacrt zakona prilikom donošenja jednog rešenja i napisao je – na bazi nacrta zakona, koji još nije stupio na snagu, ja sam doneo rešenje. Znači, nama ovde niko ne daje nikakvu projekciju, nikakvu pretpostavku, nikakav pokazatelj na osnovu čega zastupa da ovo treba da usvojimo. Ne, nego izađe i javnost obavesti da su velike prednosti ovog sporazuma već ostvarene, a sporazum nije ni stupio na snagu, barem što se tiče Republike Srbije. Znači, nema problema sa dijagnozom, bukvalno rečeno sa dijagnozom. Zašto bi dijagnoza razumne ljude dovodila u zabludu? Moram da vas podsetim, u prethodnom sazivu je gospodin Nikola Milošević sedeo u drugom redu i kada predstavnici Vlade izvale tako nešto, on, pošto je čovek logičar, ne može da izdrži, lepo se pokupi i izađe napolje da se izduva, jer prosto ne može da shvati da 126 ruku može da pokrije dijagnozu. Narodna skupština je mesto gde treba da reprezentujemo normalne ljude Republike Srbije. Nama trebaju normalni argumenti da se iznose, a ne da nam se iznose neke bajke, neke iluzije i nešto što neuropsihijatri treba da stave u anamnezu, u onaj izveštaj. Zato sam vas ja najblagonamernije, gospodine Duliću, upozorio. Vlada je imala razloga kada je pri određivanju predstavnika za ovu tačku dnevnog reda ubacila taj član svog poslovnika, da bi ograničila, da bi nam skrenula pažnju, puj pike ne važi se. Nije to tako. U nastavku ću vam vrlo precizno, autentičnim tekstovima, ukazati na sklonost i stereotipe u ponašanju ovog predstavnika Vlade, kakav je bio prema Đinđiću, prema Živkoviću, prema Koštunici, prema Labusu. Kada takav čovek zastupa ovakav predlog zakona, pa ko to sme da uzme zdravo za gotovo. Molim vas, prekinite sednicu, tražite od Vlade da se izjasni ko će da bude pravi predstavnik po ovoj tački dnevnog reda.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Socijalističke partije Srbije, gospodin Nikolić.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o veoma važnom dokumentu, verifikaciji sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, ili jugoistočnoj Evropi, kako god želimo. Geneza trajanja ovog sporazuma potiče od 1992. godine, sa izmenama i dopunama u Krakovu i Brnu, a definitivni tekst izmena došao je u Bukurešt 2006. godine. Mi smo sada u prilici da konstatujemo da su učesnici u potpisivanju tog sporazuma u svojim parlamentima, osim Srbije, verifikovali ovakav sporazum i da, evo, mi danas o tome razgovaramo i treba da procenimo šta činiti i da li pristupiti ovakvom jednom sporazumu. Pre nego što odlučimo, mislim da je važno da nekoliko činjenica imamo u vidu, koje su to prednosti pristupanja ovom sporazumu koje mogu da budu od koristi, pre svega privredi Srbije i nacionalnoj ekonomiji Srbije. Iskustvo Češke i Mađarske govori da potpisivanje ili verifikacija jednog ovakvog sporazuma približava ovu zemlju EU. Time se postižu, takođe, ovi osnovni demokratski principi koji se zasnivaju na vladavini prava, na ljudskim pravima i na osnovnim slobodama. Vlada tržišna ekonomija, potvrđuju se principi iz Memoranduma o razumevanju o liberalizaciji, otvara nam se tržište od 25 ili 30 miliona stanovnika u statusu domicilnih potrošača, podstiču se strana ulaganja, povećava se konkurentnost i podstiče razmena robe, jača regionalna privredna saradnja i obezbeđuje se širok asortiman kvalitetne robe sa jeftinijim cenama u ponudi. Naravno, razvojem trgovinskih odnosa i mnogih drugih oblika saradnje pruža se mogućnost da u toj regionalnoj saradnji imamo i nešto stabilniju političku situaciju u regionu nego što je sada. Potpisivanjem sporazuma sublimirali bi se svi do sada potpisani sporazumi, njih tridesetak, o liberalizaciji trgovine između zemalja, sada kandidata i potpisnica CEFTA. Pomenuo sam malopre da je Srbija jedina zemlja od osam, odnosno 10 zemalja, koja je poslednja potpisala ovaj sporazum, a po pravilima sporazuma ukoliko se ne pristupi na vreme, u roku od 30 dana se ne može doći u status članice CEFTA. Posledice su takve da mi na prvoj sednici, koju je Komitet zakazao za kraj septembra, nećemo moći da punopravno odlučujemo i donosimo odluke u određivanju pravila igre u sprovođenju tog sporazuma; moći ćemo da budemo samo posmatrači, jer nam vreme od 30 dana prelazi rok dogovoren za zakazivanje ove sednice. Možemo iz sporazuma da izvučemo nekoliko zaključaka. Njegova primena će početi odmah, a puno sprovođenje sporazuma krenuće od 2010. godine pa nadalje. Posebna je novina da se uvodi trgovina uslugama i posebno investicijama, odnosno u njihovoj apsolutnoj zaštiti ako dolaze iz strane potpisnice do mere da imaju nacionalni tretman. Posebnim plulateralnim sporazumom ukidaju se sve moguće i postojeće barijere u odvijanju jedne harmonizovane, slobodne trgovine između potpisnica. Uvešće se potpuno slobodna konkurencija između privrednih subjekata, čak između javnih preduzeća, tako da jednostavno neće moći biti nikakve vrste zaštite. Sve javne nabavke, ma odakle se odvijale, moraju da budu transparentne, nediskriminatorske i moraju imati nacionalni tretman. Uvodi se primena veoma važne dijagonalne kumulacije porekla proizvoda između svih strana potpisnica, a to će reći i nekih materijala iz EU, preko aneksa koji reguliše kako se tretira roba i kakvo je njeno poreklo. Poštovana gospodo narodni poslanici, potpisivanje, verifikacija i primena ovog sporazuma podrazumeva potpuno liberalizovanu trgovinu u okviru potpisnica CEFTA sporazuma, ali rekao bih i dalje prema EU. To znači da se stvara ambijent za poslovanje u bescarinskim uslovima, bez mogućnosti posebne zaštite nacionalne ekonomije. Opstaće samo oni koji su najbolji u kvalitetu, najpovoljniji po cenama i ostalim uslovima ponude. To će se dogoditi u uslovima kada je naša nacionalna ekonomija slabašna i krhka, sa teškim tranzicionim posledicama i još uvek ranjiva, neoporavljena od posledica embarga. Ako potpisivanje sporazuma znači da nema zaštite nacionalne ekonomije ili nema dovoljne zaštite nacionalne ekonomije jer neće biti carina na uvoz, niti carine na izvoz robe, za robu koja je poreklom iz zemalja potpisnica ili u daljem lancu iz EU, rekao bih čak i na poljoprivrednim proizvodima neće moći da se primenjuju neke posebne mere zaštite, niti pak podsticajne mere makroekonomske politike, postavlja se pitanje hoće li naša nacionalna ekonomija da to izdrži. Šta će se desiti sa našim bilansom u poslovanju sa ostatkom sveta ako i danas, makar sa delimičnom liberalizacijom, imamo ogroman platni deficit u poslovanju sa svetom, duži niz godina; on se prenosi iz godine u godinu, a mi nemamo mehanizme da trgovinski deficit smanjimo. Ne smemo zaboraviti da je naša proizvodnja, ovakva kakva je, izuzetno uvozno zavisna, te da za dve godine nije moguće napraviti kapacitete koji će moći da proizvode materijale i sirovine konkurentne u odnosu na ponudu koja dolazi iz zemalja potpisnica sporazuma i oslobode nas uvozne zavisnosti. Naša tehnologija je zastarela, uz to nam je organizacija arhaična, a menadžment nedovoljno pripremljen. Posledica će biti niska produktivnost, a šansa da budemo konkurentni u odnosu na industrijske sisteme neće biti na našoj strani. Umesto da stvaramo efikasnu i po broju malu državnu administraciju, mi je iz godine u godinu stalno povećavamo. Imamo skup državni aparat koji ovakva privreda mora da izdržava, a to poskupljuje proizvodnju i čini nas još nekonkurentnijim. Takođe, na teret proizvodnje i onih koji stvaraju dohodak, u elemente koji čine cenu ulazi i armija od preko 900.000 nezaposlenih, radno sposobnih građana Srbije. Da li je realno da ćemo tu armiju zaposliti do pune primene sporazuma i da ćemo na taj način smanjiti izdvajanja za socijalna davanja, a da će ti radnici ostvariti konkurentniju proizvodnju nego što je imamo danas? Cena prelaska iz socijalističkog društva, kroz tranziciju, u kapitalizam ne sme biti na teret otpuštenih i ne mogu je plaćati penzioneri, njih blizu milion i 400 hiljada. Zapravo, mi moramo da računamo na dalja izdvajanja od strane onih koji ostvaruju dohodak za ove kategorije stanovništva, a u isto vreme moramo da računamo i na stvaranje konkurentne proizvodnje. Srbija spada u grupu zemalja koja ima dosta visoku stopu izdvajanja na ime poreza i doprinosa iz ličnih dohodaka i visok procenat PDV-a. Upravo iz napred navedenih razloga mi ćemo i dalje ostvarivati skuplju proizvodnju nego što će tržište moći da prizna i teško ćemo moći da se uklopimo u konkurentsku borbu koja nam predstoji. Ovo tim teže što mi zbog već izgrađenih kapaciteta u ovom regionu CEFTA ne možemo da računamo na visoke tehnologije i visoke intelektualne usluge. Naše šanse su u oblasti prerađivačke proizvodnje i u oblasti poljoprivrede, gde je konkurencija veoma izražena. Naravno da pred nosiocima ekonomske politike stoji mnogo ozbiljan, odgovoran i težak zadatak, kako pripremiti nacionalnu ekonomiju da se u pravila sporazuma uklopi i da opstane. Mnogo je do sada napravljeno tih koraka na putu ka Evropskoj uniji i do odustajanja će teško moći da dođe. Dakle, to je ona filozofska – prići sporazumu, kajaćemo se, odustati od sporazuma, takođe ćemo se kajati. Na poslaničkim grupama, na parlamentu je da donese odluku. Hvala vam.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić, pa potom Zoran Krasić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se zato što je prekršeno dostojanstvo Narodne skupštine, to je osnov. Očekivao sam, gospodine predsedniče, da će gospodin Mlađan Dinkić, ministar Vlade Republike Srbije, današnje izlaganje započeti izvinjenjem zato što je u proteklih nekoliko dana dao nekoliko nepreciznih, netačnih, zlonamernih i neodgovornih izjava. Time je prekršio Ustav Republike Srbije. Dakle, podsećam vas, gospodine Dinkiću, i javnost da ste rekli da Narodna skupština nije zasedala zbog toga što narodni poslanici nisu tu. Na strani 63. Ustava Republike Srbije, u odeljku 3. kaže se: "Vlada je nosilac izvršne vlasti u Republici Srbiji." Molim, gospodine predsedniče, da mi citat ne ulazi u vreme. "Vlada utvrđuje i vodi politiku, izvršava zakone i druge opšte akte Narodne skupštine, donosi uredbe i druge opšte akte radi izvršavanja zakona, predlaže Narodnoj skupštini zakone i druge opšte akte i daje o njima mišljenje kad ih podnesu drugi predlagači"... Ali, nema predloga zakona. Što bi rekao pesnik, a poslanici zalud, zalud čekaju. Ništa od onoga što su govorili u kampanji nema u fioci. Nijedan zakon nisu napisali. "Usmerava i usklađuje rad organa državne uprave i vrši nadzor nad njihovim radom, vrši i druge poslove određene Ustavom i zakonom." Član 124: "Vlada je odgovorna Narodnoj skupštini za politiku Republike Srbije, za izvršavanje zakona i drugih opštih akata Narodne skupštine i za rad organa državne uprave." Nigde ne kaže Ustav da su narodni poslanici, ne daj Bože, odgovorni Vladi i ministrima u toj Vladi. Vladu čine predsednik Vlade i ministri. "Ministri su za svoj rad i za stanje u oblasti iz delokruga ministarstva odgovorni predsedniku Vlade, Vladi i Narodnoj skupštini." Dakle, nigde nema obrnuto, itd, itd. Dakle, dimna zavesa koju ste, gospodine Dinkiću, bacili ovih dana imala je da posluži kao loša argumentacija i rđavo obrazloženje da, zaboga, zato što narodni poslanici nisu na okupu parlament ne može da zaseda, pa zbog toga razni pisci u jeftinoj štampi povećavaju tiraže. To nije fer. Nije fer pre svega prema onoj većini koja je vas izabrala, ali nije fer ni prema instituciji narodnog poslanika. Onog momenta kada ste prvi akt prosledili Narodnoj skupštini, mi ga, evo, danas razmatramo. Neki će ga kritikovati, neki će ga hvaliti. Očigledno da će on dobiti dovoljan broj glasova i neće biti sporno njegovo usvajanje. To vama, gospodine Dinkiću, nije prvi put. Ranije ste izjavljivali - pokazaću ja narodnim poslanicima. Baš da vidim šta je to što ćete pokazati. Ako vam se ne sviđa pozicija ministra, dođite u Narodnu skupštinu, budite narodni poslanik, bili ste prvi na listi, imate pravo da budete narodni poslanik, i onda kritikujte Vladu do mile volje. Ali, ne možete kao ministar kritikovati narodne poslanike što Skupština nije zasedala, a nije zasedala samo zbog toga što ta vlada nije u stanju da prosledi nijedan akt ovoj skupštini. Dakle, to je jedina istina i moja je obaveza bila da u ime kolega koje ovde predstavljam, i nadam se u ime svih vas, to kažem, jer nema nikakvog smisla to što ste izjavili. To je netačno, zlonamerno, to doprinosi da se ugled ove institucije narušava, a da ona to ničim nije zaslužila. Dajte zakone i razmatraćemo ih, dajte ono što je iz nadležnosti Ustavnog zakona da se sprovede. Ništa od toga niste uradili. Evo, da izaberemo guvernera; to je jedna od obaveza pa vi nikako da to prosledite. Dakle, molim vas, nemojte se ponašati kao da smo mi vaša svojina. Mi to nismo nikako, niti to vi možete na bilo koji način da ostvarite. Nema smisla da to radite. Vi ste ranije, kao ministar finansija, držali parlament u šah-mat poziciji. Nadam se da ćemo usvojiti zakon o Narodnoj skupštini i da vam to više neće biti omogućeno. Molim vas, postavio sam vama lično poslaničko pitanje – koje akte je vaše ministarstvo prosledilo Narodnoj skupštini na usvajanje, a da mi to nismo učinili? Hvala vam.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, smatram da ste prekršili član 100. Poslovnika, jer sam od vas očekivao malo više hrabrosti nego što je poseduje gospodin Albijanić, a on je čuven po toj hrabrosti, kao što su čuvene i italijanske knjige o italijanskoj hrabrosti. Dok smišljate odgovor, a obavezni ste da mi date odgovor, i stalno ću da vas podsećam na tu obavezu po članu 100. Poslovnika dok ne date adekvatan odgovor, ja vam, da bih vam pomogao u pronalaženju tog odgovora, iznosim nekoliko vrlo važnih detalja. Videli ste, čuli ste u stvari šta je gospodin Baralić ispričao. Vlada nije podnela zahtev da se održi vanredno zasedanje, ali je naravno neko morao da iskoči i da napadne sve poslanike da bi prebacio krivicu na nekog drugog. Vidite koliko je taj lični poriv zavladao predstavnikom predlagača, da postoji praktično dokazana nesposobnost da se kompetentno zastupa Predlog zakona. Evo, ja ću vam dati još nekoliko primera da vam na to vrlo slikovito ukažem. Recimo, 2005. novinski tekst, veliki naslov kaže – folirant; skoro niko od političara i poslanika ne veruje u zakletvu ministra Dinkića da ga pare u životu nimalo ne zanimaju. To su novinari i urednici napisali. Da vas podsetim na jedan vrlo lep detalj. Gospodin Dinkić daje intervju, pa kaže – ja sam bio Đinđićev tajni ekonomski savetnik dok nisam otišao na polugodišnje usavršavanje u Italiju. Što se tiče ovih materijalnih sredstava, evo šta kaže – moja žena Tanja rekla je da ne dolazi u obzir da reskiramo da uložimo sve pare iz kuće u knjigu koju niko neće kupovati i čitati. U kratkom roku prodata su dva izdanja, a onda je moj prijatelj Peđa Marković rešio da tu knjigu izdaju i "Stubovi kulture". A knjigu kojom se proslavio napisao je zbog toga što u knjizi piše, neki su to prokomentarisali – tata mu se kockao sa Jugoskandikom i Dafiment bankom, pa je izgubio pare, pa da bi povratio pare on ušao u politiku. Izvinite, molim vas, da li mi svaku reč ovog predstavnika Vlade treba da tumačimo kao objektivni stav Vlade ili kao lični poriv? Poznato je da je rekao da ni na sahranu Đeliću, tako nešto beše, neka teška svađa... (Predsednik: Vreme) Ali, ovaj predlog Vlade je potpisao Đelić i Đelić je rekao – član 70. Poslovnika. Znači, Božidar Đelić zna koga je odredio za predstavnika Vlade povodom ove tačke dnevnog reda. Sad, vi iz Demokratske stranke, ako ne trpite Đelića, to je vaš problem, ali ja moram da poštujem papir na kome stoji vladin pečat. Da li je u ovoj igri - hajde ti, da ne idem ja, jer je on potpredsednik za evropske integracije i za saradnju sa EU, jer po logici stvari ovo bi trebalo da brani potpredsednik Vlade... (Predsednik: Gospodine Krasiću, hajde...) Hajde, napravićemo pauzu, ponovo ću da se javim.
Znam da ćete se javiti ponovo, samo nemojte da zaboravite gde ste stali. Reč ima Čedomir Jovanović, šef poslaničkog kluba LDP. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Dinkiću, moram vam reći da mi nismo zadovoljni načinom na koji se vodi ova rasprava. Za nas iz LDP-a ova tačka dnevnog reda je veoma značajna i mi činjenicu da raspravljamo o ratifikovanju ovako važnog sporazuma doživljavamo, između ostalog, i kao najznačajniji izraz naše spremnosti da učinimo nešto konkretno u pogledu evropskih integracija naše zemlje. Mogu da razumem, iako se nikada nećemo složiti sa otporima koje pojedine stranke koje ne žele takvu vrstu evropske perspektive u našem društvu iskazuju tokom ove rasprave, ali je za najoštriju osudu neozbiljnost Vlade i stranaka koje čine vladajuću koaliciju. Gospodine Dinkiću, bili ste dužni da u svojoj uvodnoj reči kažete zbog čega smo mi jedina zemlja koja sa zakašnjenjem ratifikuje sporazum od koga, po našem mišljenju, presudno zavisi budućnost generacija koje žive u našem društvu. To je važno da bi se utvrdila odgovornost, jer izuzimanje odgovornosti, praktično, od našeg društva, naše svakodnevice pravi stvarnost u kojoj je svakom sve dozvoljeno. Ako je u Skupštini potvrđena ratifikacija ovog sporazuma 23. jula i ako je Vlada koja nam je to prosledila znala da će se ministarske konferencije održati polovinom septembra, zašto ste, gospodine Dinkiću, vi kao ministar dozvolili da naša zemlja, koja je toliko daleko od onog statusa na koji mi kao građani 21. veka imamo pravo, dođe u poražavajući status i položaj kao posmatrač. Ko je odgovoran zbog toga što nismo 24. jula raspravljali o sporazumu CEFTA, 25. jula, 1. avgusta, 10. avgusta? Ko treba da preuzme odgovornost? Mi insistiramo na odgovornosti za činjenicu da će se ministar Vlade Republike Srbije, zemlje koja je na repu evropskih integracija, pojaviti na ministarskoj konferenciji zemalja članica CEFTA u statusu posmatrača. Ko je za to odgovoran? Imate li dovoljno političke hrabrosti da kažete tako nešto? Nama je jasno o čemu se tu radi. Ne može se Srbija u ekonomskom smislu liberalizovati i upustiti u ekonomske integracije bez prethodno jasno potvrđene spremnosti da postoji politička volja za isti takav proces. Od oktobra 2000. godine do septembra 2007. godine nikada nismo bili, u političkom smislu, dalje od Evrope. Sada treba da potvrdimo svoju spremnost da budemo deo Evrope glasajući za ovaj oblik ekonomskih integracija. Sa kim mi sklapamo taj sporazum? Kakvi su naši odnosi sa tim državama? Da li su dobrosusedski? Da li su obeleženi razumevanjem? Da li ima nesporazuma? Ako ih ima, da li su ti nesporazumi političke ili ekonomske prirode? To je ono što nam je potrebno za ovu raspravu. Vrlo dobro znate sa kojim zemljama je ovaj sporazum sklopljen. Znate koliko je komplikovan status Kosova, koje je takođe deo ovog sporazuma. Mesecima apelujemo na političko otrežnjenje našeg društva, na suočavanje sa istinom, ali ovo je kukavičije jaje. Niste nam vi potrebni ovde. Ovde nam je potreban premijer Koštunica da nam kaže primer zemlje u svetu koja je potpisala međunarodni sporazum sa nekim drugim partnerom koga istovremeno doživljava delom svoje teritorije. Nama je to važno za sudbine tih ljudi koji žive na Kosovu, kojima će neko drugi saopštiti tu istinu, umesto Vlade koja je dužna to da uradi. Da li treba trubače ovde da dovedemo da bi ga dočekali ili treba da idemo u Guču i na sabore da bismo se sa njim sreli? Premijeru je ovde mesto, i potpredsedniku Vlade, zato što ovo treba da bude praznik za Srbiju, po našem mišljenju, jer stvaramo jedinstveno tržište sa našim susedima. Sa nekima od njih smo ratovali, što je dokaz da se stvari mogu rešavati na drugačiji način, da se omoguće pozitivni ishodi, što treba da bude primer i u nekim drugim komplikovanim situacijama kojih ima tako puno u našem životu. Nema nikoga, kao da se Vlada stidi činjenice da je parlamentu predložila ratifikaciju ovog sporazuma, a nema razloga za takonešto, po našem mišljenju ne. Pogledajte klupe, nema ministara, nema predsednika Vlade, nema 70-80% poslanika vladajuće koalicije. Šta to znači? Da je Vladi stalo do tog dokumenta ili da je prisiljena, da pro forme, zbog nekih partikularnih interesa ona ipak tako nešto propušta kroz Skupštinu? Kako ćemo mi razviti ekonomsku saradnju sa Albanijom, sa Bosnom, sa Hrvatskom, sa Crnom Gorom - kvazidržavom, koju treba stiskati, stiskati, stiskati, stiskati, sa Kosovom koje želimo da stavimo pod blokadu? Kako ćemo razviti mi, kako ćemo poštovati sporazum koji treba da ratifikujemo? LDP je spreman da ga poštuje. Da li je spremna vladajuća koalicija? Znate koliko ima puno odgovornosti iza jedne ovakve inicijative? Moramo društvu objasniti koje su koristi od ovog sporazuma, prevesti građanima to na razumljiv jezik. Puno je onih koji će iskoristiti te teške okolnosti u kojima se nalazi naše društvo. Ali, nemate razloga da se ustručavate pred tim činjenicama. Imaćemo veće tržište, potrošači u Srbiji će imati bolju ponudu, a neće jedan čovek biti taj pred kojim oni moraju da kleknu ukoliko žele nešto da kupe. Neće više "Zara" u Beogradu biti najskuplja "Zara" na svetu, skuplja od londonske i od one u Moskvi. Možda će pasti marže, pa ćemo, iako imamo mala primanja, kupovati jeftiniju robu zbog toga što se pojavila konkurencija. Umesto da pričamo o tome, mi podržavamo ono Miloševićevo ekonomsko slepilo sa kraja 80-ih godina kada su nam Slovenci bili krivi za sve, pa Hrvati, pa Bosanci, pa Makedonci, pa Crnogorci, pa Albanci dva-tri puta, pa smo između sebe počeli da se delimo. Zna se zašto naše kompanije nailaze na prepreke, između ostalog i zbog toga što nema ovakvog sporazuma. Ovaj sporazum otvara vrata svakoj našoj kompaniji, pod uslovom da ona ima nešto da ponudi, pod uslovom da nije ono jedino što ona nudi činjenica da je njen vlasnik na crnoj listi EU ili SAD. To su razlozi zbog kojih naša ekonomija nije dobrodošla u pojedinimsredinama - što nije konkurentna, što je spekulativna, što računa da će tamo moći da funkcioniše po pravilima po kojima se funkcioniše ovde. To su teme o kojima treba razgovarati sa ljudima u Srbiji, zbog kojih treba braniti ovaj sporazum. Pogledajte u šta su nas ćutanjem pretvorili – u žrtvu. Vi sad tu sedite, kao meta onih koji su od Srbije napravili politički rashod. A vi ste ministar jedne Vlade koja želi Srbiju da odvede u Evropu. To nama smeta. Mi ćemo glasati za ovaj sporazum. Glasali bismo u bilo kom trenutku, ne interesuje nas što ga vi branite, što ga je potpisao Božidar Đelić i što iza njega licemerno stoji predsednik Vlade koji ga je potpisao u decembru, ali nijednom o njemu ni jednu jedinu reč nije rekao. Mi ćemo glasati za taj sporazum, ali realizacija tog sporazuma ne zavisi od naše političke volje, nego od spremnosti Vlade da uradi ono na šta se obavezala ovim sporazumom. Znate na šta se ona obavezala? Citiraću vam samo dva stava; vi ste potvrdili svoju obavezu prema pluralističkoj demokratiji zasnovanoj na vladavini prava i ljudskim pravima i ostalim slobodama. Je l' to ono što je opis Srbije u septembru 2007. godine, da li je ovo pluralistička demokratija, da li ovde postoji vladavina prava, poštovanje ljudskih prava ili smo svi mi žrtve političke države, partijske države, običajnog prava, a ne tržišne ekonomije? Obavezali ste se da ćete poštovati principe tržišne ekonomije, a vi ste od ovoga napravili partijsku. Vlada postoji četiri meseca i još se niste dogovorili oko toga kako ćete podeliti plen te jadne vlasti i kome će pripasti NIS, EPS, Aerodrom, "Srbijašume", "Srbijavode". Nije to bilo nešto sa čim ste vi ušli u izbornu kampanju za januarske izbore. U Srbiji je 50% cena pod kontrolom države. To nije tržišna ekonomija. Izbegava se privatizacija javnih preduzeća, zašto? Zato što su to partijski monopoli i zato što su ishodišta za islužene partijske, a dokazane partijske kadrove, s jedne strane; s druge strane, sjajno sredstvo za kupovinu glasova nesrećne Srbije. To ste vi radili. Nema, gospodine Dinkiću, tržišne ekonomije u kojoj ministar ide i najavljuje zimske olimpijske igre i u kojoj ministar deli milijardu evra iz Nacionalnog investicionog plana. Da li ima neka zemlja potpisnica ovog sporazuma u kojoj je to moguće? Zakon o Nacionalnom investicionom planu pred parlament, definisani projekti, a ne politička uravnilovka, i ne Potemkinova sela, ne brze pruge i švedski standard. Ono što su oni radili sa Telekomom 1997. godine vi ste počeli da radite i sa Mobtelom 2007. godine, i svako ima svog gospodina Mrkonjića, svako. To ste vi potvrdili. Ovo je uvreda za vaše birače koji su glasali za takmičenje sa regionom. Kako ulazimo u tu trku, da li imamo neki plan? Privredna komora, čija je to komora? Sedi Miloševićev tajkun i predsednik države, pa se dogovore ko će šta, ti meni skini Čedu sa vrata, a ja ću tebi da sklonim Toplicu. Dokle ćemo stići tako? Privredna komora je postala partijska ćelija Demokratske stranke, da li to postoji negde? Vi ste za sebe uzeli Kopaonik, volite skijanje. A Koštunica ne voli ništa, ali hoće sve. Glasaćemo za ovaj sporazum, imate našu podršku, ali vodite računa, veliku obavezu preuzimate na sebe, a mi ćemo biti ti koji ćemo vas kontrolisati u svakom segmentu vaših aktivnosti. Dakle, insistiramo na utvrđivanju odgovornosti zbog toga što će ova jadna zemlja, posle godina sankcija, blokada i nesporazuma, opet biti u ponižavajućem položaju na toj konferenciji, zbog toga što je neko bio neodgovoran ili licemeran, pa je tako nešto odlučio. Zašto raspravljamo sa toliko puno zakašnjenja o ovome, 23. jula je došlo u Skupštinu? Izvolite recite, ili vi recite gospodine predsedniče, da li smo za to odgovorni mi kao poslanici LDP-a, da li je za to odgovorna opozicija ili je za to odgovorna ta sklepana vladajuća koalicija koja očigledno funkcioniše i koja ne treba da funkcioniše ako jedino što treba da stvori i proizvede jeste haos. Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić, naredni poslanik je Rajko Baralić, pa narodni poslanik Aleksandar Vučić. Za repliku se javio narodni poslanik Milutin Mrkonjić.
Gospodine Duliću, vi uporno ignorišete moje pitanje. Ja ne znam šta je razlog, ali vi pokazujete veliku upornost, istrajnost i ja sam apsolutno siguran, ili ste vi ili Božidar Đelić čitali ovaj članak od 1. novembra 2001. godine, vidite, gospodine, piše – supermen. Da li vi mislite da je ovaj predstavnik Vlade supermen? Ali vidite šta kaže ovde u podnaslovu – ispod maske krije se samo običan apsolutista. Znači, sudeći po tačnim činjenicama koje su malopre iznete sa ove govornice – jedan ministar pregovarao, neko potpisao, a izgleda da su se svi odrekli toga – oni su morali "supermena" da pošalju ovde, jer kako bi drugačije moglo da prođe. Ali, zato su napisali da je ovlašćenje "supermena" ograničeno članom 70. Poslovnika o radu Vlade Republike Srbije. Ja nikako da dobijem, gospodine Duliću, od vas ovaj odgovor. Da li je možda neko u toj kuhinji, pučističkoj, koja se zove demokratski blok, osmislio da treba ovog predstavnika Vlade izložiti neprijatnostima ovde kako bi negde u Vladi neka druga opcija dobila na popularnosti? Vi ste se prevarili, mi sve to trpamo u isti koš. Tu ne samo da nema principijelne razlike, nego postoji suštinska jednakost. Zato vas ja upozoravam, gospodine Duliću, s obzirom na to da je dokazano već o tome, Žarko Obradović je o tome pričao jutros, da ste prekršili zakon time što niste raspisali izbore. S obzirom na to da ja četvrti ili peti put izlazim i od vas uporno tražim odgovor i vi nikako ne dajete odgovor, vi na taj način potvrđujete da u kontinuitetu kršite Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije. Vi ste višestruki povratnik u pogledu povreda Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. I, ako mislite da eventualno glasanje nema za ishod da se konstatuje da ste izvršili povredu Poslovnika, što me uopšte ne bi iznenadilo, onda verujte, ovih pet gledalaca koji prate ovaj prenos preneće, pa će desetoro ljudi verovatno da zna da ste se na najbrutalniji način ponašali prema poslanicima koji su vam ukazivali na teške povrede Poslovnika. Mi još uvek nismo, što se tiče Srpske radikalne stranke, počeli da čerečimo ovaj sporazum u onim delovima gde može, i vreme je da se dokaže delo - izdajnički proces. (Predsednik: Hvala vam puno.) Sposobni smo to da uradimo i nemojte da se sekirate, ali mlad ste čovek i ja bih vam preporučio da poslušate savet gospodina Mićunovića koji je rekao da je forma vrlo važna i da Skupština i ne može da postoji ukoliko se forma ne poštuje. Poslušajte malo njega, iz iste ste stranke, naučite nešto, a kasnije ću reći šta je gospodin Mićunović rekao o Dinkiću.
Hvala vam puno. Po Poslovniku se javio gospodin Rajko Baralić.
Gospodine predsedniče, član 103. treći stav. "Slepilo" o kojem je govorio Čedomir Jovanović dovelo je do potpisivanja međudržavnog komercijalnog ugovora sa Rusijom, sa carinom od 1%, i to je jedini ozbiljan aranžman koji ova država ima deset godina. Zbog toga je "Agrokor" kupio "Frikom" i zbog toga je devedeset i nešto preduzeća iz Slovenije, Hrvatske i drugih zemalja kupilo firme u Srbiji, zbog reeksporta u Rusiju. Ako taj sporazum nije bio dobar, zašto onda Vlada Zorana Đinđića, Zorana Živkovića, dve vlade Vojislava Koštunice, uključujući i ovu treću, tehničku, nisu taj sporazum suspendovale? Dakle, kada se kritikuje jedan period, onda mora da se vodi računa i o onome šta se u tom vremenu dešavalo, što danas ima strateški značaj za privredu, koja je, istina, u rđavoj kondiciji, ali još uvek opstaje, iako ste liberalizovali gotovo sve što je bilo moguće, pre svega kada je u pitanju tržište, a i mnoge druge stvari. Dakle, hteo sam da kažem nešto i apropo jedne žaoke koja je išla ka gospodinu Mrkonjiću, ali on će očigledno sam uspeti da se odbrani. Ja bih voleo da se i ovi vaši odbrane sa tom osnovom godišnje, bez Nacionalnog investicionog plana i za nekoliko meseci. Rekao sam, i time završavam, vi ste, gospodine Jovanoviću, rekli da imaju svi po jednog Mrkonjića. Ja sam rekao da njega nema Liberalno-demokratska partija, nema ga zaista, ne vidim nijednog među vama takvog.
Hvala. Gospodine Mrkonjiću, da li želite repliku?
Nema potrebe, Rajko me je odbranio. Gospodin Čeda ne bi to ni razumeo.
Ima reč narodni poslanik Matić.
Gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, DSS - Nova Srbija prihvata ovaj sporazum. Naravno da ćemo podržati predlog Republičke vlade. To je nepotrebno ponavljati, ali nije zgoreg da prokomentarišem stavove ostalih poslaničkih grupa koje su ovde iznele bojazan da ovaj sporazum ne vodi ka boljitku. Kada je u pitanju stav radikala, nisam čuo nijedan argumentovani kritički osvrt. Naime, sve ono što smo čuli od ovlašćenog predstavnika Srpske radikalne stranke prosto nije zapisano u ovom sporazumu. O čemu se radi? Radi se o konkretnim efektima koje ova država dobija proširenjem zajedničkog tržišta sa zemljama susedima. Ja ne spadam u grupu jugonostalgičara, ali moram da kažem da svakako našoj privredi nedostaje ta komponenta saradnje sa ostalim tržištima. Ono što možemo da čujemo od privrednika jeste da svakako velikom tržištu odgovara ovakav način sporazumevanja. Srbija jeste najveće tržište u okviru CEFTA sporazuma i Srbiji svakako ide na ruku to da imamo jednu sređenu situaciju, vezano za međusobnu razmenu robe, usluga i ostalih stvari. Podsetiću vas da je razmena sa zemljama susedima tokom 2006. godine bila na nivou od tri milijarde dolara. Od toga, najveća razmena je bila sa Bosnom i Hercegovinom u iznosu od jedne milijarde i 92 miliona dolara, od čega je 749 miliona bio naš izvoz, a ostatak uvoz. Robna razmena sa Hrvatskom ima negativan bilans i iznosi 585 miliona dolara, od čega je naš uvoz 334 miliona, a izvoz 251 milion. Sa ostalim zemljama imamo pozitivan bilans. Jedino sa Moldavijom, sa kojom gotovo nemamo nikakvu robnu razmenu, svega 11-12 miliona dolara, od čega je deficit u iznosu od nekih dva ili tri miliona. Dakle, imamo povoljnu situaciju kada je u pitanju ovaj sporazum i svakako nam ide na ruku. Šta nam još ide na ruku? Ide nam na ruku, pre svega, sređivanje ovih bilateralnih dogovora između zemalja članica. Dakle, imaćete jednu sređenu situaciju, pa čak i u vezi sa sporovima koji su mogući (imate ovaj bosanski primer koji je pomenula Jorgovanka Tabaković), i moguće je da se oni razreše na nivou zajedničkog komiteta. To je jedna povoljnost koja svakako omogućava da privrede svih ovih zemalja imaju saradnju i mogućnost da razmenjuju robu i usluge na mnogo lakši način. Dalji benefit jeste i veliko zajedničko tržište, između 25 i 30 miliona potrošača. To tržište omogućava velikim investitorima da znaju gde dolaze, da dolaze u jednu sređenu situaciju koja omogućava i veću sigurnost u poslovanju. Dalje, relaksiranje u sferi ekonomskih odnosa omogućava i relaksiranje političkih odnosa. To je sve u funkciji, da kažemo, političke i državne stabilnosti. Naravno, ovde su prigovori vezani za Kosovo i Metohiju, da se potpisuje ugovor sa UNMIK-om i da je to problematična stvar za državu Srbiju, pošto je to nesumnjivo deo naše zemlje. Ja podsećam da UNMIK Kosovo zastupa na osnovu Rezolucije 1244 i mi ovog trenutka nemamo veliki izbor. Što se tiče prigovora LDP-a i gospodina Čedomira Jovanovića, mene čudi da smo se danas prosto osvedočili da je gospodin Krasić postao javno, je l' tako, gospodine Krasiću, fan Čedomira Jovanovića. U čemu se to ogleda? Ogleda se u zajedničkoj želji da se opstruira rad ovog parlamenta. Da smo imali malo bolji odnos, malo normalniji odnos pojedinih poslanika prema ovoj govornici i prema Poslovniku o radu, ne bismo imali toliko zloupotreba i ne bismo imali ovaj datum, koji je gotovo poslednji datum, da usvajamo Sporazum CEFTA 2006, zato što nas čeka sastanak zajedničkog komiteta u Ohridu 28. septembra. Vi pitajte, gospodine Jovanoviću, šta je radio danas vaš poslanik Vladan Batić, kome ste poklonili mandat. O čemu je on danas pričao? Da li uopšte Srbiju interesuje to što priča Vladan Batić, posebno na onakav način, demohrišćanin koji još nije postao hrišćanin. Tako je on pričao, otprilike. Dakle, sve su to problemi koje možemo da rešimo ovim sporazumom, ali možemo i jednim konstruktivnijim odnosom prema važnim zakonima koje očekuju, pre svega, mlađe generacije u ovoj Srbiji. Zbog toga će DSS sve svoje diskusije priložiti predsedniku parlamenta i ministru i nadamo se da ćemo u jednoj kratkoj raspravi nešto što je nesumnjivo korisno za našu zemlju jednoglasno, ili makar uz veliku većinu, doneti, kada budemo glasali o sporazumu CEFTA. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, pa potom Dragan Todorović, pa potom Zoran Krasić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, to što mi koristimo svoje pravo da branimo sporazum koji je predložila vaša nesposobna Vlada, a nesposobna je zbog toga što sprovodi politiku koja je direktno suprotna sporazumu za koji tražite podršku... Nesposobna je zbog toga što ne može da brani taj sporazum ovde iz skupštinskih klupa. Nesposobna je i zbog toga što ste vi jedini poslanik stranke predsednika Vlade ovde u Skupštini, ili imate, izvinjavam se, dva ili tri. Dva poslanika DSS-a su ovde. Vi optužujete nas za neusvajanje ovog sporazuma u vremenu u kojem je taj sporazum mogao da bude usvojen. Pa Vladu smo vam napravili, koliko ste bili nesposobni! Vladu vam je opozicija napravila. Vodite računa o onome što prati obaveze proizašle iz činjenice da ste vi vlast u ovoj zemlji. Dokažite to na bilo koji drugi način, osim iživljavanjem nad onima koji su nemoćni. Preuzmite odgovornost za nešto. Makar sedite ovde. Što se tiče slepila Miloševića, u vremenu na koje se vi pozivate kao slavno u potrošačkoj korpi se uglavnom nalazilo korenje. Jeste, imamo potpisan sporazum sa Rusijom, ali ga Rusija nikada nije ratifikovala. Nikada Duma o njemu nije raspravljala. Dok ste trčali za loptom po Marakani mogli ste da ih pitate - izvinite, a kada ćete da potvrdite glasovima sporazum do kog je nama tako puno stalo. E, kada se dovoljno sagnete, tada ćemo ga potvrditi. Cenimo podršku, ali to je socijalna pomoć, a ne poslovni uspeh. Šta smo mi to izvezli u Rusiju tokom devedesetih godina? Šta izvozimo danas? Kako je izgledala ta zemlja i njena ekonomija pre 15 godina, kako naša, a kakve su današnje karakteristike? Što se tiče gospodina Mrkonjića, lepo je što se on povezuje sa izgradnjom u Srbiji. Loše je što je uglavnom pravio ono što su prethodno on i njegova stranka i politika kojoj je služio srušili. To se u narodu iz koga vi dolazite često zove - presipanje iz šupljeg u prazno. Mi smo danas najsiromašnije evropsko društvo, sa najnefunkcionalnijim obrazovanjem, sa najtežim socijalnim obavezama, najkrupnijim političkim problemima i to je zaostavština jednog pogrešnog vremena. Bilo bi dobro da oko toga ne polemišemo previše, a da vrlo razumno kažemo ljudima da smo sposobni da formulišemo politiku koja će na drugačiji način ostvariti interese o kojima se možda i tada govorilo. Nema ničeg lošeg u ideji da se ovde razvije švedski standard, ali onda hajde da primenimo metode koje su oni primenili da bi do toga stigli. Hajde da cenimo uspeh, znanje, nečiji rad, hajde da promenimo ono pravilo po kome ste najluđi ako prvi dođete na posao, a poslednji sa posla odete. (Predsednik: Vreme.) Hajde to da uradimo. Što se tiče vladajuće koalicije, ovo je sramota šta se dešava u ovom trenutku.
Hvala puno. Dragan Todorović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, postoje poslanici koji nikada neće shvatiti neke stvari. Jedini sudija na političkoj sceni Srbije je narod, odnosno glasači. Rezultat onoga kako se mi tim glasačima predstavljamo vidimo posle nekih izbora. Kritikovati ovde opoziciju da opstruira ili na neki ružniji način onemogućava da se donese ovaj zakon, i to u poslednjem momentu, od strane poslanika vladajuće koalicije, jeste prosto neverovatna stvar. Mesec i po dana mi nismo zasedali. Pa, nije ovaj sporazum stigao juče u Skupštinu Srbije, pa sada to treba, a mi ne damo. Gde ste bili mesec i po dana? Pogledajte koliko sedi ovde poslanika stranke poslanika koji ovog momenta ne sedi u sali, već je izašao napolje. I on nalazi da spočitava predstavnicima opozicionih stranaka, poslanicima SRS, da opstruiraju donošenje ovog zakona. To je naše pravo, mi se ponašamo u skladu sa Poslovnikom. Ili vi mislite da predsednik parlamenta krši Poslovnik? Ne mogu i jedna i druga stvar da budu istinite. Znači, izađite sa predlogom da predsedavajući, odnosno predsednik Skupštine krši Poslovnik, pa da stavimo to na glasanje. Sećam se, jednom prilikom, u vreme kada je DOS došao na vlast, jedan predstavnik te snažne grupacije žali se da predsedavajući krši Poslovnik, i to u mom slučaju, kada sam ja to potvrdio i tražio da se to stavi na glasanje, on sam nije glasao za sopstveni predlog. Takvi ste vi, ono što vam u ovom momentu odgovara, vi biste to... To je naše pravo i mi ćemo to pravo koristiti na način kako je predvideo Poslovnik. Niti možete, niti treba da nas sprečavate u tome. Iznesite vi sve dobre strane ovog sporazuma i neće biti nikakvih problema. Mi ovde ukazujemo na kršenje Poslovnika, još uvek nismo čuli od predsedavajućeg da li je to tačno ili nije. Kako je moguće da predstavnik Vlade u jednom slučaju bude (ne samo u jednom slučaju, u svim slučajevima) u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine, a samo u jednom slučaju sa Poslovnikom Vlade? To su neke stvari koje bodu oči i te stvari morate da razrešite, ali pre nego što dođu u Skupštinu, jer čim dođu u Skupštinu dajete nam pravo da to kritikujemo i da skrećemo pažnju na to.
Hvala puno. Ovde stajemo, određujem pauzu od sat vremena. Nastavak sednice je u 15 časova, hvala. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Krasić, zatim Rajko Baralić, a za repliku se javio narodni poslanik Milutin Mrkonjić. Želim da vas obavestim da će Narodna skupština nastaviti rad nakon 18 časova, dok se ne završi ova tačka dnevnog reda. Takođe želim da vas obavestim da smo dobili informaciju da direktan prenos na drugom programu traje do 17.50 časova, ali smo ovoga puta obezbedili odloženi prenos. Ukoliko Narodna skupština bude radila i duže od 18 časova, odloženi prenos će biti od 21 sat. Po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč o jedinstvenom pretresu Predloga zakona, dajem reč narodnom poslaniku Vesni Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić. (Nisu prisutni.) Dajem reč narodnom poslaniku Petru Kuntiću, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Milenković.
Uvažena gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, upravo u uvodnom izlaganju ministar Dinkić je kazao da je 19. decembra 2006. godine u Bukureštu osam zemalja regiona potpisalo Sporazum o slobodnoj trgovini u jugoistočnoj Evropi, skraćeno nazvan CEFTA. Ovaj sporazum stupio je na snagu polovinom avgusta ove godine i osim Srbije sve ostale države potpisnice su ratifikovale ovaj sporazum. Tog 19. decembra prošle godine u rumunskoj prestonici su otvorena vrata najznačajnijem trgovinskom sporazumu posle pada komunizma na ovim prostorima. Objektivno gledano, to je najznačajniji ekonomski dogovor u istoriji regiona. Postavlja se pitanje - zašto? Razvija se ekonomska saradnja u regionu formiranjem zone trgovine bez carina, najkasnije, kako smo čuli, do 31.12.2010. godine. Ubrzava se proces evropskih integracija, jer je regionalna saradnja preduslov za priključenje EU. Zato je važna ova ratifikacija, zbor poruke da se želimo integrisati u region. Potrošačima u regionu obezbeđuje se puno veći asortiman proizvoda. Ovo tržište CEFTA postojaće za 25 miliona potrošača i više neće biti carina za robe članica. Privreda Srbije će biti primorana da poboljša pokazatelje uspešnosti proizvodnje, posebno produktivnost, ekonomičnost, rentabilnost i ostale pokazatelje, tj. obavezno će morati podići konkurentnost i potpuno izostati će tzv. državna briga i potpora u preduzećima sa izvoznim sektorom. Sporazum CEFTA doprineće i političkoj stabilizaciji čitavog ovog regiona. Zašto? Zato što imamo iskustvo EU, gde su zemlje koje su ratovale jedna protiv druge u Drugom svetskom ratu, posebno Francuska i Nemačka, zatim Italija i zemlje Beneluksa, napravile iskorak i formirale Uniju uglja i čelika 1951. godine, što je, u stvari, bio začetak jedne nove Evrope. Rimskim sporazumom 1957. godine faktički su otvorene perspektive evropskih integracija. U takvoj uniji infrastruktura koja bude građena prevazilazi državne granice, usaglašeni su standardi u svim zemljama i gradi se carinska unija. To sve doprinosi političkoj stabilnosti. Ratifikovanjem sporazuma CEFTA zaista ćemo morati da promenimo i način razmišljanja kada govorimo o privredi u Srbiji, da se prestanemo žaliti kako teško ide prodaja i izvoz našeg automobila "jugo", već da vidimo kako to radi Rumunija sa "dačijom", koja je već prodala nekoliko hiljada automobila građanima Srbije. Zato pozivam narodne poslanike da i mi pozitivnim glasanjem izvršimo ratifikaciju sporazuma i pošaljemo jasnu poruku susedima i Evropi da želimo integraciju u region, a vreme će pokazati blagodeti ovog sporazuma za građane. Sasvim sam siguran, sa sporazumom CEFTA se otvara nova, bolja stranica istorije Balkana.
Replika na izlaganje poslanika Matića, narodni poslanik Zoran Krasić.
Tako je, gospodine Albijaniću, prvi put ste pogodili danas. Hvalim vas i nema potrebe da se ljutite. Gospodin Matić je počeo svoje izlaganje kao predstavnik predlagača, odnosno predstavnik poslaničke grupe DSS, na tradicionalno poznat i prepoznatljiv način, karakterističan za DSS. Prvo je rekao da nije čuo gospođu Jorgovanku Tabaković, pa je u poslednjim rečenicama svog uvodnog izlaganja pokazao da je ipak čuo. Onda je rekao da ništa nije čuo novo o zakonu, niti bogzna šta, a na kraju se ispostavilo da je vrlo dobro čuo šta je rekla gospođa Jorgovanka Tabaković. To je sad onaj drugi deo "ne čujem, nisam obavešten". Ne smejte se, vi iz DS-a, to sam od vas naučio, da postoje hiperaktivni i da postoje trutovi. Sada ste se podsetili da ste vi pričali da su ovi trutovi. To je vaša konstatacija. Onda je gospodin Matić rekao – vi ste krivi što ovo nije na vreme ratifikovano. Radi javnosti moram da kažem, ovo je potpisano 19. decembra 2006. godine. Gospodine Matiću, što tada niste skupili odgovarajući broj poslanika i zatražili vanrednu sednicu na kojoj bi se hitno izvršila ratifikacija ovog sporazuma? Ne znam da li je bio baš Sveti Nikola, ali je bio 19. kad se potpisivao, a ja pričam zašto niste sutradan, znači 20. Nisu mogli, drugi dan. To im je bilo preče. Zašto smo mi onda krivi za to? Zašto mi jadni da budemo krivi zbog, kako vi rekoste, ''trutova''? Što niste formirali Vladu 29. ili 30. januara, 1. februara? Niste. Kada ste je formirali? Vi znate. Kad ste formirali, što prvo to niste stavili na dnevni red? Niste stavili ni ono na šta vas obavezuje Ustavni zakon. Ništa vi ne stavljate što ide po zakonu, zato što ste pučisti. Vas ništa ne interesuje, vi ste puč završili, za vas ne postoji ni Ustavni zakon, ni moralna norma, ništa, postoji samo goli interes. Da bi građani shvatili šta se gde nalazi, vidite šta kaže gospodin Dinkić; recimo, kada je prvi put izabran u Vladi, kaže, Iliću nije mesto u Vladi. To misli na Velju Ilića. (Predsedavajući: To nije rekao poslanik Matić.) Kažem Dinkić, u vreme kada je bio u prvoj vladi sa Vojislavom Koštunicom. (Predsedavajući: Vreme je isteklo, gospodine Krasiću.) Ne, oduzeću vama ovo što ste vi intervenisali. Dana 13. jula 2004. godine (gospodine Albijaniću, daću vam sve ovo da imate) kaže - Iliću nije mesto u Vladi, a 15. gospodin Dinkić kaže - strancima nudimo i više od Evrope. Koje je to skidanje, vidite. Može on da se skida, ali ne sme Srbija da se skida, on neka se skida, baš nas briga za njega. Srbija ne sme da se ponižava. Znam, gospodine Matiću, da ste vi protiv toga da se Srbija skida i da nekome nudi više od Evrope.
Hvala, gospodine Krasiću. Narodni poslanik Vesna Pešić.
Poštovani predsedavajući, poštovane poslanice i poslanici, prvo bih htela da skrenem pažnju da ministar koji je danas zadužen da prati našu debatu u Skupštini nije uopšte više prisutan. Upravo sam htela da ukažem, kao prvo, da je pre neki dan u novinama bilo objavljeno da je ministar Dinkić izjavio da Vlada radi mnogo brže nego što radi parlament, a celog ovog leta i novinari i ministri su se utrkivali ko će dalje da pljune po srpskom parlamentu. To je nešto što je zaista neprihvatljivo za nekoga ko se smatra demokratskim blokom i ko ne poštuje parlamentarnu demokratiju nego u našoj državi parlament ima najniži rejting i najniže poštovanje od strane građana, čemu, moram da kažem, doprinose i naši ministri. Sad smo videli, baš povodom ovog veoma važnog zakona i ratifikacije ovako važnog ugovora, da smo ovaj ugovor dobili 23. jula, da smo mi svi 24, koliko god nas ima u ovoj skupštini, bili prisutni tada u Beogradu, da smo usvajali Rezoluciju o Kosovu, da nikakvog razloga nije bilo da se 25. jula ne zakaže nastavak sednice i da se ovako važan zakon ne donese. Ovo kažem zbog toga što moram da obavestim građane da zbog toga što nismo na vreme usvojili ovako važan zakon sada Srbija na sastanku Komiteta CEFTA neće imati prilike da učestvuje u donošenju veoma važnih pravila. Htela sam da pitam gospodina ministra, a i gospodina Dulića i predsedavajućeg, da nam objasni ko će da preuzme zaistaodgovornost za ovo zakašnjenje. Ništa im nije lakše nego da kada izađu u javnost kažu kako smo mi neki dembelani, kako ne radimo ništa, kako sve stoji, mi smo usko grlo za njihove zakone. A mi moramo da kažemo da su naše fioke prazne, da Vlada ne može da se dogovori ni oko čega, a naravno, imali su vremena da se boksuju oko upravnih odbora i da zbog toga zaustave sve ono što je za ovu državu važno. Sada ću da kažem i to, da obavestim građane, zašto je ovo od suštinske važnosti upravo za njih. CEFTA sporazum treba da omogući da u Srbiji više ne postoje ovakvi monopoli kao što danas postoje. Ne znam da li je ljudima poznato da postoji merenje konkurentnosti jedne privrede i da kada se meri konkurentnost ocenama do pet Srbija dobija ocenu 1. Kad nema konkurencije na tržištu to znači da mi sve proizvode plaćamo mnogo skuplje i da to opterećuje životni standard građana. Skoro je jedan dnevni list dao jedno istraživanje i podatke da je jedna ekipa otišla u Prag, koji inače ima veoma visoku ocenu u konkurentnosti, i pokazalo se da naši građani potrošačku korpu plaćaju 40% skuplje nego što je plaćaju ljudi koji žive u Češkoj zbog toga što je njihova konkurencija na određenom nivou. Pored toga što dovodi investitore, omogućava veću zaposlenost, jeftiniju robu, unapređuje našu privredu, obezbeđuje transparentnost, sada sa promenama CEFTA iz 2006. godine vi možete da vidite da su tu ubačene i javne nabavke i usluge, zatim intelektualna svojina, da su to ključne stvari za nova pravila koja nas pripremaju i omogućavaju preko regionalne saradnje da uđemo u više konkurentne odnose i sa EU, bez čega to nije moguće. Ovo je veliki korak za Srbiju, ali smo od strane ove vlade dovedeni u poziciju da mi budemo posmatrači na sledećem sastanku CEFTA koji se održava ovog meseca. Zašto to nije urađeno? Mogu da kažem u ime LDP-a da ako vladajuća koalicija nije imala dovoljno poslanika tada, kada je reč o ovakvom zakonu, o ovakvom ugovoru koji i našu državu kao celinu i svakog građanina interesuje zbog poboljšanja njegovog života i elementarne i prave borbe protiv korupcije u našoj zemlji, da je to dovedeno u pitanje i da će naš položaj biti slabiji nego da smo taj zakon doneli na vreme. I dalje insistiram ispred naše poslaničke grupe, ministra nema da nam objasni o čemu je reč, gospodin Dulić nije dao objašnjenje, ali nećemo svi zajedno ovde u ovoj skupštini dozvoliti da se to prebacuje na račun poslanika i parlamenta države Srbije. Hvala vam.
Ministar dolazi. Što se tiče rada, Rajko Baralić je na redu, ali samo da raščistimo redosled. Imamo repliku narodnog poslanika Jorgovanke Tabaković, ovlašćenog predstavnika SRS, na izlaganje narodnog poslanika Slavoljuba Matića, ovlašćenog predstavnika DSS-NS. Zatim, narodni poslanik Krasić, po Poslovniku. Pre toga jedno obaveštenje. Što se tiče konkurentnosti Srbije, ona je na 87. mestu, od 127 zemalja Svetskog ekonomskog foruma. To nije dobar rezultat, pa se moramo boriti dalje. Izvolite.
Drage kolege, poštujem da gospodin Matić ima nameru da, kao predstavnik vladajuće koalicije, učini za građane Srbije atraktivnim ovaj korak u približavanju EU, mada, nažalost, CEFTA ne deluje nimalo privlačno, kao ni sam ulazak u EU. Žalosno je što iz mog izlaganja od 20 minuta nije uspeo mnogo toga da zapamti. Savetujem mu da uzme beleške i da to vidi, ali se zahvaljujem u isto vreme i ponoviću za njega šta, u stvari, integracije treba da znače. CEFTA i ulazak u EU, kao i sve integracije, regionalne, globalne, bilo kakve, moraju dovesti do promena, ne bilo kakvih, nego nabolje, i to merljivih promena nabolje. Ne onih promena kakve nam se ovde neovlašćeno saopštavaju sa stola predsedavajućeg, već promena koje građani osećaju svakodnevno, kada odu da kupuju od plate koju su zaradili, kada odu da podignu kredit u bankama koje nam nisu obezbedile konkurenciju, kada školuju decu, kada plaćaju zdravstvene usluge, kada primaju penzije. Ponavljam, integracije kao promena nabolje koja će svakome doneti boljitak. U čemu je problem? Zašto mi usvajamo i ratifikujemo sporazum CEFTA na ovakav način? Da li vi mislite da je potpuno slučajno predviđena ratifikacija u parlamentu? Ne. Neko ko je zamislio da se geopolitički cilj opredeljivanja u ovom domu za Evropsku uniju, preko ovog hola, predvorja i ulaza koji se zove CEFTA, ratifikuje ovde nije bio naivan. Ratifikacija ovog sporazuma je predviđena za parlament upravo iz razloga da obezbedi vremensku konzistentnost politike koja se vodi u određenim, kako to moćnici kažu, nestabilnim zemljama, što znači – dok ste vi na vlasti, pa ste poslušni, treba da pokažete da ste prilježni geopolitičkom cilju ulaska u Evropsku uniju. Džaba sva ta priča o referendumu. I taj cilj postižete. Nema povećanja uvoza i izvoza. Imamo bilateralne sporazume po kojima radimo. Vi ste poslušni da kažete – da, ovo je prvi korak za Evropsku uniju, a boje se da neke druge snage oličene u srpskim radikalima ne dozvole da se narod zaista o tome izjasni. Zato tražite ratifikaciju, oni traže, a vi slušate, da se ne bi desilo, kada se jednom potpiše ugovor, da se odustane od cilja, jer bi štete od kršenja tog ugovora bile mnogo veće nego od odustajanja. Nemojte biti naivni i nemojte da čekate da vam se problemi koji se tiču zaduživanja građana, o kojima je Srpska radikalna stranka govorila 2001, dešavaju danas kao konkretan problem. Samo da pozdravite ministra koji nije stigao. Građani ne zaslužuju da im se iznose neistiniti podaci. Zemlje jugoistočne Evrope, CEFTA, učestvuju u izvozu srpske privrede sa oko 30%, to je rekao ispravno, ali u uvozu nije tačno sa 8%, nego sa nešto više od 20%. Pojedinačne podatke po svakoj zemlji u milionima dolara mogu da iznesem u svakom trenutku, tako da nemojte misliti da ću ijednog trenutka biti lenja da izađem za ovu govornicu i da svaki podatak koji je netačan demantujem. Hvala.
Gospodine Matiću, izazvali ste mnogo replika danas. Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku, i narodni poslanik Slavoljub Matić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, ja tri sata ne dobih odgovor na ono pitanje i na onu povredu Poslovnika, to je član 100. ovog našeg poslovnika i član 194. Predsednik Narodne skupštine gospodin Dulić je pokušao nešto da ... U stvari, nije ništa ni pokušao, nego je pobegao, jadnik, ni on ne zna šta će da se desi. Moram da vam stvarno skrenem pažnju na neke stvari. Odmah u startu hoću da gospođu Pešić obavestim: sa prvim delom vašeg izlaganja i onim završnim rečenicama se u potpunosti slažem, iako smo u svakom pogledu na različitim stranama što se tiče politike, imamo dijametralno suprotne stavove i interese povodom ovog predloga zakona. Ukoliko nešto u nastavku budem rekao što se ne bude vama svidelo, da znate da to ne pričam zbog vas nego pričam zbog ove vlade. Ljudi moji, shvatite, vi u Narodnoj skupštini pre svega, pred kojim se izazovima mi nalazimo. Još nisam počeo da pričam o sporazumu CEFTA. Doći će vreme za CEFTA, nemojte da se sekirate, imamo mi sat i po. Čućete popriličnu argumentaciju u vezi sa tim. Ali, Vlada manipuliše Narodnom skupštinom i javnošću, i da bi joj ta manipulacija uspela ja sam vam jutros objasnio da su primenili operaciju zvanu Dinkić. Evo na šta se svodi operacija zvana Dinkić. Čitam vaše novine, 20. jul 2004. godine. Na pitanje novinara da se zamera gospodinu Dinkiću što ne raščišćava sa tim kriminalom, pa se navodi kao primer ''Sartid'', on kaže – članovi Saveta za borbu protiv korupcije tražili su od nas da ih podržimo u inicijativi da se sudijama koji su radili na slučaju ''Sartid'' doživotno zabrani da rade taj posao i dobili su našu podršku. Lično ne verujem da je domaće sudstvo sposobno na takav potez, posebno ne posle odluke Vrhovnog suda da se Goran Kljajević vrati na mesto predsednika Trgovinskog suda. Koliko znam, po ovim najnovijim tekstovima, za ''Sartid'' se vezuje prilično neko prezime Labus. Šta je sad to? Kad vi treba da verujete Dinkiću? (Predsedavajući: Bez dokaza, gospodine Krasiću, nemojte da iznosite neproverene informacije.) Gospodine Albijaniću, ja sam vam pre deset minuta obećao da ću da vam ostavim ove knjige da čitate, pošto imate problema sa čitanjem. Vi ste matematičar, bolje se snalazite sa brojkama, ali ostaviću vam ovde. (Predsedavajući: Brojke kažu 3 minuta i 15 sekundi.) Da, ali te iste brojke kažu da ste ometali govornika i činili povredu Poslovnika, na šta niste imali pravo. Znam da vi imate stranačkih poriva, ali to je vaš lični problem, nije problem Narodne skupštine. Vi neki put ne razlikujete lične probleme od problema države. Molim vas, neko pokušava da nam priča o sporazumu CEFTA. Je l' znate šta je CEFTA, poštovani građani? To je vrlo lepo upakovana roba, koja ima lepu ambalažu, vidi se na televiziji. Vama se stalno podstiče nada da što pre uzmete to. Kad uzmete to, otvorite taj poklon, vidite unutra buđavo. Tako je bilo i 5. oktobra. Nudilo se nešto mnogo lepo, lep celofan, a posle sedam godina, što reče gospodin Čanak još 2000. godine - začepi nos i glasaj za DOS. Na vreme vam je rekao šta je DOS. (Predsedavajući: Hvala vam, gospodine Krasiću.) Očekujem odgovore, gospodine Albijaniću.
Pripremaju se. Jeste li odustali, gospodine Matiću? Hvala, gospodine Matiću, na konstruktivnosti. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po redosledu govornika.
Počeli ste da isključujete i pre nego što dobijemo ... (Predsedavajući: Izvinjavam se još jednom.) Neće vam pomoći, verujte, apsolutno. Hteo sam da pozdravim ministra, ali nemam priliku, pa mu vi prenesite da sam ja dobro, koje i njemu želim. Gospodin Milan Nikolić, ovlašćeni predstavnik SPS-a povodom predloga ratifikacije sporazuma CEFTA, rekao je da je ovo kao tamni vilajet – ako uđeš pokajaćeš se, ako ne uđeš pokajaćeš se. Moram da kažem da je to mera stvari, jer to zaista jeste tako. Da ste imali dovoljan broj poslanika juče pa da ste izglasali jedinstven pretres u vezi sa ovom tačkom i zakonom, onda bismo lakše mogli da govorimo o ovom pitanju, ali dozvolite da kažem nekoliko stvari u vezi sa tim, pa neću kad bude ovaj drugi zakon. Tandem Đelić-Vlahović 2001/2002. napravio je jedan od najštetnijih postupaka po ekonomiju Srbije: ovaj prvi je predložio da se donesu izmene i dopune Zakona o akcizama i da se ukine akciza na tzv. domaće cigarete, a nekoliko dana nakon toga Vlahović je prodao sve duvanske kapacitete ove zemlje, koji su se nekad opravdano nazivali monopolom. Tako je u tom trenutku država Srbija ostala bez fiskalnog potencijala od jedne milijarde, a onima koji su kupili jednu i drugu duvansku industriju (govorim o DIN-u i DIV-u, dakle, Nišu i Vranju) obećano je, pod protekcionističkim uslovima, potpuno suprotno ekonomskoj i tržišnoj logici, da će u ovoj zemlji određeni broj godina, a taj broj godina još traje, funkcionisati pod uslovima koje su zahtevali lično. Sada kada je naša zemlja prinuđena da potpiše ovaj sporazum CEFTA i kada našu zemlju tretiraju, kompletnu zemlju, kao laboratoriju (a ljudi su izmislili laboratorije da na malom uzorku isprobaju negativne posledice neke pojave), dakle, sada kada smo mi kompletno laboratorija za ove koji nas na ovo teraju, veliki duvanski magovi teraju nas da izmenimo i dopunimo uslove pod kojima su oni postali vlasnici duvanskog monopola, da oni ne bi imali ekonomsku štetu. To je suština i spreman sam da o ovome govorim i na nekim drugim mestima, ako biste vi bili ljubazni da mi date pristojnog sagovornika. Dakle, danas ovde nema ni gospodina Đelića, ni gospodina Vlahovića. Želim da kažem da to što su onda uradili ima nesagledive posledice (kao i ovo oko "Sartida", i to je prodao Vlahović) po privredu Srbije i po njenu ekonomsku poziciju u budućnosti. Sve ovo drugo može biti predmet različitog merenja, odmeravanja, usaglašavanja da li naša zemlja treba da potpiše jedan sporazum koji u izvesnom smislu treba da olakša ekonomsko, trgovinsko i komercijalno poslovanje. Naravno da treba. Da li to treba da učini na takav način da zaštiti svoju ekonomiju? Takođe treba. Treba biti mudar i naći dovoljno snage i za ovu zemlju doneti odgovarajuću odluku koja će biti najmanje moguće štetna, ako je moguće da donese nekakvu korist, onda to nije rđavo. Takođe, molim još jednom, pošto je iz Vlade nekoliko puta o tome bilo reči – ničim narodni poslanici nisu skrivili nijedan sekund kašnjenja ni po jednom pitanju koje se u štampi ovih dana povlači kao nešto što je od nas zavisilo. Naprotiv, stranke koje čine vlast danas u Republici Srbiji organizujući i sprovodeći izbornu kampanju tvrdile su da čim zasednu u kabinet imaju spremljene zakone, da će odmah ispoštovati sve što se tiče Ustavnog zakona, da će izabrati članove Ustavnog suda, Saveta guvernera, Državne revizorske komisije itd, da će učiniti sve što je neophodno da Srbija dobije 40, 50, 90 zakona u prvih 150 dana. Dakle, slagali su vas, poštovani građani, ništa nisu napisali, njihovi su pisci ili promenili stranu ili nemaju šta da napišu. Onda Mlađan Dinkić, kao čuveni i poznati uzvikivač viših naslova u DOS-ovoj i ovoj drugoj koaliciji, saopštava javnosti da parlament jeste jedini krivac zbog toga što Vlada ne može efikasno da radi, jer nema ko da usvoji njihove predloge. Moram da kažem, jedva sam čekao da se dokopam govornice i da to objasnim ljudima, zato što to naprosto nema smisla, zato što to jeste čista laž i zato što to Mlađanu Dinkiću nije prvi put. Dakle, samo neka on iznosi neistine, baš mi je milo em drago. Ali, ovde se radi o ozbiljnim pitanjima. Oni mogu tako da urade dva-tri puta, da bace dimnu bombu i da kažu - poslanici su krivi, samo ne vredi, u laži su kratke noge. Poštovane koleginice i uvažene kolege, ako vi pristajete da vas ministar svaki dan tako u štampi blati i da govori nešto što apsolutno nije tačno, mi možemo da budemo i vaši advokati, sa vašim dopuštenjem. Nije tačno to što govori Mlađan Dinkić. Mlađan Dinkić laže. Sve što je ovde bilo u vezi sa aktivnošću narodnih poslanika je čista laž. Sramota je da ovaj parlament o tome ne zauzme nikakav stav, da se o tome apsolutno niko ne izjasni, već da se čeka da on ovde dođe i da se pri tom nikom ne izvini. Pozivam vas da se o predlogu CEFTA izjasnite po svojoj savesti i na osnovu političkog programa svoje stranke, ali da svi glasate za zakon o Narodnoj skupštini, da se onemoguće ministar finansija i ministar ekonomije da drže parlament deset godina u šah-mat poziciji. Nadam se da ćemo to u narednih nekoliko nedelja učiniti. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Marko Milenković. Gospodine Krasiću, hoćete biti ljubazni da ostavite taj materijal kod mene?
Gospodine Albijaniću, ako ste imali nameru da stvarno uzmete taj materijal, onda ste morali da isključite mikrofon, jer niste ovlašćeni da iznosite neke lične sumnje u gospodina Dinkića na javnom mestu, a ja vam i ne bih preporučio zbog vašeg budućeg statusa u stranci, a on se drma odavno, s obzirom na to da ste u izbornoj kampanji mogli da budete samo u 17. redu, niste smeli ni da pričate. Ja vas pazim, štitim od Mlađana Dinkića i Ivane Dulić, pošto je ona odavno bacila oko na vas. Naravno, ne u tom smislu, nego da ga eliminiše zato što je igrao u nekom kolu uz "Spremte se, spremte, četnici", a to je u G 17 teška povreda. Pored toga što tražim odgovor povodom povreda Poslovnika, na koje sam na vreme ukazao, zamolio bih vas, gospodine Albijaniću, da obratite pažnju i na član 225. stav 1. i u skladu sa tim članom Poslovnika tražim da budem obavešten, ali ne bih voleo da me vi obaveštavate, ne bih voleo da me obaveštava bilo ko drugi, javno kažem da hoću da me obavesti Vojislav Koštunica. Znam da on nije tu, ali znam da postoji obaveza službe da se dostavi ova moja intervencija i da na bazi toga bude upoznat šta ja tražim, kakvu vrstu obaveštenja tražim. Zašto tražim tu vrstu obaveštenja, koja je vrlo važna pre nego što se glasa i raspravlja o ovom zakonu? Zato što je gospodin Dinkić, kao ministar finansija, 27. avgusta 2004. godine rekao da postoje gospodari sa Sejšela. Da ne čitam taj tekst, pošto će Albijanić da strada. Onda je posle nekoliko dana pričao o nekim vladarima iz senke, a bio je sve vreme na vlasti. Nije raščišćavao ko su ti vladari, kako oni vladaju, preko koga vladaju itd. Da znaju gospodin Rajko Baralić, gospođa Vesna Pešić i drugi koji su ljuti na Dinkića što ovako kaže, on je ovu parolu da je Skupština kriva smislio na Krfu, mesto je Ipsos, kafić "Kalipso". Tu je on smišljao kako vas da kritikuje što ste na odmoru. On je bio na odmoru. Znači, pod nekim inostranim uticajem je on napadao... (Predsedavajući: Otkud vi znate te informacije? Jeste li vi bili tamo?) To ću da vam objasnim kada ugasite mikrofon, gospodine Albijaniću, do detalja, s kim je sedeo u kafiću. Bio je moj čovek, naravno. Znate da sam ja dobro obavešten čovek. Sve znam šta se dešava. Da bismo raspravljali o ovom predlogu zakona moramo da znamo šta je bilo sa Nacionalnom štedionicom, šta je bilo sa bankama, šta je bilo sa "Sartidom"... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Vreme je da dobijemo informaciju, ja to pričam, gospodine Albijaniću. Odavno mi tražimo tu informaciju, jer su povodom toga i Kipra gospodina predstavnika po ovoj tački dnevnog reda prozivali Vladan Batić, Dušan Mihajlović, Velimir Ilić, cela Demokratska stranka ga je prozivala. Zbog čega? On je rušio DS, znate i sami, krajem 2003. godine. Znate kakva je afera bila oko toga da li će on da bude guverner u kontinuitetu. (Predsedavajući: Hvala vam, gospodine Krasiću.) Izvinite, molim vas, vi ste mlad čovek, gospodine Albijaniću, u politici je vrlo važno iskustvo i dugo pamćenje. Zašto dugo pamćenje? Ako pamtite samo od danas do sutra, onda ćete zaboraviti kakvog je karaktera neka ličnost i šta je opredeljuje da se bavi politikom, da li su u pitanju moralni motivi uključivanja u politiku. Ja sam saznao, a i nezvanično se priča od strane najboljih prijatelja gospodina Dinkića da je on pred velikom dilemom – ili će biti na vlasti ili će biti u zatvoru. To njegovi najbolji prijatelji kažu, eksperti sa kojima je došao, i naravno, oni će meni da pomognu.
Hvala, gospodine Krasiću, na izlaganju, vreme vam je odavno isteklo. Narodni poslanik Marko Milenković ima reč, a zatim narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Sporazum o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi - CEFTA u najmanju ruku je štetan po našu državu i građane, i to sa više aspekata, a najpre sa aspekta državnog integriteta i suvereniteta, gde je država Srbija direktno ugrožena, jer se Kosovo nalazi kao samostalna strana, potpisnik međunarodnog ugovora, bez obzira što potpisuje UNMIK u ime Kosova, to nije opravdanje. Dakle, vi danas, u toku pregovora o Kosovu i Metohiji, dozvoljavate sebi da se u jednom međunarodnom ugovoru Kosovo pojavi kao ravnopravni partner Srbiji. Mislim da nije kasno da već danas ispravite ovu vašu namernu ili nenamernu istorijsko-državničku grešku i povučete sporazum. Kada je vaš predsednik Vlade u Bukureštu potpisivao CEFTA za Srbiju to se automatski, prema svim normama međunarodnog prava, odnosilo i na Kosovo i Metohiju. Sudeći po tome da su CEFTA najpre ratifikovali Albanija i UNMIK u ime Kosova, sve nam je jasno, vi neumoljivo vučete Srbiju u propast. Sledeći prigovori poslaničke grupe SRS odnose se na ekonomski štetne posledice po našu privredu koje će proizvesti stupanje na snagu ovog sporazuma. Kao prvo, ukidanjem carine znatno će se smanjiti carinski prihodi. U svim sektorima privrede, a najpre u poljoprivredi i industriji, zbog naglog rasta uvoza i njegovog uticaja na naše proizvode doći će do jake konkurencije koja će mnoge od naših proizvođača udaviti, a usled toga i mnoge ljude ostaviti bez posla. Sasvim je izgledno da će CEFTA naneti ozbiljnu štetu domaćoj proizvodnji i ozbiljan poremećaj na tržištu. U onome u čemu smo bili najjači postaćemo slabi, a tamo gde smo bili slabi, to će biti potpuno uništeno. Zamislite poljoprivredne proizvođače iz Pčinjskog, Jablaničkog, Nišavskog i Topličkog okruga, koji već sada, na primer, u opštini Žitorađa iz najplodnijeg zemljišta Dobriča ne mogu izvući profit koji bi im nadoknadio rad i uložena sredstva. Dakle, zamislite te ljude i situaciju u kojoj će se oni naći kada tržište bude preplavljeno voćem i povrćem iz Makedonije. Znate šta će biti sa tim ljudima, od čega će oni živeti? Verovatno isto kao i stotine hiljada onih koji su od 2000. godine do danas ostali bez posla. Država Srbija mora, i to će uraditi sa SRS, prema našim poljoprivrednicima uvesti zaštitne, protekcionističke mere. Pa, oni su građani Srbije, nisu vaši neprijatelji. Naravno, postoji "pozitivna" strana ovog sporazuma, a to je da će korist imati uvoznički lobi, koji uporno radi na tome da postanemo potrošačko društvo, sa svim negativnim posledicama koje to donosi, magacin za stranu robu i konačno da pređemo u dužničko ropstvo. U članu 1. ovog sporazuma, kada se govori o ciljevima CEFTA sporazuma, stoji da on doprinosi skladnom razvoju i širenju svetske trgovine. Širenju svetske trgovine svakako da, ali skladnom razvoju ni u kom slučaju. Bosna je zaštitila neke svoje poljoprivredne proizvode i uvela je carine od 40 posto na meso i mleko poreklom iz Srbije, a Vladi Srbije je jedino bilo bitno da NIS ostane jedini uvoznik nafte, naravno, da bi se što unosnije prodao u budućem postupku privatizacije. Treba otvoreno reći da uz CEFTA sporazum opstaju samo veliki, pa i tu samo oni povlašćeni od državnog vrha. Za male ljude koji nose državu na leđima nema budućnosti; oni će, pored privrede, poljoprivrede i industrije, biti kolateralna šteta. Konkurencija je dobra, pozitivna, ali onda kada imate jaku proizvodnju i jaku privredu, u suprotnom nestajete. Ne slažem se sa vama ni kada kažete da CEFTA podstiče strana ulaganja, jer su sami zvaničnici i pregovarači iz nekih zemalja potpisnica CEFTA priznali da im je Srbija veoma interesantna zbog bescarinskog izvoza u Rusiju, gde smo mi kao država i bez CEFTA privlačni za strana ulaganja i investitore i to opet zahvaljujući Rusiji. Nije nam potrebna CEFTA da bismo zaštitili intelektualnu svojinu. Nama su potrebni zakoni i njihovo poštovanje i sprovođenje. Srpska radikalna stranka vas upozorava i opominje da ne smete žrtvovati domaću privredu na račun susednih zemalja. Pogledajmo Rumuniju koja je istupila iz CEFTA i 1. januara ove godine postala članica EU, gde se nalazi na lestvici ekonomski razvijenih država sposobnih da u domaćoj proizvodnji adekvatno konkurišu ostalim članicama EU. Ako je CEFTA preduslov ulaska u EU i ako je otimanje 15 posto naše teritorije preduslov ulaska u EU, moramo reći, kao odgovorna država, da nam nisu potrebni ni CEFTA ni EU. Ne može koordinator Pakta za stabilnost jugoistočne Evrope, neki Erhard Busek, da kaže – ako želite da se takmičite van regiona, potrebno je da kroz regionalnu saradnju izađete na evropsko tržište. Moramo reći da mi ne želimo da se takmičimo, ne pod ovakvim uslovima i na ovakav način. Mi srpski radikali želimo da naš narod bolje živi i da kao država utvrdimo prioritete u proizvodnji za izvoz, a tržišta ima gde god se okrenemo. Tu su Rusija, Kina, Indija, arapski svet, afričke zemlje, latinoameričke zemlje. Dakle, mi ne moramo kroz CEFTA obnavljati bivšu SFRJ, po ko zna koji put na štetu Srbije. Jedino na taj način će građani vrlo brzo ubirati plodove ekonomskog razvoja i budžetskog suficita. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, a zatim narodni poslanik Radovan Milovankić. Vi ćete odmah dobiti reč posle ovog govornika. (Zoran Krasić: Ja želim da pričam po Poslovniku. Zahtevam da mi uključite mikrofon.) Gospodine Krasiću, molim vas da odstupite od govornice. (Zoran Krasić: Ja želim da pričam po Poslovniku.) Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Morate da znate da sam se javio po Poslovniku i vi ste me upozoravali da prekinem, da nema potrebe, i onda ste namerno pozvali ovog poslanika ni krivog ni dužnog, čovek je krenuo ovde sasvim nepotrebno, ne znajući da imamo već komunikaciju i da sam se na vreme javio. To je sada sve poznati scenario – navodno, radikali sada opstruiraju Narodnu skupštinu, znate, oni su primitivni i prosti. To je taj stereotip na kojem počiva... (Predsedavajući: To ja nisam rekao, gospodine Krasiću, to ste vi rekli.) Znam ja šta ti misliš i šta možeš da uradiš. Ja još po članu 100. nisam dobio odgovor, ali pošto vi terate svoje i ja moram da teram na neki način, pa koristim priliku da se pozovem na član 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Moram da kažem da taj član postoji zato što je prilikom izmena i dopuna Poslovnika to ugradio demokratski blok računajući na to da je to najveća demokratska tekovina. Taj član meni omogućava da sa ovog mesta javno zatražim ne odgovor na pitanje nego objašnjenje - od koga, naravno od Vojislava Koštunice. Daćete vi njemu lepo taj stenogram, da on obavesti poslanike da bi mogli uredno da obavljaju svoju dužnost. O čemu da nas obavesti? Da li je gospodin Dinkić 23. oktobra 2004. godine zastupao Vladu Republike Srbije kada je dao jednu izjavu u kojoj je napao, zamislite, čak i patrijarha Pavla? Kažem, ni javno ni tajno, ali patrijarh Pavle je posetio Vatikan i da je Jovan Pavle Drugi u to vreme bio živ, i on bi posetio Srbiju. Interesuje me šta o tome misli Vojislav Koštunica, da li je to tačno ili nije tačno. Ne smem da upotrebnim neku drugu reč, jer znate, lustracija se svodi na izbor za mis, s tim što se najlepši pomeraju. Gospodine Baraliću, vi ste malopre upotrebili jednu reč zbog koje ćete verovatno biti tuženi, da znate. To je novina. Sada, ako se u političkoj borbi neko koristi sudom da bi zaštitio svoj autarhični tip ličnosti, onda je to druga stvar. Ja sa tim nemam nikakve veze. Kada mi već odgovara na to pitanje, bilo bi dobro da mi gospodin Koštunica kaže šta to znači što je gospodin Batić rekao – Labusu prekipelo zbog Dinkića. Ja ne znam šta je Batić mislio kada je to rekao, ali je to rekao u vreme kada je Dinkić bio ministar finansija u Vladi Vojislava Koštunice. Znači, prekipelo mu zbog Dinkića, i gde je našao rešenje - oteran. (Predsedavajući: Vreme je isteklo, gospodine Krasiću.) Naravno, ja poštujem vreme.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, a zatim narodni poslanik Dragan Vujadinović. Izvinjavam se, gospodine Vujadinoviću, pošto je poslanik Batić upravo stigao.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, poštovani gospodine ministre, tema koja je na dnevnom redu je važna, aktuelna i ona bi trebalo da predstavlja jedan od prvih testova na putu Srbije ka evropskim integracijama. Naravno, tu je samo pobrkan red poteza ili lončića. Ovde bi trebalo da bude premijer, koji je i potpisnik sporazuma CEFTA, ali on nema vremena. Pokušava da stekne jeftine političke poene dočekujući na aerodromu Đokovića. Svaka čast Đokoviću, osvetlao je Srbiju na svim terenima na kojima se borio. Ali, to je jeftino politikantstvo čoveka koji ne zna ni pravila teniske igre, nikad reket nije ni držao u ruci. Računa da je dobro da se slika, jer može neko da se prevari i da pomisli da on ima neke veze sa sportom. Sreća što je dočekao Đokovića, jer koga on isprati na neko takmičenje, tome spasa nema. Ja sam u jednoj kolumni rekao košarkašima, mogli su odmah da se vrate kući jer ih je blagosiljao Vojislav Koštunica. Ali, šala na stranu. Nema ovde ni potpredsednika Vlade zaduženog za evropske integracije gospodina Božidara Đelića. On se opet bavi univerzijadama. Vrh vlasti se dao u neka sportska takmičenja, a problema i tema koliko hoćete. Evo, tu je ministar Dinkić. Ne znam zašto. Ja mislim da je ovde pogrešan dopis stigao iz Vlade. Da je gospodin Dinkić za Zakon o duvanu, to bih još mogao da razumem zbog njegovih veza sa kompanijom "Japan tobako" ili "Japan tobacco", zbog otvaranja njihove fabrike duvana u Senti itd. To mu nekako priliči. Putuje u Japan o trošku firme "Japan tobacco" sa svitom novinara. O tome će biti priče drugom prilikom i pred nekim drugim institucijama, a ne samo u parlamentu. Sve bi to bilo veselo, kao što vidite, da nije tragično. Tragično je, kao što rekoh, jer je ovo prvi test koji mi treba da prođemo prema evropskim integracijama. Moram da vam kažem da su Albanija, Crna Gora, Makedonija, Hrvatska i UNMIK, u ime Kosova, ratifikovali sporazum o zoni slobodne trgovine CEFTA. Bugarska i Rumunija kao članice Evropske unije ne moraju da ga ratifikuju, jer su one automatski potpisom tog sporazuma pristupile CEFTA. Ostale su samo nesrećna Bosna i Hercegovina i Srbija, i to voljom Vlade, a ne voljom parlamenta. Zašto Vlada nije ranije podnela Narodnoj skupštini Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma CEFTA? Zato što to iskreno ne želi. Jer, onaj kome je nacionalni brend Guča, pri čemu sve najbolje mislim o Guči, ali oni ne misle tako, jer najprodavanija roba u Guči nisu bili diskovi sa muzikom truba i trubačkih orkestara, nego majice sa likovima Mladića i Legije... Na tim manifestacijama je neizostavno bio premijer i zato CEFTA nije u istoj toj matrici, jer to je nešto drugo. To je slobodan protok robe, ljudi, ideja. To je konkurentnost. To je uvođenje pravila, pravnog reda, sigurnosti u zoni trgovine. To je podsticanje zaposlenosti, brži tehnološki razvoj proizvodnje. To je sve ono što ne odgovara onima koji ne bi da se udružuju u evropske integracije. Jer, kakve veze ima Vladivostok i neka druga mesta sa evropskim integracijama. Ponašaju se po onoj staroj maksimi – daj desni migavac, ali skreni levo. Krajem septembra treba da bude ministarski savet i da je Srbija ranije ovo uradila bila bi punopravan član CEFTA. Ali, to radi nevoljno, jer ne zna gde bi, da li da bude Nagorno Karabah, Čečenija ili deo novog Sovjetskog Saveza, ili da stidljivo pokuša da igra na kartu evropskih integracija. To je problem. Zato Vlada izigrava i narodne poslanike i, što je još gore, građane Srbije. Postoji još jedan važan razlog. Neće moći da se lovi u mutnom. Vladini tajkuni, niko se od njih ne bavi proizvodnjom. Svi se oni bave trange-frange trgovinom, a kada se uvede red u trgovinu onda ni njihov monopol u trgovini neće imati takav značaj. Zato je sve ovo ovde jedna velika prevara, jedna velika šarena laža za koju je odgovorna Vlada. Naravno, kao predsednik Demohrišćanske stranke Srbije i kao član poslaničkog kluba LDP-a glasaću za ovo, ali ne zbog toga što to želi Vlada, nego upravo zato što to ne želi Vlada, ali iz nužde pokušava da to, kao, ipak prođe u ovom parlamentu. Dakle, ovo je test koji ova vlada, koja se bavi sobom a ne problemima Srbije i njenih građana, još nije položila i teško će ga položiti. Kada već pričamo o evropskim integracijama, kada slušate Božidara Đelića kako slavodobitno govori o potpisivanju Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji, moram da vas podsetim da je taj sporazum pre četiri godine potpisala Albanija. Pa, ako neko smatra da je to veliki domet, grdno se vara. Još nešto ću kazati. Nemojmo više obmanjivati građane. Potpisivanje tog sporazuma je samo vrlo mali, prvi i ne mnogo važan, korak ka evropskim integracijama. Nemojte slušati ženu koja se odaziva na ime Tanja Miščević i svake večeri kada se pojavi, maltene, mi smo najvažniji član Evropske unije, a na delu od svega toga nema ništa i neće ni biti dok glavni brend u Guči bude Ratko Mladić.
Poslaničkoj grupi LDP ostaje još jedan minut. Za reč se javio narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovani poslanici, ko čeka, dočeka. Evo, i ja dočekah da izađem za govornicu. Ja sam možda naivno mislio da će ovo biti tačka gde će prilikom glasanja ekran da pozeleni i da će se ovde povodom ovog sporazuma, odnosno zakona leva i desna strana prilikom glasanja ujediniti. Nažalost, za sada teško da će se to ostvariti, mada ostaje vreme do glasanja da se to zaista i dogodi. Dobar smer ka tom cilju je pokazao gospodin Milan Nikolić, kao ovlašćeni predstavnik Socijalističke partije Srbije, kao deo opozicije, govoreći o tome da ima mnogo potencijalnih opasnosti koje svaka evropska integracija donosi. Ali, integracije su ekonomski imperativ, mi nemamo drugih mogućnosti i u tom smislu potencijalne prednosti, potencijalna dobit daleko nadmašuje opasnosti koje mogu nastati od ove integracije koja predstavlja prvi korak ka onoj velikoj integraciji koja se zove EU, a i od drugih integracija. Ono što sam očekivao jeste da će i leva i desna strana oštro kritikovati Vladu kao predlagača zbog toga što se sporazum o pristupanju CEFTA nije ranije pojavio na dnevnom redu, da bismo već sada postali punopravni članovi CEFTA i da ne bismo zadnji došli na red da potpišemo ovaj sporazum. Gospodin Batić je rekao da nije Bosna. I Bosna je ratifikovala sporazum. Znači, ostali smo mi koji govorimo o sebi, u nekom našem stalnom, tradicionalnom hiperbolisanju, kao lideru, da poslednji potpišemo sporazum o regionalnim ekonomskim integracijama. Ako govorimo po savesti, bez obzira na to ko iz koje partije dolazi, teško je naći argumentaciju da se dokaže štetnost nekih kreditnih linija i ovog sporazuma, kako to u ovom slučaju predstavnici desne strane govore. KWF banka, Nemačka razvojna banka, daje kredit koji je 40% potpuno besplatan, pa kada se podeli dobije se kamatna stopa koja je 50% ispod tržišne; euribor plus 2,5 - 3% kao najniža kamatna stopa; ako dobijemo 50% nižu kamatnu stopu i to bude uslovljeno da kupimo opremu iz Nemačke, pa šta je tu loše, oprema je iz Nemačke, nije iz Kine, nije iz Rumunije. Mi smo prošle godine imali kreditnu liniju za opremu iz Italije, koja je prosto razgrabljena. Znači, Italija je kreditirala uvoz opreme iz Italije. Taj kredit je prosto planuo, gospodo, zato što su se pravna lica normalno zaduživala i kupovala opremu od dobrog proizvođača. Zbog toga je po mom mišljenju zaista čudno, ja na primer sebi nikada ne bih dozvolio da branim ovogodišnji budžet koji je pregrejan, friziran i praktično je bio prinudan. U momentu donošenja nije bilo izbora, ali zbog toga gospoda sa desne strane, ako hoće pošteno da govore, ne mogu zbog slabosti prve vlade, druge, treće, koje postoje, kritikovati ono što je potpuno u redu, ono što je prvi korak Srbije ka integracijama, ka slobodnom tržištu; oni će morati po svaku cenu da dokažu da je to štetno. To je, nažalost, sudbina našeg parlamenta i sa takvom sudbinom našeg parlamenta mi zaista ne možemo ići ka toj Evropi. Slobodno tržište je majka ekonomije. Kako je onaj grčki filozof rekao: "Čovek je mera svih stvari" (Protagora, Plotin, ne znam, Marina može da kaže kako se zove), tako je i u ekonomiji slobodno tržište mera svih stvari. Sve ono što su kolege govorile o slabostima, o monopolima, o korupciji, o tajkunima, o nezaposlenosti, o nedovoljnoj investiciji rešava se slobodnim tržištem. Ne može se kroz carine zaštititi domaća industrija i poljoprivreda sto godina, to se štiti 20, 30 godina, ali se mora napraviti slobodno tržište da bi baš ta domaća industrija i ta domaća poljoprivreda bila konkurentna. To je aksiom ekonomije, o tome se ne može diskutovati. O teoremama se diskutuje, a o aksiomima - oni su lako dokazivi. Zaista, meni je kao ekonomskom analitičaru, nezavisnom potpuno, makar mislim nezavisnom, bila draga diskusija Milana Nikolića, koji kaže – ima mnogo potencijalnih opasnosti, ali sve te potencijalne opasnosti, kao što su tranzicione žrtve, daleko su ispod onoga što je dobit, što su prednosti, što su preimućstva. Mi dobijamo EUR 1. Znate li vi šta znači EUR 1? Roba sa poreklom, gde neće učestvovati samo Srbija sa 50%, nego se akumulira, kumulativno se dobija EUR 1 i ulazimo bez carine na treće tržište. Znate li vi šta je to? Ko je radio u privredi, ko je radio u izvozu, on zna da je to nešto neverovatno, verujte mi. Ili, zašto ova grupa od 25 do 30 miliona stanovnika i sa teritorijom nekoliko puta većom od Srbije, zašto to ne bude, postaće zona slobodne trgovine, ali zašto ne bude zona investicije, zašto to ne bude južna Koreja, zašto? Ne možemo mi zbog slabosti Vlade, zbog korupcije i zbog eventualnih krađa, ne možemo reći da to nije naš jedini pravac. To je, gospodo, naš jedini pravac, mi drugog pravca nemamo. Da imamo... Molim vas, pa znate ko je, vi pričate o njima, ali nema veze sa sporazumom CEFTA. Gospodo, da može drugačije ne bi Češka sada imala prosečnu zaradu 2.000 evra. Koja je još zemlja koja je bila u CEFTA pa ušla u Uniju koja je tražila, kako vi kažete dokazivala, štetnost ulaska u CEFTA, odnosno Uniju, koja je to zemlja? Mi smo govorili kada je izašla Slovenija – molićete nas vi da se vratite; pa smo rekli kad izađe Hrvatska, pa smo stalno govorili – molićete vi nas da se vratite, a umesto toga ostali smo sami. Ispada, po nekim teorijama, da Srbi vole samo da trguju sami sa sobom. Pa, sa tom trgovinom, sa tom filozofijom ostaju samo prazni rafovi, tegle džema i jeftin keks, to je jedino što ostane. To mi znamo, u Rusiji je tako bilo, u Poljskoj, ostali su prazni rafovi, u autohtonoj ekonomiji koja se ponašala autistički. Prema tome, gospodo, mi treba svi da zahtevamo, da tražimo odgovornost od Vlade što je zakasnila sa dostavljanjem sporazuma o pristupanju CEFTA ovoliko vremena i da zahtevamo da što brže pravimo slobodno tržište, kao majku ekonomije. Bez toga, mi smo svi izgubljeni, i poslanici, i Vlada, i svi zajedno, i ceo naš narod. Jer, da nije tako, ponavljam i time završavam, onda bi drugi narodi... Ubedite druge narode, gospodo, da oni izađu iz tih sporazuma. Zašto niko neće da izađe iz Unije, zašto svi kažu – moj jedini, osnovni, prioritetni cilj jeste EU. Nema naroda u Evropi koji to nije rekao. Pa, šta mi hoćemo, kome mi šta dokazujemo? Prema tome, zaista molim kolege, apelujem na koleginicu Tabaković, koja se sprema na repliku, da govori po savesti. Ne mogu se slabosti Vlade i slabosti političara bilo koje vrste koristiti za to da se nešto što je čisto, kao što je kreditna linija KFW banke ili sporazum CEFTA, napada neargumentovano. Hvala.
Hvala, gospodine Vujadinoviću. Jedna mala intervencija, aksiome se ne dokazuju, teoreme se dokazuju, jer se mrštio gospodin Šami, profesor, zbog matematike. Replika, narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke. Izvolite.
Kada gospodin Vujadinović izađe ja uvek dobijem priliku za malu repliku, ali glavobolje dobiju njegove kolege iz poslaničkog kluba. Osećam se prozvanom zbog kredita od KFW banke, od Nemačke razvojne banke, koja na vrlo pametan način (znači, hvalim njih i ljutim se na našu državu što ne radi to isto) kreditira izvoz svojih proizvođača. Ono zbog čega moram da vam repliciram jeste da uslovi nisu ni izdaleka tako povoljni i da nisu u domenu magle, mada su vrlo vešto prikriveni načinom kako su formulisani. Tvrdila sam da je u trenutku kada smo raspravljali o tom ugovoru kamata na ta sredstva iznosila najmanje 6% godišnje. Da li vi, gospodine Vujadinoviću, znate koliko iznosi euribor? Oko 4%, na koje se dodaje 2% osnovnih troškova, a da ne govorim o 0,5 jednokratnih. Sećate se, sabrala sam koliko smo kao država u prošloj godini platili kazne, izražene u gotovo milijardama dinara, za neiskorišćene tranše već odobrenih kredita od KFW banke, Nemačke razvojne banke. Znači, nemojte dovoditi građane u zabludu da je reč o najpovoljnijim kreditima, jer nije. Još nešto sam dužna da kažem, nije u redu da vi kao ekonomista dovodite u pitanje kvalitet nemačke, italijanske, kineske ili bilo koje robe. Potpuno slučajno mogu da iznesem podatak, zaposlena sam u "Telekomu" koji je uvezao kinesku "Huavej" opremu pre dve godine, opremu koja se vrlo uspešno montira i koja funkcioniše. Gospođa Angela Merkel, iz jedne od zemalja u koje gledate kao u sunce, ali na koju se ne ugledate kad čuvate nacionalne, državne i ekonomske interese, sa tom istom firmom je, a posle "Telekoma", potpisala ugovor vredan 30 miliona dolara za uvoz iste opreme i pobedili su u konkurenciji 20 inostranih firmi. To što kažete da se za ovo moramo zalagati po svaku cenu, jer obezbeđuje konkurenciju, jednostavno nije nešto što se podrazumeva. Vi znate da su i privatne kompanije, a mi smo dokaz, vrlo sklone stvaranju kartela i monopola kad god je to moguće. Jedan je meni posebno zanimljiv. O duvanskom ću pričati kad budemo pričali o duvanu, a vama ću danas da iznesem samo kazne koje je u EU naplatila evropska komisija od austrijskih banaka. Osam austrijskih banaka je 2005. godine kažnjeno sa 124,5 miliona evra, i to zato što su se na tajnim sastancima dogovarali o visini kamate kredita koji su davali građanima. Reč je o tome da je u našoj zemlji raščišćen prostor za banke i mahom su tu austrijske banke. Šta smo mi dobili potpunim otvaranjem i uništavanjem domaćeg bankarskog sistema: konkurenciju koja je dala niže kamate? Ne znam gde vi živite, ali vi i ja izgleda živimo u dve različite zemlje.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, koristim priliku koju mi pruža član 226. i opet vas molim da prosledite ovo što ću reći gospodinu Vojislavu Koštunici, jer smatram da je on jedini kompetentan da odgovori, zato što se vremenski opseg ponašanja ovog predstavnika Vlade podudara sa njegovim premijerskim položajem, znači obuhvata i 2004. godinu. Kasnije ću da vam poklonim ono što sam vam obećao. Kaže: "Mihajlović i Milić ostavili dug od 150 miliona evra". Ima prepunih članaka ovde - Davinić, te ovaj, te onaj, raspikuća, pa gospodin Dinkić itd. Svim poslanicima Narodne skupštine bi bilo izuzetno drago da od Vojislava Koštunice dobiju odgovor koliko je krivičnih prijava do sada podneto protiv Mlađana Dinkića od kada je on na neki način u Vladi Republike Srbije. To je prvo pitanje. Drugo pitanje na koje tražim odgovor: ko je sve podnosio krivične prijave i zbog čega? Treći odgovor koji tražim: da li mu je Vlada uspostavila imunitet? Ukoliko jeste, kada, u kom predmetu, šta se desilo sa tim krivičnim prijavama, kakav je ishod? Nadam se da ste shvatili da je to jedan deo. Znam da je koristio priliku, kao ministar finansija, da tuži sve i svakog. Mislim da je i Batića tužio. Možda sam pogrešio, Batiću, izvini ako sam pogrešio, ali čini mi se. Tužio je gde je stigao. Taj poriv ima. (Predsedavajući: Zašto se vi kao pravnik plašite tužbi?) Pogrešili ste mnogo, gospodine Albijaniću. Protiv mene niko nije dobio sudski spor. Svi su izgubili sudske sporove, a bilo ih je tri hiljade i nešto, pošto sam profesionalno radio taj posao. Ćutite, pokrijte se, niste informisani. Ja sam dobro informisan, znate da u svakom džepu imam po nešto. S obzirom na to da ću u nastavku sednice malo više da pričam o tržištu, koristim priliku, po članu 226, da završim sa ovim povredama Poslovnika i postavljam pitanje i tražim odgovor od gospodina Jočića – kada će da uhapse Mlađana Dinkića?
Narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Vladan Batić, replika na izlaganje narodnog poslanika Zorana Krasića koji ga je pomenuo po imenu.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede člana 94. Poslovnika i molim da mi se ne računa vreme prilikom citiranja. Član 94. kaže: "Ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Vreme iz stava 1. ovog člana raspoređuje se na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe". Moram da vam skrenem pažnju, zaista sam ubeđen da se to kod vas slučajno dogodilo, odnosno nenamerno, da niste dobro obračunali vreme koje je poslanička grupa LDP iskoristila. Vladan Batić jeste pričao šest minuta, ali je gospođa Vesna Pešić pričala tri minuta. (Predsedavajući: Gospodin Batić je pričao sedam minuta, a gospođa Pešić je pričala pet minuta.) Vesna Pešić je pričala tri minuta. Gospodine Albijaniću, niste u pravu i nadam se da ćete ispraviti ovu grešku tokom današnje sednice. Rekao bih da je ovaj predlog zakona o potvrđivanju sporazuma CEFTA veoma značajan, ali nažalost i zakasneo. Svih ovih devet meseci sam očekivao od premijera, pre svega, a sada i potpredsednika Vlade, da će kroz medijsku kampanju u javnosti objasniti građanima zašto je on značajan. Ima mnogo aspekata zbog kojih je značajan, pre svega zato što može našu državu učiniti liderom na zapadnom Balkanu i kada su strana ulaganja u pitanju. Takođe, može građanima omogućiti neke povoljne stvari kao što je jeftinija potrošačka korpa. Gospođa Pešić je pomenula i moram to da ponovim, nedavno je utvrđeno da je u glavnom gradu Češke Pragu potrošačka korpa jeftinija za 30% nego u Beogradu. Mislim da je to značajno za naše građane. Takođe, javne nabavke. To je značajno, recimo, da se ne bi dogodilo nešto što se dogodilo prilikom prethodnog saziva Vlade, odnosno dok smo uvodili fiskalne kase, odnosno GPRS. Samo jednu sliku monopola da pokažem: kada je uvođen GPRS, svega dva proizvođača su dobila mogućnost da prodaju, odnosno poreski obveznici koji su uveli fiskalne kase mogli su samo od dva proizvođača da uvedu GPRS. Znači, na taj način je napravljen monopol. Znači, LDP će podržati ovaj sporazum, ali zaista sumnjam u dobru nameru, pre svega premijera, a i same Vlade, što se tiče sprovođenja ovog sporazuma. Sada ću vam reći i zašto. Zaista ne verujem da gospodin Koštunica i gospodin Mišković imaju veliki interes da se taj sporazum sprovodi. Da imaju veliki interes oni ne bi dozvolili da mesec i po dana, od 23. jula, mi čekamo da ovaj sporazum dođe u Skupštinu, odnosno da raspravljamo o njemu. Zbog toga ste, između ostalog, i vi, gospodine Matiću, pogrešili kada ste se obraćali na način na koji ste se obraćali, a pogotovo je pogrešio ministar Dinkić. Meni je žao što on nije u sali, ali nadam se da će mu njegovi prvi saradnici to preneti, a i vi, gospodine predsedavajući. Zahtevam od njega da se izvini narodnim poslanicima za ono što je rekao pre neki dan. Nije dovoljno da mi o tome pričamo, gospodin Dinkić mora da izađe za govornicu i javno da se izvini svima nama. Nismo mi krivi zašto ne radimo, nego je kriva Vlada, koja nije pripremila zakone o kojima poslanici treba da raspravljaju ovde. Mislim da je to jedina istina. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, replika na izlaganje narodnog poslanika Zorana Krasića.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pošto me je gospodin Krasić direktno pomenuo i čak prozvao, mada se retko javljam za replike, odgovoriću na ono što je postavio kao neku vrstu pitanja. To ima posebno veze sa današnjom raspravom i sa onim što sam u uvodnom izlaganju rekao, da me iznenađuje zašto je predstavnik Vlade za ovu tačku dnevnog reda gospodin Mlađan Dinkić, kad je to mogao biti premijer, koji je potpisao sporazum CEFTA, potpredsednik Vlade, koji je zadužen za evropske integracije, ministar trgovine, u vezi sa sporazumom o zoni slobodne trgovine. Ali, bio je to Mlađan Dinkić. Rekao sam da je verovatno greška tehničke prirode, da je iz Vlade pogrešno poslato da on bude predstavnik za ovu tačku dnevnog reda. On treba da bude za sledeću tačku dnevnog reda, koja se tiče Zakona o duvanu, jer je ministar opšte prakse ekspert za duvan, pogotovo za onu firmu koja se zove "Japan tabako". Na pitanje gospodina Krasića odgovaram na sledeći način. Tačno je, za zloupotrebe i milionske malverzacije što se tiče privatizacije i prodaje Nacionalne štedionice i gašenja četiri velike državne banke, koje opet imaju posebno veze sa sporazumom CEFTA, podneo sam još 19. maja 2005. godine krivičnu prijavu protiv Mlađana Dinkića tadašnjem specijalnom tužiocu za organizovani kriminal gospodinu Jovanu Prijiću, pa sam zbog te krivične prijave ja uhapšen a ne Mlađan Dinkić. Takođe, tom prilikom podneo sam krivičnu prijavu i zbog pranja para preko računa HVB banke, a za firmu sa Kajmanskih ili Sejšelskih ostrva, gde je čak UBOPOK sve uradio, skupio sve dokaze ali krivični postupak nikada nije bio pokrenut, protiv Mlađana Dinkića i protiv nekadašnjeg šefa izbornog štaba Miroljuba Labusa, čini mi se da se zove Bojan Zečević. Taj čovek je sklonjen, njega više nigde nema u javnosti, ali je predmet volšebno sklonjen. Zašto? Zato što je u oba slučaja šef UBOPOK-a pajtaš Mlađana Dinkića, Mladen Spasić. To se tako vrti u krug. Protiv sve trojice, i ministara Stojkovića i Jočića, podneo sam krivičnu prijavu zbog neovlašćenog hapšenja i lišavanja slobode i zloupotrebe službenog položaja, i nikom ništa. Obratio sam se bivšem specijalnom tužiocu za organizovani kriminal Slobodanu Radovanoviću, koji mi je rekao da se povodom te krivične prijave prikupljaju informacije i dokazi u UBOPOK-u, samo što nisu stigli. Podneo sam pre nekoliko meseci i krivičnu prijavu za pljačku veka u kojoj su ranije učestvovali neki, a tiče se kiparskih para, odnošenja, za koje nije kriv Dinkić, i nevraćanja, za koje je najodgovorniji Mlađan Dinkić. Rekao mi je takođe tužilac Radovanović da će tu biti preduzeto sve što treba da bude preduzeto, ali da vidimo i da li će njegov naslednik nešto pokušati tu da uradi. Optužio me je, kako sam čuo, Mlađan Dinkić za ono što sam sa ove govornice rekao upravo za trgovinu duvanom, ali to kad dođe na red Zakon o duvanu.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Zahvaljujem, gospodine Albijaniću. Javio sam se u skladu sa članom 225. Poslovnika o radu Narodne skupštine, stav 1. Firma koja se naziva "Univerzijada" izvršila je nabavku 125.000 odela od "Varteksa" - Varaždin, ne koristeći se nijednim od postupaka iz Zakona o javnim nabavkama, iako je korisnik sredstava budžeta Republike Srbije i budžeta grada Beograda. S obzirom na to da imam pravo da budem obavešten o svim pitanjima koja zanimaju mene i poreske obveznike, pitam kako je to moguće i da li između firme koja se zove "Univerzijada"... Ne radi se o sportskoj manifestaciji koja jeste Univerzijada, već o firmi koja treba da obezbedi logistiku za ovu manifestaciju. Kako je moguće da pre potpisivanja sporazuma CEFTA između naše države i Hrvatske to tako glatko funkcioniše da se kupi 125.000 odela, da se to plati avansno i da direktor te firme sinoć saopšti kako on nema obavezu da poštuje Zakon o javnim nabavkama, jer on ima i sredstva od sponzora? Kako se to odvoje pare na jednom računu pa se zna tačno šta su sredstva sponzora, a šta su sredstava iz budžeta Republike Srbije i budžeta grada Beograda? Nadam se da će nas neko udostojiti odgovora u vezi s tim, zato što u Srbiji proizvođači lake konfekcije kubure sa plasmanom, ali očigledno se ne radi o kvalitetu već o nekim posebnim okolnostima koje su motivisale ovu firmu da izvrši ovu ekstra nabavku u ekstra roku, a suprotno odredbama Zakona o javnim nabavkama. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović. Gospodine Bajatoviću, niste tačno po redu.
Gospodine Albijaniću, prihvatam, shvatio sam vaše izvinjenje. (Predsedavajući: Nisam se izvinio. Mene je zamolio Žarko Obradović.) Hvala, gospodine Albijaniću. Jedna mala digresija, ukoliko mi predsedavajući dozvoli, možda ne bi bilo loše da obojimo levu i desnu stranu, kako reče kolega Dragan Vujadinović iz DS, ali povodom jednog drugog predloga ako mi predsedavajući dozvoli. Ne bi bilo loše da ovde sedi, dok mi izlažemo, jedan zapisničar iz Ministarstva unutrašnjih poslova i jedno ovlašćeno lice iz UBOPOK-a, ili ne znam već odakle, koje bi moglo odmah nakon izlaganja poslanika, pošto mi ovde svašta pričamo a ministarstva ne reaguju, da odmah napiše adekvatnim istražnim sudijama nalog i da se o tome redovno obaveštava Skupština. Znam da narodni poslanici nisu nadležni za hapšenje, nisu nadležni za istrage, ne mešam te tri vrste vlasti, sudsku, zakonodavnu i izvršnu, ali je veoma interesantno da se ovde mnogo toga iznosi a da reakcije povodom toga nema. Doduše, znam da poslanici ne mogu biti kažnjeni za reči izrečene za ovom govornicom, ali verovatno moralno odgovaramo. Nije moguće da se iznose ovakve tvrdnje, a da još od 5. oktobra, osim onog ministra koji je zgazio članicu SPS-a na semaforu, nijedan drugi ministar nije morao da podnese ostavku, a novine su pune afera. Pošto je ovde bilo govora i o raznim ideološkim aspektima i o svemu ostalom, ako ćemo barem delom govoriti ozbiljno o ovom sporazumu CEFTA, možda bi trebalo malo da pogledamo i u istoriju. Kada je organizovan Kritski samit lidera zemalja zapadnog Balkana Srbija je "dobila po ušima" zato što je nameravala da stvori zonu slobodne trgovine, ali tako što će se o njoj dogovoriti zemlje zapadnog Balkana. Svi se sećate šta je bilo posle Kritskog samita, ne govorim o akterima itd. Danas imamo taj sporazum proširen za jednu ili dve zemlje, koji kasniverovatno zato što je kasnila prevodilačka služba. Zašto to kažem? Pa, potpuno sam siguran da proevropskoj orijentaciji ove vlade ili one pre nje, i one pre nje, odgovara jedan ovakav sporazum, ali ga prevodioci nisu na vreme preveli. Niti ga je naša vlada pisala, niti smo se mi oko njega nešto mnogo bunili, nešto smo se naizgled usaglašavali na nekim turističkim putovanjima, bar ja sam to tako shvatio, i potpuno sam siguran, gospodo poslanici i gospođe ili drugarice poslanice, da je za kašnjenje sporazuma CEFTA kriva prevodilačka služba. Dalje, ono što ovaj sporazum čini, ni da ga potpišeš, ni da ga ne potpišeš, jer nije nama problem da treba da se ide u Evropsku uniju, jeste stanje naše privrede. Oni koji brane ovaj sporazum, s tim što ja ne želim da ga napadam, to je dobar signal Evropi, mi šaljemo gomilu dobrih signala Evropi i ona nama isto tako odgovara, a naročito sad... Znači, nije problem, ovo stupa na snagu 2010. godine, mi treba ovo da usvojimo, pa ako nam se ne bude svidelo mi ćemo iz toga možda, uz pomoć neke druge vlasti, izaći kao što to čini Bosna i Hercegovina. Ali, problem je što ovde traje već osam godina proces privatizacije srpske privrede okarakterisan kao burazerski, pljačkaški, dogovorni, kako god hoćete. Ono što je nama socijalistima bitno jesu dve stavke. Prvo, da je taj proces bio socijalno nepravedan i, ono što smeta sporazumu CEFTA da bude u potpunosti u funkciji interesa Srbije, ekonomski neefikasan. Nije problem da Srbija bude ekonomski, intelektualni ili ne znam kakav drugi lider u regionu. Jedan od najozbiljnijih problema jeste što je ova privatizacija bila ekonomski neefikasna. Ona nije dovela ni do uvođenja novih tehnologija, ni do novog zapošljavanja, ni do efikasnog menadžmenta, ni do svežeg kapitala, ni do novih proizvoda. Sa čim ćemo mi da idemo u Evropu? Ne zaboravite, evropski proizvodi će ovde dolaziti i bez ono malo carinskih ograničenja što smo do sada imali. Svih nekoliko prethodnih vlada imale su dobru volju da primene preporuke Evropske unije. Preporuke nisu obavezujuće, ali spadaju u slanje dobrih signala. Tako smo ostavili poljoprivredu i neke grane naše industrije nezaštićene. Mislim da nije moguće obezbediti da srpska poljoprivreda opstane ako je izložena dampingovanim proizvodima iz Evrope, a da pri tome ova vlada nije u stanju da obezbedi nikakve subvencije. Dakle, tu je problem. Ovde je Srbija razapeta između potrebe da potpiše CEFTA sporazum i da time pošalje dobar signal i toga da li srpska privreda, srpsko društvo i politički odnosi u Vladi Republike Srbije, koji su potpuno nestabilni, mogu da podnesu primenu jednog takvog sporazuma, sve uz prisustvo tajkuna i uz očigledne interese uvozničkog lobija. Poštovani kolega Dragan ovde reče da bi kamate kad se ponderišu bile 50% niže. Zašto se gospodin Dinkić, koji je trenutno odsutan, ne potrudi, zajedno sa ovim čuvenim guvernerom Jelašićem, da ukine oligopole banaka? Jelašić, ne vi, gospodine Krasiću. Gospodin Jelašić i gospodin Dinkić koji je odsutan. Ako bi se ukinuli oligopoli banaka i ako bi garancije za poslovanje tih banaka ovde bile zaista njihove bankarske centrale, a ne pet miliona dolara kapitala, onda bi i tržište novca u Srbiji, uz sve rizike koji navodno ovde postoje, a ulažu se milijarde, valjda bilo drugačije. Dakle, da skratim ovu celu priču, nije problem, gospodo poslanici, u CEFTA sporazumu, problem je što za prethodnih osam godina, već je žargon da kažemo - demokratske vlasti, Srbija nije pripremljena, ni njena privreda, nažalost ni njeno društvo, ni stanje svesti kod prosečnog čoveka u Srbiji, ni njegov ekonomski status i ono što je najvažnije, nije pripremljena odgovorna politička elita, nego u Srbiji vlada neodgovorna politička elita. To će biti problem za primenu CEFTA sporazuma i zato će, ako uopšte dođe do primene ovog sporazuma, posledice po srpsku ekonomiju i po standard srpskog radnika biti loše. Mi treba da ovaj sporazum možda i izglasamo. Videćemo. Ali, u svakom slučaju, ovde treba da otvorimo raspravu ne o 100 dana vlade, koja se vodi na RTS i na još ponekom mediju, nego da li Srbija ima strategiju o ulasku u evropske integracije, pri čemu je moguće zaštititi naše nacionalne i ekonomske interese, ili ćemo sve raditi po preporukama, ponekad očigledno loše prevedenim sa engleskog, nemačkog ili nekog drugog jezika. U tome i jeste spor, potpuno sam siguran, između onih koji danas u ovom parlamentu čine poslaničku većinu i misle da sa 126 glasova mogu šta hoće i onih koji su heterogeni, nisu iz istih političkih opcija, ali koji bi da Srbija ide u te integracije, ali onim tokom i na onaj način koji bi više odgovarao Srbiji. Meni je potpuno jasno, gospodine Milivojeviću, da je Srbija geografski u Evropi, da je Srbija mentalno u Evropi, ali naša vlast je u južnoj Africi, lopovi, lažovi i kriminalci. Možda vam više odgovara da tako pričam. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Bajatoviću, nemojte tako da se izražavate.) Ako vi imate neke lepše izraze za te pojave ja ću ih rado koristiti. Nisam znao za druge izraze. Dakle, mada ja to pričam zbog vladajuće koalicije, vidim da me ljudi ne razumeju, možda im je lakše da ovako pričam. Kad govorim o neodgovornoj političkoj eliti oni mi se smeju. Kad kažem lažovi, lopovi i kriminalci oni bi da ih drugačije zovem. Pa, ne znam. Ne kažem da je svako. Uvek ima poštenog sveta, uvek ima dobronamernih ljudi, ali ajmo da pričamo o nečemu drugom. Dakle, ovde bi trebalo da bude cilj da u ovom parlamentu postoji mogućnost da zaista otvorimo poštenu priču o tome da li treba da se uvek prebrojavamo na 126 glasova, da li nama trebaju ideološke priče, pa je G 17 za Amerikance, DSS i DS za Evropljane, radikali za Rusiju, SPS i za Rusiju i za Evropu? Da li mislite da će to negde da odvede Srbiju? Neće, gospodo. Srbija je imala dobre istorijske rezultate samo kad je imala dobar i jasan link i prema Istoku i prema Zapadu. Za nas, koji bi trebalo da budemo najbolji deo ove neodgovorne političke elite, to je ne ideološko nego pitanje na koji način će se najbolje zaštititi interesi Srbije. Da se vratim na ono što treba da bude poenta CEFTA sporazuma. Srbija ne treba da bude protiv bilo kakvih integracija, ali naša vlast mora da vodi računa da naše društvo, naša privreda, naših milion i 400 hiljada penzionera, naših milion nezaposlenih... Naši tajkuni, koji su slučajno, odnosno namerno, uz pomoć vlasti, došli do ove sume novca i neadekvatno upravljaju njim, nisu u stanju da iznesu teret primene jednog ovakvog sporazuma. Uostalom, žao mi je što nemam više vremena, ali se može, to bi mogao moj kolega Milan Nikolić da pokaže, videti da u nekim oblastima privredne razmene trenutno bolje stojimo u odnosima sa Evropom nego što ćemo stajati onog momenta kad budemo morali da primenimo sporazum CEFTA. Izvinjavam se, gospodine Albijaniću, što sam produžio. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić, zatim narodni poslanik Nataša Jovanović, pa onda narodni poslanik Radovan Milovankić.
Gospodine Albijaniću, ja se pozivam na član 136. Poslovnika Narodne skupštine. Nemate potrebe da listate, da se sekirate. Moja osnovna primedba je u tome što obrazloženje ovog predloga zakona nije u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. Da to bude jasno svima, ja ću da pokažem, ovo je predlog zakona. Ovaj predlog zakona na prve 433 strane ima neki tekst na engleskom jeziku. Engleski jezik nije službeni jezik u Republici Srbiji. Znači, to možemo lako da smanjimo. Ovo je predlog zakona - srpska varijanta, pogledajte, a ovo je obrazloženje. Uvek obrazloženje treba da sadrži mnogo više od teksta da biste učinili što jasnijim norme, ono što stoji ovde. Sad će neko da kaže - nije to potrebno, s obzirom da je ovo jasan tekst. Mi ovde nemamo ni potvrdu prevodioca da to odgovara ovome. Zašto bi ta potvrda verodostojnosti bila potrebna? Sada ću da dam jedan primer. Čini mi se da je bio Đelić, on je bio hiperaktivan. Donet je Zakon o javnim nabavkama i onda se pojavio problem što je pet članova koji treba da čine neku logičnu celinu kontradiktorno. Ja pošaljem jednog prijatelja da mu stručnjaci, ovi eksperti koji su dobili diplomu čekajući vodu iz oluka kod nekog pozorišta, daju objašnjenje. I on čekao, čekao, čekao, došao taj pomoćnik ministra zadužen za te stvari, iz fioke izvadio tekst zakona i kaže - pa, ovi preveli slovenačku verziju, pa pogrešili u prevodu. Znači, mi ne znamo da li je to to. Zašto sam prigovorio zbog obrazloženja? Obrazloženje može sve da bude, stoji naslov dole, pa je to obrazloženje. To vam je isto kao da izložite fiću pa napišete iznad njega - ovo je supersonični avion. Ja sam napisao supersonični avion, to je supersonični avion. To bi sada bilo isto, kaže - to je obrazloženje; tu se sve nalazi, i razlozi, i ustavni osnov i efekti itd. Da vide građani u tom debelom obrazloženju, dve strane, i ovo možemo da iscepamo, pošto ničemu ne služi... (Predsedavajući: Vreme.) ...ali ovo ovde kaže. Dobro, da vas ne mučim ponovo da se javljam, gospodine Albijaniću, znam da imate simpatije prema SRS. Daju se, recimo, dve-tri alinejice, šta će to da bude korist, kako će da bukne sve ovde, a onda se kaže: "Potrošačima u regionu se kroz primenu sporazuma obezbeđuje veći asortiman jeftinijih i kvalitetnijih proizvoda". Oni da budu jeftiniji od kineskih proizvoda? To nas ubeđuje Dinkić da svi ovi proizvodi mogu da budu jeftiniji od kineskih. Dalje: "Zaključenje sporazuma doprinosi političkoj stabilnosti regiona". Potpisnik - Albanija, ona je za nezavisno Kosovo i Metohiju, Hrvatska itd. Koga oni ovde lažu? Izvinjavam se zbog upotrebe reči - lažu, jer ću dobiti još jednu tužbu. Ali, vi biste stvarno morali da mi napišete koje reči da koristimo za ovo. Znači, kada uzmete sve ovo što sam danas ovde iscepao, od ovolikog obrazloženja, ovo odbacite, dobijate ovo. Vi dobijate ovoliko, građani Srbije ne dobijaju ništa, a koliko dobijaju oni koji brane ovaj zakon u Skupštini, zvanično, kao predstavnici Vlade? Ja tražim da malo razmislite o ovome - koliko.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović, izvolite.
Gospodine Albijaniću, javljam se na osnovu člana 1. Poslovnika, da nam kažete kakve su vam namere u toku današnjeg dana, šta vas je obavestio, ili nije, Aleksandar Tijanić, šta ste se dogovorili sa predsednikom koji vas je ovlastio da ga zamenjujete, zato što reprezentacija Srbije nastavlja sa, verujemo i danas, svojim uspešnim rezultatima u odbojkaškim mečevima, kao i večeras u fudbalu, ali vi morate da nam kažete do kada planirate da Skupština zaseda, s obzirom na to da će prenos biti prekinut u 17.30 časova. Očigledno je da i ministar Dinkić nije zainteresovan za ovu raspravu. On je verovatno pomislio, kada mu je koleginica Tabaković pričala o špageti-trgovini, odnosno o tom modelu, kroz bilateralne sporazume između zemalja koje su potpisnice CEFTA, da je neki špageti-vestern u pitanju, ili tako nešto, što njemu nije jasno. Ali, bar vi nama objasnite, računam, ozbiljan ste čovek, iako ste u G 17, predsedavate, znate kako dalje treba da teče današnji radni dan, da bi poslanici SRS,a uglavnom su oni preostali na listi onih koji treba da učestvuju u raspravi o CEFTA sporazumu, znali kako i na koji način da zastupaju interese građana, što jedini i radimo u ovoj skupštini, to je sasvim očigledno. Vidi se da vas predsednik vaše stranke uopšte ne poštuje, gospodine Albijaniću, i to vam samo dodatne poene daje kod srpskih radikala. Načinom na koji ste do sada rukovodili Skupštinom, jer niste isključivali mikrofon i kada poslanik prekorači vreme, a hoće nešto ozbiljno da kaže, pokazali ste da imate veći demokratski potencijal od samog predsednika parlamenta. Prema tome, nastavite i danas da se ponašate u tom demokratskom duhu i lepo nam saopštite do kada su direktni televizijski prenosi, da bismo znali dalje kako da učestvujemo u radu. U slučaju da vas je Tijanić obavestio da planira neki odloženi prenos, ne znam kada, u koje gluvo doba noću, da znate da poslanici SRS neće u tome da učestvuju i da se ne šali ni on, niti bilo ko u Narodnoj skupštini sa našim strpljenjem. Sa argumentovanom raspravom, koju vodimo o svakoj tački dnevnog reda, želimo da nastavimo u ovakvom duhu i atmosferi, ali i da znamo, a ne da nam se to saopštava u pet do 12, šta nas dalje čeka. Zato zahtevam od vas da nam odmah date odgovor, da bismo znali dalje da se organizujemo i da se ne bismo ovde domunđavali po klupama, da naslućujemo, ili da nam kažu ljudi iz tehnike RTS-a – to smo planirali i to će da nas strefi.
Hvala. Predsednik Narodne skupštine gospodin Oliver Dulić je obavestio sve narodne poslanike o produžetku rada posle 18 časova. Istovremeno je obavestio narodne poslanike da se u 17.50 časova prekida direktan televizijski prenos i da je u tom vremenu utakmica, ali da se odmah posle utakmice nastavlja odloženi prenos sednice Narodne skupštine Republike Srbije, u skladu sa dopisom koji je dobijen od RTS-a, sa takvim garancijama. Svakako će biti obezbeđen TV prenos u celini ove sednice Skupštine Srbije, što je i ranije bila praksa. Zahvaljujem. To je objašnjenje, ponovljeno, jer je predsednik Skupštine gospodin Oliver Dulić već to podrobno dao, ne znam da li ste bili prisutni. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, u trenutku kada je predsednik dao tu informaciju bila sam na Odboru za odbranu i bezbednost koji je zasedao skoro dva sata. Ali, samo da vam kažem, sad sam čula od poslanika da nije dao tu informaciju... (Predsedavajući: Tačno u 15 časova je dao objašnjenje, kada je nastavljen popodnevni rad.) On je mogao da pročita to što je sastavio, što se dogovorio sa nekim, ali osnovni red i praksa u ovoj skupštini je da pita predsednike poslaničkih grupa i da im saopšti to što je dobio kao informaciju. Gospodin Dragan Todorović ni juče ni danas nije uopšte bio konsultovan od strane Olivera Dulića; Oliver Dulić je ne konsultujući druge šefove poslaničkih grupa sam, na svoju ruku odlučio da to tako bude. Onda, pošto je kasnije, pod našim pritiscima i argumentima da je to besmisleno i da mi sad imamo jedan celodnevni tok rasprave... Doduše, nema ministra, njega to ne zanima, čovek se ne razume u to, ispričao nam je nešto što nema veze sa realnim stanjem, niti ima uporište u zvaničnoj statistici Republičkog zavoda. Danas je govorio o tome koliki je naš izvoz prema zemljama CEFTA sporazuma, koliki uvoz, i dao je netačne podatke i pokupi se čovek, što kaže - ne znam ja ništa, hajde da idem, a vi ostanite pa sami sa sobom razgovarajte. Mi sad treba, gospodine Albijaniću, kažete, uz garancije Aleksandra Tijanića, da razmišljamo da li će to da bude ili neće. (Predsedavajući: Pisana garancija.) Koja pismena garancija? Pa, povodom akcije SRS, u kojoj ćemo prikupiti najmanje milion potpisa građana Srbije (od kojih se traži pretplata) za zahtev da se direktno prenosi suđenje našem predsedniku u haškom kazamatu, koje će otpočeti u novembru mesecu, taj čovek se drznuo sutradan da kaže da on to hoće i razmisliće ako Tomislav Nikolić ili Aleksandar Vučić priznaju da je RTS najgledanija televizija, ako mu kažu ovo ili ono. Ja takvom čoveku treba da verujem? Pa nikakve pismene garancije... Vi ste potpisali da nećete da kidnapujete Slobodana Miloševića i da ga isporučujete u haški kazamat, pa ste ga oteli i odveli ga tamo i tamo su ga zlikovci ubili. Nemojte da mi pričate o pismenim garancijama i o tome kako se vi poigravate i sa srpskim herojima i sa predstavnicima naroda. Prema tome, gospodine Albijaniću, možda bismo bili spremni vama... Eto, da vas opet pohvalim, po treći put danas (ali ako krenete ovim stopama Dulića, bogami, i vama neće dobro da se piše), da ste se do sada uvek kad ste predsedavali sednici Narodne skupštine koristili isključivo onim što su vaša prava i ovlašćenja. Sada vas je Oliver Dulić opet ostavio u nebranom grožđu, i to vam nije prvi put. Lepo recite da nećete u tome da učestvujete i da nikakve garancije ne mogu da remete redovan tok sednice Narodne skupštine. Dakle, svim srcem, ispod srpske trobojke ovde i u srcima sa našim odbojkašima, fudbalerima i bilo kojim sportistima navijamo i radujemo se svakom uspehu, ali onda da sačekamo (kao što je to radio gospodin Predrag Marković, vi vrlo dobro znate) da se završi ta utakmica, pa da nastavimo rad. I, nije isto, gospodine Albijaniću, ni u žaru političke borbe (vi to vrlo dobro znate, kao i svaki iskusan poslanik), kada govorite i znate da se nešto snima i da će ide odloženi prenos ili da govorite a znate da vas u tom trenutku gleda toliki auditorijum. Prema tome, mi ne želimo da se na takav način igramo sa javnošću rada Skupštine i ne prihvatamo, i da znate da ćemo u skladu sa tim i da postupimo, kada rekoste ono, u 17.50.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Nije toliki problem, neću trošiti puno vremena. Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što predsednik Skupštine nije tu. Vi ste imali prilike da pre nekoliko dana čujete od samog predsednika Skupštine, između ostalog i da pročitate u sredstvima javnog informisanja, koji je rekao da će se u narednom periodu potruditi da na sednicama Skupštine dođe do što manjih problema i da će jedan od načina kako bi se problemi izbegli biti saradnja sa predstavnicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nažalost, on izgleda nije trebalo uopšte ništa da obećava, bilo bi mnogo bolje, jer, evo, po ko zna koji put krši sopstveno obećanje. O ovoj odluci da se nastavi rad sednice Skupštine Srbije ja ne znam. Srpsku radikalnu stranku niko nije obavestio, možda je obavestio neku drugu poslaničku grupu. Moram da vas obavestim, a pretpostavljam da se vi svi sećate, i sa jedne i sa druge strane ima tu poslanika koji su od početka ili tokom ovih godina učestvovali u radu Narodne skupštine, da je direktan televizijski prenos jedna od tekovina za koje smo se izborili svi zajedno, jer to je ipak na neki način bila garancija da vladajuća većina neće moći da zloupotrebljava javne televizijske prenose i da na takav način onemogući građanima Srbije da vide i čuju ono što se u Skupštini Srbije govori. Moram da vas podsetim, ne bez ponosa, 1998. godine, kada je Srpska radikalna stranka bila u koaliciji sa SPS-om i JUL-om, da je tada želja naša dva koaliciona partnera bila da se javni prenosi ukinu. Iako smo bili na vlasti, mi smo se tome suprotstavili i stavili smo do znanja da nećemo učestvovati u radu Skupštine ukoliko ne bude javnih prenosa. Sada vam kažem – bez želje da ovo shvatite na bilo koji drugi način, nego samo kao dobronamerno i zbog vas, zbog nekog sutrašnjeg vremena kada se odnos snaga u ovoj skupštini promeni – da mi nećemo učestvovati u radu Skupštine koja ne bude direktno prenošena od strane javnog servisa. Razumem da RTS ne može da planira uvek i da ulazi u ugovorene obaveze, vezano za neke prenose kao što su sportska takmičenja itd, ali to nije naša greška. To posebno nije greška opozicije. (Predsedavajući: Hvala vama na razumevanju.) Ja se izvinjavam, završavam. Mislim da bi jedan normalan rad skupštinske administracije omogućio da da potpune informacije javnom servisu i da kaže - mi planiramo sednice Skupštine tada i tada, i da u skladu sa tim planom i oni prave neki plan. Mi tu odgovornost nemamo. A to što vi niste u stanju da se između sebe dogovorite, što svakodnevno nailazite na probleme i što vam je praktično koalicija dovedena do pucanja, i vi to dobro znate, da se ne lažemo i praktično je moguće da se to obznani vrlo brzo, da mi sada zbog toga trpimo ne pada nam na pamet. Mi smo vam rekli, onog momenta kada ste stvorili koaliciju - vi niste u stanju da funkcionišete i vrlo brzo ćete to pokazati i pokazujete se, ali nećete to da radite preko našihleđa. Prema tome, ono za šta se ova skupština od 1990. izborila sigurno nećete ni vi 2007. godine da uništite. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku. Gospodine Mrkonjiću, molim vas, u skladu sa ovlašćenjima predsednika Skupštine, da zauzmete mesto predsedavajućeg i da sednete da radite. Hvala vam.
Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Mrkonjiću, sada je mnogo lakše da se radi, vi ćete to mnogo bolje da shvatite od gospodine Albijanića, u to sam apsolutno siguran. Gospodine Mrkonjiću, pozivam se na član 104. i na član 136. našeg poslovnika, koji je sveto pismo za predsedavajućeg i onoga ko organizuje sednicu Narodne skupštine. Radi javnosti, član 104. zabranjuje da se narušava dostojanstvo zakonodavnog tela, a ja sada hoću da kažem da nam Vlada narušava dostojanstvo, ne zbog ovih izjava sa Krfa ili Krita, odakle, iz nekih letovališta, to ću da objasnim malo kasnije, nego što nam dostavlja sve i svašta, pokušavajući to da predstavi nečim što odražava nacionalne interese Republike Srbije, državne interese Republike Srbije; između nacionalnih i državnih nema nikakve razlike, zbog građana da to objasnim. O čemu se ovde radi? Vidite, u onom pravom i jedinom obrazloženju koje smo dobili, a malopre sam vam pokazao da je to nekih desetak redova teksta ovog obrazloženja, navode se prednosti zaključenja ovog sporazuma koje se ogledaju u sledećem: prva, druga, treća, četvrta, peta alineja, i sledi tekst: "Potvrda da je CEFTA dobra priprema za ulazak u EU je i činjenica da su Slovenija, Poljska, Češka, Slovačka, Mađarska, Bugarska i Rumunija, kao članice CEFTA, postale punopravne članice EU". Sada, ako logički tumačite, prednosti zaključenja su potvrda. Šta su time hteli da nam kažu? Da se ova vlada raduje što su ove citirane države ušle u EU? Neka se raduju. Šta je tu prednost što se oni raduju, šta je tu prednost za državu i narod što se Vojislav Koštunica sa ovim jatacima svojim raduje? Mogli su da se raduju, sednu na sednici Vlade tamo, popiju viski i raduju se do mile volje. Zašto bi to njihovo raspoloženje postalo opštenarodno raspoloženje? Slovenija ušla u Evropsku uniju. Šta nas briga što je Slovenija ušla u Evropsku uniju? Treba da odgovaraju što su streljali one ljude, četrdeset vojnika. Četrdeset vojnika su streljali, znate i sami. Da li se povodom toga raduje Vojislav Koštunica sa bratijom? Kako takvo obrazloženje može da bude? Kako vrhunski ekonomisti i kolumnisti mogu da glasaju za ovo? U čemu se to ogleda? Narušava se dostojanstvo. Zašto? Zato što nam se daje celofan pakovanje, neka ambalaža koja lepo izgleda, to je sve lepo upakovano, napravljena je medijska kampanja, a kad otvorite poklon - mućak, nemaništa. Tako je bilo govora o bankama. Šta se desilo - mućak. Sada guverner poziva - ne zadužujte se. U Hrvatskoj i kravata ide na lizing. Kome mi da verujemo? U ovoj vladi postoji evidentno nejedinstvo. Zašto? Zato što svako ima svog gazdu. Koristim priliku i dajem rok od 24 časa pravom gazdi Mlađana Dinkića da mi se javi telefonom. Zna on moj broj telefona. Da javi, a ako se ne javi, onda sve što radi Dinkić, radi on. I vi kada doživite neku nesreću, pretrpite štetu, vi se javljate gazdi i gazdu tužite, a ne tužite sredstvo. Da to malo pojednostavim ljudima - kada vas ujede kuče, jurite gazdu, jer kuče ne može da bude parnična stranka. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Krasiću.) Svaka asocijacija nije namerna. Mora se, gazdi šaljem poruku - javi se, da ne bi nastradao zbog Mlađana Dinkića. Nadam se da će gospodin Jočić razumeti ovo i da će nam vrlo brzo dostaviti odgovor na moje pitanje kad će uhapsiti Mlađana Dinkića.
Hvala. Reč ima Nataša Jovanović, a onda Dragan Todorović, po Poslovniku, pa po Poslovniku narodni poslanik Slobodan Gavrilović.
Neću dugo da govorim, daću samo mali primer. Čestitam poslanicima vladajuće stranke koji su u parlamentu. Ima vas malo, ali poštujete Narodnu skupštinu. Za razliku od vas, nema predstavnika, odnosno nema šefova poslaničkih grupa ni iz narodne koalicije, ni iz Demokratske stranke, ni iz G 17 plus. To govori o odnosu vladajuće koalicije prema radu ovog parlamenta. Zato je vama najbolja stvar da se Skupština uopšte ne prenosi. Vi jednostavno hoćete da se što pre završi, da narod ne čuje i ne vidi ništa. To je ono što mi želimo da sprečimo, što nije dobro ni za vas u krajnjoj liniji, a posebno nije dobro za građane ove države.
Hvala, gospodine Todoroviću. Reč ima narodni poslanik Slobodan Gavrilović, po Poslovniku. Izvolite.
Zbog izvrnutih činjenica, dužan sam da pomenem neke stvari. U ovom parlamentu nisu bili direktni prenosi od 1994. do 1998. godine. (Dragan Todorović, sa mesta: Nije tačno.) Sada ćemo videti da li je to tačno ili ne. U vreme kada je sa ove govornice faktički ukinut direktan prenos, bez odluke ovog parlamenta, kada su sve stranke opozicije, uključujući i SRS, napustile parlament, ko se prvi vratio, bez direktnog prenosa - Srpska radikalna stranka. Pogledajte, pa onda recite, molim vas. To pogledajte. Nemojte pripisivati samo sebi određene važne elemente za parlamentarnu debatu u Srbiji u ovo vreme. Ima društava koja su demokratska, a u kojima nema direktnih prenosa, pa nije problem. Mi smo zastupali tu tezu, pa i danas, kao demokratska stranka, jer se nalazimo u takvoj fazi razvoja društva, da su direktni prenosi poželjni i važni za rad parlamenta. Zašto to onda pripisivati samo jednome? (Dragan Todorović, sa mesta: To nije važno.) Zašto nije važno? To nije u redu. Znači, ovde se radi o tehničkom problemu koji je vezan za odigravanje nacionalno važne sportske priredbe, pri čemu će biti odložen prenos u trajanju od sat i 20 minuta. Zašto to tumačiti kao želju predlagača da ukine direktne televizijske prenose? Možete reći - ne prihvatamo ni odložen prenos za ovaj sat i 20 minuta, i to smatram legitimnim stavom, kakav god da je vaš stav, ali ne da sa tim automatski povežete nečije političko nastojanje da se u ovom parlamentu nešto sakrije, da se od očiju javnosti nešto sakrije itd. To nije u redu, jer to nije istina. Izneo bih još jednu napomenu vezanu za direktne televizijske prenose. Evidentno je da njih ovde koriste političke stranke za promociju svojih ideja, i to je legitimno pravo svake stranke. Otuda, ako u ovom trenutku gledamo suštinu, a ne gledamo samo formu, a i ona je važna, jer ne predlaže se da bude odložen prenos svih skupštinskih zasedanja, već samo za ono vreme koliko traje jedna važna nacionalna sportska priredba, a mi i juče i danas... (Dragan Todorović, sa mesta: To je ponižavanje.) Nije to ponižavanje. Jer, morate razumeti, ono o čemu ste vi govorili, o usklađenosti određenih planova koji nisu mogli ovog trenutka da uđu u to vreme i da nemamo jedan kanal koji smo nekada imali itd. Potrebno je vreme da se tome prilagodimo. Imajte razumevanja za nešto što nije odluka i nije teranje maka na konac, da se odmah kaže – a, nešto hoće da prikriju od javnosti. Znači, nemojte tehničku stvar, koja je oročena na sat i dvadeset minuta, tretirati kao princip i načelo, jer iza toga nismo nikada stajali i nećemo stajati. Vrlo dobro znate, pre ulaska u tu koaliciju 1996. godine, Srpska radikalna stranka se vratila u parlament, čak i pre Demokratske stranke, godinu i po dana.
Hvala, gospodine Gavriloviću. Ima reč Nataša Jovanović, po Poslovniku, pa gospodin Čedomir Jovanović, pa gospodin Krasić, pa gospodin Todorović, pa gospodin Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, direktor programa RTS... Ovo sam uzela sa stola predsedavajućeg, jer kao potpredsednik takođe treba da budem obaveštena o tome šta će dalje da se dešava u Skupštini. Vama ću sada, gospodine Gavriloviću, malo da osvežim pamćenje, vidi se da ste dugo bili odsutni iz Narodne skupštine Republike Srbije. A i kako biste, kada ste propali na izborima 1997. godine, pa niste bili ni u jednoj skupštinskoj klupi. Srpska radikalna stranka je imala 82 poslanika. Ovih iz propalog SPO-a je bilo 45. Vi imate potpunu amneziju što se tiče svih događaja, gospodine Gavriloviću; od kad niste, od početka devedesetih godina, vi kao Slobodan Gavrilović, ovde u Narodnoj skupštini, ne znate i sve lončiće ste pobrkali. Sad ću na to da se vratim i da vam kažem kako je to hronološki teklo, a onda ću da pročitam šta ovde piše. Kaže, neki Vladan Škrkić je rekao da će odloženi prenos ići, vidite šta piše, ili noćas u 2 sata, možete li to da zamislite, ili sutra u 8 ujutru. Na šta mi vama, gospodine Gavriloviću, ličimo? Šta biste vi u to vreme, kada ste bili opozicija i kada vas je bilo tu sedam-osam sa sve Đinđićem i ovih iz DSS-a, Koštunica, onaj jedan Petrović, drugi Petrović, Jočić i ona šačica, koliko vas je bilo, po sedam-osam, bilo vas je sedam plus sedam ili devet plus devet, nije važno, šta biste vi onda uradili? Gospodine Gavriloviću, podsetiću na činjenicu da se baš samo Srpska radikalna stranka za to izborila. Jer, kad su nas vukli i tukli u Narodnoj skupštini Republike Srbije baš zbog tih direktnih prenosa, neki su upali, kao što ste i vi posle, samo u sofisticiranoj verziji, takve iste ste doveli u Narodnu skupštinu, na Dedinje, svuda, i u Narodnu banku Srbije, 2000. godine. Nisu vas ovde razvlačili, nego gospodina Todorovića i gospodina Nikolića. Vi se sećate da je tada postojala odluka svih opozicionih stranaka, te 1995. godine, da se napravi neki tzv. alternativni, odnosno paralelni parlament. Mi opšte u tome nismo želeli da učestvujemo jer je bilo sasvim očigledno da je i vaša stranka u to vreme, jer je već radila na ukidanju Zakona o privatizaciji kada vam je Đinđić bio predsednik, pa je Vuk Drašković celog života, tada kao navodno opozicija, šurovao sa režimom... Evo, tu vam je gospođa Pešić, koja doduše kao samostalni učesnik nije imala nekog velikog uspeha, i tadašnja njena stranka, ali hajde da vam malo osvežimo pamćenje. E, onda je 1997. godine Srpska radikalna stranka na velika vrata, sa najvećom podrškom birača, ušla u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Počeli su direktni TV prenosi od tog saziva ponovo i redovno. Onda je SRS, o čemu je govorio gospodin Todorović, učestvujući u vlasti u koaliciji sa SPS-om i JUL-om bila krajnji i potpuni zagovornik direktnog prenosa rada Skupštine. Čak je u jednom trenutku predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj, tada potpredsednik Vlade, sa skupštinske govornice rekao, na upozorenje građana koji su se javili Draganu Veselinovu da dok on govori, ili Jožef Kasa, ne mogu sada da se setim, ali bilo je u više navrata takvih slučajeva, javlja se direktno izveštač RTS-a iz one kabine i ne čuje se šta Veselinov ili Kasa pričaju, mi smo rekli da se ne šale sa time, da bez obzira na to da li smo u vlasti ili opoziciji mora da bude direktnog TV prenosa. Budite sigurni, gospodine Gavriloviću, kada se neka skorija istorija bude pisala ili pravila analiza od strane ljudi koji će ozbiljno time da se bave, a ne vašim petooktobarskim pučem, da će svetlim slovima biti zabeležen svaki radikalski pokušaj za razvoj parlamentarne demokratije u ovom najvišem skupštinskom telu. Vi se sećate da su u tom periodu predstavnici vaše stranke, iako vas je bilo tako malo, a moj sugrađanin a vaš tadašnji kolega Borivoje Radić bio je u vašoj poslaničkoj grupi, napisali preko 1000 amandmana na Zakon o lokalnoj samoupravi. Niko reč zbog toga tada nije rekao, a danas se usuđujete da kažete da mi vršimo opstrukciju i da upotrebom naših prava koja izviru iz Ustava, iz Poslovnika mi zapravo zloupotrebljavamo... Dobro, vi to niste rekli, kažete - promoviše se. Pa, šta ćemo drugo da radimo nego da promovišemo naše političke ideje? Naše političke ideje i naša briga za Srbiju i za narod u svakom slučaju su iskrene, časne, sa najboljim namerama, za razliku od vas, jer ste se usudili da malopre obmanete građane i da mislite da ovde nema nas koji se sećamo hronološki kako se sve to dešavalo. Prema tome, direktan prenos, pa ćemo mi da nastavimo da radimo u demokratskom duhu i atmosferi, koja će da pokaže građanima Srbije ko je ko u Srbiji. Hvala.
Hvala, Nataša. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, narodni poslanik Zoran Krasić, narodni poslanik Dragan Todorović, pa narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Dinkiću, možete da se vratite, što se nas tiče, tamo gde ste bili do sada, jer ste vi između ostalog svojim postupcima i ponašanjem na najdirektniji način potvrdili sve ono o čemu smo mi u prepodnevnoj raspravi govorili, ukazujući na neodgovornost vladajuće koalicije, predsednika Vlade Vojislava Koštunice i stranaka koje čine vladajuću koaliciju u trenutku u kome se vodi rasprava o jednom od najznačajnijih pitanja za budućnost zemlje o kojoj mi treba da se staramo. Za LDP je ratifikacija sporazuma CEFTA najznačajnija politička odluka koju je ovaj parlament do sada donosio, mnogo značajnija od guslanja o Kosovu i rezolucija koje su propale pre nego što su stavljene na papir. U kakvoj atmosferi protiče ta rasprava - vladajuća koalicija se stidi onoga što predlaže. Vodite nas u ekonomske integracije sa državama sa kojima ste u međuvremenu, umesto političke saradnje, počeli da razvijate politiku konflikta i sukoba. Pitali smo kakvi su nam odnosi danas sa našim susedima, sa Hrvatskom, Makedonijom, Crnom Gorom, Rumunijom, Albanijom, kako mislimo da razvijamo politiku ekonomske saradnje u trenutku u kome smo u potpunom političkom nesporazumu sa njima? Tražili smo odgovornost za štetu koja je proistekla iz aljkavosti, nerada, nesposobnosti Vlade. Ovaj dokument je ušao u Skupštinu 23. jula, mi danas raspravljamo o njemu. Potrošeno je uludo 20 godina, 100 dana isto tako, neko za to mora da odgovara. Ušli ste u ovu salu u 5.15 i to vas ne interesuje. Mi insistiramo na odgovornosti. Građani Srbije nemaju prava čak ni da prate raspravu o tome, raspravu u kojoj mi želimo da branimo ono što je Vlada dužna da brani, a to je ideja tržišne ekonomije, razvijene demokratije, modernizacije, reformi. Šta je važnije od toga, zašto se relativizuje i toliko ponižava i parlament i naša želja da doprinesemo promenama u ovom društvu, šta je važnije od ove rasprave? Pitali smo kog trubača treba da dovedemo da bi se ovde pojavio premijer, kog sportistu (koji je uprkos svim preprekama uspeo) treba ovde da dovedemo da bi se Vlada pojavila i na takav način njegov uspeh prisvojila sebi. Šta to treba da se desi pa da sedne u ove klupe i da izađe pred građane i da kaže - da, CEFTA je dobra, ekonomska saradnja je dobra. Ona će se ostvariti ukoliko postoji politička spremnost na tako nešto. Nećemo da stišćemo i pritišćemo Crnu Goru, hoćemo tamo da prodamo svoje proizvode, hoćemo da trgujemo, hoćemo da napredujemo, hoćemo partnerstvo sa Hrvatskom, hoćemo da se dogovorimo sa Kosovom i oko drugih pitanja kada smo se dogovorili oko CEFTA. Da, moguć je dogovor Srbije i Albanaca, eto, ta CEFTA tako nešto potvrđuje. Umesto toga, biće odložen prenos. Ko je to odlučio, poslao Skupštini faks? JUL nas je obavestio o tome, čestitao nam je 1997. Pa, to se tako radilo pre 10 godina, danas to više ne može. Nema odloženog prenosa. Ili će ovaj parlament upravljati ovim društvom, ili Srbija neće biti demokratsko društvo. Javite nam onda da li imamo Skupštinu ili ne, ali dok smo mi ovde ponašaćemo se na onaj način na koji se ponašaju ljudi koji cene podršku građana koju su dobili na izborima. Naših 220.000 glasova od 21. januara nas na tako nešto obavezuje. Oni za nas vrede mnogo više od obaveza koje ste vi preuzeli da biste održali ovu propalu koaliciju na vlasti. Toliko je jadno sve ono što danas moramo da slušamo, ova prazna sala, obrušavanje onih koji su uništili ovu zemlju na jedan projekat koji je jedino vredno što se desilo u 2007. godini. Nema rasprave u parlamentu bez prenosa koji će građanima omogućiti da shvate da je ova CEFTA šansa za njih, a ne pretnja. A oni koji nam umesto toga nude kvizove, gatare, loto, političke emisije pod sloganom "Šta radite, bre" neka jednom nauče da u parlamentarnoj demokratiji društvo vodi parlament, a ne njihova bahatost.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Gospodine Mrkonjiću, to je član 104. Poslovnika. Gospodine Matiću, nadam se da vam je sada jasno, nemojte mene sa Čedom Jovanovićem da stavljate u isti koš. Videli ste i sami, znači, pokušali ste da prevarite birače kada ste mene stavljali u neki koš sa Čedomirom Jovanovićem. Zašto sam izašao po članu 104? Zato što obično kada se skupštinska govornica koristi da se iznosi neka argumentacija, onda se onaj ko iznosi argumentaciju trudi da dokaže svoje navode. Gospodin Gavrilović izašao pa kaže - pogledajte. Nije imao nameru da on dokazuje. I ja se ne ljutim zbog toga, da vam kažem iskreno. To je vaš politički stav, možete da pričate. Ali, meni nije jasno šta će biti u odloženom prenosu – utakmica ili sednica Narodne skupštine. Sa gledišta nacionalnih interesa, važnije je da javnost čuje šta se priča u Narodnoj skupštini o sporazumu CEFTA. Jeste da je to tako skromno, ali šta se krije, to rasprava treba da pokaže. To je vrlo važno za građane, za one koji su ostali bez posla, za one koje deru banke, za sve redom. Utakmica je takođe važna. Ako budete nastavili da radite posle 18 časova, onda će u sali, praktično, da budu dunsteri za fudbal, ljudi koji ne vole svoju reprezentaciju. Ja nisam taj. Desiće se situacija da nema predstavnika vlasti, otišli da gledaju, pa kažu - neka drndaju tamo radikali, ionako će to možda u dva ujutru neko da gleda. Siguran sam da će Gavrilović u dva ujutru da gleda prenos, da vidi kako je ispao, da li ga je kamera uhvatila, da li je lep, da li je bio pametan kad je izlazio na repliku itd. Sada se vraćamo na samu suštinu. Šta znači javnost rada? Javnost rada znači da u tom trenutku ko god želi ima mogućnosti da prati šta se dešava u Narodnoj skupštini. Kada se meni pomenu odloženi prenosi, to mi je kao Hag. Kada preko interneta pratite suđenje u Haškom tribunalu, uvek ide sa pola sata odloženog prenosa. Zašto? Zato što se za pola sata izbaci ono ako kojim slučajem svedoči neki zvaničnik SAD, dva državna službenika stoje pored onog u režiji i - seci, ubaci, zatvorena, otvorena, privatna, poluprivatna itd. Znam da to neće da se desi, RTS će da pusti, ali u dva ujutru, kad se niko ne interesuje. Kada neko nešto javno prenosi i kada neko to prati, to ima i svoju dramaturgiju. Nije sasvim svejedno da pod tim utiskom čovek prati i kada u dva ujutru, birajući "one" kanale, natrči na kanal - Gavrilović za govornicom, znači, Skupština je. Vi pričate o tehničkim problemima. Ko je stvorio te tehničke probleme? Prodali ste treći kanal, zašto to nije bio parlamentarni kanal? U svim državama postoje parlamentarni kanali, pa se paneli prenose direktno sa sednica.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodinu Gavriloviću stvarno ne zameram što je izašao sa nekim činjenicama iz malo dalje prošlosti, jer je stvarno teško setiti se svega što se dešavalo. Bilo je burnih događaja u ovoj skupštini, stizali su jedan za drugim i to je potpuno jasno. U mom izlaganju nije bilo ništa posebno vezano za Srpsku radikalnu stranku. Govorio sam o činjenicama koje su bile vezane za jedno konzistentno delovanje SRS kada je u pitanju javno prenošenje sednica Skupštine. Sećam se da smo mi tada, sve one stranke koje su bile u opoziciji, zajednički nastupali na konferencijama za štampu i mi taj sporazum nismo prekršili, kao što nikada nismo prekršili nijedan sporazum. Moram da vam kažem, vi ste ipak neke stvari pobrkali. Mi smo 1996. godine bili u opoziciji, i to u dosta teškom položaju. Samo da vas podsetim, 1994. godine je predsednik naše stranke bio u zatvoru, pa 1995. godine potpredsednik, zamenik predsednika, nekoliko poslanika; na noćnoj sednici Odbora za mandatno-imunitetska pitanja itd. Cela 1996. i 1997. godina prošle su u teškoj, da ne kažem rovovskoj borbi sa tada vladajućom koalicijom, a to je bila Socijalistička partija Srbije i jedan vaš deo, tadašnja Nova demokratija, koja je pomogla da se formira vlast, pa je onda prešla kod vas 2000. godine, pa je posle izašla, ponovo ste se uhvatili za gušu itd. Izašao sam, pretpostavljam da vas je to u tom momentu na neki način zabolelo, zato što šefovi poslaničkih grupa nisu bili u sali. Još uvek nije tu predstavnik DSS-a ili "narodnjačkog bloka". Pozdravljam što je šef poslaničke grupe Demokratske stranke gospođa Nada Kolundžija došla u salu, što govori da javnost rada Skupštine ipak ima uticaja. Za to se mi zalažemo. Da to nije čuo narod, verovatno ne bi bilo tako važno da se dođe odmah posle te informacije, kao što je i šef poslaničke grupe G17 plus takođe došao posle ove informacije. Zato je važno da se sednice Skupštine prenose. Možda smo, hajde da kažem, u prošlosti i grešili. Nemamo pravo da to sada radimo. Zašto to sada obrazlagati sa "samo sad, zato što je utakmica"? Stvarno je besmisleno. Rekao sam vam, da smo se dogovarali, kao što ste obećali, pa da vidimo, ali unapred, a ne kad vas stisne i kad vam je nužda, ne. Usvojite jedan princip, da pokušamo normalno da funkcionišemo, da parlament radi na način kao što rade parlamenti svuda u svetu. Onda možemo da dođemo do nekih rešenja koja će nam omogućiti da lakše radimo, da nemamo ovih nepotrebnih iskakanja, kao što je to sada. Treba da znate, kada je u pitanju SRS, dogovorom, ukoliko ima određene granice, možete sve. Na ovakav način ne možete ništa. Jednostavno, sa nama to ne može, za ovoliko godina je trebalo da naučite. Ni posle 5. oktobra, kada ste nas čekali ispred Skupštine, niste mogli ništa, kad nas je bilo svega 23, a ne sada, sa 82 poslanika. Prema tome, jedanput usvojite način rada koji će pomoći i vama i parlamentu i mislim da ćete u Srpskoj radikalnoj stranci naći odgovarajuću stranu koja će uvek uvažiti argumente, ukoliko je potrebno da se neke stvari usaglase i da se dogovorimo.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ima nekoliko mogućih alata da se reši ovaj problem. Sedam ili osam narodnih poslanika, kažem sedam ili osam, jer gospodin Hiber ne dolazi, članovi su Programskog odbora RTS. Gospodine Gavriloviću, u ponedeljak se održava sednica Odbora za kulturu i medije. Predlažem da proširite dnevni red, ja ću predložiti, ovom tačkom. Gospodine Gavriloviću, vaša odbornička grupa u Čačku napustila je koaliciju sa Novom Srbijom, jer je Nova Srbija ukinula direktan TV prenos sednica SO Čačak, i na tome vam čestitam. Očekujem da ćete sprovodeći konzistentnu politiku DS (nadam se da vam je takva politika) učiniti to i ovde. Dakle, kada nema direktnih prenosa napustite parlament. To je prva stvar. Druga stvar, prilikom usvajanja zakona koji je pisao čuveni Rade Veljanovski za velike pare, govorio sam, uzmite stenogram, da je sakrivena frekvencija trećeg kanala RTS i da je ona sada "Avala". U međuvremenu je jedna nova televizija "Enter", potpuno mimo zakona, mimo svih pravila, postala vlasnik frekvencije "Ju info" kanala. Postoji nekoliko načina da se iz ovoga izađe. Razumem poziciju RTS-a, mogu da budem i elementarno lojalan prema njima, samo moram da budem lojalniji prema parlamentu i prema javnosti Srbije. Oni ne mogu na taj način da funkcionišu zato što se najvećim delom finansiraju iz ličnih prihoda građana Srbije, što inače nije porez nego je obaveza na osnovu Zakona o TV pretplati. Ne može neko da ubira tolike milione evra mesečno, a da se na taj način ponaša prema Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mogli su da se izbore još 2001. i 2002. godine da Treći kanal ostane u onoj funkciji, kako je to ovde nazvao neko od prethodnih diskutanata. Inače, ako nas Radio-televizija Srbije svaki dan bude obaveštavala depešom do koliko mi možemo da radimo, onda to nema nikakvog smisla. Zna se ko je u Srbiji stariji. Ukoliko i to ne pomaže, pozivam kolege da zajedno podnesemo inicijativu da se ukine TV pretplata, pa onda neka RTS iz komercijalnih aranžmana radi ono što treba da radi. Inače je nemoguće da svaki građanin Srbije plaća mesečno 350 dinara, a da se oni na ovaj način odnose prema jednom poslu koji možda za njih nije interesantan. Možda u "šeru" ne odgovara onome što oni očekuju, možda nema gledanost i ne mogu da imaju ekonomsku propagandu, ali oni nisu privatna televizija. Previše je da u ovoj državi postoje dve američke i dve nemačke televizije sa nacionalnom frekvencijom, a da RTS odnosno televizija Srbije ne može da prenosi sednice parlamenta u direktnom prenosu. Tražićemo i vanrednu sednicu programskog odbora RTS i tamo ćemo saopštiti svoje stavove. Pozivam DS da izabere svog člana u ovom telu, jer gospodin Hiber bojkotuje ovaj programski odbor, zbog toga što su u njemu gospodin Vučić i gospodin Momir Marković. Potrebno je da se poslanici tamo kompletiraju, oni su tamo jedna trećina od onoga što jeste ukupan broj članova, i da se s tim u vezi dogovaramo. Inače, ne može RTS ispostavljati ultimatum Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo, dobro je što je gospodin Gavrilović ostao da govori posle mene. Izašao sam za ovu govornicu baš lično zbog njega, da bih mu odgovorio na neka postavljena pitanja. Vi sigurno znate da je pre mesec i po dana, ili dva, kada je Skupština zasedala, Gavrilović ovde zavijao kao vuk samotnjak kada je poslanica koja sedi pored njega izjavljivala da je Srboljub Živanović, poslanik SRS, krao električnu energiju. Međutim, moram vam reći da su stručni nalazi pokazali da je elektrosistem, u stvari, potkradao mene kao potrošača. Ali, gospodin Gavrilović nije zavijao kao vuk samotnjak kad su ovde poslanici govorili o zloupotrebama, krađi, malverzacijama njegovih stranačkih kolega, bivših ministara, Vlahovića, Pitića, koji su bili u društvu sa ovim čovekom koji danas sedi ovde. Prema tome, vidite, ono vreme koje je bilo, pa i ovo vreme koje je danas jeste vreme koje pokazuje da se zločinci vraćaju na mesto zločina. Žao mi je što oni koji su uvređeni, oni koji ispaštaju, a to su u stvari građani i radnici ove Srbije koji su ostali bez posla zbog kriminalne privatizacije koju je uradio gospodin Vlahović... Zato se i čudim, gospodine Gavriloviću, otkud tada niste zavijali kao vuk samotnjak da dokažete svojim stranačkim kolegama kako su izvodili takve malverzacije, ali očigledne. Ali, pogledajte, u ovom zapisniku piše, mogu kamere da pokažu, kako je u stvari elektrosistem čitavo vreme potkradao Srboljuba Živanovića, potrošača električne energije. Vidite i sami, gospodine Gavriloviću, šta ste propustili, da javnost upoznate sa malverzacijama i kriminalnim radnjama svojih stranačkih kolega. Što se tiče CEFTA, kratko ću se samo obratiti svima, jer vidim da mnogi ovde govore o dobrobiti, ali izgleda da je mnogo krokodila a mala bara. Mala bara je, u stvari, Srbija. Vi sada želite da proširite svoj kriminalni dosije, da ga proširite širom ili van granica Republike Srbije. Ono što meni pada u oči jeste da zemlje koje učestvuju u ovom sporazumu Hrvatska, Makedonija, Slovenija, koja je nekada učestvovala, i da ne govorim Moldavija... Verovatno bi Moldavija bila interesantna da je u pitanju, jer obično sam za skupštinskom govornicom bivše Savezne skupštine Srbije i Crne Gore govorio poslanicimaCrne Gore da je za njih verovatno Moldavija interesantna po ovom sporazumu, a vi sigurno znate zbog čega. Ali, što se tiče ovog prenosa, gospodine Gavriloviću, nemojte, ovo nisu porno filmovi da se gledaju posle 12 sati, mi nismo deca kojoj je to zabranjeno; prema tome, pustimo da se sednice ovog parlamenta odvijaju u onom vremenskom roku u kojem treba da budu završene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Gavrilović.
Da obavestim one koji ne znaju, nije reč o fudbalu, već o odbojci. Toliko o činjenicama i zalaganju i nacionalnim strastima koje ovde preovladavaju a bez dovoljno informisanosti, da ne kažem znanja. Reč ''opstrukcija'', pogledajte stenogram, nisam upotrebio uopšte, niti bih upotrebio ikada kada je reč o opoziciji. Opstrukcija je jedno normalno sredstvo kojim se služi opozicija u svim parlamentima i prilagođava to onim vremenima i okolnostima u kojima se nalazi. To je za mene prirodna, legitimna stvar. O tome uopšte nisam govorio. Šačica demokrata koja je tada bila u parlamentu, bilo je 29 demokrata, a ta silna većina radikala, bilo ih je 39, pazite, to je taj odnos... Kad se prikazuje taj odnos onda građani treba da čuju kako je to bilo, zaboga, nekih dva-tri i nekih 150. Ne, odnos je bio taj koji sam sad naveo. Parlament su, ponavljam, napustile sve tadašnje opozicione parlamentarne stranke kada je ukinut direktan TV prenos i u parlament se 1996. godine vratila Srpska radikalna stranka, a 1997. godine i Demokratska stranka. Postoje činjenice pa vi vidite da li je tačno. Kada se pozivamo na taj famozni zakon o lokalnoj samoupravi i zakon o izborima, koji je tada menjan mimo dogovora koji je bio postignut za okruglim stolom vlasti i opozicije, to je faktički bilo uz podršku budućeg koalicionog partnera - SRS. To smo mi ovde tada, pre izbora 1997. godine, jasno govorili šta sledi u Srbiji nakon tih izbora. Mi na tim izborima nismo počišćeni, kao što je ovde rečeno. Većina stranaka demokratske opozicije ili gotovo sve stranke demokratske opozicije tada su bojkotovali te izbore iz jasnih razloga, zato što je poništen dogovor vlasti i opozicije, postignut na okruglom stolu, o 29 izbornih jedinica i sveden ovde nasiljem na devet, za šta je Srpska radikalna stranka glasala. Problem je što je prethodno bio okrugli sto vlasti i opozicije i dogovoreno je 29 jedinica. To je problem. To je pitanje držanja sporazuma. Zbog toga sam izašao ovde, da se niko ne kiti načelnom borbom za ono što nema pravo. To u Čačku što je bilo, to je tačno, ali to je naša politika; čuli ste ovde predsednika Dulića, on je rekao prilikom svoje inauguracije, ili pre toga, da neće dozvoliti ukidanje direktnih televizijskih prenosa. U Čačku se radilo o ukidanju televizijskog prenosa, a ovde je reč o pomeranju jedne sednice od sat i 20 minuta. Da li je to isto? To nije ukidanje i to nije načelo, to je izuzetak od pravila za koja se uvek zalagala i zalaže se Demokratska stranka. Na kraju, što se tiče te insinuacije koja je ovde izrečena od strane gospođice iz Kragujevca, znate, u ovom parlamentu je bilo i tog beščašća da su ulazili predstavnici policije ili neki drugi ljudi koji nisu bili u uniformama i da su tukli poslanike. To je činjenica. Mi smo kao demokrate, ja sam lično i sa ove govornice i u skupštinskoj sali štitio te poslanike, iako su mi politički protivnici; to ću činiti i sutra ako budu u toj prilici, jer smatram da nijedan poslanik ... Izvinite, ja govorim o principu. Kada su vaši šefovi bili po zatvorima naši su poslanici dolazili na proteste da govore u prilog njima i da ih brane na vašim skupovima. Ne postoji primer, gospodo, da su srpski radikali branili demokrate za ovih deset godina. Pa ni onda kada je naš pokojni premijer, kada je samo bio predsednik stranke, optužen na pravdi boga i osuđen na godinu dana robije uslovno na određeno vreme u sporu sa Mirkom Marjanovićem, tadašnjim predsednikom Vlade a budućim vašim predsednikom Vlade, ni tada niste ustali u zaštitu. Toliko o činjenicama i o načelima.
Hvala puno. Određujem pauzu od pet minuta i molim šefove poslaničkih grupa da dođu u salu za sastanke na prvi sprat. Nastavljamo rad nakon pet minuta. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Izvolite, gospodine Todoroviću, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je moguće naći rešenje i mislim da smo mi na dobrom putu da to i uradimo i da ćemo biti sve manje u poziciji da dolazimo do ovakvih trenutaka. Činjenica je da je Skupština dovedena, ne svojom voljom, u ovu situaciju zbog obaveza koje je Radio-televizija Srbije već ranije ugovorila. To nije korektno, jer, za razliku od drugih televizija, Radio-televiziji Srbije se plaća TV pretplata i ona je, pre svega, obavezna da prenosi sednice Skupštine Srbije. U nastavku rada po ovoj tački dnevnog reda, što se tiče SRS, mi ćemo sada odustati od Poslovnika, odustaćemo od bilo kakvih koraka koji bi produžavali ovu tačku dnevnog reda. Dovešćemo je na korektan način do kraja. Nadam se da će to biti i sa druge strane. Ali, kao što smo se dogovorili, tražićemo od RTS-a da nas više nikada ne dovede u ovakvu situaciju, jer ćemo mi onda primeniti ona sredstva koja nam stoje na raspolaganju i privesti ih obavezi koju imaju kao javni servis Republike Srbije. Hvala veliko.
Dame i gospodo narodni poslanici, došli smo u situaciju... Zahvaljujem se gospodinu Todoroviću, on je na korektan način objasnio ono što svi moramo da znamo. Dakle, problem jeste u ovoj zemlji što je RTS nekad imao tri kanala i mogao je da pokriva rad Skupštine i kada je imao prethodno ugovorene obaveze. Sada ima samo dva kanala. Problem jeste u tome što on ne može da dobije treći kanal, problem je u tome što je on obavezan da prenosi Skupštinu. Žao mi je što su neki poslanici pokušali da manipulišu činjenicom i da smo došli u ovakvu situaciju. To nije ničim izazvano, a pogotovo ne mojom aktivnošću ili aktivnošću potpredsednika ili rukovodstva ove skupštine. Moramo sa tim problemom da se suočimo zajednički. Ono što moram da vas obavestim, juče smo pokušali da barem omogućimo odloženi prenos u normalnom vremenu, ne u 2 ujutru i ne u 8 ujutru, nego u toku večeri, kada se završe prethodno ugovorene obaveze RTS-a. To nismo mogli da uradimo i iz tog razloga je juče Skupština prekinuta. Danas smo imali obećanje da će odloženi prenos biti u 9 uveče i smatrao sam da je korektno da rasprava koja je počela da dobija drugačiji tok u 16,50 časova, gde je 70 minuta ove rasprave potrošeno na prigovor po Poslovniku, vezano upravo za pitanje direktnog prenosa, a mogli smo to vreme da koristimo da raspravljamo o CEFTA sporazumu i ostalo bi tek nekih 10 ili 15 minuta koji bi bili emitovani u 9 uveče, kao što smo imali obećanje... Smatram da je to korektno. Ukoliko se u nekom narednom periodu budemo nalazili u takvoj situaciji, nećemo prekidati rad zbog toga što je RTS ugovorio neku utakmicu u tri sata, jer mi smo Narodna skupština i ne možemo da se merimo i da naš rad modeliramo prema prenosima Skupštine na RTS-u, ali ćemo se takođe zajednički potruditi, i to nije samo pitanje predsednika, nije pitanje samo ljudi koji vode ovu skupštinu, to je pitanje svih poslaničkih grupa i političkih stranaka u ovoj zemlji. Siguran sam da svi imamo saglasnost da prenosi moraju da postoje. Skupština mora da ima direktne TV prenose, to je dostignuće za koje smo se svi zajednički borili. Naravno, tu sada postoje različite memorije, da li je to bilo ove ili one godine, ali smo se za to zajednički borili i to tako mora da bude u budućnosti. Oko tehničkih detalja ćemo se dogovarati u budućnosti, ali vas molim da nikad ne dovodite u sumnju iskrenu nameru, i moju, i partije koju predstavljam i ljudi koji vode ovu skupštinu, da direktnih TV prenosa u budućnosti bude. Mi ćemo sada stati sa radom, nastavićemo sutra, sutra ujutru u 10 časova će reč dobiti narodni poslanik Radovan Milovankić. Već sada vas obaveštavam da ćemo insistirati u nekoj budućnosti, dok se ne nađe sistemsko rešenje za rad ovog parlamenta, da sa odloženim prenosima ova skupština mora da radi u terminima oko kojih se mi dogovorimo. Hvala puno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju122narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nenad Bogdanović, Miloš Jevtić, Dragoljub Mićunović, Laslo Varga, Nenad Čanak, Esad Džudžević, Pastor Balint i Elvira Kovač. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O IZMENI I PRISTUPANjU SPORAZUMU O SLOBODNOJ TRGOVINI U CENTRALNOJ EVROPI – CEFTA 2006 (nastavak) Reč ima narodni poslanik Radovan Milovankić, a neka se pripremi Slobodan Maraš. (Žarko Obradović, sa mesta: Po Poslovniku.) Dobićete reč po Poslovniku, po završetku. Reč ima narodni poslanik Radovan Milovankić.