Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Milka Silajev i Ksenija Milivojević. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG KRIVIČNOG ZAKONIKA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane Odbora za pravosuđe i upravu. Primili ste amandmane Vlade. Primili ste amandmane koje su podneli narodni poslanici: zajedno Leila Ruždić-Trifunović, Milica Vojić-Marković, Helijana Dragojević, Živodarka Dacin, Slobodan Živkucin, Snežana Stojanović-Plavšić i Đorđe Čukvas;Petar Jojić; Srboljub Marinković; Vitomir Plužarević; Stevica Deđanski; Sulejman Spaho, Zoran Krasić; Božidar Koprivica; Milan Stevović; Sreto Perić; Nemanja Šarović; Milovan Radovanović; Bore Kutić; Jovan Daja; Nataša Jovanović; Milorad Mirčić; Vjerica Radeta; Momir Marković; zajedno Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; Milan Marković; Leila Ruždić-Trifunović; Boško Ristić; Miodrag Đidić; Ljiljana Nestorović; Meho Omerović; Bogoljub Pejčić; Vladimir Homan; Petar Cvetković; Đorđe Mamula; Miloš Aligrudić; Goran Rakovac; Velimir Simonović; Živodarka Dacin; Bojan Kekić; Milisav Petronijević; Žarko Obradović i Rajko Baralić. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, na sednici Odbora za pravosuđe i upravu povukao je amandman Vlade na član 432. Predloga zakona. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Petar Jojić na članove 45, 60, 105, 114, 310, 346, 370, 371, 373, 374, 376, 378, 386, 391. i 392, koje je podneo 25. maja 2005. godine, a zatim je 9. septembra podneo nove amandmane na iste članove Predloga zakona. Takođe, Petar Jojić je povukao amandman na član 432. koji je podneo 26. maja 2005. godine i na isti član je podneo novi amandman, 12. septembra 2005. godine; Petar Jojić i Vitomir Plužarević na član 372. koji su zajedno podneli 25. maja 2005. godine; Petar Jojić i Sulejman Spaho na član 103. koji su zajedno podneli 25. maja 2005. godine; Leila Ruždić-Trifunović na članove 79. i 194; Ljiljana Nestorović jedan amandman koji je podnela 22. jula 2005. godine na više članova Predloga zakona, i to na članove: 310, 321, 331, 332, 333, 346, 370, 371, 372, 373, 374, 376, 378, 386, 391. i 392, s tim što je na svaki od navedenih članova naknadno podnela nove amandmane; Goran Rakovac na član 366; Bojan Kekić na članove 238. i 289; Milisav Petronijević na članove 54. i 66; Žarko Obradović na član 57; Rajko Baralić na član 228; Meho Omerović na 45, 103, 105, 114, i jedan amandman koji je podneo na više članova Predloga zakona, i to na članove: 310, 321, 331, 332, 333, 346, 370, 371, 372, 373, 374, 376, 378, 386, 391. i 392; Ljiljana Nestorović i Meho Omerović na članove 117, 118, 119, 253. i 259; Đorđe Mamula na članove 134, 143, 185, 289, 335, 336. i 343; Živodarka Dacin - amandmane kojima predlaže da se posle člana 108. doda novi član 108a i da se posle člana 192. doda novi naslov i novi član 192a. U toku pretresa Predloga zakona u načelu amandmane koje Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili povukli su narodni poslanici: Žarko Obradović na članove 45, 46, 103, 104, da se posle člana 147. doda novi naslov i član 147a, 208, 359. i na član 432, i Rajko Baralić na članove 35, 43, da se posle člana 53. doda novi naslov i član 53a i na član 106. Sastavni deo Predloga zakona postali su amandmani koje su prihvatili Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici tog Odbora, a za koje Zakonodavni odbor smatra da su pravno mogući, i to: na član 4. koje su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i zajedno Petar Jojić i Srboljub Marinković; na član 6. koje su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Sreto Perić i Đorđe Mamula; na član 11. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 20. koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić; na član 22. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na naslov iznad člana 40. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 45. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanik Petar Jojić i narodni poslanik Ljiljana Nestorović - sa ispravkama od 13. i 14. septembra 2005. godine; na član 49. koji je podneo narodni poslanik Jovan Daja; na član 49. koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 49. koji je podneo narodni poslanik Bojan Kekić; na član 52. koje su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Božidar Koprivica i Đorđe Mamula; na član 60. sa ispravkom, koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 60. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 60. koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić; na član 61. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 87. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na član 98. koji su zajedno podneli narodni poslanici Petar Jojić i Stevica Deđanski; na član 98. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 102. koji su zajedno podneli narodni poslanici Petar Jojić i Sulejman Spaho; na član 102. koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović; na član 103. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović iSulejman Spaho; na član 105. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Petar Jojić; na član 114. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Petar Jojić; na naslov iznad člana 118. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 131. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 142. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić; na član 143. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 147. koji je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Takođe, sastavni deo Predloga zakona postali su i amandmani na član 152. koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta; na član 170. koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 171. koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 171. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 182. koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović; na član 190. koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić; na član 194. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanik Žarko Obradović, sa ispravkom, i narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 199. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na naslov iznad člana 200. i član 200. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na naslov iznad člana 201. i član 201. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na član 204. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 205. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 206. koji je podneo narodni poslanikŽarko Obradović; na član 207. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 207. koji je podneo narodni poslanikPetar Cvetković; na član 208. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 210. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 211. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 212. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 214. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 215. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 216. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 217. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 221. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 223. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 224. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na naslov iznad člana 225. i član 225. koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula; na član 225. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 226. koji je podneo narodni poslanikŽarko Obradović; na član 227. koji je podneo narodni poslanikĐorđe Mamula; na naslov iznad člana 228. i član 228. koji je podneo narodni poslanikĐorđe Mamula; na član 229. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 231. koji je podneo narodni poslanikŽarko Obradović; na član 233. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 234. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 238, sa ispravkom, koji je podneo narodni poslanik Velimir Simonović; na član 238. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 243. koji je podneo narodni poslanik Bojan Kekić; na član 288. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na član 297. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na član 298. koji je podneo narodni poslanik Bojan Kekić; na član 301. koji je podneo narodni poslanikRajko Baralić; na član 310. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 314. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Na član 321. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 323. koji je podneo narodni poslanik Momir Marković; na član 331. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 332. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 333. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 346. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 359. koji je podneo narodni poslanik Rajko Baralić; na naslov iznad člana 360. i član 360. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 361. koji je podneo narodni poslanik Rajko Baralić; na član 363. koji je podneo narodni poslanik Rajko Baralić; na član 364. koji je podneo narodni poslanik Rajko Baralić; na član 366. koji je podneo narodni poslanik Petar Cvetković; na član 368. koji je podneo narodni poslanik Goran Rakovac; na član 370. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 371. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 372. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Vitomir Plužarević i Ljiljana Nestorović; na član 373. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 374. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 376. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 378. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 379. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 386. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 391. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 392. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Ljiljana Nestorović; na član 414. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović; na član 431. koji je podnela Vlada i na član 432. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Petar Jojić i Miloš Aligrudić. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov iznad člana 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, naslov iznad člana 1, koji glasi – nema krivičnog dela niti kazne bez zakona, predviđeno je da glasi – nema krivičnog dela niti krivične sankcije bez zakona. U tom smislu je i naredni amandman. Međutim, imajući u vidu da su ovim zakonom uređene kao sankcije, kazne, mere upozorenja, mere bezbednosti i vaspitne mere, a da je zakonom predviđeno da se u pojedinim slučajevima mere bezbednosti mogu izreći neuračunljivim licima, onda bi i ovaj amandman koji smo mi podneli trebalo da doživi određene korekcije, pa zato povlačim taj i sledeći amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 2. i član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. I ovo je povučeni amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stevović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 4. stav 2, ali bih podsetio na šta se odnosi član 4. Naime, član 4. se odnosi na krivične sankcije i opštu svrhu. Kada govorimo o krivičnim sankcijama, u stavu 1. propisano je da su krivične sankcije: kazne, mere upozorenja, mere bezbednosti i vaspitne mere. U stavu 2. kaže se – opšta svrha propisivanja i izricanja krivičnih sankcija je suzbijanje dela kojima se povređuju ili ugrožavaju vrednosti zaštićene krivičnim zakonodavstvom. Ja sam predložio u ime Srpske radikalne stranke da umesto reči "suzbijanje dela" stoji "suzbijanje krivičnih dela". To bih kratko obrazložio: znamo da je u proceduri Predlog krivičnog zakonika, međutim, mnogo je preciznije, mnogo je leksički ispravnije ubaciti ovu reč "krivično", jer svugde se u ovom krivičnom zakoniku pominje krivično delo. Podsetiću vas, pošto sam pročitao koje su krivične sankcije, šta se kaže u obrazloženju, odnosno u svrsi kažnjavanja. Kaže se ovako - u okviru opšte svrhe krivičnih sankcija član 4. i stav 2. poziva se na ovaj, svrha kažnjavanja je sprečavanje učinioca da čini krivična dela i uticanje na njega da ubuduće ne čini krivična dela. Onda u stavu 2. kaže se - uticanje na druge da ne čine krivična dela. Dakle, u ovom članu se govori o tome da su u pitanju krivična dela. Takođe, kada govorimo o merama upozorenja kao krivičnim sankcijama opet se u članu 54. kaže - mere upozorenja su uslovna osuda i sudska opomena, pa onda stav 2. - u okviru opšte svrhe krivičnih sankcija, pa se poziva na ovaj član 4. stav 2, svrha uslovne osude i sudske opomene je da se prema učiniocu lakšeg krivičnog dela (podvlačim, lakšeg krivičnog dela) ne primeni kazna i kada se može očekivati da će upozorenje uz pretnju kazne, uslovna osuda ili samo upozorenje sudska opomena dovoljno uticati na učinioce da ne vrši krivična dela. Kada je u pitanju treći oblik krivične sankcije, to su mere bezbednosti. U članu 78. gde se govori o svrsi mera bezbednosti kaže se – u okviru opšte svrhe krivičnih sankcija (pa ponovo se poziva na ovaj član 4. stav 2) svrha mera bezbednosti je da se otklone stanja ili uslovi koji mogu biti od uticaja da učinilac ubuduće ne vrši krivična dela. Na kraju, ako bismo uzeli Predlog zakona o maloletnim učiniocima krivičnih dela, moramo da kažemo da se tu u članu 9, krivične sankcije, kaže ovako – maloletnicima za učinjena krivična dela mogu se izreći vaspitne mere, kazna maloletničkog zatvora i mere bezbednosti predviđene članom 79. KZ, osim zabrane vršenja poziva delatnosti ili dužnosti. Dakle, u svim ovim sankcijama: i u kaznama, i u merama upozorenja, i u merama bezbednosti i vaspitnim merama, iza svega toga stoje krivična dela. Dakle, ne vidim razlog da ministar ne prihvati ovaj amandman, jer je na mestu ovo što sam ovde predložio.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predviđeno je ovim amandmanom da se u članu 4. doda nov stav koji glasi: "Vaspitne mere za krivična dela maloletnika i kazna maloletničkog zatvora uređuju se posebnim zakonom". U članu 4. stav 1. nabrojano je koje sankcije postoje i između ostalih navode se vaspitne mere. One se više u ovom zakonu nikada ne pominju, sem na ovom mestu i bilo je neophodno da se uredi njihova primena i propisi vezani za njih. Međutim, možda Vlada nije usvojila ovaj amandman zato što je usvojila amandman narodnog poslanika Mamule, koji je skoro identičan ovom članu. Suština je ista.
Narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović zajedno su podneli amandman kojim su predložili da se posle člana 4. doda novi naslov i član 4a. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Nestorović.
Uvažene kolege narodni poslanici, gospodine ministre, predložila sam da se u opštem delu ovog predloga krivičnog zakonika unese potpuno novi član koji bi glasio, stav 1: "Neznanje ili nepravilno shvatanje ovog krivičnog zakonika nikoga ne izvinjava". Stav 2: "S obzirom na prilike pod kojim je krivično delo učinjeno sud može, u skladu sa ovim zakonikom, izreći blažu kaznu, a u naročito lakim slučajevima može osloboditi i od svake kazne". Ova odredba je stari tradicionalni postulat koji je imao krivični zakon Kraljevine Jugoslavije iz 1929. godine. To je bilo jedno od temeljnih načela na kome je počivalo krivično pravo i nešto što je u narodu postalo opštepoznato, a to je da neznanje zakona nikoga ne opravdava i nikoga ne izvinjava. Pisci ovog krivičnog zakonika pošli su od toga da je ovakva koncepcija zastarela. Opredelili su se za jedno drugačije rešenje, i to u članovima 28. i 29, gde se tretira stvarna i pravna zabluda i gde se kaže da nije krivično delo ono delo koje je učinjeno u neotklonjivoj stvarnoj zabludi. Stvarna zabluda je neotklonjiva ako učinilac nije bio dužan i nije mogao da izbegne zabludu i ako je učinilac bio u stvarnoj zabludi usled nehata, postojaće krivično delo učinjeno iz nehata kada zakon takvo krivično delo predviđa. U članu 29. se kaže da nije krivično delo ono delo koje je učinjeno u neotklonjivoj pravnoj zabludi. Pravna zabluda je neotklonjiva ako učinilac nije bio dužan i nije mogao da zna da je njegovo delo zabranjeno. U stavu 3 – učiniocu koji nije znao da je delo zabranjeno, ali je to bio dužan i mogao da zna, kazna se može ublažiti. Dakle, ovakav koncept veoma pogoduje pre svega advokatima, jer će uvek u nedostatku jačih argumenata ići na dokazivanje stvarne ili pravne zablude, što će postupak, pretpostavljam, udaljavati od učinjenog krivičnog dela i koncentracije na izvršeno krivično delo. Takva koncepcija meni lično se ne dopada i mislim da u krivičnom zakoniku i dalje mora važiti jasno definisan princip da neznanje ne opravdava i da se sve ne može svoditi na članove 28. i 29, odnosno na stvarnu i pravnu zabludu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo, amandman je predložen na član 5. stav 2. Stav 2. glasi: "Ako je posle izvršenja krivičnog dela izmenjen zakon, jednom ili više puta, primeniće se zakon koji je najblaži za učinioca". Svakako da je princip najblažeg zakona princip koji se primenjuje u svakom slučaju i mi smo predložili da se izbriše "jednom ili više puta", jer ako je posle izvršenog krivičnog dela izmenjen zakon primeniće se zakon koji je najblaži za učinioca. To je dovoljno jasno i mnogo pismenije nego što je navedeno u Predlogu zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 14. Predloga krivičnog zakonika i mogu reći zaista da sam, da li sa punim pravom ili ne, očekivao da će ovaj amandman biti usvojen. Naime, krivično pravo i sama materija koja reguliše krivično zakonodavstvo po samoj svojoj prirodi je nešto što bi trebalo da bude iznad politike, pogotovo iznad dnevne politike. Radovalo me je to što je usvojeno dosta amandmana poslaničke grupe SRS i dosta amandmana drugih poslaničkih grupa, ali mislim da je izuzetno važno da se ove odredbe regulišu na najbolji mogući način. Dakle, maksimalno precizno i jezički i logički i da se koriste neki termini koji su već godinama i decenijama u našem krivičnom zakonodavstvu. Ovo definitivno nije oblast u kojoj treba da izmišljamo nešto novo. Ovo nije oblast u kojoj nekakvim reformama, sa nejasnim ciljem, treba da pregazimo sve ono što je stvarano dugi niz godina. Krivično zakonodavstvo je izuzetno specifično. Svaka reč, svaki zarez ima izuzetno veliko značenje i ne može se, ne sme se dozvoliti da se zbog nekih propusta kasnije u praksi pojavljuju zaista veliki problemi. Amandman na član 14. odnosi se na sam pojam krivičnog dela. Tu se definiše šta je krivično delo, daju se osnovne karakteristike i mislim da je zaista od esencijalne važnosti da se već na samom početku zakona, prilikom definisanja krivičnog dela, maksimalno precizno zakonska odredba napiše, jer ponavljam da su dalje konsekvence praktično nesagledive. Mojim amandmanom predloženo je da se član 14. promeni i da glasi: "Krivično delo je delo kojim se povređuju ili ugrožavaju vrednosti zaštićene krivičnim zakonodavstvom, koje je skrivljeno, protivpravno i zakonom određeno kao krivično delo". Dakle, čisto pravno gledano, mislim da je definicija mnogo bolja od one koja je data u vladinom Predlogu zakona: "Krivično delo je ono delo koje je zakonom predviđeno kao krivično delo, koje je protivpravno i koje je skrivljeno". Stav 2 – nema krivičnog dela ukoliko je isključena protivpravnost ili krivica, iako postoje sva obeležja krivičnog dela. Mislim da je definitivno, pravno gledano, bolje sve to staviti u jedan stav, pogotovo što nije neophodno praviti dva stava. Kao drugo, ukoliko definišete šta je krivično delo i kada će postojati krivično delo, takođe mislim da je pogrešno da se u prvom stavu definiše kada će postojati, a da se u stavu 2. definiše kada neće. Mnogo bi bolje i čistije bilo da je to prihvaćeno, a mislim da ni sada nije kasno da se prihvati ovaj amandman. Ne znam koji bi to razlozi bili. Mislim da je apsolutno sve obuhvaćeno, svi elementi krivičnog dela su obuhvaćeni ovom definicijom. Jasnija je, konciznija, preciznija. Šta znači – ukoliko je isključena krivica, nema krivičnog dela. Dakle, zaista molio bih da ministar da validno objašnjenje zašto se ovaj amandman ne prihvata ili da prihvati i ovaj amandman. Dakle, kada se donosi krivični zakonik, ovo je kodifikacija koja čeka dugo vremena, mnogi su radili na ovom zakonu i onda je zaista od velike važnosti da se zaboravi na neke podele, da se jednostavno gleda u budućnost, jer ukoliko bude dobro danas napisano i ukoliko danas bude razumevanja za ono što ćemo govoriti, onda neće biti nikakve potrebe da se ovaj zakonik menja dugi niz godina. Nije ovaj zakonik nešto što je delo ove aktuelne Vlade Republike Srbije. O potrebama stvaranja ovakve kodifikacije duže se vremena, praktično decenijama, pričalo, dugi niz godina je rađeno na stvaranju ovakve kodifikacije. Sada kada je konačno došao na dnevni red krajnje je neprimereno bilo, prvo, kada ste nipodaštavajući praktično poslanike i važnost ovog zakona objedinili načelnu raspravu o četiri zakona u svega pet časova. Jasno je da se o krivičnom zakoniku, ukoliko ćemo ozbiljno raspravljati, moralo je biti produženo vreme načelne rasprave barem duplo, a ni u kom slučaju niste smeli da spojite čak četiri zakona. Ponavljam, još uvek ima vremena za neke ispravke i pozivam ministra ili da prihvati ovo ili da odgovori konkretno koje su to primedbe zbog kojih ne može da prihvati ovaj amandman.
Reč ima ministar pravde Zoran Stojković.
Potpuno se slažem da je na ovoj kodifikaciji rađeno znatno duže. Autori su to temeljno radili i u prethodnom periodu i sada, i ovo je finale. Znate, kada se kaže da je krivično delo ono što je predviđeno krivičnim zakonikom, on pokriva sva dobra koja se povređuju, a zaštićena su krivičnim zakonom. Znači, mnogo je jednostavnija, preciznija definicija, jer kažu - ono što je predviđeno kao krivično delo, to je krivični zakonik, ne da dalju mogućnost bilo kakvog tumačenja. Ovaj drugi deo govori samo o nužnoj odbrani i pravnoj zabludi i krajnjoj nuždi. To su ona tri slučaja, bilo je velikih problema u praksi zbog njih, pa se nije znalo da li će po tački 1. biti oslobođeni, jer nije bilo dokaza za delo. Sada se zna da je to tačka 1, nema dela.
Reč ima, odnosno, repliku je tražio narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine ministre, ja ne znam, možda vas nisam shvatio, ne mislim da vi niste dobronamerni, ali ja vas pozivam da kažete vezano za ovu definiciju koju sam ja dao u mom amandmanu. Znači, vi ste govorili o određenosti u zakonu kao krivično delo, ali ovde se kaže – krivično delo je delo kojim se povređuju ili ugrožavaju vrednosti koje su zaštićene krivičnim zakonodavstvom, koje je skrivljeno, protivpravno i zakonom određeno kao krivično delo. Dakle, i to je obuhvaćeno u ovoj definiciji. Svi elementi koji bi trebalo da budu, protivpravnost i zakonska određenost kao krivično delo i da je skrivljeno, odnose se na taj oblik i sve to postoji ovde. Dakle, zašto razdvajati nešto na dva stava ukoliko to nije potrebno. Iako vas kritikujemo za neke druge zakone i za neodređenost, za preširoka tumačenja i ubacivanja nekih nepotrebnih stvari, ali definitivno, kod krivičnog zakonika odredbe moraju da budu što kraće i što preciznije.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mislim da je ovo što se predlaže amandmanom Nemanje Šarovića bolje od ovoga što je ovde napisano, dakle, ma koliko neko pokušavao u definiciji krivičnog dela da izbaci društvenu opasnost i da to prevede na neku novu terminologiju vrednosti u društvu, očigledno da je to bila intencija, pa je došlo do promene ove definicije. Mislim da je amandman celovitiji iz prostog razloga što vi već u prethodnim članovima nagoveštavate da neće biti krivično delo samo ono što je propisano ovim zakonom, nego i nekim posebnim zakonom. Da bi to što se posebnim zakonom propisuje kao krivično delo bilo definisano, da predstavlja opasnost po neke društvene vrednosti, onda ova definicija mora da bude, uslovno rečeno, i malo opisna, da bude formalna za zakonodavni organ kada u nekom zakonu određuje krivična dela o čemu mora da vodi računa, jer već se javlja mala kontradikcija kod člana 18. To je delo malog značaja. Vidite, prekršaji su povrede javnog poretka i to je takođe narušavanje nekih društvenih vrednosti, nekog ustaljenog propisanog načina. Može biti mala nedisciplina, može biti mnogo veća nedisciplina. Ako gledamo po sankcijama, doduše kako je sada Dinkić udario sa sankcijama, to je gore nego doživotna robija, smejte se vi, ali pogledajte neke propise koje smo ovde doneli, videćete i sami, kazne su od 2.000 dinara pa idu neki desetostruki iznosi, a negde je određeno pet miliona, 50 miliona itd. Ko mu padne pod jurisdikciju, može samo da moli Boga da ga javni tužilac spasava. Nekada su se odgovornošću za prekršaje spašavali ljudi od krivične odgovornosti, znate već ono – da ne bude dva puta o istom itd. Sada te krivična odgovornost spasava od prekršajne odgovornosti kod Mlađana Dinkića. Zato je potrebno u stavu 1, ili kako je Nemanja predložio jedan jedinstven stav, da se ukaže koje su to vrednosti i da to bude putokaz zakonodavnom organu i onome ko predlaže zakone, u kom dijapazonu da se kreće kada nešto propisuje da je krivično delo. Ja samo tako tumačim ovaj amandman, ne kao amandman kojim se menja definicija krivičnog dela zbog tendencije da vi želite ovim zakonom to da propišete. Naravno, krivično delo je svako protivpravno delo, pogotovo ako je krivičnim zakonom određeno kao krivično delo i to bi bila neka najprostija definicija. Pošto je ovaj zakon, ma koliko je hteo da izvrši neku kodifikaciju, ostavio jedan prostor da se posebnim zakonima definišu krivična dela, da bi se u tim zakonima definisalo, mora da se vodi računa u kom dijapazonu može da se ide sa određivanjem krivičnih dela. Ne želim da govorim konkretno, pošto većina to dobro zna, nešto je propisano kao prekršaj i verovatno bi to trebalo da bude delo manje društvene opasnosti, prekoračenje nekog roka, nedisciplina itd. Kada se pogleda sankcija koja je propisana, vi vidite da u krivičnom imate mnogo blaže sankcije nego prekršajne, i onda se postavlja pitanje – ako je neki prekršaj sa sankcijom, neka bude dva miliona dinara, vi tolike sankcije nemate u krivičnom delu. Šta je onda krivično delo? Da li je prekršaj krivično delo? On je prekršaj, zato što ima u nazivu prekršaj. Po sankcijama on je teži nego krivično delo. Predlažem da... Ja znam da vam menja koncept, jer ipak je ekipa koja se razume u ovu oblast radila ovo stručno, ne sporim da je pošla od jednog pametnog rezona – krivično delo je samo ono delo koje je zakonom propisano kao krivično delo, i tu je kraj. Ali s obzirom da ste ga proširivali, naravno, protivpravno, a sastavni deo je, krivičnim delom, odnosno u krivičnom zakonodavstvu se utvrđuju elementi bića svakog krivičnog dela da bi čovek znao. Ovde dalje stoje - univerzalne vrednosti, pa ste u posebnom delu krivičnog zakonika to podelili: život, izborno pravo, službena dužnost, pravosuđe, država itd. To su sve neke vrednosti, ali sve te vrednosti se štite i drugim zakonima. Nema logike da sankcija za prekršaje bude daleko veća nego krivična sankcija u ovom zakonu. Znači, amandman gospodina Šarovića ima samo za cilj da bude putokaz prilikom određivanja krivičnih dela, pošto ste vi prihvatili taj koncept da i drugim zakonima mogu da se propisuju krivična dela. Mi smo protiv tog koncepta, odmah da vam kažem. Mi smo za koncept da u jednom papiru, u jednoj knjizi imamo sve krivične propise i da imamo sva krivična dela i da ne može svako da pravi ekskurziju prilikom određivanja šta će biti krivično delo. Mi od strane iste te vlade, znači, kada predlaže neke zakone, imamo narušavanje ovog koncepta. Pogledajte, Dinkić kada propiše neku kaznu za prekršaj, to samo da moliš tužioca da te tera u zatvor.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na jedinstven, logičan pravno-tehnički način ovaj amandman Nemanje Šarovića, poslanika Srpske radikalne stranke, daje bolje rešenje i delotvornije, u odnosu na razumevanje, celishodnost i u odnosu na primenu. Zbog toga predlažem da se ovaj amandman usvoji, jer on ima i tradicionalno obeležje, jer je i u ranijim krivičnim zakonima naše države slična definicija postojala. Smatram da je ovaj amandman veoma delotvoran, pa ga treba prihvatiti.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na obrazlaganje amandmana Milovana Radovanovića, želim da čestitam građanima Kule na ozbiljnosti i odgovornosti koju su juče pokazali na izborima kada je pobedila Srpska radikalna stranka. Obećali smo da će srpski radikali da pobede u Kuli i pobedili smo. Kolega Milovan Radovanović u ime poslaničke grupe SRS podneo je amandman na član 15. Predloga krivičnog zakonika. Ovaj amandman je u skladu sa ovim amandmanom na član 14. o kom su govorili Nemanja Šarović i Zoran Krasić. Zaista je čudno da amandman, i ovaj, kao i onaj prethodni, nije prihvaćen, s obzirom da se amandmanom precizira predviđeni tekst u Predlogu zakona, a govori se o izvršenju krivičnih dela nečinjenjem. U vladinom predlogu ovaj član ima dva stava. Prvi glasi: "Krivično delo je učinjeno nečinjenjem kada zakon propuštanje da se preduzme određeno činjenje predviđa kao krivično delo." Stav 2: "Nečinjenjem može biti učinjeno i krivično delo koje je zakonom određeno kao činjenje, ako je učinilac propuštanjem dužnog činjenja ostvario obeležja tog krivičnog dela." Smatrali smo da bi formulacija koju ću sada da vam pročitam bila bolja, preciznija, pravilnija kod definisanja izvršenja krivičnog dela nečinjenja. Predlog je da ovaj član 15. ima tri stava. Prvi stav: "Krivično delo može se učiniti činjenjem ili nečinjenjem", jednostavno da se definiše na koji način uopšte može da se izvrši krivično delo. Stav 2: "Krivično delo je učinjeno nečinjenjem kada je učinilac propustio činjenje koje je bio dužan da izvrši." Kratko, jasno, precizno, logično, zaista ne vidimo šta ima u ovom stavu što bi eventualno predlagač ili bilo ko od kolega koji će podržati zakon imao da stavi kao primedbu. Stav 3: "Nečinjenjem može biti učinjeno krivično delo koje zakonom nije određeno kao nečinjenje ako je učinilac propuštanjem dužnog činjenja ostvario obeležja krivičnog dela." Takođe precizno, jasno, upravo onako kako mi srpski radikali mislimo da treba da bude pravna norma. Uvek to govorimo kada govorimo o vladinim predlozima, da se mora insistirati na jasnim i preciznim normama da bi se kod primene zakona izbegao svaki nesporazum, svaka eventualna zloupotreba. Uvek nam je to prisutno kada podnosimo ovakve amandmane sa zaista iskrenom namerom da poboljšamo tekst vladinih predloga. Kada je u pitanju Predlog krivičnog zakonika, govorili smo u načelnoj raspravi, ali opet moram vrlo kratko da se osvrnem i na tu načelnu raspravu, čisto da se podsetimo o čemu smo to pričali pre desetak dana, pošto, ponavljam ne znam ni ja koji put, Poslovnik Narodne skupštine je takav da poslanici gube kontinuitet sa onim što smo raspravljali pre 10 dana. Sada moramo da se vraćamo ponovo na isti zakon, ali u pojedinostima. Dakle, kada smo govorili u načelnoj raspravi, tada smo mi srpski radikali naglasili i izneli stav da mi nemamo neke drastične primedbe na Predlog krivičnog zakonika, iz prostog razloga što je tekst sa usvojenim amandmanima Srpske radikalne stranke u velikoj većini onaj tekst koji je bio u proceduri 2000. godine, kada je savezni ministar bio gospodin Petar Jojić, a potpredsednici Savezne vlade Tomislav Nikolić i Maja Gojković. Oni su sa ekipom stručnjaka radili predlog krivičnog zakonika. Taj predlog krivičnog zakonika, sa određenim izmenama, dala nam je sadašnja Vlada Republike Srbije na razmatranje i usvajanje. Šta se desilo? Suština tog zakona jeste bila u ovom osnovnom vladinom predlogu, ali bilo je dosta toga što je Vlada (valjda da bi, eto, bila autentičan tvorac ovog zakona) izbacila, neke veoma važne i veoma značajne članove, ili ih je promenila na neki način koji se ne uklapa u koncept ovog zakona. Posledica toga je da je ministar u ime Vlade prihvatio veliki broj amandmana poslaničke grupe SRS. Ovo govorim jednostavno da ne bude zabune, s obzirom da nije uobičajeno da predstavnici Vlade prihvataju u tom broju amandmane Srpske radikalne stranke, iako su nam uvek amandmani i ozbiljni i suštinski i takvi da poboljšavaju tekst zakona. Ovi amandmani su jednostavno morali biti usvojeni, s obzirom da bez takvih amandmana ovaj zakonski tekst ne bi imao nikakvog smisla. Mi amandmane nismo pisali... Gospodin ministar Stojković se ovde zahvaljivao narodnim poslanicima na saradnji, na velikom broju amandmana koji je on prihvatio itd. Mi, ministre, ove amandmane nismo pisali radi vas, ni da pomognemo vama, mi smo ove amandmane pisali zato što su oni sastavni deo onog teksta zakona koji je gospodin Petar Jojić pustio u proceduru u Saveznoj vladi još 2000. godine. Šta vam ovde nije dobro? To što niste prihvatili sve naše amandmane. Ovaj o kome sada govorim i o kom je malopre govoreno su zaista formalni, radi preciznosti teksta. Bilo bi dobro i očekivali smo da ih usvojite. Videćete još kroz raspravu, ima nekoliko amandmana bez kojih, odnosno čijim neusvajanjem jednostavno ovaj zakon neće biti dobar i neće biti prihvatljiv za poslaničku grupu SRS. Pored toga što ste vi, ministre, učestvovali u radu sa poslanicima i na Odboru, a mi znamo vaše stavove o amandmanima koje ste prihvatili, ali o amandmanima koje niste prihvatili ne znamo ni vaše stavove ni stavove Vlade. Mi nismo dobili pismeni izveštaj Vlade, a trebalo je. Kada smo govorili na odborima, vi niste nešto mnogo to obrazlagali. Jednostavno, vi ste rekli – ovo ne može da se prihvati, a ovo se prihvata i na osnovu obrazloženja koje je uz amandman i dato. Zato očekujem da za svaki amandman koji ne možete ili nećete da prihvatite kažete, u ime Vlade, zbog čega to nećete. Ako sada insistiram da dobijemo mišljenje Vlade, a samo da vidim ko je predsedavajući, pošto gospodin Mihailović, a taman on je tu, odmah bi rekao – hitni je postupak i Vlada nije obavezna da vas obaveštava. Ipak mislim da Vlada treba da komunicira sa narodnim poslanicima. Predlažem, gospodine ministre, da usvojite i ovaj amandman i ovaj prethodni gospodina Nemanje Šarovića. Kada pogledate u celini sa ovim predloženim tekstom, videćete da je bolje rešenje, preciznije, jasnije. Ne sumnjam da je vaša namera da zakon koji ovde bude donet bude i precizan, i jasan i primenljiv. Zato prihvatite i ove ostale amandmane Srpske radikalne stranke, pa ćete tek onda imati valjan tekst krivičnog zakonika.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon, koji po hitnom postupku raspravljamo, uz set ostalih zakona, gde je usvojen ogroman broj amandmana, ukazuje na jednu brzinu na koju je ovaj zakon donet. Meni je drago da gospodin ministar prisustvuje sada kada raspravljamo o amandmanima. Gospodine ministre, žao mi je što niste bili kada smo govorili u načelu o zakonu, kada sam istakao ovde da je za zlostavljanje životinja predviđena kazna do šest meseci, a za zlostavljanje ljudi, građana do godinu dana; kada smo govorili da je u velikom broju članova zakona koji se odnose na izbornu krađu to regulisano minimalnim novčanim kaznama, kao početnim kaznama. Mislim da je bila dužnost Vlade da na to reaguje i očekujem da ćete o tim pitanjima nešto reći sada. Da se vratim na član 15. U članu 15. naslov je - izvršenje krivičnog dela nečinjenjem. Zatim se u st. 1. i 2. istog člana govori o učinjenom krivičnom delu. Krivično delo se izvršava, naslov je izvršenje krivičnog dela i nema nikakvog razloga da se krivična terminologija, koja je pravno-tehnička, koja je određena, koja je ustanovljena, koju svi poznaju, menja na učinjeno krivično delo. Izvršenje je naslov dela i mislim da nema nikakvog razloga da to ne usvojite. Jeste vi nama usvojili, gospodinu Pajoviću i meni, desetak amandmana, ali valjda Vlada ne misli, ako usvoji one druge amandmane koji stoje i koji se mogu usvojiti, da ih ne treba usvojiti. Mislim da je to jako važno pitanje i da je terminologija u pravu neobično važna. Molim vas da o tome kažete nekoliko reči. Na kraju krajeva, o ovom zakonu će biti još mnogo reči u javnosti, možda još mnogo više nego za vreme njegove pripreme, pa će se to analizirati, gledati i pitaće se neko, kad bude upoređivao beleške i zapisnik iz ove skupštine, zašto nešto nije usvojeno, ako je moglo biti usvojeno. Koji su to mogli biti razlozi, pitaće se ljudi i tumačiće na različite načine. Nije ovo tako presudno pitanje, ali je terminologija u pravu vrlo važna.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača, na sednici Odbora, predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, narodni poslanik Srpske radikalne stranke Kutić Bore podneo je amandman na član 18. i predložio je da se stav 3. briše. Zašto? Pre svega, u predloženom članu predviđa se koja su to krivična dela malog značaja. U stavu 3. je to bliže označeno. Međutim, kod krivičnog dela iznude propisana je kazna zatvora do osam godina. Sada se postavlja pitanje – da li će moći da se izrekne kazna zatvora i za krivično delo iznude, koje spada u grupu težih krivičnih dela, da se sada ima smatrati i normirati, primeniti i definisati kao krivično delo malog značaja. Ako je za iznudu propisana kazna zatvora od jedne do osam godina i u tom slučaju učinilac krivičnog dela bi mogao i za ovo krivično delo da smatra da mu se može blaža kazna izreći i da se i krivično delo iznude smatra krivičnim delom malog značaja. Smatram da je ovaj amandman apsolutno pravilno postavljen i da bi trebalo brisati stav 3, jer će on izazvati velike probleme u primeni odredaba krivičnog zakonika, kada je u pitanju krivično delo iznude.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da ne bude zabune posle ovoga što je gospodin Jojić rekao, to jeste krivično delo, delo malog značaja. U stavu 1. se kaže: "Nije krivično delo ono delo koje, iako sadrži obeležja krivičnog dela, predstavlja delo malog značaja". To se ide od nekih pretpostavki itd. "Delo je malog značaja ako je stepen krivice učinioca nizak", za većinu dela, za neka se i ne kažnjava, "ako su štetne posledice odsutne ili neznatne i ako opšta svrha krivičnih sankcija ne zahteva izricanje krivične sankcije", a opšta svrha jeste suzbijanje krivičnih dela. Ta prva dva stava mogu da se prihvate, ali ovo što stoji kao ograničenje u stavu 3. za nas je neprihvatljivo. Kaže: "Odredbe st. 1. i 2. ovog člana mogu se primeniti na krivična dela za koja je propisana kazna zatvora do tri godine ili novčana kazna". Ne valja da stoji ovo ograničenje. Sada će vama delovati malo kontradiktorno sa onim što je pričao malopre Jojić. Ne treba da stoji nikakvo ograničenje, iz prostog razloga što je pitanje da li smo mi pravilno odmerili sankcije za određena krivična dela u posebnom delu. Moguće da je propisana negde kao minimalna kazna, recimo, pet godina, a da suštinski nema štetne posledice. Samo bih vam skrenuo pažnju na zaveru, neuspeli pokušaj, eksces izvršioca itd. Ministre, znate i sami koliko je saizvršilaštvo problematično i u teoriji i u praksi. Onda se stvarno postavlja pitanje, ako date ovakva ograničenja, ukoliko je samo propisana novčana kazna ili kazna zatvora do tri godine, tu može biti delo malog značaja, a ukoliko je neka malo oštrija sankcija propisana, da nije moguće, tim pre što su u stavu 2. ova tri uslova data alternativno, ne kumulativno. Znači, ako je stepen krivice učinioca nizak, a moguće je da stepen krivice učinioca bude nizak, a posledica da bude teška. Uzeću jedan primer, primer Rasima Ljajića. On drži dokumentaciju o ratnim zločinima protiv Srba u bivšoj BiH. On se ponaša prema toj dokumentaciji kao prema Alajbegovoj slami. Njega to uopšte ne interesuje. Novine objašnjavaju kako ta dokumentacija trune itd. Sada ću javnost da upoznam. Vidite, 18. i 19. septembra 1995. godine u Novigradu je hrvatska vojska izvela akciju "Drina-Una". Napravljen je spomenik u Novigradu i na spomeniku piše "Žrtvama ustaškog terora". Dalje, u istoj akciji stradali su žitelji u Kostajnici, u Kozarskoj Dubici, a 10. oktobra 1995. napadnut je Mrkonjić Grad od strane hrvatske ustaške vojske, a u akciji "Maestral" osvojen je Drvar, a 10. oktobra 1995. godine Mrkonjić Grad. Podaci o NATO bombardovanju na Ozrenu 1995. godine u toku ofanzive mudžahedina, koji se proganjaju u celom svetu. Ta dokumentacija stoji, neko je sakrio tu dokumentaciju, a onda je uzeo ovaj nesretni Radoslav Stojanović, kao neki pravni zastupnik, ide na pregovore, dogovore. Sada vi meni objasnite – nečinjenje ministra Rasima Ljajića kakve posledice ima po ovu državu i po ovaj narod? Da li je to delo malog značaja? Povezujem ovaj član sa onim oblicima izvršenja krivičnog dela. Nečinjenje, pre svega, odnosi se na službena lica. Znači, materija je vrlo problematična. Zato smo predložili da se stav 3. izbriše. Stav 1. i 2. sasvim dovoljno daju osnova da se od slučaja do slučaja konkretno procenjuje da li je određeno delo odnosno činjenje i nečinjenje pojedinca delo malog značaja ili ne. Ovde kaže – stepen krivice učinioca nizak, posledice odsutne ili neznatne, i ako opšta svrha krivičnih sankcija ne zahteva izricanje krivične sankcije. Opšta svrha jeste da se suzbija kriminalitet. Razmislite malo, mislim da je ovo ograničenje iz stava 3. nepotrebno, tim pre što sudska praksa vrlo brzo može da formira jedan kvalitetan stav. Samo da ga ne formiraju ovi krivičari iz Vrhovnog suda, što oslobađaju narkodilere. Imamo u Vrhovnom sudu koji oslobađaju narkodilere, imamo u Vrhovnom sudu - smanjuju kaznu onima koji su na svirep i zverski način ubili taksistu na putu Beograd-Pančevo. Neka mi nađu neku olakšavajuću okolnost. Videćemo kako će biti sa ovima koji su ubili taksistu kod Vidikovca, pa su ubili još nekoliko ljudi do Čačka, tako su novine objasnile, da ne prejudiciram stvari, možda to nije tačno, možda jeste. Ali, da vidimo kako oni tumače svrhu kažnjavanja. Puste narkodilera. Naravno, onda se sa podmetnutim saopštenjem Visokog saveta pravosuđa ljute na Narodnu skupštinu što ne prihvata njihove predloge. Nećemo da prihvatimo više, barem što se tiče SRS, dok sve ne proverimo, ko mu je tata, ko mu je mama, kako je radio, zašto je radio, koliko je studirao, koliki ima koeficijent rešenih predmeta. Sve ćemo da ispitamo - i s kim je u vezi, s kim nije u vezi, sve, bilo da se to nekome sviđa ili ne. Neka prigovaraju Srpskoj radikalnoj stranci. Prošli put je palo 17, a ovoga puta kada budete doneli, ministre, odnosno ne vi, nego Visoki savet pravosuđa, kada bude dao ovu njihovu odluku o izboru predsednika sudova, tek će da vidi koliko će da padne predsednika sudova. Za svakoga skupljamo dokumentaciju, jer napokon mora da se zavede neki red. Valjda sud postoji zbog toga da bi štitio prava i zakonom propisane interese građana. Valjda zbog toga postoji. Ako čovek ima konflikt, pa se javi sudu da ga reši, tamo dođe u situaciju da konstatuje da je neko imao jaču vezu, ili nekoga sa strane, nije bitno kako je završio predmet, onda, molim vas, ako takve sudove imamo, mi nemamo vlast, nemamo državu. Samo predlažem da usvojite ovaj amandman, jer je on u duhu ovoga svega što vi predlažete ovim zakonom.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 43. predviđeno je da se tačka 4) briše, a ta tačka se odnosi na novu kaznu koja je uvedena ovim zakonom, a to je oduzimanje vozačke dozvole. Neprirodno je i nepoznato u uporednom pravu da postoji ista mera bezbednosti i kazna. Naime, Krivičnim zakonikom predviđena je mera bezbednosti zabrane upravljanja motornim vozilima, a ovde se radi o kazni koja se tiče oduzimanja vozačke dozvole. Dakle, radi se o suštinski istoj stvari, samo što je jedno kazna, a drugo je mera i što se izriče u različitim uslovima. Međutim, za oduzimanje vozačke dozvole, kao kazne, predviđen je slučaj ukoliko je učinilac krivičnog dela koristio vozilo za izvršenje krivičnog dela. To je potpuno nepotrebno, a što dobacuje kolega, to sada svi rade, obično se krivična dela više i ne vrše bez vozila. Ovde možemo da koristimo primer, recimo, ako bi se desilo da se u vozilu pronađe pun gepek oružja, dakle, da se bavi trgovinom oružja, onda mu se oduzima auto, izrekne mu se nekoliko godina kazne zatvora i kada izađe iz zatvora, onda treba još jedno dve godine da ne vozi auto uopšte. Stvarno se ne može videti nikakva svrha ove kazne. Naravno, mera bezbednosti zabrane upravljanja motornim vozilima izriče se u slučaju kada je učinilac krivičnog dela prekršio neki propis vezan za oblast saobraćaja, to je sasvim normalno i logično. Sigurno je da praksa neće primenjivati ovu kaznu, jer se ne može videti nikakva svrha. Ona će biti samo jedna novina da bi se, eto, nešto novo uvelo u zakon. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović i zajedno narodni poslanici Petar Jojić i Vitomir Plužarević. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Petar Jojić i ja podneli smo zajednički amandman na član 53. On glasi da se ovaj član briše. Nelogično je izricati kaznu oduzimanja vozačke dozvole, kako se to predlaže u ovom članu, ako već imamo meru bezbednosti zabrane upravljanja motornim vozilom. U uporednom pravu nekih zemalja propisano je da je učinilac osuđen na kaznu lišenja slobode ili na novčanu kaznu zbog krivičnog dela koje je učinio upravljajući motornim vozilom ili u vezi sa upravljanjem motornim vozilom, ili zbog povrede dužnosti koje ima kao vozač motornog vozila. Ovo se, po pravilu, izriče kada nije izrečena mera bezbednosti zabrane upravljanja motornim vozilom. Prema tome, ne može se izricati mera bezbednosti zabrana upravljanja motornim vozilom, kako stoji u članu 79. Predloga zakona i istovremeno izreći kazna oduzimanja vozačke dozvole. Ovo ne bi bilo u skladu sa odredbama zakona nekih zemalja iz uporednog prava, na primer, paragraf 44. Krivičnog zakona Savezne Republike Nemačke. Hvala.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pa potom Petar Jojić. Izvolite.
Ja bih mogao da shvatim da se ova kazna propisuje kod serijskog ubice koji kolima ima sklonost da vrši krivična dela itd. Mislim da ovo kod nas ne bi moglo da prođe iz jednog prostog razloga što gotovo da je nemoguće danas, nije da je nemoguće, ali u većini krivičnih dela prevozna sredstva se koriste, pa da li kao deo nekog plana ili kao rezultat faktičkog stanja da čovek iz mesta A treba da dođe do mesta B gde treba da izvrši krivično delo, gde je planirao da izvrši krivično delo. Sada pored onih sankcija koje su propisane, i zatvor itd., još ide i oduzimanje vozačke dozvole. Mislim da nije jasna svrha koja želi da se postigne ovim, jer kaže "sa čijim izvršenjem ili pripremanjem je korišćeno motorno vozilo". Mi imamo situacije i sa taksistima. Dođe neko, upadne u taksi vozilo, navodno nasloni pištolj i kaže - vozi me tu i tu, završi tamo, čekaj me; svašta može da se desi. Mi imamo situacije i s pravom, neću da ukažem sada na ime i prezime, gde je neka organizovana grupa ljudi upala kod čoveka u stan, manje ili više nasilno držala kao taoce familiju, zadužila ga nešto da uradi i evo ga, čovek dve godine u pritvoru čeka početak suđenja. Da li je baš to tako ili nije tako ne mogu ja da kažem, niti da presuđujem, ali nema logike da se pritvor ukida zbog toga što branilac jednog od okrivljenih ne dolazi na ročište. Mislim da je to blag razlog da se ne ukida pritvor. Mislim da u ovom modernom vremenu, gde vozilo nije luksuz, gde je nasušna potreba... Malopre su gospodin Plužarević i gospodin Pajović lepo ukazali na neke modalitete gde je prevozno sredstvo korišćeno za izvršenje krivičnog dela: u vozilu zatečena roba ili prebačena neka grupa itd. Oduzimanje vozila i tih stvari – to može da se shvati. Oduzimanje vozačke dozvole prosto nije jasno. Ja više podržavam ovaj amandman zbog principijelnih razloga, ne zbog toga što treba da ima vozačku dozvolu neko ko leži u zatvoru i izdržava kaznu zatvora. On i ovako i onako neće moći da koristi tu svoju vozačku dozvolu, ali ovo je jedna od novina u ovom zakonu. Još iz ovoga štoje ovde napisano u ova četiri stava, ne vidi se suština zbog čega je predložena ova mera. Kada bi se radilo o specifičnim izvršiocima krivičnih dela, gde vaspitne mere nisu mogle da daju rezultate, oduzimanje vozačke dozvole na tri meseca itd; ako tu nema nekog rezultata, onda relativno na duži vremenski period da se oduzme vozačka dozvola, to mogu da prihvatim. Ovde je besmisleno, čovek osuđen na pet godina zatvora i sada kada izađe oni mu opet oduzimaju vozačku dozvolu, a možda suština tog dela nema nikakve veze sa upravljanjem vozilom. O tome se radi. Da možda malo ne prekoračimo. Znači, u potpunosti se slažemo da ta vaspitna mera ostane, da bude prema onome koji ima sklonosti da motornim vozilom čini krivična dela, bez obzira da li je pijan, drogiran ili na drugi način itd. Tu ima nekog rezona, ali ovako kako ste vi propisali, od prvog do četvrtog stava, ne vidi se. Ovo prvo što ste rekli, kaže – učiniocu krivičnog dela u vezi sa čijim izvršenjem ili pripremanjem je korišćeno motorno vozilo može se izreći kazna oduzimanja vozačke dozvole. Među nama rečeno, verovatno je kod 50% krivičnih dela pre ili posle izvršenja krivičnog dela korišćeno neko motorno vozilo. Ajde sada da uzmemo situaciju da nije napredak toliki, pa da je na magarcu došao od mesta A do mesta B, izvršio krivično delo. Hoćete da uzmete magarca – nećete. Nema nekog smisla. Vozilo - magarac, to je isto, to je prevozno sredstvo. Konj jeste sredstvo, ali nema saobraćajne dozvole da upravlja konjem. Mislim da je ideja bila jedna, koju mi podržavamo, ali formulacija ne odgovara. Zbog ove formulacije, ovo stvarno delo je besmisleno. Čoveku se oduzima vozačka dozvola. Kriterijum, može sud da odluči, koji je drugi kriterijum gde je nešto, kaže– u vezi, pre ili posle, sa izvršenjem krivičnog dela. U gradu verovatno preko 50% krivičnih dela na neki način imaju veze sa prevoznim sredstvom. Čovek je jednostavno pošao do vikendice kolima, ispao je problem na međi tamo, završilo se kako se završilo, a sada mu se oduzima vozačka dozvola. Kakve veze ima svađa sa komšijom sa vozačkom dozvolom? Nema. Mora još nešto da se ugradi da precizira to, da postoji neka sklonost da vozilom vrši krivična dela. Ovako je malo besmisleno.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Vitomir Plužarević i narodni poslanik Zoran Krasić u ime Srpske radikalne stranke dali su valjano obrazloženje kada je u pitanju odredba člana 53. Predloga zakona. Naime, ja ne bih obrazlagao što su poslanici SRS istakli, ali bih želeo samo da skrenem vašu pažnju da ne bi u našem krivičnom zakoniku trebalo da povodom jednog istog dela postoje dve sankcije. Sankcija je i oduzimanje kao mera bezbednosti oduzimanje vozačke dozvole. To je sankcija. Drugo, propisivati krivično delo, oduzimanje vozačke dozvole jeste u suprotnosti sa celom ovom regulativom u krivičnom zakonodavstvu. Ja sam proučavao i međunarodno uporedno pravo. Posebnu pažnju sam obratio na krivični zakonik Savezne Republike Nemačke. U paragrafu 44. nemačkog krivičnog zakonika je propisano samo da se može preduzimati kao mera bezbednosti oduzimanje vozačke dozvole na određeno vreme, s tim da je to isključivo vezano za krivična dela kada je u pitanju saobraćajni delikt. Kod ovog predloga iz člana 53. nije razgraničeno da li će se to odnositi na sva krivična dela gde je upotrebljeno motorno vozilo ili za određenu vrstu krivičnih dela, u kom slučaju bi moglo naći neko uporište, ako bi se ovaj deo, odnosno ovaj član mogao zadržati u Predlogu zakona. Prema tome, ako uporedno pravo ne predviđa dve sankcije, mi nemamo opravdanje da, zbog toga što smatramo da treba doneti novi krivični zakonik, kroz ovu odredbu dodatno opterećujemo krivični zakonik i da predviđamo još jednu sankciju koja će apsolutno biti teško primenljiva. Šta je problematično? U članu 53. Predloga zakona - oduzimanje vozačke dozvole, u stavu 4. stoji: "Ako osuđeni upravlja motornim vozilom za vreme dok traje kazna oduzimanja vozačke dozvole sud će kaznu oduzimanja vozačke dozvole zameniti kaznom zatvora tako što će se za jednu godinu oduzimanja vozačke dozvole odrediti jedan mesec zatvora." Ovo je izuzetno problematično u krivičnom zakonodavstvu. Delotvornije je bilo, i pravilnije i primenjivije, izreći meru bezbednosti oduzimanje vozačke dozvole. Ona je imala određene efekte i u dosadašnjem našem krivičnom zakonu, a i u zakoniku ne bi trebalo stvarati zabunu i duplirati, povodom jednog istog činjeničnog događaja i dela propisivati dve mere. Jedna mera oduzimanja vozačke dozvole kao kazna, druga zabrana upravljanja motornim vozilom na određeno vreme i treća sankcija koja izvršioca krivičnog dela može da zadesi, tj. kazna za određeno krivično delo sa kojim je izvršeno krivično delo ili se poslužio vlasnik ili bilo koje drugo lice motornim vozilom pri izvršenju krivičnog dela. Primera radi, otišao je u Sopot, izvršio krivično delo, primera radi provala, i treba da se izrekne kazna oduzimanja vozačke dozvole, jer je sa vozilom išao u provalnu krađu, pa mu se može desiti da mu se izrekne i mera bezbednosti oduzimanja vozačke dozvole, a osim toga za tešku krađu da mu se izrekne odgovarajuća kazna zatvora. Prema tome, mislim da će ovo biti izuzetno problematična norma u Predlogu ovog zakona koji je Vlada predložila. Pravilnije je bilo zadržati onu odredbu iz krivičnog zakonika iz 2000. godine, koji su radikali pisali u Saveznoj vladi.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo, meni je kao pravniku i advokatu žao da je krivični zakon ovako nespretno pisan i da je nelogično preciziran u pogledu određenih posledica. Niti je to ono što mi želimo, niti je društveno opravdano. Daću vam jedan primer u vezi sa ovim. Krivično delo izvršeno je traktorom, on je zemljoradnik i bude osuđen deset godina za neko delo. Kada izađe posle deset godina tri godine nema pravo, oduzeta mu je vozačka dozvola i nema pravo da vozi, a on je zemljoradnik, treba da hrani svoju porodicu itd. U stvari, postižemo suprotan efekat: pošto ne može da radi svoj posao zemljoradnika, može da dođe u situaciju da vrši nova krivična dela. Dakle, nešto što potpuno nije logično i nije prihvatljivo. Imamo istovetan amandman kao i gospoda poslanici iz Srpske radikalne stranke. Međutim, oni su propustili da napadnu član 43. tačku 4), jer se ne može ovaj amandman usvojiti ako se ne usvoji prethodno naš amandman na član 43. tačku 4). Prema tome, u celini valja usvojiti naše amandmane i mislim da je to neophodno s obzirom da ove dve odredbe idu potpuno zajedno.
Reč ima narodni poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo, izneću nešto drugačije mišljenje koje će ići u prilog predlagača zakona da predvidi zabranu upravljanja motornim vozilom kao meru bezbednosti i oduzimanje vozačke dozvole kao kaznu. Namerno apostrofiram da se kod oduzimanja vozačke dozvole radi o novoj vrsti kazne, a kod zabrane upravljanja motornim vozilom kao vrsti mere bezbednosti koja je već postojala. To je prva i osnovna razlika koju predlagači amandmana ne uvažavaju u dovoljnoj meri. Druga razlika je u tome što se mera bezbednosti zabrane upravljanja motornim vozilom izriče samo učiniocu dela kojim se ugrožava javni saobraćaj. Svrha mere bezbednosti, ne bih se složio sa prethodnim govornikom, nije u tome da se traktorista socijalizuje, već da se spreči da čini takva krivična dela, odnosno da se oštećeni tim krivičnim delom zaštite od buduće takve vožnje takvog lica. Znači, opet u prilog teoriji da oštećeni mora biti više zaštićen od okrivljenog, jer je oštećeni pretrpeo posledicu izvršenja krivičnog dela. Nadalje, da je oduzimanje vozačke dozvole kazna, a ne mera bezbednosti, ukazuje mogućnost da se mesec dana zatvora supstituiše godinom dana, odnosno godinu dana kada neko vozi auto, a ima izrečenu kaznu oduzimanja, da se zameni sa mesec dana zatvora. Znači, radi se o kazni. Kao četvrta stvar, koja je veoma značajna, oduzimanje vozačke dozvole je vezano za ona krivična dela čije se pripremanje obavlja korišćenjem motornog vozila. Radi se o licima koja to rade kao profesiju, i to je jedna vrsta mere borbe protiv organizovanog kriminala, znači koja se bave vožnjom kriminalaca, koja se bave upotrebom automobila radi izvršenja krivičnih dela protiv života i tela i svih drugih krivičnih dela osim krivičnih dela kojima se ugrožava javni saobraćaj. Zbog toga je to upravo opravdano svrstano u novu vrstu kazne. Predlažem da Skupština ne prihvati ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, argument koji je izneo moj prethodnik tek se ne može prihvatiti i baš upravo zbog toga ne treba da se koristi ova kazna. On je rekao da je svrha kažnjavanja da učinioci ubuduće ne vrše krivična dela. Ako je neko dobio deset godina zatvora i tri godine zabrane upravljanja motornim vozilom, ako na njega nije moglo da utiče da ne vrši krivična dela to što je ležao deset godina zatvora, onda sigurno oduzimanje vozačke dozvole neće uticati, jer ako želi da izvrši krivično delo njemu vozačka dozvola nizašta ne treba. Prema tome, svrha kažnjavanja upravo se ne može ostvariti ovakvom vrstom kazne, već samo se mera bezbednosti može primenjivati za one koji ne poštuju propise iz oblasti saobraćaja.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ima ovog zakona Batiću bi onog trenutka bila oduzeta dozvola, pre nepuna dva meseca, kada je namerno zgazio komšiju; posvađali se oko međe, ovaj kola u rikverc, i to državna kola, i komšija zaglavio u bolnici. Doduše, još uvek krivični postupak protiv Batića nije pokrenut po ovom pitanju. Državna kola su mu oduzeta, ali mu dozvola nije oduzeta. Šta ćemo sa tzv. ministrom Dinkićem? Njemu su 6. oktobra u državnim kolima bili i kalašnjikovi i čarape kada je ulazio u Narodnu banku, državnim kolima išao u Nacionalnu štedionicu. Državnim avionom je otišao na Kipar, pronašao neke tri i po milijarde, otpremio ih na Sejšelska, Devičanska i neka druga egzotična ostrva. Šta ćemo sa Veljom Ilićem itd? Dame i gospodo, predlažem da u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme kada ovaj amandman bude na redu i da ga usvojimo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 59. Predloga zakona predloženo je od strane predlagača poravnanje učinioca i oštećenog u krivičnom postupku. Tu se u stavu 1. predlaže: "Sud može osloboditi od kazne učinioca krivičnog dela za koje je propisana kazna zatvora do tri godine ili novčana kazna, ako je na osnovu postignutog sporazuma sa oštećenim ispunio sve obaveze iz tog sporazuma." Dame i gospodo narodni poslanici, SRS smatra da ovaj predlog treba da doživi izmene i dopune. Šta je ovde problematično? Ako zakonodavac smatra da treba ostaviti mogućnost oštećenom da se on sa javnim tužiocem, odnosno sa privatnim tužiocem, odnosno oštećenim u krivičnom postupku može sporazumeti, ali se mora odrediti o čemu se taj sporazum može zaključiti. Po mom mišljenju, sporazum može biti postignut samo u odnosu na naknadu štete pričinjene krivičnim delom konkretno, jer nedopustivo je da se oštećenom i izvršiocu krivičnog dela da mogućnost da sklope bilo kakav drugi sporazum osim sporazuma o naknadi štete izvršene krivičnim delom. Šta je ovde problematično? Šta će se u praksi desiti? U praksi se može desiti da će oštećeni i izvršilac krivičnog dela zaključivati nemoralne sporazume, nedopuštene sporazume po zakonu. Desiće se da će tražiti da se učlani u određenu političku stranku, i to će biti sporazum, da se uključi u sektu, da služi kao doušnik, da se bavi nedozvoljenim radnjama na prikriven način. Zbog toga lično smatram da nema drugog sporazuma. Mi smatramo da se sporazum može zaključiti, ali isključivo sporazum o naknadi štete pričinjene krivičnim delom ili o otklanjanju drugih posledica učinjenog dela. Sve drugo je problematično, sve drugo će u primeni biti komplikovano i imaćemo mogućnosti da je zakonodavac dao mogućnost licima da zaključuju nemoralne, protivpravne i nedopuštene sporazume. Šta ima sada da se sporazumevaju oštećeni i izvršilac krivičnog dela, o čemu? Dakle, samo o učinjenom delu i o otklanjanju štetnih posledica tog dela i ništa više. Sve drugo otvara široke mogućnosti da ćemo u praksi imati nezakonite, nedopuštene, nemoralne i protivustavne sporazume. Zato smatram da je ovaj amandman apsolutno prihvatljiv i SRS ukazuje, skreće pažnju predlagaču da mora obratiti pažnju, jer ovde će se stvoriti mogućnosti za zloupotrebe i za manipulaciju oštećenog sa okrivljenima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a zatim narodni poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika Petra Jojića treba usvojiti iz više razloga. Prvo, što stvarno ne postoji ništa drugo između učinioca krivičnog dela i oštećenog o čemu bi oni mogli da se dogovaraju, osim ovih šteta i o načinu naknade štete. Doduše, država je u velikom problemu još od "Sablje" naovamo, jer u "Sablji" je bilo 12.000 ljudi pritvoreno, bilo je oko stotinak tužbi, oko 40 ili 50 presuda je doneto. Kako će država nadoknaditi štetu svim onim ljudima, mislim na onih 12.000 ljudi. Dame i gospodo narodni poslanici, da li je taj koji je oštećen, recimo u "Sablji", da li mu je država krivac, da li mu je krivac pisac krivične prijave na osnovu koje je uhapšen? Uglavnom, to je stavljeno pod led i stoji ispod tepiha više od dve godine. Dalje, ako bi ovako do tri godine, šta ćemo sa množinom krivičnih dela koje je jedno isto lice izvršilo? Vladan Batić kao ministar pravde je direktno odgovoran za tih 12.000 ljudi; Ministarstvo pravde, odnosno šef; naravno i Nataša Mićić koja je uvela vanredno stanje i omogućila jednom neozbiljnom, nedoraslom da se ogreši o 12.000 ljudi. Šta ćemo sa Natašom Kandić, koja je čoveku od 80 godina lupila šamar, doduše, pročitao sam pre neki dan u novinama, onom izbeglici sa Kosova koji je došao da traži da mu se nađu njegovi najmiliji koji su nestali, a Nataša Kandić je prošla i lupila šamar. Pravosuđe je oslobodilo Natašu Kandić. Može da lupa šamare kome hoće i koga god sretne. Dame i gospodo narodni poslanici, kada vidite Natašu Kandić na ulici, pređite na drugu stranu da vas ne bi izmlatila, jer neće odgovarati pred ovim zakonom i pred ovom državom. Za nju ona je potpuno neodgovorna, za nju ne važe zakoni. Neodgovornim se smatraju samo lica poremećene svesti, a kako je ova vlast, odnosno kako je ovo ministarstvo svrstalo Natašu Kandić u tu grupaciju da može da radi šta hoće i da nikome ne odgovara, da za nju zakoni ne važe, o tome neka ministar razmišlja kako mu pravosuđe radi. U svakom slučaju, ako bi se reagovalo pojedinačno za sva krivična dela koja su mnogi od "Sablje" naovamo, a bogami, i pre "Sablje", još od "buldožer revolucije", učinili prema pojedincima, prema grupama u ovoj državi, prema građanima ove države, nekima ne bi bilo dovoljno ni devet života da odrobijaju sve što su zaslužili i zato smatram da ovaj amandman treba usvojiti.
Reč ima narodni poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ja bih ovde podelio istovetno mišljenje sa predlagačima amandmana, da mislim da je ovo jedna popravka koja bitno popravlja sadržinu norme. Mi smo takvo mišljenje iskazali i na Odboru za pravosuđe i mislim da se zaista ne može dozvoliti svaki sporazum i svako poravnanje između oštećenog i okrivljenog. Naravno, i drugi procesni zakoni, a ovde govorimo o materijalnoj, ali ja ću govoriti o parničnom zakonu, ne dozvoljavaju sve sporazume i sva moguća poravnanja između stranaka u sporu i mislim da bi i ovde trebalo nešto tako predvideti. Nadalje, smatram da sam tekst člana 59. predstavlja izuzetno značajnu novinu u primeni krivičnog propisa i jača položaj oštećenog, za šta se ja lično dosta zalažem i smatram da je član 42. morao imati kod opšte svrhe kažnjavanja i tačku 4), gde bi to bila zaista satisfakcija i naknada štete za oštećenog. Naše krivično zakonodavstvo, nažalost, do sada nije bilo preterano naklonjeno zaštiti interesa oštećenog, sem ako pod zaštitom interesa oštećenog ne podrazumevamo zaštitu opšteg interesa. Međutim, moram da kažem da su oštećeni krivičnim delima u nemalom broju slučajeva nezadovoljni takvim tretmanom njihovih pojedinačnih prava. Jedna odredba kao što je ova odredba člana 59. vodi ka tome da se u određenoj meri za lakša krivična dela da prednost tom individualnom interesu oštećenog i da se njegova prava zaštite. Da je ovaj amandman zaista korektan i da vodi unapređenju, odnosno poboljšanju teksta norme govori stav 2, koji zaista izdvaja otklanjanje posledica dela ili naknadu štete, što u stvari i jeste smisao amandmana na stav 1. Mislim da je ovo za predlagača nešto što može da prihvati i što poboljšava tekst zakona. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Na član 60. tačka 3) uložili smo amandman. Tačka 3) glasi – ako su za sva krivična dela u sticaju propisane kazne zatvora do tri godine, jedinstvena kazna ne može biti veća od 10 godina zatvora. U amandmanu je stavljeno – jedinstvena kazna ne može dostići zbir utvrđenih kazni niti biti veća od 10 godina zatvora. Ovaj amandman je nužan da se usvoji, jer može se desiti situacija da se izreknu dve kazne po dve godine zatvora i da se nekome izrekne kazna od šest godina zatvora kao jedinstvena kazna ako kazna ne može preći zbir utvrđenih kazni. Žao mi je što ministar nije ovde, jer ovo je logično, a mislim da vi treba da mu sugerišete da se ovaj amandman usvoji, jer bismo dolazili do određenih apsurdnih situacija. Znam da vi zbog prakse podrazumevate da ne može preći zbir kazni, ali ako imamo tri puta po dve godine i damo devet godina zatvora itd. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Leila Ruždić-Trifunović, Milica Vojić-Marković, Helijana Dragojević, Živodarka Dacin, Slobodan Živkucin, Snežana Stojanović-Plavšić i Đorđe Čukvas. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. U ime mojih kolega iz Odbora za ravnopravnost polova (kako vidite, potpisala je većina nas članova Odbora za ravnopravnost polova, pa ga mi smatramo amandmanom Odbora) podnela sam amandman na član koji govori o uslovnoj osudi, a koji glasi: "Uslovnom osudom sud učiniocu krivičnog dela utvrđuje kaznu i istovremeno određuje da se ona neće izvršiti, ako osuđeni za vreme koje odredi sud, a koje ne može biti kraće od jedne niti duže od pet godina ne učini novo krivično delo." Stav 2. tog člana na koji sam podnela amandman glasi: "Sud može u uslovnoj osudi odrediti da će se kazna izvršiti i ako osuđeni u određenom roku", a ja sam predložila da se posle reči "u određenom roku" ubace reči – kontaktira sa oštećenim, boravi u prostorijama u kojima boravi oštećeni i ako se ne podvrgne odgovarajućem tretmanu za nasilnike, "ne vrati imovinsku korist pribavljenu izvršenjem krivičnog dela, ne naknadi štetu koju je prouzrokovao krivičnim delom ili ne ispuni druge obaveze predviđene u krivičnopravnim odredbama." Naš odbor je smatrao da je za kontaktiranje sa oštećenim, boravak u prostorijama u kojima borave oštećeni i ako se ne podvrgne odgovarajućem tretmanu za nasilnika, kada su krivična dela koja se odnose na nasilje u porodici, neophodan i ovakav tretman uslovne osude. Mi se u stvari iznenađujemo da gospodin ministar nije našao da je ovakav amandman neophodan, da se uslovna osuda njime proširi da bi se nasilje u porodici prekidalo na način da ga bude što manje ili da pokušamo da ga iskorenimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Krstin. Izvolite.
Dame i gospodo, u sledu neke svoje teze da afirmišu zaštitu i pravo oštećenog, mislim da je ovo još jedan dobar amandman i mislim da se apsolutno uklapa u tekst zakona i ne odudara od koncepcije zakona i za predlagača ne bi bio problem da ga prihvati, a ja predlažem da ga prihvati. Zašto to predlažem? Prvo, iz razloga što zaista oštećeni nisu dovoljno zaštićeni u našem krivičnom zakonodavstvu i praksi sudova kada sude u krivici. Drugo, kao pravnik praktičar, odnosno advokat veoma često sam u situaciji da strankama odgovaram na pitanje šta da radi supruga kada se razvede od supruga, a žive u istom stanu. Kako sada ona da se zaštiti? Nemam odgovor na to pitanje i kažem – tu vam može samo Gospod Bog pomoći. Ovakav jedan amandman stvara određene uslove da se nekom opozove uslovna osuda, a pri tom mislim i na nasilje sa obe strane, ukoliko ne samo ne vrati imovinsku korist, ne nadoknadi štetu, već ukoliko nekog maltretira na najrazličitije načine, kao što je boravak u istoj prostoriji, kao što je kontaktiranje kada taj to ne želi i drugi niz suptilnih načina da se neko maltretira i zlostavlja, a što opet može biti mera zaštite oštećenog. Imajući u vidu sastav naših poslanica koje su predložile ovako nešto, ovaj amandman treba respektovati i on ima puno osnova da se ugradi u tekst zakona. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula. Izvolite.
Ovaj amandman ne treba prihvatiti. Laički pristup je toliko naznačen da je prosto neverovatno. Šta znači to - kontaktira sa oštećenim, boravi u prostorijama. Kojim prostorijama? U restoranu? Hotelu? Bioskopu? Ne mogu da budu u istoj prostoriji, je l′ tako? Ovo je prosto toliko laički napisano, neprecizno, tako da sam iznenađen da poslanici nisu vodili računa o nekim detaljima. Raspoloženje za amandman nije argument za amandman. Ovo ne treba prihvatiti.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Leila Ruždić-Trifunović, Milica Vojić-Marković, Helijana Dragojević, Živodarka Dacin, Slobodan Živkucin, Snežana Stojanović-Plavšić i Đorđe Čukvas. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Moram samo da stavim neku primedbu na ovo - laičko pisanje amandmana, o kome je kolega Mamula govorio. Kolega, kada se radi o nasilju u porodici, ne radi se ni o kafani [[Đorđe Mamula, sa mesta: Da li je ovo replika?]] ne radi se ni o kafani, ni o slučajnom susretu, ni o prostoriji o kojoj se ne zna o čemu se radi. Prema tome, molila bih vas da se uzdržite od takvih komentara. Na član 79. ispod naslova - Vrste mera bezbednosti, osam članova Odbora za ravnopravnost polova od kojih su dva člana muškarci, tako da ne bih volela da se stekne utisak da su ženski amandmani, oni su zajednički amandmani nas i naših kolega, podneli smo amandman kojim smo, kao meru bezbednosti, tražili da se uvrsti i zabrana kontaktiranja sa oštećenim i obavezno psihološko savetovanje i tretman nasilnika. Član 79. odnosi se na učinioca krivičnog dela za koga se izriču mere bezbednosti, i to u krivičnom delu nasilje u porodici. U važećem Krivičnom zakoniku i u sadašnjem Predlogu krivičnog zakonika, u članu 194. predviđeno je krivično delo nasilje u porodici. Mnoga istraživanja su pokazala da najveći broj učinilaca ovog krivičnog dela ponovo vrši nasilje prema članovima porodice, bez obzira da li je vođen krivični postupak i da li postoje osude za krivično delo. Da bi se ostvarila preventivna zaštita i predupredilo ponavljanje nasilnog ponašanja prema članovima porodice, neophodno je predvideti mogućnost izricanja adekvatnih mera bezbednosti, odnosno onih mera bezbednosti koje bi onemogućile kontakt nasilnika sa žrtvom i omogućile da nasilnik bude podvrgnut psihološkom savetovanju i tretmanu. Mera bezbednosti - zabrana kontaktiranja sa oštećenim, treba da dovede do sprečavanja daljeg nasilničkog ponašanja učinioca onda kada utvrđene okolnosti ukazuju na opasnost od ponovnog vršenja krivičnog dela. Mera bezbednosti - podvrgavanje nasilnika psihološkom savetovanju i tretmanu, takođe je veoma bitna, posebno ako se ima u vidu činjenica da nam iskustvo pokazuje da nasilnici nisu skloni, niti su motivisani da se dobrovoljno podvrgnu psihološkom tretmanu. Ove mere imaju za cilj da dovedu do promene u ponašanju nasilnika, da kod nasilnika razviju veštine komunikacije, umeće prepoznavanja stresnih situacija i adekvatno reagovanje na njih, kao i učenje novih strategija za rešavanje problema. Uvođenje predloženih mera posebno je značajno, s obzirom na Porodični zakon koji ne predviđa mogućnost da sud u parničnom postupku, uz mere porodično-pravne zaštite, koje je predvideo, izrekne i meru bezbednosti. Smatramo da bi ove mere doprinele boljoj i potpunijoj zaštiti žrtava i da bi se na taj način bolje ostvarili ciljevi prevencije kod oblika nasilja u porodici.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 81. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 81, gde je predviđeno da učiniocu krivičnog dela, koji je učinio krivično delo u stanju bitno smanjene uračunljivosti, sud može izreći obavezno psihijatrijsko lečenje i čuvanje u odgovarajućoj zdravstvenoj ustanovi, ako, s obzirom na učinjeno krivično delo i stanje duševne poremećenosti, utvrdi da postoji ozbiljna opasnost da učinilac učini i teže krivično delo. Naš amandman sastoji se u tome da se može postupiti u slučaju da postoji opasnost da učinilac učini novo krivično delo. Kakva je razlika između Predloga zakona i našeg amandmana? Amandman podrazumeva i situaciju da se učiniocu krivičnog dela, koji je učinio krivično delo u stanju bitno smanjene uračunljivosti, može izreći kazna obaveznog psihijatrijskog lečenja i čuvanja u zdravstvenoj ustanovi u slučaju i da postoji opasnost da izvrši i blaže krivično delo. Ne mora to blaže krivično delo biti tako blago i da sadrži tako nizak stepen društvene opasnosti, da ne bi trebalo na ovaj način postupiti prema učiniocu krivičnog dela. Mislim da ne treba da postoji slučaj primene ovog člana samo za teže krivično delo, a obrazloženje da sud može to da zloupotrebi nikako se ne može prihvatiti, jer sud nema pravo i ne sme da zloupotrebljava zakon.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 119. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman, sa ispravkom, prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima ministar pravde Zoran Stojković.
Prihvaćeno je još šest amandmana sa ispravkama. Treba formalno Zakonodavni odbor da potvrdi da je to pravno moguće i to će biti sastavni deo Predloga zakona. Mislim da se radi o kolegi Krasiću, Vjerici Radeti i još nekima.
Na član 139. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 142. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. i člana 145. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora prihvatio je ovaj amandman. U toku dana će se izjasniti i Zakonodavni odbor. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 143. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 143. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Moram na početku da kažem da mi nije jasno zašto Vlada nije prihvatila ovaj amandman. (Vjerica Radeta, sa mesta: Zato što Vlada to radi.) Radi se o krivičnom delu - neovlašćeno prisluškivanje i snimanje. Amandmanom sam tražio da se drugačije uredi raspon kazni u stavu 1. Slažem se i sa prethodnim amandmanom Pajovića - tehničkim uređajima, gde se bliže objašnjava na šta se odnosi. Ali, možda je u reči "uređajima" sadržana reč "tehničkim" itd, ali to nije bitno za ovaj moj amandman. Znači, prvi stav glasi: "Ko posebnim uređajima neovlašćeno prisluškuje ili snima razgovor, izjavu ili kakvo saopštenje koji mu nisu namenjeni, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do dve godine". To je vladin predlog. Tražim da se to promeni i da bude – kaznom zatvora od šest meseci do dve godine. Zašto? Sami vidite, za ove tri godine, sudeći po nekim novinama, bili smo zatrpani snimcima razgovora između nekih lica, a uopšte ne znamo da li je to snimanje bilo ovlašćeno ili ne. Kod nas se prosto prisluškivanje legalizovalo. Onda smo imali prilike da pročitamo da je za milion dolara moguće obezbediti opremu za prisluškivanje, da su neki centri postojali na Fruškoj gori, jedan je koristio zemunski klan, drugi je koristio surčinski klan, jedan je koristio Beba, drugi je koristio Čeda, Meba itd. itd. Ovaj amandman sam podneo samo zbog toga što je 2003. godine ovde usvojen Zakon o telekomunikacijama. Čini mi se da je to bilo u vreme vanrednog stanja, pa nije bilo TV prenosa, možda je javnost bila uskraćena za neke informacije. Vidite, onaj čuveni razdelnik koji postoji u Telekomu, nekada je bio PTT, kada je bilo jedinstveno preduzeće, gde ključ drži pripadnik državne bezbednosti; lepo dođe, otvori, podesi i može svaki razgovor da sluša, da snimi. Priča se tamo - po naredbi istražnog sudije, u ono vreme Vrhovnog suda, ne, nema naredba veze, ko ima ključ može da sluša, ne treba mu nikakva naredba. Verovatno u budućem zakoniku o krivičnom postupku, ili zakonu o krivičnom postupku, već kako se bude zvalo, moramo da imamo jednu odredbu koja zabranjuje korišćenje dokaza koji su na nezakonit način obezbeđeni. Znači, ako nije bila naredba da se neko lice prati, prisluškuje, onda sve što je na taj način obezbeđeno protiv nekog lica ne može da se upotrebi kao dokaz u nekom zvaničnom sudskom postupku. Mislim da u ovo vreme tehnološke dominacije, ne samo prisluškivanja, već i interneta itd. moraju da se zaprete mnogo veće kazne za ova dela gde se, na neki način, ulazi u neotuđivo pravo pojedinca na slobodnu komunikaciju, prepisku. Postoji opasnost da se zloupotrebe i šaljivi razgovori i neka konverzacija, da se prosto iznenadimo da u novinama dobijemo stenogram nekog razgovora, a da ne znamo ko je ovlastio nekoga da prisluškuje itd. Mislim da je potrebno da se povećaju kazne, ali i da se primenjuje ova odredba krivičnog zakona. Džaba nama što pišemo u zakonima sve i svašta kada se to ne primenjuje. Ovo je dobar primer da ukažemo i na, a čini mi se da je to četvrta po redu tačka ovog krivičnog seta, izmenu i dopunu Zakonika o krivičnom postupku. Na neki način u vezi je sa ovim delom. Vidite, formalno-pravno, ako je BIA prisluškivala i pratila neko lice na bazi naloga koji su izdejstvovali kod nekog istražnog sudije i došla do nekih podataka, pa posle Vrhovni sud donese rešenje i kaže - to se ne važi, jer to nije MUP, to je BIA. To je razlog što menjamo taj zakonik o krivičnom postupku. Onda je ovaj čovek iz BIA, koji je prikupljao ove podatke, izvršio krivično delo, ne samo po ovom članu, nego i po postojećem Krivičnom zakonu. (Zoran Stojković, sa mesta: Nisu jednaki.) Slažem se, ali ja ukazujem na besmislenost ove 4. tačke. Pričam zbog toga.Nema logike, istražni sudija je odobrio, dao nalog da se prisluškuje NN lice zbog osnovane sumnje da je u organizovanom kriminalu itd. Sada, po žalbi, dolazi na Vrhovni sud i ono čuveno krivično veće Vrhovnog suda kaže - molim vas, to pravo ima MUP, nema BIA. Kada je donet krivični zakon, BIA je bila u sastavu MUP-a. Na Odboru sam vam rekao, zbog neadekvatnog tumačenja ili tendenciozno pogrešnog tumačenja nekih ljudi iz Vrhovnog suda menjamo sada zakon. Dolazimo u situaciju - puj pike, ne važi se, šalio se taj iz BIA koji je prisluškivao itd, još bio na tragu i utvrdio šta je i zbog čega radio. Ako se zalazi u slobodu pojedinca na ovaj način u vezi sa ovim krivičnim delom, znači, na legalan način, na bazi naredbe istražnog sudije, ulazi se u njegovu slobodu, onda tu mora da se postupa vrlo oprezno. Zbog toga i postoji odredba koliko to traje. Ukoliko nema ništa, uništava se, kao da nikada nije ni bilo posebnih mera prema tom licu za koje ono nije znalo. Ali, ovde je protivpravnost i te kako prisutna. Iz same protivpravnosti sledi društvena opasnost. U potpunosti se slažem da je ovo delo vrlo teško kontrolisati. Verovatno UBPOK ima svoju aparaturu sa kojom prati, vojska, policija, Telekom, Mobtel i ove druge, treba da ukažu šta je dokaz da je neko upao u sistem i da neovlašćeno prisluškuje, ako je to tehnički izvodljivo. Ako je izvodljivo, da se to raščisti. Ako se gleda član 143. kako je postavljen, tu nema većih zamerki. Slažem se, svaka reč može da ima šire i uže tumačenje. Moguće je i šire i uže tumačenje, ali je protivpravnost najvažnija. Znači, neko je, pogotovo u stavu 2, saznao neovlašćeno od lica koje je ovlašćeno nešto radilo. Tu je propisana neka sankcija. Slažem se sa vama da postoji možda mala kontradikcija između stava 1. i stava 3. u smislu našeg amandmana. Sada ispada da za stav 1. mi predviđamo minimalnu kaznu šest meseci, maksimalnu dve godine; za službena lica, to je zloupotreba službenog položaja praktično, što me ne bi iznenadilo, znate, ko je blizu ovoga, on može to i da koristi. Pitanje je ko treba da kontroliše kontrolora. U stavu 3. je predviđena kao minimalna kazna tri meseca, a maksimalna tri godine. Prema stepenu društvene opasnosti mislim da bi tu mogle da idu i veće kazne. Uzmite koji je stepen društvene opasnosti kada nešto što je neovlašćeno urađeno, došlo se do nekih podataka, onda krene u medijima priča ko je šta rekao, pa imamo P.S., rečenica, Z.N., rečenica, pa ovaj ovo, ovaj ono, pa u vreme "Sablje" znate one pikanterije, sa psovkama, itd. itd. Tu je država pala, nije do kraja raščistila to pitanje. Mislim da se mnogi smatraju pozvanim i ovlašćenim da ove stvari rade. Oni ove stvari rade i dan-danas. Koliko je država u mogućnosti da ovo spreči, to ne znam. Vrlo pouzdano znam da je i dan-danas slučajan susret ili telefonski razgovor sa NN licem zabeležen. Ne želim da širim paranoju da nas neko prati - samo nas posmatra, samo nas gleda, ali takvih stvari ima. Zato treba zapretiti sa mnogo većim kaznama, bez mogućnosti da se preširokim ili preuskim tumačenjem traži izvinjenje za ta lica koja ovo rade.
Ministar Stojković, izvolite.
Slažem se sa onim što je rekao gospodin Krasić, samo sada da dam jedno malo objašnjenje. Mi smo imali dva amandmana. Jedan je bio Žarka Obradovića, jedan Krasićev. Slažem se da treba pooštriti sankcije. Deleći zajedničko mišljenje da treba pooštriti kazne prihvatili smo amandman Žarka Obradovića – do tri godine, ne do dve, pa smo pooštrili. Ovde isto ide do pet i u tom smislu smo ovde prihvatili da amandman postaje sastavni deo, tako da kazne jesu pooštrene. Čisto to objašnjenje da date.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je čista nepoznanica za one koji su se upustili da predlažu ovakav način sankcionisanja jednog veoma teškog krivičnog dela. Vi se sećate afera u istoriji vezanih za sredstva prisluškivanja. Vi se sećate akcije "Sablja", ko je sve koga prisluškivao. Sećate se da je bilo paralelnih i ilegalnih tehničkih sredstava kojima su prisluškivani naši građani. Prisluškivani su političari, lideri političkih stranaka, novinari. Dakle, za vreme akcije "Sablja" nije bilo primene zakonika o krivičnom postupku. Opet moram reći da sam uspeo u Predlogu krivičnog zakonika 2000. godine da ovu meru uredimo na sasvim drugi način, a to znači da nije mogao niko drugi bez odobrenja i rešenja istražnog sudije da izda meru prisluškivanja. Međutim, apsolutno je neprihvatljivo da se novčana kazna predvidi nekome koji će da prisluškuje sve živo u ovoj državi. Ovo mora biti sankcionisano najoštrije, što znači da ne može biti novčana kazna. Zamislite vi: zaseda Nacionalno veće bezbednosti u državi, ili zaseda Vlada, ili Ministarstvo odbrane, ili MUP ili sektor BIA i sada ih neko prisluškuje i te podatke, naravno, koristi protiv države i Republike Srbije i njenih interesa. Ne može za takve učinioce ovog krivičnog dela biti propisana novčana kazna, ni slučajno. Kazna mora da bude oštrija. Ja sam u ovom amandmanu, po mišljenju SRS, predložio da ta kazna bude do pet godina, to mora biti sankcionisano; ne novčana kazna, ne do jedne ili dve, do pet godina. Ovo je opasno krivično delo. Koje štete su ljudi i naši građani pretrpeli za vreme akcije "Sablja"! Nisu mnogo građani informisani. Ko je sve vršljao što se tiče prisluškivanja njihovih razgovora, njihovih telefona, njihovog snimanja i kretanja i zloupotreba? Imali smo prilike u Odboru za bezbednost, čiji sam član zajedno sa gospodinom Mamulom, da dođemo do određenih saznanja o tome kako se kršio zakon, kako su pojedinci prisluškivali građane, novinare, političare i institucije kako rade. Zbog toga je SRS za najoštrije kazne za prisluškivanje i treba prekinuti jednom određene zloupotrebe, uvesti reda u ovoj sferi i ne dozvoliti kriminalcima da rade protiv države i naroda i protiv samih građana.
Gospodine Markoviću, imate minut.
Nemam, gospodine predsedavajući, minut, nego dva minuta i 25 sekundi, ja sam merio vreme. Dame i gospodo narodni poslanici, sadašnjeg predsednika Vlade su prisluškivali u ono vreme i nikom ništa. Beba Popović je imao kompletnu aparaturu za prisluškivanje, a danas i nije problem nabaviti tu aparaturu. I danas ima. Ja ću da vas podsetim samo na jedan podatak. Brat od strica jednog visokog funkcionera države Srbije, ako budem izazvan reći ću ko je (inače mu je nadimak Manijak, ne ovog funkcionera, mada bi i njemu mogao, nego ovog njegovog brata), i danas ima kompletan uređaj za prisluškivanje i prisluškuje 063. Inače, radio je u DB-u, onda nije bila BIA, danas više ne radi i danas prisluškuje kompletne razgovore na 063. Ministar Jočić zna, MUP zna i ništa ne preduzimaju. Brat od strica ovog od preko puta Borisa Tadića.
Izvolite, gospodine Krstin.
Gospodo narodni poslanici, G17 plus će, kao deo vladajuće koalicije, prihvatiti ovaj amandman i zaista cenimo napore koje je Vlada uložila da prihvati sve dobre amandmane. I mi smo zaista za pooštravanje kazne. Tekuća politika pokazuje u krivičnom kažnjavanju i zakonodavstvu da imamo nove oblike kriminala. Ovo je jedan od takvih oblika kojim se posao intenzivira određenim oblicima delatnosti takozvanih agencija koje se bave detektivskim poslovima, poslovima zaštite itd. Njima i na ovaj način treba onemogućiti da na neovlašćeni način obavljaju određene poslove koji zaista mogu dovesti u pitanje, kao što su kolege ovde rekle, i određene oblike državnih, službenih i drugih tajni; s druge strane, pravo na privatnost građana, što je veoma važno i gde su građani do sada bili gotovo potpuno nezaštićeni. Ovaj krivični zakon zaista određenim odredbama u velikoj meri poboljšava zaštitu privatnosti građana i upravo pooštravanje sankcije, kako predlažu predlagači amandmana, jeste u pravcu zaštite privatnosti naših građana. Meni je zaista zadovoljstvo što se Vlada opredelila da prihvati ovaj amandman, jer je to u najboljem interesu naših građana.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Milan Marković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 145. dodaju dva nova člana 145a i 145b. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 148. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. (Zoran Krasić, sa mesta: A 147a Žarka Obradovića?) Nemam 147. Možda je postao sastavni deo. To je povučen amandman. (Zoran Stojković, sa mesta: Sve što nisu prihvaćeni Žarko Obradović je povukao.) Povučen je. Sada, gospodine Krasiću, neka vam bude malo krivo, povučen je amandman. (Mira Vuković, iz službe, sa mesta: Predsedavajući je pročitao koji su postali sastavni deo i koji su povučeni.) Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici Petar Jojić, Leila Ruždić, Žarko Obradović 147a povukao. Raspravili smo, gospodine Krasiću. Bolje na vreme nego posle. (Zoran Krasić, sa mesta: To je dobar amandman.) Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 153. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. i člana 145. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio je ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 161. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman, sa ispravkom, prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Znači, ovde nedostaje izveštaj Zakonodavnog odbora da je formalno-pravno ispravno i onda postaje sastavni deo zakona. Na član 162. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 162. odnosi se na uništavanje dokumenata o glasanju. "Ko uništi, ošteti, oduzme ili prikrije glasački listić ili neki drugi dokument o glasanju na izborima ili na referendumu, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Ako delo iz stava 1. ovog člana učini član biračkog odbora ili drugo lice u vršenju dužnosti u vezi sa glasanjem, kazniće se zatvorom od tri meseca do tri godine". Predlog poslaničke grupe SRS je da se reči "od tri meseca do tri godine" zamene rečima "od jedne do tri godine". Nama je zaista neshvatljivo da oni koji su lupali u šerpe i lonce zbog izbornih rezultata nisu prihvatili ovaj amandman. Možda mislite da više nema tih problema zbog kojih ste lupali u šerpe i lonce nekada, da više toga u Srbiji nema, ali ja ću vam izneti konkretne primere da se vidi kako se i dan-danas kradu izbori u Srbiji. Mi iz Srpske radikalne stranke smo uvek pokušavali da zaštitimo volju građana i uvek smo to radili, za razliku od vas, na institucijalan način. Mi smo ulagali, od prigovora do ustavne žalbe. Vojislav Šešelj je napisao knjigu "Falsifikovana volja naroda". Dakle, uvek smo pokušavali da volju građana Srbije zaštitimo i to činimo i sada. Ono što se dešavalo u vreme kada ste lupali u šerpe i lonce, kada su socijalisti krali glasove na Kosovu i Metohiji, vi ste danas zamenili raškom oblašću. Ono što je socijalistima bilo Kosovo i Metohija vama je raška oblast, gospodo tzv. demokrati, a to vam služi za krađu glasova. Mi iz Srpske radikalne stranke smo na poslednjim izborima, predsedničkim, na teritoriji Opštine Tutin otkrili neverovatne zloupotrebe i krivična dela. Prikazivali smo svojevremeno, odnosno pokazivali novinarima na konferenciji za štampu izvode iz biračkih spiskova sa devet biračkih mesta. Laičkim pogledom na te izvode iz biračkog spiska moglo se i može se videti da je, recimo, na jednoj stranici biračkog spiska 20 ili koliko ima birača potpisalo jedno, dvoje ili maksimalno troje lica. Dakle, očigledno istim rukopisom potpisani izvodi iz biračkog spiska. Podneli smo krivičnu prijavu opštinskom javnom tužilaštvu u Tutinu. Opštinski javni tužilac u Tutinu je rekao da tu nema elemenata za krivično gonjenje i Srpska radikalna stranka je podnela devet privatnih krivičnih tužbi protiv devet predsednika biračkih odbora u Opštini Tutin. Lično sam bila ovlašćena u ime SRS i učestvovala u tim postupcima u prvostepenom delu kod Opštinskog suda u Tutinu. Ono što sam tamo videla i što je nedvosmisleno dokazano, pravo je čudo, odnosno nije čudo što nisu u zatvoru učinioci tog krivičnog dela, odnosno predsednici biračkog odbora, već i sudije koje su donele oslobađajuće presude. Dakle, u svih devet slučajeva sudeće sudije u Tutinu su donele oslobađajuću presudu sa vrlo interesantnim obrazloženjima, gde kažu da sve što ono što smo ustanovili kao povredu izbornih zakona, da je to nešto uobičajeno u opštini Tutin. U neposrednom kontaktu sa sudijama, sa predsednikom opštinske izborne komisije bila sam zaprepašćena, zamislite predsednik opštinske izborne komisije pred sudijama kaže, i sudije to prihvataju, da je to jednostavno uobičajeno u opštini Tutin da se tamo oduvek tako glasa, a reći ću vam kasnije kako. Pitala sam ih - da li imate neki poseban zakon ili koristite Zakon o izboru predsednika, odnosno Zakon o izboru narodnih poslanika koji se supsidijarno primenjuje kod izbora predsednika u nekim odredbama. Kaže - ne, znamo mi šta piše u zakonu, ali šta ćete, to je ovde uobičajeno, ovde žene neće da izlaze na izbore i onda dođe muž i kaže - ja ću da glasam za moju ženu, znam šta ona misli. On glasa za njegovu ženu. Dođe sin ili ćerka i kažu - tamo su mi otac ili majka, mnogo stari, bolesni, ne mogu da dođu, ja ću da glasam za njih. Predsednik biračkog odbora kaže - kako da ne, znam te, znam ti majku, znam šta mislite, glasaj brate, kako da ne. Možda vama izgleda smešno, vidim da se neki smeškaju na ovo što pričam, ali, drage moje kolege, ovo je istina. Ovo su činjenice i ovo je nešto protiv čega mi u Srbiji moramo da se borimo. Kako da se borimo ako ne zakonom, ako ne oštrijim kaznama za počinioce ovih krivičnih dela? Šta je učinjeno nesporno u svim krivičnim prijavama u Tutinu? Recimo, glasanje bez lične karte. Na svakom biračkom mestu predsednik biračkog odbora priznaje, priznaju članovi biračkog odbora koji su u svojstvu svedoka saslušavani, svi kažu - mi znamo te ljude, mi smo baš odatle, sa tog biračkog mesta, tu živimo, kako svog komšiju da legitimišem, kako svog brata da legitimišem itd. Dakle, glasanje bez lične karte je apsolutna pojava i niko ne dovodi u pitanje da je moguće bilo kako drugačije. Rekoh već, ako znaju da je u komšiluku neko bolestan ne pada im na pamet da onako kako zakon predviđa da se prijavi da je bolestan, da ne može da dođe na biračko mesto, da birački odbor odredi dvoje ili troje ljudi koji će da odu kući i da tamo lice glasa. Ne, nego znaju da je komšija bolestan, znaju tačno kako će da glasa i prihvataju da neko umesto njega glasa. Ovi potpisi koji su bili inicijativa srpskih radikala da uopšte idemo u ovaj postupak, ovi identični potpisi, tu niko nije sporio, niko nije pokušao da nam kaže da to nije tačno. Od predsednika biračkog odbora do svih svedoka, bilo da su u pitanju lica koja su glasala, bilo da su članovi biračkog odbora u stalnom ili proširenom sastavu, svi kažu - jeste, dozvoljavali smo da neko drugi potpiše. Ja kažem - kako vi meni možete da potvrdite, da dokažete sudu da je taj neko umesto koga ste potpisali birački spisak zaista bio na tom mestu? Kaže - bio je, naravno, i znaju svi da je bio, ali tamo je neka žena, pa ona neće, sramota je da stoji u redu jer je gužva, da se potpisuje; pa stariji ljudi u opštini Tutin uglavnom ne znaju da pišu, žene pogotovo. To je bilo obrazloženje koje su, što je najtragičnije, sudije prihvatile kao obrazloženje koje im je bilo dovoljno da donesu oslobađajuće presude, a ovde spalili Beograd zbog toga. Ovde lupali u šerpe i lonce mesecima zbog toga. Kada sam pokušala da ubedim sudeće sudije da je zaista u pitanju krivično delo i kada sam, između ostalog, pitala – dobro, uobičajeno je, kažete da starije žene u Tutinu ne znaju da pišu, kako obrazlažete da ne znaju da pišu devojke ili žene koje su rođene od 1980. i neke godine, koje su tek postale punoletne, koje imaju 20 ili 23 godine i muškarci čak, šta je tu u pitanju? Dolaze svedoci, svedok kaže – žena nikad nije izašla na izbore. Prvi put je maltene izašla u grad kada je muž doveo kao svedoka i jedva sam ubedila sudiju da muž ne može da bude tu dok ona svedoči. Žena kaže, nikada nije bila na izborima, da li njen muž glasa za nju, da li ne glasa, da prepozna svoj potpis; zna da piše, ne zna da prepozna svoj potpis, ne zna potpis svog muža, ali zna da nikada nije bila na izborima. Mlad čovek, policajac, kaže predsedniku biračkog odbora, kaže sudiji – molim vas, nemojte da me pravite budalom, nisam glasao, radio sam noć, bio sam umoran, spavao sam, nisam glasao, insistiram da se kazni neko ko je umesto mene potpisao. Predočila sam mu potpis na biračkom spisku na izvodu, kaže čovek - nije moj potpis, i insistira da se to unese u zapisnik; sudija diktira zapisnik bez toga, tek na moju primedbu unosi to u zapisnik. Dakle, neverovatne stvari. Izvesna Jasmina, sada ne mogu da se setim prezimena, potpuno identični podaci na jednom od biračkih mesta, upisana na broju 120 i 125. Predložila sam je za svedoka i sud je pozvao i ta žena kaže – ja sam uzela dva glasačka listića, ja uvek tako radim, ja sam dva puta upisana, ja znam uvek i svi u biračkom odboru znaju da sam ja dva puta upisana i svaki put mi daju dva glasačka listića i svaki put ja dva puta zaokružim i ubacim dva glasačka listića. Neverovatno, ali istina u opštini Tutin. Majka i ćerka, ćerka kaže da je vatreni obožavalac Borisa Tadića, da je podržavala njegovu kampanju; sve ovo je rekla, ja je nisam pitala, birač je u pitanju, niti sam je pitala za koga je glasala, niti imam prava da je pitam; kaže – ja sam glasala za Borisa Tadića, ja sam vodila kampanju za Borisa Tadića. Ja sam vodila birački odbor u moju kuću da glasa moja majka. Kako ste ih vodili, da li ste prijavili? Ne, oni znaju, pa su otišli sa mnom. Majka od te devojke kaže (naravno, sva imena imam, sve podatke imam, ali nemam vremena sve to da navodim), dakle, te devojke koja je propagirala i koja je radila u kampanji za Borisa Tadića, kaže – nisu dolazili kod mene kada se birao predsednik, ovde su dolazili kada smo glasali za nekoga iz Tutina, tu našeg komšiju, ali nisam ja glasala, moja ćerka je glasala, ona je njih onako dovela na kafu, ne znam ja sinko ni što su oni dolazili, niti sam ja davala svoju ličnu kartu, niti sam ja glasala za bilo koga. Njena ćerka kaže – molim vas, sudija, kako možete da uzmete u obzir mišljenje žene od 75 godina, otkud ona zna da li je glasala ili nije glasala. Nekoliko slučajeva žena koje su rekle da je muž glasao u njihovo ime i ti muževi priznali – da, naravno, ja uvek glasam za svoju ženu, mi znamo, mi se dogovorimo u kući. Zamislite, oni se u kući dogovore ko za koga glasa i onda on vodi kao predstavnik porodicu. Majka kaže, ćerka joj studira u Sarajevu, nije bila kući, može da se proveri da nije uopšte bila u Tutinu u to vreme, imala je ispite u Sarajevu i nema pojma ko je za nju glasao, nije ona, nisu ostale dve ćerke koje su takođe bile svedoci. Dakle, gomila dokaza da je izvršeno krivično delo i sud u Tutinu donosi oslobađajuće presude. Naravno, Srpska radikalna stranka je uložila žalbe, ali već četiri meseca Okružni sud u Novom Pazaru se ne usuđuje da uradi nešto po našim žalbama. Verovatno svaki normalni sudija vidi da tu jeste izvršeno krivično delo, ali je sada pitanje da li sme da se sukobi sa Sulejmanom Ugljaninom i vlasti u Tutinu, a pogotovo sada kada je Sulejman Ugljanin i u Vladi, bogami, tek sad ne znam šta će biti sa žalbama SRS-a po pitanju... U pravu si, još ću ja da odgovaram što sam stranku zastupala u ovim krivičnim predmetima. Dakle, ovo sam navela kao primer, drage kolege, da vas podsetim da izborne krađe u Srbiji nisu prestale, da ste vi samo takozvane demokrate, a gde god možete da ukradete neki glas, to uredno radite. Verovatno zato niste ni prihvatili amandman kolege Vitomira Plužarevića koji je za izborne krađe predvideo amandmanom oštrije kazne. Pogotovo je nejasno da je na 161. član - falsifikovanje rezultata glasanja, gde je gospodin Zoran Krasić podneo, prihvaćen amandman, a za - uništavanje dokumenata o glasanju, nije prihvaćen amandman. Zaista neverovatno, ali se nadam da sam vas argumentima koje sam ovde iznela ubedila da u danu za glasanje glasate za ovaj amandman, jer ovo što radite sada u raškoj oblasti Srpskoj radikalnoj stranci, radićete to između vas. Naravno, mi iz Srpske radikalne stranke nikada nismo i nikada nećemo ukrasti nijedan glas i uvek ćemo poštovati volju građana Srbije, ali vi nećete i vi sebe štitite ovim zakonom, a vi ćete između sebe, ali nije lako kada svi skupa, vi koji ste sada vladajuća koalicija, treba između sebe da podelite 9 ili 11% građana Srbije, onda ćete, za taj 1 ili 2% da se borite. Naravno, mi iz Srpske radikalne stranke, bez obzira na izborne uspehe i na ovaj koji smo juče postigli u Kuli i na svaki koji ćemo postizati ubuduće, borimo se i insistiramo da volja građana Srbije na izborima mora da se poštuje. Hvala.
Na član 163. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 163. je istovetan po svojoj suštini sa amandmanom koji smo podneli i na sledeći član 164. pa ću zato istovremeno govoriti o oba amandmana. Naime, ovim članovima predviđeno je da će onaj ko se svesno ne pridržava zakona ili drugih propisa, kolektivnih ugovora biti kažnjen novčanom kaznom itd. Suština je u tome u pojmu "svesno". Mi smo predvideli da se pojam "svesno" zameni – ko se umišljajno ne pridržava zakona ili drugih propisa itd. Pojam "svesno" je element uračunljivosti, ulazi u pojam definicije uračunljivosti, a ovde se radi o obliku vinosti. Na ovaj način, kako je u Predlogu zakona regulisano, doći će do zabune, jer neće se moći sa sigurnošću i preciznošću znati na šta se odnosi ovaj pojam "svesno", da li je u pitanju samo umišljaj ili svesni nehat, a recimo, nesvesni nehat ne dolazi u obzir za odgovornost. S obzirom na vrstu ovih krivičnih dela mi smatramo da se ona mogu izvršiti samo sa umišljajem. To bi bilo da mogu i sa direktnim i eventualnim umišljajem, iako bi prirodno bilo za ova krivična dela da se vrše sa namerom, odnosno sa direktnim umišljajem. Mislim da je celishodno i logično da se ovaj amandman usvoji na oba člana. Hvala.
Da li se neko drugi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ako ostane što je napisano u članu 163. i 164, proširiću i na taj član, pošto je moj prethodnik to proširio; znači, član 163. i 164. i sa prihvatanjem ovog amandmana bi značili da svi direktori idu u zatvor. Da li treba ili ne treba, ne znam, ali to bi to značilo. Pročitajte samo, molim vas, šta je napisano u članu 163: "Ko se svesno ne pridržava zakona ili drugih propisa, kolektivnih ugovora i drugih opštih akata o pravima po osnovu rada i o posebnoj zaštiti na radu omladine, žena i invalida ili o pravima iz socijalnog osiguranja i time drugome uskrati ili ograniči pravo koje mu pripada kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do dve godine." Nisu uplaćeni doprinosi za penzijsko, invalidsko, zdravstveno ili osiguranje za slučaj nezaposlenosti. Mi smo prošle nedelje pričali o tome, nije promenjen ovaj član. U postojećem zakonu on postoji. Ništa drastično nije u zakoniku sada izmenjeno. Hajde da vidimo sudske sporove, radne sporove koji su zaposleni dobili protiv svog poslodavca ili, hajde da kažem, u radnom sporu je dokazana svest, umišljaj na strani poslodavca, odnosno pojedinca koji zastupa poslodavca, a da li je to poslovođa ili direktor, nije bitno, da raščišćava neke stvari. Uzmite ovo što se radi u Vladi. Oni su pre mesec i po dana, meni se čini, doneli novu sistematizaciju radnih mesta. Imali ste Lalovića koji je to masovno izbacivao, ili ćeš da budeš član Socijaldemokratije ili ne možeš da budeš u ministarstvu. Promenilo se. Pobedilo je: kada je teško - Čović. Sada je obrnuti proces. Zar to nije svesno? Zar to nije svesno što je radio Lalović i oni njegovi tamo? Član 164: "Ko svesnim kršenjem propisa ili na drugi protivpravan način uskrati ili ograniči pravo građana na slobodno zapošljavanje...". Pravo poslodavca prilikom zapošljavanja je toliko njegova autonomija, a imali smo situaciju – onaj falsifikovani zakon o radu i posle toga promena Zakona o radu, gde sve zavisi od volje poslodavca, gde je gotovo nemoguće da se napravi ovo krivično delo. Moguće je eventualno u državnoj službi i kod javnih preduzeća, gde ipak postoji neki red u smislu da se ipak nešto poštuje. Kažite mi, kod privatnog poslodavca, kako on može da napravi krivično delo, od 25 ljudi koji su konkurisali za određeno radno mesto on može da izabere koga želi. Na šta treba da obrati pažnju? Stavio je najnižu školsku spremu da bi svi ispunili uslov, radni staž kao uslov možda nije ni stavio; svi su, hvala Bogu, opšte zdravstveno sposobni, što se maltene i pretpostavlja, da ne kažem podrazumeva. Kako on može da napravi i izvrši ovo krivično delo, što nije, recimo, primio čoveka koji pet godina čeka na posao, već je primio čoveka koji je juče završio školu? To je nekada bilo kod nas, znate, u vreme samoupravljanja kada je bilo nekog reda, redosleda i nekih stvari. To je gotovo nemoguće krivično delo. Nije problem u krivičnom zakonu. Protivpravno se ceni prema drugom propisu, prema Zakonu o radu i propisima o zaštiti, odnosno kako to Lalović kaže - bezbednosti na radu, tako nešto beše. Protivpravno, tamo treba tražiti. Znači, u tim propisima treba da se nađe element protivpravnosti da bi ovo krivično delo moglo da postoji. Znači, ove odredbe o ovim krivičnim delima gotovo da su neupotrebljive. Postoje, štiti se, Glava XVI - krivična dela protiv prava po osnovu rada. Lepo zvuči, a da li su nam sloboda rada i pravo rada zaštićeni krivičnim odredbama? Formalno jesu, suštinski nisu. Zašto? Zato što se u liberalizaciji propisa o radu i radnim odnosima otišlo ispod svake mere, pa praktično sudija nema šta ovde ni da primeni. To je naš problem.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 164. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 170. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 170. je predviđeno da se briše krivično delo uvrede iz krivičnog zakonika Republike Srbije. Razlozi za ovo su u prvom redu što je krivično delo uvrede veoma niskog stepena društvene opasnosti. Smatramo da ono može biti predviđeno i regulisano kao prekršaj i da se novčana kazna može izricati u prekršajnom postupku. Za ovo krivično delo predviđeno je da se postupak pokreće po privatnoj tužbi i predviđena je novčana kazna. Oštećeni bi svoju satisfakciju mnogo brže i lakše doživeli u prekršajnom postupku i po stepenu društvene opasnosti ovo delo bi trebalo da se predvidi kao prekršaj, jer bi se brže rešavalo, a krivični sudovi bi se rasteretili ovakvih predmeta i mogli bi da sude u onoj materiji u kojoj je neophodno da rešavaju predmete, a ne da se dešavaju slučajevi da po tri-četiri godine ne može da se izrekne prvostepena presuda. Govorio sam u načelnoj raspravi o ovome, rekao sam da u slučaju da u parničnom postupku sudovi dosuđuju pravičnu naknadu u slučajevima postojanja ovog krivičnog dela, satisfakcija za oštećenog bi se ostvarila u dovoljnoj meri u parničnom postupku. To bi bila jedna vrsta kazne za onoga ko je izvršio krivično delo. Moglo bi da dođe do dekriminalizacije ovog krivičnog dela. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Pod pritiskom nekih sa Zapada nama se sugerira poseban pogled na ova ipak dva najvažnija krivična dela protiv časti i ugleda, a tiču se uvrede i klevete. Kada bi stvarno postojala efikasna zaštita, a mislim da je to član 199. i 200. Zakona o obligacionim odnosima, gde postoji mogućnost da se tužbom traži naknada nematerijalne štete zbog povrede ugleda, dostojanstva i uopšte slobode ličnosti, onda verovatno ova dva krivična dela ne bi ni smela da postoje, jer su klasičan primer tzv. verbalnog delikta koji ima poprilično dodirnih tačaka sa slobodom mišljenja, izražavanja svojih stavova itd. Međutim, velika poplava nezavisnih medija dala je za pravo svakom piskaralu koje stavi notes u džep i stavi hemijsku olovku, zakiti se sa hemijskom olovkom, da bude ne samo novinar, a neki i dalje smatraju da su novinari društveno-politički radnici, nego i da bude neko ko je kompetentni kritičar, tako da nam se u javnosti, pogotovo u medijima, javljaju ljudi koji su serijske mašine za uvrede i klevete. Ima ih u politici, na svim stranama, ima ih u nevladinim organizacijama, ima ih u tzv. grupaciji nezavisnih eksperata, stručnjaka, ljudi koji kreiraju javno mnjenje, pa ima ih i među agencijama koji medijski osmišljavaju ovaj naš svakodnevni život. Očigledno da umesto onoga što bi, ako mogu tako da kažem, bio moral i normalni tok događaja, neki kodeks, da li pisani ili nepisani, nije ni bitno, ali nešto što se zasniva na ukusu, što bi dalo nekih rezultata, mi imamo potpuno obrnuti proces, tako da mogu neki u novinama da budu i "stoka repata", "bez repata", mogu neki da budu sa bradom, oni koji podsećaju na one zbog kojih se donosi odgovarajuća rezolucija, može sve i svašta kod nas. Može više puta ponovljena laž da postane istina, pa sad ti dokazuj da to nije tako. Verovatno u ovim uslovima, kada ta demokratska očekivanja nisu zaživela, kada se taj kodeks svodi na moj interes, jer ukoliko ja imam interesa, onda je to prihvatljivo, ukoliko ne postoji interes, onda to nije civilizacijski. Otprilike, u toj dobroj meri kojim rečima šta može da se opiše, koristi se jedan princip - šta je to civilizovano, pa se onda za primer koriste dva plemena. Kada jedno pleme pitaju – šta je po vama civilizovano, oni kažu – kada mi pređemo preko brda, zapalimo ono selo, pobijemo muškarce, otmemo žene i ovo doteramo sve kod nas kući. Onda kažu – šta nije civilizovano? Nije civilizovano kad oni dođu preko brda kod nas, pa nam popale ovde, pobiju muškarce i odvedu sve naše žene. Po tom kriterijumu kod nas ide dijalektika između uvrede, klevete, istine, laži i svega drugog. Vi znate da već mesecima pričam da neko treba i državu da zaštiti od tih kvaziistinoljubaca. Verovatno su nam još potrebna ova krivična dela, verovatno ne sa sankcijom u smislu kazne zatvora, ali sa nekom značajnijom novčanom kaznom. Skrenuo bih vam pažnju na jednu pojavu. Pošto postoje neki razlozi koji su zakonom propisani, gde nema krivične odgovornosti, iako suštinski postoji delo i uvrede i klevete, a to je ukoliko se radi o ozbiljnoj kritici, političkom nastupu, naučnom radu, stručnom radu, umetničkom delu itd., sada vi meni objasnite, gospodo poslanici, u kom kontekstu nastupaju Nataša Kandić, Biserko, Vučo, Borka Pavićević i da ne ređam ove paradigme beogradskog "kruga dvojke". Da li Nataša Kandić nastupa u ime struke? Kakva je kod nje struka? Plaćenik Karle del Ponte, sa onim Vojinom Dimitrijevićem. Da li njena kritika može da bude nešto ozbiljno? Ne može da bude ozbiljno kad ne sagledava i jednu i drugu stranu, nego samo jednu stranu. Da li je ona političar? Nije političar, ne učestvuje na izborima. Da li je njena kritika akademska? Nije, kao što ni moja kritika ne može da bude akademska. Zna se, akademskom kritikom se bave ljudi koji se bave naukom, pa naučno sagledavaju problem. Kako ona sagledava problem? Ona problem sagledava samo medijski, po sistemu da se mentalno izokrene sistem vrednosti, kako bi se ovde nanela što veća šteta. Nema drugog. Evo i sada kad je primila one ljude koji traže svoje nestale na Kosovu i Metohiji, njen odgovor je bio – napisaću neko srpsko ime i prezime, ali u knjizi koja će za tri godine da se izda. Mi stvarno postavljamo pitanje gde je kraj uvredama i klevetama? Ako neko misli da brana protiv uvreda i kleveta putem medija i štampe postoji u Zakonu o javnom informisanju, veliku grešku pravi. Korać je sve uradio da taj zakon ne liči ni na šta. Kakva je praksa naših sudova? Katastrofalna. Zašto? Zato što znaju da postoji spor da li ova dela kao verbalni delikti i dalje treba da budu u našem krivičnom zakonu i ukoliko se i upuste u ocenu, a vi znate tu specifičnost kod krivičnog dela klevete, gde tuženi dokazuje istinitost svojih tvrdnji, gde se novinari zloupotrebljavaju da putem izveštaja sa konferencija za štampu ubace nešto sa nekom igrom reči, onda imamo situaciju da onaj koga opletu po novinama ili na medijima teško da može u javnosti da spere tu ljagu koja je njemu naneta. Da li može da uspe u parničnom postupku? Teško da može da uspe. Onda se postavlja pitanje čemu ovi članovi, pogotovo ova dva, oni su ključni za ovu glavu, čemu ova dva krivična dela kada faktički nema zaštite. To je ono što rekoše – demanti je kada skupljate ono perje, a sa "Beograđanke" ste ga prethodno pustili da odleti. Tako čovek dobije i rođenog brata, iako je jedinac, pa onaj koji je rekao nešto kaže: "Ne, to nikada nisam rekao, to je novinar napisao", pa se posle tri godine vođenja postupka pojavi novinar i kaže: "Jesam to napisao, nije to rekao okrivljeni", a samo zbog toga što je to zastarelo krivično gonjenje za novinara, a u međuvremenu se ne zna ko je novinar. Dosta je više tih igara koalicije pojedinih advokata i pojedinih sudija, koji se nalaze u jednom organskom jedinstvu kako da se taj prljavi posao uradi. Znate, nekom je kuća, auto, nameštaj velika vrednost, ali postoje ljudi kojima ugled i dostojanstvo predstavlja nešto što ne može materijalno da se izrazi. Ti koji nasrću i koji žele da kreiraju, oni tačno znaju šta najviše pogađa određenog čoveka i zato kreću na ugled i na dostojanstvo, da se čovek dezavuiše, da se izbaci iz ravnoteže, da se dovede u situaciju da mora da se pravda, ni kriv ni dužan mora da se pravda. Samo ću da vas podsetim, u vreme "Sablje", neću da govorim imena, trenutno nisu tu, ali poslanici su, zbog navodnog prisluškivanja, kombinacija i ko zna čega - "SRS je fašistička stranka", taj Orlić i kompanija... Kakva je zaštita Srpske radikalne stranke, pošto i ona ima dostojanstvo, pošto i njeni članovi i simpatizeri imaju ugled i dostojanstvo? Kakva je zaštita protiv Dušana Mihajlovića? Sve živo je oklevetao u Srpskoj radikalnoj stranci. Kakva je zaštita? Nema zaštite, ne postoji, puj pike ne važi. Kakva je zaštita Tomislavu Nikoliću, Nataša Kandić ga je oklevetala. Da li je sud pružio zaštitu? Ne, ne sme niko da pokrene postupak protiv nje, iako 110% populacije Srbije zna da je izrekla najgore laži što mogu da se izreknu. Zašto terate ljude da se ponizno javljaju sudu radi zaštite nečega što im po prirodi stvari pripada? Ko to štiti vaše dostojanstvo? Ako mi u ovoj zemlji ne zaštitimo ugled i dostojanstvo, zašto se onda čudimo što neko sa strane o nama još uvek ima neka razmišljanja da smo divljaci, primitivci itd. Ta slika ide odavde. Očigledno da taj kodeks, neke moralne vrednosti postoje, ali da li su to prave moralne vrednosti, to je drugo pitanje. Gde je kraj? Da se ovim zakonom to suzbije, svede na neku podnošljivu i normalnu meru, da svako odgovara za javno izgovorenu reč, ne u smislu kombinacije - kupus gleda, meso vadi. To kod nas ne može da se uspostavi ovakvim zakonom, što u suštini nije toliko loše, ali sa ovom praksom koja postoji u našim sudovima, koliko je samo sudija napredovalo zbog toga što je žmurilo na ove odredbe. Znam pet sudija koji su napredovali samo zbog toga što su doneli presudu kojom nisu pružili zaštitu. Oni dobro znaju šta su uradili. Oni dobro znaju da su morali da pruže zaštitu. Čak se posle pet godina izvinjavaju, jeste, sve je u pravu, ali neko je napredovao, otišao, sudija okružnog suda. Sada on dalje deli pravdu. On je moralna ličnost, a onaj ko je tražio zaštitu nije dobio zaštitu. Zbog čega? Zbog zakona? Ne, zbog toga što ne pripada nekome. Ako hoćete ove članove da primenjujete, stavljajte ih u zakon. Ako mislite da bude sudska praksa, kako je sada, nemojte džabe da trošimo pare. Rekao sam, što se tiče parničnog postupka, imovinsko-pravne zaštite, budite sigurni da ne postoji. Ko je dobio neke parnice? Na prste možete da izbrojite te parnice. Dobio je Aleksa Đilas, još neko. Mi vodimo protiv Vujice Spasovića postupak za naknadu štete. Svašta je lupetarao po svojim novinama. Ne sme sudija da završi postupak, jer se plaše nevladinih organizacija. Jer, kada to sedne na B92, Studio B i redom, kada krene, kao prava furija krene. Zašto niste pustili zaštitu akademiku? Na promociji knjige su hteli da ga linčuju. Gde je bio državni tužilac? Da li treba da padne krv da bi pružio zaštitu? Vodite računa šta radite.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Reč ima narodni poslanik akademik Milošević. Izvolite.
Sasvim kratko. Kada je bio taj moj, ako smem da kažem, linč u Medija centru, kada su mi dovikivali da sam najveće zlo u Srbiji, da ću živeti još samo dve godine, pa su mi na vratima ispisali auto-lakom reč "idiot", nisam podneo privatnu tužbu, ali je gradski SUP pokrenuo istragu. Istraga je ovako izgledala: islednik me pusti da ga čekam ceo sat; kao disciplinovani građanin čekam ceo sat, a onda izgubim strpljenje, razume se. Epilog: onda islednik lepo zatvori istragu, premda je imao televizijski snimak svih tih, smem li reći, političkih huligana koji su me tada napadali. Evo, kako to dalje izgleda kada ne dobijete zaštitu. Pre kraćeg vremena, naravno, morao sam da kupim nova vrata, jer posle tog auto-laka gornja brava mi otkazuje; pozovem preduzeće od koga sam kupio vrata, čovek dolazi, otvara bravu i kaže - ovo još nisam video, sipali vam super lepak. Dakle, zamisao vrlo duhovita. Sreća u nesreći je bila što nisam bio u stanu. Mogao sam da zaključam gornju bravu, da se stvrdne super lepak i da uopšte ne izađem napolje, ko da dođe pa da mi pajserom obija vrata. Pošto je ovde pomenuta, sa dobrim razlozima, Nataša Kandić, dozvolite mi još jednu paralelu sa njenim slučajem u poređenju sa mojim. Svi se mi vrlo dobro sećamo da je ona šamarala ovde u centru grada jednog našeg nesrećnog čoveka sa Kosova. Nije ga samo šamarala, nego je posle izjavila da žali što nije mogla i druge da šamara. Onda je došao gradski SUP, to je ovaj isti koji je oko mene vodio istragu, pa je zamolio da se legitimiše. Odbila je da se legitimiše. Ne samo to, kada su je lepo zamolili da se povuče, odbila je da se povuče i nastavila da vređa. Naravno, pitam, nije li već samo odbijanje da se legitimišete organima reda već nekakav prestup, za koji se odgovara? Nije li i to šamaranje na javnom mestu nešto za šta se odgovara? Kada se ne povučete, kada vas policija zamoli da se povučete, valjda se i za to odgovara. Evo epiloga, svi ga vrlo dobro znamo: sud nije našao za shodno da Nataši Kandić odredi makar neku simboličnu novčanu kaznu. (Vjerica Radeta, sa mesta: Kako simboličnu, u zatvor.) Makar simboličnu novčanu kaznu, a što se tiče zatvora, to bi se podrazumevalo. Sada vidite, mi se moramo sa dobrim razlozima pitati: od kuda dva aršina za istu stvar? Zašto jedan aršin za one koji kritikuju Natašu Kandić, a drugi aršin za samu Natašu Kandić? Ovde sam predložio jedan odgovor. Kada u Sava centar dođe zamenik američkog ambasadora i kaže da podržava njen krstaški rat... Uzgred budi rečeno, krstaški rat nije bio neki sveti rat. Kada su krstaši osvojili Carigrad, onda su pljačkali neograničeno. Turska vojska je imala za pljačku samo tri dana. Krstaši su pljačkali iz dana u dan, pa su prodavali u bescenje i pljačkali pravoslavne dragocenosti, a prostitutke su igrale u pravoslavnom hramu onoga vremena. Dakle, to je krstaški rat. Što zamenik američkog ambasadora ne zna šta su krstaški ratovi, dobro, to se da razumeti. Ali, nemojte mi reći da to nije u nekoj vezi sa imunitetom, pod znacima navoda, koji ima Nataša Kandić. Dakle, da završim (ne bih, naravno, govorio da nisam pomenut) – lepo je imati dobre zakone. Zakoni koji su ovde predloženi su zaista dobri, ali se zakoni moraju primenjivati, kakvi god bili, dobri ili loši.
Zahvaljujem se akademiku Miloševiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Milan Marković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 170. doda novi naslov i član 170a. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 171. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 171. Predloga krivičnog zakonika. Predložio sam da se u stavu 3. člana 171. reči "zatvorom do tri godine" zamenjuju rečima "zatvorom od jedne do tri godine". Inače, radi se o krivičnom delu protiv časti i ugleda, odnosno krivičnom delu klevete, gde je inkriminisano delo iznošenje štogod neistinitog, što može štetiti časti i ugledu. U stvari, radi se o stavu 3, težem, odnosno kvalifikovanom obliku krivičnog dela. Izvinjavam se, nisam bio upoznat sa tim, ali zaista kvalifikovani oblik klevete predstavlja teže delo, samim tim što porodica oštećenog možda trpi. Oštećeni naročito trpi, dešava se često, ja vam to mogu reći kao praktičar advokat, da dolazi i do razvoda braka, do gubljenja poslova, tako da bi zaprećena kazna tu trebalo da bude najmanje jedna godina. Pošto me ministar upozorava da je amandman nekog drugog, onda je u redu, da sam to znao, ne bih se javljao po ovom amandmanu.
Narodni poslanik Milan Marković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 171. doda novi naslov i član 171a. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 172. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 177. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 178. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Slobodan Pajović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 178, a u istom smislu potpuno identičan podnet je i na članove 179, 180. i 181. pa se neću javljati kasnije po ovim amandmanima, već ću sada sve što imam u vezi sa tim reći. Naime, krivično delo silovanja, po Predlogu zakona, definisano je – ko prinudi drugog na obljubu ili sa njom izjednačen čin upotrebom sile ili pretnjom da će neposredno napasti na život ili telo kazniće se zatvorom od dve do 10 godina zatvora. Mi smo stavili amandman koji glasi da se reči "sa njom izjednačen čin" zamenjuju "izvrši drugi prinudan polni čin". Naime, ova pravna norma sadrži jedan potpuno neodređen i neprecizan element i takva nepreciznost ne može ulaziti u pojam, predstavljati bitan element jednog krivičnog dela. "Sa obljubom izjednačen čin" – zaista se ne zna šta znači i šta predstavlja. Ja bih voleo da predlagač objasni, a ako se stvarno zna na šta se to odnosi, onda ga je trebalo decidno odrediti i navesti. Mislim da će ovakva odredba izazvati velike nedoumice i nije moguće da ovako neprecizno opstane. Mislim da je naš predlog logičniji i da obuhvata i neki drugi polni čin koji se prinudom izvrši.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 178. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman prihvati, predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović.
Mislim da sama činjenica da je Odbor prihvatio amandman puno govori o tome koliko je potrebno da taj amandman uđe u krivični zakonik. Ja sam podnela amandman na član 178. i predložila da se u stavu 3. dodaju reči "odnosno tešku zaraznu bolest". Naime, stav 3. sada glasi: "Ako je usled dela iz stava 1. i 2", radi se o silovanju i posledicama silovanja, "ovog člana nastupila teška povreda lica prema kojem je delo izvršeno ili ako je delo izvršeno od strane više lica ili naročito ponižavajući način ili prema maloletniku ili je delo imalo za posledicu trudnoću..." Ja sam predložila da se posle ovoga "za posledicu imalo trudnoću" dodaju reči "odnosno tešku zaraznu bolest". Naime, kod određenja radnje izvršenja ovog krivičnog dela mislim da je neophodno za posledicu, osim trudnoće, da predvidimo kao tešku povredu, odnosno rezultat izvršenja krivičnog dela, i prenosneke teške zarazne bolesti. Znamo da se tako prenose sifilis, hepatitis i ono što je od svega najgore - sida, koja mislim da je neophodno da bude na svaki mogući način tretirana kroz krivični zakonik, kako bi se njeno prenošenje svelo na minimum, ako je to moguće da se zaštiti krivičnim zakonikom. Pošto krivična dela iz članova 178, 179, 180. i 181. takođe imaju predviđenu ovu posledicu trudnoće, tu sam svugde predložila da se predvidi i prenos teške zarazne bolesti, pa se povodom tih amandmana neću javljati.
Na član 179. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 179. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman prihvati, predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 180. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 180. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman prihvati, predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 181. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 181. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 181. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 181. u ime SRS podneo sam amandman, a vidim da je i narodni poslanik gospodin Đorđe Mamula podneo istovetan amandman na ovaj član. Ovim amandmanom predložio sam da se u članu 181. u stavu 1. brišu reči "od tri meseca", jer smatram da je trebalo pooštriti kaznu. U stavu 2. predložio sam da se reči "drugo lice" zamene rečima "punoletno lice". Naime, to je istovetan amandman i istog mišljenja je gospodin Đorđe Mamula. Međutim, u članu 181. stav 2. predlaže se: "Nastavnik, vaspitač, staralac, usvojilac, roditelj, očuh, maćeha ili drugo lice koje zloupotrebom svog položaja ili ovlašćenja izvrši obljubu ili sa njom izjednačen čin sa maloletnikom koji mu je poveren radi učenja, vaspitavanja, staranja ili nege...". Mišljenja sam da treba izmeniti, pa umesto reči "drugo lice" treba da stoji "punoletno lice", jer je u tom slučaju inkriminacija određena i tačno precizirana da se odnosi na punoletno lice, a ne drugo lice. Drugo, nije opravdano propisivati poseban minimum kazne zatvora kod osnovnog oblika, jer se delo u konkretnom slučaju može ispoljiti u vrlo lakom obliku, pre svega kada je mala razlika u godinama starosti između učinioca i maloletnika. Šta je ovde bitno? Imate slučaj da zaključi brak maloletno lice koje je navršilo 17 godina i 11 meseci sa punoletnim licem. Da li je potrebno napraviti bitnu razliku, šta će se desiti posle 18 godine, legalno zaključi brak. Ovo je nešto na šta je stručna javnost ukazala, da kod maloletnika u tom pogledu ne bi trebalo propisivati poseban minimum kazne. To na neki način može izazvati određene posledice u onom slučaju kada je mala razlika. Jedan je navršio 18 godina i 10 dana, a drugi maloletnik, ili maloletnica, navršio je 17 godina i 11 meseci. To je mala razlika, gde zakonodavac treba da ima tolerancije i odstupanja kod takvih slučajeva, a pogotovo tamo gde je rezultat zaključenja braka. Zbog toga sam uložio ovaj amandman i predlažem Skupštini da ovaj amandman prihvati, a posebno kada je u pitanju stav 2. Treba da bude određeno da bude punoletno lice, da se ne podrazumeva svako drugo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 181. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 182. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Na član 182. podnela sam amandman, a član se odnosi na nedozvoljene polne radnje. Podnela sam amandman na stavove 1. i 2. i predložila da se iz predviđene kazne briše da je moguće izreći novčanu kaznu. Naime, član 182. predviđa, kada se pod određenim uslovima prethodnih članova izvrši krivično delo, a predstavlja polnu radnju, da će se učinilac kazniti novčanom kaznom ili zatvorom od tri godine. Predložila sam da se brišu reči "novčanom kaznom ili" i da ostane samo "zatvorom do tri godine" u stavu 1, a "zatvorom do šest meseci" u stavu 2. Smatram da je kod krivičnih dela: nedozvoljene polne radnje, zatim kod sledećeg člana - podvođenje i omogućavanje vršenja polnog odnosa i kod člana - posredovanje u vršenju prostitucije, kao i kod prikazivanja pornografskog materijala i iskorišćavanja dece za pornografiju, potpuno nedozvoljeno da se alternativno predvidi novčana kazna. Najmanje što možemo uraditi da bismo poboljšali kaznenu politiku, to je da budu predviđene samo zatvorske kazne.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 184. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 185. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 186. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 186. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. i člana 145. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Živodarka Dacin podnela je amandman, sa ispravkom, na naslov iznad člana 191. i član 191. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Javljam se da obrazložim amandman na član 191. koleginice Živodarke Dacin iz razloga što smo na Odboru za ravnopravnost polova podržali ovaj amandman, ali znam da iz nekih tehničkih razloga to nije stiglo, a smatrali smo da je usvajanje ovakvog amandmana neophodno iz razloga što smo obe u anketnom odboru o dokazivanju istine o bebama za koje neki roditelji smatraju da su im oduzete, pa smo ulazeći u tu materiju smatrale i složile se oko toga da je ovakav amandman neophodan. Dakle, koleginica Dacin je predložila da se naslov - Oduzimanje maloletnog lica,promeni u naslov - Oduzimanje novorođenog deteta i maloletnog lica. Upravo naša iskustva iz Anketnog odbora su obrazloženje za potrebu za ovakvim naslovom. Koleginica Dacin je predložila da se u članu 191. unesu novi stavovi, i to 1-3, koji glase: "Ko silom, pretnjom, obmanom ili na drugi nedozvoljen način oduzme od majke novorođeno dete kazniće se zatvorom od jedne do pet godina. Stav 2: "Ukoliko je organizator ili neposredni izvršilac krivičnog dela iz stava 1. zdravstveni radnik (lekar, medicinska sestra ili drugo osoblje zdravstvene ustanove) kazniće se zatvorom od pet do osam godina." Stav 3: "Ukoliko je podstrekač, organizator ili neposredni izvršilac krivičnog dela iz stava 1. lice van zdravstvene ustanove, kazniće se zatvorom od jedne do pet godina." Koleginica je predvidela da postojeći stavovi 1-5. postanu stavovi 4-8. Članice smo Anketnog odbora i imamo mnogo zapažanja, po raznim pojavama, da je svrsishodnost uvođenja ovakve promene u ovom amandmanu neophodna.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji jedna praznina u našem zakonodavstvu kada je ova oblast u pitanju. Ogromne su posledice i niko ne obraća pažnju, pa čak ni država, kada je u pitanju ova oblast i ovaj problem - krađa i otimanje dece. Ova oblast je morala da bude obuhvaćena novim krivičnim zakonikom. Hiljade roditelja u Srbiji su dolazili i pred republički parlament da zahtevaju da država sa svoje strane njih kao roditelje, kao oštećene, uzme u zaštitu. Međutim, očigledno je da je i ovog puta došlo do zaobilaženja ovog problema i da se njemu nedovoljno poklanja pažnja. Dakle, morala je, ne samo sadašnja, nego i prethodne vlade; prilikom prethodnog donošenja zakona, kada je ova oblast u pitanju, nije se o tome vodilo računa. Veliki broj roditelja je utvrdio i tvrdi danas, prema onome što čujemo i vidimo ispred Skupštine i na ulici, što vidimo u određenim institucijama, i pokušaju da se obrate sudu i tužiocu, da utvrdi čije je dete, da se na osnovu veštačenja utvrdi gde mu je dete i da je to njegovo dete. Međutim, očigledno je da se ovom problemu nije dovoljno posvetila pažnja i ja mislim da bi uskoro morao i naš krivični zakonik, ako bude usvojen ovakav kakav jeste, da pretrpi određene izmene i dopune kada je ova oblast u pitanju. Neki roditelji, a i većina njih koji se nama direktno kao poslanicima obraćaju, koji su dolazili i u Skupštinu, tražili su da se određena oblast obuhvati i u ovom krivičnom zakonodavstvu, odnosno krivičnom zakoniku i da im se pruži zaštita. Problem je bio u tome da li je moguće sada doneti zakon sa retroaktivnom važnošću. U tome je jedan od osnovnih problema, što znači da su sve one vlade i oni koji su zakone donosili u prethodnom periodu, a imali su saznanja o ovom problemu, propustili i nisu reagovali; ozbiljan je problem i velika je opasnost da se trguje sa decom, a danas postoje određeni dokazi, ali problem je u samoj retroaktivnosti primene zakona.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mislim da je ovim amandmanom htelo da se... Očigledno je to grupa poslanika, nije samo jedan poslanik podneo amandman, nego veći broj poslanika zastupa ovaj stav i mislim da bi ministar kao predstavnik Vlade morao da izađe da nam objasni sve ovo. Morate da kažete da postoji veza između člana 191. i člana 389 - trgovina decom radi usvajanja. Morate da objasnite, jer posle ovih reči proizilazi praktično, poslanici se trude, a vi ćutite, kao nije pokrivena cela ta oblast. Očigledno, u članu 389. se nalaze organizatori jednog udruženja, jedne mašinerije koja vrši poseban tip krivičnih dela. Mora da se kaže zašto to pravno-tehnički ne može da ide u član 191, već je sadržano u članu 389, ako sam ja dobro protumačio član 389,a možda je i član 388. Mislim da je prilika da se popriča o tome, mislim da je nemoguće da se ovo delo, pa bio to član 191. ili član 389, slučajno izvrši, da izvršilac bude samo jedan čovek. Mislim da tu mora da stoji neka grupa koja je manja, jedan lanac,nije to klasična zavera, to je tip zločinačkog udruživanja, organizovanog zločinačkog udruživanja, jer postoji cilj da se vrše određena krivična dela, da se deca oduzimaju od pravih roditelja. Dakle, nije bitno formalno-pravno tehnički na koji način, ali da se ta deca daju nekima i verovatno je to plaćeno sa nekom materijalnom naknadom ili nekim bogatstvom. Mislim da je ovo obuhvaćeno, jedno i drugo, a sada je stvar tehnike kako se to izražava. Naravno, član 389, daleko su teža krivična dela, međutim, ovde može da stvori zabunu da član 191. ne ukazuje na udruženje. Mislim da se oni s pravom plaše da neko isključi odgovornost po članu 389. pa dođe do člana 191. koji mu je verovatno malo lakši i ja mislim da je u znak protesta, jednostavno, iz straha da se ne pokrije cela oblast došao ovaj amandman. Znači, iz straha da se ne pokrije ta oblast je došao taj amandman. Vidite ovde u članu 191, po amandmanu, to su izuzeci gde je i podstrekavanje kao oblik saučesništva u užem smislu inkriminacija. Po pravilu, podstrekač, da ne pričam o tim teorijama akcesornosti, jer vrlo su retki slučajevi kada podstrekač samo za čin podstrekavanja, pa bez obzira da li je delo učinjeno, odgovara, jer tu teorija akcesornosti maksimalno dolazi do izražaja. Sada je prava rašomonijada u krivičnoj materiji i sve i svašta se brka, gde stičem utisak da su ljudi iz straha podneli ovaj amandman da ne bi ostalo nešto kao pravna praznina. Vi treba da odgovorite zašto ne prihvatate ovaj amandman, čime je ovaj tekst pokriven, članom 389. ili nije, i da se da neki prostor ako postoji još neka šupljina da ne bi to zloupotrebili neki. Hvala.
Reč ima ministar Zoran Stojković.
Evo da objasnim: u stvari, u ovoj priči koja se dešava u Srbiji problem je ono retroaktivno delovanje. Inače, ovaj zakon je jasno predvideo – maloletna lica, a to je i novorođeno dete, obuhvaćeno je pojmom maloletno lice do 18. godine. Dakle, i novorođenče je maloletno lice; prema tome, taj termin je pokriven. Ovde nije baš najpreciznije formulisano, a što reče gospodin Krasić, jer bi u stvari bili izostavljeni pojmovi neposrednog izvršioca i organizatora. Zato smo smatrali da je ono bolja formulacija. Problem ovog retroaktivnog vraćanja, delovanja zakona je druga priča. To mislim da ne može ovde da se primeni.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Iskreno moram da kažem da nam ministar ovim ništa nije objasnio, ali ovo mi je usput. Član 191. na koji je podnela amandman gospođa Živodarka Dacin, a koji je prihvatio Odbor za ravnopravnost polova se odnosi na oduzimanje maloletnih lica i novorođenčadi. Znamo mi da su to maloletna lica, ali smatramo da se mogu desiti krivična dela upravo koja se odnose samo na novorođenčad i zato je njen amandman takav kakav je. Ne slažem se sa kolegom Krasićem da je došlo do zabune, iako je u članu 389. to na neki način tretirano. Nije. Član 389. se odnosi na trgovinu decom radi usvajanja. Ovde se ne radi samo radi usvajanja. Ovde se radi da se zamene bebe u porodilištu, pa ja idem sa zdravom, a nekome je saopšteno da mu je umrlo dete. Dakle, radi se i o tome. Prema tome, naravno da sam vrlo za član koji predviđa trgovinu decom radi usvajanja, jer smatram to najgorim krivičnim delom. Smatram da je neophodno da se usvoji i amandman gospođe Dacin.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Zoran Krasić. Dobro, ovo je jedna konstruktivna diskusija, tako da nije sporno da se da reč narodnom poslaniku. Izvolite, gospodine Krasiću.
Neko me nije shvatio. Upravo sam prozvao ministra, ukoliko postoji jedan deo koji nije pokriven odredbom člana 191. i 389. da se izjasni povodom ovog amandmana koji ima smisla. Nemate vi potrebe mene da napadate da sam protiv vašeg amandmana. (Leila Ruždić-Trifunović, sa mesta: Izvinjavam se.) Uostalom, na Odboru smo mi izrazili veliku pažnju za ovaj vaš amandman, kao i onaj prethodni koji se tiče zaraznih bolesti, ako se sećate. Znači, ovde je samo problem pravno-tehničke prirode, da li je član 389, i šire posmatrano 388, obuhvatio i ovu situaciju koja se amandmanom potencira. Ukoliko ima praznog prostora koji nije obuhvaćen i koji može neko da zloupotrebi, onda ovaj amandman treba usvojiti. Stvarno moram da kažem da su retki članovi krivičnog zakona gde se ovako definiše krivična odgovornost organizatora, podstrekača. Po principu subjektivne, individualne krivične odgovornosti on odgovara za svoje delo. U suštini, kod ovih krivičnih dela, pa neka bude i ova varijanta zamena dece, tendenciozna zamena dece itd, tu mora da postoji neki sistem, neka organizacija. Veliki sam protivnik onoga što je Batić ugurao, pa je rečeno: dovoljno je tri da postoji zločinačko udruženje i organizovani kriminal, pa jedan čeka u kolima, koji nema veze šta je bilo, a ova dvojica izmlate nekog tamo i oni su već trojica - zločinačko udruženje. Totalno je obrnuo red reči, a doduše, ne bi bila prva stvar da je okrenuo. Kažem vam, ukoliko postoji mogućnost da se ovaj amandman prihvati da bi se pokrio taj eventualno prazan prostor, onda ćemo mi podržati ovaj amandman. Međutim, vidite, kod člana 389, a zato sam vas ja, ministre, i pozvao da objasnite, "ko oduzme lice koje nije navršilo 14 godina radi njegovog usvajanja protivno važećim propisima", onda je Leila potpuno u pravu. Ovde se u amandmanu na član 191. ne govori samo o usvajanju, nego i o svim drugim, hajde da kažem, drugačije definišu ciljevi zbog čega je neko krivično delo ugrađeno. Ipak, da bi neko oduzeo dete i dao nekom drugom da se usvoji, pa tu treba čitav sistem da radi, i u centru za socijalni rad, i u bolnici, odnosno u porodilištu itd. Po načinu izvršenja to govori da je organizovano zločinačko udruživanje; po načinu izvršenja, jer je nemoguće da jedno lice sve to osmisli i završi. Ako postoje neke mogućnosti da se ovaj amandman usvoji i da se ovo dogradi, ukoliko ovo nije pokriveno, mislim da bi bilo dobro da se još jedanput pogleda ovaj amandman.
Hvala vam. Još neko po amandmanu? (Ne.) Hvala. Molim vas, znam da je ovo neformalno, samo da vas pitam: imamo desetak aktivnih amandmana, da tako kažem, pa da li se slažete da ne pravimo pauzu i onda ćemo za sat, sat i po završiti, pošto nećemo prelaziti na sledeću tačku, ili da pravimo pauzu od sat vremena? Ipak da pravimo pauzu. Dobro. Onda je bolje da odmah napravimo pauzu, ako se slažete. Nastavljamo u 14,55 časova, pa krećemo onda sa amandmanom na član 191. koji je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobar dan, nastavljamo popodnevni rad današnje sednice. Na član 191. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 194. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
U stvari, imam potrebu da komentarišem ovo što je kolega Boško Ristić tražio svojim amandmanom. Boško Ristić je amandmanom na član 194, koji se odnosi na nasilje u porodici, predložio izmene kazni koje su predviđene za dela koja se vrše u vezi sa nasiljem u porodici, da se u stavu 1. reči: "novčanom kaznom ili" brišu, a da se u stavu 2. reči "tri meseca" zamene rečima "jednom godinom". Taj član bi izgledao ovako: "Ko primenom nasilja, pretnjom da će napasti na život ili telo, drskim ili bezobzirnim ponašanjem ugrožava spokojstvo, telesni integritet ili duševno stanje člana svoje porodice, kazniće se", predviđeno je "novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine", a kolega Ristić predlaže da stoji: "kazniće se zatvorom do jedne godine". U stavu 2. koji glasi: "Ako je pri izvršenju dela iz stava 1. ovog člana korišćeno oružje, opasno oruđe ili drugo sredstvo podobno da telo teško povredi ili zdravlje teško naruši, učinilac će se kazniti zatvorom od tri meseca do tri godine", a kolega Ristić predlaže da kazna bude od jedne do tri godine. Svi smo upoznati sa činjenicom da istraživanja pokazuju da je poslednjih godina povećan obim nasilja u porodici, posebno njegovih najtežih oblika i da je kratko vreme u primeni postojeći zakon da bismo mogli sa sigurnošću utvrditi stepen efikasnosti već predviđenih kazni za krivično delo nasilje u porodici. Istraživanja dvogodišnje prakse, koliko imamo primenu važećeg člana 118a u KZ-u, pokazuju da sudovi, kada se opredeljuju između zakonskog maksimuma i zakonskog minimuma, uglavnom izriču minimalne kazne. Smanjenje kazne za ovo delo dovelo bi do znatno blažeg kažnjavanja izvršilaca nasilja u porodici, koji su, kako su nam istraživanja pokazala, u većini slučajeva već recidivisti u kriminološkom smislu. Zato smatramo da je smanjenje kazni za ovo delo neprimereno i da bi, naprotiv, kod krivičnog dela - nasilje u porodici trebalo pooštriti kazne.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 194. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Leila Ruždić-Trifunović, Milica Vojić-Marković, Helijana Dragojević, Živodarka Dacin, Slobodan Živkucin, Snežana Stojanović-Plavšić i Đorđe Čukvas. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Na član 194. Odbor za ravnopravnost polova je podneo amandman, ali pošto nemamo pravo da podnosimo amandman, većina članova Odbora, koje je predsednik Skupštine pročitao, potpisala je. Znači, ja ga doživljavam kao amandman Odbora za ravnopravnost polova. On je predvideo da se u članu 194. doda novi stav. Član 194. ima iznad sebe naslov - nasilje u porodici. Molim vas da o tome sve vreme vodite računa. Taj član ima četiri stava, a mi predlažemo da se uvede i stav 5. koji glasi: "Ako je usled dela iz st. 1, 2. i 3. ovog člana nastupila smrt više lice članova iste porodice, učinilac će se kazniti zatvorom od najmanje 10 ili zatvorom od 40 godina". Predlogom ovog zakona dobili smo jedan novi oblik kvalifikovanog ubistva, lišavanje života prethodno zlostavljanog člana porodice. Naravno, sve to uvođenjem novog člana - nasilje u porodici. S obzirom da postoji posebno delo nasilja u porodici, predviđeno članom 194, smatrali smo da se mora uvesti ovaj član, iako je već predviđen, na neki način, u članu 114. Smatrali smo da je neophodno da se on nalazi upravo u članu 194, u stvari, u sastavu krivičnog dela - nasilje u porodici, kao njegov kvalifikativni oblik, a ne teškog ubistva, gde se on nalazi u predlogu koji je pred nama. Mislimo da bi se time olakšala primena zakona i potencirala zaštita članova porodice od nasilja. Zato predlažemo da se ovaj amandman usvoji.
Hvala, gospođo Trifunović. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Danas ćemo raditi do završetka rasprave u pojedinostima po ovoj tački. Nadam se daćemo završiti relativno brzo, a ako ne, produžićemo do završetka ove rasprave. U svakom slučaju, nećemo prelaziti na sedmu tačku dnevnog reda. Nastavljamo po amandmanima. Na član 195. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Znam da se moje kolege brinu, jer se ovo tiče svih nas i vrlo je važno da se izborimo da ovi amandmani uđu u zakon. Podnela sam amandman na član 195, koji se odnosi na nedavanje izdržavanja. Naime, predložila sam da se za onoga ko ne daje izdržavanje, gde su predviđene kazne od novčane kazne do zatvora od jedne godine, novčana kazna briše. Takođe, u stavu 4, gde je predviđeno da ako se izrekne uslovna osuda, sud može odrediti obavezu učiniocu da izmiri dospele obaveze i da uredno daje izdržavanje, predložila sam da se u tom stavu doda: "pod pretnjom ukidanja uslova". Naime, smatram da je potpuno nedopustivo, kada je u pitanju određivanje izmirenja dospelih obaveza, davanje izdržavanja, da to može da se uslovljava tj. trebalo bi usloviti pretnjom ukidanja uslova. Onaj koji se bavi advokaturom i porodičnim odnosima kroz advokaturu, njemu je jasno šta znači uspeti naplatiti izdržavanje, tj. obezbediti za svoje dete izdržavanje od onoga ko je zadužen za to. Zato smatram da je neophodno da ovaj amandman uđe u naš krivični zakonik.
Hvala gospođi Ruždić-Trifunović. Da li još neko želi po istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 196. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) (Leila Ruždić-Trifunović, sa mesta: Ne, odnosi se na isto.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 229. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Homan. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 230. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Homan. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 246. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Homan. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 269. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 269. dodaju tri nova člana: 269a, 269b i 269c. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 271. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 276. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Moram da branim bar jedan od ovih amandmana, jer član 276. se odnosi na nezakonit lov. Predložila sam povećanje kazni koje su predviđene za nezakoniti lov, upravo radi toga da bi se životinje zaštitile. Smatram da je neophodno da se amandman na član 276. usvoji da bi uopšte to krivično kažnjavanje imalo svoju svrhu.
Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 277. amandman je podneo narodni poslanik Bogoljub Pejčić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 277. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 316. amandman je podneo poslanik Petar Jojić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima ministar Stojković.
Na sednici Odbora vršili smo temeljnu analizu svega i ovaj amandman Vlada prihvata.
Vlada prihvata amandman narodnog poslanika Petra Jojića na član 316. Dakle, neophodno je da ga prihvati i Odbor za pravosuđe i upravu da bi postao sastavni deo zakona. Zahvaljujem. Na član 337. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miodrag Đidić i Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 342. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na Predlog krivičnog zakonika tako što sam predložio da se član 342. menja i glasi: "Ko se bez ovlašćenja i položenog pravosudnog ispita uz naknadu bavi pružanjem pravne pomoći kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do dve godine". Naime, ovaj član 342. govori o krivičnom delu nadripisarstva, pa je predložena norma iz ovog člana dosta neprecizna i dosta nejasna, a pogotovo kada kaže - bez odgovarajuće stručne spreme. Šta znači - bez odgovarajuće stručne spreme? Ja sam pokušao ovim amandmanom da definišem koja je to stručna sprema. To bi bio jedan minimum tj. položen makar pravosudni ispit. Dakle, pravna norma mora biti jasna, precizna, a jezik pravne norme mora biti adekvatan materiji koju reguliše, pa zato smatram da je ovo rešenje jasnije, bolje i prihvatljivije, pa predlažem da u danu za glasanje usvojite ovaj moj amandman.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, ovo je poslednji amandman Srpske radikalne stranke na Predlog krivičnog zakonika od neusvojenih amandmana i zato bi bilo dobro da se napravi jedna rekapitulacija i još jednom kratko da podsetimo i narodne poslanike, pošto danas ovde ima malo više narodnih poslanika nego jutros, i javnost Srbije na činjenicu kako smo uopšte došli do Predloga krivičnog zakonika. Govorili smo to u načelnoj raspravi. Mislim da nije suvišno da se ponovi da je tekst krivičnog zakonika veoma sličan ovom, da ne kažem u 90 procenata, otprilike kao tekst kakav je ovaj, bio u proceduri 2000. godine, i to na saveznom nivou na predlog tadašnjeg saveznog ministra gospodina Petra Jojića, a tada su taj predlog zakona radili i gospodin Jojić i gospođa Maja Gojković i Tomislav Nikolić, koji su bili potpredsednici Savezne vlade u to vreme. Mi smo zastupali stav da je neophodno da se napravi kodifikacija krivičnog zakonika, da sva moguća krivična dela koja mogu da se pojave budu sažeta u jedan zakon i dosta se u tome uspelo i kroz ovaj predlog o kojem danas raspravljamo. Činjenica je da je sa usvojenim amandmanima SRS-a ovo zaista taj tekst iz 2000. godine. Nejasno je zašto je bio predložen u ovakvom tekstu bez usvojenih amandmana, ali je jasno i očigledno da bez usvojenih amandmana Srpske radikalne stranke ovo ne bi bio dobar predlog i zato je verovatno ministar i usvojio dosta amandmana SRS-a. Nejasno je zašto nije usvojen amandman na član 342. Ja zaista, evo i zbog kolega i zbog javnosti, moram da kažem da se taj član odnosi na nadripisarstvo. U Predlogu zakona se kaže: "Ko se bez odgovarajuće stručne spreme uz naknadu bavi pružanjem pravne pomoći, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do dve godine." Ovo kako je ovde napisano podrazumeva da svako ko završi fakultet, ko ima odgovarajuću stručnu spremu može da krene ulicom i da nudi svoje usluge i da te usluge naplaćuje, da nigde nije registrovan, da nikome ne odgovara, da nikome ne plaća porez. Jednostavno, radi se o tome da u ovoj formulaciji nedostaje opet ono o čemu sam i danas govorila, preciznost pravne norme. Precizna pravna norma, kada je u pitanju član 342 (nadam se, ministre, da se slažete) glasi upravo ovako kako je amandmanom predloženo, a to je: "Ko se bez ovlašćenja i položenog pravosudnog ispita uz naknadu bavi pružanjem pravne pomoći kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do dve godine." Ne verujem da neko od narodnih poslanika ili vi ministre, možete da stavite neku zamerku i da kažete nešto konkretno zbog čega nećete da prihvatite ovaj amandman. Očigledno je zaista ne samo pravnicima, nego i ljudima iz drugih oblasti da je ovakvo preciziranje neophodno i da ovo samo vodi ka stvarno boljem tekstu zakona i jednoj decidnoj, konciznoj pravnoj normi. Opet ponavljam, ovakve pravne norme kako ih mi srpski radikali vidimo i kako kroz amandmane predlažemo su takve da su svakom jasne, da ne ostavljaju mogućnost preteranog tumačenja u smislu zloupotrebe; tumačenje zakona svakako je potrebno i zna se na koji način sve zakon može da se tumači, pravnici to znaju, neću ovde da držim predavanja, ali je neophodno da su pravne norme takve da to tumačenje smanjuje mogućnost zloupotreba kod tumačenja pravne norme. Pitam vas, ako ostane ovo ovako kako ste mi vi napisali, kako će neki sudija da kazni lice koje sa odgovarajućim stručnom spremom uz naknadu pruža pravnu pomoć, a nema nikakav status u tom smislu, nema nikakvo ovlašćenje. Ne znam kako će neko da se pozove na ovaj zakon i da tuži nekoga ko će da ga prevari, da se pojavi neki diplomirani pravnik i sa položenim pravosudnim ili stručnim ispitom, nađe nekog svog komšiju koga će da ubedi da je on u stanju da mu završi građevinsku dozvolu kod neke opštine i on mu uzme pare, ne završi posao. Kako će taj da ga tuži, odnosno kako će sudija da ga kazni ako nemate u članu 342. i ovu odrednicu da se takav posao ne može obavljati ne samo bez odgovarajuće stručne spreme, već i bez valjanog ovlašćenja. Svi znamo šta se dešava. Znaju to ljudi iz unutrašnjosti, znamo mi iz Beograda šta se dešava po mnogim opštinama, tzv. demokratskim opštinama, kako se završavaju legalizacije, kako se dobijaju građevinske dozvole, kako se nadripisarstvom bave službenici zaposleni u opštinama; pa se zna u svakoj opštini, na Savskom vencu, u Starom gradu, Paliluli, zna se u kojoj kafani može da se nađe čovek zaposlen u opštini, pa se tamo ode kod njega, pa se za pare naruči legalizacija objekta ili građevinska dozvola ili neki drugi akt organa uprave i naravno to se uz dobre pare završava. Mislim da je to jedan od razloga zbog čega treba da se prihvati ovaj amandman, da se i takvim stvarima stane na put. A, na kraju krajeva, vi iz tzv. demokratske opcije nam stalno pričate o EU, mi vam predlažemo amandman koji je u skladu sa stavovima EU, vi ga nećete. Sada se izjasnite da li vi stvarno jeste za tu Evropsku uniju ili niste tada kada to traže srpski radikali.
Po istom amandmanu gospodin Krasić. Šest minuta, gospodine Krasiću.
Gospodine Stojkoviću, mislim da ovo treba da prihvatite. Zašto? Zato što je ovde jedna čudna formulacija povodom jednog člana koji se odnosi na jedno krivično delo koje se retko primenjivalo kod nas. To mora da se kaže. Iako ljudi u sudu poprilično dobro znaju ko se bavi nadripisarstvom, nikada nisu baš insistirali na tome da se dokazuje da li je neko uzeo, da li nije uzeo, da li je to bilo uz naknadu ili nije bilo uz naknadu, nije se vršio progon za ovo krivično delo. Vi ste ga ovako formulisali, ne vi, nego Vlada predlaže: "Ko se bez odgovarajuće stručne spreme uz naknadu..." I na čemu je težište? Na spremi ili na naknadi? Na naknadi, jer može da se desi - ko se sa odgovarajućom stručnom spremom i bez naknade; to ne bi bilo krivično delo. Znači, šta je u kumulativu? Kumulativno, bez odgovarajuće stručne spreme i uz naknadu, ali ja vam govorim da postoji mogućnost da sa odgovarajućom stručnom spremom i bez naknade, i to nije delo; bez naknade nije delo, ali je šteta. Poenta je šta mi štitimo, šta su poslovi pravne pomoći. Imamo Zakon o advokaturi i pravnoj pomoći, pa smo rekli: advokatura, zna se, pravni fakultet, položen pravosudni ispit, upis u evidenciju advokata, ovlašćen za pružanje poslova za pravnu pomoć, zastupanje, ugovori, pravni saveti. Pravna pomoć je da se da pravni savet. Ko bez odgovarajuće stručne spreme i uz neku naknadu – imate agencije, recimo agencije za promet nekretnina; neke agencije prilikom zaključenja koriste usluge advokata da bi sebe obezbedile, a neke ne koriste, nego tipski ugovor. Međutim, one ne čine ovo nadripisarstvo. Zašto? Zato što je sastavni deo registrovanja njihove delatnosti i promet nepokretnosti i tu se podrazumeva sačinjavanje takvih ugovora. Ma koliko ovim amandmanom jednostavno definisano delo nadripisarstva, jer očigledno se odnosi samo na sud, prema tekstu kako je Božidar Koprivica napisao; on kaže: "Ko se bez ovlašćenja i položenog pravosudnog ispita uz naknadu bavi", misli se bez upisa u odgovarajući registar radi vršenja određene delatnosti. Ovde je definisana ta odgovarajuća stručna sprema. Rečeno je samo sa položenim pravosudnim ispitom može da ukazuje pravnu pomoć, ali onda imamo problem sa nekim službama. Narodna kancelarija ne naplaćuje neku naknadu, ali daje pravne savete i neka je bog u pomoći onima koji odu po pravni savet tamo. Vi se smejete, ali ja vam kažem da tamo mašinski inženjer daje pravne savete. Ne znam one koje brani Simić u Hagu, oni sto posto sve što manje dobiju od doživotne robije, oni su sretni. Znači, preporučio bih vam da prihvatite amandman gospodina Božidara Koprivice, jer koliko-toliko je precizniji od ovoga. Ovaj mada daje kumulativno, jedan negativno, a drugi pozitivno, bez odgovarajuće stručne spreme, znači negativno, a pozitivno uz naknadu, ali su moguće različite varijante, gde su štete dalekosežne, jer ipak advokat nosi neku odgovornost, bez obzira šta mi pričali o toj profesiji i kako se oni ponašali. On ipak snosi neku odgovornost. Nadripisar ne snosi nikakvu odgovornost, a može da napravi katastrofalnu štetu. O tome se radi. Mislim da ovaj amandman pomaže definisanje, ali trpi tu jednostranost, jer nadripisarstvo tumači samo u odnosu prema sudu. Ne daje šire ovu varijantu, jer pravna pomoć se deli i na drugim mestima, a ne samo u sudu.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Jojić podneli su amandmane, sa ispravkom od 19. septembra i ispravkom ispravke od 22. septembra 2005. godine, u istovetnom tekstu, na naslov iznad člana 350. i član 350. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman, sa ispravkom i ispravkom ispravke, prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 369. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miodrag Đidić i Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jeste, ja sam nasmejan i imam razloga da budem. Radostan sam i koristim priliku, a pri tome ne želim da povredim bilo koga od onih koji su izgubili, a svi su izgubili. Dakle, želim da se zahvalim građanima Kule, oni su najviše dobili onim koga su izabrali juče. Hvala im na poverenju. Uveren sam da se neće razočarati i siguran sam da ćemo sledeći put dobiti još veću podršku, ako je to u višestranačju uopšte moguće. U svakom slučaju, nije mi lako da branim ove amandmane, gospodine ministre, kada vidim ko su autori, ali u svakom slučaju mislim da kažem nešto o krivičnom delu odavanja službene tajne i neophodnosti mera generalne prevencije koje moraju da budu oštrije i naglašenije nego što su bile do sada. Naime, u stavu 2. povodom krivičnog dela odavanja službene tajne se kaže: "Ako je delo iz stava 1. ovog člana učinjeno iz koristoljublja ili u pogledu naročito poverljivih podataka ili radi objavljivanja ili korišćenja podataka u inostranstvu, učinilac će se kazniti zatvorom od jedne do osam godina." Amandmanom se ovo "od jedne do osam godina" menja rečima "od dve do deset godina". Zašto je ovo značajno? Ne zbog onoga što se sa osam godina maksimalizuje kazna na deset godina, već zato što je minimalna kazna dve godine. Mislim da je za ovakvo krivično delo takva kazna potrebna, potrebna je kao mera generalne prevencije, potrebna je kako bi u društvu moglo jasnije da se shvati kakva je društvena opasnost dela i mislim da i sama sankcija mora da proističe pre svega iz društvene opasnosti dela. U ovom slučaju, a imajući u vidu sve ono sa čime smo se suočavali u prethodnom periodu, nešto oko čega nema nikakve sumnje, mislim da gospodinu ministru i predstavnicima Vlade nije problem da ovakav amandman prihvate. Ne tiče se Vlade, ne tiče se izvršnih organa vlasti. Jednostavno mislim da je dobar amandman, pre svega zato što minimalna kazna može da bude umesto jedne godine dve godine, a imajući u vidu stepen društvene opasnosti dela smatram da je to veoma opravdano. Ne treba da vas podsećam na slučajeve koje smo imali u bliskoj prošlosti. Vi sami znate šta ste pronašli u tužilaštvu, da li mu ime Radovanović, oko odavanja službene tajne, a pri tome ne znam da li je čovek kriv ili nije, možda je i apsolutno nevin, stvarno nisam umešan i ne znam ništa o tome, s tim što je prilično smešno svima u Srbiji da gonite Mileta Dragića zbog 27.000 dinara i popravke automobila – čujem da je i istražnim organima pre neki dan isto tako popravljao automobile, pa možete i zbog toga da ga gonite – a ne gonite najveće lopove i one koji su umešani u celu aferu do krajnjih granica. Bilo mi je važno za onaj malopređašnji amandman za koji se nisam javio, mislim da je gospodin Mamula podneo, a tiče se strožeg kažnjavanja onih koji pozovu što policiju, vatrogasnu službu ili neke druge nadležne službe, a koji je prihvatila i Vlada. Mislim da je to prihvatio i ministar Stojković. To je zajednički amandman Petra Jojića i Đorđa Mamule. Pisao je tu još jedan dodatak, a to je da se posebno kažnjava ono što stigne putem računara. Ja sada građanima Srbije moram da ispričam šta se dogodilo pre nekoliko dana, šta je ustanovila policija Beograda, iako je reč o stranci koja se nalazi na vlasti. Građani Srbije treba da čuju kakva se stravična sramota i prevara dogodila i da vide ko se prevarama bavi. Naime, na dan kada je jedna druga stranka odštampala u štampariji "Cicero" plakate protiv Tomislava Nikolića, pokušavajući da odglumi sukob između njega i Vojislava Šešelja, onda se javila jedna druga stranka, G17 plus i iz njenih prostorija, kako je ustanovio beogradski MUP i poslao tužilaštvu na dokumentaciju, da čujete šta su uradili, poslali su sa mejla Aleksandar Vučić yahoo.com mejl na redakciju "Blica" i rekli - Tomo, Tomo, kako to smeš da radiš našem šefu itd. Da vidite sa kakvim prevarantima se mi u Srbiji suočavamo. Sa takvim prevarantima, a njima je smešno. Radosni su valjda što su dobili onih celih 6%, a šest tona šećera su platili tih 6%, šest tona brašna i šest tona ulja ih je koštalo 6%. Nama to ne treba. Nama je dovoljno da pokažemo kako kradete tone i tone i na kraju dobijemo 32%, jer narod hoće one koji će protiv takvih da se bore. Vi se smejte, samo neka izađe neko i neka kaže da ovo nije istina. Da se vratim ja na temu, nisu oni važni, jer to treba njima da služi na čast i to mora da bude njihova sramota i to će jednom zauvek da ostane zabeleženo u analima parlamentarizma i u odnosima između stranaka. Sve što smo mislili da je neko prljavo nešto negde mogao da uradi, oni su time prevazišli. Tu nema reči. Još nekoliko reči da kažem o onome što narod i građani misle. Narod i građani misle da je dobro da se menja krivični zakonik, da je dobro da mi budemo ti koji ćemo kao država, bez obzira na političku stranku, bez obzira na političku pripadnost, da budemo oni koji ćemo da donesemo takav zakon koji će da važi za sve,koji će da bude dovoljno strog, dura lex, sed lex, ali i zakon koji će posle toga morati da bude primenjivan na sve. Dakle, da ne bude selektivne primene, da ne bude da za jedne hoće, a za druge neće, i to je suština cele stvari i nema veze sa ovom Narodnom skupštinom. Zato je važno da svi mi ovde damo neku vrstu podsticaja svemu da može da se krene u obračun sa kriminalom, sa korupcijom. Dobro je čak i prošli put, iako smo bili skeptici, što su uvedena neka nova krivična dela, jer sada tužilaštvo i policija ne bi mogli ni da reaguju u ovom slučaju da to krivično delo 2002. godine nije uvedeno, ako se ne varam; je li tako, gospodine Stojkoviću, jeste. To je jedno od tih krivičnih dela nove generacije. Dakle, dobro je da mi to danas ispravimo, dobro je da to popravimo, ali ono što je mnogo važnije, to je realni život, jer korupcija i kriminal jesu najveći problem našeg savremenog društva. Protiv toga moramo da se borimo. Drugi problem nam je beda i nemaština i to nema veze sa ovim zakonom. Ima veze posredno, jer ako vi pokažete da onaj ko se obogatio protivzakonito, ko je otimao narodnu imovinu, onaj ko je pljačkao Srbiju decenijama može da završi iza rešetaka i deo imovine tog naroda može da se vrati građanima Srbije, onda ćete imati i veze sa ovim zakonom, onda ćete moći da napravite i ekonomski program i onda će Srbija moći da krene napred i u moralnom smislu, kao društvo u celini. Zato je ovaj zakon izuzetno važan. Ja bih voleo da prihvatite i ovaj amandman. Ne znam zašto bi vam to smetalo. Siguran sam da vam se ne kosi sa ostalim sankcijama, sa krivičnim delima iz iste grupe, prosto računam da bi ovo bilo nešto što je normalno i razumljivo da uzmete u obzir i da prihvatite. Na kraju još jednom, uz zahvalnost građanima Kule, želim da se zahvalim i svim članovima i aktivistima Srpske radikalne stranke koji su na sebi imali ogroman teret, uložili ogromnu energiju, mnogo znanja, mnogo volje i sa tim uspeli da pobede i da pokažu šta je budućnost Srbije i da građani Srbije hoće promene i da hoće da se bore protiv korupcije. Hvala vam najlepše.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Replika, molim vas, predsednik poslaničke grupe G17 plus Miloljub Albijanić, izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Vučiću, vašu ličnu nervozu, unutarstranačku ili bilo kakvu drugu nemojte prenositi na Narodnu skupštinu niti na narodne poslanike, jer nema nikakvog razloga. Kada pominjete G17 plus to morate da činite sa izuzetnim uvažavanjem, a ne da sasvim paušalno ovde pokušavate da nekoga napadate. Ono što je jako važno to je da se zna da stranka G17 plus nema veze sa štampanjem plakata, vi razrešite međusobne vaše odnose sa gospodinom Nikolićem oko toga, niti ima veze sa slanjem famoznog i-mejla. Šta to, gde je policija ustanovila, jedino ako vi smatrate da ste policajac, što nikada nećete biti, možete tako nešto da tvrdite, osim ako nije u vašoj srodnoj duši ta činjenica da ste možda bili povezani pri osnivanju sa državnom bezbednošću, pa se osećate kao policajac. Grešite u tome, odmah da vam kažem. Dakle, G17 plus nema nikakve veze sa tim, ali to što vas boli ta činjenica oko tog plakata je posebno pitanje. To je ono u vezi sa izjavama vaša dva poslanika na Odboru za finansije koji su priznali dve stvari: jedno, da je materijal štampan kod brata Mileta Dragića za predsedničku kampanju, a drugo priznanje na Odboru za finansije jeste da ste posetili firmu "Mile Dragić" za vreme izborne kampanje. Dakle, Tomislav Nikolić sa delegacijom Srpske radikalne stranke. To su izjavila vaša dva poslanika na Odboru za finansije. Ta činjenica koja vas povezuje sa Miletom Dragićem vas čini nervoznim. Zato ste vi želeli da u javnosti pokažete vašu nervozu, ali to je vaša stvar i nemojte mešati nas sa tim vašim poslovima. Sa druge strane, što se tiče izbora u Kuli, oni su pokazali da je G17 plus kao stranka osvojila preko dva i po puta više glasova nego na prošlim lokalnim izborima u Kuli. To je za vas signal i zato vi pokušavate da nas na određen način napadate. Nemate razloga da se nervirate. Imaćemo mi preko 10%, iako je to sada 6,21%, iako ovde pokušavate za skupštinskom govornicom uvek da kažete - ali istraživanja javnog mnjenja, samo ne dodate - koja smo mi naručili, govore to i to. Nema boljih istraživanja nego što su to izbori. Prema tome, šta su rekli izbori? Videćemo ko će formirati opštinsku vlast u Kuli, to su rekli izbori. Možete vi da radite šta hoćete, ali ja ovog puta pozivam stranke demokratske orijentacije da se udruže i formiraju vlast u Kuli kako valja i dolikuje. Hvala lepo.
Hvala vama. Po članu Poslovnika 101. stav 1. molim vas, ja odlučujem da ste pogrešno protumačeni, jer je bio govor o kompjuteru i kompjuterskom virusu, a ovde ste se u odgovoru prozivali vi lično, vezano za izjave poslanika na nekom odboru. Izvolite, gospodine Vučiću.
Veoma ste ljubazni, gospodine predsedniče. Ja sam u svom životu svašta slušao, ali ovako nešto stvarno nisam. Pitam čoveka – pa dobro, kažite nam zbog čega smo nervozni, kakvi su rezultati u Kuli. Da vam kažem iskreno, nadao sam se dobrim rezultatima i lično sam tamo radio danima, ali nisam očekivao da će biti ovako dobro i zato se još jednom zahvaljujem građanima Kule. Vi ih niste izgleda obavestili, možda ljudi pomisle da ste vi dobili 32%, a mi 6%. Mi smo dobili 32%, a vi ste dobili 6%, da vas obavestim. Drugo, da vas još nešto obavestim, malopre sam saznao da je koalicija za opštinu Kulu već sastavljena, tako da je demokratski blok sastavio novu koaliciju. U demokratskoj koaliciji, naravno, vas nema, vi ostajete tamo sa Demokratskom strankom, sa još nekim drugim strankama, tu je SVM, i još nekim malim strankama, reklo bi se, strančicama kao i vi. Ja nemam nikakvu vrstu problema. Vi ovde pominjete pedeseti put, a ja vam kažem, beogradska policija je ustanovila. Beogradska policija je javila meni da su poslali u tužilaštvo i javili su, ne Laufer, javio mi je ministar u Vladi Republike Srbije, da ima problem sa vama, mučenici što to radite. Javio mi je načelnik javne bezbednosti, jeste, zato što sam tražio da se vidi ko učestvuje u tim prljavim rabotama, a uskoro će se saznati, pošto će u tužilaštvo stići nalog, ne samo da je iz G17 plus kompjuter, nego tačno ko je pisao mejl. Nemam ništa protiv toga, to samo pokazuje kakvi ste bednici ljudski i ništa više, nemam drugi izraz, ne postoji drugi izraz...
Gospodine Vučiću...
Vi mi, gospodine Markoviću, izrecite opomenu ako mislite da sam pogrešio kada sam...
Molim vas, neću vam izreći opomenu, samo vas opominjem, izraz "bednici" se ne odnosi ni na jednog narodnog poslanika, je l′ tako? Molim vas, Poslovnik je izričit, samo malo poštovanja.
Gospodine predsedniče, u politici smo mi svašta naučili svi, sa svih strana. Mi ljudi kažemo jedni drugima nekada i nešto što je preterano i nešto što ne stoji i nešto što je možda više nego što bi trebalo da se kaže. Nikada se niko nije bavio time čime se vi bavite. Bavila se Demokratska stranka samo štampanjem plakata i letaka, ništa više. Ovim se nikada niko nije bavio sem vas, nikada niko se u Srbiji time nije bavio sem vas, ljudi, kako to ne razumete. Niko toliko nisko nikada nije pao kao vi. Sada ćete vi da pričate, vi rešavajte svoje probleme, sreo se sa Momom Dragićem. Ja sam se sreo sa Momom Dragićem i prihvatio ponudu za štampanje kod Mome Dragića, jer je bila najpovoljnija. Da, pa šta hoćete? I platio pošteno. Platio pošteno štampanje. Šta hoćete sa tim? Nisam vas razumeo. Da li smo ukrali nešto nekome? Šta? Da li treba nekoga da ubijemo ili ne znam šta da uradimo, pa da vi kažete da je to dobro? Da li to treba, da uhapsite nekoga ko štampa, pa platio štampariju. Šta hoćete vi? Šta pričate, čoveče? Izmislili ste zato što ste dobili od nekog tupana informaciju da je Toma Nikolić išao sa Miletom Dragićem, a za šta će Dinkić takođe da ide u zatvor.
Vreme.
Kao što ste videli, gospodine predsedniče, juče u Kuli, naše vreme tek dolazi, a za razliku od vašeg.
Nisam bio u Kuli, gospodine Vučiću, budite ljubazni, po Poslovniku, poštujte red.
Treba da odete, da prošetate malo ulicama Kule, to je jedan lep grad, Crvenka i Sivac takođe, Lipar, Kruščić takođe...
Gospodine Vučiću, završite, poznajem svaki deo zemlje, samo vam kažem, nisam juče bio u Kuli.
Hoću, gospodine predsedniče. Vi ste napisali zato što je pisalo Dragica, a vi ste izmislili da je Dragich, pa ste izmislili da je čovek išao sa Miletom Dragićem na Kubu. Kako vas nije stid i sramota? Kakve veze ima Tomislav Nikolić sa tim? Kakve veze? Da li ste nepismeni da ne znate razliku između A i H? Imate problema sa tim, ne umete da čitate alfabet ili latinicu ili šta već. A u Evropu hoćete. E, daleko je Evropa od nas. Čuj, sa tuđih e-mail adresa ćete da šaljete mejlove. Treba da vas je stid i sramota. Želim vam mnogo uspeha. Vidim da ste vi preuzeli vladajući blok, najjači ste juče bili u Kuli, nema šta, čestitam vam na tome. Mnogo ste nas prestrašili, znam, tih 6% geometrijskom progresijom će do 60% da dođe, to je čudo jedno. Moram da vas podsetim, i dalje je 6% manje od 32, a što bi neki moji prijatelji rekli - nerešeno, gospodine Albijaniću.
Hvala vam. Replika, gospodin Albijanić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, činjenica da gospodin Vučić izmišlja i kaže - javio mi ministar, javio mi načelnik itd, samo što ne kaže - javio mi Laufer. To vrlo jasno građani Srbije treba da znaju. Dakle, što se tiče izraza koje gospodin Vučić upotrebljava, a čuli smo - bednici, ubijati itd, taj rečnik ne pripada G17 plus. Ali, šta je zanimljivo na našoj političkoj sceni? Zanimljivo je da ona poslanička grupa ili oni poslanici koji se dostojanstveno obraćaju i ovom skupštinskom domu ili na televizijskim emisijama koriste rečnik kojim žele da unaprede politički život. Upravo ovakvi kao što je gospodin Vučić upotrebljavaju reči koje su najniža moguća kategorija koja se može uopšte upotrebiti i ne treba da se u javnom obraćanju upotrebljavaju. Ali, on je sklon baš zbog sopstvenog odnosa prema stvarnosti. Dakle, kada neko upotrebljava takve reči, kao što su bednik, ubijati, on zapravo javnosti saopštava sopstvena osećanja o stvarnosti i tako ih iznosi. To su činjenice i dokazi koje vas karakterišu, a ne druge kojima se obraćate. O tome vodite strogo računa. Što se tiče vas lično, mislim da bi bilo primerenije da se držite slova zakona i da u skladu sa tim plaćate i svoje račune i obaveze prema državi onako kako dolikuje, a ne u javnosti da se provlačite na nedoličan način. Što se tiče stranke G17 plus, jasno je da nemamo nikakvog učešća niti u plakatima niti u tom vašem e-mail. Razrešite to vi između sebe, gospodina Nikolića, između vaših frakcija, odnosa i radite šta god hoćete, ali nemojte zato da optužujete i dirate druge bez ikakve potrebe. Činjenica da smo mi dva i po puta više glasova osvojili u Kuli vas može činiti nervoznim, to je vaš problem. Hvala lepo.
Hvala vama. Po istom članu Poslovnika 101. stav 2. gospodin Vučić, izvolite.
Hoću zbog javnosti, uopšte ne želim ovom čoveku da objašnjavam bilo šta, neću ni da se nadmećem. Prosto ne mogu sa njim, on je prepametan, on je superioran u svakom pogledu. Priznajem vam sve, prosto sa vama ne mogu. Pošto ste rekli da lažem, rekao mi je načelnik javne bezbednosti Miroslav Milošević i rekao mi je načelnik centra bezbednosti Beograd da je policija ustanovila to. Kako vas nije stid i sramota? Kako vas nije stid i sramota, pogledajte u tužilaštvu podatke. Vi ćete da kažete da to nije istina. Rekao sam vam, ne pitajte me da vam govorim imena. Policija je sprovela istragu, iz G17 je to urađeno. Pitajte predsednika Vlade Srbije, zna i predsednik Vlade Srbije. Sram vas bilo. Vi ćete da govorite o tome da nije istina. Svakome ću sve da dozvolim, pričajte šta hoćete, izmišljajte o svađama, o ovome, o onome, radite šta vam je volja, ali nemojte da mi govorite da lažem za nešto što vam govorim istinu. Dame i gospodo, još nešto povodom ovih priča i da se sada vratim ovoj nervozi iz Kule. Koliko ja računam, 6% je jedno sedam-osam puta više od 32. Da li je tako, gospodine Albijaniću? Mislim to je po ovoj matematici koju vi predajete. Nemam ništa protiv, moram da vam kažem, na prethodnim izborima mi smo imali u Kuli 4.080 glasova, a sada smo dobili – sada se obraćam građanima, stvarno ne mogu sa ovakvim ljudima da izlazim na kraj, oni su mnogo pametni i mnogo jaki – dakle, imali smo 4.080 glasova, a sada smo dobili 5.680. Znači, 1.600 glasova više. A, 1.600 glasova više koliko smo mi dobili, a vi ste ukupno dobili taman duplo manje. Taman da vam kažem. Ne znam šta dalje da vam pričam i ne znam šta dalje da vam kažem, ne znam kakav je to sinus, kosinus, koren, tangenta ili ne znam šta, koja kroz vas prolazi ili šta se zbiva, pa to ne možete da sračunate. Još jednom da vas obavestim, hvala vam, gospodine, što ste pozvali demokratski blok da se ujedini, obaveštavam vas da se demokratski blok u Kuli već ujedinio, već su se dogovorili. Sve su napravili kako treba da bi mogli da vladaju pristojno, normalno, onako kako su građani Kule to želeli, u korist građana, bez korupcije i bez kriminala. Pošto sam shvatio posle poslatog i-mejla – doduše, bilo mi je teško da shvatim da to neko može da uradi, ne mogu, nemam ja te pameti, moje kontemplativne sposobnosti nisu kao vaše, to priznajem svakako i teško je bilo razumeti takav vaš potez – da vam je strašno stalo da pričate o nekakvim svađama u Srpskoj radikalnoj stranci, moram da vam kažem jednu stvar: mi smo dobro, hvala na pitanju, nikad bolje, u odličnim smo odnosima. Što se tiče odnosa Tomislava Nikolića i mene, 13 godina se poznajemo i nikada se nismo posvađali, nikada se nismo sporečkali, što je gotovo neverovatno. Sa skoro svima drugima prirodno je da dođe do ovakve ili onakve svađe, ne znam ni ja čega, pa posle toga normalni ljudi nastave da rade i sarađuju [[Dobacivanje iz sale.]] Hoćete li da se upristojite?
Molim vas, bez dobacivanja, već sam dao znak nekoliko puta, a molim vas, vi završite, gospodine Vučiću.
Ja vas molim da ga upristojite, inače, ako ja odem da ga upristojim, neće vam biti prijatno.
Molim vas, gospodine Vučiću, gospodo poslanici, hajde na dostojanstveni način ... Budite ljubazni i završite.
Vidite da sam veoma dostojanstven i na najgore moguće i najprljavije psovke koje dobacuje ovaj prljavko iz G17 plus ne znam kako drugačije da odgovorim, ali računam, gospodine predsedniče, na vaš razum i razboritost. U svakom slučaju, da vas obavestim još jednom, toliko smo dobro da smo se spremili, sada vam obećavam, kao što sam nekima drugima obećao, ne vama, pošto ste vi mali; vi ste toliko mali, mislio sam da vas nazovem pekinezerima, pa sam se plašio opomene, bolje da kažem politički patuljci, govorio sam ovima iz DS-a. Ljudi, pobedićemo vas. Ljudi hoće promene, ljudi hoće drugačiji odnos prema njima. Sad vama kažem, imaćete izbore u Bačkoj Palanci u decembru, pre nego što dođu opšti izbori. Obećavam vam duplo više od drugoplasiranog i obećavam vam najmanje 40%, a živi bili, izaći ćete za ovu govornicu, pa ćete moći da kažete da li sam bio u pravu ili ne. Da znate, nemojte da brinete, ovih vaših 6%, noćima nećemo da spavamo koliko smo se uzbudili zbog toga. To je strašan porast stranke G17 plus. Očekujem da će da skoči i na 6,30, ugroziće nas sutra na 32-33, siguran sam u to.
Replika? Izvolite. Molim vas da privodimo kraju ovu raspravu. Još jednom, nema razloga, čestitamo svim građanima koji su izašli na izbore u Kuli i glasali za stranke koje su ih u to uverile. Inače, informacija je tačna, 20. oktobra predsednik Skupštine će raspisati izbore za 18. decembar u Bačkoj Palanci, tako da svi mogu na vreme da se pripreme, bilo da rade iz sve snage, kao što su neke stranke sada radile i osvojile adekvatan broj, bilo da rade manje i osvoje manji broj. O tome će građani odlučivati. Nema razloga da se ovde međusobno optužuju stranke za to šta je neko u nekom stranačkom delu radio na nekom kompjuteru. Budite ljubazni, nemojte narodne poslanike da optužujete. Gospodine Albijaniću, vas molim za međusobno poštovanje. Nema razloga da se međusobno poslanici optužuju za laži. Izvolite.
Svakako, gospodine predsedniče. Očekivao sam malo ozbiljniju opomenu za poslanika Vučića, pošto je očigledno da upotrebljava termine i kvalifikacije koji nisu dostojni za ovaj dom i ovaj skupštinski saziv. Taman pomislim kako skupštinski saziv zaista napreduje u međusobnim odnosima, onda se pojavi Vučić i počne da prosipa tako prizemne termine koji nisu u skladu sa civilizovanim ponašanjem. Očekujem i opomene i kažnjavanje za istog.
Izvinite, gospodine Albijaniću. Opomenuo sam i poslanika kada je iskoristio termin i odustao je od tog termina. Opomenuo sam i one koji su dobacivali. Sada sve zajedno molim da privedemo ovu raspravu tonu adekvatnom Skupštini. Budite ljubazni.
Građani Srbije svakako treba da znaju da ove reči koje upotrebljava gospodin Vučić, kao da je njemu nešto rekao premijer ili načelnik javne bezbednosti, nemaju nikakvog smisla osim prazne retorike u skupštinskoj sali. Ponavljam, niti je policija dolazila u G17 plus, niti je G17 plus radila tako nešto. Dakle, nismo pravili ni plakate, niti taj vaš mejl o kome razgovarate. To što je izazvalo nervozu kod vas, to je druga stvar. Ono što je jako važno za građane Srbije da znaju, političko licemerje je da se za skupštinskom govornicom vi izražavate protiv Karića. Da li je to taj demokratski blok sa Karićem? Karić vam štampa materijale, sa Karićem ste u koaliciji. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Nismo sa Karićem u koaliciji.) Kao, za građane Srbije se daje jedna sasvim druga informacija, tobož smo u svađi, a u pozadini čitave priče smo u velikoj ljubavi, jer mi zajednički pravimo materijale za izbore u Srbiji [[Dobacivanje iz sale.]] Dakle, gospodine Vučiću, oko afere pljačke veka narodnih para nadležni državni organi će utvrditi činjenice. Ono što ja želim da posavetujem poslanike u parlamentu državne zajednice, to je da i vas pozovu na svedočenje na Anketnom odboru u parlamentu državne zajednice, i vas i gospodina Nikolića i sve druge koji su na bilo koji način imali saradnju sa Miletom Dragićem. Hvala.
Pošto već diskutujete tako, da li možemo da napravimo jednu pauzu? Pauza 10 minuta, pa onda replika gospodina Vučića. [[Posle pauze – 16.20]] Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da su se malo smirile strasti i da možemo da nastavimo. Izvolite, po članu 101. stav 2, gospodine Vučiću, pogrešno tumačenje.
Hvala, gospodine predsedniče. Zarad javnosti sam dužan da kažem da malopre nisam mogao da dođem za govornicu, jer se gospodin Albijanić raširio i nije hteo da me pusti; onda je valjda hteo da me gura, ne znam šta mu je, verovatno je hteo da isprovocira incident. Zahvalan sam poslanicima Srpske radikalne stranke što do toga nije došlo. Molim ih da i ubuduće ne nasedaju na trikove predstavnika režima. Ne želim više da raspravljam o bilo čemu s takvim ljudima koji neće da puste političke protivnike da dođu do govornice. Ne znam, možda je to kod njega običaj da se stvari rešavaju na takav način. Kod mene nije. A neću da bežim. Moram da vam kažem jednu stvar, pošto je pominjao nekakav anketni odbor, pa će da pozove – nikada u životu nisam video Mileta Dragića. Vi ste izgleda pomešali. Ja poznajem njegovog brata. Njegov brat je veoma pristojan čovek, kako ga ja poznajem. Žao mi je, mislim da je pogrešio u izboru političke stranke kojoj pripada. To moram da vam kažem. Inače, kod njega prilično redovno štampamo, bar u tri izborne kampanje, redovno plaćamo. Mislim da je to dobar posao i za nas i za njih. Imamo još dve štamparije, jedna je "Birograf" u Zemunu i još jedna štamparija u Boleču. Znači, to su tri štamparije u kojima mi štampamo materijale. Nisam razumeo u čemu je tu problem. Šta je tu vaš problem? Koji su vaši problemi? Inače, pozdravljam vašu oduševljenu želju da prihvatite formiranje anketnog odbora, jer sam siguran da tada na dnevnom redu neće biti samo poručnici, potporučnici, kapetani i razni nevažni ili manje važni ljudi, nego da će tamo da dođu oni koji su odgovorni za aferu - ministri, predsednici države, oni koji jesu najkorumpiraniji, oni bez kojih lopovluk u ovoj zemlji ne može da prođe. Što se tiče reči koje neko koristi, danas sam u trenutku kada sam saopštavao istinu, koju ste teško prihvatali, rekao - bednici, i ništa više. To mislim. Da li će zbog toga neko da me opomene ili ne, spreman sam da snosim konsekvence, ne bi mi bilo prvi put. Spreman sam čak i da predsednika Narodne skupštine, iako iz meni nepoznatog razloga pripada toj političkoj stranci, s vremena na vreme pohvalim zbog načina na koji vodi sednice, jer mislim da je mnogo razumniji, nego neki koji su bili pre njega. Moram da kažem jednu stvar koju nikako ne mogu da razumem. Gde ste vi našli da mi ulazimo u koaliciju sa Karićima? Da li računate da mi u Kuli idemo u koaliciju sa Karićima? Moram da vas obavestim da je demokratski blok formirao koaliciju u Kuli, ali nema ni vas ni Karića. Izgleda niste obavešteni. U tom demokratskom bloku su: SRS, Demokratska stranka Srbije, grupa građana Hercen Radonjić-Keka i Socijalistička partija Srbije. Tu su formirali koaliciju. Ne znam šta još hoćete. Zar ne vidite kako vaši koalicioni partneri mnogo žele, naravno, da uđu u koaliciju sa srpskim radikalima? Da li vam to nešto govori? Meni bi mnogo govorilo. Meni bi i te kako govorilo da sam na vašem mestu. Ali, ne želim dalje da se upetljavam u vaše intrige i u sve što ste u stanju da izgovorite, a da me sledeći put ne pustite da izađem za govornicu. Samo hoću još jednu stvar da poručim građanima Srbije. Mi ćemo imati u državi sve više problema, imaćemo sve veću nervozu onih koji su na vlasti, svakoga dana, što im je rejting niži, a kada saberete glasove vladajućih stranaka, videćete da je to negde oko 20%, ne više od toga, iako su svi, što bi se žargonski reklo, bildovali glasove, jer su na lokalnim izborima dobili više nego što bi inače dobili na centralnim izborima. Dakle, i takvi imaju svega 20% podrške u biračkom telu. Ako mislite da je moralno vladati sa takvom podrškom i da tako neko može da ima legitimitet, mislim da nema. Ali, to je vaša briga i briga za građane Srbije. Hoću građanima Srbije da kažem još jednu stvar. Na svakojake načine će pokušavati da nas provociraju, svašta će pokušavati da rade, svašta će da izmišljaju preko svojih medija. Ali, ono što morate da znate, to je da nas neće sprečiti da pobedimo režim, neće nas sprečiti da donesemo promene Srbiji i neće nas sprečiti da se izborimo protiv korupcije i kriminala. To je ključna, i rekao bih, najvažnija poruka za sve građane Srbije. (Predsednik: Hvala, molim vas!) Hvala vama, gospodine predsedniče, na strpljenju, završavam za koji sekund. Oni koji misle da će sprečavanjem nekoga da izađe za govornicu... Valjda računaju da ću se uplašiti, ja sam plašljiv čovek, lako je mene uplašiti, gospodine iz G17 plus, nije to neka velika mudrost, nego treba nešto pametno, dobro uraditi za građane Srbije. To je suština cele stvari. Ali, morate da znate jednu stvar: ne možete više da plašite građane Srbije zato što ste velika vlast, zato što kada čujete imena nekih policajaca kažete - sada ćemo da ih smenjujemo. Dosta je bilo, promeniće se vlast. Ono što morate da znate, doći će vreme kada će svi lopovi da završe iza rešetaka. To je vreme koje Srbija čeka.
Sasvim sigurno. Hvala vam. Izvolite, nadam se da ćemo u istom mirnom tonu da privedemo kraju ovu raspravu.
Naravno. Gospodine predsedniče, vi znate da ja uvek to radim u mirnom tonu. Da raščistimo sledeću situaciju: kada jedan poslanik napušta skupštinsku govornicu i prolazi ovim prolazom, valjda je dužnost onoga ko sledeći dolazi da pusti onoga ko je napustio skupštinsku govornicu da prođe. To je suština čitave priče, a ne da ovde pogrešno objašnjavate javnosti o čemu se radi. Dakle, gospodin Vučić nije dozvolio da ja odem na svoje mesto, kako bi on nesmetano mogao da izađe za govornicu. To je suština čitave priče. Drugo, što se tiče pominjanja ponovo reči, kao što su - intrige i tome slično, G17 plus se time ne bavi. To je jedan vrednosni sistem koji je ustanovljen 90-tih godina na pogrešan način. Mi pokušavamo to danas, na jedan dostojan način, da ispravimo. Reći ću vam da se G17 plus i vladajuća većina, ako tako hoćete, zalaže i za ljudsko dostojanstvo i za demokratiju, pluralizam, toleranciju. Dakle, za ljudska prava, manjinska prava, za sve ono što karakteriše jednu normalnu današnju civilizaciju. Taj vrednosni sistem nije lako danas vratiti u Srbiju, jer je 1990. godine narušen. I neke druge vrednosti, koje se ne mogu zvati vrednostima, zahvaljujući vama isplivale su na površinu. S druge strane, ova vlast Vlade Republike Srbije, G17 plus u toj vladi zemlju putem reformi vodi u EU. Zašto to činimo? Da bi građanima bilo bolje. Nažalost, svesni smo činjenica da ovde ljudi pokušavaju da daju lošiju ocenu o nama samima, nego što to ljudi spolja čine. Takva je ocena Svetske banke o tome da smo vodeći, među 12 vodećih zemalja po reformama po svetu, ocenjeni od jedne renomirane institucije. Takav signal je takođe poslat iz SAD ukidanjem trgovinskih sankcija. Sve su to značajni signali koji govore o tome da se u ovoj državi mnoge stvari poboljšavaju i da se stvara klima koja je pogodna za strane investitore, da zajedničkim snagama poboljšamo i uslove života i ono što svi želimo, a to je da građani Srbije bolje žive. Takođe, Vlada Republike Srbije i G17 plus odlučna je u borbi protiv kriminala i korupcije. Te stvari su krenule da se realizuju. Pogledajte hapšenja oko sprečavanja pljačke veka, pogledajte hapšenja sudija Vrhovnog suda i zamenika tužioca. Kome danas može u Srbiji smetati obračun sa kriminalom i korupcijom? Na tome ćemo istrajati do kraja. One vrednosti, oni stubovi, kao što su sloboda kretanja ljudi, robe, kapitala i usluga, to su vrednosti za koje se zalaže G17 plus. To su vrednosti koji odlikuju savremeni svet, a one vrednosti koje su ustanovljene 90-tih godina ostavićemo za nama. Dajte ljudi da se zajednički izborimo, to kaže G17 plus, dajte odlučno i hrabro u reforme i borbu protiv kriminala i korupcije. Ko se protivi tome, on će imati štete, on će odgovarati.
Nemojte molim vas, gospodo. Nemojte ni vi, gospodine Periću. (Zoran Krasić, sa mesta: Šta znači ovo što je rekao?) Šta šta znači? Budite ljubazni, nije bio osnov. U redu je, razmenjene su različite političke poruke, najnormalnije, jer ovde sede predstavnici demokratskih stranaka i šalju poruke svojim biračima i svojim građanima i iznose svoj politički kredo. Radimo svi u lošim uslovima. Ponekad to izaziva tenzije sa jedne ili sa druge strane i kada se ljudi razmimoilaze, te vas ja molim da okončamo ovu raspravu. Samo jedan minut. Izvolite, gospodine Vučiću. Zbilja nemam poslovnički osnov, imajte razumevanja i nemojmo da vređamo moje prethodnike.
Imate poslovnički osnov i nisam ja dobio nešto na šta nemam pravo, niste mi udelili milostinju, gospodine predsedniče. Mi smo u ovoj Narodnoj skupštini svašta doživljavali, mi koji smo u njoj duže, i svako od nas pogreši, svako od nas nekada nešto kaže ili učini zbog čega posle kaže - pa možda nisam morao baš na takav način, ali svi su ljudi od krvi i mesa i uvek imate i emocija, nekada viška, što ja mislim da ljudi čak i poštuju. Mislim da ljudi manje vole one koji nemaju nikakve emocije i kojima je sve svejedno i koji nikada niti izađu za govornicu, niti ih interesuju građani, već ih interesuje samo skupštinska blagajna. Što se tiče teških uslova, nisu mi teški uslovi. Mi radimo u mnogo lakšim uslovima nego većina radnika, živimo mnogo bolje nego svi penzioneri, imamo platu 10 puta veću nego što je prosečna penzija u Srbiji. Građani Srbije žive mnogo teže i mnogo lošije od nas i oni traže da rešavamo probleme. Ja se ne ljutim na gospodina malopređašnjeg koji nije hteo da mi dopustim da izađem za govornicu, pa je našao razlog i kaže - ja moram da čekam na mestu da bi on prošao pored tog mesta, pa da izađem. Jedno milion puta smo se mimoišli na ovakav način i nemam ništa protiv. To se desi u žaru političke borbe. Čovek je nervozan, i nije ni bitno. Šta god da se desi nije strašno i nisam od onih koji će da ide, da trči i konferencije za štampu saziva, zagradio ceo prolaz, nasilje u Skupštini i ne znam šta. Baš me briga. Ljudima se dogode i mnogo teže i mnogo ozbiljnije stvari i nikom ništa. Svakodnevno se to događa svakom čoveku na poslu, ali ono što je naš posao ovde, i sa tim ću da završim, jeste da mi radimo nešto u korist građana Srbije. Ovde neko priča o tome - krenula afera, pljačka veka i ne znam šta. Ja bih mogao o pljačkama veka da govorim čitavu deceniju koliko ih je bilo, a da krenem od Nacionalne štedionice pa nadalje, ali neću. Reći ću samo da sam srećan što u tim pljačkama veka – i ponosan, a to je upravo najveći razlog, za onakav rezultat juče u Kuli – nigde nema nijednog srpskog radikala, i još jedanput se zahvaljujem građanima Kule na razumevanju.
Naravno da nisam želeo da poredim uslove rada, ali svaka čast svima koji primaju veliku platu, a smatraju da je ona nezaslužena. Molim, dovoljno je da rade svoj posao, pa će biti zaslužena. Da li još neko želi po ovom amandmanu? Na član 384. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miodrag Đidić i Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Miodrag Đidić i Boško Ristić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 386. doda novi naslov i član 386a. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolege Đidić i Boško Ristić su, pretpostavljam, imali nameru da amandmanom i ovu pravnu normu i sankciju kodifikuju u krivičnom zakoniku – ometanje postupka pred Međunarodnim krivičnim sudom, a što je izostavljeno od strane predlagača. Ova namera može da se učini dobrom, ali ona je na neki način i mač sa dve oštrice. Ako pogledate šta je bila njihova namera i ako pogledate kako glasi tekst zakona, složićete se da je u okolnostima u kojima se nalazi naša država Srbija i Crna Gora to, sa jedne strane, neophodno. A kada imate u vidu da je, ne gospodin Đidić, već Boško Ristić bio promoter svega onoga što nije išlo u prilog državi i narodu u vreme vladavine DS-a i DOS-a, naročito kada je u pitanju teret koji nam se protiv svih elementarnih normi i logike stavlja od strane BiH i ustaške hrvatske države; ako imate u vidu činjenicu da su nas neznalice i ljudi koji nisu dostojni da predstavljaju državu i narod zastupali pred Međunarodnim krivičnim sudom, onda ostaje i odgovor od strane predlagača zašto to nije uvršteno u Predlog zakona, ali na način zaista da se država i narod štite. Ja sam ovaj amandman Boška Ristića i kolege Đidića zapravo iskoristila da aktuelizujem i sa skupštinske govornice nešto o čemu se ovih dana dosta piše, što i gospodin ministar zna i narodni poslanici, a što predstavlja, u moru poniženja srpskog naroda i svih građana Srbije, još jednu dodatnu bruku i sramotu. Naime, na nivou državne zajednice Srbija i Crna Gora, nekako u isto vreme kako su separatisti režima Mila Đukanovića i Filipa Vujanovića otpočeli sa plaćanjem nekakve ratne štete, kako su oni to nazvali, Hrvatima, formira se komisija na nivou državne zajednice Srbija i Crna Gora koju predstavlja, zamislite ko, neko ko apsolutno nema elementarno normalno mišljenje o srpskom narodu, izvesni profesor pravnog fakulteta Radoslav Stojanović. Moram da vas podsetim da je to onaj isti koji je imao minutažu od 20 minuta na TV B92 prošle nedelje u pauzi svedočenja profesora doktora Vojislava Šešelja u slučaju Slobodana Miloševića i koji je najgore moguće uvrede i opaske na račun doktora Šešelja i načina na koji on brani interes države i naroda izrekao na toj televiziji, odnosno bio je specijalni gost. Ono što je očigledno i zbog čega SRS sve ovo radi i sa skupštinske govornice pokušava da u jednoj normalnoj i demokratskoj atmosferi promoviše najvažnije vrednosti za građane i za državu uopšte sistematski je urušavano od strane DOS-ovske vlade, a sada i dalje opstankom Vuka Draškovića kao takvog i izborom Radoslava Stojanovića, ni onaj pre njega nije bio bolji, da predstavlja našu zemlju pred ovim sudom. Mi samo možemo da pretpostavimo kakve će stavove tamo da ima, jer on unapred misli za svoj sopstveni narod da je genocidan narod i da smo mi ljudi koji ne da nismo branili svoje interese i interese dece koja ovde žive, kada je u pitanju besomučna NATO agresija, a da ne govorim o zapadnim srpskim zemljama i o Republici Srpskoj Krajini, o Republici Srpskoj. Neverovatno je da predstavnici vlasti nad takvim njegovim kvalifikacijama... A veoma je važan slučaj u pitanju, pre svega herojski način odbrane i postavke od strane profesora Šešelja i činjenice koje iznosi, a koje niko živi ne može da porekne da su istinite. Vi ste svedoci toga i gledali ste koliko ste mogli i pratili ta suđenja. Ovde se pojavljuje čovek koga ste vi, mislim na vas iz vladajuće koalicije, na nivou državne zajednice Srbija i Crna Gora odredili da bude predsednik te komisije, još da ga debelo nagradite, osim što će da opanjkava državu i narod i da na takav način navodno štiti naše interese, da bude budući ambasador u državi Holandiji. O čemu se ovde radi? Ko će da štiti interese nedužnih građana? Ko će da štiti interese male Milice Rakić i dece koja su poginula širom Srbije i koja su stradala pod NATO bombardovanjem? Naravno, to ne može izdajnik kao što je Radoslav Stojanović, a onima koji ga u tome podržavaju neka služi na čast. Samo, budite sigurni, u trenutku kada SRS preuzme vlast u Srbiji, baš na način kao što se to juče u Kuli desilo, bićemo toliko odgovorni i spremni da se suočimo sa onim što smo preživeli i da na jedan dostojanstven način, ali pravi način, zastupamo interese države i naroda, jer mi nismo krivi apsolutno nizašta, za sve ono što nam se stavlja na teret, za ono za šta se od nas traži basnoslovna cifra u stotinama milijardi evra. Znaćemo da štitimo svakog haškog zatočenika, profesora Šešelja i sve ljude koji tamo pokušavaju da u ime nas i budućih generacija koje će da žive tamo štite interese države i naroda.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da pohvalim Vladu što nije prihvatila ovaj amandman. U poglavlju koje se odnosi, a to je ranije bila Glava XVI, ovi iz Demokratske stranke žele da ubace novo krivično delo - ometanje postupka pred Međunarodnim krivičnim sudom. Očigledno se misli na Haški tribunal. On se zove Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju. Međutim, može da bude i onaj koji je osnovan po Rimskom statutu. Taj što je osnovan po Rimskom statutu i obaveze koje postoje, to je ratifikovano i te obaveze postoje. Prema stavovima koji su ovde navedeni imamo dva stava, s tim što u prvom stavu postoji pet tačaka. Lažni iskaz, mislim da smo lažni iskaz već obuhvatili odredbama poglavlja protiv pravosuđa, davanje lažnog iskaza, član 335. Znači, ovo je već obuhvaćeno. Sprečavanje i ometanje dokaza, takođe. Znači, apsolutno su sve tačke obuhvaćene odgovarajućim odredbama krivičnog zakona. Ja sam letimično pogledao, ali čini mi se da je sve obuhvaćeno. Šta je poenta ovog amandmana? Ovde neko pokušava da nam kaže da se navodno sprovodi neka krivičnopravna pravda u Hagu pred sudom koji je osnovan Rezolucijom Saveta bezbednosti kao mera prisile da se uspostavi mir u bivšoj Bosni i Hercegovini, na bazi Glave VII Povelje Ujedinjenih nacija, kao privremeni, ad hok organ iz člana 49. Povelje Ujedinjenih nacija. Među nama rečeno, to nije sud. Ovde je nasilno ubačen Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, potpuno neustavno. Mi nemamo obavezu da isporučujemo naše građane bilo kom sudu u inostranstvu, jer ako isporučujemo svoje građane onda dokazujemo da nismo država, jer ne raspolažemo sa atributima vlasti da sprovodimo zakon na našoj teritoriji. Druga stvar, vrlo bitna i vrlo značajna. Treća stvar, u ovoj skupštini je donet Zakon o pomoći haškim optuženicima ili licima optuženim pred ovim sudom koji u pritvoru čekaju na početak suđenja. Jedan od tih, koji već tri godine čeka na početak suđenja, jeste dr Vojislav Šešelj. Da vas podsetim, Krajišnik je čekao duže od četiri godine na početak suđenja. Po svim zakonima logike i pravne prakse morala je da se donese oslobađajuća presuda za sve njih, zato što tužilac nije sposoban da pokrene postupak, da krene sa postupkom, jer prvo uhapse čoveka, pa onda skupljaju dokaze. Znači, prezumpcija nevinosti je prešla u ono što je Đinđić svojevremeno pričao – neka idu tamo, pa neka dokazuju svoju nevinost. Sve je okrenuto od 1993. godine, kada je nasilno formiran Haški tribunal. Doneta je Rezolucija i on je već 1995. godine krenuo, a od kada je došla ova Karla del Ponte ona je promenila sve, viđenje izvršenja, saizvršenja, saučesništva i uvela je nešto novo - učešće u udruženom zločinačkom poduhvatu, što ne postoji pravno-teoretski. Ovde neko pokušava da sankcioniše nešto što je već sankcionisano i ne znam, ako je to već sankcionisano i odnosi se prema domaćem pravosuđu, zašto bi sada posebne odredbe trebale prema međunarodnom pravosuđu. U čemu je razlika? Usput da vam kažem da postoje još neke stvari: jedan od potpisnika ovog amandmana - Boško Ristić je neki tvorac te Ustavne povelje kojom je formirana državna zajednica, unakažena SRJ i vidite da već dve godine to ne može da se zalepi nikako. Malo nervozan ministar odavde hoće da poboljša taj postupak, da se ubrza taj postupak rasturanja države. Imamo Vuka Draškovića, on ide tamo i ko zna šta priča, koga zastupa, verovatno sebe i ženu. Niko ne deli to mišljenje. Znači, imamo jednu državnu zajednicu u kojoj je u Ustavnoj povelji propisan primat međunarodnog prava nad unutrašnjim pravom ili sve što je međunarodno prihvaćena obaveza, a iz međunarodnog prava, postaje sastavni deo našeg pravnog poretka. Ako se to doslovce primeni, videćete, verovatno 70% kolizijske odredbe međunarodnim standardima koji odgovaraju Švajcarskoj, odgovaraju Holandiji, imaju takav ustavni sistem, prihvatljivo je za njih, u suprotnosti je sa našim ustavnim sistemom. Po toj logici sada se gura i ovo da mora obavezno da se sarađuje. Sa kim da se sarađuje? Mi ne možemo da obezbedimo saradnju između građanina i domaćih organa vlasti, a kamoli sa inostranstvom. Vi biste odmah da preskočite to. Vidite da niko ne ferma šta vlast kaže. Sandra priča nešto, Boris priča drugo, Vuk priča treće, Čović se još uvek žali, tuguje, pošto mu je mnogo teško. Ljudi, o čemu pričate? Pozivam poslanike da svi glasaju protiv ovog amandmana, svi da glasamo protiv ovog amandmana, zato što je ova materija već razrađena ostalim odredbama. Da vas podsetim, još uvek postoji zabrana primene odredbi onog zakona koji je ovde izglasan pre godinu i po dana da se pomažu lica koja se nalaze u pritvoru u Haškom tribunalu. Vi vidite kolike su smetnje zato što se ne primenjuje taj zakon. Dakle, zato što se ne primenjuje taj zakon dokaze odbrane obezbeđuje tužilaštvo, a onda vi znate kakvi su ti dokazi, koji mogu da posluže odbrani, a ova država stoji sa strane; ko je nadležan, da li je nadležan, nema kvalitetne pripreme. I naravno, kada se pojavi neko neposredno svedočenje i iznesu neki podaci, onda dolazi do zaprepašćenja i u svetskoj i u domaćoj javnosti, jer se menja slika o onome što se dešavalo na teritoriji bivše SFRJ. Ta slika i te kako je drugačija od one koju je predstavio neko sa Zapada, a ovi što su podneli ovaj amandman tumačim da rade više za njih nego za nas.
Reč ima ministar Zoran Stojković. Izvolite.
Pošto je rečeno da Vlada da objašnjenje zašto nismo ovaj amandman prihvatili, ja ću biti vrlo kratak, vidim da je malo zabune u vama. Amandman nije prihvaćen iz vrlo jednostavnog razloga. Mi smo potpisnici, govorim vezano za stalni krivični sud u Rimu, prihvatili smo statut rimskog suda međunarodnog i ratifikovan je. On je sastavni deo našeg poretka i jedan od sudova koji će sutra funkcionisati. Ovim članom se u stvari želi nešto što po meni nije dopušteno, da se u odnosu na jedan sud izvrši izdvajanje. Mi imamo već krivično delo sprečavanje dokazivanja i sprečavanje i ometanje dokazivanja, a odnosi se na sve sudove, znači i na taj sud. Nikakve potrebe nema više da se posebnom odredbom izdvaja jedan sud i u odnosu na njega određuje krivično delo. Sa druge strane, u stavu 2. vrlo je interesantna situacija. Kaže – ko u vršenju službene dužnosti, vezano za ovaj deo iz stava 1, traži ili primi mito, kazniće se do pet godina. Mi imamo odredbu o mitu jasno preciziranu, šta je mito, kada može, koji su teži i lakši oblici i od jedne do 10 godina. Ovde bi čak išli na nešto što je potpuno van sistema, nedovoljno određeno, jer ne kaže se - vezano za službenu dužnost koju je dužan da izvrši ili nije dužan i tako dalje, nego jednostavno samo jednom rečenicom - od jedne do pet godina. Mislim da ovo niti može da se prihvati, niti bi se uklopilo u naš sistem. Iz tih razloga, ja više neću da zadržavam, potpuno je neprihvatljiva ovakva mogućnost, gledajući naš krivični zakon. Hvala.
Hvala vama, gospodine ministre. Na član 431. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Homan. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača na sednici Odbora predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi da da završnu reč? (Da.) Izvolite, gospodine ministre.
Nakon diskusije koja je zaista bila stručna i pravna, vezano za ovaj zakon, a vidim da je bilo malo i zabuna, ja ću sada ponoviti ono što sam rekao. Zaista se zahvaljujem svim poslaničkim grupama na učešću u izradi ovog teksta. Vidim da je ocena da zaista ovoj zemlji treba jedan takav zakon. I, odmah da kažem, ne zahvalnost kao pomoć meni, nego na izradi jednog valjanog teksta koji treba da posluži za jedan duži period. Normalno, menjaće se amandmanima kada se pojave neke nove stvari, ali jednom i mi kao zemlja da dobijemo neki kodeks. Iz tih razloga izražavam svoju zahvalnost i ujedno da kažem da ako dobijemo dobre zakone ide onaj drugi deo koji smo danas čuli, a to je: gospodo po sudovima, imate zakonodavni okvir, pa ćete biti dužni da radite, a vezano i za korupciju i za neefikasnost i neažurnost. Ja se nadam da ću i u tom delu naći podršku i pomoć ove skupštine. Hvala.
Hvala vama, gospodine Stojkoviću, a zahvalnost i predsedniku što je dao vremena da svi poslanici daju dovoljno amandmana; naravno, šalim se. Zaključujem pretres Predloga krivičnog zakonika u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sutra nastavljamo rad u 10,00 časova pretresom u pojedinostima sedme tačke dnevnog reda – Predloga zakona o maloletnim učiniocima krivičnih dela i krivičnopravnoj zaštiti maloletnih lica. Hvala vam svima na odgovornosti. Sutra ćemo raditi do kraja ovog seta pravosudnih zakona, dakle, sedma, osma, deveta i deseta tačka dnevnog reda, to je ukupno 50 amandmana. Hvala vam mnogo.