Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 103 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodna poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, od 2005. godine, kada je Vlada Vojislava Koštunice oduzela istražno pravo takozvanoj firmi "European Nikl", ne prestaju nasrtajni na najplodniji deo Šumadije i najlepši deo Šumadije i zapadne Srbije, odnosno na teritorije opština Topola, Aranđelovac, Trstenik, Vrnjačka Banja, Čajetina i na park prirode Mokru Goru. U proleće 2011. godine, tadašnji ministar Dulić dao je istražno pravo firmi koja je tih dana osnovana "Srbija nikl", koju u javnosti predstavljaju bivši poslanik gospodin Božović, inače partijski drug gospodina ministra Duluća i neko ko je bio pomoćnik ministra rudarstva u vreme kada se lobiralo i kada se izdala ova istražna dozvola, a sada je, gle čuda, savetnik u istoj firmi "Srbija nikl". Na kraju, sve ovo nasledio je ministar Bačević, koji je, umesto da sve ovo vrati na početak, odnosno oduzme dozvolu, kao što je red, šokirao građane Srbije kada je objasnio da će sumporne tehnologije biti put napretka Srbije i kada je u emisiji 2. novembra 2012. godine, na televiziji Hepi, SANU, lekare, građane koji se bune protiv ovog projekta nazvao grupom huligana koja podgrejana pivom kod lokalne prodavnice štiti svoj privatni interes, praveći probleme državi. Ne pronalazim se u ovom tekstu, ali se, bogami, pronalazim u onom delu onih ljudi koji svesno brane svoju državu od ovakvih strašnih stvari. Zaboravio je gospodin Bačevićsamo da nam kaže da će taj ekonomski interes i te kako biti na strani firme "Srbija nikl", a nikako na strani Srbije, koja od tog novca koji dobije neće moći da uradi nešto za svoju životnu sredinu koja će potpuno postradati, niti za zdravlje građana koji će takođe postradati. Naravno, istraživanja već postoje i šezdesetih i sedamdesetih godina, ali je važno da ova firma to radi za male novce, upravo iz razloga što to pravo podrazumeva sada i pravo prvenstva na eksploataciju. Nisu pomogla uveravanja SANU i srpskih akademika, lekara, stručnjaka za zaštitu životne sredine, narodnih poslanika i stranke DSS, ekologa, građana. Građani su se na kraju udružili i njihove lokalne samouprave su donele odluke da ne žele na svojoj teritoriji eksploataciju niti istraživanje nikla. Doduše, ova firma razume samo jezik profita i to je u redu. Svaka firma se, na kraju krajeva, bavi tim. Ali, ne razumem državu koja razume jezik profita jedne firme. Moram da pomenem, zbog ovog kasnije što hoću da kažem, da je među onima koji se zalažu da se nikl nikada ne eksploatiše u Srbiji i poznati režiser Kusturica. Između ostalog, došao je sada jedan kratak period zatišja dok se nije govorilo u javnosti o niklu, ali je onda, kao grom iz vedra neba, odjeknula izjava gospodina Božovića, direktora te firme "Srbija nikl", koja je bila uvod u ono što kasnije sledi, znači, nacrt zakona koji je predstavljen na javnom slušanju, Zakona o geološkim istraživanjima i rudarstvu. Pročitaću vam tu izjavu. Ona je vrlo zanimljiva. Kaže ovako – ničija nije gorela do zore, pa tako neće ni ona Emira Kusturice. Neće doveka oni, ne znam zašto govori u množini o Emiru Kusturici, moći da blokiraju državni interes. Moram da pitam – da li je ovo državni ili privatni interes nečiji? Do sada su se uglavnom predstavnici firme bavili svojim privatnim interesom, a o državnom interesu je govorio ministar. Ovde imamo zanimljivu priču da se predstavnik firme bavi državnim interesom. Onda smo videli zašto je zakon pravljen i šta dalje sledi. Videli smo nacrt novog zakona o geološkom istraživanju i rudarstvu, koji je, kažu, ušao u javnu raspravu. Naravno, javne rasprave nikakve nije bilo, niti će biti. Taj nacrt je pravljen upravo za "Srbija nikl" i za sledeće firme koje se time bave, a naravno, treba da spreči da lokalne samouprave donose odluke vezane za njihovu teritoriju i za zdravlje njihovih građana. Moram da pročitam sada jedan citat jer su mi građani dostavljali razna pisma ovog vikenda, pa taj citat jeste upućen da ide na javnu raspravu. Kaže - možda bi u najavljenim izmenama Zakona o geološkim istraživanja trebalo ukinuti i internet u Srbiji, jer isti pogrešno informiše narod i bitno ugrožava opšti interes ili, recimo, u završnim odredbama zakona staviti van snage sva pomenuta i druga domaća, strana i svetska istraživanja o štetnosti eksploatacije nikla. Mi smo doneli Arhonsku konvenciju, doneli smo Ustav, doneli smo mnoge zakone. Sada ja pitam, gospodina premijera – zna li on da je Srbija potpisala Arhonsku konvenciju koja zahteva da građani učestvuju u donošenju odluka? Šta će Vlada uraditi sa nacrtom zakona koji krši ovo, koji krši Ustav, jer Ustavom i drugim zakonima građani imaju pravo na zdravu životnu sredinu? Pitam, ministra zdravlja – zašto se ne umeša u ovu javnu raspravu i zašto ne pokrene priču o istraživanjima koliko eksploatacija nikla utiče na zdravlje građana? Na kraju, za gospodina Bačevića pitanje – čiji interes on štiti, države ili privatnih kompanija? Hvala.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente odbrane za obavljanje prakse u Bundenstagu koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Prisutni su: Kristijan Dujmović, Lena Perović i Mirjana Glintić. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani ministre Selakoviću, dobro je što je ministar pravde, državne uprave gospodin Selaković danas u parlamentu sa kojim poslanički klub SPO i DHSS ima odličnu komunikaciju. Nadam se na osnovu nekakvih dogovora neformalnih da ćemo nastaviti saradnju u vezi sa izmenom ZKP i Zakona o restituciji. Kao što se obavezao svojom političkom platformom u ovom mandatu poslanički klub SPO i DHSS da ćemo podržavati sve ono što mislimo da je dobro, a dosta toga je dobro ili bolje u odnosu na prethodni period kada je u pitanju važna državna strategija po najvažnijim pitanjima, tako smatramo da pitanje promene izbornog zakona mora biti važno i mora biti donošeno u interesu građana Srbije, pre svega decentralizacije kako bismo Srbiju uspeli da uredimo po najboljim evropskim modelima. Tu pre svega mislim na saradnju između SPO i ostalih političkih stranaka, sa CESID u izradi izbornog zakona i sa predlozima SPO i DHSS koji se tiču da Srbija mora biti podeljena ili bi trebalo da bude podeljena na tri ili više izbornih jedinica. Danas po ovom izbornom zakonu poslanici u ovom parlamentu mogu biti svi do poslednjeg stanari jednog beogradskog solitera. Dakle, 250 poslanika teoretski mogli bi da budu poslanici iz jednog beogradskog solitera. U prethodnom mandatu, i tada smo upozoravali da je potrebno promeniti izborni zakon, oko 40 opština u Srbiji nisu imale svoje predstavnike u ovom parlamentu. To je problem koji se mora rešiti jer ne može ni jedna politička grupacija iz Beograda, ni jedan poslanik iz Beograda, ni jedna politička grupacija iz Vojvodine, ni jedan poslanik iz Vojvodine štititi interese Šumadije. Ukoliko bi se Srbija podelila na više izbornih jedinica onda bi oni ljudi koji su vezani za svoj zavičaj, za mesto gde su birani mogli da rešavaju probleme tog mesta i to bi bio primer i pokazatelj da ova zemlja želi da se decentralizuje i da se uredi po najboljim evropskim modelima. Mi smo u svojoj programskoj platformi o decentralizaciji predložili izmene i dopune Zakona o izboru narodnih poslanika. Upoznaću gospodina Selakovića sa tim našim programskim aktom i zahtevati da se prekine sa iznošenjem stavova kako je Srbiji potrebno povećati izborni cenzus, kako je potrebno da Srbija i dalje bude jedna izborna jedinica. Na taj način bismo suzbili sva različita mišljenja, suzbili bismo mogućnost ljudi iz krajeva koji su najviše pogođeni ovakvom centralističkom politikom da u perspektivi se nadaju boljem životu, da se nadaju mogućnosti za zaposlenje i nekakvom ekonomskom oporavku onih krajeva koji umiru. Na kraju krajeva, to bi bila borba i protiv bele kuge koja potresa Srbiju na taj način, jer bi predstavnici, recimo, Veljkove Krajine koja umire, koja nestaje, svih opština bili, ili najvećim delom, bili poslanici u ovom parlamentu i na taj način branili interese mesta ili krajeva odakle dolaze. Mislim da je ovo veoma važno pitanje, da ćemo sarađivati na tome. Mislim da ministar Selaković ima tu dozu senzibiliteta kojom bismo mogli da dođemo do najboljeg mogućeg rešenja kako bismo štitili interese svih ljudi koji su ugroženi samom činjenicom da ne žive u Beogradu ili ne žive u Vojvodini. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolega narodni poslanici, imam pitanje za ministra za rad, zapošljavanje i socijalnu zaštitu. Naime, kontaktirali su me roditelji teško obolele i hendikepirane dece i traže status negovatelja, jer su prinuđeni da o svojoj deci teško oboleloj brinu 24 sata dnevno. Oni apeluju za pomoć zbog teške situacije i teških hendikepa svoje dece zbog toga što su prinuđeni da daju otkaze ili da rade skraćeno radno vreme da bi mogli da brinu o svojoj deci. Po sadašnjem Zakonu o socijalnoj zaštiti roditelji teško obolele dece imaju pravo do njihove pete godine života da idu na bolovanja. Međutim, oni se suočavaju sa ogromnim nerazumevanjem svojih poslodavaca i zbog toga su prinuđeni da svoju decu smeštaju u ustanove, posebne ustanove ili da daju otkaze. S obzirom na činjenicu da mnoge bolesti se pogoršavaju posle pete godine života oni traže da se njihov status reši, da dobiju novčanu naknadu za to što brinu o svojoj deci 24 sata kao po sistemu hraniteljskih porodica u Srbiji i kao što je zakonom rešeno hraniteljstvo. Takođe, po sadašnjem Zakonu o socijalnoj zaštiti roditelji ove dece imaju pravo da posle 15. godine idu u penziju i dobiju minimalnu penziju. Mnogi od njih nisu u mogućnosti da do 15. godine, zbog čestih odsustvovanja svoje dece, izdrže radni staž i dobiju penziju. Moje pitanje je upućeno ministru za rad, zapošljavanje i socijalnu zaštitu, da mi odgovori - da li se sprema, da li je u pripremi resornog ministarstva promena Zakona o socijalnoj zaštiti i da li je na pomolu rešenje ovog pitanja, s obzirom da ima 20.000 roditelja teško obolele dece koji čekaju rešenje ovog pitanje? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, hajde da konačno jednom prestanemo da se ponašamo kao da nema života van ove sale. On teče i mislim da pred svakog građanina Srbije i narodnog poslanika danas postavlja obavezu da progovorimo ili da postavimo neka pitanja u ovom parlamentu. Dakle, bez obzira na to šta nam najčešće nude kao odgovor politički lideri ili politički prvaci, mislim da je jedina prava obaveza države, zapravo jedino što ne sme država da radi jeste da laže svoje građane. Jedino što država duguje građanima jeste ta istina. U ovom trenutku kada je javnost toliko uznemirena oko nekoliko događaja koji zapravo,najdublje zadiru u naše nacionalne interese, koji se tiču zdravlja i života ljudi. Pitam predsednika Vlade, resorne ministre i čitavu Vladu, kakva je tačno situacija u ovom trenutku sa kvalitetom mleka u Republici Srbiji, bez bilo kakve namere da ovu temu politizujemo, LDP to neće raditi, bez bilo kakve namere da unosimo dodatnu paniku? Naša ambicija je upravo u tome da se ta panika izbegne. Postoje u ovom momentu oprečna, drastično različita tumačenja oko toga, da li je mleko koje se koristi ili koje se kupuje, koje se prodaje u ovom trenutku u prodavnicama širom Srbije, ispravno za korišćenje, da li ugrožava zdravlje ili ne ugrožava? Bojim se da ukoliko u toku današnjeg dana od Vlade ne dobijemo takve odgovore, da će panika postati nepodnošljiva, da će se ovo pitanje vrlo brzo pretvoriti u međustranačko nadgovornjavanje i takmičenje, i da će zapravo ponovo biti najugroženiji građani ove zemlje. Tako na kraju izgledaju površne, besmislene, tehničke, birokratske evro integracije. Mi uvedemo nekakve standarde, usvojimo zakone, a onda kada se krizna situacija pojavi i desi, ne umemo da damo odgovor na vrlo jednostavno pitanje – da li je mleko ispravno ili nije ispravno? Jutros sam čuo ministarku u Vladi Srbije, gospođu Kalanović, koja nudi odgovor kako nema veze, pošto su ionako naši standardi deset puta oštriji od američkih. Okej, zašto onda imamo takve standarde? Dajte da napravimo normalne standarde, koji će omogućiti nesumnjive odgovore. Drugo pitanje je takođe upućeno premijeru, ministarki zdravlja i čitavoj Vladi, kako je moguće da u zemlji koja se krajem prošle nedelje zadužila za milijardu i po dolara, ljudi umiru samo zbog toga što nije dovoljno brzo stigla humanitarna pomoć za njihovo lečenje u inostranstvu? Zdravstveni sistem Srbije, pogotovo za teške i retke bolesti, ne može da počiva na ideji humanosti dobrovoljnih priloga, solidarnosti, spremnosti društva da pomogne. Ljudi u ovoj zemlji plaćaju zdravstveno osiguranje i za taj novac koji daju, moraju da dobiju makar pristojnu zdravstvenu uslugu. To u ovom trenutku, ova država svojim građanima ne može da obezbedi. Postoji sistemski način da se to reši. Taj sistemski način se nalazi u budžetu Srbije. Predlagali smo amandman ovom parlamentu da se smešno mali, nedovoljni iznos za lečenje obolelih od teških bolesti poveća, za tako nešto nije bilo spremnosti. Šta treba da se desi da bi, ne govorim samo o ovoj vlasti, ovaj parlament, svi oni koji se bave time u ovoj zemlji, shvatili da je to bitnije od bilo kakve visoko sofisticirane rakete? Dakle, prvo - elementarno zdravlje, prvo - jasni odgovori oko toga da li je mleko ispravno ili nije, prvo – mogućnost za svakoga da se leči kada je u teškoj situaciji, pošto je pre toga platio osiguranje, a ne na osnovu solidarnosti, a onda veliki planovi o avionima, kamionima i liderima regiona. Moje poslednje, treće pitanje, a zapravo kroz odgovor na to pitanje dobićemo odgovor i na ovo - zbog čega živimo u ovakvoj zemlji? Milijardu i po dolara novog zaduženja, protekle nedelje, po peti put pitam premijera i ministra finansija – koliki deo tog novca će otići na otplatu starih, kako on kaže "skupih kredita", sa čime mogu da se slažem, a koliko je novo zaduženje i nova potrošnja? To je vrlo jednostavno pitanje na koje, takođe, verujem da mogu da dobijem odgovor u mnogo kraćem roku od onog koji je predviđen Poslovnikom. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirna Kosanović. Izvolite.
Pitanje je za ministra pravde, u ime radnika, akcionara iz preduzeća "Beko", koje je posle postupka privatizacije otišlo u stečaj. Naime, udruženje akcionara "Beka" a.d. u stečaju, osnovano je rešenjem Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu i ono ima ukupno četiri hiljada akcionara. Tako je registrovano u Beogradu, s tim što akcionari, radnici "Beka" žive širom Srbije. Pitanje se konkretno odnosi na radnike, akcionare, njih 300, koji žive u Kovinu. Preduzeće je u stečaju, pokrenut rešenjem Trgovinskog suda 1996. godine. Do sada je prodata imovina preduzeća "Beko" u vrednosti od 66 miliona i poverioci su uglavnom namireni, još 2008. godine, sa svojim potraživanjima, što će reći da je njihovo potraživanje sada neaktuelno. Radnici "Beka", akcionari, koji raspolažu sa 59,83 akcije ovog preduzeća, postavljaju pitanje – kada će biti okončan stečajni postupak koji je pokrenut 2003. godine i kako će biti namirena njihova potraživanja iz stečajne mase preduzeća? Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedavajući, gospodo narodni poslanici, poštovani građani, ja u ime 50 hiljada vojnih penzionera i korisnika vojnih penzija, želim da postavim pitanje ministru rada, ministru pravde, ministru finansija i ministru odbrane, a vezano je za pravo korisnika vojnih penzija na vanredno usklađivanje penzija za 11,06% od 1. januara 2008. godine. To pravo je osporeno. Korisnici vojnih penzija su pokrenuli tužbe i Ustavni sud je doneo odluku u čijem obrazloženju je da je nastupilo kršenje osnovnih ljudskih prava u korist ostvarivanja prava na penziju i vratilo Upravnom sudu da donese odgovarajuću presudu. Upravni sud, praktično, ćuti osam meseci, iako je ustavnom odlukom rečeno da je u obavezi da u roku od 60 dana donese odgovarajuću presudu. Mi ovih dana raspravljamo o poštovanju odluka Ustavnog suda, a imamo pojavu da organ koji je u stvari, najpozvaniji da poštuje odluku Ustavnog suda, to ne poštuje. Zbog toga ja pitam ministra pravde, da li je Upravni sud u obavezi da poštuje Ustavni sud i da donese presudu u predviđenom roku? Mi imamo pravni lek za to, ali su posledice koje iza toga proizilaze, velike. Pedeset hiljada tužbi, ogromni troškovi, pre svega guramo u džepove advokatima i to sve treba da plate korisnici vojnih penzija. Samo ću pročitati šta je na to pitanje Ustavni sud rekao. "Korisnici vojnih penzija, podnosioci ustavnih žalbi, koje je sud uvažio, Ustavnom sudu podnesu zahtev za izvršenje svake pojedinačne odluke u navedenim predmetima, ukoliko Upravni sud nije postupio u skladu sa odlukom Ustavnog suda Srbije". Znači, mi imamo pravni lek, ali bih želeo jednostavno da izbegnemo nepotrebne troškove, kao što je to bilo sa dugom iz 2004. godine. Vezano za to, imam pitanje – na koji način nadležna ministarstva vide razrešenje ovog problema, ako Upravni sud, odnosno Ustavni sud, donese validnu presudu? Svakako, zemlja se nalazi u teškoj finansijskoj situaciji i mislim da je jedno od rešenja da se dug koji je nastao od 2008. do danas, prevede u javni dug, a povećanje penzija reši, da se to pravo ostvaruje u narednim mesecima. No, to je stvar stvarno ministarstava i apelujem, to je jednostavno apel i zahtev, da se ovaj problem razmotri na nivou ovih ministarstava i donese pravična, da kažem, odluka, a i najpovoljnija, koja je u datom momentu prisutna i da izbegnemo nepotrebne tužbe pred sudovima i izlaganju troškova, pre svega, korisnika vojnih penzija a i svih ostalih u ovom sistemu u kojem se nalazimo. Verujem da će se ovo moje pitanje ozbiljno razmotriti, na neki način se doneti rešenje u narednom periodu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, postaviću pitanje koje je, po meni, pitanje nacionalne bezbednosti. Pitanje je da već duže vreme u Srbiji imamo različite informacije o bezbednosti mleka koje naša deca piju i koje mi konzumiramo, a Republička vlada se ne oglašava da li je to mleko bezbedno ili nije. Svedoci smo da više od 35 mleka na srpskom tržištu, 29 su sa podacima da su neispravna. Aflatoksinje jako otrovna supstanca za jetru, usled koje se formira maligni proces na jetri i koje je neizlečivo stanje. Da li ova republička vlada nema informaciju ili ova republička vlada namerno, ne želeći da povuče mleko iz rafova prodavnica Srbije, prikriva informacije i time ugrožava bezbednost građana Srbije, samo zato da bi neki profit nekih proizvođača bio zaštićen? Ovo je jako važno pitanje, ovo nije pitanje političkih stranaka i nadmudrivanje, ovo je nacionalno, bezbedonosno pitanje. Kao narodni poslanik zahtevam u svoje lično ime, kao profesora fakulteta, u ime poslaničkog kluba DS, da se jasno građanima kaže – da li je aflatoksin u dozvoljenim koncentracijama u mleku Srbije? Da li naše bebe, da li naša deca piju pokvareno mleko, otrovno mleko ili je reč o nekoj prevari? Republička vlada, nijedan ministar se do sada, gospodine Selakoviću, iako gledate prema svom poslaničkom klubu, gledajte prema meni, nije obratio. Vi iz Ministarstva niste zaduženi za to, zaduženi ste za nešto drugo, ali apelujte na vaše kolege da rade posao za koji su plaćeni u ime naroda ove države. Ono što je pitanje za ministra poljoprivrede, jer ovaj aflatoksin ne nastaje ako su krave bolesne, ako je mleko zaraženo, aflatoksin nastaje usled zaraženog kukuruza. Šta je ministar poljoprivrede uradio da spreči uvoz, da spreči plasman zaraženog kukuruza na teritoriji Srbije? Nije samo mleko moguće zaraziti aflatoksinom usled zaraženog kukuruza, moguće je zaraziti i neke druge životne namirnice. Da li smo mi kunići, da li smo mi zamorčići, samo da biste vi pričali da ste idealna Vlada, a da podležemo riziku da naša deca dobiju trajne posledice za život i da, u jednom momentu, neko iz Republičke vlade kaže – izvinite, nismo znali? Izvinite, gospodo iz Republičke vlade, upozoravani ste i prošle nedelje od gospodina Janka Veselinovića, da postoji rizik da u mleku postoji aflatoksin. I ovoga puta postavljamo isto pitanje iz poslaničkog kluba DS, i morate izaći da kažete građanima Srbije da li ima rizika ili nema? Podatak da 29 vrsti mleka od 35 na srpskom tržištu je sa povećanim granicama aflatoksina, koji je iznad 0,05% po kilogramu je uznemiravajući i opasan po zdravlje. Sa kolegama iz Odbora za zdravlje i porodicu ću, nakon početka ove sednice, obaviti konsultacije i da zakažemo sednicu Odbora za zdravlje i porodicu, gde ćemo pozvati i ministra poljoprivrede i ministarku zdravlja da se jasno, na najvišem kontrolnom nivou - kontrolna uloga ove skupštine mora biti iskorišćena, da se čuje istina od ministra zdravlja i ministra poljoprivrede, kao i od Republičke vlade, da li postoji rizik za našu decu koja piju, koja konzumiraju ovo mleko? Ovim ću završiti. Ovo nije tema prepucavanja političkih stranaka, ovo je borba za život naše dece i ovo je borba za nacionalni interes našeg naroda. Hvala vam puno.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, postaviću dva poslanička pitanja. Prognana i raseljena lica, posebno iz Republike Hrvatske, u pravnom, političkom, ekonomskom i svakom drugom smislu se nalaze u najtežoj situaciji u svojoj istoriji. Stanje se posebno pogoršalo ekonomskom krizom. Obespravljeni su do najnižih granica obespravljenosti u ljudskoj istoriji, a zemlje, odnosno države iz kojih su proterani, dakle, od tih zemalja. Posebno se to odnosi na proterane iz Republike Hrvatske. Po nekim ocenama istoričara su više obespravljeni nego za vreme NDH. Međutim, tu ima velikog broja prognanih i raseljenih lica iz Hrvatske, ovaj put prognanih učenika i nastavnika, postavljam poslaničko pitanje Ministarstvu prosvete i Vladi Republike Srbije, posebno ministru Dinkiću. Pošto je jedan deo prognanih nastavnika iz Hrvatske u organizaciji Crvenog krsta Srbije, Ministarstvo prosvete Srbije i bivšeg biroa Krajine vodio prognane učenike iz Slavonije, Baranje i zapadnog Srema, u nama prijateljsku Grčku, zajedno sa svojim nastavnicima iz Republike Srbije 1996-1997. godine, a radni staž im se ne priznaje u finansijskom smislu, iako njihove kolege iz matične države nemaju taj problem. Radi se o radnom stažu od šest meseci do godinu dana. Postavljam poslaničko pitanje – kada će i u kom vremenu Ministarstvo prosvete i Ministarstvo finansija rešiti ovaj problem, jer im je gorući. Drugo poslaničko pitanje, Jugobanka Split, verovali ili ne, svojim štedišama po nacionalnosti Hrvatima je vratila staru deviznu štednju, međutim, građanima srpske nacionalnosti, a državljanima Republike Hrvatske to nije učinila do današnjeg dana. Radi se o Jugobanci Split koja nema nikakve veze sa Jugobankom Beograd. Postavljam poslaničko pitanje gospodinu ministru Dinkiću – da li će on, odnosno prilikom svog susreta sa kolegom ministrom finansija Republike Hrvatske, postaviti ovo pitanje na dnevni red? Hvala vam lepo što ste mi dali priliku da postavim ova pitanja.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima 4. tačke dnevnog reda pozvao da, pored predstavnika predlagača Aleksandra Vučića, prvog potpredsednika Vlade i ministra odbrane i Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, sednici prisustvuju i Svetko Kovač, direktor VBA i brigadni general Dragan Vladisavljević, direktor VOA. Nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima o 4. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VOJNO BEZBEDNOSNOJ AGENCIJI I VOJNO OBAVEŠTAJNOJ AGENCIJI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Olgica Batić, dr Nenad Popović, Jovan Palalić, Borisav Kovačević, Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, kao i Odbor za kontrolu službi bezbednosti i Zaštitnik građana. Primili ste izveštaje Odbora za kontrolu službi bezbednosti i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Kovačević. Vlada i Odbor za kontrolu službe bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni Nenad Popović i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za kontrolu službe bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, pre svega da kažem da je ovaj zakon i Predlog zakona o izmenama i dopunama korak napred u odnosu na prethodno rešenje. Naravno, postoji mnogo elemenata. Godine 2009. DSS je glasala protiv ovog zakona, ali još jednom ću ponoviti, ovo rešenje koje je sada predloženo je zbog odluke Ustavnog suda. Vrlo promptno je reagovano. Zahvaljujemo se predlagaču što je ovom reakcijom doveo do toga da agencije mogu da vrše svoju dužnost na način propisan zakonom. Citirao bih predloženi amandman – "Pripadnici VBA i VOA dužni su da odbiju izvršenje protivzakonitih naređenja, odnosno naloga pretpostavljenog čijim bi se izvršenjem učinilo krivično delo". Kada je u pitanju ovaj amandman treba reći da se u članu 42. Zakona o VOA i VBA reguliše pitanje dužnosti i obaveza pripadnika VBA I VOA. U tom članu se, između ostalog, navodi da pripadnik VBA, odnosno VOA, citiraću, ako smatra da je nalog direktora VBA ili direktora VOA ili pretpostavljenog nezakonit, dužan je da ga u pisanoj formi na to upozori. Ako pretpostavljeni i dalje insistira na njegovom izvršenju, dužan je da traži pisanu potvrdu naloga. Ako nalog bude potvrđen, obavezan je da o tome izvesti višeg pretpostavljenog i unutrašnju kontrolu. Ovakva formulacija nedovoljno je, po nama, jasna i nije usklađena sa formulacijom koja se sadrži, odnosno nalazi u Zakonu o Vojsci, koji u članu 13. reguliše obaveze pripadnika Vojske Srbije. Zato smo ovim amandmanom pokušali da u ovom članu, jer član 42. nije predmet ovih izmena i dopuna Zakona o VBA i VOA, ukažemo na značaj ovog pitanja i iskažemo potrebu da se jasno naglasi na dužnost i obavezu svih pripadnika VBA i VOA, ali takođe da zaštitimo integritet svih pripadnika agencije, ljudi koji časno izvršavaju svoje poslove, od teoretski mogućih zloupotreba. Naravno, ovo samo pokazuje da nam je potreban novi zakon o VBA i VOA, verovatno o BIA. Čuli smo prošli put od resornog ministra da će biti predložen verovatno čak do kraja ove godine. Smatramo da je to izvanredna mogućnost da se u jednoj širokoj raspravi, ne samo u okviru bezbednosnih struktura, a pre svega u parlamentu i sa ekspertima koji se bave ovom materijom kod nas, takođe moguće je i poželjno da se koriste iskustva onih koji su već to uradili kako u Evropi, tako i u svetu, možda i u regionu, da iskoristimo sva pozitivna iskustva, a da se takođe izanalizira sve ono što bi moglo da bude prihvatljivo našoj bezbednosnoj zajednici. Naravno, jedna od možda najvažnijih, a ona se odnosi na ovaj amandman, jeste ta parlamentska kontrola službi bezbednosti. Mi prvi put u ovom sazivu parlamenta imamo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Ponoviću, za kratak period ovaj odbor je uspeo već dosta da uradi. Uspostavio je odlične odnose sa svim bezbednosnim agencijama i taj potencijal i treba da bude iskorišćen kako bi se u sledećem periodu sve pozitivne želje, namere, iskustva, analiza rada drugih iskoristile da dobijemo ono što je svim građanima Republike Srbije potrebno, a to je novi zakon o bezbednosnim agencijama. Pri tome svemu uloga parlamenta je ključna, jer parlament nema samo ulogu kontrolnog organa, to je sekundarna uloga. Prva je kreativna u stvaranju novog zakona, u formulisanju onih odredbi koje bi bile neophodne za jačanje parlamentske kontrole službi bezbednosti. Pre svega treba da se kaže da bi se ostvarila bolja kontrola službi bezbednosti u interesu građana Republike Srbije, neophodna je jača administrativna podrška, kako Odboru za kontrolu službe bezbednosti, tako i celom parlamentu i ovo mora da bude predmet donošenja novog zakona. Jedna od tema koja mora da nađe svoje mesto u ovom zakonu, još jednomda kažem, za svaku pohvalu je što će doći do kraja ove godine, je pitanje transparentnosti finansiranja bezbednosnih agencija. Ponoviću ono što sam rekao i prošli put. Mi imamo jedan čudan sistem. Kada pogledamo budžet Republike Srbije, praktično sve pozicije koje postoje u budžetu finansiranja bezbednosnih agencija su transparentne za sve građane i za sve strane obaveštajne službe. To nema niko u Evropi, samo jedna jedina država plus Kanada, imaju više transparentan način finansiranja bezbednosnih agencija nego što imamo mi. To apsolutno nije princip nigde u Evropi i nije princip nigde u svetu i zato ćemo se zalagati da se način finansiranja bezbednosnih agencija u budžetu Republike Srbije pokazuje kroz jednu cifru, a da bude još više transparentan nego danas za one koji to treba da kontrolišu, a to je pre svega resorni Odbor za kontrolu službe bezbednosti. Vrhunski obučeni eksperti u finansijama i u bezbednosti bi kroz ovu transparentnost budžeta bezbednosnih agencija mogli da vide praktično celi sistem operacija, broj pripadnika, strukturu viših i drugih oficira, strukturu tehnologije, strukturu investicija u nove tehnologije itd. Ponoviću još jednom, moramo da se ponašamo onako kako se ponaša 90% zemalja u svetu, da zatvorimo pristup ovaj koji danas postoji, transparentni, onima kojima ne treba, a da ga potpuno otvorimo isključivo za one koji kontrolišu rad službi bezbednosti. Kada govorimo o finansiranju, u budućem zakonu treba razmišljati i o novom većem finansiranju službi bezbednosti kako bi službe bezbednosti mogle da idu u korak sa novim tehnologijama. Vidimo šta se dešava u poslednjih 20 godina. Pre 20 godina retko gde smo mogli da naiđemo na faks, a danas praktično vrhunske IT tehnologije se razvijaju takvim tempom da mobilni telefoni koji su bili najmoderniji prošle godine, već danas izlaze iz proizvodnje i dolaze i nove i nove serije, a da ne govorim o nekim drugim sistemima komunikacije, mnogo suptilnijim. Danas način kako kontrolisati komunikacije, pogotovo telekomunikacije predstavlja jedan od vrhunskih tehnoloških izazova ne samo za naše bezbednosne službe. To je problem broj jedan kod svih službi u svetu. Mislim da su nesrazmerne investicije koje se ulažu u tehnološko i tehničko osnaženje bezbednosnih agencija čak i zemalja koje su manje od nas u okruženju, ali su bogatije. Zato još jednom kažem da je vrlo važno poboljšati, povećati i pravilno usmeriti sistem finansiranja, pre svega u oblasti najsavremenijih tehnologija. Novi zakon treba da pomogne bezbednosnim službama u ostvarivanju svih zadataka koje imaju, ali tamo gde se kreću druge obaveštajne, bezbednosne i kontra-obaveštajne agencije u Evropi, u svetu, u Americi, u Rusiji, u Kini su usmerene poslednjih 10-ak godina na ekonomsku bezbednost. Jedan od najvažnijih segmenata u ekonomskoj bezbednosti je energetska bezbednost. Siguran sam da obaveštajne službe drugih zemalja i kontraobaveštajne pre svega štite ekonomiju svojih zemalja kao jedan od osnovnih elemenata bezbednosti. Zaštititi svoju ekonomiju u svakom segmentu je prioritet. Mi moramo koristeći ta pozitivna iskustva da radimo na taj način, štiteći interese naše privrede i naše ekonomije. Uzimajući u obzir ono što će se dešavati sledećih 20-30 godina kod nas, u regionu i svuda u svetu kada energenti postaju jedan od osnovnih elemenata bezbednosti i uticaja, a to vidimo i po poslednjim događajima u svetu, mislim da će pitanje ekonomske energetske bezbednosti imati najveći mogući značaj. Siguran sam da u našim bezbednosnim agencijama i VOA jedan od osnovnih segmenata treba da bude taj element ekonomske a u okviru njega energetske bezbednosti. Govorilo se ovih dana u medijima da se objedine agencije, a verovatno je ova rasprava to i omogućila, nije loše da se o tome govori, svako ima svoje mišljenje o tome. Neko bi želeo da objedini obe vojne agencije, neko je protiv i zbog toga zakon koji će biti predložen do kraja godine treba da omogući jednu široku raspravu ali pre svega onih ljudi koji poznaju tu materiju, eksperti za bezbednost i parlament. Ono što smo govorili prošli put ponoviću i danas. Jedan od elemenata o kome možda treba razmisliti u novom zakonu, konkretno je vezan za buduće izmene koje će postojati, je uloga jedne nove agencije koja bi služila kao provajder tehničkih i tehnoloških elemenata za ono što danas svaka bezbednosna agencija i policija imaju posebno. To je ključno pitanje. Vratiću se na finansiranja. Mi smo siromašna zemlja i ukoliko svaka bezbednosna agencija ima svoj budžet koji nije veliki, možda je logičnije iskoristiti potencijal i imati jednog nacionalnog provajdera kroz koga bi sve tri agencije i policija mogli da koriste njegove tehničke usluge u budućnosti. Na taj način sigurno bi i uloga parlamentske kontrole službi bezbednosti na neki način bila jača u određenom segmentu i omogućio bi se stalni i neprekidni pristup svim dokumentima. Još jednom da ponovim da je izuzetno pozitivno što prvi put u parlamentu imamo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Izmene i dopune zakona su pozitivne i korak su napred. Dodao bih na kraju da je saradnja sa nezavisnim državnim institucijama i DRI kao i sa druge dve nezavisne državne institucije od izuzetne važnosti. Odbor u Skupštini je imao zajedničku sednicu sa njima, postavljeni su ciljevi i zajednički zadaci. Siguran sam, a to se i vidi, da i bezbednosne agencije imaju dobru saradnju. Ima tu kritika, ali ima i pozitivnih. U procesu je to normalno i to je uvek tako. Pozitivne stvari treba da se još poboljšaju, a one koje su lošije treba da se isprave, kao i u svakom segmentu rada državne uprave. Od najvećeg mogućeg interesa za Republiku Srbiju je ova inicijativa koju smo čuli prošli put od resornog ministra da će do kraja godine biti predložen novi set zakona koji bi omogućio najsavremeniji mogući rad VOA i VBA i BIA. Sa druge strane, najbolju moguću ali u onim granicama kako rade sve druge zemlje sveta i što više transparentno za sve ljude, ali najtransparentnije moguće za one koji to kontrolišu, za resorni odbor i za parlament. Očekujemo sa velikom željom donošenje ovog zakona do kraja ove godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre, poštovani predstavnici VBA i VOA, dame i gospodo narodni poslanici, samo u nekoliko crtica da podsetimo na ono što se govorilo tokom načelne rasprave i šta se u međuvremenu dogodilo. U odnosu na one članove koji se menjaju bilo je moguće podneti amandmane a ne na druge. Molim vas da u diskusijama ne uzimamo kao činjenicu nešto što je obećanje za razmišljanje. Ne treba uopšte voditi računa o tome da je rečeno da će nešto do kraja godine biti urađeno i biti pred parlamentom i da će biti sjajno. O tom – po tom. U ovom trenutku bilo je zadovoljstvo da se konstatovalo u načelnoj, a to će se sigurno ponoviti i u raspravi u pojedinostima, ovim izmenama zakona uz usvojene amandmane bilo je zadovoljstvo da smo to mogli da najavimo, svejedno ko trenutno pripada poziciji a ko opoziciji, se ispuni i zahtev odnosno ono što je konstatovao Ustavni sud Srbije i istovremeno ispolji razumevanje za nešto što nije zakonska materija već pitanje tehnologije. Samo zbog toga još jednom hoću da podsetim da ovim izmenama… (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Markoviću, da se vratite na temu.) Dakle, mi ćemo svakako poboljšati ovu materiju, otkloniti probleme koje VBA i VOA imaju, ali to nije razlog da ne konstatujemo još jednom. Pitanja tehnologije će svakako biti brža od zakonskih rešenja. U načelnoj raspravi sam se našalio sa gospodinom Kovačem na jednom primeru koji je… (Predsedavajući: Gospodine Markoviću, vodite raspravu u načelu i molim vas da se vratite na amandman. Nemojte raspravljati o onome što smo prošli, nego se vratite na amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Nenad Popović i Jovan Palalić. Izvolite.) Mislim da ovo neće biti konstruktivna rasprava. Budite ljubazni i nastavite sednicu.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Borisav Kovačević. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, gospodo direktori, cenjene koleginice i kolege poslanici, ovaj član najbolje potvrđuje ono što sam ja u raspravi u načelu i rekao da ovom zakonu nedostaje tekst koji će pojasniti neke osnovne termine i pojmove u ovoj oblasti. Ovde je u pitanju jedan od tih pojmova, a to je tajna saradnja. Kako zakon, u celini važeći zakon, a posebno ovaj predlog izmena i dopuna, ne daje mogućnost i nema nigde bliže definisana tajna saradnja, sem u Predlogu zakona o izmenama u članu 8a. je to tretirano. Ja sam se morao pozvati na član 8. ovog osnovnog Zakona na stav 1. i 2, jer se jedino tu, mada ne u potpunosti i indirektno, može videti i pojasniti šta je tajna saradnja, bar kroz to da je obavezan dobrovoljan pristanak lica i da je obavezno potpisivanje svoje spremnosti i voljnosti da se preko njega prikupljaju podaci. Zato sam i dopunio ovaj član koji je glasio – VBA može prikupljati podatke od lica sa kojima je uspostavljena tajna saradnja. Dodao sam iz člana 8, 1. i 2, koji upravo formuliše ovo o čemu sam rekao. Znam da je i to nepotpuno. S druge strane, ovaj član nije u celosti formulisan dobro, jer ako kažete da VBA može prikupljati podatke samo od lica koja su u saradnji, onda to anulira ono iz člana 8, jer mi je u obrazloženju rečeno da se tamo odnosi samo na prikupljanje podataka. Znam da je pojam tajne saradnje širi od samo prikupljanja podataka, ali mislim da ovo pokazuje da je zakon nedorečen i da se stvarno mora pristupiti njegovoj kompletnoj i kompleksnoj dogradnji i izmeni. Vlada je rekla svoje i ja sam rekao svoje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Reč ima narodni poslanik Ljubica Milošević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, neću čitati amandman koji smo podneli na zakon, da ne bi zadržavala poslanike, a svi su poslanici isti dobili i verovatno su ga pročitali. Daću samo kraće obrazloženje zbog čega smo podneli taj amandman. Poslanička grupa PUPS podnela je ovaj amandman kojim predlaže dodavanje još jednog stava u članu 4. Predloga zakona, sa ciljem da ljudi koji rade u pomenutim institucijama i organizacijama, kao i svi pripadnici Vojske Srbije imaju obavezu, radeći na svojim dužnostima, a dođu do saznanja ili podataka o eventualnoj delatnosti pripadnika unutrašnjeg ili međunarodnog terorizma, o tome izveste VBA. Na ovaj način se u radu na sprečavanju delovanja terorističkih organizacija i pojedinaca uključuje veći broj ljudi i time se podiže efikasnost delovanja u sprečavanju terorizma, a i realizuje se ustavna odredba da svako ima pravo da učestvuje u odbrani zemlje. Poslanička grupa PUPS glasaće za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o VBA i VOA. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo ću pročitati stav zbog koga mislim da valja podržati ovaj amandman. "Ukoliko u obavljanju svakodnevnih zadataka rukovodioci zaposleni u državnim organima, organizacijama i službama, organima autonomnih pokrajina, jedinicama lokalne samouprave, organizacijama koje vrše javna ovlašćenja, pravna lica i pripadnici Vojske Srbije, dođu do podataka i saznanja iz delokruga rada VBA, dužni su da o tome izveste, posebno u slučajevima unutrašnjeg i međunarodnog terorizma". Dakle, to je stav 4. koji je predložen da se doda. Kad imamo u članu 2. Predloga ovog zakona, stav 2. ili stav 3. tačka ): "U okviru kontraobaveštajne zaštite VBA otkriva, istražuje i prikuplja dokaze za krivična dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti Republike Srbije, krivična dela protiv čovečnosti i drugih dobara zaštićenih međunarodnim pravom", e sad, posebno je ovo bitno, "krivična dela organizovanog kriminala, krivično delo pranje novca, kao i krivična dela korupcije, zloupotrebe službenog položaja, trgovina uticajem, primanje i davanje mita, iako nisu rezultat delovanja organizovane kriminalne grupe unutar Ministarstva odbrane i Vojske Srbije". Znači, da VBA radi ovo što stoji u tački 3), što je dobro, ali postoji problem. ukoliko usvojimo ovaj amandman, taj se problem smanjuje. Nije tajna da je u ovoj državi svaka državna i vojna tajna postala javna, a sve javne nabavke i svi lokalni i drugi kriminali su postali tajni. Dakle, iz tog razloga bih predložio da se ovaj amandman prihvati, da oni zaposleni u lokalnim samoupravama, autonomnoj pokrajini, gradovima itd. imaju obavezu da kad naiđu na ova dela, ne samo po Krivičnom zakoniku, obaveste policiju ili opštinskog javnog tužioca. Nije tajna, to je javna tajna, da mnoge lokalne vlasti i mnogi oni koji su počinili zloupotrebe vezane za korupciju, za zloupotrebu službenog položaja, da su često, a posebno u zadnjih osam godina, itekako u određenim vezama, pa i u dilovima sa organima gonjenja na teritoriji na kojoj počine ova krivična dela. Zaposleni koji rade u tim organima nemaju obavezu da ovo prijave VBA. Dakle, oni su u obavezi da to prijave samo organima po Krivičnom zakoniku, koji vrlo lako mogu da budu u dosluhu, dilu i u podeli plena sa lokalnim vlastima, što su mnoge istrage i pokazale. Dakle, ovde se radi o trgovini uticajem. Šta bi bilo da je ovakva odredba i ovakav amandman bio do sada na snazi? Zaposleni u gradskim upravama, lokalnim samoupravama i u pokrajini bi bili u obavezi kad naiđu na nešto ovako, da obaveste o tome VBA, a ne da ona, ukoliko ode tamo, to će biti da je to ravno nekom vojnom puču. Dakle, zaposleni kada naiđu na ovaj podatak, nije zgoreg da obaveste malo više organa, s obzirom da kod nas u ovoj državi nema države, bar za sada, da smo u pokušaju da napravimo. Zato predlažem da ovo usvojimo. Pitanje je veliko, jutros smo naišli na hapšenje desetak lica, pitanje je veliko da je neko bio u obavezi da takvu vrstu korupcije i kriminala prijavi na teritoriji grada Novog Sada, da li bi se takva zloupotreba položaja, da li bi se takav kriminal, takva korupcija desila? To što se desilo u Kaću i što je jutros bio predmet hapšenja, to se desilo i u Inđiji. Naš narod kaže i postoji izreka – bolje sprečiti nego lečiti. Nije zgoreg da više organa znaju šta se radi, posebno po lokalnim samoupravama, gradovima i pokrajinama koje nisu predmet pažnje VBA, a ukoliko bi oni koji su zaposleni u tim organima imali obavezu da o nepravilnostima koje uoče izveste i ovu agenciju, to ne bi bilo zgoreg. Mi smo svedoci da su lokalni vlastodršci u poslednjih deset godina bili sve bogatiji, da je narod bio sve siromašniji i da su svi organi gonjenja u tome ako ne pomagali ono omanuli u čuvanju imovine, odnosno sprečavanju negativnih uticaja prilikom javnih nabavki. Velike sume novca su otuđene, u privatizacijama posebno. Dakle, više od dve trećine korupcije i kriminala, koji su počinili političari, mislim da je izvršeno u unutrašnjosti. Ono što se desilo u Kaću desilo se u Inđiji. To su dva različita dela. Očigledno da bez obzira što je prijavljen nadležnim organima, ja sam svedok da je prijavljen, ništa po tom pitanju nije urađeno, jer su se kako to kaže i organi ako ništa nisu uradili onda se makar ugradili u taj kriminal koji nam se dešava po lokalnim samoupravama. Za sada smo rašili Bojnik, Crnju i Brus. Dakle, da potvrdim da borba protiv korupcije još uvek nije potpuna. Dakle, mislim da bi ovaj amandman pomogao da se ta borba protiv korupcije i kriminala unapredi. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, drage kolege oficiri, dame i gospodo poslanici, po nama je ovaj amandman vrlo važan i vrlo interesantan. Zakonski je moguć, tako kažu bar naši stručnjaci, da se u određenim momentima preskoči postupnost u primeni radnih mera i postupaka radi dolaženja do optimalnih rešenja. Navešću jedan školski primer, generalu Vladisavljeviću je to verovatno poznato, primer "Kikaša". Početkom 90-ih godina došli smo do podataka koji su bili bitni, da će biti Hrvatima dostavljen avion sa oko 35 tona municije i oružja. Ovo sada više nije vojna tajna, ovo je javno sada. Mi smo tada, ili naša služba je tada donela odluku da ne poštujemo, iako u ovom zakonu nije bilo, ovo nas je i dovelo da ovako odlučimo i predložimo, odnosno spustili smo na teritoriju bivše Jugoslavije, na aerodrome, na kojem smo mi koristili, osam letelica. Osmi avion je bio "Kikaš" sa oružjem, a pre toga su bili avioni jer nismo imali 100% tačne podatke, jer nismo mogli da ispoštujemo kompletnu metodologiju. Zato smo za varijantu da se određenim momentima primeni skraćeni postupak. Onda se ne ide metodološki, nego da se ide sa merama i postupcima koji će dati brze rezultate. U savremenom svetu, ovaj amandman je mnogo važan pogotovo sada što se u vazdušnom prostoru, u kompletnoj atmosferi. U bezvazdušnom prostoru se kreće ogroman broj letelica, bespilotnih i raznih. Nikad ne znamo kad ko može izvršiti dejstvo ili ispoljiti dejstvo na određene infrastrukturne objekte i nanese veliko zlo državi. Ovaj amandman obezbeđuje i daje sigurnost onome ko takve odluke donosi da neće biti pokrenuti protiv njega nikakvi postupci, a i da hoće, tvrdim da ljudi koji se bave ovim poslom su i stručni i kadri i kvalifikovani i birani. U vojnoj organizaciji postoji subordinacija, uvek potčinjeni pretpostavljenom je dužan da ga izvesti blagovremeno o preduzetim merama. Što sudije stavljamo u neki veći položaj od ovih ljudi kada rade isto tako težak zadatak? Neću da merim koji je teži, ali oba su izuzetno teška. Zašto te ljude ne učinimo do kraja odgovornim jer jesu toi tu ni malo ne manjka demokratije ni ljudskih prava da to tako radimo. Dobro organizovana država mora dobro sebe štititi. Hvala.
Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, meni je ovaj amandman i te kako zanimljiv s obzirom da sam i periodu od 2000. do 2003. godine bio narodni poslanik u sazivu kada nam je potpredsednik Vlade uhapšen sa dolarima sa jednim stranim diplomatom pod znacima navoda, gde je bilo očigledno da se radilo o špijunaži. Verujem da je toga u poslednjih desetak godina bilo toliko da nam neki strani špijuni nisu ni trebali. Mislim da su neki naši odgovorni pod znacima navoda državni funkcioneri odnosili ono što je nekome napolju bilo zanimljivo. Ne verujem u čvoroviće, ne verujem u onaj film, ali verujem da smo predmet obožavanja raznih stranih službi, a da je moral naših građana, a posebno političara i funkcionera veoma nizak. S toga mislim da je ovaj amandman smislen jer sprečava da recimo bivši potpredsednik Vlade ode i sastane se, a da se pri tom postupci ne mogu koristiti u krivičnom postupku. Ovim amandmanom se mogu donekle sprečiti posledice koje jedan funkcioner ili bilo ko koje neodgovoran, ko nema odnos prema svojoj državi, ko uopšte ne zna šta je država, kome je stalo samo do zelembaća ili novčanica u stranoj valuti neke druge boje, kome je stalo samo da strpa nešto u džep, da ponese i iz ove zemlje iznese. Mislim da ovaj amandman može da spreči donekle takvu vrstu delovanja, da pokušamo što više da smanjimo da strani agenti i strane službe dolaze vrlo lako do naših podataka. Da se u slučaju takve vrste mogu primeniti mere koje najbrže i najefikasnije postižu rezultate, jer ukoliko dođe do štete svaki kasniji postupak nema nikakve veze. Vidim da je ovo smešno bivšem ministru odbrane. Verujem da je ovaj amandman smislen bez obzira na taj zajedljivi osmeh. Zahvaljujem.
Molim da ne prozivate poslanike. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Za razliku od mog kolege, gospodina Šutanovca, kome je ova rasprava do kraja jasna, i zakoni i amandmani, ja sam jedan od poslanika koji se previše ne razume u ovu temu. Naime, VBA i VOA su tema kojom se zaista nisam bavio. Kao svaki od poslanika dođem u situaciju da se bavim nekim pitanjima koja su mi do sada bila nepoznata. Nije mi sasvim jasno kakve veze ima ono o čemu je do sada pričano u naznakama, a to je činjenica da će Novi Sad narednih dana bankrotirati zbog posledica nekih radnji koje su u prethodnom periodu preduzete, nekih ugovora koji su zaključeni. Nije mi sasvim jasno ni da li se ovaj amandman možda odnosi na činjenicu da smo imali situaciju poslednjih dana da su zbog dobre saradnje svih bezbedonosnih službi, pretpostavljam VBA i VOA, na vreme uhvaćeni oni koji su želeli da sruše avion Vlade, ali bih voleo da znam i dobijem odgovor, i ne znam da li ovaj amandman doprinosi tome, da ubuduće te službe obaveste nadležna tela, pre svega mislim na najviše zakonodavno telo, o tim činjenicama pa možda i na zatvorenoj sednici. Nije nam do kraja jasno kakve su te pretnje. Ako se i dalje leti tim avionima, zašto državni organi ne preduzmu mere da se zaštite najviši državni funkcioneri, zašto ih prepuštaju ličnom riziku. Mislim da oni nisu samo privatna lica, već predstavnici Vlade. Mi smo svedoci da su lokalni vlastodršci u poslednjih deset godina bili sve bogatiji, da je narod bio sve siromašniji i da su svi organi gonjenja u tome ako ne pomagali ono omanuli u čuvanju imovine, odnosno sprečavanju negativnih uticaja prilikom javnih nabavki. Velike sume novca su otuđene, u privatizacijama posebno. Dakle, više od dve trećine korupcije i kriminala, koji su počinili političari, mislim da je izvršeno u unutrašnjosti. Ono što se desilo u Kaću desilo se u Inđiji. To su dva različita dela. Očigledno da bez obzira što je prijavljen nadležnim organima, ja sam svedok da je prijavljen, ništa po tom pitanju nije urađeno, jer su se kako to kaže i organi ako ništa nisu uradili onda se makar ugradili u taj kriminal koji nam se dešava po lokalnim samoupravama. Za sada smo rašili Bojnik, Crnju i Brus. Dakle, da potvrdim da borba protiv korupcije još uvek nije potpuna. Dakle, mislim da bi ovaj amandman pomogao da se ta borba protiv korupcije i kriminala unapredi. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, drage kolege oficiri, dame i gospodo poslanici, po nama je ovaj amandman vrlo važan i vrlo interesantan. Zakonski je moguć, tako kažu bar naši stručnjaci, da se u određenim momentima preskoči postupnost u primeni radnih mera i postupaka radi dolaženja do optimalnih rešenja. Navešću jedan školski primer, generalu Vladisavljeviću je to verovatno poznato, primer "Kikaša". Početkom 90-ih godina došli smo do podataka koji su bili bitni, da će biti Hrvatima dostavljen avion sa oko 35 tona municije i oružja. Ovo sada više nije vojna tajna, ovo je javno sada. Mi smo tada, ili naša služba je tada donela odluku da ne poštujemo, iako u ovom zakonu nije bilo, ovo nas je i dovelo da ovako odlučimo i predložimo, odnosno spustili smo na teritoriju bivše Jugoslavije, na aerodrome, na kojem smo mi koristili, osam letelica. Osmi avion je bio "Kikaš" sa oružjem, a pre toga su bili avioni jer nismo imali 100% tačne podatke, jer nismo mogli da ispoštujemo kompletnu metodologiju. Zato smo za varijantu da se određenim momentima primeni skraćeni postupak. Onda se ne ide metodološki, nego da se ide sa merama i postupcima koji će dati brze rezultate. U savremenom svetu, ovaj amandman je mnogo važan pogotovo sada što se u vazdušnom prostoru, u kompletnoj atmosferi. U bezvazdušnom prostoru se kreće ogroman broj letelica, bespilotnih i raznih. Nikad ne znamo kad ko može izvršiti dejstvo ili ispoljiti dejstvo na određene infrastrukturne objekte i nanese veliko zlo državi. Ovaj amandman obezbeđuje i daje sigurnost onome ko takve odluke donosi da neće biti pokrenuti protiv njega nikakvi postupci, a i da hoće, tvrdim da ljudi koji se bave ovim poslom su i stručni i kadri i kvalifikovani i birani. U vojnoj organizaciji postoji subordinacija, uvek potčinjeni pretpostavljenom je dužan da ga izvesti blagovremeno o preduzetim merama. Što sudije stavljamo u neki veći položaj od ovih ljudi kada rade isto tako težak zadatak? Neću da merim koji je teži, ali oba su izuzetno teška. Zašto te ljude ne učinimo do kraja odgovornim jer jesu toi tu ni malo ne manjka demokratije ni ljudskih prava da to tako radimo. Dobro organizovana država mora dobro sebe štititi. Hvala.
Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, meni je ovaj amandman i te kako zanimljiv s obzirom da sam i periodu od 2000. do 2003. godine bio narodni poslanik u sazivu kada nam je potpredsednik Vlade uhapšen sa dolarima sa jednim stranim diplomatom pod znacima navoda, gde je bilo očigledno da se radilo o špijunaži. Verujem da je toga u poslednjih desetak godina bilo toliko da nam neki strani špijuni nisu ni trebali. Mislim da su neki naši odgovorni pod znacima navoda državni funkcioneri odnosili ono što je nekome napolju bilo zanimljivo. Ne verujem u čvoroviće, ne verujem u onaj film, ali verujem da smo predmet obožavanja raznih stranih službi, a da je moral naših građana, a posebno političara i funkcionera veoma nizak. S toga mislim da je ovaj amandman smislen jer sprečava da recimo bivši potpredsednik Vlade ode i sastane se, a da se pri tom postupci ne mogu koristiti u krivičnom postupku. Ovim amandmanom se mogu donekle sprečiti posledice koje jedan funkcioner ili bilo ko koje neodgovoran, ko nema odnos prema svojoj državi, ko uopšte ne zna šta je država, kome je stalo samo do zelembaća ili novčanica u stranoj valuti neke druge boje, kome je stalo samo da strpa nešto u džep, da ponese i iz ove zemlje iznese. Mislim da ovaj amandman može da spreči donekle takvu vrstu delovanja, da pokušamo što više da smanjimo da strani agenti i strane službe dolaze vrlo lako do naših podataka. Da se u slučaju takve vrste mogu primeniti mere koje najbrže i najefikasnije postižu rezultate, jer ukoliko dođe do štete svaki kasniji postupak nema nikakve veze. Vidim da je ovo smešno bivšem ministru odbrane. Verujem da je ovaj amandman smislen bez obzira na taj zajedljivi osmeh. Zahvaljujem.
Molim da ne prozivate poslanike. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Za razliku od mog kolege, gospodina Šutanovca, kome je ova rasprava do kraja jasna, i zakoni i amandmani, ja sam jedan od poslanika koji se previše ne razume u ovu temu. Naime, VBA i VOA su tema kojom se zaista nisam bavio. Kao svaki od poslanika dođem u situaciju da se bavim nekim pitanjima koja su mi do sada bila nepoznata. Nije mi sasvim jasno kakve veze ima ono o čemu je do sada pričano u naznakama, a to je činjenica da će Novi Sad narednih dana bankrotirati zbog posledica nekih radnji koje su u prethodnom periodu preduzete, nekih ugovora koji su zaključeni. Nije mi sasvim jasno ni da li se ovaj amandman možda odnosi na činjenicu da smo imali situaciju poslednjih dana da su zbog dobre saradnje svih bezbedonosnih službi, pretpostavljam VBA i VOA, na vreme uhvaćeni oni koji su želeli da sruše avion Vlade, ali bih voleo da znam i dobijem odgovor, i ne znam da li ovaj amandman doprinosi tome, da ubuduće te službe obaveste nadležna tela, pre svega mislim na najviše zakonodavno telo, o tim činjenicama pa možda i na zatvorenoj sednici. Nije nam do kraja jasno kakve su te pretnje. Ako se i dalje leti tim avionima, zašto državni organi ne preduzmu mere da se zaštite najviši državni funkcioneri, zašto ih prepuštaju ličnom riziku. Mislim da oni nisu samo privatna lica, već predstavnici Vlade.
Molim vas, gospodine Veselinoviću, vi vešto koristite ovaj amandman, ali to vam neću dozvoliti, ako nastavite tako, nego se vratite na amandman. Molim vas, onda je trebalo da bude replika, a ako je hteo repliku onda je mogla biti replika, ali prijava da raspravljamo o amandmanu, a onda vršiti svojevrsnu repliku, to vam neću dozvoliti. Znači, vratite se na amandman, molim vas.
Poštovani predsedavajući, za razliku od prethodnika koji nisu vešto koristili, nego vrlo brutalno kršili Poslovnik, vešto govoreći o amandmanu pitam nadležna ministarstva - zašto ne obaveste javnost o činjenicama, o poslednjim događajima i da li će ovaj amandman ubuduće otkloniti takva nerazumevanja? Da li ovaj amandman, ako ste pročitali, gospodine predsedavajući, tiče se toga, na neki način otvara mogućnost da budu transparentne aktivnosti i da omogući ono što se odnosi na prisluškivanje, na tajnost u radu, da se one svedu na meru koja bi bila ograničena i koja bi dala veće mogućnosti kontrole nad ovim službama? Zbog toga smatram da je vrlo bitno, da li će ovaj amandman stvoriti situaciju da se takve mogućnosti više ne dešavaju, da ne znamo da li nam je premijer ugrožen, ili nam nije ugrožen, ili je to samo spinovanje. Hvala.
Prvo, znate da amandman nije prihvaćen, pa prema tome ne možete … Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Moram reći da, bez obzira što ovaj amandman nije prihvaćen, me raduje činjenica što je obrazloženje amandmana naišlo na pozitivne kritike i na nešto što će u narednom periodu biti razmatrano kao mogućnost o čemu sam podrobnije na sednici Odbora razgovarala sa potpukovnikom Draganom Arsićem. Što se tiče samog amandmana, mnogi su prilikom donošenja izbornog zakona iz 2009. godine ukazivali na dramatičnu neustavnost odredbe člana 13. Zakona, po kojoj je direktor VOA mogao bez odluke suda da naređuje operativni nadzor. Tri godine je trebalo Ustavnom sudu da donese, odnosno da takvu odluku proglasi neustavnom. Raduje me činjenica što se ovog puta nije išlo na zaobilaženje Ustava, već je konačno uspostavljena sudska kontrola nad nadzorom komunikacija. Logična je potreba da se novim članovima 13a i 14a predvidi kako postupak posebnih mera, tako i preciziranje njihovih uslova. Međutim, ponoviću nešto što sam rekla na Odboru, logična je činjenica da ukoliko se elektronski nadzor vrši po osnovu odluke sudije višeg suda, tajna snimanja, komunikacije i unutrašnjosti objekta po odluci sudije Vrhovnog kasacionog suda, zašto se onda tako dobijeni podaci, dakle podaci koji su dobijeni na osnovu odluke suda, bilo da je u pitanju viši ili Kasacioni sud, ne bi koristili u krivičnom postupku? Smatram da korišćenje ovakvog dokaznog sredstva u krivičnom postupku nije protivustavno, šta više ustavno je, jer Ustav u svom članu 41. stav 1. propisuje nepovredivost pisama i komunikacija. Međutim, taj isti Ustav u narednom stavu, stavu 2, predviđa da su odstupanja samo dozvoljena na određeno vreme i na osnovu odluke suda, ukoliko su neophodne radi vođenja krivičnog postupka ili radi zaštite bezbednosti Republike Srbije. Ovaj predlog zakona to isto predviđa, traži odluku suda, traži određeno vreme, traži zaštitu bezbednosti, izostavljanje krivičnog postupka, naravno. Neću govoriti da bi se ovim zakonom, da bi se ovim amandmanom, a što je jedan od razloga zbog koga sam ja i podnela, znatno olakšala mogućnost dokazivanja pojedinih krivičnih dela, posebno onih krivičnih dela koja se rade suptilno i tajno. Takođe, ukoliko se uspostavi sudska kontrola nad nadzorom i ukoliko se precizno propišu upravo ovakvi uslovi, onda se način prikupljanja tih podataka ni u čemu ne razlikuje od načina na koji se to čini u redovnom krivičnom postupku, i to shodno pravilima Zakona o krivičnom postupku. Jedina razlika se ogleda u pogledu načina prikupljanja tih podataka, jer se u odnosu na pravila Zakona o krivičnom postupku, ovde je jedini izuzetak što se takvi podaci prikupljaju ne na osnovu zahteva javnog tužioca, već na osnovu zahteva sudija. Naravno, ovaj amandman, kao što sam jutros rekla na Odboru, podnet je u duhu i u jeku borbe protiv korupcije i kriminala i kako bi se nosiocima te borbe protiv korupcije i kriminala, barem donekle, olakšala borba. Dajem svoj mali dobprinos putem ovog amandmana, a u njihovom olakšanju te borbe. Hvala.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Borisav Kovačević. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević.
Hvala, gospodine predsedavajući. Obrazloženje Vlade za odbijanje ovog amandmana kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se uvođenjem pojmova audio i video snimanje i pojmova poštanske pošiljke ne doprinosi jasnoći i preciziranju posebnih postupaka i mera. Upravo sam to učinio, jer u izmenjenom članu 6, odnosno u Predlogu izmene zakona je stajalo pod tačkom 6. – tajno snimanje i dokumentovanje razgovora na otvorenom i zatvorenom prostoru, a ja sam dodao – tajno audio i video snimanje. Mislim i ubeđen sam, kao što vidite, da to jeste pojašnjavanje. U tački 7. je stajalo da je tajni nadzor sadržine pisama. Rekao sam, ne pisama, nego poštanskih pošiljki. Paket, paketić, nije pismo, a u njemu svi koji su ikada radili u ovoj oblasti znaju šta sve može da prođe, što može biti od kardinalnog značaja po bezbednost zemlje ili po bezbednost ljudi. Ne shvatam da je ovo odbijeno. Najkraće što mogu. Neću da pričam kao što mnogi pričaju o stvarima o kojima smo raspravljali u načelu. Ovo su vrlo konkretne stvari. Stvarno ne vidim razlog zatšo je ovo odbijeno. Hvala.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, gospodo direktori, gospodo narodni poslanici, u ovom članu smo predložili izmenu u vidu stava 5. gde smo rekli – kada razlozi hitnosti to zahtevaju, a posebno u slučajevima unutrašnjeg i međunarodnog terorizma, direktor VBA može da naloži primenu posebnog postupka iz člana 12. Čime smo se rukovodili? Na ovaj način smatramo i duboko smo ubeđeni da se premošćuje prazan hod u radu službe do dobijanja odobrenja. Šta će u međuvremenu služba, odnosno direktor VBA sa raspoloživim podatkom u slučaju kada preti opasnost, kada dođe do izvršenja terorističkog akta od vremena podnošenja do vremena dobijanja odobrenja? Šta ako u tom periodu čekanja odobrenja od 12 do 24 sata dođe do izvršenja terorističkog akta, a raspolagalo se sa podatkom da može doći? Ko će biti odgovoran za nepreduzimanje mera na planu dokumentovanja ili sprečavanja izvršenja takvog terorističkog akta? Šta ako se u jedan posle pola noći dobije podatak da će u vremenu između tri i četiri na letelici nekog od predsednika ili članova Vlade biti postavljen eksploziv? Vojno bezbednosna agencija ne preduzima ništa na planu za dokumentovanja, bez obzira što može iza toga biti sprečeno, ali neće moći da se preduzme ništa protiv izvršioca takvog terorističkog akta. Zato smo i predložili da direktor VBA, uz preuzimanje sve odgovornosti i podnošenja izveštaja ministru odbrane, počne sa primenom ovih mera i nastavi i po dobijanju odobrenja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da poslanička grupa penzionera ima najviše iskustva. Dakle, verujem da je sve zasnovano na iskustvima, a ne samo na teoriji. Doduše, svi stari stručnjaci koji su imali neko iskustvo i znanje su na brzinu penzionisani, pa nije ni čudo što su ovi amandmani dosta kvalitetni. Usudiću se da kažem sve što je smetalo u ovoj zemlji. Neko je u sopstvenom interesu sklonio, odnosno…
Nemojte, Marijane, molim vas.
Sačekajte, obrazlažem amandman.
Pređite na amandman, molim vas.
Naravno, amandman kaže – kada razlozi hitnosti to zahtevaju, a posebno u slučajevima unutrašnjih i međunarodnog terorizma, direktor VBA može da naloži odmah primenu posebnog postupka iz člana 12. stav 1. tačka 5) i nastavlja sa primenom po dobijanju odluke nadležnog suda. Ako mislite da ne čitam zakone, čitam. Stav 5. – sudija iz stava 2. ovog člana, bez odlaganja, a najkasnije u roku od osam sati, donosi odluku za primenu posebnog postupka i mere iz člana 12. stava 1. tačka 5) ovog zakona i dostavlja je VBA. Razlika između predloženog rešenja i amandmana je da se može delovati pre nego što se dobije odluka nadležnog sudije, a ona se može dobiti odmah iza osam sati. Osam sati je jako veliko vreme i to moram da uporedim sa nekim bivšim vremenima. Znate, Vrhovni savet odbrane je kupio neki satelit, koji je trebao da nam daje podatke tek posle 24 sata, a platili smo ga 50 i nešto miliona evra. Dakle, mislim da su predlagači amandmana to bazirali na osnovu toga što smo kupili nešto što je trebalo da nam o terorizmu dostavlja podatke 24 sata kasnije, što znači da komotno može da se izvrši terorističko delo spolja i iznutra, da se počinioci udalje, a da se to ne može dokumentovati, niti VBA ima ovlašćenja za to. Predlagač amandmana je to premostio, on nije rekao da će se ovo raditi bez naloga suda, ali da zbog razloga hitnosti to može da započne da se radi i da se nastavi po dobijanju odluke suda, jer kakve su naše sudije može da se ne pronađe u prvi sat, u drugi sat, možete i da ga pronađete, ali on ima rok od osam sati i može lepo da razmišlja natenane sedam sati, a da izvršioci budu spokojni i da ne budu čak ni preterano uznemiravani. Dakle, mislim da je amandman smislen, da je pravljen na bazi nekih iskustava i o tome sam govorio. To što poredim amandmane sa nečim što se u praksi dogodilo, nešto što smo platili 50 i nešto miliona evra, a što nam nije ništa ni koristilo, nismo ga ni dobili, platili smo satelitske snimke sa odloženim emitovanjem 24 sata i time smo valjda hteli da svim teroristima stavimo do znanja da imaju 24 sata da se izgube sa naše teritorije, a bojim se da po predlogu ovog zakona oni takođe znaju da imaju osam sati da izvrše neko delo i da se udalje, bez mogućnosti da VBA deluje na odgovarajući način. Mislim da ovu državu treba malo utegnuti, da se ovo previše razglavilo, da je sve manje državnih jakih struktura. Mislim da je amandman smislen i u danu za glasanje, a predlagač treba da mi kaže, glasaću svakako za ovaj amandman, zato što sam služio vojsku. Hvala.
Hvala. Na član 8. amandman je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Kovačević Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine ministre, gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa je podnela četiri amandmana na ovaj predlog zakona i mogu da kažem da su oni uglavnom usmereni na rešavanje pitanja, koje, nažalost, mislim da nije na najbolji način rešio osnovni tekst zakona. To je pitanje kako uravnotežiti potrebu da se zaštiti ili omogući efikasno sprovođenje i zaštita bezbednosti kroz funkcionisanje ovih službi i zaštita ljudskih prava? O tome je bilo veoma mnogo sporova kada je ovaj zakon usvajan u Narodnoj skupštini 2009. godine. Neka rešenja, kao što ste videli, osporena su pred Ustavnim sudom i na osnovu Odluke Ustavnog suda mi danas raspravljamo o izmenama i dopunama ovog zakona. Mi smo i u načelnoj raspravi dosta govorili o članu 10. ovog zakona. Nekoliko kolega je o tome govorilo. Prosto smo razmišljali na koji način da se izađe iz jednog vrlo opasnog problema koji može da stvori član 10. ovog zakona, tj. član 15. osnovnog teksta zakona. Tiče se preduzimanja određenih radnji bez prethodno pribavljene saglasnosti nadležnog suda. Naravno, ni jednog trenutka nije bilo sporno da se takve mere preduzimaju i da se dopusti predstavnicima Agencije da to čine u slučajevima unutrašnjeg međunarodnog terorizma. Ta stvar prosto zahteva ovu vrstu reagovanja i ovu vrstu saglasnosti, jer danas upravo, manje-više, u nekoliko diskusija slušamo o takvim pojavama i takvim slučajevima. To nije sporno, ali razlozi hitnosti je jedan pravni standard koji može da stvori ogromne probleme u svojoj primeni i moguće zloupotrebe. Šta znači razlozi hitnosti i ko je taj ko ceni razloge hitnosti i šta sve može da bude obuhvaćeno pod razlozima hitnosti? Praktično sve. To je jedno diskreciono pravo koje ima direktor VBA, koji pod razloge hitnosti preduzimanja mera bez ovlašćenja suda može da stavi različite stvari. Ne želim da kažem da će se to uvek desiti kao zloupotreba, ali ne isključujem mogućnost da to može biti zloupotreba. Ne vidimo da tih osam sati, koliko je potrebno za stav suda, predstavljaju problem. Rekli smo da izuzimamo situaciju unutrašnjeg i međunarodnog terorizma. Ponudili smo ovde jedno rešenje za koje mislimo da je prelazno, a da bi u novom tekstu zakona bilo najbolje, kroz jednu javnu raspravu i kroz iskustva koja imaju predstavnici vojnih agencija, čak deo koji se odnosi na razloge hitnosti izbrisati. Jer, ako želimo da sprečimo mogućnost zloupotreba, ako želimo da se zaista ljudska prava zaštite u potpunosti, da sudovi imaju potpuni nadzor nad primenom svih mera, onda bi bilo dobro da se ova situacija isključivo svede na okolnosti koje se tiču terorizma. Mi smo ovde stavili - u slučaju hitnosti, kada je odlaganje privremenih mera onemogućilo postizanje cilja zbog kojeg bi bile preduzete. Naravno, i to podrazumeva određeno objašnjenje, ali pošto se radi o predlogu izmena i dopuna zakona, ovo bi sigurno umanjilo tu mogućnost ili širinu, kako je ovaj pravni standard definisan u članu 10, ali sa tendencijom da se u perspektivi izađe iz ovog problema. Jako je važno da, ako se već ide u otklanjanje svih sumnji u rad službi, a o značaju vojnih službi smo ovde i te kako mnogo govorili, pogotovo vojnih službi koje su možda i u javnosti i u struci nekako bile, hajde da kažem, manje vrednovane nego sama BIA, mislim da one takođe, zbog ozbiljnosti značaja pretnji kojima se one bave, treba da dobiju veoma veliki značaj. U tom smislu, sve aktivnosti i predloge koji se tiču poboljšanja njihovog rada i finansijskog i materijalnog i kadrovskog mi ćemo uvek da podržimo. Ali, baš iz tog razloga, ako jačamo u profesionalnom smislu službe, treba da onemogućimo kroz zakonska rešenja svaku mogućnost kritike i napada da te službe zloupotrebljavaju zakon, tako što ćemo eliminisati iz teksta zakona sve ono što može biti problematično, a što se tiče ljudskih prava. U tom smislu je i naš amandman. Nije nam jasno zašto je on odbijen, ali u svakom slučaju, verujemo da će kroz diskusiju u javnosti koja će biti oko novog teksta zakona, ova tema, vrlo važna tema sa stanovišta i funkcionisanja službe, ali i ljudskih prava biti pravilno vrednovana i razmotrena. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Borisav Kovačević. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, reagovao sam amandmanom na rok vremenski sudiji od 24 sata da dostavi odluku službi, odnosno direktoru, za slučaj ako je direktor, kako kolega reče, po diskrecionom pravu započeo primenu posebnih postupaka, mera i radnji, zbog hitnosti, čekajući odluku sudije. Ne bi bilo sporno da ostane 24 sata, da nije u ovom članu uveden automatizam vrlo poguban za rad i rezultate službi bezbednosti uopšte, odnosno za bezbednost ove zemlje. Kaže se u poslednjem stavu – ako nadležni sudija ne odobri primenu posebnih postupaka i mera u roku od 24 sata, ja sam rekao 12 sati, direktor je dužan da naloži komisijsko uništavanje svih podataka do kojih je služba došla. Ovo nikada ne treba i ne sme da se desi, a posebno što je u ovakvoj značajnoj situaciji kada direktor, kao najkompetentniji čovek, procenjuje i nikad se takve mere ne preduzimaju ako se ne očekuje značajni kardinalni podaci po bezbednost, da dođu u situaciju da to posle uništi, a ostavlja se istovremeno sloboda ili mogućnost neodgovornosti sudije jer se kaže – ako ne dostavi odluku u roku od 24, odnosno 12 sati. Zašto postavljamo to kao mogućnost? Sudija, doveden u situaciju da o ovome odlučuje, odnosno sud nadležni, mora biti do kraja mobilan. Mora postojati dežurni sudija, ne 12 sati, za sat vremena mora doneti odluku. Zato sam želeo da, skraćenjem roka sa 24 na 12 sati, onemogućimo na taj način moguće sticanje značajnijih i krupnijih podataka za 24 sata, nego za 12, pa ako uništavamo podatke u tom slučaju kada sudija ne odobri ono što smo za 12 sati prikupili, manja je šteta nego za 24 sata. To je bilo moje osnovno rukovođenje što sam ovo podneo. Izvinjavam se gospodi koja rukovode ovim dvema službama. Znam da je 24 sata, oni i ja to dobro znamo zašto, bolje za službu i korisnije za samu službu, ali nije bolje po podatkei, po opštoj intenciji poštovanja ljudskih prava, ono što treba da sledimo ulazeći u Evropu, bolje je da taj rok bude što kraći, nepokrivan sudijskom odlukom. Hvala lepo.
Hvala. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ovo je isto kao u članu 8. Ovde sam se isto zalagao za preduzimanje mera odmah po dobijanju podataka i davanja većih ovlašćenja direktoru VBA, kada postoje razlozi hitnosti, a posebno u slučajevima unutrašnjeg i međunarodnog terorizma. Obrazloženje bi bilo slično. Ne znam da li da ponavljam. Ovde mogu nastupiti zaista teške posledice. To sam obrazlagao u članu 8. Opet se zalažem i pitam – šta sa onim, ukoliko dođe do izvršenja krivičnog dela u vremenu u kome čekamo odobrenje, a mogli smo da reagujemo i sprečimo eventualno izvršenje takvog krivičnog dela? Hvala. Hteo sam toliko.
Narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu da sam rekao da ću glasati za prethodni amandman koji je nešto već govorio o ovakvim situacijama, bilo bi glupo da ne glasam i za ovaj drugi. Dakle, i u jednom i u drugom slučaju se radi striktno o unutrašnjem i međunarodnom terorizmu. Radi se o nečemu što VBA sazna, a zbog sudske odluke ne može da povuče nijednu meru. Dakle, na određeni rok mora da odgodi sve svoje aktivnosti. S obzirom da su zakoni javni, da na neki način gotovo na 24 sata amnestira eventualne počinioce koji mogu da borave, da planiraju, da urade, naprave nenadoknadivu štetu, da budu opasni po zdravlje i imovinu ljudi i države i da se bezbedno udalje zato što određeni sudija nije dao na vreme saglasnost za takvu odluku. Recimo, ovaj rok od 24 sata sudija čak i ne mora da ispoštuje, da bi sve te aktivnosti mogle posle da budu predmet uništavanja, kao da nikada nisu ni bili, kao da nikada ništa loše nisu uradili u ovoj zemlji, a treba da znamo da će ova država biti predmet sve većih terorističkih, što međunarodnih, što unutrašnjih, a posebno unutrašnjih terorističkih akata. S tim u vezi, Kosovo tretiram kao unutrašnje pitanje Srbije, za razliku od nekih poslanika ovde. Dakle, mi možemo biti meta i međunarodnog, a posebno unutrašnjeg terorizma. Mislim da ova reč koja stoji, da direktor VBA može da naloži, odnosno amandmanom se kaže - direktor VBA može odmah da naloži početak primene posebnog postupka, to ga ne amnestira od kasnijeg dobijanja sudske odluke o tom postupku. Mislim da ova država, u ovom stanju u kakvom jeste, iziskuje jedan ovakav amandman. U suprotnom, zbog blizine juga Srbije, Makedonije, Kosova i Metohije, s obzirom na stanje na terenu kakvo jeste, bojim se da neusvajanjem ovog amandmana mogu da nastanu štetne posledice ne za ljude koji rade u VBA, već ukupno za stanovništvo, za teritoriju, za ustavni poredak i za ovu državu. Hvala.
Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, predstavnici vojnih agencija, dame i gospodo narodni poslanici, naša intervencija u ovom članu zakona odnosi se na situaciju produženja primene mera. U načelnoj raspravi mi smo istakli jedno pitanje koje se ticalo da li ovim zakonom, zakonom koji definiše rad vojnih agencija treba da se uređuje pitanje nadležnosti sudova za postupanje u ovakvim situacijama. Čuli smo odgovor, kroz diskusiju i kroz podnete amandmane ili odgovore na amandmane, da bi to bilo mesto. Mi smo smatrali da je bolje da se sačekalo, jer ovo što ministar Selaković najavljuje nove zakone iz oblasti pravosuđa gde bi se verovatno i zakoni koji se tiču nadležnosti sudova, definisali. Ali, kada je već urađeno ovako onda smo mi smatrali da prihvatajući taj stav da i mi intervenišemo našim amandmanom. Tiče se upravo pokušaja zaštite, zaštite ljudskih prava u situaciji kada se mere koje se odnose na član 12. osnovnog teksta zakona od tačke 5. do tačke 8. vrlo ozbiljne i koje se tiču tajnog elektronskog nadzora komunikacija i informacionog sistema radi prikupljanja zadržanih podataka o telekomunikacionom saobraćaju. Tajno snimanje i dokumentovanje razgovora na otvorenom i zatvorenom prostoru, korišćenju tehničkih sredstava. Tajni nadzor sadržaja pisanih i drugih sredstava komuniciranja uključujući tajni elektronski nadzor sadržaja komunikacija informacionih sistema i tajni nadzor i snimanje unutrašnjih objekata i zatvorenih prostora i predmeta. Predviđeno je da u članu 11. znači, u članu 17. osnovnog teksta zakona, da se ovi postupci mogu produžiti za još šest meseci. Mi smatramo, naravno, uvek postoji mogućnost i opravdanje da se takva odluka donese, ali upravo u toj situaciji analogno drugim procesnim slučajevima, mi smo smatrali da tu odluku treba da donese sudsko veće, a ne isti sudija koji je doneo ili procenjivao potrebu za ovim merama kada je prvi put donosio takvu odluku. Radi se o ozbiljnim merama koje mogu da zadiru u važna ljudska, ustavna prava i slobode i šest meseci nije mali rok ali kažem, razumevajući potrebu da predstavnici vojnih agencija procene da te mere treba nastaviti, da ipak sudsko veće treba da ima potpunije i tačnije podatke zašto se te mere trebaju produžiti, a ne isti sudija, samo jedan sudija, pojedinac, taj koji je donosio odluku. Smatramo da bi u tom slučaju opet, to je bila intencija svih naših amandmana, bila otklonjena bilo kakva mogućnost da se stavi kritika da ovaj zakon može da služi za različite zloupotrebe ili korišćenje ovako osetljivih stvari kao što su ove mere da bi se izašlo izvan nadležnosti ili okvira za koje su one definisane. Sudsko veće svim svojimnadležnostima uz dodatnu, kako smo mi naveli u samom amandmanu, dodatno pojašnjenje od strane direktora VBA zašto je potrebno još šest meseci da bi se potkrepila odluka koja bi bila doneta od samog sudskog veća. Mislimo da je to nešto što bi bilo dobro i ako vi u obrazloženju amandmana, zašto ga odbijate navodite da bi to uticalo na organizaciju nadležnosti sudova, a mi mislimo da sama činjenica da se uvodi Viši sud i Vrhovni kasacioni sud u ceo ovaj postupak jeste zadiranje u to. Ali, ako se već u to ušlo mislimo da je ovo bolje rešenje koje smo mi predložili. Ipak, viša instanca ovakvoj jednoj meri uključenje ove mere treba da odlučuje, a to je u svakom slučaju sudsko veće obzirom da praksu sudskog veća imamo u nizu drugih slučajeva. Hvala.
Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.)
U raspravu po ovom amandmanu kao i amandmanu koji sam podnela na član 10. neću posebno ulaziti budući da se radi o čisto tehničkim amandmanima i s obzirom na tu činjenicu ne želim da trošim vreme ni sebi ni drugima. Hvala.
Na član 11. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo Zaštitnik građana. Vlada i Odbor za kontrolu službi bezbednosti su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Olgica Batić Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Batić. Izvolite.
Hvala. Sad moram da govorim pošto amandman nije tehničke prirode. Ovaj amandman podnela sam, pre svega iz razloga zato što nigde nije propisano koja su zapravo to službena lica koja VBA koja mogu koristiti ovlašćenje iz člana 9. stava 1. jer, samo se navodi da to može činiti VBA. Suština ovog amandmana, da skratim, ogleda se u tome da ministar odbrane zapravo svojim aktom propiše koja su to službena lica, a sve iz akta o sistematizaciji i organizaciji koja ova ovlašćenja mogu koristiti bez posebnog ovlašćenja, a koja na osnovu njih. Ovakvim aktom bi ministar odbrane mogao utvrditi i odgovornost, recimo, određenih službenika VBA koji bi mogli, a to smo imali u prošlosti, zloupotrebljavati svoja ovlašćenja upravo iz člana 9. stava 1. i njegovu odgovornost upravo zasnovati na onom propisu koji se ovim amandmanom predlaže. Ponoviću, da je cilj ovog amandmana kao i prethodno podnetih upravo u svrhu borbe protiv korupcije i kriminala. Hvala.
Hvala. Na član 17. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Određujem pauzu do 15,00 sati, kada nastavljamo sa radom. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Prelazimo na rad po 5. tački dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O UTVRĐIVANjU JAVNOG INTERESA I POSEBNIM POSTUPCIMA EKSPROPRIJACIJE I PRIBAVLjANjA DOKUMENTACIJE RADI REALIZACIJE IZGRADNjE SISTEMA ZA TRANSPORT PRIRODNOG GASA "JUŽNI TOK" Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima 5. tačke dnevnog reda pored predstavnika predlagača prof. dr Zorane Mihajlović, ministarke energetike, razvoja i zaštite životne sredine, pozvala da sednici prisustvuju i: Dejan Popović, državni sekretar u Ministarstvu energetike, razvoja i zaštite životne sredine, Petar Stanojević, pomoćnik ministra energetike, razvoja i zaštite životne sredine i Zoran Ibrović, viši savetnik u Ministarstvu energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Primile ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić, Bojan Đurić, Olgica Batić, Dušan Obradović, Ivan Jovanović, Vladimir Ilić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Primile ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala gospođo potpredsednice, poštovana gospođo ministarko, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da se moj amandman odnosi na ovaj javni interes koji se utvrđuje ovim članom 1. ovog zakona, moje mišljenje je da se uopšte niste morali nešto naročito mučiti oko ovog zakona. Dakle, zakon je mogao da se donese, da se predloži samo sa dva člana, da se prvim članom reguliše taj javni interes, a da se sa drugim članom reguliše poseban postupak. Sa ta dva člana bi ste regulisali u celosti celu tu problematiku oko eksproprijacije zemljišta za gasovod "Južni tok". Dakle, uštedeli biste vreme i onima koji su pisali taj zakon, koji su ga obrazlagali, predlagali, a ujedno biste uštedeli i vreme nama poslanicima, ne bismo morali da raspravljamo o ovim ostalim odredbama Predloga zakona. Zašto to govorim? Iz tog razloga što taj javni interes normalno predviđen ukoliko se želi raditi eksproprijacija i nije poenta u samom tom javnom interesu koji je potreban da bi se uopšte razgovaralo o eksproprijaciji, nego je problematika izražena u tom posebnom postupku koji se predviđa Predlogom zakona. Znate da je Vlada mogla taj javni interes da utvrdi i bez problema bi mogla da se sprovede eksproprijacija svih tih parcela koje se dotiču "Južnog toka". Međutim, očigledno da je postojao interes da se u tom javnom interesu uradi i poseban postupak, odnosno da se isti zakonom predvidi. Međutim, zakonom i eksproprijaciji je predviđeno i da se poseban postupak može primenjivati u slučajevima kada se dese neke elementarne nepogode nekog većeg značaja. Prema tome, Zakon o eksproprijaciji već predviđa potrebu tog javnog interesa i predviđa mogućnost posebnog postupka. Kada ste se vi odlučili da to ne ide putem uredbe Vlade, očigledno ste mislili na taj poseban postupak i time ste vi faktički izjednačili eksproprijaciju zemljišta za gasovod sa elementarnom nepogodom, jer Zakon o eksproprijaciji predviđa poseban postupak samo u slučaju elementarnih nepogoda i tu vam se dešava jedna kolizija između proklamovanog i obrazloženog javnog interesa, velike investicije, velika podrška privrednom razvoju, buduća energetska stabilnost zbog tog gasovoda i suštine da se taj poseban postupak predviđa upravo na štetu koju su građani ove države, a vlasnici su tih parcela kroz koje se namerava da se sprovede taj gasovod. Dakle, imamo jednu opštu priču oko javnog interesa, ali imamo jednu konkretnu problematiku oko posebnog postupka koji u znatnoj meri rediguje ljudska prava vlasnika nekretnina. Mislim da je moglo biti mnogo poštenije, racionalnije i realnije, da ste rekli ovako, mi utvrđujemo javni interes za izgradnju ovog gasovoda, utvrđujemo poseban postupak tako što ćemo ljudima da eksproprišemo njihove nekretnine, što ćemo da preuzmemo nekretnine u posred, a da pritom nećemo poštovani one elementarne procesne uslove koji su predviđeni Zakonom o eksproprijaciji, koji nema razloga da se ne primenjuje u konkretnom slučaju kada se radi o "Južnom toku". Nažalost, kada god se poziva vlast na nacionalni i javni interes, u tom slučaju uvek postoji neka zadrška i mora da postoji oprez kod onih kojima je namenjeno to objašnjenje da se radi o javnom ili nacionalnom interesu. Nažalost, ja bih vam napomenula da su ustanove kulture koje su proglašene od javnog interesa, izgubile nekoliko ustanova kulture, koje su takođe morale biti uvrštene u nacionalni interes kao što su JDP ili kao što je "Atelje 212". Dakle, mi već kod tih ustanova kultura kada smo predvideli nacionalni interes, na neki čudan način smo smatrali da nema mesta za ova dva bitna pozorišta. Dakle, šta se tu dešava sa nacionalnim interesom? Da li tu zaista postoji jedan dobar kriterijum kada se isti utvrđuje? Isto tako i kod utvrđivanja javnog interesa kod izgradnje nekog velikog infrastrukturnog projekta kao što je gasovod. Isto tako možemo da nabrojimo nekoliko parkova, nacionalnih, koji su takođe dobili taj prefiks nacionalni, pa su u međuvremenu i te kako devastirani, recimo, "Đerdap", "Fruška Gora", Šar planina, Kopaonik i slično. Imamo te slučajeve nacionalnog i imamo slučajeve javnog interesa koji već u startu probuđuju određenu sumnju. Na žalost, u proteklih šest ili sedam meseci, od kada je aktuelna ova vlast, mi smo svedoci da se donose ad hok zakoni, da se donose jednokratni zakoni, odnosno za jednokratnu upotrebu. Samo bih vam napomenula da se to može odnositi na izmene i dopune Zakona o NBS.
Vratite se na temu, gospođo Popović.
Kako da ne, radi se o zakonima koji se mogu okarakterisati kao zakoni za jednokratnu upotrebu. Isto to može da se kaže i za ovaj zakon, kao i za Zakon o amnestiji, Zakon o budžetskom sistemu. Dakle, to su ti zakoni koji imaju ambiciju da regulišu određenu problematiku za jednokratnu upotrebu u interesu određenih krugova, nekoga ko lako može da taj javni interes stavi u prvi plan i postane prioritetan u odnosu na sve ostale interese koji prate i ovaj pravni posao koji je danas na dnevnom redu u smislu eksproprijacije. Dakle, kad vi taj javni interes ističete, kada postupak predviđate na taj način da ne zovete učesnika, odnosno, ne predviđate da se izjasni na predlog za eksproprijaciju, kada ne predviđate da saslušate učesnike u tom postupku, kada ne predviđate obaveznost pravnosnažnosti rešenja o eksproprijaciji, kada ne predviđate predaju poseda kao jedan čin, nakon što se sproveo postupak u celosti pravosnažan i konačan, u tom slučaju vi, faktički, kroz ovaj zakon pokazujete da imate određene planove u smislu favorizovanja jedne stranena uštrb interesa i prava druge strane. Zato sam rekla da bi bilo mnogo poštenije da ste samo dva člana napisali u ovom zakonu, jedan koji se odnosio na definiciju javnog interesa koji je dat u veoma opštem obliku, a drugi koji bi se odnosio na to da učesnici, odnosno vlasnici nepokretnosti, čije će se nepokretnosti eksproprisati, jednostavno nemaju prava na sve one zakonom i Ustavom zagarantovane zaštite, koja je itekako potrebna kada se radi o oduzimanju i vlasništva i državine jedne nekretnine. Dakle, kada smo mi podnosili ove amandmane, pre svega smo imali u vidu toda ste vi postojećim Zakonom o eksproprijaciji mogli da regulišete problematiku eksproprisanja zemljišta kroz koje će proći gasovod "Južni tok". Vi niste imali potrebe da utvrđujete poseban postupak, jer poseban postupak je zaista neki "leks specijalis" u odnosu na one postupke koji su predviđeni Zakonom o eksproprijaciji. Rekla sam vam već da je poseban postupak predviđen samo za slučaj elementarne nepogode. Pretpostavljam da vi niste imali tu asocijaciju na ovaj posao izgradnje gasovoda "Južnog toka", u smislu elementarne nepogode, jer u protivnom bilo bi zaista bespredmetno da govorimo uopšte o javnom interesu, jer jedan drugi isključuju, jer, elementarna nepogoda je nešto štetno. Pretpostavljam da ste ipak imali u vidu da vodite računa o interesima građana. Međutim, bez obzira na to, rezultati će biti takvi da ćemo se ozbiljno zapitati da li možemo i u budućnosti da računamo na ovakvu vrstu javnih interesa i posebnih postupaka, samo iz tog razloga da bismo zadovoljili potrebe jedne kompanije koja je u pretežnom delu u vlasništvu jedne strane državne kompanije.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovana poslanice, mnogo toga ste rekli u ovih nekoliko minuta. Moram da priznam da veći deo nema baš tačno veze sa amandmanom, ali nije problem, pokušaću da vam odgovorim. Dakle, ovaj zakon, ponoviću nešto što sam govorila pre nekoliko dana, kada smo govorili o ovom zakonu, se ne pravi zbog toga da bi udovoljio zahtevima neke kompanije, kako vi kažete, ovaj zakon se pravi zbog toga da bismo izvršili eksproprijaciju zemljišta, kroz koju treba da prođe gasovod "Južni tok", vrednost investicije 1.7 milijardi evra. Ako vi mislite da ta investicija nije potrebna Srbiji i da eksproprijaciju možemo da čekamo sedam do 10 godina, po postojećem Zakonu o eksproprijaciji, onda bih ja volela da to objasnite građanima Srbije. Drugo, kada kažete da je to zakon za jednokratnu upotrebu, ne znam šta znači tačno taj termin "jednokratna upotreba", ali ukoliko pravimo dva gasovoda, a ne pravimo, nego pravimo jedan, onda se slažem, ovaj zakon je zaista samo za gasovod "Južni tok", koji prolazi kroz Srbiju i prolazi kroz još određeni broj zemalja i Srbiji treba da obezbedi energetsku stabilnost, ako ništa drugo, da nam poveća tu energetsku stabilnost kada govorimo o gasnoj privredi. Kada govorite dve stvari koje, evo, citiram – da je ovaj zakon na štetu onih koji su vlasnici zemljišta, prvo, ne znam na osnovu čega ste utvrdili da je to na štetu onih koji su vlasnici zemljišta i koji su to kriterijumi, podaci sa kojima raspolažete, sa kojima Vlada, država i ministarstvo ne raspolažu, da će biti na štetu? Čak naprotiv, mi smo vrlo jasno rekli kako će se utvrđivati, da će poreska uprava dati tačno koliko će iznositi naknade, da će naravno opštine o tome da to sprovode, itd, da sada ne širim priču. Dakle, ne znam na osnovu čega ste to zaključili? Isto tako ste rekli da je ovaj zakon tu i napravljen je u interesu određenih krugova, pa bih vas zamolila, pošto sam sigurna da ćete replicirati, da mi objasnite koji su to krugovi u čijem je interesu napravljen ovaj nacrt zakona, a ja sam jasno objasnila jedinu svrhu, jer ovo jeste tehnički zakon, iako se rasprava mnogo više vodi o svim drugim stvarima nego o samom zakonu, zašto ga mi radimo? Kada između ostalog govorite da neće biti napravljeno saslušavanje učesnika, itd, mi smo nekoliko puta objasnili koliko bi vremena bilo potrebno i koliko bi vremena izgubili kada govorimo o tome da treba da pripremimo i stvorimo uslove da taj "Južni tok" jednog trenutka kroz Srbiju prođe. Ako govorite o javnom i posebnom interesu, mi smo želeli da to bude javni interes. Naprotiv, nikako ga nismo izjednačili sa ovim što vi govorite, nepogodama, zemljotresima, itd, jer u tom slučaju po zakonu je skraćen upravni postupak i taj skraćeni posebni interes o kome ste vi govorili. Dakle, apsolutno, vaš amandman zaista ne odgovara onome što je sama svrha zakona i zbog toga je i odbijen. Sada bih vas zamolila da ukoliko to nije problem, da mi objasnite na čiju štetu je ovaj zakon i kako vi to znate da je na štetu i kako ste vi to procenili? Pod dva, u interesu kojih krugova se pravi ovaj zakon, jer onda mi možda nismo dobro videli, pa da vidimo u čemu je stvar? Hvala vam.
Hvala. Reč ima Judita Popović. Replika. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovana gospođo ministarko, pre svega se ovde radi o javnom interesu i o posebnom postupku. Dakle, interes to smo apsolvirali, da li je tako, a poseban postupak vam je predviđen, recimo u Zakonu o eksproprijaciji u slučaju elementarnih nepogoda. Dakle, tu se radi o jednom postupku koji isključuje neku redovnu proceduru, koji je zakonom predviđen, a ta redovna procedura upravo služi tome da zaštiti interese one slabije strane, a to je uvek onaj učesnik, građanin, onaj koji je vlasnik nepokretnosti, a ne onaj u čiju korist se radi eksproprijacija, a ne država koja u stvari i inicira eksproprijaciju. Moramo da napravimo razliku, ja sam o tome govorila. Govorila sam o tome da za ovaj slučaj zaista nije potreban poseban postupak. Zašto je potreban poseban postupak? Prosto, neko nesnalaženje, nesnalaženje administracije, nesnalaženje sudova, vi ne možete da interpretirate na štetu vlasnika nepokretnosti. Uradite nešto da pojačate funkcionalnost i efikasnost i administracije i sudova, a ne da se eksproprijacije odugovlače na nekoliko godina. Prosto, jako je jednostavna stvar. Kada sam govorila o tome, o interesima nekih krugova, i te kako sam mislila na to da na način na koji se u stvari predviđa da se radi ova eksproprijacija, mi imamo osnovane sumnje da pretpostavimo da će se to raditi u interesu onih koji predstavljaju korisnike eksproprijacije, a na štetu onih koji će uložiti svoje nekretnine u te eksproprijacije. (Predsedavajuća: Vreme.) Znate kako, ja ću koristiti još ono vreme ovlašćenog.
Dobili ste repliku, tako da ne možete da koristite vreme ovlašćenog predstavnika. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Biću vrlo kratka. Dakle, poseban postupak je, po Zakonu o eksproprijaciji, predviđen za privremeno zauzimanje zemljišta. Da, mi smo hteli da bude javni interes i to smo čak i obrazložili. Dakle, ovde se, još jedan put ponavljam, ne radi zakon u interesu bilo koga, nego upravo države Srbije i građana Srbije iz osnovnog razloga da povećamo energetsku stabilnost, gasnu energetsku stabilnost Srbije.
Hvala. Gospođo Popović, izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarko, dakle ja bih samo dopunila da nemamo mi problem kod toga da je Srbiji potrebno da se omogući svaka vrsta investicije, nemamo problem oko toga da se gradi i "Južni tok". Dakle, nije to problem. Problem je kod ovog zakona što nije do kraja definisan, prvo, javni interes, a drugo, nije do kraja definisano zašto se u stvari išlo na ovaj poseban postupak. Dakle, suština je mislim na skraćeni postupak. To je u stvari problem sa ovim Zakonom. Potpuno bez ikakvog razloga vi uvodite jedan postupak koji u velikoj meri otežava poziciju onog čija nekretnina je predmet eksproprijacije. Dakle, to je poenta kada govorimo o eksproprijaciji u ovom slučaju. Još nešto da vam kažem. Normalno da će biti i onih koji će i te kako da se okoriste sa eksproprijacijom u korist "Južnog toka". Međutim, to je prosto slučaj tako u Srbiji. Uvek imate jednu manjinu koja će naći neku priliku, preko kumovske, rođačke, političke veze, da neke svoje interese favorizuje, a sve na uštrb one velike većine koja će imati i te kako problem da realizuje svoje interese u smislu naknade u vezi eksproprijacije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pa dobro je da ova rasprava dobija na tempu na neki način i žestini. Prosto, mislim da je vrlo važna tema. Siguran sam, ministarka, da vam je gospođa Popović vrlo ubedljivo objasnila zašto mi smatramo da se ovde radi zaštiti jedne vrste posebnog interesa, a ne javnog interesa. Doduše, ne razumem zbog čega se vi ljutite kada neko kaže da je ovde reč o posebnom interesu? To samo po sebi ne mora da bude ništa ružno. Interesi su u glavnom posebni. Čak i ovo kada vi govorite o javnom interesu, interesu države Srbije, građana Srbije, to je nekakav skup, jel tako, ličnih, posebnih interesa? Mi živimo u zemlji koja je valjda davno izašla iz realnog socijalizma. Kreće se ka kapitalizmu i privatni interesi sami po sebi nisu ni nešto ružno, ni vulgarno, ni neprihvatljivo. Mi se samo zalažemo da se oni nazovu pravim imenom. To što vi nešto proglasite javnim interesom, pa onda suspendujete značajan deo pravnog poretka Republike Srbije, suspendujete neke od ključnih ustavnih garancija, između ostalog, prava svojine, ali i nekih drugih principa, načela i ne samo principa i načela, nego neke odredbe koje su izvršne odredbe, koje se moraju praktično direktno sprovoditi i onda nas optužujete da smo mi protiv projekta "Južni tok". Ovaj Zakon nije tehnički zakon. Tehnički su oni zakoni koji regulišu, na primer, ili koji bi regulisali promer cevi u projektu "Južni tok". Ovo nije tehnički Zakon. Ovo je Zakon koji ulazi, kao što sam već rekao, u pravo svojine i u čitav niz drugih prava koji su garantovani pravnim poretkom ove zemlje. Da bih vam još ubedljivije pokazao zbog čega je naša strepnja dublja od nade i zašto ne verujemo kada vaša Vlada na ovaj način proglašava javni interes, kao što su radili neke Vlade pre vas, prvo, vaš ključni argument je da nećete stići da posao završite na vreme. Pa, ne mogu građani da budu odgovorni zbog toga što pet godina, od kada je potpisan ovaj sporazum, niko ništa u ovoj zemlji ozbiljno nije radio na tom projektu. Nemojte da mi kažete kako to nema veze sa vama i vašom strankom. U istoj ste Vladi i snosite odgovornost za sve što se u međuvremenu dešavalo. Ali, da se vratimo na ovaj konkretan primer kako se uništava javni interes u ovoj zemlji i kako se svi olako njime poigravaju. Naime, ministarka, 22. januara u ovom parlamentu sam postavio pitanje vama, odnosno vašem ministarstvu, istovremeno i Ministarstvu rudarstva kako bih dobio objašnjenje povodom oprečnih izjava vaših i ministra Bačevića o tome da li je cena uvoznog gasa za Srbiju previsoka, optimalna ili preniska, pošto ste davali međusobno suprotstavljene izjave. Vaš odgovor još uvek nisam dobio. Nadam se da možda to mogu da dobijem i danas, ovako usmeno, na zapisnik, što bi se reklo. Međutim, dobio sam jutros odgovor gospodina Bačevića. Da biste shvatili u kakvoj zemlji ste ministar i u kakvoj Vladi učestvujete, prvo ću vam reći šta je ministar Bačević potpisao. Evo, postoji i pečat ovde, pre toga i memorandum Ministarstva. Kaže: "Kada je reč o nabavnim cenama", to su cene gasa, to je ovaj veliki sporazum, bratska država Rusija, kompanija "Gasprom", ona nama pomaže, kada napravimo "Južni tok" pod ovakvim uslovima biće još sve sto puta bolje, "kada je reč o nabavnim cenama, reprezentativni podaci nisu javno dostupni", to je Ministarstvo rudarstva u Vladi Republike Srbije, "ali nezvanični podaci kojima raspolažemo", dakle, ovde ministarstva raspolažu i narodnim poslanicima odgovaraju nezvaničnim podacima, "pokazuju da su nabavne cene gasa za 1000 kubnih metara u 2012. godini iznosile u američkim dolarima: Republika Srbija – 457,Grčka – 477, Slovenija – 486, Bugarska – 501, Češka – 503, Bosna i Hercegovina – 515, Poljska 526 itd, prosečno za region Balkana 490, a za nas navodno 457, te je u tom smislu cena gasa za nas 7% niža, nego prosečna za region Balkana". Na stranu to što iz nekog razloga ministar Bačević veruje da su Češka i Poljska balkanske zemlje, u to ne bih ulazio ovom prilikom, ali meni ova izjava sa potpisom i pečatom ministra deluje da je suprotna od vaše izjave. Da vam odmah kažem da mislim da ste vi u pravu, samo me zanima kako vaša Vlade, vaše ministarstvo, neka druga ministarstva uopšte plediraju da ono što oni označe javnim interesom bude zaista doživljeno kao javni interes ako istovremeno imate tako krupna neslaganja oko ovakvog pitanja? Nemojte da pokušavate da fascinirate građane Srbije tim objašnjenjima kako je reč o investiciji od 1,7 milijardi, pošto ovo o čemu mi pričamo i oko čega se tako drastično ne slažete je posao koji je samo godišnje vredan preko milijardu dolara. Sedam procenata je 70 miliona dolara. Zašto još ne verujemo da ovakva zemlja sa ovakvom administracijom, sa ovakvim političkim vođstvom ili stručno političkim vođstvom u pojedinim resorima nije u stanjuda čak ni na ozbiljan način sprovede ovakav predlog zakona i zaštiti javni interes?Zato što zapravo mi živimo u zemlji gde se danas saopštava. Uopšte ne ulazim u srž tog predmeta. Odlučiće tužilaštvo, sud na kraju da 300 hektara zemlje vredi 300 miliona evra. Istovremeno ima veliki posao veka, gde će se hektar zemlje prodavati za nekoliko stotina evra ili nekoliko hiljada evra. Koliko će na kraju dobiti novca ovi ljudi čije se nepokretnosti uzimaju, prelaze u tuđu svojinu zbog ovog? Da li ćete da primenite tu cenu od milionevra po hektaru vojvođanskog zemljišta ili ćete neku drugu cenu da primenite? Vi ste ekonomista? Jel tako? Pa, vi znate da je ovo jedina zemlja na svetu gde postoji kategorija tržišne cene koju određuje poreska uprava. Ne, to je administrativna cena kada to određuje poreska uprava. Tržišna cena je kada se negde na tržištu susretnu ponuda i tražnja, pa kada se preseku na jednom nivou, to je tržišna cena. Ovde toga nema. Vi suspendujete tržište, delite nadležnost između sebe, lokalnih samouprava itd. za ovako krupan projekat i onda kažete kako mi moramo da verujemo da niko na kraju neće biti oštećen. Kredibilitet institucija, sistem institucije, to nedostaje ovoj zemlji. Ne možete svaki put da kažete – nismo imali vremena, pustite nas da suspendujemo Ustav i zakon da bismo završili "Južni tok", da bi naš siroti narod imao od čega da se greje, pošto to nije tačno. Taj problem koji sada imamo sa transportom, ministarka, je takođe nastao zbog neke vrste političke neozbiljnosti, ne vaše, nekih pre vas, ne prošle vode, nego nekih koji su ovu zemlju vodili pre 20, 30 ili 40 godina. Imamo problem sa Mađarskom oko transporta? Imamo. To je posledica isto tako nekakvog međudržavnog sporazuma koji je na kraju ispao loš po našu stranu. Imamo gubitak u mreži za koju vi takođe znate i koji mi plaćamo, isto je to posledica nekog ugovora, nekog sistema gde mi plaćamo gas po onoj količini koji je na granici ne naše zemlje, nego nekih drugih zemalja. Svi ministri pre vas koji su dolazili pred ovaj parlament ili pred javnost i pred građane su nas isto tako uveravali da rade sve u javnom interesu i da će javni interes biti zaštićen. To radite i vi danas. Mi pokušavamo da vam dokažemo da to radite na način koji će naneti ozbiljnu štetu i zemlji i onima koji će u ovaj projekat biti uključeni. U jednom trenutku, čini mi se ste rekli – čak smo ponudili obrazloženje, za javni interes u zakonu. Ne zameravam vam što ste našli u toj situaciji, ali vi ste u pravu. Ovde je situacija kada neko ponudi obrazloženje za tako nešto izuzetak, pa onda logično da kažete – čak. Uglavnom, je to do sada bilo čak i bez ikakvog obrazloženja. Ali, vaše obrazloženje u ovom zakonu je krajnje formalno, krajnje tehničko, ako hoćete, i ono ne daje odgovore na ona pitanja na kojima mi insistiramo već godinama i na mnoga od njih ste, dakle, i vi tražili odgovor u nekim ranijim fazama svoje profesionalne političke, kakve god hoćete, karijere. Mislim da se u međuvremenu jasno pokazalo da smo mi bili u pravu kada smo pokušali da zaštitimo javni interes u nekim ranijim situacijama i s toga ova vrsta kredibiliteta koju danas imamo da ovakve zahteve ispostavljamo. Inače, takva definicija javnog interesa da je to apsolutno nešto što ide u korist čitave države i svih sedam miliona stanovnika je prosto logički i neodrživa, pa vas ja molim da ne insistirate toliko na njoj. Takav primer imate na hiljadu mesta. Kad govorim o ovoj ceni ili o ne znam dotaciji države koja na neki način subvencioniše tu cenu koja je niža od one koja bi bila tržišna, pa ni tada mi čak ne možemo da govorimo o javnom interesu. Ponavljam po stoti put, postoje različiti međusobno suprotstavljeni interesi u svakom društvu, pa i u ovom. Kada date pomoć ili date nižu cenu i to platite iz budžeta ili na neki način iz javnih izvora za milion korisnika gasa zaštitili ste njihov interes, ugrozili ste interes onih šest miliona drugih stanovnika Srbije. To je legitimno, da donosite političku odluku da nekog nagradite, da od nekog uzmete. Sve je u redu samo to tako recite.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Uvek volim da čujem vaše argumente i da sa vama raspravljam iako to mnogima oduzima vreme, ali mislim da kao što ste vi sada neke stvari izneli, moram da vam objasnim da li nešto jeste ili nije. Kada ste rekli da se ništa nije radilo godinama, šta smo čekali i šta ćemo da radimo, da zato donosimo ovaj zakon i da ne možemo vremenski da sprovedemo sve to. Šta se radilo godinama i vi i ja znamo, ali isto tako moram da kažem ovaj nacrt zakona nije ni mogao da bude ranije dok nije bilo planskog dokumenta, mi sada imamo planski dokument. Druga stvar, kada govorite o utvrđivanju javnog interesa članom 20. Zakona o eksproprijaciji se jasno kaže da Vlada može utvrditi javni interes za eksproprijaciju, pa nabraja za razne objekte, vodoprivreda i da to ne nabrajam i za energetske i komunalne infrastrukture. Dakle, utvrdili smo javni interes i obrazložili zašto smo želeli taj javni interes. Ono čemu ste vi posebno pričali što nema veze sa ovim amandmanom, ali ja moram da odgovorim na to isu dve stvari. Prvo, ukoliko želite odgovor od Ministarstva energetike, razvoja i zaštite životne sredine onda vas molim da formalno uputite poziv. Zato što poziv nije došao na ministarstvo, samo je došao formalno na Ministarstvo rudarstva. Druga stvar, Ministarstvo energetike će vam i te kako odgovoriti sa jasnim i tačnim podacima zato što su podaci javni i uvek treba da se kažu i svi treba da znaju kolike su cene. Daću vam sasvim slučajno ono što imam trenutno od podataka pa ću vam reći da prema dostupnim podacima koje mi imamo cene gasa bi bile sledeće u dolarima na hiljadu metara kubnih, Nemačka 373; Mađarska 406,09; Slovačka 418,23; Estonija 446,56; Srbija 477,30; Rumunija 485,69; Grčka 478,38; Italija 492,43; Češka 504,57; Litvanija 522,11; Bugarska 567,98 i Slovenija 580,13. To su podaci. Ukoliko postoje još neki podaci mi ćemo vam to svakako dostaviti. Kada govorite uopšte o ceni gasa, moje mišljenje je uvek da je svaka cena gasa u Srbiji visoka. Objašnjavala sam zašto je to tako. Kada govorite o tom transportu o nekom ugovoru koji postoji kroz Mađarsku itd, moram da vam kažem da je Srbija članica EU ta cena transporta gasa ne bi mogla da bude tako visoka pošto postoje jasna pravila do kog nivoa ona može da ide. Oni to kao i svi partneri prilično koriste zato što smo mi tu gde jesmo i upućeni smo na taj jedan pravac gasa i onda svako može da nas ucenjuje. Tražena je arbitraža tog ugovora iako se ti godišnji ugovori potpisuju. Mi radimo na tome. Da li je neko radio ili nije radio u javnom interesu od prethodnih ministara mi smo tu da podnesemo izveštaj građanima Srbije i vama i da ocenite da li je to dobro ili nije. Slažem se u jednoj stvari da pregovori oko cene gasa moraju stalno da traju i da moramo da učinimo sve da oni budu niži. Očekujemo godišnji ugovor od "Srbijagasa" o isporuci gasa za 2013. godinu. Očekujemo, tražimo i dali smo čak i pismeno "Srbijagasu" kako da vodi pregovore kako bi ta cena gasa bila mnogo niža od one po kojoj mi danas plaćamo gas. Postoji pisani trag o tome i vrlo rado kada uputite formalni zahtev Ministarstvo energetike će vam sve podatke dostaviti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Hvala na odgovorima. Ovde je očigledno došlo do nesporazuma. Postavio sam poslaničko pitanje u parlamentu i jasno naglasio da je pitanje usmereno prema vašem ministarstvu i na Ministarstvo rudarstva. Nemam nikakvog uticaja dalje na to. Ne znam gde je došlo do problema i mislim da niko u ovoj zemlji nije ovlašćen da arbitrira ako je narodni poslanik u parlamentu postavio pitanje različitim ministarstvima, pogotovo što sam ja namerno postavio pitanje i jednom i drugom ministarstvu. U različitim podacima i stavovima se i krije problem koji želim da razjasnim. Ovo je sada užasno neprijatno. Sada ste mi u ime Ministarstva energetike saopštili podatke koji se drastično razlikuju od podataka koje sam danas dobio od drugog ministarstva u toj vladi. To je situacija pred kojom ne znam šta možemo da radimo. Da se toliko cena za Srbiju razlikuje preko 20 dolara po hiljadu kubnih metara, u kakvoj mi to zemlji živimo? Dva ministarstva u istoj Vladi imaju različiti podatak o cenama gasa po kojim naša država kupuje gas, a da ne pričam o podacima za druge zemlje. Čini mi se da je samo jednu zemlju isti podatak. Postoji i druga stvar, Ministarstvo rudarstva je odabralo one zemlje gde su cene gasa nešto više kako bi statistikom dokazala na tom uzorku da cena gasa za Srbiju nije tako velika. Vi ste mnogo poštenije odabrali znatno širi krug zemalja gde se pokazuje da postoji ogroman broj zemalja koje imaju drastično nižu cenu od Srbije. Kako ćemo taj problem rešiti? Koje na kraju u pravu? Verujem da ste izdali uputstva i da postoje pisani tragovi o tome, ali očigledno da u ovom postupku na neki način postupa i ministar Bačević, verovatno i neki drugi u Vladi. Postoji komitet između naše zemlje i ruske vlade. Predsednik Nikolić stalno insistira na svojim uspesima u pregovorima sa ruskom stranom. Ako je 20 dolara cena gasa koliko je to na godišnjem nivou? Užasno velika cifra. Užasno velika.
Hvala. Zamoliću ministarku Mihajlović da odgovori, a onda vas molim da se vratimo na temu dnevnog reda.
Znam da brinete o ceni gasa kao i svaki građanin Srbije. Naravno i mi u Vladi. Nadležni da naprave godišnji ugovor o ceni gasa su predstavnici "Srbijagasa" koje je u nadležnosti Ministarstva energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Tako da to pitanje koje ste uputili, trebalo je da dođe u Ministarstvo energetike i smatram da svi podaci koji izađu iz Ministarstva energetike su vrlo relevantni, a mi ćemo uvek reći i niže i više cene. To nije sporno. Svako na kraju krajeva može da ode na sajt "DDž enerdži" i da pronađe podatke iz Evropske komisije, odnosno EU. Tako da verujem da ćete vrlo brzo dobiti dodatne informacije o tome kolike će biti cene gasa u godišnjem ugovoru za 2013. godinu. Hvala.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom.
Hvala, gospođo predsedavajuća Poštovana gospođo ministarko, evo i ovaj član 2. se u stvari odnosi na taj famozni javni interes. Hajde da raščlanimo malo stvari. Radi se o tome da vi imate, s jedne strane, korisnika eksproprijacije, imate onu drugu stranu koja u stvari trpi tu eksproprijaciju i imate javni interes. Onda sve to povezuje jedan poseban postupak u postupku eksproprijacije. Dakle, to su četiri različite stvari koje ne mogu da budu, da egzistiraju u jednom zakonu, u jednom rešenju i ne mogu da imaju iste benefite za sve. Zašto? Zato što je onaj u čiju korist se radi ova eksproprijacija, kompanija, u većinskom vlasništvu jedne strane državne kompanije, zato što onaj koji trpi tu eksproprijaciju, a to su građani Srbije koji imaju svoje parcele na onoj trasi budućeg gasovoda, zato što je javni interes nešto nedefinisano, nešto uopšteno iu nešto onako maglovito, a poseban je postupak i te kako konkretan. Poseban postupak je skraćen postupak. Poseban postupak može da ide samo na uštrb prava onih čije se nekretnine eksproprišu. Zato ne možemo ove četiri kategorije pojmova da sublimišemo u jednu problematiku.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovana ministarko, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na ovaj član 4. koji reguliše način pokretanja postupka eksproprijacije. U stavu 1. način pokretanja postupka potpune eksproprijacije, u stavu 2. nepotpune eksproprijacije i u stavu 4. privremenog zauzimanja zemljišta. U sva tri stava je bilo predviđeno da korisnik eksproprijacije, društvo sa ograničenom odgovornošću, koje se osniva za izgradnju gasovoda, može podneti nadležnom opštinskom organu predlog za eksproprijaciju. To "može" znači da može i ne mora. Onda smo zamislili situaciju – šta bi se desilo kada se krene sa jednom ovako velikom investicijom, sa jednim ovako značajnim projektom koji je međunarodnog karaktera i koji je za našu zemlju od nacionalnog značaja i dođe se do parcele za koju korisnik eksproprijacije nije podneo zahtev za eksproprijaciju? Rado sigurno ne bi stali, nego bi se ušlo u parcelu i onda bi se naknadno rešavalo, kao što će se po ovom zakonu naknadno rešavati i o naknadi za eksproprisanu nepokretnost i o rokovima isplate te naknade. Da bi to sprečili i da bi sprečili bilo kakvu samovolju u ponašanju korisnika eksproprijacije, da bi obezbedili što veću pravnu sigurnost vlasnika nepokretnosti koje će biti eksproprisane, jer je predviđeno da će oko 10 hiljada parcela biti obuhvaćeno eksproprijacijom, a te parcele u velikoj meri su osnov za sticanje sredstava za život porodicama koje su vlasnici tih parcela, kao i da bi obezbedili poštovanje prava na imovinu koje je zagarantovano članom 58. Ustava, mi smo amandmanom tražili da se briše iz sva tri stava reč "može" i da umesto "podneti" piše reč "podnosi", što znači da je korisnik eksproprijacije obavezan da podnese predlog za pokretanje postupka eksproprijacije.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
I kod ovog člana i kod ovog amandmana uglavnom su razlozi isti. Tražili smo, takođe, da se briše reč "može" i da se društvo obaveže da podnese predlog za eksproprijaciju u propisanom roku od tri godine. Ovim smo hteli da poboljšamo tekst ovog predloga zakona. Znamo da će on biti donet bez obzira na sve primedbe koje su iznete i u raspravi u načelu i u pojedinostima, pojedinim amandmanima, ali ovim amandmanima smo hteli da zaštitimo vlasnike nepokretnosti i da uvedemo što više reda u postupak koji će se sprovoditi na osnovu ovog zakona. Zato mogu da izrazim zadovoljstvo što su ova dva amandmana prihvaćena, ne zato što smo ih mi podneli, nego zadovoljstvo zbog građana čije će parcele biti eksproprisane i koje na ovaj način ipak imaju neku pravnu sigurnost.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Izvolite.
Vrlo ću kratko. Radi se o tome da smatram da je ovaj rok primeren od tri godine. Međutim, imajući u vidu da se radi o velikom projektu koji se planira da bude završen 2015. godine, verovatno nije precizirano kada, a znamo da kasne radovi i imajući u vidu da je to zaista veliki projekat, cenim da će se pojaviti eventualna mogućnost i nakon puštanja u rad gasovoda za time da se zauzme deo neke površine iz bilo kog razloga, da li nešto da se prepravi, popravi, da se promeni trasa itd. Mislim da taj dodatni rok od dve godine nije sporan da se da društvu "Južni tok" da može da izvrši. Inače, u slučaju bilo kakvih vanrednih okolnosti ili kašnjenja radova, morali bismo da menjamo zakon, jer praktično do februara 2016. godine mi zaključujemo mogućnost ovom društvu da izvrši eksproprijaciju. Dakle, ne može čak ni da zauzme površinu nakon toga, ukoliko se ukaže potreba. Mislim da treba sistem da funkcioniše godinu, dve, pa da se eventualno vidi da li za tim postoji potreba. Slažem se da ne treba preterivati sa rokom, jer može da dođe i do zloupotreba, da se nekom dopadne neko zemljište za vikendicu ili slično, pa mislim da treba naći neku pravu meru. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Samo kratko. Pet godina koje ste predložili je zaista dug period. Smatrali smo da nije u duhu i cilju zakona, jer upravo hoćemo da ubrzamo postupke i hoćemo što pre da stvorimo uslove kako bi se krenulo u izgradnju "Južnog toka". Očekujemo u toku ove godine kompresorske stanice, a sledeće godine cevi o kojima se već priča da će biti 2014. godine. Znači, prosto smo smatrali da je pet godina predugo i naše procene i projekcije su nam rekle da to može da bude dodatno odugovlačenje. To je razlog zašto je ovaj amandman odbijen.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite.
Najvažnije u svemu je da se rokovi ne probijaju, da se što pre završi. Inače, bilo je smisla u ovom tehničkom predlogu. Naravno, ima smisla i u ovome što je Vlada odgovorila da rokovi treba da budu najkraći mogući. Ono što želim da kažem je da se ove godine kreće sa gradnjom "Južnog toka" i DSS će snažno podržati ovaj zakon, jer naravno, što pre dođe do završetka ovog projekta, doći će do otvaranja najvećeg broja radnih mesta. Govori se i realno je reći da će to biti direktno i indirektno preko četiri, pet hiljada novih radnih mesta u Srbiji. Danas u ovom trenutku, kada praktično nema investicija u Srbiji, ova investicija i ovaj projekat koji je jedan od najvećih projekata koji Srbija ima u poslednjih 30-40 godina su zaista od najveće moguće važnosti. Osim toga, Srbija kroz ovaj projekat dobija, kroz projekat Južnog toka, obezbeđuje svoju energetsku bezbednost na duži rok. Danas energetska bezbednost postaje ključni element u svim zemljama, ne samo evropskim, nego i u svim zemljama sveta. Želim da kažem da najveći problem koji danas osećaju i evropske zemlje su, pre svega, nedostatak investicija i zajedno sa Severnim tokom, Južni tok predstavlja praktično najveći projekat koji će da se gradi u Evropi u sledećih deset godina. Još jednom da kažem, projekat je od izuzetnog značaja i DSS će snažno podržati ovaj zakon. hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mišljenja sam da treba da podržimo amandman gospodina Ilića, i da pročitam stav 1. – društvo može podneti predlog za eksproprijaciju najkasnije u roku od tri godine od dana stupanja na snagu ovog zakona. Gospodin Ilić je predložio da se reč "tri" zameni sa "pet". Znači, umesto tri godine da bude pet, što ne znači da će to da traje pet godina. Znači, oni mogu da podnesu to i u prvoj godini i u drugoj godini i u trećoj, ali takođe može doći do nekih izmena. U tom slučaju, ukoliko dođe do nekih izmena, biće potrebno izvršiti neku dopunsku eksproprijaciju, nedaj bože nekih drugih neplaniranih okolnosti koje se uvek mogu desiti, s obzirom na geopolitičku situaciju, na ekonomske krize itd. Nije zgoreg ostaviti pet godina zato što hleba ne ište. Znači, ne odnosi se to na neko produženje roka, to se samo produžuje, tolerantni rok. Diže se neka moguća tolerancija sa tri na pet godina, da društvo koje se osnuje može podneti predlog za eksproprijaciju najkasnije u roku od, ovde piše tri, poslanik je predložio pet i ja mislim da je zbog onoga što sam već naveo to potrebno. Takođe, moram reći da je član 5. manjkav. Dakle, u uvodnim odredbama, čini mi se u članu 4, jasno je definisano - imaš eksproprijaciju, imaš nepotpunu eksproprijaciju i privremeno zauzimanje. Šta se dešava sa ove druge dve stvari? Ukoliko se ovaj rok odnosi na eksproprijaciju, šta je sa nepotpunom eksproprijacijom? Šta je sa delimičnim zauzimanjem, s obzirom da ćemo mi seljaci najverovatnije biti žrtve, trebalo bi da neko pojasni ovaj stav 1, da li se automatski ova reč – eksproprijacija podrazumeva i nepotpuno i privremeno zauzimanje ili se odnosi samo na eksproprijaciju iz člana 4. stava 1, čini mi se? Dakle, tu je trebalo nešto razjasniti. Takođe, u ovom drugom delu kaže da izvod iz katastra nepokretnosti ne može biti starije od 12 meseci. To je, po meni, takođe, dugačak rok, bez obzira što to nije obuhvaćeno amandmanom gospodina Ilića. Mislim da izvod iz knjiga nepokretnosti, dakle, iz katastra nepokretnosti može da bude problem, zato što za tih 12 meseci može da dođe do mnogih promena. Voleo bih da mi neko pojasni ovaj stav 1. da li se on odnosi i na nepotpunu eksproprijaciju ili samo na eksproprijaciju, s obzirom da je poslanik predložio da se rok predloži pet godina? Nije jasno da li se to odnosi i na privremeno zauzimanje. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Nacrt zakona se odnosi na sve vrste eksproprijacije, jer ćemo imati i potpune i delimične eksproprijacije itd. Ono što je važno, što mislim da nije bilo jasno objašnjeno kada ste pomenuli ovaj amandman za koji smatrate da ga treba usvojiti, jeste da će projektovanje biti gotovo za jednu godinu. Tada će biti jasno definisane parcele. Da bi moglo bilo šta da se menja, mora da se promeni, kao što znate, plan. Plan ne znači da treba da se menja zakon, zakon se poziva na plan. Prema tome, zakon usvajamo, imamo ga. Ukoliko slučajno, eventualno, nakon ovih godinu dana dođe do eventualne promene nekih parcela, promeniće se plan, a to je svakako u skladu sa zakonom, za koji se nadam da ćemo ga usvojiti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, replika. Izvolite.
Još uvek mi nije jasno, član 5. je suprotan članu 4. Ovde lepo piše – društvo može podneti nadležnom opštinskom organu predlog za eksproprijaciju. U drugom stavu – društvo može nadležnom opštinskom organu može podneti predlog za eksproprijaciju, nepotpunu eksproprijaciju. Onda imate stav 4. – radi privremenog zauzimanja nepokretnosti koja je potrebna u vezi sa izgradnjom objekta gasovod Južni tok, društvo može nadležnom opštinskom organu podneti predlog za privremeno zauzimanje. Sada mi nije jasno, pošto u članu 5. nedvosmisleno piše – društvo može podneti, odnosno podnosi, sa onim amandmanom, predlog za eksproprijaciju najkasnije u roku od tri godine. S obzirom da je topodeljeno u tri dela, da li se ovaj stav 1. odnosi na sve tri vrste, s obzirom da ćemo mi seljaci biti žrtve te eksproprijacije, da znamo?
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Duboko verujem da neće niko biti žrtva ove eksproprijacije nego, naprotiv, da ćemo imati korist svi. Član 1, odnosno taj član koji pominjete se odnosi na sve vrste eksproprijacije. Takođe, kao što znate, potpuna eksproprijacija će biti na nekih 46 hektara, od 8.000 hektara gde će biti delimične itd, što se nadam da već znate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radmila Gerov. Izvolite.
Hvala vam, potpredsednice. Poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, LDP je jasno iznela razloge zbog čega neće podržati ovaj zakon. Smatramo da posledice koje će doneti ovaj zakon nećemo moći da otklonimo ni mi, ni generacije onih koje dolaze nakon nas. Za nas je nedopustivo da se zemlja i objekti građana Srbije privremeno, potpuno ili nepotpuno oduzimaju u korist jedne ruske kompanije, praktično, u korist Rusije. Za nas je nedopustivo da kada krenete od Kladova, dođete do Negotina, idete teritorijom Srbije, a onda dođete do Zaječara, pa naiđete delimično na teritoriju ruske države, pa onda nastavite putem Knjaževca i Svrljiga do Niša teritorijom Srbije. Smatramo zato što se eksproprijacija radi u korist firme, gde većinsko vlasništvo ima država Rusija, da ta teritorija i ta zemlja pripada Ruskoj Federaciji. Ministarko, vi ste se složili u raspravi u načelu da je naftno-gasni sporazum između Srbije i Rusije štetan po državu Srbiju, a koristan po državu Rusiju, zato što je Rusija većinski partner i da je Srbija jedina zemlja u kojoj je takav neravnopravni odnos. Tada ste izneli i to, da samo državni vrh može da takav nakaradni međunarodni ugovor promeni. Moram da vam postavim jedno pitanje – šta je uradila ova vlada, premijer, prvi potpredsednik Vlade, predsednik ove države, da takav odnos koji Srbija ima sa Rusijom do sada promeni? Kada ovaj parlament, LDP neće glasati za ovaj zakon, usvoji ovakav zakon, onda će biti mnogo teže promeniti taj međunarodni ugovor, jer će jedan deo teritorije naše zemlje pripasti Ruskoj Federaciji. Amandmanom koji smo predložili, praktično želimo da se prilikom eksproprijacije koriste liste nepokretnosti ne starije od 15 dana, jer je zakonom predviđeno da ti listovi mogu da budu stari do godinu dana. Za godinu dana, ministarko, jedna ista parcela može nekoliko puta da promeni vlasnika. Obzirom da znamo kako radi naša opštinska administracija, pošto će opštine sprovoditi ovaj postupak, onda se postavlja pitanje – kome ćete platiti eksproprijaciju? Iz tog razloga smatramo da amandman LDP treba prihvatiti. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Moram da priznam da vi iz LDP nas u jednoj strani usporavate a u drugoj nas ubrzavate, ali dobro, sredina je valjda to. Znači, ovim članom 5. smo predvideli godinu dana. Kao što znate, imovinsko-pravni odnosi su, kao što ste i sami, na kraju krajeva i vaši poslanici su to takođe rekli, jedna ozbiljna stvar. Upravo u korist vlasnika parcela, predvideli smo da to vreme bude godinu dana zbog toga što vi, na primer, za 15 dana ne možete da vršite čak ni upis. Dešava se, pošto su u pitanju ogromne parcele i hektari, kao što znate, da su možda neke i pod nekim postupkom i pod nekim sporom i da imaju određenih problema. Znači, upravo zbog onih koji su vlasnici ili imaju probleme u utvrđivanju određenih imovinsko pravnih poslova, mi smo svakako stavili i predložili da to bude godinu dana. Meni je žao što smo neefikasnost, birokratiju itd, poprilično nasledili i da to nije moguće promeniti za par meseci od kada postoji, odnosno malo više od šest meseci od kada postoji ova Vlada. Ali, isto tako rok od 15 dana, pa ja mislim da ne možete da upišete nijednu stvar čak i da nisu imovinsko pravni odnosi, da su neke mnogo jednostavnije stvari ne možete to završiti za 15 dana. Tako da mislim da vam je ovaj rok koji ste stavili nerealan naša mišljenja to svakako treba da bude godinu dana.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Srpski pokret obnove i Demohrišćanska stranka Srbije su u načelu podržali Predlog zakona, ali smo rekli da taj vrhunski, najviši nacionalni interes – energetska stabilnost treba da ide ruku pod ruku sa interesom svakog građanina, pojedinca. Mislim da je to verovatno namera i ministarstva, koliko sam primetio kroz diskusiju u pojedinostima i u načelu da su primedbe i obrazloženje primedbi išle u tom duhu da treba podjednako da vodimo računa i o zaštiti sopstvenih kapaciteta i imovine, a ne samo o opštem interesu. Kada se radi o eksproprijaciji, ona je najčešće uvek išla u interesu ili države ili lokalne samouprave, ali ređe društva sa ograničenom odgovornošću, odnosno nekog privrednog društva kao što je u ovom slučaju. Zbog toga je i naša diskusija u tom smeru u načelnoj raspravi bila u najboljoj nameri, a to je da treba da vodimo računa pored opšteg interesa i o interesima građana. Ovaj podneti amandman je u velikoj meri ispravljen prihvatanjem amandmana od strane poslanika Aleksandra Senića, gde ministarstvo prihvata da se protivniku predlagača dostavlja rok od pet dana od dana prijema predloga za eksproprijaciju da se izjasni o eksproprijaciji. U raspravi u načelu smo tražili ipak neko obezbeđenje za vlasnike eksproprisane zemlje ili nepokretnosti i ono je u velikoj meri ispravljeno od strane ministarstva i Vlade prihvatanjem predloga amandmana na član 10. koji je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović, gde se kaže da je društvo obavezno da obezbedi novčana sredstva za plaćanje naknade ili drugi instrument obezbeđenja plaćanja u skladu sa propisima kojima se uređuje platni promet, što je za nas neka vrsta balansa između ovog malo ekstremnijeg amandmana, koji smo mi podneli, i onoga što su podneli drugi narodni poslanici, što je verovatno bila procena Vlade i ministarstva. Sve naše diskusije po ostalim amandmanima će ići u ovom smeru, jer nekako uvek kada su se kroz istoriju dešavale te velike i krupne stvari uvek je stradao pojedinac, a sve je to bilo zatrpavano opštom pričom o opštim interesima itd, što mislim da nikome nije u interesu. Zbog toga smo jako konstruktivno pristupili ovom predlogu zakona. U načelu smo podržali. Verovatno, s obzirom na to kakvo je raspoloženje u Vladi i ministarstvu da ćemo na kraju i glasati za ovaj predlog zakona, ali bih molio ministra da kod svake naše sledeće diskusije, kao i kod ovih obrati pažnju pre svega na interes nekog sopstvenika parcele ili vlasnika. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Tražili smo da se ukine skraćeni upravni postupak, kao i da nadležni organ ne može da donese rešenje bez saslušanja stranaka. Vlada RS je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da u istovetnom važećem Zakonu o eksproprijaciji, koji je u praksi, i to u istovrsnim projektima znatno manjeg obima ta rešenja su se pokazala kao neadekvatna. Malopre ste, ministarka, nakon što je govorila koleginica Popović rekli – na osnovu čega mi iz LDP tvrdimo da će građani pretrpeti štetu ovim zakonom kada se zna da će Poreska uprava oceniti vrednost nepokretnosti, nažalost ne tržišne, to je administrativna neka vrednost? Baš iz prakse koju ste naveli u obrazloženju. Ne znam koliko vam je poznato, ali prvom potpredsedniku Vlade je poznato, kao i prethodnoj Vladi da na istom projektu za drugi gasovod u Nišu postojali su veliki problemi onda kada ste imali prilike da saslušate građane. Meštani katastarske opštine Trupole, to je jedno selo kod Niša, nisu prihvatili 50 dinara po kvadratu da im se isplati za njihovu zemlju od strane "Jugorosgasa" iz razloga što je procena Poreske uprave 190 dinara, a tržišna vrednost nepokretnosti 1800 dinara. Mislim da pažljivo slušate. Ti ljudi, njih ima preko 50, su tužili Osnovnom sudu u Nišu firmu. Sud ne sudi 190, koliko je procena Poreske uprave, nego ih kažnjava sa cenom od 42 dinara po metru kvadratnom, što potvrđuje Viši sud na osnovu veštačenja i na osnovu loše primene člana 53. Zakona o eksproprijaciji. Ako se to već desilo u jednoj opštini tim građanima, a pri tom država neće da da autentično tumačenje člana 53, gde se ne primenjuje tržišna vrednost, gde se u slučajevima kada se radi nepotpuna eksproprijacija isplaćuje samo onaj deo zemljišta gde prolazi cev, a ne cela parcela, onda se postavlja pitanje – na koji način ćete nadoknaditi zemlju meštanima Zaječarske opštine, Paraćinske i ovim drugim opštinama, gde nećete čak ni saslušati vlasnike parcela? Ista je situacija sa Leskovcem kod Koridora 10. Ista eksproprijacija. Isto se građanima umesto tržišne vrednosti isplaćuje daleko niža cena. Za Koridor 10 devedesetdva dinara, a tržišna vrednost je 1700 dinara po metru kvadratnom. To su razlozi zbog čega smatramo da će građani, njih 10 hiljada, sigurno biti oštećeni ovim zakonom, pogotovo što neće imati ni priliku da se izjasne i pogotovo što će vlasnik nepokretnosti, ruska firma imati pravo da uđe u posed bez znanja vlasnika zemljišta, pošto možda do tada neće dobiti rešenje o eksproprijaciji.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam pročitao i jedan i drugi tekst amandmana, imaju dva amandmana na ovaj član, a pročitao sam i Predlog zakona. Očigledno da predlagač zakona želi da što pre izvrši eksproprijaciju i da mu postojeća zakonska rešenja nisu dovoljno dobra da bi se ovaj projekat izvršio brzo i efikasno. Mi nemamo ništa protiv efikasnosti i brzine. Voleo bih da se on sagradi sutra, ali sam star 55 godina i gledao sam izgradnju jednog gasovoda i gledao eksproprijaciju po tadašnjim zakonima, koja je bila daleko pravednija, nego po sadašnjim, a posebno po ovom zakonu. Kada sam rekao da ćemo mi seljaci biti žrtve eksproprijacije, nisam mislio samo na potpunu i nepotpunu. Mislio sam na privremeno zauzimanje. To privremeno zauzimanje je određeno na pet godina. Iz iskustva vam kažem da to privremeno zauzimanje traje i 30 godina. Ko ne veruje, može samnom da obiđe gasovod koji je urađen pre 30 godina. Cevi se ukopavaju, žuta zemlja dođe na površinu i zemljište je desetak godina gotovo neupotrebljivo. Ono se oranjem raznese i uhvati pojas od 30 do 50 metar. Ukoliko je gasovod dugačak 700 i nešto kilometara za očekivati je da preko pet hiljada hektara bude neupotrebljivo najmanje 10, 20 godina i imaće 50% slabiji rod i u narednih 30 godina. Dakle, kad kažem – žrtva, ne mislim da ćemo mi kao država biti oštećeni. Međutim, mi seljaci, kada nam jednu brazdu neko uzme smatramo da smo na neki način žrtve i da smo oštećeni. Bojim se da će ovde biti puno problema. Mislim da, ovi amandmani i onaj koji je usvojen, čini mi se na ovaj stav, će ipak protivniku predlagača biti dozvoljeno da se makar izjasni o predlogu za izvršenje. Znači, spoji se jedna firma, samo podnese predlog i ulazi u moju parcelu, a da ja to ne moram ni znati. Dakle, to će dovesti do mnogih sukoba. Podsetiću samo da je, čini mi se NIS, takvih sukoba bilo u Zrenjaninu i Elemiru, da je tu bilo privođenja zemljoradnika, odnosno seljaka, da je bilo privođenja celih porodica, itd, jer su se usprotivili. Onda ćete imati različite situacije na terenu. Treba da znate i seljački mentalitet, koji baš nije nešto za pohvalu. Znači, zašto to prolazi kod mene kroz celu parcelu, a kod mog komšije prolazi samo delimično kroz parcelu. Ovakav stav zakona, odnosno član zakona, i ovakav stav resornog ministarstva oko brzine, pozdravljam. Takođe, moram da vas upozorim na moguće posledice koje će nastati, s obzirom da su one bile i kada je Zakon o eksproprijaciji bio u normalnoj nekoj proceduri sada kada nije predviđeno da se predlog za eksproprijaciju dostavlja protivniku predlagača, kad se radi po pravilima skraćenog upravnog postupka, kad se rešenje donosi bez prethodnog saslušanja stranaka, kada se protiv rešenja donetog po predlogu za eksproprijaciju po odredbama ovog zakona može izjaviti žalba koja ne odlaži izvršenje rešenja. Dakle, sasvim je nemoćna ona druga strana. Pri tome, neće na zadovoljavajući način biti ni obaveštena i s obzirom na tu seljačku logiku i filozofiju, koja nije sporna, dakle, mi nismo bez mana, previše volimo zemlju i onda kako neko prođe delimično, uhvati širi pojas, kod nekog uhvati eksproprijaciju, kod nekog samo privremeno zauzimanje, tu će doći do raznoraznih sporova i ovaj član je veoma bitan. Ne mogu da kažem ni da je amandman nešto posebno, ali se bojim da je on čak nešto približniji realnosti na terenu, nego predloženo rešenju. Mislim da ovo nije Sveto pismo i da ako dođe do nekih problema, da ćemo to rešavati u hodu. Pozdravljam tu brzinu, ali moram da vas upozorim, s obzirom da sam imao iskustva sa izgradnjom jednog gasovoda, on prolazi kroz moju njivu, dakle, taj određeni pojas tog zemljišta do dana današnjeg nije plodan svega sa 50%. Prvih deset godina na tih 50 metara pojasa ta se žuta zemlja raznese, uopšte to zemljište nije bilo više za poljoprivredne kulture. S obzirom da je ovo privremeno zauzimanje na pet godina, najverovatnije je daće nadoknade biti samo za pet godina. Bojim se da ćete imati probleme, ali verujem da ovaj zakon nije Sveto pismo i da ćemo ga u hodu menjati, ali moram da vas upozorim na ono što i vas i nas čeka na terenu, pri tome, ne želeći da umanjim težnju predlagača da ovo bude što brže sprovedeno. Hvala.
Hvala. Ministarka Mihajlović.
Odmah da vam kažem, taj član je u dva dela i te kako popravljen i to upravo amandmanima, mislim, DS. Dakle, izjašnjavaće se, to smo prihvatili ovim amandmanom, kao što će postati obavezna finansijska garancija, mada ona po Zakonu o eksproprijaciji treba da postoji. Vaša bojazan i sve što govorite, potpuno se slažem, i zato je član u tom smislu i popravljen.
Gospođo Popović, vama je ostalo tri minuta kao ovlašćenom predstavniku. Izvolite.
Poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što je gospodin iz SNS shvatio šta smo mi poslanici iz LDP hteli sa ovim amandmanom na član 6. Radi se o ovoj brzoj brzini koja je predviđena članom 6. i što se u stvari ne shvata koliko će to da izazove velike probleme i što će da unazadi ceo taj budući posao, što se tiče izgradnje gasovoda Južni tok. Nažalost, ovaj član 6. je u vezi sa članom 5, o kojem je malopre raspravljano, i ne vidim zašto se u ovom članu 5. ostavlja starost jednog izvoda iz katastra nepokretnosti od otprilike godinu dana. Dakle, ovde ostavljate jednu komotnu starost, komotnu neažurnost, što se izvoda iz katastra nepokretnosti tiče. U drugom članu 6. insistirate na brzini. To prosto ne ide zajedno. Nećete imati pravu sliku, nećete imati pravi podatak o vlasniku nepokretnosti kome treba da eksproprišete nekretninu, jer godinu dana je predugačak period. Ovde se ne radi o rokovima. Ovde se radi o starosti izvoda iz katastra nepokretnosti. Prema tome, očigledno je da se nije u potpunosti vladalo sa pravom tom ambicijom da se ubrza postupak, jer su očigledno ostali neki relikti prošlosti, što se komocije administracije tiče.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Jedna kratka replika. Nisam iz SNS, samo sam u poslaničkom klubu, inače sam predsednik Narodne seljačke stranke, kao što ste i vi član LDP, a ne Preokret. Samo toliko da vas ispravim. Nisam toliko podržavao vaš amandman iz tog ugla, već sam govorio iz prakse. Imali smo tu vrstu eksproprijacije, imali smo izgradnju gasovoda. Govorio sam o problemima koji mogu proisteći da na bazi vašeg amandmana i rešenja iz zakona treba naći neko treće rešenje ako dođe do nekih nepravilnosti na terenu i ukoliko postupak bude otežan. Dakle, ukoliko dođe do nekih okolnosti koje nismo predvideli vašim amandmanom, ni ovim zakonom. Dakle, pozdravljam vašu želju da se popravi zakon, ali takođe pozdravljam i želju predlagača zakona da se projekat sprovede brzo. Tu treba naći neku meru i treba pratiti situaciju na terenu, s obzirom na okolnosti, ukoliko to zatreba, da ovaj zakon, koliko smo izmena i dopuna zakona doneli po raznim pitanjima, možemo u ovom delu promeniti. Po meni treba spojiti i predlagača zakona i predlagača amandmana i ono što je usvojeno i tako napraviti nešto što će u praksi morati da hoda. Predsednik sam Narodne seljačke stranke, kao što ste i vi LDP. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Aleksandar Senić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman sa ispravkom postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovana gospođo ministar, koleginice i kolege narodni poslanici, usvajanjem ovog amandmana i drugih amandmana, koje je podnela DS, je značajno poboljšan predlog ovog zakona. Korigovanim odredbama ovog zakona je omogućeno građanima čija je imovina predmet eksproprijacije da se izjasne o predlogu eksproprijacije, a takođe je Južni tok obavezan da unapred obezbedi novčana sredstva za plaćanje naknade za eksproprisanu imovinu i da o tome pruži dokaz. Ono što mene zanima i molim vas da mi date odgovor na pitanje - kako je zamišljeno izdavanje lokacijske dozvole u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji bez podnošenja kopije plana parcela i izvoda iz katastra podzemnih instalacija? To je član 10. stav 2. Moje pitanje se naročito odnosi na onih 10% zemljišta koje nije poljoprivredno zemljište, s obzirom da nam je saopšteno da će 90% trase ići preko poljoprivrednog zemljišta. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tome da se ovim članom predviđa oduzimanje državine, odnosno preuzimanja u posed nepokretnosti, a da pritom rešenje, koje je to odredilo, nije postalo pravosnažno. To se ne radi u pravnim državama. To se ne radi u pravnim poredcima koji imaju ambicije da budu iole ozbiljni. Prosto, vi morate da sprovedete jedan postupak da bi on rezultirao jednom odlukom, na koju odluku onaj na čiju štetu ili korist se odluka odnosi može da reaguje, može da ishoduje i prvi i drugi i treći stepen, ako treba. Međutim, u ovom slučaju vi ste onemogućili vlasnika nepokretnosti da zadrži taj posed dok se ne reši pitanje njegove žalbe, ukoliko nije zadovoljan sa odlukom. Dakle, i ovde se pozivate na brzinu, i ovde se pozivate na hitnost, a da je očigledno da će ipak i te kako da trpe posledice oni koji će morati svoju državinu da predaju. To je očigledno i jasno već iz ovog člana, a ceo zakon u stvari upućuje na tu činjenicu.
Hvala. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavan pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Hvala vam, potpredsednice. Za nas u LDP je neprihvatljivo da se informacija o lokaciji i lokacijska dozvola izda suprotno Zakonu o planiranju i izgradnji, tačnije bez podnošenja kopije plana parcele i kopije podzemnih instalacija. Jer, priznaćete, ministarka, da svaki građanin koji želi da dobije lokacijsku dozvolu u nadležnom organu opštinske uprave, čak za najobičniju ogradu ili krov na svojoj kući, mora da dostavi kopiju plana parcele i kopiju podzemnih instalacija. Dosta problema je bilo u Nišu kod izgradnje postojećeg gasovoda, baš vezano za plan parcela. Ne vidim zašto bismo mi usporili postupak vezan za izgradnju "Južnog toka", ukoliko bi ruska firma prilikom pribavljanja informacija o lokaciji i lokacijske dozvole dostavila kopiju parcela. Pre svega, tu pomoć toj firmi mogu da pruže opštine, ali onda bi sa sigurnošću znali i bili sigurni kroz koje parcele će proći gasovod, da se ne bi ponovio slučaj kao u Nišu, da gasovod bude predviđen da prođe kroz neke parcele, a prođe kroz sasvim suprotne parcele. Pogotovo su važne i ove podzemne instalacije. Složićete se da nije u redu pokidati optički kabl. Kako ćete raditi izgradnju gasovoda, ukoliko ne znate gde prolaze podzemne instalacije? Ukoliko je za građane Srbije potrebno da pribave te kopije parcela, da bi dobili dozvolu makar za najobičniju ogradu, onda mi smatramo da to treba da se priloži i u ovom postupku. Takođe je neprihvatljivo i to da se lokacijska dozvola može izdati bez dokaza da su obezbeđena sredstva za isplatu zemljišta. U skladu sa ovim zakonom mi čak smatramo da zemlja prethodno treba da bude isplaćena vlasnicima, a ne da nije potreban ni dokaz da su sredstva obezbeđena, niti stoji rok kada će ta zemlja biti isplaćena vlasnicima, pogotovo što to prelazi u vlasništvo Rusije. Samim ovim zakonom vi ste dali mogućnost ruskoj firmi da sve ove dozvole dobije bez naplate i uplate jedne jedine administrativne takse. Građani ove zemlje kada idu da izvuku izvod iz matične knjige rođenih moraju da plate taksu. Zaista ne vidimo šta je sporno da i ruska firma plati takse ovoj državi.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Za vašu informaciju, nijedna administrativna taksa nije ukinuta ovim zakonom, odnosno neće biti ukinuta ovim zakonom. Drugo, parcele su već navedene u planu, kao što je i određena njihova namena. Dakle, svako novo izvođenje ne bi bilo dovoljno efikasno. Još jedanput naglašavam, nijedna administrativna taksa nije ukinuta.
Hvala. Reč ima gospođa Gerov, replika. Izvolite.
Poštovana ministarka, onda verovatno niste u toku, ali kažem da prvi potpredsednik Vlade jeste. U Nišu su isto tako bile urađene parcele. Zato što su građani pisali i prethodnoj Vladi, baš zbog tog problema, bile su date parcele od strane Vlade. Onda se na terenu promenio regulacioni plan i gasovod je prošao kroz druge parcele. Ljudi su tamo podneli i krivične prijave zbog nezakonito urađenog regulacionog plana. Iz tog razloga smatramo da ovde ne možete da radite bez kopije parcele. Ukoliko svi građani ove zemlje za najobičniju lokacijsku dozvolu prilažu kopiju plana parcele, smatramo da je i ovde to neophodno uraditi.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da ste, gospođo ministarka, obavili konsultacije sa svojim saradnicima i da mi možete odgovoriti na malopre postavljeno pitanje. Dakle, ovaj amandman se odnosio na to da nadležno ministarstvo može izdati informaciju o lokaciji bez podnošenja kopije plana parcela. Mi smo dali amandman da se to: "bez podnošenja kopija plana parcela" briše. Dalje, podneli smo u drugom delu amandmana odredbu da se lokacijska dozvola može izdati bez podnošenja kopije plana parcela i izvoda iz katastra podzemnih instalacija. Kada smo pričali o zakonu u načelu, rekli ste da 90% trase prolazi poljoprivrednim zemljištima. Isto tako moram da vas podsetim da i mnogi optički kablovi prolaze preko ili kroz poljoprivredno zemljište. Interesuje me, ako ste proverili i nemate nikakvo ukrštanje sa nekim drugim infrastrukturnim objektima na poljoprivrednom zemljištu, kako će se izdati ili kako će biti izdata lokacijska dozvola za onih 10% ili na onih 10% zemljišta koje nije poljoprivredno zemljište? Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Na tih 10%, koje vi pominjete, biće izdata lokacijska dozvola na osnovu plana javnih preduzeća. Još jednom da pomenem, pošto sam o tome već govorila, o lokacijskoj dozvoli, postoji u planu i tačno je utvrđena namena. Što se tiče konsultacija, naravno, nisam sveznajuća, nisam pravnik i uvek želim da se konsultujem sa onima koji tačno znaju od reči do reči kako će se neke stvari sprovesti. Verujem da biste to isto vi uradili. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Senić. Izvolite.
Zašto to nije ugrađeno u zakon? Dakle, plan javnih preduzeća treba da bude odredba ili uslov za izdavanje lokacijskih dozvola. Opet pitam, zato što brinem za postojeće objekte koji su već izgrađeni i koji se već nalaze na budućoj trasi "Južnog toka", kako će se izbeći eventualni nastanak štete na postojećim objektima, ako nismo zakonom predvideli da se lokacijska dozvola izdaje uz izvod iz katastra podzemnih instalacija, a takođe zakonom nije predviđeno da se odredi taj plan javnih preduzeća, ili kako ste ga već nazvali? Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Nije u pitanju plan javnih preduzeća, nego uslovi javnih preduzeća. Pitali ste - zašto nije u zakonu? Zato što se neke stvari podrazumevaju i prema Zakonu o planiranju i izgradnji, što takođe verujem da znate, inače bismo onda napravili zakon. Šta će nam onda ovaj drugi zakon koji se podrazumeva? Dakle, neke stvari se podrazumevaju i tačno se zna, a u pitanju su uslovi javnih preduzeća.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Naš amandman je odbijen od strane Vlade, uz obrazloženje – amandman se ne prihvata jer je delimično prihvaćen kroz prihvatanje amandmana narodnog poslanika Ivana Jovanovića na član 10. stav 3. predloga. To je u redu. Vrlo malo se razlikuje predlog koji je dao kolega Ivan od našeg predloga. Priznajem, njegov je čak i precizniji, predviđa i druga sredstva obezbeđenja, osim obezbeđenja sredstava u visini tržišne vrednosti nepokretnosti. Mislim da je bitno da je bar jedan od tih amandmana prihvaćen i da se obezbede sredstva jer već dovoljno nesigurnosti unosi član 9. koji kaže da će korisnik stupiti u posed nepokretnosti koja se ekspropriše sedam dana od dana donošenja rešenja. Neprihvatanjem amandmana koje su kolege podnele ostaje ovo rešenje o zakonu. To daje mogućnost da vlasnik nepokretnosti ne dobije ni rešenje da mu je nepokretnost eksproprisana, a da već korisnik uđe u posed. Obezbeđenjem sredstava od strane korisnika, obezbeđuje se na neki način i vlasnik nepokretnosti da će mu naknada biti isplaćena, ali to je samo prvi deo našeg amandmana. Drugi deo se odnosi na stav 4, gde kaže – za izgradnju objekta gasovoda "Južni tok" može se doneti rešenje o građevinskoj dozvoli za pojedinačne faze ili deonice trase. Ovde nije jasno da li je akcenat na "može se doneti" ili na "pojedinačne faze i deonice". Mislim da, ako je akcenat na "može se doneti", opet imamo onaj problem volonterizma, kao kod prvog i drugog našeg amandmana – može i ne mora. Ne smemo dozvoliti da se krene u bilo koju fazu izgradnje bez građevinske dozvole. Tako da, obaveza izdavanja građevinske dozvole i posedovanje građevinske dozvole od strane korisnika eksproprijacije, odnosno investitora, mora da postoji, bez obzira da li se ona izdaje za ceo projekat ili fazno. Imajući u vidu obim projekta, veličinu investicije, biće gotovo nemoguće da se vadi građevinska dozvola za ceo projekat odjednom i gotovo je sigurno da će ići fazno, te smo mi hteli da predložimo da tu bude obaveza izdavanja, umesto "može se izdati", da piše "izdaje se građevinska dozvola".
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarka, u predlogu ovog zakona bio je ovaj jedan izuzetak – dokaz u smislu člana 135. stav 1. Zakona o planiranju i izgradnji, Društvo ne mora da dostavi bankarsku garanciju ili obezbeđenje i da su obezbeđena novčana sredstva za eksproprijaciju i za isplatu vlasnika imovine. Ovim amandmanom to se menja i na neki način ta odredba i Zakon o planiranju i izgradnji se unosi u njega. Ona će morati da se poštuje. Nama iz DS i meni je zadovoljstvo što je ovaj amandman prihvaćen jer na ovaj način građani koji očekuju naknadu za eksproprijaciju će biti sigurniji da će ta naknada biti obezbeđena. Mi smo imali u načelnoj raspravi različite informacije o tome koja je visina sredstava obezbeđena, tako da prihvatanjem mog amandmana otklanja se ta dilema da li postoji garancija za te građane. Demokratska stranka je zadovoljna što je ovaj amandman prihvaćen. Hvala.
Hvala. Ministarka Mihajlović ima reč. Izvolite.
Da ne bude zabune, rekla bih, amandman smo prihvatili zato što je to svakako da još jedanput osiguramo da će to biti tako. Ali, Zakonom o budžetu za 2013. godinu, kako sam vas informisala, novac je obezbeđen, a i postojećim Zakonom o eksproprijaciji, takođe mora da se podnese dokaz o tome da postoje finansijska sredstva. Ali, slažem se kada su finansije u pitanju, osigurali smo još jedan, tako što smo prihvatili vaš amandman i stavili ga u sam nacrt zakona.
Hvala. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać i Aleksandar Senić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović-Korać. Izvolite.
Ovaj naš amandman je odbijen uz obrazloženje da se amandman ne prihvata iz razloga što je Zakonom o Vladi propisano da Vlada može da obrazuje povremena radna tela, a Odlukom o obrazovanju se utvrđuje njihov zadatak i sastav. Razumem da je ovo obrazloženje koje ste vi izneli, ali nama je to bilo poznato. Hteli smo da ovim amandmanom obavežemo ipak i zakonom radno telo koje se obrazuje da li je povremeno ili privremeno, to je već manje bitno, da periodično obaveštava ovu Skupštinu. Ako se već pred ovu Skupštinu izašlo sa ovakvim predlogom zakona, koji je lex specialis u odnosu na Zakon o eksproprijaciji i koji se donosi za ovaj jedan projekat i jedan slučaj, uslovno da kažem, kakav do sada nije bio u našoj praksi, onda mislim da podržavanjem ovakvog zakona poslanici na sebe preuzimaju i veliku odgovornost za realizaciju toga. Naša je obaveza i da pratimo realizaciju zakona koje donosimo. Zato smo smatrali da u samom zakonu treba da stoji i obaveza ovog radnog telada povremeno izveštava Skupštinu o toku postupka eksproprijacije i izgradnje gasovoda "Južni tok". Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Obradović.
Zahvaljujem. Moja koleginica je već govorila o članu 15, govorili smo i u načelnoj raspravi. Pominje se, naravno, ovo radno telo i njega će činiti i predstavnici ministarstva nadležnog za poslove energetike, finansija, građevinarstva i prostornog planiranja. To radno telo će očigledno biti ljudi koji se mogu na neki način uskladiti i dogovoriti, pa da izgovorim i reč – kontrolisati. Ja sam ispred DS podneo amandman, gde se na kraju ovog dela gde se pominje da radno telo čine uglavnom ljudi iz ministarstava resornih, doda: "i predstavnici Građevinskog fakulteta Univerziteta u Beogradu". U obrazloženju koje smo dobili zašto se amandman ne prihvata, razlog je što ne doprinosi operativnijem radu. Mogu da razumem da je najlakše ako se stručna javnost isključi i onda se to na nivou ministarstva dogovori, a ovaj drugi deo mogu i da prihvatim, da se na ovaj predloženi način favorizuje jedan fakultet. Nemam ništa protiv da amandman ne bude prihvaćen u ovom predlogu. Smatrao sam da je najrelevantnija ustanova Građevinski fakultet u Beogradu. Ali, sa ovakvim obrazloženjem da telo ne bi bilo operativno i da je najbolje da samo budu predstavnici ministarstva, mislim da niste zadovoljili potrebu i uključivanja stručne javnosti. Ne mogu da prihvatim nijedan argument koji će govoriti u prilog tome da stručna javnostmože da sapliće ili može da onesposobi neko telo da bude operativno. Da li je to još neki fakultet i da li bi se to moglo i bolje definisati, nemam ništa protiv, nije ovde stvar sujete. Jednostavno se radi o tome da ovo radno telo treba da bude što relevantnije. To je zapravo bio i predlog ovog amandmana. Konstatujem sa žaljenjem da bi možda prerađen tekst mogao da bude usvojen, ali očigledno nije bilo, da kažem, dobre volje da se sa dobrom namerom pogleda na ovaj predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Ministarka Mihajlović, izvolite.
Mala samo dopuna, dakle, Vlada svakako može kroz ovo privremeno telo da angažuje stručnu javnost, ne samo Građevinski fakultet, nego i sve druge fakultete, pa možda i Inženjersku komoru, a možda i na kraju krajeva one koje imaju licence baš za vođenje određenih projekata. Duboko verujem da će to i da se desi, zato što na kraju krajeva na tome će, recimo insistirati Ministarstvo energetike. Dakle, apsolutno ne postoji nikakva bojazan i bar sa naše strane, to će svakako biti zahtev. Oni mogu da budu tu neko vreme, svo vreme dok radi to telo itd. To je zaista pravo Vlade i verujem da će to da bude u duhu tako, da odgovara upravo ovom zakonu i građanima Srbije.
Hvala. Gospodin Obradović, replika. Izvolite.
Stvar je u tome da ovde ne možemo vezivati za vaša usmena obećanja, mi smo želeli da to i zakonski bude. Mi ne znamo da li ćete vi biti ministarka, da li još mesec, još šest meseci, ne znamo da li ćete tokom realizacije celog projekta. Mi ne možemo govoriti o tome da li ste vi imali nameru, ovde to ne piše. To znači da će stručna javnost biti neki dopunski član, možda sa pravom glasa, možda privremeno, možda ćemo ih nekada pozvati, možda ne. Jednostavno, ovaj zakon ima puno opcionih stvari. Često se ostavlja mogućnost, a zapravo se ne definiše. Zakoni i služe da bi nešto bilo veoma jasno, da ne bi moglo široko da se tumači, to je i bila poenta ovog amandmana.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović, izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažena gospođo ministarka, koleginice i kolege narodni poslanici, ja podržavam amandman kolege Dušana Obradovića i odmah postavljam pitanje – koje su to druge stručne i naučne institucije? Jedino ako se ne misli na neke fakultete koje pod znacima navodnika koje su neki završili. Zašto je ovo važno? Ulaganje u nauku u Srbiji je minimalno. Ono je prema zadnjem budžetu 0,3%. U Sloveniji je na primer 1,5%. Više novca troši se na agencije i troškove Uprave. Počeci nastave iz oblasti građevinarstva na ovim prostorima vezuju se za davnu 1846. godinu, kada je Knjaz srpski sa ovim ukazom osnovao Indžinisku školu u Beogradu. Godine 1863. osnovana je velika škola sa tri fakulteta na koje je jedan bio Tehnički sa katedrom Nauka o građevini na suvu i na vodi. Na otvaranju univerziteta 1905. godine istaknuti naučnik Sima Lozanić kaže – naše nekadašnje verovanje da će se srpstvo ujediniti ne bukvarom već oružjem, bilo je kobno po našu misao. Da nam je prosveta bila naprednija sve bi u životu našeg naroda bilo savršenije, pa i uspešnije. Koji su to poznati stručnjaci sa Građevinskog fakulteta u Beogradu i zašto je ovo važno? Akademik Nikola Hajdin, profesor doktora Milan Đurić autor mosta "Gazela", Ljubomir Jeftović, jedan od projektanata novog železničkog mosta u Beogradu. Sve ide u prilog da se ovaj amandman usvoji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, mislila sam da smo sve dileme rešili na Odboru za privredu, regionalne razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, s obzirom da smo amandmane koji su zaista suštinski neke stvari definisali, usaglasili zajedno i sa predstavnicima Vlade. Ali, očito je da neki amandmani sada postaju predmet neke političke prezentacije, stavova, koji jednostavno sve vade iz konteksta. Naravno, da postoji dobra volja da univerzitetske ustanove budu deo radnih grupa koje će pratiti infrastrukturne projekte, i treba da budu, ali ne isključivo samo Građevinski fakultet. Jer, time vi onda, ako bi gledali sa nekih drugih aspekata sa kojeg jednostavno kolege koje su predložile ovaj amandman posmatramo suviše usko. Zašto da ne bude i Ekonomski fakultet iz Beograd, zašto da ne bude i Mašinski fakultet iz Beograda? Zašto da uopšte ne bude i Inženjerska komora Srbije uključena u sve to? Hoću da vam kažem da mislim da je stav Ministarstva ovde bio široko postavljen. Ako se ne uvede kao predlog ovog amandmana onda se daje široka mogućnost da cela stručna javnost učestvuje u radu na jedan dobar način sa aspekta saradnje sa predstavnicima ministarstva. Na kraju krajeva, treba podržati i takvu mogućnost. Ne treba se ograničavati i praviti kampanju samo jedne struke, uz dužno poštovanje građevinske struke, ali smatramo da je ovakav infrastrukturni projekat praktično jedna vrsta značajna za sve struke, za kompletnu ekonomiju Republike Srbije. S toga, zdušno sam protiv ovakvog amandmana. Lično kao poslanik vladajuće koalicije i kao predsednik Odbora iz prostog razloga što ne treba zatvarati vrata drugih naučnih institucija za učešće na ovakvim projektima, a pogotovo sa aspekta nadzora nad ovakvim projektom. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Da, gospođo Tomić, ali mi ovim amandmanom otvaramo ta vrata zato što, slažem se, možda treba staviti te ostale referentne fakultete koje ste nabrojali, ali onda ne možete da kažete da se ovim u stvari otvaraju vrata time što je potpuno neprecizno navedeno da će bilo ko biti konsultovan. Ako Građevinski fakultet može biti referentan da pravi rafineriji u Rusiji, onda treba da bude jasno, precizno navedeno da će biti u okviru ovog tela. Ne vidim zašto je to problem. Ako smo svi da i struka da svoje mišljenje, uostalom i ministarka se pozitivno izrazila u tom smislu, uz vrlo jasan usmeno izrečen stav, zašto ga ne pretočimo u amandman. Zaista ne razumem zašto je ovo neprihvatljivo. Već je bilo tih situacija. Imali smo to i oko NBS, imali smo drugih stvari, pa ste morali da prepravljate zakone. Znači, dajte da budemo precizni. Ne želimo politizaciju ovog amandmana. Razumete, ako jesam ja kao narodni poslanik u iskušenju da vam kažem da možda da smo stavili Megatrend da bi ste onda stavili u zakon. To neću učiniti. Dakle, molim vas da ipak razmislite o ovome. Mislim da ovo ide u korist toga, uz sve to što vi kažete što uvažava, zašto ne bi proširili. Ali, uz svo verovanje ministarke, zašto to ne bi pisalo. Time ćemo odati priznanje ovim institucijama,našim naučnim institucijama naše države koji su pokazali da znaju da sprovode te projekte izvan naših granica. Mislim da time i mi kao Skupština uvodeći iz u ovaj sistem samo, upravo to što ste vi rekli, proširujemo tu stvar. Jedno što mi tražimo da to piše, a vi kažete verujte ministarki. Dakle, to je jedina razlika između nas. Hvala.
Hvala. Reč ima Aleksandra Tomić. Replika.
Zahvaljujem se na ovakvom predlogu, ali onda je na vama da podnesete novi amandman koji će se odnositi na univerzitet u Beogradu. Da podržavate da deo radne grupe bude od strane univerziteta u Beogradu i Inženjerske komore Srbije. To bi bilo neko od rešenja o kome možemo da pričamo ili kroz neke druge izmene i dopune ovog zakona. Zahvaljujem se.
Hvala. Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Dušan Obradović. Pretpostavljam da je to replika.
Postavio bih ujedno i pitanje. U svom izlaganju odmah sam rekao da mogu da prihvatim argumentaciju da je možda usko postavljeno. Evo, koleginica poslanica iz vladajuće većine je možda rekla i lični stav da bi ona u ovakvoj konstalaciji snaga i prihvatila ovaj amandman. Znači, nemam nikakv problem da preformulišem amandman i da na eto i na predlog ministarke definišemo tačne ustanove koje bi ovde predstavljale stručnu javnost.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović.
Biću kratka, potpuno se slažem, što bi rekli dogovoreno. Univerzitet, Inženjerska komora, a napravićemo tačno amandman.
Da bismo ispoštovali formu ukoliko Odbor želi da se sastane do kraja rasprave. Jedina mogućnost je da Odbor podnese amandman ili podnosilac amandmana da da ispravku amandmana. Da li se slažete da napravimo pauzu? Znači, pravimo pauzu od 15 minuta da bismo uskladili ovaj amandman. [[Posle pauze.]] S obzirom da ste primili amandman sa ispravkom koji je podneo narodni poslanik Dušan Obradović, pitam da li neko želi reč povodom ovog amandmana? Izvinite molim vas, ministarka Mihajlović.
Dobro, ja sam samo još jedanput htela da kažem prihvatam amandman, ispravku amandmana gde ustvari ubacujemo: "predstavnici univerziteta naučnih institucija Inženjerske komore Srbije", i da se zahvalim još jedanput, da ne bih ponovo posle uzimala reč na konstruktivnoj raspravi i da se iskreno nadam da će ovaj zakon biti usvojen u Danu za glasanje.
Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana, sa ispravkom? (Ne.) Na član 17. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić, Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman sa ispravkom postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda sednica, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 20. februar 2013. godine sa početkom u 11,00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Hvala.