Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad Devete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skuptine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 131 narodni poslanik. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Slobodan Vučković, Miroslav Martić, Zoran Mićović, Nadica Momirov; Nikola Milošević (pre podne). Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O SUDIJAMA (nastavak načelnog pretresa 1, 2. i 3. tačke dnevnog reda) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, izvolite.
Dame i gospodo, Vlada Vojislava Koštunice ima samo dve mane. Jedna mana je što u nekim oblastima, još uvek, apsolutno ništa nije urađeno, a druga mana je što u oblastima, u kojima se "kao" nešto radi, radi loše i radi pogrešno. Kada je u pitanju oblast pravosuđa, onda Vlada izlazi pred Narodnu skupštinu sa nekim paketima zakona. Pre desetak dana smo imali paket zakona koji je imao svega pet članova. Danas, opet, imamo tri zakona i nemamo nijedno suštinsko poboljšanje stanja u pravosuđu, na osnovu ovih zakona. Umesto da je Ministarstvo pravde, gospodine ministre,ovaj posao uradilo na način na koji se to očekuje od Ministarstva a to znači, jednim ozbiljnim pristupom da se ova oblast objedini, da se uradi bukvalno kodifikacija, da se uradi jedan valjan predlog zakona, o kome bi narodni poslanici raspravljali, i da, zaista, za jedan duži period regulišemo ovaj veoma važan segment našeg drutšva. Zakoni o kojima danas raspravljamo, odnosno čije izmene danas treba da se usvoje, su na snazi nepune tri i po godine. O kvalitetu tih zakona govori upravo činjenica da i oni koji su donosili ove zakone nisu bili zadovoljni pa je, recimo, Zakon o sudijama već sedam puta menjan! Danas mu je osma izmena! Zakon o Visokom savetu pravosuđa danas bi trebalo da pretrepi šestu izmenu!Zakon o javnom tužilaštvu četvrtu izmenu! E, sad, vidite i sami o koliko kvalitetnim zakonskim propisima se radi, kada je postojala potreba da se za tri godine menjaju od četiri do osam puta. Srpska radikalna stranka zastupa stav da su Zakon o sudovima iz 1991. godine i Zakon o tužilaštvima bili mnogo sveobuhvatniji i da su mnogo bolje regulisali ove oblasti. Ti zakoni su, pre svega, bili apsolutno u skladu sa Ustavom, jer znamo da Ustav Srbije, članovima od 95 do 106, reguliše ovu materiju i da su ti zakoni iz 1991. godine obuhvatali i organizaciju i osnivanje, nadležnosti, postupak pred sudovima, i sudski nadzor. Prema tome, naš stav je da je mnogo bolje da su ostali na snazi ti zakoni, nego da se ovako parcijalno rešavaju problemi, koji sigurno parcijalno ne mogu da se reše. Srpska radikalna stranka nije čak podnosila ni amandmane na ove zakone upravo zbog toga što smatramo da nepopravljivo ne može da se popravi da amandmanima ne bismo mogli da ove zakone dovedemo u takav sklad i red da bi mogli stvarno da se primenjuju. Juče nam je gospodin ministar rekao da je ocena Saveta Evrope da reformi u pravosuđu u Srbiji uopšte nije ni bilo i da je u toj oblasti stanje katastrofalno! Mi odlično znamo, i bez Saveta Evrope, da je stanje u pravosuđu veoma loše, da je postalo posebno loše u vreme DOS-ovske vlasti. Znamo da ništa od onoga što je obećavano sudijama i zaposlenima u sudskoj upravi nije poštovano. Sećamo se svi halabuke oko navodnog povećanja plata sudijama na 1.000 maraka. Činjenica je da ni tada plate nisu povećane na 1.000 maraka, u vreme kada su plate stvarno povećane 1.000 maraka je bilo možda za 4.000 dinara više od plate koju su dobilaje sudije. Od tada je, posebno, prisutan još jedan problem zaposlenih u sudskoj upravi, jer tim ljudima plate nisu povećane, pa se svi dobro sećamo perioda kada smo dolazili na rasprave u sudove, da smo se vraćali neobavljena posla, jer su ti ljudi štrajkovali, nisu prihvatili da rade za tako male plate. Naravno, da li je trebalo da štrajkuju - to je posebno pitanje, ali da su obespravljeni sa tim povećanjem, odnosno nepovećanjem plata, to jeste činjenica i ne vidimo ni u dosadašnjem radu novog ministra i novog Ministarstva da se nešto vodi računa i o tim ljudima, jer pravosuđe nisu samo sudije, uz svo uvažavanje, tu su i oni ljudi bez kojih sudije i sudovi ne mogu da funkcionišu. Tu je i sudska uprava. Juče smo, takođe, slušali vrlo interesantna prepucavanja između predstavnika DSS-a i DS-a oko ovog Zakona iz 2001. godine i ovih sadašnjih izmena Zakonasuština je da su taj Zakon 2001. godine doneli i DSS i DS na predlog DSS-a, jer su tada svi bili DOS, pa onda kad su se nešto kao posvađali onda je DS menjala te zakone, pa danas opet DSS hoće da vrati taj Zakon koji je predlagala 2001. godine, kroz ove izmene, a mi iz SRS smatramo da pravosuđe ne treba i ne sme da trpi prepucavanja između stranaka osnivača DOS-a. Juče je, takođe, gospodin ministar rekao da primenom ovih zakona, koji će biti verujem izmenjeni, neće biti revanšizma, ali kaže - jednostavno za neke sudije, predsednike sudova, za tužioce neće više biti uslova da budu izabrani! Nije šija nego vrat! Danas će, odnosno posle usvajanja ovog zakona, javni tužioci, odnosno zamenici javnih tužilaca, imati i te kako razloga da se zabrinu za svoj status: jer će svi biti na belom hlebu, jer će svi morati ponovo da konkurišu za svoje poslove, pa će onda opet da se izaberu oni koji budu odgovarali, a oni koji iz nekih razloga ne budu odgovarali, ostaće u ovoj grupi, kako reče ministar - gde više neće biti uslova da budu izabrani. U prilog ovoj mojoj tvrdnji je upravo ono što sam juče govorila, a što se odnosi na sudije za prekršaje, - pa imamo Odluku Vrhovnog suda, pa imamo tačno poimence ljude koje je trebalo Vlada da vrati na posao, i kada sam tražila objašnjenje od gospodina ministra rekao mi je: da, to jeste bila obaveza Vlade. Rekao je svima nama: Vlada jeste vratila neke sudije za prekršaje, neke nije, jer nije bilo mogućnosti, pa videće Vlada, možda jednog dana da ih na neke druge poslove zaposli. Mi mislimo da je to pogrešno i da na taj način ne može da se vodi ovako značajna grana vlasti. Srpska radikalna stranka u svom programu, koji postoji otkad postoji i SRS, posvećuje pažnju pravosuđu, uvažavajući pravosuđe kao jedan od osnovnih stubova države i mi u svom programu predviđamo samo sudove opšte nadležnosti, dvostepenost suđenja i izuzetno treći stepen za najteža krivična dela ili za enormno visoku vrednost u parnici. Upravo iz razloga što ovi zakoni nisu u jednom delu ni u skladu sa Ustavom, nisu u skladu sa programom SRS, poslanička grupa SRS će glasati protiv donošenja ovih zakona. Pojedinačno, o Zakonu, odnosno o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa, prema našem stavu ne zaslužuje ni da se komentariše, iz jednog prostog razloga, zato što je Visoki savet pravosuđa neustavna kategorija. Jasno stoji u Ustavu, sve piše za ove zakone, odnosno kako ih je trebalo urediti i zato nemam komentara na ovaj zakon. Kada je u pitanju Zakon, odnosno izmene i dopune Zakona o sudijama, činjenica je da su ove izmene zakona, u stavri, samo šminkanje i nema, rekla sam to na početku, nikakvih suštinskih poboljšanja u ovoj oblasti. Recimo, već u članu 2. izmena je takva da zaista ništa suštinski ne menja, čak ni formalno; sve što je predviđeno u izmenama člana 2.to je već predviđeno u Zkonu koji se menja, tako da nije bilo potrebe ni da se menja taj član, odnosno stav ovog člana. U članu 3. predvideli ste da sudija može bez ičijeg odobrenja da se bavi naučnom i stručnom delatnošću,uz naknadu. Ovo je, znate, vrlo interesantno i vrlo simptomatično, ja samo pitam, evo primera: da li ovo znači da sudija može da ode na BK univerzitetda tamo održi jedno predavanje, od sat vremena, i da dobije naknadu i da li će mu se to tretirati kao bavljenje naučnim radom? Mislim da je ovo neprecizno i da tako ne može da ostane. U članu 10. brisali ste stav koji kaže da predsednik Vrhovnog suda Srbije najkasnije 30 dana pre dana navršenja radnog veka sudije obaveštava Odbor Narodne skupštine. Imamo veoma svež primer: juče je nekoliko puta pomenuto ime predsednika Okružnog suda iz Niša koja nije postupila u skladu sa stavom koji vi upravo brišete i zato mislim da zbog takvih primera, za koje pretpostavljam da ima još, nije trebalo to da se briše. Član 10. a odnosi se na čl. 56. Zakona - u obrazloženju Predloga napisali ste: postupak u kome se utvrđuje da li je predsednik Vrhovnog suda Srbije itd. ovo je zaista vrlo interesantno - i Vrhovni sud i Srbije napisali ste malim slovom. Toliko o tome koliko mi srpski radikali gledamo ove vaše predloge. U članu 14. predvideli ste da se briše član 79a. Između ostalog, briše se stav koji kaže: "Smatra se da je sudija nesavesno vršio dužnost ako je vršeći sudsku vlast ili obavljajući poslove po osnovu te vlasti, učestvovao u prekrajanju izborne volje građana, političkim i montiranim suđenjima, ili ako je iz nečasnih pobuda grubo kršio ljudska prava zajamčena Ustavom, zakonom i međunarodnim ugovorom." Juče je gospodin ministar rekao da misli da nema potrebe da ovaj stav više stoji u Zakonu, jer sada nam eto, neko, samo ne znam ko, garantuje da ne može više biti izbornih krađa, da ne može više biti montiranih suđenja. Ja vas pitam, dame i gospodo, ko će biti odgovoran ako posle sledećih predsedničkih izbora ili eventualno, parlamentarnih izbora, budu stizali džakovi glasova iz inostranstva, da li će to biti krađa glasova i ko će biti odgovoran za tu krađu, ako više ne stoji u Zakonu?! Što se tiče montiranih suđenja i političkih suđenja, bar mi srpski radikali dobro znamo koliko takvih primera i sada ima u sudskoj praksi. Mi znamo za sudiju Danka Lauševića, sudiju Petog opštinskog suda, čije razrešenje smo inicirali pre dve godine, a do dana današnjeg niko se nije oglasio i nikome nije palo na pamet da bar ispita šta to srpski radikali traže kod sudije Danka Lauševića, koji jeste bio zloupotrebljen, koji jeste sudio na štetu Vojislava Šešelja, a u tužbi Stanka Subotića-Caneta-Žapca! Nažalost, takvih primera ima još. Takav primer je i sudija Ljiljana Mihajlović iz Četvrtog opštinskog suda i jednostavno, da ne nabrajam više primere, gospodine ministre, ovaj stav nikako niste smeli izbrisati iz ovog zakona. Kada je u pitanju Zakon o javnom tužilaštvu, u članu 1. radi se isključivo o nekoj "jezičkoj" ispravci, ništa suštinski. U članu 3. takođe, ništa suštinski, a ovo što vi predviđate, to već garantuje Ustav: "Ako javno tužilaštvo bude ukinuto", kažete vi, "javni tužilac nastavlja dužnost u javnom tužilaštvu koje odredi Visoki savet pravosuđa". To je već regulisano Ustavom. Ne smeta ni ovde, ali nije neka promena sa kojom bi trebalo nešto sada da se hvalite. U članu 44. odnosno u članu 5. (a menjate član 44.) kažete: "Republički javni tužilac, ministar nadležan za pravosuđe i Visoki savet pravosuđa mogu, zavisno od toga ko od njih vodi postupak za razrešenje, ukinuti odluku o udaljenju pre okončanja postupka za razrešenje". A moje pitanje je, samo - šta ovde radi ministar pravde? U članu 8. - isto ovo što sam rekla za sudije, kažete: "Javni tužilac i zamenik mogu da se bez ičijeg odobrenja bave naučnom i stručnom delatnošću - i to je ono što nam je sumnjivo u Zakonu o sudijama, sumnjivo je i u ovom zakonu. Sve u svemu, ove vaše izmene su kao što sam rekla isključivo šminka, jezičko doterivanje Zakona, predlozi koje SRS neće prihvatiti zato što mi mislimo da oblast pravosuđa, da sudije, da zaposleni u sudskoj upravi zaslužuju adekvatnu brigu i ove Narodne skupštine i Ministarstva i ministra pravde i Vlade Srbije, a to je i ovaj put, nažalost, izostalo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, a neka se pripremi narodni poslanik Vojislav Milajić. Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Istovremeno pozdravljam na galeriji studente Pravnog fakulteta.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, trudiću se da vam ne oduzimam mnogo vremena, ali ovu moju diskusiju moram početi, zbog kritika, ili kritizerstva, neargumentovanih od strane nekih poslanika opozicije, moram početi od 2001. godine i dobre namere DSS-a da predloži set pravosudnih zakona. U novembru 2001. godine neki dobri zakoni u osnovi, naknadnim izmenama u 2002. i 2003. godini, dovedeni su do apsurda toliko su nakaradno izmenjeni, da je rezultat svih tih izmena bio da su u sudove ili za predsednike sudova birana lica koja nisu imala bukvalno "ni jedan" dan radnog iskustva, u sudstvu ili je došlo do toga da je zamenike javnih tužilaca ministar postavljao od svojih partijskih pripadnika, koji takođe nemaju iskustva u pravosuđu. Moramo priznati, i u tome su se složile sve političke stranke, bar ove u Parlamentu, slažu se da je pravosuđe na niskim granama i to ne samo u proteklih nekoliko godina, da je pravosuđe dugo vremena na niskim granama i da je uzroka veoma mnogo. Svi se zalažu, sve političke stranke, za nezavisno pravosuđe, međutim, u praksi smo videli, u proteklih godinu ili dve, da je to nezavisno pravosuđe shvatano na taj način da je stranka na vlasti ili grupacija stranaka na vlasti htela da stavi pod kontrolu rad pravosuđa, odnosno da stavi pod kontrolu vođenje pojedinih sudskih postupaka, bilo krivičnih bilo građanskih. Stoga, moram istaći, ako se već slažemo da je stanje u pravosuđu nedovoljno dobro, ne bih dramatizovao da je izuzetno loše, jer opšte je prihvaćeno da je ogromna većina ljudi koji rade u pravosuđusavesna i stručna i da može adekvatno obavljati taj posao. Manji deo korupusa, odnosno pripadnika, bilo u tužilaštvu ili pravosuđu, je potrebno promeniti. Ovim predlogom DSS, odnosno Vlade, upravo se nastoji da se napravi jedan pomak u predlogu seta pravosudnih zakona iz 2001. godine, odnosno otklone štetne posledice dosadašnjih izmena koje su išle za tim da se pravosuđe, odnosno zaposleni u pravosuđu i dalje stave u veći stepen zavisnosti od izvršne vlasti. Težnja izvršne vlasti, odnosno Vlade je bila ne samo stavljanje sudstva pod svoju kontrolu, nego i svih drugih oblika vlasti! To je i postignuto preko izmena koje su, kao što znate, odlukama Ustavnog suda u velikom delu, ocenjene kao protivustavne. Stoga me u ovom trenutku i začuđuje ponašanje pojedinih bivših pripadnika vlasti koji se pozivaju na Ustav i navodne povrede Ustava, a ne daju konkretne primedbe, odnosno ne navode konkretnu odredbu Ustava koja je povređena, samo se generalno pozivaju na povredu Ustava, a proteklih godina su upravo radili sve protivustavno i govorili da je Ustav loš i da ga zbog toga čak i ne treba primenjivati. Zar vas sve to ne podseća na onu izreku, odnosno onu istinu koja se dešavala, da sudije nisu u obavezi da se drže zakona "kao pijan plota". Upravo je tako rađeno u proteklim godinama. Sada je pozivanje na navodnu ustavnost, odnosno povredu Ustava, a takve povrede nema, niti je bilo ko u ova dva dana uspeo da ukaže koja je ta odredba Ustava povređena. Ono što je potrebno građanima Srbije, odnosno sa njihovog stanovišta je sudstvo, tužilaštvo, odnosno da pravosuđe funkcioniše efikasno; da nema sudskih sporova koji će trajati godinama, da nema krivičnih postupaka i istraga koje će trajati godinama, da nema višekratnog i više puta ukidanja presuda i vođenja postupaka do iznemoglosti. Neće se ovim zakonima sve to u potpunosti rešiti, jer ovi zakoni regulišu samo jedan segment postizanja nezavisnog pravosuđa. Drugi segment, kao što je gospodin ministar rekao, potrebna je izmena procesnih zakona. U ovom trenutku i ovim zakonima postiže se nezavisnost sudstva i oduzima nadležnost Vlade, odnosno izvršne vlasti u kontrolisanju, odnosno imenovanju sudija ili tužilaca. Stoga je i novopredviđeni institut, odnosno nadzorni odbor koji se formira u Vrhovnom sudu, a koji će moći po predstavkama građana ili po sopstvenoj inicijativi da vrši kontrolu rada sudija ili predlaže eventualne mere, veoma pomoći u tome da procesi, odnosno postupci u sudovima što kraće traju, odnosno budu efikasni. Time će se, jednim delom, postići efikasno i nezavisno pravosuđe, jer, kao što rekoh, građani zahtevaju da svi pred sudom budu jednaki, bilo da su u vlasti ili van vlasti, kao i da sudstvo bude što efikasnije. Jedino ovim predloženim izmenama se postiže da u jednom trenutku pravosuđe u Srbiji bude stvarno nezavisno i da u tom trenutku koji, nadam se, nije daleko, pravosuđe u Srbiji bude jedan od stubova vlasti demokratske Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić, posle njega narodni poslanik Miloš Aligrudić. Vojislav Milajić, nije tu, reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, posle njega narodni poslanik Božidar Koprivica.
Šta god mislili o ovom paketu zakona, jedno je sigurno, da svi u ovoj skupštini treba da se složimo u jednoj stvari, a to je da postoje neki instituti koji su vezani za Ustav Republike Srbije i koji moraju, da bismo bili demokratsko društvo, da budu primenjni u praksi. To je: nezavisnost sudija i sudijskog položaja, tj. sudijske funkcije, samostalnost tužilaštva i sa tim u vezi, u odnosu na sudije - nepokretnost sudija, kao jedan osnovni segment njihove nezavisnosti. Ovi osnovni principi koji počivaju na principu podele vlasti u jednoj državi, koji je jedan od osnovnih principa garancije demokratskog sistema, bio je implementiran u zakonima koje je DSS predložila 2002. godine Narodnoj skupštini Republike Srbije i koji su tada bili usvojeni. Kasnije, a da bi se odstupilo od ovih osnovnih demokratskih principa, vladajuća većina, oličena u DOS-u, izmenila je ove pakete zakona i 2002. godine devalvirala ovaj sistem tako što je sudstvo učinilo podređenim izvršnoj vlasti, pa je čak i Ustavni sud Republike Srbije morao da reaguje i da 2003. godine ukine priličan broj odredbi ovih zakona i time napravi jednu pravnu prazninu, koja je kasnije morala biti popunjena novim izmenama i dopunama ovog seta zakona. Nakon toga došli smo u situaciju da su ti zakoni bili donekle popravljeni, ali ne u dovoljnoj meri da bi se moglo reći da su oni u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Tek ovim izmenama i dopunama ovog setazakona, situacija se vraća na staro - dolazimo u poziciju da ovi zakoni koji su bili doneti prvi put 2001. godine, ponovo budu vraćeni u ležište ustavnosti i zakonitosti. Prema tome, cela ova današnja i jučerašnja rasprava, šta god neko pričao ovde i za šta god se zalagao, svodi se na jednu prostu i osnovnu činjenicu – da li smo za poštovanje Ustava i zakona. Ako smo za poštovanje Ustava, onda je neophodno ovakve predloge zakona, koji se danas stavljaju na dnevni red, usvojiti iz razloga što se njima štite osnovni principi podele vlasti, a to su: nezavisnost sudova i sudijske funkcije, nepokretnost sudija, samostalnost tužilaštva i, s tim u vezi i radi ostvarenja ovih osnovnih funkcija, sistema nezavisne vlasti, uređuju se položaji dva veoma važna organa, a to je Visoki savet pravosuđa, a s druge strane Veliko personalno veće Vrhovnog suda. Naravno, formira se ovaj put, i ovo je prilika za to, i nadzorni odbor koji je jedna bitna institucija, koja treba da pomogne ostvarenju drugačije kontrole rada sudova i oslobođenja pritiska od strane izvršne i skupštinske vlasti. Prema tome, ovo su bitni argumenti, ovo su bitni postulati na kojima se zasnivaju ovi predlozi zakona i sva druga priča koju smo čuli u protekla dva dana, mora da ustukne i padne pred ovim. Uvažavam i to da neko ima u glavi drugačiji sistem po kome bi se čitava struktura pravosuđa uredila, ali za tako nešto bi bilo dobro da takve predloge zakona i vidimo. Voleo bih da sam imao prilike u protekle tri godine da vidim od bilo koje poslaničke grupe ili nekog drugog predlagača - narodnog poslanika, da predloži ovde jedan sistem, paket zakona kojim bi se na jedinstveni način uredilo pravosuđe. Taj paket zakona mi do danas nismo videli. Mi smo videli do danas samo one reformske zakone koje je podnela DSS 2001. godine i videli smo njihovo sistematsko kvarenje od strane DOS-a 2002. i 2003. godine. Prema tome, mi smo danas u prilici da učinimo jednu stvar, jedan napor, a to je da dovedemo propise iz oblasti pravosuđa u sklad sa Ustavom Republike Srbije i to je ono što se danas mora učiniti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica, posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Poštovani narodni poslanici, u obrazloženju Predloga zakona o izmenama Zakona o sudijama, koji predstavlja svojevrstan stari i novi DOS-ovski hvalospev, veličaju se uglavnom, tobože, dostignuća u pravosuđu od 5. oktobra 2000. godine pa do današnjeg dana - kao da pravosuđe i sudovi pre 5. oktobra nisu ni postojali, kao da sudije, praktično, do 5. oktobra nisu ni radile ni sudile, a oni sudovi su od njih dobili formalne garancije o nezavisnosti sudova. Veliča se Veliko personalno veće, kao protivustavna kategorija, veće koje će, tobože, održati samostalnost i nezavisnost sudova. Takođe se veliča stvaranje Visokog saveta pravosuđa, koje će rešiti, navodno, statusno pitanje sudija, tužilaca, porotnika i zamenika javnih tužilaca, a u stvari, gospodo, nikada, od Drugog svetskog rata, pored ovih vaših - visokih saveta i velikih veća, Srbija nije imala gore, niti, da se izjasnim pežorativno, "manje sudove". Upravo u tom periodu od 5. oktobra sudovi nikada nisu bili manje nezavisni, u stvari, bili su potpuno zavisni i sudska funkcija je bila deo političke vlasti DOS-a, iako je formalno odvojena od zakonodavne i izvršne vlasti. Poštovani narodni poslanici, sudska funkcija je Ustavom zagarantovani oblik jednake, nepristrasne i uređene zaštite prava čoveka i građanina i pretvorila se od 5. oktobra u pristrasnu i nejednaku zaštitu prava čoveka i građanina! Čemu onda ovi hvalospevi koje predlaže Vlada Repubilke Srbije i koje navodi u obrazloženju ovog zakona? Verovatno da biste pomogli svojim koalicionim partnerima iz ranijeg DOS-a, da biste opravdali ponašanje sudova za vreme protivustavno uvedenog vanrednog stanja, da biste opravdali "Sablju" Dušana Mihajlovića, kojom su naši sudovi i sudije, pritvarajući preko 12.000 nevinih ljudi, naneli neviđenu nepravdu i sramotu srpskom pravosuđu! Sve su to radile DOS-ovske sudije koje su donosile rešenja o određivanju pritvora po naređenju izvršne vlasti i tako bez ikakvog povoda i razloga držale 12.000 nevinih ljudi u pritvoru. Praktično, pod firmom i parolom nezavisnosti sudova i sudske vlasti i narušavanja načela podele vlasti, daju se neograničena prava poslušnim sudijama i ozakonjuje njihova nezamenjivost. Kakav je rad naših sudova, najbolje znamo mi koji radimo u pravosuđu - on je upravo katastrofalan! Sudski sporovi traju po pet, deset, a neki i po neverovatnih 15 godina?! Gospodo narodni poslanici, zamislite sudiju koji sudi predmet 10 ili 15 godina. Koliko je krivičnih predmeta zastarelo, a koliko kriminalaca zbog apsolutne zastare krivičnog gonjenja nije trpelo nikakvu sankciju? Sudovi su prepuni takvih slučaja. Kakav je kvalitet i kakav je kvanitet odluka pojedinih sudova? Koliko ima korupcije u sudovima? Koliko dugo građani čekaju pravdu da se reši njihov predmet? Da li ste za nezavisno sudstvo, kao i nepromenjivost sudova koji nemaju kvantitet i kvalitet i koji sporove nisu u stanju da reše i po 15 godina? Praktično, izmene i dopune ovog zakona nisu suštinske. One su, pre svega, kozmetičke, gde se vrši samo u nekim slučajevima i samo formalna jezička izmena termina. Uvode se određene odredbe, kao i npr. član 11. koje su neprecizne. Citiram: "Sud... približno istog ranga", što je nepreciznije i nejasnije od postojećeg osnovnog teksta zakona. Praktično, ovde predlagač vrši deregulaciju odnosa, pa ostavlja Visokom savetu pravosuđa da utvrdi koji je to približno sud istog ranga, što je neshvatljivo i nedopustivo. Član 27. takođe, ne trpi skoro nikakve izmene, jer je sudija, kao i u postojećem zakonskom tekstu, mogao obavljati naučnu i stručnu delatnost uz nadoknadu. Isti je slučaj sa članom 34, gde se reč "funkcija" zamenjuje rečju "dužnost". Predlogom izmena i dopuna predviđa se obrazovanje nadzornog odbora, to je član 40a, koji će imati zadatak da kontroliše sudske predmete, a po izvršenoj kontroli pokreće postupak zbog nestručnog i nesavesnog vršenja dužnosti ili predlaže izricanje disciplinskih mera. Uvođenje nadzornog odbora u Vrhovnom sudu predstavlja apsolutni promašaj iz sledećih razloga: Odbor ne može ceniti stručnost sudije koji ima istu stručnu spremu i isti položen pravosudni ispit, već bi mogao imati najmanje jedan stepen stručne spreme više od onoga čiju opravdanost ceni. U suprotnom, to bi značilo derogiranje odgovarajuće visoke školske ustanove, tj. fakulteta, gde je sudija i stekao diplomu, a ponajmanje se može utvrditi nesavesnost, jer je to nadležnost drugih državnih organa. Zato je postojeće rešenje kontrole od strane Ministarstva, iako loše, ipak bolje od predstojećeg. Ovako rešenje da kolega istog ranga i školske spreme ocenjuje stručnost sudije, bilo bi najveća uvreda i poniženje sudija. Stručnost i savesnost najpribližnije se može videti i utvrditi u kvantitetu, kvalitetu i normi koji to sudija ima pri rešavanju predmeta i donošenju odluka, što treba i mora da bude trajan zadatak sudova i sudovanja uopšte. Dakle, sudija mora imati mali broj ukinutih i poništenih predmeta i stalno prebacivati normu, a za to biti adekvatno nagrađen. U članu 41. opet kozmetička izmena, gde se reč "jugoslovenski državljanin" zamenjuje rečju "državljanin državne zajednice Srbija i Crna Gora". U članu 44. uvodi se, praktično, moralno-politička podobnost još iz vremena Josipa Broza, gde se pribavljaju mišljenja o stručnosti i dostojnosti sudija, posebno obraćam pažnju na "dostojnost", na osnovu sednice sudija suda, umesto da isključivi kriterijum budu kvalitet i kvantitet sudijskog posla u toku godine. U članu 46. praktično se ništa ne menja, jer je dovoljno jasno postojeći član 46. predvideo, citiram: "Sudiju bira Narodna skupština na predlog Visokog saveta pravosuđa", pa je predložena izmena potpuno bespotrebna, jer je postojeći član i eksplicitan i jasan. Član 52. - potpuno je bespotrebno brisanje teksta "nadležan odbor Narodne skupštine", jer, logično je da je obaveza predsednika Vrhovnog suda Srbije da obavesti nadležni odbor Narodne skupštine o tome koje sudije i predsednici nižih sudova naredne godine navršavaju radni vek, iz prostog razloga što ih imenuje Skupština Srbije i nije tačno da ima ikakve veze sa nezavisnošću sudova. Sada bih vam posebno ukazao na član 56. koji menjate - dajete pravo ministru nadležnom za pravosuđe da pokreće postupak za razrešenje sudija. Dakle, pored predsednika suda, predsednika neposredno višeg suda, predsednika Vrhovnog suda, izmenama člana 56. dajete predstavniku izvršne vlasti - ministru da pokreće postupak za razrešenje sudija. Ovamo su vam puna usta hvalospeva o, tobože nezavisnosti sudova i sudija, ali kada ih treba smeniti, onda nisu nezavisni, već zavisni od ministra, jer ako su neposlušni, može pokrenuti postupak za njihovu smenu. Zaista, sada se obraćam celokupnoj srpskoj javnosti, hoću da razotkrijem vašu demagogiju, tobož, o nezavisnom sudstvu, jer pokušavate navodno da stvorite. Ovaj član 56. otkriva vašu nameru da pod svoju šapu, tj. šapu izvršne vlasti, stavite naše pravosuđe, sudove i sudije. Član 63. ništa suštinski ne menja, kao ni član 66. koji se menja utoliko što mandat sudijama traje četiri godine umesto pet godina,koliko je bilo do sada. Član 79. potpuno se briše, a upravo predviđa posebne razloge razrešenja sudija, i to onih, koji su učestvovali u prekrajanju izborne volje i montiranim suđenjima. Kao da sada, gospodine ministre, nema montiranih suđenja, kao da ih neće biti ubuduće, kao da neće biti krađe glasova, pa ste požurili da ove odredbe stavite van snage pre izbora?! Poštovani narodni poslanici, sada ste videli ako ste pažljivo slušali da, praktično, izmene i dopune Zakona o sudijama predstavljaju potpun promašaj i da se suštinski meša najdirektnije izvršna vlast u sudsku vlast, pa ako ih usvojite to će biti korak unazad u i onako našem unazađenom pravosuđu. Zato apelujem na Vladu da ovaj predlog povuče, a na vas, poštovani narodni poslanici, apelujem da ne glasate za Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a posle njega narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS želi pravosuđe, odnosno sudstvo kao što je bilo u Topoli pre 100 i nešto godina, a to u suštini znači, da zakoni iz oblasti pravosuđa i sudije imaju nadležnost nad svim građanim Srbije, ma ko obavljao koju funkciju i ma odakle dolazio. SRS neće glasati za ovaj set zakona, jer on nema neke suštinske promene i odredbe. Ministar je na jednoj od prethodnih sednica Skupštine rekao da se priprema novi set zakona. Kada su srpski radikali upozorili i rekli da onaj prethodni set, da to, u stvari, nije suštinska izmena zakona, a on je rekao da se priprema novi set zakona i da će vrlo brzo biti Skupštini dati na usvajanje. Ne sumnjam u dobre namere ministra, ali ovo što je predviđeno ovde nije u redu i nisu neke suštinske promene. Juče smo čuli od nekih diskutanata da nam je pravosuđe pre 5. oktobra bilo najgore, bilo nikakvo. Neki su govorili da je pravosuđe, od 5. okobra pa nadalje, bilo korumpirano i imalo veliku krizu. Pravosuđe u Srbiji je u teškoj situaciji i ne samo od 5. oktobra, nego i pre toga, a u teškoj situaciji je iz razloga što je kompletno društvo u teškoj situaciji i ne može se nijedan segment vlasti, nijedan segment organizacije u Srbiji izdvojeno posmatrati ukoliko je kriza u celoj državi - da određeni sistem funkcioniše onako kako bi građani želeli. Steći će se utisak da SRS nije za neke izmene i poboljšanje u oblasti pravosuđa, međutim, to je potpuno netačno. Ovi predloženi zakoni ne obezbeđuju kvalitet u pravosuđu, odnsono ne dovode do onog poboljšanja kvaliteta u sudu koji građani očekuju i koje bi same sudije htele da imaju prilikom svog rada. U Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o sudijama ima nekoliko novina, kao što je na primer unutrašnja kontrola, gde se formira nadzorni odbor. To u stvari predstavlja servis za Veliko personalno veće, a nema mogućnost meritornog donošenja nekih odluka. U članu 46. menja se stav 1. i ovaj stav je suvišan;jer je definisano stavom 1. da sudije bira Narodna skupština na predlog Visokog saveta pravosuđa. U članu 63. stav 2. briše se, a ovaj član reguliše dužinu mandata predsednika suda. Nije jasno, pet godina, a baš zbog čega su četiri godine, a možda je moglo da bude dve, šest ili osam, pa to nije neka suštinska promena. I namerno sam ostavio poslednji član 41. stav 1. (član 6. Predloga) reči "jugoslovenski državljanin", zamenjuje se rečima "državljanin državne zajednice Srbija i Crna Gora". Mislim da je to suština skoro svih izmena ovog zakona. To su nebitne promene i predlozi koji iz ovog proizilaze. Što se tiče izmene Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, tu nema nekih kvalitetnih promena, osim što sada zamenike javnih tužilaca bira, takođe, Narodna skupština na predlog Visokog saveta pravosuđa, a ne Vlada, kao što je to do sada bilo. U pogledu dužine trajanja radnog staža u oblasti pravosuđa, to je nešto što je predviđeno da se poveća. U redu, to bi moglo da se prihvati, međutim, ova oblast zahteva mnogo veće i ozbiljnije pripreme i jedan temeljan rad na ovom problemu. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa, a s obzirom na to da to nije ustavna kategorija, mi to nećemo posebno komentarisati, jer ne zaslužuje pažnju. SRS u svom programu posebnu pažnju je posvetila oblasti pravosuđa i moramo svi zajedno pokušati da nam sudstvo zaista bude nezavisno, ali ne nezavisno od zakona, nego nezavisno od izvršne vlasti. U jednom delu svog izlaganja, ministar je rekao da se izvršna vlast odriče uticaja na pravosudne organe, a zapravo to bi tako trebalo da bude, ali sumnjamo u to. Ona pokušava preko zakona da ima još veći uticaj u pravosudnim organima. Zatim, primetio sam da u vreme otkako je formirana ova vlada ne postoji koordinacija u organima pravosuđa. Imam konkretan primer; juče je Skupština donela Odluku o razrešenju predsednika Opštinskog suda u Ljuboviji, gospođe Marije Protić, iako ona ima Odluku Velikog personalnog veća da nisu ispunjeni uslovi za njeno razrešenje, odnosno za penzionisanje. Ministar je u intervju datom 18. aprila ove godine rekao, da, moramo doneti zakone koji će biti sprovodivi, samim tim priznaje da su neki zakoni u ovoj skupštini, iako je predlog SRS-a bio da ne budu usvojeni i da ne budu prihvaćeni, "prihvaćeni i doneti" a nisu spovodivi. Na kraju, želim da kažem da sam juče stekao utisak prilikom izlaganja jednog narodnog poslanika iz vladajuće stranke da se stvara frakcija, jer je rekao da u Srbiji treba obezbediti uslove i ambijent za privrednu - poljoprivrednu proizvodnju pre svih, jer je to jedan obnovljiv resurs, pa i da se omoguće što bolji uslovi za ulaganje stranog kapitala. Srpski radikali su upravo predlagali druge setove zakona koji bi regulisali tu oblast i stvorili bolji ambijent za privređivanje, a samim tim bi bili bolji uslovi za rad naših sudova i bolja zaštita građana, odnosno stranaka u sudskom postupku bi mogla da se ostvari u tim uslovima. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić; preostalo vreme poslaičke grupe SRS je 17 minuta.
Uvaženi narodni poslanici, gospodine ministre, samo bih, pre nego što pređem na ove tačke dnevnog reda, da se osvrnem na rad Skupštine Srbije u redovnom zasedanju i tačkama dnevnog reda koje su do sada bile. Sve što je Vlada predložila išlo je po hitnom postupku. Nažalost, sve su to bile izmene i dopune zakona sa nekoliko članova. A vi, koji sada sačinjavate tzv. demokratski blok, ste govorili u predizbornoj kampanji da imate 40 pripremljnih sistemskih zakona - i samo da dođete na vlast i odmah ćete sve zakone staviti u proceduru i onda će Srbija postati država gde će biti vladavina zakona! Nažalost, u Srbiji nije bilo toga, ni pod vlašćuDOS-a, a ni pod vašom vlašću nije vladao Ustav i zakoni. U vašem jučerašnjem uvodnom izlaganju rekli ste da ste nezadovoljni stanjem u pravosuđu. Bila je ovde polemika sa sastanka predsednika okružnih sudova - da li su oni nezadovoljni i koliki je broj bio na tom sastanku. Ispalo je da jesu, da nisu, da je mali broj bio. Izgleda da su bili nezadovoljni predsednici okružnih sudova, oni koji su protivustavno postavljeni na ta mesta od strane prethodne vlasti. Da li to protivustavno postavljanje nosilaca pravosudnih funkcija ispravljate sa ovim izmenama i dopunama Zakona? Ne, naprotiv, protivustavnost u vašim izmenama i dopunama Zakona se nastavlja, pa stoga taj Visoki savet pravosuđa i nadzorni odbor, koji sada predviđate da uvedete, nemaju svoju pravnu osnovu u Ustavu Republike Srbije! Niste postavili pitanje, a niko ni od poslanika nije postavio pitanje da li su građani Srbije zadovoljni sa stanjem u pravosuđu?! Bila je izreka da je "pravda spora, ali dostižna". Građani Srbije su izgubili svaku veru i nadu u pravdu u Srbiji, jer "izuzetno je spora", a nažalost, često i "nedostupna". To dokazuje i ovo što je činila prethodna DOS-ovska vlast, koju sada pokušavate na neki način da ispravite, a jedini razlog sa ovim izmenama Zakona jeste da stvorite uslove ili osnov, pored ostalih, da bi mogla da se izradi studija izvodljivosti, rogobatni naziv koji se provlači u javnosti Srbije već dve godine. Mnogo je toga rečeno od poslanika SRS o stanju u pravosuđu, o konkretnim odredbama ovih izmena i dopuna Zakona, a ja bih sada gospodine ministre, ako hoćete da me saslušate, da vam postavim konkretno pitanje: Kako ćete ispraviti nepravdu prema 172 javna tužioca u Srbiji, koji su uklonjeni sa svojih tužilačkih funkcija? Da li postoji rešenje da se tu zadovolji pravda i da prestanak njihove tužilačke funkcije završi sa obaveštenjem Visokog saveta pravosuđa? Ti ljudi, bez ikakve ocene, bez ikakvih kriterijuma, sklonjeni su sa svojih tužilačkih funkcija, a da im niko nije ni reč rekao, niti obrazložio zbog čega je to učinjeno!! Nažalost, dolazim iz Kraljeva, na mesto uklonjenih zamenika opštinskih javnih tužilaca postavljeni su supruga poslanika iz Demokratske stranke, sa dve godine radnog iskustva, a na drugo mesto postavljena je supruga predsednika opštinskog odbora Demokratske stranke Srbije, isto sa dve godine radnog iskustva. Uklonjeni su zamenici tužioca, koji imaju po 18 godina staža i koji nisu dobili nikakvu šansu da odbrane svoje pravo na rad, na obavljanje tužilačke funkcije, iako su savesno radili kao zamenici opštinskog javnog tužioca i dobili pozitivno mišljenje kod navodnog konkurisanja i farse koja je sprovedena od opštinskog javnog tužioca. Da bi farsa ili bezakonje bilo još veće Ustavni sud Srbije se oglašava nenadležnim po ustavnoj žalbi tih ljudi kojima je prestala tužilačka funkcija na tako brutalan protivustavan način! Potpisuje zamenik predsednika Ustavnog suda, dr Bosa Nenadić i između ostalog,kaže: da je po "ustavnoj žalbi" zaključak da se ne može razmatrati pred Ustavnim sudom, jer u konkretnom slučaju odluka o prestanku dužnosti zamenika i javnog tužioca nije ni doneta. Znači, zamenici javnog tužioca nisu ni dobili konkretno nikakvu odluku o njihovom razrešenju, osim ovog obaveštenja. U kakvoj se sada pravnoj situaciji nalaze ti ljudi? Ostali su bez posla, bez ikakve mogućnosti da se obrate organima pravosuđa u Srbiji! To je žalosna stvarnost, a radi se o 172 vršioca tužilačke funkcije. Imajući u vidu sve ovo, SRS nema razloga da se upušta u pojedinosti oko predloženih izmena i dopuna Zakona. Zbog toga nisu ni uloženi amandmani na ove odredbe predloženih izmena i dopuna. Prema tome, jasno je i žalosno kada danas prisustvuju ovoj sednici Skupštine Srbije studenti Pravnog fakulteta, šta će naučiti ili koja će im saznanja sa dašanje rasprave biti.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić i to je ujedno poslednji prijavljeni govornik.
Ako Srpska radikalna stranka 2001. godine nije podržala Predlog zakona o sudijama, Zakona o javnom tužilaštvu, Zakona o Visokom savetu pravosuđa, Zakona o uređenju sudova, onda nema razloga ni danas da amandmanima popravlja nešto što je loše. To loše u međuvremenu postalo je još gore. Gore je postalo izmenama 2002. i 2003. godine! Ja se sada ne bih vraćao na kritike bivše vlasti koja je uzurpirala tu vlast, očistila pravosuđe i sprovela lustraciju u režiji Vladana Batića, ali moram javnost da upozorim da je 2001. godine, kada je donet Zakon o sudijama, pre svega bio rezultat kompromisa stranke koja je predložila Zakon i stranke kojoj je stalo da prođe Zakon o radu, tako da po pitanju neke struke, neke profesije i dobrih rešenja ne možemo da pričamo i samo gubimo vreme. Mi smo 2001. godine upozorili većinu da je ušla u nepromišljenu avanturu zvanu neustavno sređivanje pravosuđa u Srbiji, a da je to neustavno najbolje može da se primeti ukoliko svako od poslanika uzme i pročita odredbe od člana 95. do člana 106. Ustava Republike Srbije. To su odredbe kojima se garantuje nezavisnost i samostalnost sudova i samostalnost posebnog državnog organa koji se zove javni tužilac. Onaj koji je radio izmene ovog zakona morao je da vodi računa da u Ustavu nigde ne stoji "dužnost", nego "funkcija" i malo je čudno da se u obrazloženju priča kako je navodno neko pogrešio kada je nešto radio na ovom zakonu. Priča se o sudijskoj funkciji i u ovim članovima samo na jednom mestu se navodi reč dužnost. Dakle, pošto se svi zaklinju u ustavnost i zakonitost i međunarodne standarde koji važe u ovoj oblasti, evo malo da se podsetimo zahvaljujući kojim standardima je DOS-ovska vlast lustrirala sud i dodatno unakazila da ne može da radi: Ne može da radi naš sud i verujte od juče ni tužilaštva, niti sudovi mogu da rade, jer su se tri godine sudovi, tužilaštva i Narodna skupština bavili samo pitanjem izbora i razrešenja. Nikada se nije govorilo o odnosu između sudije i advokata! Nikada se nije govorilo o odnosu između tužioca i MUP-a! Između suda i nekih drugih neformalnih centara moći koji omogućavaju penzionerima da sude! Nažalost, ovaj zakon to ne reguliše. A, to je bolno pitanje. Kadrovska politika u sudu je važna, ali ne i najvažnija u ovom stadijumu. E, pa ovako, znači ako pođemo od opšte Deklaracije o pravima čoveka, tu se garantuje da je nadležni sud nezavisan, nepristrasan, ustanovljen na osnovu zakona. Ako pođemo od Pakta o građanskim i političkim pravima onda se svakom pojedincu garantuje da mu bude suđeno u razumnom roku. Razumni rok nije parnica za smetanje poseda koja traje pet godina! Verovatno bi sve to moralo da se završi, ako ne privremenom merom, ono rešenjem verovatno u roku mesec do dva meseca. Kod nas to traje po pet-šest, pa i 15 godina, nije to bitno! Važno je da Ujedinjene nacije smatraju da se sudije, u krajnjoj liniji, izjašnjavaju o životu, slobodama, pravima i dužnostima i dobrima građana. Ako sudije i sudove tretiramo samo po pitanju izbora i razrešenja, onda smo zaboravili na ovu važnu stvar koju sud treba da sprovodi. Potrebno je uvek da se ispita uloga sudija u sudskom sistemu, vodeći računa o značaju njihovog izbora, obrazovanja i ponašanja. Kada pričamo o ponašanju, razmislite malo o onom čuvenom "Društvu sudija" i onim sudijama koje je bivša skupštinska većina, Odlukom o stavljanju van snage Odluke, ili poništajem nekih odluka, vratila na pravosudne funkcije. Tu je i Leposava Karamarković, i koordinator sudija u Vrhovnom sudu Zoran Ivošević. Zoran Ivošević, zadužen za predmete Vojislava Šešelja. To je jedini čovek na kugli zemaljskoj kome se ne priznaju ljudska prava!!! Jeste! Ne priznaju mu se ljudska prava ni ovde, u pravosudnom sistemu, a ni u onom sa kojim ste odlučili da sarađujete, u Hagu. Jedini čovek koji ne može da ima kontakt sa porodicom, sa braniocima, sa pomoćnicima, uskraćen u svim pravima!! Zahvaljujem se samo onim profesorima Pravnog fakulteta koji su smogli hrabrosti da potpišu peticiju i da ukažu na ovaj problem. Da vam ne čitam dalje te standarde koji su sadržani u načelima kojima se garantuje nezavisnost sudstva. Ta načela nisu zastupljena u ovim našim zakonima. Na kraju, ako Veće za pitanja sudske uprave nije ustavna kategorija, onda su vam svi ovi zakoni neustavni, i ne znam kako je Ustavni sud pronašao da je Veliko personalno veće ili Visoki savet pravosuđa nešto što poznaje Ustav. Ako ste hteli da izmeštate pitanja sudija ili tužioca izvan Narodne skupštine, onda, verujte, prvo je morao da se promeni Ustav. Dok je ovog Ustava, nema boljeg zakona od onog koji je donet 1991. godine.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić; preostalo vreme poslaničke grupe je 4,5 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je, kada je donošen set pravosudnih zakona i kada smo prihvatali institut Visokog saveta pravosuđa, imala niz kritika na račun tadašnjeg režima, zato što su prihvatili ideju DSS-a! Danas nam i dalje nije jasno, kako i na koji način mislite da to može da funkcioniše, kako da izađe iz blokade, ali se i plašimo da ova vrsta kozmetičkih promena neće doneti nikakvu značajnu promenu u odnosu na ono što smo imali do danas. I u tužilaštvu, tužilaštvima, u sudovima, dakle, i dalje funkcioniše i jedini je kriterijum, jedino merilo jeste merila politička podobnost. Jedino merilo jeste merilo političke pripadnosti, te smo imali partijska tužilaštva i partijske sudove. Imali ste tužioce koji su podizali optužnice i zahtevali sprovođenje istrage protiv onih političara, koji su, naravno, bili protivnici režima Borisa Tadića i ostalih, samo zato što su davali bonove zaposlenim radnicima i to sa računa za reprezentaciju, a nisu gonili one koji su otkupili najveće bogatstvo ili koji su se nakupili para toliko da mogu da kupe pola države, a pripadaju njihovom režimu!! Plašim se da danas imamo sličnu vrstu selekcije, odnosno "daj da odu oni, a da dođu neki naši" - a da se suštinski ništa promeniti neće. Slušao sam ministra Stojkovića sa pametnom argumentacijom, vrlo dobrom argumentacijom - zašto da ukine one vaše idiotluke od izmišljenih sudova, nekih novih, tek toliko da bi se napravile razlike u platama, i da bi neki vaši politički funkcioneri dobijali značajnija mesta, zbog nečeg specijalnog i ne znam čega, što nigde inače u našem pravnom sistemu nije postojalo, ne postoji ni u Ustavu Republike Srbije. Ali, kako je to izgovorio gospodin Stojković, rekao bih sa "gvozdenom" argumentacijom, tog trenutka, odnosno nekoliko dana posle toga, valjda uplašivši se žestoke hajke i harange, koja je zbog toga krenula u pojedinim medijima, njihovi predstavnici o tome ne znaju ama baš ništa. Nikada nisu pročitali Ustav, nikada nisu videli nijedan pravni akt, ne znaju šta je pravni akt, a kamoli nešto drugo, ali su se našli pametni, zato što im to politički odgovara, da to napadnu. Odmah posle toga, gospodin Stojković je od toga odustao! Samo bih molio da ova država i ova vlada pokušaju, u najmanjoj meri, da obezbede nezavisnost sudova, to je ustavna kategorija, a što do sada nije radila; da pokuša da obezbedi samostalnost tužilaštava, pošto ona ne mogu da budu nezavisna po Ustavu već samostalna, što do sada, takođe, nije bio slučaj, jer imamo kriminalno nasleđe prethodnog režima. Ovi zakoni po tom pitanju ništa ne čine i ništa ne poboljšavaju situaciju!! Sada hoću još jednu stvar da vam kažem, u ovih minut i po što mi je preostao. Srpska radikalna stranka vas upozorava, sve iz vlasti, i sve one koji potpomažu, na ovaj ili onaj način, tu vlast, a to su ovi koji jesu vlast, jesu opozicija, kako kad im odgovara, zašto im odgovara, a podržani od različitih nevladinih organizacija, mislim na ove Borisa Tadića, a pre svega na Vladu Vojislava Koštunice, da prekinu sa "orkestriranom i organizovanom hajkom i harangom" protiv SRS i našeg predsedničkog kandidata Tomislava Nikolića!! Reći ću vam i zašto. U poslednjih sedam dana, u novinama je objavljeno 153 teksta protiv našeg predsedničkog kandidata i protiv SRS, sa najgrubljim i najluđim izmišljotinama. Iako Tomislav Nikolić dobija 70 i 80% glasova od Srba na Kosovu i Metohiji, vaši lažni analitičari, izmišljeni stručnjaci, od Ljiljane Smajlović, do ne znam koga, govore svakodnevno, kako bi se tobož Šiptari radovali pobedi Tomislava Nikolića; kako neće da prizna Evropska unija; kako neće da prihvati Amerika; kako će da bude izolacija! Ništa od toga neće biti, i sve što lažete džabe vam je, pobediće vas Tomislav Nikolić! Ali vas upozoravam zbog sledećeg... [[Aplauz.]]
Vreme poslaniče Vučiću, isteklo je, završite molim vas.
Moje vreme gospodine Markoviću nije isteklo, tek dolazi, vaše je isteklo, ali sada ću da završim!
Vreme.
Sada ću da završim gospodine Markoviću, pošto imam ozbiljnu poruku za vas gospodine Markoviću!
To je sve u redu, četiri minuta i 30 sekundi je preostalo poslaničkoj grupi, molim vas, završite. Izvolite.
Završiću, gospodine Markoviću, kod 10 sekundi ste počeli da me prekidate. Završiću! Imam još dve rečenice da vam kažem i važnu poruku za vas, gospodine Markoviću. Mi ćemo do 28. aprila da pratimo šta radite, da vidimo koliko ste spremni da lažete, kakvu ste vrstu harange i hajke spremni da vodite. Ako to nastavite na ovakav način, na koji ste to činili do danas, ne brinite, SRS će napustiti i Skupštinu Srbije i sve odbore, sve medije, ali ćemo biti na trgovima i ulicama svih gradova u Srbiji, i onda ćete ...! [[Aplauz.]] A, onda vam ja preporučujem - sa lažima, sa harangom, sa hajkom, vi nastavite. Mi ćemo svoj posao da nastavimo - 13. juna ćemo vas pošteno, časno i viteški pobediti, a vi gledajte šta ćete do tada da radite. Sve što ste do sada radili treba da vam služi samo na sramotu!! Hvala vam.
Zahvaljujem. Izvolite, reč ima gospodin Stojković.
Poštovane gospođe i gospodo poslanici, ja sam dužan da vam dam odgovore samo na pojedina pitanja koja ste postavili, pa ću probati redom. Ovde je postavljeno pitanje rada sudija i tužilaca, što se tiče stručne i naučne delatnosti, i to bez naknade. Mislim da je ovo jako dobro regulisano. Uzet je primer, istupanja na Televiziji BK. Ne misli se na te slučajeve, ali sudije i tužioci mogu da se bave u stručnoj oblasti, na primer, da pišu knjige iz oblasti prava ili da daju komentare. Oni to imaju, bez ikakve opasnosti da će ugroziti interese funkcija koje obavljaju. Normalno, za one druge poslove koje obavlja, a mogli bi eventualno da ugroze tu funkciju, postoji onaj redovni postupak gde se ocenjuje da li obavljanje tih poslova predstavlja koliziju sa funkcijom sudije ili tužioca. Zato i ne treba da se unese u ovo. Što se tiče ovog obaveštavanja Skupštine - nema zašto da se obaveštava Odbor, ako se sećate, Odbor je ranije odlučivao o izboru i imenovanju,ta odredba je izbačena, i on se obraća direktno Skupštini, a Skupština će dati svojim radnim telima da prođu proceduru. Po pitanju samostalnosti sudova, ovde je zaista konstatovana jedna "tačna" stvar i jedna "netačna" stvar. Govornik je rekao da su sudovi upropašćeni u periodu do 2001. godine, a da druga politička garnitura, ona govori o upropašćavanju od 2001. godine do danas. Baš ovom odredbom, gde mi uvodimo nezavisnost i mogućnost da Visoki savet pravosuđa odlučuje o tim ključnim stvarima, mi izbegavamo ovu mogućnost da bude priče ko je jednom politikom koja se vodila doveo do urušavanja tih organa, jer sudovi jesu u teškoj situaciji, ali ne mogu oni da snose odgovornost za eventualno pogrešne politike i u onom periodu pre 2001. godine i u ovom periodu posle 2001. godine. Mi želimo da eliminišemo to i da sprečimo mogćnost da bar od 2004. godine ne bude takvog negativnog uticaja, - da posle "pada" povika na pravosuđe, a ne na one koji su pogrešnom politikom njih doveli u ovu situaciju. Rečeno je da se radi o jednoj sitnoj odredbi, pa kaže: umesto "jugoslovenskog", stoji "Srbija i Crna Gora". Mi nemamo više jugoslovensko državljanstvo, valjda je red da ispravimo u zakonu i da kažemo da može jugoslovenski državljanin da bude kandidat za sudiju. Moramo te stvari da uradimo, bez obzira što "na oko" izgleda sitna izmena, ali u suštini, po meni, ovoga više nema. Rečeno je da sam ja rekao da treba doneti zakone koji su primenjivi, pa se iz toga izvlači zaključak da se donose zakoni koji su neprimenjivi. Ja molim da se bar ubuduće ne izvlači pola rečenice iz konteksta. Reč je bila o sledećem. U tom intervjuu, rekao sam da se mi nalazimo na prvoj stepenici puta do Evropske unije, tj. mi smo ušli u Savet Evrope i mi moramo naše propise da podesimo i toj prvoj stepenici da bi bili kompatibilni sa onim što smo potpisali, a to je Povelja o ljudskim pravima. Ne možemo mi da uzimamo gotov model i proizvod onih zemalja koje su došle do desetog stepenika, odnosno došli do Evropske unije i da ulazimo tako kako je normativno uređen - on neće moći da se primeni kod nas, jer nemamo ni materijalnih, ni kadrovskih, ni tehničkih rešenja za to. To je bilo objašnjenje kada gledate celinu konteksta, pa nije u redu da se izvlači pola rečenice. Ja sam uvek bio protiv toga, jer bojim se da se takvim izvlačenjem, mislim da vrlo lako možete i od Svetog pisma da napravite "majn kampf". Pitanje Visokog saveta pravosuđa i Personalnog veća kao neustavne kategorije: moram da kažem da stoje činjenice da u sadašnjem Ustavu one nisu predviđene, već kaže da će sudovi faktički odlučivati o tome - ali nema smetnji, što se tiče i ovog Ustava, ako su oba organa osnovana sa svojim sastavom koji ima više od 50% sudija; Personalno veće, čak kompletno, znači, sudovi odlučuju onako kako Ustav predviđa, a oni određuju svoje telo, opet sastavljeno od sudija. Na kraju, rečeno je ovde, to se stalno ponavlja, ne bih želeo da se nešto u moje ime govori i prenosi i stigne do štampe, a ja to nisam rekao, da sam ja promenio odluke - ono što sam rekao u vezi Posebnog odeljenja Okružnog suda u Beogradu, molim vas, ne "specijalnog" suda, jer on ne postoji. Ja sam obavio razgovore u tom "specijalnom" odeljenju, u zgradi u Ustaničkoj i rekao: sudije ste, časni ljudi, pa ćete preneti saopštenje valjano. Saopštenje je izašlo sasvim drugačije! Ja nisam želeo da polemišem, jer zaista imam mnogo posla, da bih ja svakoga dana sa nekim polemisao. Ja ću vam sada pročitati šta kaže sudija Radmila Dičić u ime Društva sudija Srbije, koja je bila prisutna na sastanku i sudija je Posebnog odeljenja, i to je ono što je bio moj stav, ona je sada prepričala šta bi trebalo samo uraditi: "Predsednica Skupštine Društva je odgovarajući na pitanje novinara o ostvarivosti u praksi i ideji novog ministra pravde Srbije Zorana Stojkovića, prema kome bi trebalo ukinuti Posebno odeljenje i omogućiti da svaki sudija Okružnog suda u Beogradu može da sudi u pomenutim predmetima, rekla da se radi o ostvarivom projektu. Zakoni koji regulišu nadležnost državnih organa u borbi protiv organizovanog kriminala doneti su u posebnim okolnostima. Ovaj propis, kao i Zakon o krivičnom postupku, ima nedostatke koje treba ispraviti. Izmene zakona bi trebalo da omoguće sudijama da efikasnije vode postupak i sprovedu disciplinu u postupku. Upravo zakonski nedostaci uticali su da se ova suđenja odvijaju sporije i teže nego što bi trebalo da bude. Tu je svakako važno i pitanje zahteva za izuzeće sudija, koje bi trebalo drugačije rešiti. Inače, većina razvijenih zemalja u praksiu početku borbe protiv organizovanog kriminala, imalo je posebnih odeljenja, ali su docnije vraćeni u normalne postupke". Ovo što sam ja rekao, da su primedbe i šta koči suđenja, sada potvrđuju te iste sudije. Dakle, propusti i slabosti u onim zakonima koji su doneti, u stvari su doveli do jednog usporavanja postupka, mogućnosti beskrajnih izuzeća itd. Ja sam smatrao da sve to treba urediti. Ovde samo nedostaje jedna stvar koju sam ja istakao, da nije u redu da vama izađe portparol suda pa da kaže, da je italijanski sud imao takav sud, odnosno da je Italija imala takav sud, a tužilac za ratne zločine kaže, pa su ih ukinuli posle pet godina, jer su završili borbu sa organizovanim kriminalom. Možete zamisliti, Italija završila borbu sa kriminalom! Ja sam rekao samo da su oni ukinuli te sudove iz vrlo jasnog razloga. Ušli su u Evropsku uniju, a Povelja o ljudskim pravima tako nešto ne dozvoljava. Prema tome, ja se nisam niti politički izjašnjavao, niti na bilo koji način, naprotiv, objasnio sam šta treba otkloniti, šta treba uraditi i kako uraditi i tada neće biti smetnje da svaki sudija sudi. To je bilo moje objašnjenje. Hvala vam.
Hvala vama. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Izvolite gospodine Obradoviću.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, dozvolite mi da u ime SPS-a kažem još jedanput zašto će poslanička grupa SPS-a glasati za izmene i dopune ovih zakona koje Skupština razmatra. 1. Mi smatramo da se izmenama i dopunama ovih zakona stvaraju pravne institucionalne pretpostavke za nezavisnost pravosuđa. 2. Ovim izmenama se iz prvnog poretka uklanjaju rešenja koja predstavljaju, odnosno predstavljala su organizaciono i personalno potčinjavanje javnog tužilaštva izvršnoj vlasti. 3. Smatramo da se ovim izmenama zakona stvara jedan pokušaj da struka u poslednje tri godine bude dominantna nad politikom. 4. Mislimo da je dobro što će biti jedna provera stručne vrednosti sudija i tužilaca koji su izabrani na mesta koja pokrivaju na osnovu zakona koji se menjaju. 5. Mislimo da je dobro što će uslediti i jedna stručna provera vrednosti sastava Visokog saveta pravosuđa. Socijalisti smatraju da je ovaj set zakona bio neophodan, jer smo, nažalost, na svojoj koži najbolje osetili kako izgleda stanje u pravosuđu i kako se zakoni primenjuju, jer smo to osetili, doživljavajući sve ono loše što je bilo u pravosuđu u protekle tri godine. Naime, pravosuđe se ponašalo prema građanima Srbije i prema socijalistima na različiti način - postojali su građani prvog i drugog reda. Mi smo, nažalost, u ovoj situaciji bili građani drugog reda. I vrlo konkretno: kada je reč o tužilaštvu, imali smo podnošenje krivičnih prijava protiv socijalista, zbog već čuvene zloupotrebe službenog položaja. Imali smo slučaj da su predstavnici ranije izvršne vlasti nagovarali tužioce da podnose krivične prijave protiv socijalista – "podnesite prijave, ako nešto ima neka stoji, neka se priča, a ako nema, nešto će da se nađe". Važno je bilo da u javnosti stoji da je "taj i taj" predmet rada tužilaštva, da su podnete krivične prijave. Ako takve slučajeve, a bilo ih je, nažalost, veoma mnogo, povežate sa onim što se dešavalo u oblasti informisanja, sa jednom kontrolom medija, pa sa jednom situacijom da su te prijave pre ugledale svetlost dana u medijima nego što su bile predmet pravnih radnji, onda smo imali situaciju da su ti ljudi unapred oglašavani i krivi i pre bilo kog postupka, pre suda, kamoli pre činjenica. Čemu se mogao onda optuženi nadati, ako je već unapred bilo njemu presuđeno. Tu argumenti nisu igrali nikakvu ulogu, nisu imali nikakvu vrednost. ž Primer rada tužilaštva smo čuli juče iz usta našeg kolege, Hranislava Perića, i tog čuvenog "šporeta", jer su takve stvari izmišljene, korišćene kao razlog da se podnesu krivične prijave. A te krivične prijave su onda ovde, u skupštinskoj proceduri, bile predmet ucene poslanika, bilo da se priklone fantomskim poslaničkim grupama, fantomskim partijama ili naravno, kada je vreme glasanja o nekim zakonima, da se eventualno taj čovek klasičnim pritiskom privoli da glasa za potrebe prethodne vlasti, odnosno DOS-a. Primer tužilaštva sam naveo i juče kroz slučaj tužioca iz Bačke Palanke, gde su se iskonstruisanim optužbama, moram reći smešnim ili netačnim, a stručno potpuno spornim, stvarali uslovi da se čovek eliminiše sa posla koji radi. "Cilj opravdava sredstvo", i tu se nije ni od čega prezalo. Negativan rad pravosuđa, odnosno sudstva, se video i kroz primere koje smo opet juče čuli. Moram pomenuti primer kolege Živojina Stefanovića. To je taj primer dvojnih merila i dvostrukog položaja socijalista i tretiranja socijalista kao građana drugog reda. Njemu je kuća zapaljena 5. oktobra 2000. godine. Tri i po godine su prošle i do dana današnjeg to nije predmet suđenja, iako je čovek učinio sve što treba, odnosno advokati koji to rade; ceo Leskovac zna ko je to uradio, ali ne može zato što je reč o socijalisti i što je reč o uglednom građaninu Leskovca, ali pre svega o socijalisti. To je kriterijum zašto pravosuđe ne radi. Ili slučajevi kada su socijalisti predmet suda, onda se, nažalost, radilo vrlo ekspresno. Ovo pominjem jer je to bilo nešto što je sastavni deo rada pravosuđa. Neću pominjati sve one loše stvari koje su, takođe, vezane za rad pravosuđa u protekle tri godine i koje su objektivno i bile razlog zašto se išlo u izmene i dopune ovih zakona. Pomenuo sam juče, ponašanje izvršne vlasti i komentarisanje sudskih odluka itd. Znači, postojala je ptoreba da se stanje u pravosuđu izmeni i mislim da ovi zakoni jesu dobar korak da se situacija u pravosuđu promeni nabolje. Postavlja se jedno logično pitanje – zašto se uopšte digla ovolika gužva u medijima oko ovog seta zakona iz oblasti pravosuđa i ko stoji iza toga? Moram reći da po našem mišljenju, poslanika SPS, reč je, pre svega, o onima koji su izabrani, na osnovu zakona koji se menjaju, u vreme vanrednog stanja, koji su izabrani suprotno odredbama Zakona o sudijama, koji su izabrani čak i na način koji je Ustavni sud Srbije osporio. Reč je o ljudima koji suštinski predsatvljaju udarnu pesnicu prethodnog DOS-a u pravosuđu, koji znaju da su tu došli jedino i samo uz pomoć DOS-a i za potrebe DOS-a i koji znaju da će biti sada predmet stručne provere. Personalne promene su bile i 2001. i 2002. godine, ali to očigledno nije bilo dovoljno DOS-u, pa je bilo potrebno vršiti izmene i 2003. godine i dovesti ljude koji mogu da obezbede ono što je bio interes DOS-a. Očigledno, jedan broj ljudi u pravosuđu, tužilaca i sudija, je ipak imao taj nivo profesionalnog i ljudskog odnosa, preko koga nije hteo da pređe zarad političkih interesa i njih je trebalo promeniti. Zato se i išlo u promene zakona. Zato imamo situaciju da sada ti ljudi najviše u javnosti pričaju o nezavisnosti sudstva, ustavnosti, o poštovanju zakona. Postavlja se jedan logičan razlog – zašto tolika priča u javnosti? Mi smatramo da su razlozi vrlo prozaični. Kada su pokušali sebe da predstave kao žrtve, a u stvari oni to nisu, oni su bili egzekutori jedne politike DOS-a, i sada sebe pokušavaju da predsatve kao nekoga ko postaje žrtva ovih promena u pravosuđu, a naravno da to nisu. Drugo, da ne bi bili predmet ocene svojih kolega iz pravosuđa, što više o sebi pričaju, stvara se pokušaj nekog zida, da budu zaštićeni od svojih kolega. Ta tolika priča o svojoj ugroženosti ima i za cilj da se zaboravi sve ono loše što su radili u protekle tri godine. Ovaj set zakona - izmene i dopune Zakona o sudijama, javnom tužilaštvu i Visokom savetu pravosuđa, sigurno nije idealan. Ima i on svojih određenih nedostataka. Možda je u nekim delovima i on stao na pola puta i sigurno da postoji potreba da se dalje oni menjaju, zakoni, i da se učini sve da sudstvo, pravosuđe i tužilaštvo budu nezavisni. Mislimo da oni predstavljaju dobar korak u tom pravcu, i mislimo da je to dobro i za pravosuđe i za institucije u Srbiji. Mi ćemo, poslanici SPS, iz tog razloga i glasati za ove izmene i dopune Zakona. Hvala.
Da li se još neki predstavnik, odnosno predsednik poslaničke grupe javlja za reč? (Ne.) Da li neko hoće da koristi svoje pravo po članu 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDIJAMA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Radojle Bukvić, Boško Ristić, Milan Marković i Leila Ruždić-Trifunović. Na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, narodni poslanik Milan Marković je povukao amandman na član 8. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Ristić, izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, predložio sam amandman na ponuđeno rešenje člana 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, koji glasi: "u slučaju ukidanja suda, sudija nastavlja da vrši svoju dužnost u sudu koji je preuzeo nadležnost ukinutog suda". Dakle, svaki sudija će ići u onaj sud za predmetima. Tamo gde sud preuzima određene nadležnosti i predmete ukinutog suda, sudije će ići za predmetima u novoformirani sud. To je kvalitetnija, poštenija i stabilnija odredba od onog što nudi Predlog zakona, jer bi u suprotno moglo da se desi da neki organ na nekorektan način stavi sudije u različiti položaj i ne omogući im da nastave da obavljaju sudijsku funkciju u odgovrajućem sudu i na odgovarajući način. Do ukidanja sudova može da dođe u dva slučaja, i to: ako se izmeni Zakon o uređenju sudova i ukinu pojedine vrste sudova - sudovi opšte nadležnosti i posebni sudovi. Ako određeni sud više ne postoji, a postupak po određenom predmetu spada u nadležnost druge vrste sudova, sudiji se obezbeđuje stalnost sudijske dužnosti time što on i dalje obavlja iste poslove. Do ukidanja suda može doći i ako se izmeni teritorijalna nadležnost suda, pa sud određene vrste bude nadležan i za teritoriju suda koji se ukida. U tim slučajevima, po samom Zakonu, sudiji se obezbeđuje da sudijsku dužnost obavlja u sudu iste vrste i istog ranga. Inače, predloženo rešenje koje stoji u Predlogu izmene Zakona, da će se sudija uputiti u sud iste vrste, istog stepena, je nemoguće! Postoje sudovi različitog ranga, a istog stepena. Prema tome, ovo je i pravno-tehnički i suštinski neprovodiva odluka. Želeo bih da ukažem na još jednu opštu stvar u odnosu na ono što se predlaže predlogom zakonom o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, a to je, da se predsednicima sudova skraćuje mandat i na taj način se, u suštini, razrešavaju svi predsednici sudova u Srbiji. To znači da aktuelna vlast želi da izmenom jedne odredbe skrati mandat predsednicima sudova i dođe u poziciju da ona za svog mandata postavlja predsednike sudova i na taj način ostvari direktni uticaj. Nisam imao prilike da u prepodnevnom delu obrazložim još neki svoj stav u vezi sa razrešenjem predsednika sudova, zbog toga što nije bilo prilike po Poslovniku, ali pošto mi ističe vreme i po ovom amandmanu, iskoristiću kod sledećeg amandmana da dam jednu dopunu u vezi sa protivustavnošću predloga da se razrešavaju predsednici sudova ovim zakonom.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi gospodin Marković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane koleginice i kolege, predložio sam amandman na član 3. koji glasi: "U članu 27. stav 2. menja se i glasi: "Sudija može obavljati naučnu i stručnu delatnost, uz naknadu". Odmah ću vam reći zašto sam ponudio ovaj amandman. Praktično, on znači isto ono što je pisalo i u Zakonu o sudijama. Naime, do sada je u Zakonu o sudijama pisalo da, "izuzetno" sudija može obavljati naučnu i stručnu delatnost, uz naknadu. Očigledno je da sam samo predložio da se ukine reč "izuzetno". Međutim, šta je Vlada predložila? Vlada je predložila sledići član 3. koji glasi: "U članu 27. stav 2. briše se. Dosadašnji st. 3. i 4. postaju st. 2. i 3. Posle stava 3. dodaje se stav 4. koji glasi: "Sudija može da se bez ičijeg odobrenja bavi naučnom i stručnom delatnošću, uz naknadu"." Moram vam priznati da meni ovo deluje rogobatno, da mi deluje pravnički nedosledno i da mi deluje više politički promotivno. Naravno, mislim da je ovo sve posledica želje da se zamaskira ono što sledi u prelaznim i završnim odredbama, a to je da se, praktično, samo jednom odredbom, jednim članom ili bolje reći jednim stavom jednog člana predloženog zakona, izvrši smena sudija, smena predsednika sudova, isključivo po političkoj osnovi. Stoga predlažem da, koliko je moguće, vršimo popravke ovog zakona i predlažem da prihvatite ovaj amandman, da ne bismo unosili nešto što je rogobatno i što predstavlja čist politički marketing.
Da li još neko želi reč? Gospodin Krasić. Izvolite.
Ovaj amandman je povod da se ukaže i na ovaj propust koji pokušavate da održite u ovom zakonu. Sudija ima obavezu da se stručno usavršava. Kako će on da primenjuje Ustav i zakon, ne odlučuje toliko njegova savesnost, koliko stručnost. Vi u zakonu imate taj pojam savesnosti, koji je potpuno nedefinisan. Zatim, funkcija, dužnost - pogrešno interpretirano i načelno postavljeno. Zatim, imate problema sa pojmom radni vek. Kod sudija i tužilaca pojam radnog veka ne postoji, već "godine starosti", kad se odlazi u penziju, penzijsi staž, tako da ste vi čitavu priču izveli oko radnog veka, koji je kod sudija i tužilaca moguće verovatno neustavna kategorija. Da sada ne ukazujem na sve povrede međunarodnih standarda kojima se garantuje nezavisnost sudija i suda. S obzirom na to da ova rasprava o amandmanima onih koji su se sad setili, otprilike, šta bi to trebalo da bude nezavisnost i samostalnost suda, prošle godine unakazili zakon, i raspravljati danas o Zakonu koji je donet 2001.godine i koji je sigurno neustavan u jednom užem tumačenju Ustava, šire posmatrano, ni tu ne možete naći pokriće, ali s obzirom na to da je to podržao i SPS i DSS i kompletan DOS, niko se nije u Ustavnom sudu bavio time, a doduše, nije ni mogao, jer su tamo neke sudije izabrane po osnovu stavljanja van snage Odluke o njihovom razrešenju. Verovatno, dok se ne donese novi ustav, mi nećemo imati jedan prihvatljiv Ustavni sud, jer ovaj je partijski. Za svakog od tih sudija može da se kaže kojoj stranci pripada, koja ga je predložila i čije interese protežira. Dovoljno je reći - ako neka stranka pokrene postupak pred Ustavnim sudom, u roku od tri do pet dana završi se postupak. Ako podnese predlog SRS, dve godine mora da se čeka, traže se stavovi. Takva je situacija sa onom Uredbom o prometu nafte. Još se nije sud oglasio, a krenuli smo 2001. godine. To je naš partijski Ustavni sud. Pošto je iluzorno pričati o Zakonu koji je promašio temu, a još pogubnije pričati o amandmanima kojima se popravlja nešto što je podnosilac amandmana upropastio za protekle dve godine, SRS ne želi da učestvuje u ovome! Mi ćemo ovo današnje zasedanje da napustimo, jer nema potrebe da gubimo vreme razmatrajući o tome šta je loše, šta je lošije, šta je veća šteta, šta je manja šteta! Principijelno, kao i 2001. godine, kada smo amandmanima pokušavali da vam kažemo da ovaj posao nije dobar posao. Svi koji se uključuju u ovaj posao, ne samo što lustriraju sudije i sudove, nego uništavaju pravosudni sistem ove zemlje. DOS je za tri godine uništio sve institucije u ovoj zemlji. Kažite koja institucija posluje, koja funkcioniše! Nema, sve je upropašćeno! Umesto da se vrati u granice ustavnosti, zakonitosti i normale, mi se sada vraćamo na ono što je bilo prepucavanje 2001. godine. U tome SRS ne vidi svoje mesto i zato mi napuštamo ovu sednicu Narodne skupštine!!
Da li još neko želi reč? Gospodin Ristić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, podržavam amandman narodnog poslanika Milana Markovića, jer smatram da je on dobar. Moram da kažem da ne mogu da prihvatim predlog rešenja da sudija može bez ičijeg odobrenja da se bavi naučnom i stručnom delatnošću, uz naknadu. To bi značilo da sudija može da bude konsultant u nekoj advokatskoj kancelariji i da mu advokat koji postupa pred sudom, u kome radi sudija, plaća nadoknadu, pošto ne postoji nikakvo ograničenje. U prethodnom zakonskom rešenju je bila dodata jedna reč koja kaže da, "izuzetno" može sudija da se bavi određenim stručnim poslovima uz naknadu, a za to mu je potrebno odobrenje da se ne radi o nespojivim poslovima. Na ovakav način doći ćemo u situaciju da pojedine sudije uđu u poslove koji su sumnjive prirode i u kojima su u konfliktu interesa. Želim da odgovorim i prethodnom govorniku, da je predlagač aktuelnog Zakona o izboru sudija upravo bila DSS, i da je bilo tačno da su se i ostale stranke suprotstavile određenim rešenjima, jer su smatrale da se na taj način ne uređuje na adekvatan način rad u sudovima u Srbiji. Jasno je da je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama imao samo jedan cilj, a to je, razrešenje sudija, koji su izabrani tokom prošle godine, predsednika sudova, na jedan protivustavan način. Sudije se po aktuelnom Zakonu razrešavaju na predlog upravnog sudskog veća. Međutim, ta odredba je od strane Ustavnog suda stavljena van snage. - - Ovim zakonom se predviđa da se predsednici sudova razrešavaju na isti način kao i sudije. Ta odredba nije stupila na snagu. Dakle, predsednici sudova će biti razrešavani na predlog Visokog saveta pravosuđa, ali tek pošto bi ovaj zakon stupio na snagu. Jedina odredba koja ima ustavno pravno utemeljenje i opravdanje je bila ta da se predsednici sudova biraju na isti način sa sudijama. Na ovakav način koristi se zamagljivanje i dezavuisanje i građanstva i ljudi zaposlenih u pravosuđu, a sve sa ciljem da se smeni predsednik Vrhovnog suda, gospođa Sonja Brkić i još četiri predsednika sudova u Srbiji koji su izabrani tokom prošle godine. Želim i ovo da kažem, da je skraćenje trajanja madata predsednika sudova u Srbiji ujedno razrešenje sa odloženim rokom. Dakle, ova vlast želi da potpuno kontroliše srpsko pravosuđe, skratila je mandat predsednicima i time ih je razrešila samo sa odloženim rokom pravnih posledica. Oni smatraju da će biti u prilici da za svoje vlasti još jednom biraju sve predsednike sudova i da na način kako su predvideli direktno izpolitizuju njihov izbor. U sudovima mora da dođe do personalne promene, ali samo na osnovu profesionalne selekcije. Profesionalna selekcija mora da ima kriterijume i merila. Predložio sam koncepcijsko rešenje kako će se vršiti ocenjivanje od strane sudova o radu sudija tokom proteklog perioda. Hvala.
Po amadmanu? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ono što je suština ovog amandmana, u nekom tehničko-pravnom smislu, može da se prihvati. Međutim, imajući iskustvo iz prakse da se dešavalo da predsednici sudova ili tužioci ne dozvoljavaju sudijama ili tužiocima da se bave naučnom i stručnom delatnošću, dovodilo je do problema da ne mogu da se bave tim radom, iako su imali osnova za to. Na ovaj način se samo precizira da nadređeni ne može zabraniti da se bavi naučnom delatnošću. Međutim, imajući u vidu prethodnog izlagača, vidi se da je intencija da se ne dozvoli tim ljudima, ali je pogrešno shvaćeno. Shvaćeno je kao obavljanje određenih komercijalnih delatnosti, odnosno kao bavljenje nekim poslovima koji su u koliziji sa obavljanjem sudijske, odnosno javnotužilačke funkcije. A što se tiče prethodnog govornika i njegovih stavova po pitanju stručnosti, samo jedno pitanje: da li je sadašnja predsednica Vrhovnog suda stručna da bude šef KV veća Vrhovnog suda Srbije?
Izvolite.
Rad nekog sudije u adokatskoj kancelariji nije naučni rad. Sudije imaju pravo da sarađuju sa naučnim časopisima, da drže vežbe na fakultetima, tako da se na to mislilo. Rad u advokatskoj kancelariji nije naučni rad. Inače, mislim da sa izmenama Zakona iz 2003. nije bilo u Srbiji veće privatizacije pravosuđa u vreme ratnog stanja koje je nazvano vanrednim!
Hvala. Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, malopre sam rekao drugačiji koncept ocenjivanja rada sudija u proteklom periodu, jer smatram da se za uvedeni nadzorni odbor ukoliko se zakonom ne utvrde kriterijumi i merila po kojima će nadzorni odbor postupati, ostavlja mogućnost za voluntarizam i za podelu sudija na podobne i nepodobne, te da se na taj način sprovede selekcija u pravosuđu. A to je nedopustivo. To znači direktno stavljanje pravosuđa pod partijsku konrolu. Po mom predlogu, rad sudija bi se ocenjivao jednom godišnje. Rad sudije koji u toku kalendarske godine je radio kraće od šest meseci, ne ocenjuje se za tu godinu. Rad sudije Vrhovnog suda ne podleže ocenjivanju. Ocena rada sudije od značaja je za izbor sudije u viši sud i za razrešenje sudije. Pri ocenjivanju rada sudije, uzimaju se u obzir stručnost, savestnost i blagovremenost u rešavanju predmeta, poštovanje procesnih rokova, uspešnost u vršenju sudijskih poslova uopšte, kao i objavljeni stručni i naučni radovi. Merila za ocenjivanje sudija utvrđuje Vrhovni sud Srbije. Na način kako je sada predloženo, da nadzorni odbor koji se bira isključivo iz reda sudija Vrhovnog suda, ne garantuje da će se ocena vršiti u skladu sa zakonom i u skladu sa kriterijumima koji su opšte prihvaćeni u zemljama razvijene demokratije. Isto tako, da bi sudska vlast bila suštinski nezavisna, a sudska vlast se, po meni, ostvaruje kroz suđenje i postupanje sudija u pojedinim predmetima, gde oni samo na osnovu zakona i svoje stručnosti i na osnovu činjenica donose meritorne odluke, nužno je da se na bazi sudijske samouprave izaberu najviši organi sudske vlasti. Visoki savet pravosuđa trebalo bi birati na neposrednim i tajnim izborima između sudija svih sudova, svih vrsta i svih rangova. Takođe, iz redova tužilaca svih tužilaštava sa svih teritorija. Na taj način bi se obezbedila i teritorijalna i stepenovna ili rangovna zastupljenost sudija i tužilaštava koji rade u pravosuđu. To bi dalo pun legitiitet sudskoj vlasti i najvišim sudskim organima. Na taj način bismo uz utvrđena merila i kriterijume došli do profesionalne selekcije. Na ovaj način, doći ćemo u sitaciju da se političke oligarhije ili njihovi ostaci koji su ostali u pravosudnom sistemu, odnosno u pravosuđu Srbije, dogovore da paktiraju ili da za potrebe pojedinih partija na vlasti vrše selekciju po partijskoj pripadnosti ili po partijskom opredeljenju. Hvala.
Izvolite gospodine Cvetkoviću.
Gospodine ministre, dame i gospodo, izvinjavam se, ali morao sam da se javim povodom ovog amandmana. Ovo je klasiča primer gde je pisac promašio temu. Amandman se ne odnosi na ono što je predloženo Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona, jer, članom 40a i članom 40b predloženo je da se u Vrhovnom sudu obrazuje nadzorni odbor koji bi kontrolisao sudske predmete. Vrlo jasno, nadzorni odbor koji kontroliše sudske predmete, a to je označeno u članu 40b stav 1. amandmanom uvaženog poslanika traži se ocenjivanje sudija jednom godišnje. Prema amandmanu dolazim do zaključka da bi to ocenjivanje bilo u stilu predloga i rada Ministarstva prosvete, valjda preko nekih školica ili radnih sastanaka i verovatno bi to ocenjivanje dovelo do toga da sudije podležu tom školskom ocenjivanju. Ovakvog predloga nema u zakonu, niti je bilo. Ovo je, najblaže rečeno, revolucionarni predlog, ali nije mesto ovom amandmanu ovde gde se predlaže. Ovo je neka izmena za neku duboku, duboku, duboku reformu pravosuđa gde bi sudije bile ocenjivane! Dakle, podvlačim da predlagač nije zahtevao, niti bi mogao da "drži vodu" predlog da se ocenjuje rad sudije jednom godišnje, kako je to predloženo amandmanom, nego je izmenama i dopunama predložio obrazovanje nadzornog odbora koji bi kontrolisao sudske predmete, što je potpuno različita stvar. Podsećam, radi građana, da bi ovaj nadzorni odbor radio na osnovu sopstvenog saznanja, na osnovu pritužbi ili inicijative građana. Znači, ogromna većina sudija koja radi u skladu sa zakonom i savesno, ne bi ni bila predmet ocenjivanja. Podvlačim da se ne ocenjuju sudije nego predmeti, a tek ukoliko se u predmetu uoče određena postupanja suprotna zakonu onda može, eventualno, doći na ocenu i rad tog sudije. Znači, inicijativa može krenuti od građana, a može i od ovog nadzornog odbora koji se formira pri Vrhovnom sudu i na ovaj način će značajno biti povećana efikasnost sudova. Stoga ovaj amandman nikako ne treba prihvatiti, jer je u suprotnosti sa samom intencijom zakona.
Reč ima narodni poslanik Marković.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege, veoma cenim izlaganje prethodnika po ovom amandmanu, ali mislim da je amandman veoma dobar i mislim da nije kolega Boško Ristić, koji je podneo amandman, promašio temu, niti je u pitanju to da nije razumeo intenciju predlagača. Mi samu ideju nadzornog odbora pozdravljamo, to smo rekli i u načelnoj diskusiji, ali pročitaću vam član 40b stav 2: - "Po okončanoj kontroli sudskog predmeta Odbor može pred Velikim personalnim većem pokrenuti postupak za razrešenje sudije". Znači, sama ideja zakonodavca jeste da to ne bude sama ocena predmeta po pritužbi stranaka ili samoinicijativno, već je i sam predlagač, Ministarstvo pravde, želelo da na neki način to ima odgovarajuće posledice na status i na rad sudija koji postupaju po tim predmetima. Stoga je naša ideja o tome da se samo taj delokrug rada nadzornog odbora u većoj meri razradi, da se omogući egzaktnije, objektivnije ocenjivanje rada sudija. Mi zbog toga insistiramo na ovom amandmanu i predlažemo da ga usvojite, bez obzira da li on izgledao revolucionaran ili izgledao reformski. Dobro bi bilo da je reformski, jer smo svi zajedno konstatovali da stanje u pravosuđu poslednjih 15-20 godina sigurno nije ono stanje koje želimo mi kao poslanici i uopšte kao građani Srbije. Stoga vas pozivam da ovaj amandman ipak prihvatite.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Marković želi reč?
Ako je u pitanju član 6. odmah ću reći o čemu se radi. O tome smo vodili raspravu na Odboru za pravosuđe. Naime, naše mišljenje je da sudije, nezavisno od toga koliko su talentovani, odnosno pripravnici sudijski, zatim stručni saradnici, nezavisno od toga koliko su talentovani, koliko su pametni i vredni, jednostavno, teško mogu da za relativno kratko vreme savladaju tako obimnu materiju kakvu predstavlja materija koja se dešava u običnom životu, što podvodimo pod neki parnični postupak, a posebno onu koja se odnosi na krivicu, na odlučivanje o pravima i posebno o slobodi građana. Stoga smo smatrali da bi taj rok, na neki način pripreme, odnosno taj staž nakon polaganja pravosudnog ispita trebalo produžiti kako bi se steklo više znanja, više iskustva da bi se sutra odlučivalo o pravima, o slobodi, o dužnostima građana. Nije prijatno kada to radi neko ko ima svega dve godine iskustva nakon polaganja pravosudnog ispita. Mislimo da se usvajanjem jednog ovakvog rešenja može dosta dobiti na kvalitetu našeg pravosuđa, što će se kasnije egzaktno izraziti u većem broju presuda koje opstaju na drugom stepenu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Ristić želi reč?
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, ovo je nastavak koncepcijske razrade načina profesionalne selekcije koja treba da se obavi u pravosuđu. Dakle, ne postoji spor između ljudi koji prate rad pravosuđa, da u pravosuđu stanje nije zadovoljavajuće, pre svega, zbog veoma dugog trajanja sporova i predmeta, koji imaju krivičnu konotaciju, ali je to višeslojni problem. Jedan je problem povezanosti pojedinih sudija sa pojedinim političkim ili finansijskim centrima moći, što je daleko manji problem od nestručnosti i neažurnosti sudova. Dakle, u srpskom pravosuđu zaista radi veoma veliki broj korektnih i kvalitetnih sudija, ali je isto tako činjenica da ne postoji sistem po kome bi se sudije na pravi način profesionalno izgrađivale, od dolaska mladih ljudi kao pripravnika, od toga kako rade kao stručni saradnici, do izbora sudije koji bi bio mentor iz redova sudija višeg suda. On bi pratio njegov rad, usmeravao ga ka stručnom i naučnom usavršavanju, pomagao mu u izradi naučnih radova, analizi predmeta i na taj način podizao efikasnost. Činjenica je da postoji veoma veliki broj predmeta koji čeka presuđenje, gde su rasprave okončane, a presude nema, ali isto tako je činjenica da postoji veoma veliki sistemski propust u izvršenju već dosuđenih predmeta, odnosno u izvršenju donetih presuda. Da bi se sve to izbeglo moramo da izvršimo promenu načina praćenja kvaliteta rada sudija i načina praćenja napredovanja sudija kroz pravosuđe. Predlog je da Visoki savet pravosuđa pribavlja podatke prilikom izbora sudija na pravosudne funkcije, podatke za ocenu stručnosti i dostojnosti kandidata, od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj struci. Ako je kandidat obavljao pravne poslove kao samostalnu delatnost, potrebne podatke dostavlja sam kandidat, uz molbu. Visoki savet pravosuđa utvrđuje na osnovu kojih podataka se može ocenjivati stručnost i dostojnost kandidata za vršenje sudijske dužnosti. Pribavljene podatke za ocenu stručnosti i dostojnosti kandidata Visoki savet pravosuđa dostavlja sudu za koji se kandidat bira, a po pribavljenom mišljenju o stručnosti i dostojnosti kandidata, koje utvrđuje sednica svih sudija. Predloženim amandmanom precizira se način pribavljanja podataka za ocenu stručnosti i dostojnosti kandidata za sudijsku dužnost. To se odnosi na napredovanje kandidata iz nižeg suda u viši sud. Obrazloženje koje je ponuđeno uz predlog Vlade je neprihvatljivo i odnosi se uglavnom na kandidate koji dolaze iz redova pravosuđa. Na taj način nema se uvid u rad, kvalitet i stručnost onih kandidata koji dolaze van pravosuđa. Složićemo se svi da svi kandidati moraju da imaju jednaku mogućnost ocene kvaliteta i stručnosti, i jednaku prohodnost na osnovu unapred utvrđenih kriterijuma u pravosuđu. Na ovakav način uz ocenu dosadašnjeg rada pre napredovanja, uz "evalvaciju" onoga što predstavlja dosadašnji rad kandidata, obezbediće se merila i kriterijumi za napredovanje i profesionalnu selekciju. Profesionalna selekcija u pravosuđu je nužna. Podržavam je i mislim da je podržavaju i svi članovi srpskog Parlamenta. Zato mislim da su ponuđena rešenja i koncepcijski moguća i ustavno i zakonski potpuno prihvatljiva. Hvala.
Hvala vama. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Radojle Bukvić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima poslanik Radojle Bukvić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, nisam pravnik, ali amandman na član 7. Predloga zakona o sudijama, odnosno član 44. Zakona o sudijama, predložio sam iz čisto praktičnih razloga i iskustva firme u kojoj ja radim, FAS iz Arilja, koja je vodila sudske postupke protiv određenih rukovodećih ljudi i pojedinih firmi u periodu 1991-1994. godine, kada je Fabrika oštećena za, negde, oko 4 miliona maraka. Predložio sam amandmanom brisanje reči "dostojnost". Ako znamo da reč "dostojnost" između ostalog znači - lojalnost, poslušnost itd. a može značiti i političku podobnost, zbog toga sam predložio da se prilikom izbora i imenovanja sudijau obzir uzmu mišljenja o moralnim, stručnim i radnim osobinama kandidata. Iz dosadašnjih iskustava, koja je firma stekla iz postupaka koje je vodila, zaključili smo da su nam i sudije u proteklom periodu, i sudovi, bili dostojni, odnosno lojalni i da su na sudstvo imali uticaja određene političke strukture, a pogotovo u periodu 1990-1994. kada su određeni ljudi iz Zlatiborskog okruga, iz političke partije JUL-a, vršili veliki uticaj na pravosuđe. Da nam se to ubuduće ne bi događalo predložio sam praktično tehničku izmenu člana 44. umesto sadašnjeg člana 44. koji glasi: "Visoki savet pravosuđa pribavlja podatke i mišljenja o stručnosti i dostojnosti kandidata. Podaci i mišljenja pribavljaju se od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj struci"; treba da stoji, po mom predlogu, samo preformulacija: "Visoki savet pravosuđa pribavlja podatke i mišljenja o moralnim, stručnimi radnim osobinama kandidata. Podaci i mišljenja pribavljaju se od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj struci, a za kandidate koji dolaze iz sudova obavezno je pribavljanje mišljenja sednice sudija suda o stručnim i radnim rezultatima kandidata." Mi smo i u proteklom periodu imali primer da su sudovi i sudije stvarno dostojni, pogotovu ako se imaju u vidu postupci koji se vode oko "Ibarske magistrale", "atentata" na Vuka Draškovića u Budvi, "Ivana Stambolića", "Slavka Ćuruvije" i ostalih. Da toga ubuduće ne bi bilo, sudije, a i sudovi moraju biti i moralni, stručni i sposobni, a ne dostojni i politički podobni, kao što je to bilou proteklom periodu. Ovih dana radikali su nam ovde "solili" pamet i pričali onjihovim stavovima, o zalaganju za građane Srbije (i žao mi je što su izašli), ali oni i danas praktično bojkotuju rad ovog parlamenta. A znamo da su i oni u proteklom periodu bili ti koji su uticali da nam sudije i sudovi budu dostojni, pa se nadam da će građani Srbije umeti to da cene i da neće na sledećim izborima glasati za njihovog kandidata, gospodina Tomislava Nikolića. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Živorad Smiljanić.
Poštovani poslanici, podržavam član 7. tj. da se povremeno kontroliše radna, moralna i stručna sposobnost sudija. Ispričaću samo jedan tragičan slučaj, koji se dogodio 13. maja 2000. godine, kada je na Novosadskom sajmu ubijen predsednik Vlade Vojvodine Boško Perošević. Tog tragičnog trenutka nas dvojica smo obilazili Sajam. Kada smo završili obilazak on se na izlazu zadnje hale zaustavio na trenutak, da telefonira, a ja sam napravio dva-tri koraka i odjekinuo je pucanj. Okrenuo sam se i video da je Boško Perošević pao!! Ubica nije protrčao na izlaz pored mene, nego se vratio i protrčao kroz čitavu halu, prošao pored čitavog obezbeđenja, koje je bilo tada oko Tomića, ali jedan mladi milicioner ga je stigao, oborio i uhvatio! Na prvom saslušanju ubica je doslovno izjavio, uz prisustvo istražnog sudije i svedoka: "Ja sam mogao da ubijem koga sam hteo. Odabrao sam Boška Peroševića, jer je najmlađi, najperspektivniji i najveći protivnik naše politike, i zato sam ga ubio". Kod njega su našli: crtež na kome je nacrtao mesto gde će izvršiti ubistvo, put kuda će da beži, i pripremu za ubistvo, gde je metak u pištolju koji je imao dužu cev, samo jedan metak je, bio narezan, napravio krst i od tog metka napravio dum-dum metak - pucajući Bošku Peroševiću u potiljak on ga je u stvari, što bi medicinari rekli, "dekaptirao" i trenutno ubio. Prema tome, on je hladnokrvno izvršio ubistvo koje je planirao i rekao zašto ga je ubio. Suđenje je izvršeno...
Molim vas da se vratite na amandman. Izvinjavam se.
Zato podržavam amandman, da se moralni kvaliteti sudija provere. Sudija, koja je sudila u vreme lustracije koju je sprovodio Vladan Batić, kada su sudije proganjane, kada je 90% predsednika sudova smenjeno i oterano, praktično čovek iz koga je uvek izbijala neka mržnja, čovek koji verovatno u sebi ima zle krvi, jer samo zli ljudi mogu da proganjaju i smenjuju kako je on to radio, a da dovode poslušnike, suđenje je završila na sledeći način: "Sudija je osudila ubicu na trajno lečenje"!! Sve vreme postupka, nijednog momenta, ja, kao ključni svedok, koji sam stajao pored Boška Peroševića, nisam pozvan. Ona ga je osudila na "trajno lečenje". Na pitanje novinara - kako može da se sudi ubici a da niko od svedoka ne bude pozvan, lakonski je odgovorila - ne mogu političari da budu svedoci?! Prema tome, moje pitanje je, zbog pravde i istine, žao mi je što ministra nema ovde, kako može postupak da se obnovi i kako može taj sudija uopšte da sudi, koji je sudio ne držeći se ni sudijske etike, ni morala, ni struke, već je sudio samo da bi se dodvorio tadašnjem ministru, koji je lustrirao sudije!! Prema tome, ovo je jedan od tragičnih slučajeva, gde se sudi kada su sudije pod lustracijom. Nadam se da će ovim zakonima sudije stvarno biti nezavisne i suditi po zakonu i po sudijskoj etici, a ja ću insistirati na tome da se taj postupak obnovi i da se donese presuda u skladu sa zakonom.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član8. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, poslanik Ristić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, predložio sam izmenu u članu 8. st. 2, 3. i 4. koji bi trebalo da glasi: "Sudiju bira Narodna skupština na obrazloženi predlog Visokog saveta pravosuđa, koji sadrži veći broj kandidata od broja sudija koji se biraju. Ako se na objavljeni oglas za određeno sudijsko mesto prijavilo više od pet kandidata, Visoki savet pravosuđa predlaže najmanje tri kandidata za izbor sudije na određeno sudijsko mesto. U slučaju da se prijavi manji broj kandidata, Visoki savet pravosuđa predlaže najmanje dva kandidata na određeno sudijsko mesto, osim u slučaju kada se prijavi samo jedan kandidat. Ako nijedan od predloženih kandidata ne bude izabran, Visoki savet pravosuđa ponovo utvrđuje predlog sa novim kandidatima." Šta je suština ovog amandmana? Prema Ustavu i zakonu Narodna skupština bira i razrešava sudije i po ovom zakonu predsednike sudova. Da bi Skupština zaista birala sudije i predsednike sudova, da bi to bio izbor, onda mora da postoje najmanje dva kandidata da bi smo se opredelili za jednog od najmanje dva kandidata. Dosadašnja praksa je pokazala da je Visoki savet pravosuđa za svako sudijsko mesto dostavljao samo jedan predlog, koji inače nije bio ni obrazložen. To znači da je Odbor za pravosuđe i upravu dobio predlog Visokog saveta pravosuđa bez obrazloženja zbog čega je upravo taj kandidat izabran, mislim na sve one koji su prijavljeni, odnosno između svih prijavljenih kandidata, po čemu je on to bolji, kvalitetniji i zbog čega zavređuje naše poverenje, da mu poverimo ovako značajnu funkciju, da u ime naroda donosi presude i odlučuje o tome. Dakle, na ovaj način bi se poboljšao kvalitet prijema i izbora na sudijska mesta, jer bi Skupština imala obrazloženi predlog koji je poverljiv. Ukoliko se ne složimo, ukoliko se Skupština ne složi sa takvim izborom, u tom slučaju može da vrati Visokom savetu pravosuđa na drugačiju odluku. Smatram da Skupština ima pravo da vrši uvid u kandidature, u biografije, u obrazloženje zašto je i na koji način i kojom metodologijom došlo do izbora, kako bi se opredeljivala. Isto tako, smatram da je ponuđeno rešenje u ovom zakonu, da se na osnovu zakona menjaju predsednici sudova, upravo kontradiktorno sa ovim zakonskim predlogom, da Skupština bira i razrešava sudije i predsednike sudova na isti način. Ako se Vlada zalaže da Skupština bira i razrešava sudije poimenično na predlog Visokog saveta pravosuđa, nije jasno zašto istovremeno predlaže da se neodređeni broj sudija, predsednika sudova razreši samo iz razloga što je biran pred istom ovom Skupštinom u određenom periodu. Postavlja se pitanje - kako bi te razrešene sudije, odnosno predsednici sudova ostvarili svoja radna prava. Ne može se na osnovu zakona direktno primeniti i ostvariti pravo i donositi odluke, jer to mora da bude na osnovu organa pravosuđa kako je to zakonom utvrđeno. Hvala vam.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na treba niko da se boji revnosnog suda srpskog Parlamenta. Svaki put kada neko bude na dnevnom redu ovog parlamenta da bude biran ili da bude razrešavan, treba da mu je čast i ne treba da se boji nijedan predsednik suda i nijedan sudija, ako po Zakonu koji sada ovde razmatramo, mislim na izmene i dopune Zakona, koji ovde dođe pred ovaj parlament da o njemu razgovaramo, ne treba da ima muku, već treba da bude počastvovan. Zalažem se i prošli put sam rekao da političke stranke imaju konzistentan odnos prema određenom pitanju, a ne da ga menjaju u zavisnosti od toga da li su vlast ili opozicija. Imali smo prilike da prisustvujemo, mislim na protekle dve ili tri godine, u nekoliko slučajeva, jednom krajnje nekritičkom izboru na nekoliko mesta i u sudovima i u tužilaštvima. Dok su tužioci birani u Parlamentu, podsećam kratko, pokušao sam da osporim izbor okružnog tužioca, zbog toga što sam pred ovim parlamentom dokazao da on nema poslovnu sposobnost i da nije dovoljan kriterijum to što je sekretar ili bivši sekretar DS-a u Čačku, i da sam u vremenu dok je DOS bio jedinstvena koalicija uspeo da ubedim 94 poslanika da ne treba da bude izabran, nažalost, sa 11 glasova razlike! Zalažem se da sve što se bira i sve što je za državu važno, ako je moguće, da dođe u ovaj parlament i pred sud narodnih poslanika, zato što to jeste sud javnosti i ukoliko se izborimo da toga ovde bude više, imaćemo manje muke u državi. Dakle, razumem amandman koji je podnet i razumem njegovo obrazloženje, ali sam prosto bio dužan da ovo kažem. Iza svakoga od nas stoji po 15.000 birača, iza svakoga od nas stoji po 30.000 građana Republike Srbije i svako od nas mora da ima snagu da iznese tu odgovornost u ovom parlamentu, za ovom govornicom i u javnim nastupanjima na bilo kom mestu. Pozivam i vas gospodine ministre i sve druge, kada je god to moguće i kada nešto nije jasno i kada god je moguće da se proveri, onda neka se proveri, i to, pred narodnim poslanicima i u Narodnoj skupštini ili kroz anketne odbore, zato što od toga niko neće imati štetu, a građani će imati koristi. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Ja bih podržala ovaj amandman, iz prostog razloga, što mislim da, ako postoji veći broj kandidata da je rešenje prosto demokratičnije, a s obzirom na do da Narodna skupština bira, onda biranje podrazumeva biranje između većeg broja kandidata. Inače bi bilo da Narodna skupština "potvrđuje" ili "odbija". I zato mislim da je ovakvo rešenje prihvatljivije, iz prostog razloga što bismo imali priliku da raspravljamo o kandidatima, da dajemo svoja mišljenja i da stvarno izaberemo boljeg kandidata za koga je većina među nama.
Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Poštovani narodni poslanici, biću kratak, sve je rekao kolega Boško Ristić. Mislim da je ovaj amandman koji znatno može da utiče na dostojanstvo ove Skupštine, u krajnjem slučaju da ne budemo više pod sporom - da li jeste ili nije ustavno rešenje koje je predviđeno Zakonom iz 2001. godine. Zaista, treba da omogućimo Narodnoj skupštini da bira, a ne praktično da potvrđuje ili odbije da potvrdi onaj izbor Visokog saveta pravosuđa. Znači, moramo omogućiti Narodnoj skupštini da bira između više kandidata, a to ne može da škodi, to može biti samo dobro-to će jednostavno doprineti da se kvalitet u samom pravosuđu poboljša i da se tačno utvrdi odgovornost za loše predloge. Kao član Odbora za pravosuđe, moram da podsetim i kolege, i učestvovali su u svemu tome, a veoma često smo bili razočarani, pa i uvređeni načinom kako je Visoki savet pravosuđa, kako se uopšte komuniciralo sa Odborom za pravosuđe. Naime, stizali su vrlo često predlozi, nije to bio samo slučaj, bio je to slučaj i sa izvršnom vlašću, ali vrlo često suovoj Nrodnoj skupštini stizali predlozi bez ikakvog obrazloženja, i da smo praktično svedeni na najobičniju glasačku mašinu koja treba nešto da potvrdi ili da odbije. Ako želimo da budemo, da vratimo dostojanstvo Narodnoj skupštini, u tom smislu treba da podržimo ovaj amandman;treba da insistiramo da postoji više kandidata i da postoji upoređivanje kandidata onih koji pretenduju da budu nosioci najviših pravosudnih funkcija. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Milan Marković.
Evo o čemu se radi u ovom amandmanu, dakle, predlagač menja član 52. postojećeg Zakona, stav 2. u kome je predviđeno da predsednik suda pismeno obavesti predsednika Vrhovnog suda Srbije i nadležni odbor Narodne skupštine o tome koje sudije i predsednici neposredno nižih sudova naredne godine navršavaju radni vek i kada će se to desiti. Mislim da je potpuno neopravdano, znači, predlagač želi da ovde u stavu 2. izbriše reči "i nadležni odbor Narodne skupštine". Ja zaista ne vidim ni jedan jedini razlog zašto nadležni odbor Narodne skupštine ne bi imao uvid u to kakva je starosna struktura pravosuđa. Šta ima loše u tome da i mi budemo obavešteni, da i nadležni odbor Narodne skupštine bude obavešten o tome koliko imamo sudija koji su pred penzijom! Nema u tome ništa loše. Ne utiče se time na nezavisnost pravosuđa. Ili se možda vraćamo na priču da je ovde stvarno napravljeno nekoliko članova koji bi samo trebalo da pokriju ono što je bilo osnovno, ono što je sadržano u članu 15. a to je, dapredsednicima sudova koji su izabrani po Zakonu iz 2003. godine, da im prestaje dužnost predsednika suda za koju su izabrani. Dakle, mi smo članovi Narodne skupštine, narodni poslanici, članovi Odbora za pravosuđe. Molim vas, prihvatite naš amandman. Niko nigde ne traži od nas da se odreknemo tog prava da znamo kakva je starosna struktura pravosuđa. To je stvar logike. Zaista vas molim da prihvatite taj amandman, jer postavlja se pitanje – šta ćemo da radimo na Odboru za pravosuđe?! Kako sada stvari stoje, Odbor za pravosuđe, definitivno, u pogledu svoje uloge, izgubio je sve ingerencije i nema razloga da taj Odbor više i formiramo kao Narodna skupština.
Izvolite, reč ima ministar pravde u Vladi, Zoran Stojković.
Samo jedno objašnjenje, jer opet se radi nešto što mislim da nije u redu. Ako bi se direktno obaveštavao Odbor za pravosuđe, on bi mogao sutra da to pitanje postavi i na sednici i da eventualno razreši čoveka, a da nije ispunjen uslov. Zato ide predsedniku Vrhovnog suda, on je dužan Personalno veće da obavesti 30 dana pre isteka, pa Personalno veće oceni da li je zaista u redu ili je možda bilo zloupotrebe nekog predsednika i ono obaveštava Skupštinu. Dolazi na Odbor, nije tačno da ne dolazi, samo se ovde pokušava da se spreči, ako bi Odbor direktno obavestio predsednika opštinskog suda, Odbor bi mogao da stavi to na sednicu – da čoveka razreše a da nema uslova. Znači, obezbeđena je validna kontrola, a normalno ide Skupštini obaveštenje, ono što jeste dužna da uradi. Ostaje onih 30 dana, da se proveri da li je ta informacija tačna ili ne. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanikLeila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Član važećeg Zakona predviđa posebno o navršavanju radnog veka, pa i u toj odredbi predviđa da se o ispunjavanju uslova pismeno obaveštava predsednik Vrhovnog suda i nadležni odbor Narodne skupštine. Predlog zakona predlaže da se reči "Narodna skupština" brišu. Moj amandman predviđa da se brišu reči "nadležni odbor Narodne skupštine", ali da stoji, "Narodnu skupštinu". Moje rešenje je ovakvo iz razloga što po Ustavu jedna od nadležnosti Narodne skupštine je "biranje i razrešenje sudija", pa sam smatrala da, pored toga što se obaveštava Vrhovni sud, tj. predsednik Vrhovnog suda, bio bi red da se obavesti i Narodna skupština.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanikLeila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Po Poslovniku, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, po Poslovniku član 82. stav 2. potrebna je jedna trećina narodnih poslanika da bude u sali da bi mogla da se obavlja rasprava. Smatram da je nekorektno, ljudi su se trudili da pišu amandmane, da govore pred praznom salom. Molim vas, utvrdite kvorum!
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum.
Podnela sam amandman na član 10. stav 2. i rešenje u zakonu je dato ovako: "Postupak pokreću predsednik suda, predsednik neposrednog višeg suda, predsednik Vrhovnog suda Srbije i ministar nadležan za pravosuđe". Predložila sam mojim amandmanom da se reči "ministar nadležan za pravosuđe" brišu iz ove zakonske norme, jer mislim da ministar ne treba da ima ovo ovlašćenje, odnosno mislim da je nedopustiv nadzor izvršne vlasti nad statusom sudija. Zato predlažem da se reči "ministar nadležan za pravosuđe" brišu, a da ostalo ostane. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Milan Marković.
Takođe imam amandman na član 10. i povlačim ga, nema potrebe da ga čitate. Pridružujem se amandmanu koleginice Leile Ruždić. Smatram da zalaganje za nezavisno pravosuđe nije konsekventno sprovedeno kroz ovaj predlog izmena i dopuna Zakona, zbog toga što ovaj predlog predviđa da ministar nadležan za poslove pravosuđa može da pokreće postupak za razrešenje sudija zbog nesavesnog i nestručnog vršenja sudijske funkcije ili ukoliko postoje uslovi, kako ih mi za sada još uvek zovemo – za navršenje radnog veka. Dakle, mislimo da to nije u skladu sa onim o čemu smo pričali, o čemu ste vi pričali kada ste predlagali ovaj zakon. Mislimo da bi krajnje korektno bilo da prihvatite ovaj amandman i da taj deo koji se odnosi na ministra, odnosno na njegovo ovlašćenje - da on može da predlaže razrešenje kada za to postoje razlozi, da se taj deo briše, jer to je direktno mešanje i nadzor, koji nije u skladu sa našim zajedničkim opredeljenjem, od strane ministra, od strane izvršne vlasti prema pravosuđu. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, smatram da ovakvo rešenje daje velika ovlašćenja ministru pravde koji može da pokreće postupak za razrešenje sudija, mada nije utvrđeno kako ministar pravde dolazi do podataka o tome prema kom sudiji treba da se pokrene postupak. Merila, kriterijumi i samo postupanje i informisanje ministra pravde nije definisano zakonskim propisima. Ovakva jedna norma ostavlja mogućnost za voluntarizam i ostavlja mogućnost da izvršna vlast pritiskom na sudije, i to pokretanje postupaka za razrešenje, ostvari kontrolu nad pravosuđem. Sudije moraju da budu nezavisne i samostalne u svom radu, kako prema drugim granama vlasti ili prema drugim vlastima, tako i da imaju unutrašnju nezavisnost da sudije koje sude u sudovima nižeg ranga budu suštinski nezavisne od sudija i predsednika sudova višeg ranga. Da bi se ovo ostvarilo, morala bi se koncepcijski drugačije postaviti organizacija pravosuđa, organizacija sudske vlasti. O tome će biti reči kada budemo raspravljali u pojedinostima o Zakonu o Visokom savetu pravosuđa, jer samo ukoliko se obezbedi suštinski legitimitet i poverenje u sudske organe, koji ocenjuju sudije prilikom njihovog izbora i razrešenja, moguće je dobiti suštinski nezavisno pravosuđe. Na ovaj način postoji mogućnost i opasnost od politizacije pravosuđa, a DS se protiv toga iskreno bori.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik je povukao ovaj amandman, tako da o njemu nema rasprave. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Milan Marković.
Koleginice i kolege, evo šta je moj predlog. Već u samom obrazloženju jednog od ovih predloga izmena i dopunama zakona i sam predlagač - Ministarstvo pravde je navelo kao jednu opasnost, koja postoji i kod nas, koja je primećena i u nekim drugim državama, da to nezavisno pravosuđe na neki način postane i nešto što nikako ne bismo želeli, odnosno staleški i konzervativno zatvoreno, bez ikakve kontrole i bez ikakvog uticaja, kakav je logično i normalno da postoji u demokratskim društvima. Ne mislim na uticaj drugih grana vlasti, nego na uticaj javnog mnjenja, države na ono što se u okviru tog pravosuđa radi. Naravno, sada tu treba predvideti izvesne instrumente kako bi se u okviru ove grane vlasti, kao što to postoji u zakonodavnoj vlasti, kao što to postoji u izvršnoj vlasti, uspostavile neke kontrole. Naravno, ukoliko nećemo da ta kontrola bude kontrola izvršne ili zakonodavne vlasti nad sudskom vlašću, - a nećemo, jer smo pristalice principa podele vlasti, onda moramo napraviti takve mehanizme da kontrola postoji unutar same sudske vlasti. Amandmanom na član 12. pokušao sam da promovišem jedan od principa ili od elemenata koji bi mogli da utiču na tu vrstu kontrole, a to je, da predsednik suda ne može biti izabran na istu funkciju, za predsednika istog suda, više od dva puta. To nije ništa novo. Takva ograničenja postoje za mnoge funkcije i kod nas i u inostranstvu. Razlozi su manje-više svima poznati. Nema potrebe da neko obavlja jednu funkciju osam, deset, petnaest, dvadeset godina. Čovek se potroši. Pitanje je koji su motivi nakon osam godina rada. S druge strane, to može biti izvor izvesnih zloupotreba. Moguće je da neko za tih osam ili više godina svog predsednikovanja u nekom sudu napravi i neku vrstu oligarhije koja bi vladala tim sudom na način koji svakako ne želimo. Ako je on, pak, izuzetno dobar, on će napredovati u sud višeg ranga, pa će možda i u tom sudu višeg ranga postati predsednik suda, pa će ići u sud još višeg ranga, pa će i tamo možda postati predsednik suda. Znači, mi ovim samo sprečavamo nešto što ne želimo, što može da se desi loše, a ništa dobro ne poništavamo. S druge strane, treba dati šansu većem broju ljudi. Mi imamo izuzetno dobrih i kvalitetnih sudija i mnogi od njih bi mogli da budu izuzetno dobri predsednici sudova. !Ajmo da utvrdimo to ograničenje! ajmo da kažemo: ne može više od dva puta da se bude predsednik suda - pa da vidite da će ta nova snaga koja se pojavi svakih osam ili svake četiri godine, ta nova energija, uvek otići korak dalje, ne zbog toga što je prethodnik bio loš, nego zbog toga što je novo uvek bolje, zbog toga što je smenjivost princip. Smenjivost nije princip sam po sebi, smenjivost je vrednost koja doprinosi poboljšanju kvaliteta u svim oblastima, pa tako i u pravosuđu.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, u članu 66. stav 1. Predloga zakona, koji je ponudila Vlada Republike Srbije, stoji da se mandat predsednicima sudova skraćuje sa pet na četiri godine. To je de fakto razrešenje svih predsednika sudova u Srbiji. Dakle, skraćivanje mandata je razrešenje svih predsednika sudova, samo što je odloženo dejstvo ove norme. To znači da Vlada želi po svaku cenu da za svog mandata, ukoliko ostane na vlasti do kraja mandata, a u to sumnjam, po raspoloženju koje vlada u parlamentu, pre svega, radikali su napustili Skupštinu, napustio je i veći broj članova stranke G17 plus, koji se ne slažu sa Predlogom ovog zakona, a imali su veliki broj amandmana, ali su, verovatno pod političkim pritiskom, povukli te amandmane, kako bi očuvali koaliciju do predsedničkih izbora. Nema nijednog suštinskog opravdanja za skraćenje mandata predsednicima sudova. Upravo je suština da predsednik suda ima duži mandat nego što ima izvršna vlast. Predsednik Vlade i ministri imaju mandat četiri godine, a predsednici suda treba da imaju pet, upravo iz razloga da ista vlast ne bi birala i razrešavala predsednike sudova, na taj način ih zastrašivala, stavljala u izgled nešto loše da bi ih politički potčinila. Zalažem se da ostane mandat od pet godina za predsednike sudova, a podržavam amandman gospodina Milana Markovića, koji je obrazložio suštinu predloženih izmena i mogućnost da se putem profesionalne selekcije, mogućnost da za predsednike sudova dođu mladi ljudi, da dođe do promena, kako bi se u toj međusobnoj kompeticiji i takmičenju najbolji ljudi birali za najodgovornija mesta u pravosuđu.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo, pričati o političkom potčinjavanju predsednika sudova posle strahovlade u oblasti pravosuđa, koju je sprovodio gospodin Vladan Batić, prosto je neumesno.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Član 15. je smešten u prelazne i završne odredbe ovog predloga i njegova sadržina predlaže da predsednicima sudova, koji su izabrani po Zakonu o izmenama iz marta 2003. godine, prestaje dužnost predsednika suda. Amandmanom sam predložila da se ovaj stav u Predlogu zakona briše, i to iz nekoliko razloga. U obrazloženju Predloga zakonodavac kaže da je razlog predlaganja stava 2. - da se uklone posledice delovanja organa za koji je Ustavni sud našao da su protivustavne. Naravno i ja, a i zakonodavac mora da se drži odluke Ustavnog suda, ali po meni to ne znači da je zakonodavac vlastan da predloži normu koja takođe neće biti u skladu sa Ustavom. Ustav Srbije propisuje da sudska vlast pripada sudovima, po članu 9. stav 1. i stav 4. Ustava, a po članu 73. stav 1. tačka 10. Ustava, Narodna skupština bira i razrešava predsednike i sudije. Zakonom ne smeju i ne mogu da se razrešavaju funkcioneri. Oni se samo postavljaju. Zakon treba da predvidi opšta pravila i način kako će to da se radi. Naročito je nedopustivo da zakon rešava pojedinačne slučajeve. Ako se ne izbriše stav 2. (čl. 151). iz Predloga zakona, Zakon zadire u ustavna rešenja i na takav način krši Ustav. Na osnovu zakona, svesna sam toga da su neki organi proglašeni neustavnim, i na osnovu zakona čija se izmena traži ovom odlukom da je neustavno rešenje u bivšem Zakonu, treba preduzeti radnju, a preduzete su neke radnje, i pitanje je kako treba otkloniti njihove posledice. Predlog je mogao da bude da se postupak ponovi na zakonom propisan način, a ne da se razrešava zakonom. Mogao je da se odredi rok u kome će to da se uradi i, opet podvlačim, to ne bi bilo neustavno rešenje. Ovako, ovo rešenje doživljavam kao čist revanšizam, tako da mislim da ćemo posle 20 godina pominjanja suđenja šestorici, ponovo imati razrešenja koja će biti presedan u našoj praksi, ali ovog puta ovaj presedan će ići na dušu G17 plus!
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Da.)
Ne samo na ovaj amandman, nego i na ranije amandmane koje su podnosili uglavnom poslanici Demokratske stranke, mogu da dam samo jedan komentar - najbolje bi bilo da su podneli jedan amandman da sve nosioce pravosudnih funkcija, sudije i zamenike javnih tužilaca u zemlji Srbiji postavlja pravni tim Demokratske stranke, ali kada su u punom sastavu, znači, kada se Tadić i Čeda dogovore.
Izvolite, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, imam ovde i razlog za repliku i raspravu o amandmanu. To ću sažeti u tri minuta. Pre svega, smatram da je smisao izmene Zakona o sudijama upravo ova odredba kojom predsednicima sudova izabranim po Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, prestaje dužnost, odnosno razrešavaju ih po sili zakona. Želim da podsetim javnost da se radi o predsednicima sudova koji su se uhvatili u koštac sa organizovanim kriminalom posle ubistva premijera Zorana Đinđića. Čini mi se da je ova norma opstrukcija svega onoga što je učinjeno u borbi protiv organizovanog kriminala i protiv rezultata koji su u toj borbi ostvareni. To je pokušaj da se dezavuišu sudovi koji sada sude ubicama Zorana Đinđića i da se na jeda protivustavan način izvrši obračun sa ljudima koji su svoju funkciju radili depolitizovano. Želja je da se umesto ovih ljudi u pravosuđe dovedu politički poslušnici, a da se preko nadzornog odbora dalje vrši obračun sa političkim neistomišljenicima u pravosuđu i to preko nadzornog odbora koji će biti birani iz redova sudija Vrhovnog suda, gde je ozbiljno primetan ostatak prethodnog režima. U prilog ovoj tvrdnji idu i diskusije koje su potpomogle Predlog zakona i članovi SPS-a u ovom parlamentu. Očigledno je da ovaj zakon treba da ostvari i političku koaliciju u Vrhovnom sudu Srbije između ostataka partija prethodnog režima i onih sudija koji su se privoleli sadašnjoj aktuelnoj vlasti. Demokratska stranka javno obaveštava građane Srbije da će sutradan nakon eventualnog usvajanja ovakvog zakona, pokrenuti ocenu ustavnosti pred Ustavnim sudom Srbije, jer ova odredba je par ekselans protivustavna; ovo je odstupanje od demokratskog principa da samo sudije mogu birati sudije, da samo sudije mogu razrešavati sudije, a ovde se od toga odstupa. Ovde će na predlog izvršne vlasti doći do prestanka funkcije predsednicima sudova, što je direktni atak izvršne vlasti na pravosuđe. To govori da oni koji su se samo verbalno zalagali za ustavnost i zakonitost, krše tu ustavnost i zakonitost od prvog dana kako su formirali skupštinsku većinu. Hvala.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Goran Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine minsitre, ovaj predloženi amandman ne popravlja Zakon, već osporava duh Zakona i kao takav je neprihvatljiv. Poslanička grupa DSS za njega neće glasati. Juče se ovde nekoliko puta pomenula sintagma o Frojdovskoj grešci. Mislim da je upravo ovaj amandman i njegova argumentacija od članova DS-a primer Frojdovske greške. Govori se o revanšizmu, o političkoj smeni predsednika sudova. Politička smena bi bila moguća samo ako bi neko imao u vidu da su predsednici sudova po političkim kriterijumima i postavljani. Znači, kada govorite o smeni sa političkim motivima, vi upravo govorite o odnosu prema tim predsednicima sudova i načinu na koji su eventualno postavljani. Postoje drugi kriterijumi, a ovde se radi o tehničkoj stvari, a mogući su stručni, mogući su moralni, mogući su formalno pravni itd. Ovde se radi o tehničkom amandmanu i mogućnosti da sada, a govorili ste i vi sami o tome, i neki drugi ljudi se bave tim poslom i ti isti, takođe, da konkurišu i naravno da kriterijumi za njihov izbor ne budu par ekselans politički. Kada neko govori o revanšizmu i o političkoj smeni, on upravo govori o tome da je takav način razmišljanja bio moguć u vreme kada su se te odluke i ta imenovanja donosila. Ovi zakoni, kao i ostali zakoni koje predlaže DSS i koje će tek predlagati, su uvod u temeljnu depolitizaciju društva, naravno, prvenstveno sudske vlasti. Iz toga će proisteći potpuno ukidanje partijske države. Znači, demontiraćemo partijsku državu koja je postojala i uvešćemo društvo u kome će neki drugi kriterijumi biti ključni, a političari će se baviti politikom u skupštini i drugim političkim telima, a ne u sudovima, ne u tužilaštvima, ne u policiji, ne u zdravstvenim ustanovama, kao i u ostalim značajnim institucijama ovog društva. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Boško Ristić, sa mesta: Replika. Pomenuta je stranka.) Nije pomenuta Demokratska stranka. Prvo, da damo reč ministru da svoje objašnjenje, da. (Boško Ristić, sa mesta: Pogrešno tumačenje.) Pogrešno tumačenje, narodni poslanik Boško Ristić, izvolite, imate pravo na repliku.
Kada je reč o politizaciji pravosuđa, nisam pomisao revanšizam. Trudili smo se da u prethodnom periodu na najbolji mogući način proverimo po objekivnim kriterijumima koji su to predlozi najbolji da određeni kandidat dođe na određenu funkciju. To se tako i radilo. Ova skupština je poštovala predloge koji su dolazili iz Visokog saveta pravosuđa. Ovakvim Predlogom zakona, kakav je dala Vlada Srbije, nije omogućeno predsednicima sudova, koji se razrešavaju, da o njihovom radu raspravlja Skupština. Svaki sudija, svaki predsednik suda ima pravo da o njegovom radu raspravlja Skupština i ukoliko postoje zakonski razlozi da bude razrešen. Ovde se zakonski razlozi naknadno stvaraju bez mogućnosti da predsednici sudova kažu koju reč o svom radu, o svom poštenju, o svom odnosu prema pravosuđu, o reformama kako ih vide, nego se ovde upravo želi suprotno: da se predsednici sudova koji su dali ogroman doprinos reformi pravosuđa, sada ućutkaju i da nemaju priliku da pred licem javnosti kažu šta imaju u vezi sa viđenjem i ponašanjem izvršne vlasti.
Reč ima ministar pravde u Vladi Srbije, gospodin Zoran Stojković.
Ja se javljam iz jednog jednostavnog razloga. Mislim da je ovde rečena jedna strašno ružna reč o Vrhovnom sudu Srbije. Ja kao ministar pravde, u čijem resoru su i sudovi i tužilaštva, moram da intervenišem. Napasti onako ružno Vrhovni sud Srbije, izjavom da su tamo ostali stari kadrovi iz ranijeg perioda, govori nešto što lično ne mogu da kvalifikujem drugačije nego o samom čoveku koji je to izrekao. U Vrhovnom sudu se nalaze sudije koje sve imaju, sem ovih koji su izabrani ovako kako su neki izabrani, preko 20 godina staža. Pitam u kom periodu su počeli da sude? Dobar broj je počeo još u Titovom periodu, sem ako neko ne smatra da je sudija mogao da stekne staž tako što će otvoriti privatan sud na Kalenić pijaci i tamo suditi. Mislim da je ovo ružno zbog suda koji predstavlja kapu pravosuđa, nešto što treba da bude najveći kvalitet ove zemlje. Čovek može da raspravlja pojedinačno o svakom sudiji, ali paušalno zalepiti etiketu jednom sudu, to je nedopustivo! Ja ću uostalom, da bi vam bilo jasno da se radi o grupnim interesima nekoliko ljudi, pročitati, evo sada mi je doneto u salu - sednica Upravnog odeljenja Vrhovnog suda Srbije, održana 21.4.2004. godine. Jednoglasno su doneli sledeći zaključak - povodom seta zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravosuđu, koje je Vlada Republike Srbije stavila na usvajanje Narodnoj skupštini Srbije, sudije Upravnog odeljenja Vrhovnog suda Srbije su na sednici održanoj 21.4.2004. godine jednoglasno zaključile da bi sazivanje Opšte sednice Vrhovnog suda Srbije, na kojoj bi se razmatrali nacrti ovih zakona, u ovom momentu bilo necelishodno, jer bi to moglo dovesti do odlaganja skupštinske rasprave koja je u toku, a ove propise je neophodno doneti po hitnom postupku da bi se sudstvu i tužilaštvu garantovala nezavisnost, što je jedan od zahteva međunarodne zajednice, a nezavisnost je na njihovu štetu bila narušena u sistemu podele vlasti ranijim izmenama Zakona iz jula meseca 2002. godine i marta meseca 2003. godine, koje su podlegle ozbiljnoj kritici stručne i naučne javnosti i preispitivanju od strane Ustavnog suda Srbije. Ovo je stav sudija. Što se tiče priče da treba ocenjivati nečiji rad, ja sam još u uvodnom izlaganju jasno rekao da je Baltazar Bogeišić uveo jedno osnovno načelo u naš pravosudni sistem i mislim da to načelo treba da poštujemo - što se grbo rodi vreme ne ispravi. Oni koji su nezakonito došli ne mogu da se pozivaju na neke zakonite postupke.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? [[Narodni poslanik Boško Ristić traži repliku.]] Po kom osnovu replika? Nemate pravo na repliku. Nije vas spomenuo. Niste samo vi pominjali ocene sudija nego su svi pominjali ocene sudija. Gospodine Ristiću, nemate pravo na repliku, žao mi je. Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Radojle Bukvić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojle Bukvić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, amandman na član 16. sam podneo iz praktičnih razloga. Član 16. treba da se briše zbog toga što je na jednoj od prvih sednica Skupštine u ovom sazivu stavljen van snage, odnosno odložena primena Zakona o apelacionim sudovima do 1.1.2007. godine. Samim tim suspenduju se sve odredbe vezane za Zakon o apelacionim sudovima, pa onda ostaju nadležnosti okružnih i Vrhovnog suda Srbije po principu subordinacije, odnosno podređenosti višeg suda u odnosu na niži sud. Ukoliko ovaj član 16. ostane u Zakonu on bi samo nosio konfuziju što se tiče nadležnosti i iz tih razloga sam predložio da se ovaj član Zakona briše.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Dame i gospodo, ja podržavam amandman kolege poslanika, a želim da kažem u odnosu na stav minsitra u pogledu sednice Upravnog veća Vrhovnog suda Srbije da u tom veću sede ljudi koji su prekrajali izbornu volju građana 1996. i 1997. godine, da je predsednik Upravnog sudskog veća takođe...
Gospodine Ristiću, javili ste se o amandmanu. Samo da vas podsetim.
Objasniću koja su ovlašćenja predsednika suda i predsednika sudskih veća, ali moram da dam uvod. Dakle, radi se o ljudima koji su učestvovali u prekrajanju izborne volje građana. Ovaj zakon nije stvorio način da se oceni rad upravo tih sudija koje su učestvovale u prekrajanju izborne volje, falsifikovali rezultate glasanja. Naprotiv, iz njega se predlaže brisanje člana koji predviđa posebne uslove za razrešenje upravo tih sudija koji su učestvovali u politički montiranim procesima i u prekrajanju izborne volje građana. Veliko personalno veće koje je sastavljeno iz reda sudija Vrhovnog suda i koje je više puta opstruiralo rad kada se radilo o razrešenju nekih sudija ili utvrđivanju postojanja zakonskih uslova za penzionisanje, već je kolektivno podnosilo ostavku i na taj način blokiralo reforme u pravosuđu i blokiralo rad pravosudnih organa. Zato bih voleo da minsitar pravde i aktuelni premijer zauzmu određen stav u odnosu na to da li je bilo izborne krađe, da li je lex specialis sada poništen time što je odbijen predlog da se razreše sudije koje su učestvovale u izbornoj krađi, a gde su izvestioci po predmetu bile one sudije koje su odlučivale u drugom stepenu. Sudije koje su prekrajale izbornu volju građana su predložene za razrešenje zbog nestručnosti i zbog nesavesnog rada, jer su u svojim predmetima konstatovale da su pribavile spise izborne komisije i da su izvršivši uvid konstatovali da zapisnici o većanju i glasanju nisu prepravljeni, iako su slagali to. Predmet nisu razduživali i uvid u njega nisu imali. Zato molim ministra da kaže kojim to mehanizmima želi da ostvari selekciju u pravosuđu po osnovu stručnosti i savesnosti i da li se slaže sa tim da sudije koje su na ovakav način prekrajale izbornu volju građana treba da ostanu i dalje u sudu. Vidim da te sudije koje sada daju saopštenje za javnost, upravo, politizuju svoju funkciju, obraćaju se Parlamentu sa političkim zahtevima, a to je sve sa ciljem da se očuva to političko jezgro koje je ostalo iz Miloševićevog režima.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Milica Gavrilović, Leila Ruždić-Trifunović i Milan Marković. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, Milan Marković.
Sada smo prešli na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu - nadam se da nećemo imati politička nadgovoravanja, već da ćemo se baviti zakonom i strukom. Čini mi se da se amandmani koji su ovde bili uloženi, o kojima se raspravlja, isključivo odnose na tekst Predloga izmena i dopuna Zakona. Šta je ideja mog Predloga? [[Žagor.]] Molim vas za malo pažnje! Potrudiću se da u nekom razumnom roku završim ovo, ali i vi morate da razumete da kao narodni poslanik imam i pravo i obavezu da učestvujem u radu i da podnosim amandmane, da branim amandmane, da diskutujem, pa vas molim da mi to i dozvolite time što nećete praviti buku u sali! Ovde je izneta ideja koja nije nešto posebno strana. To je da u sistemu koji sada imamo, do donošenja ustava, kada imamo stalnost sudija, stalnost javnih tužilaca, da imamo i stalnost zamenika javnih tužilaca. Zašto mislim da je dobro da zamenici javnih tužilaca imaju jednak položaj u pogledu stalnosti, kao što to imaju javni tužioci i sudije? Evo zašto. Ako uzmemo u obzir da i za zamenika javnog tužioca, kao i za javnog tužioca, kao i za sudiju, važe razlozi za razrešenje, odnosno da ukoliko ne radi dobro, a znamo šta se pod tim podrazumeva, ukoliko ne radi zakonito, ukoliko je nesavestan, ukoliko je nestručan, on podleže svim onim normama koje se tiču razloga za razrešenje i on će biti verovatno razrešen. Ali, pogledajte situaciju, ukoliko imamo zamenika javnog tužioca koji radi izuzetno dobro, stručno, strogo po zakonu, kvalitetno. Zašto takvom zameniku javnog tužioca svakih osam godina stavljati u izgled da bude razrešen tj. da bude žrtva možda nekog nesporazuma ili nekog politikantstva unutar samog esnafa, unutar same javnotužilačke struke, pravosudne, ili možda nekih političkih nedoumica koje budu vladale u nekom parlamentu, odnosno u ovom koji bude radio za osam godina, od dana izbora nekog zamenika javnog tužioca. To može doneti samo štetu, jer se mogu desiti dve stvari: Jedno je da dobar zamenik javnog tužioca ne bude reizabran, nakon osam godina. Druga šteta je da on, u strahu od te mogućnosti reizbora, bude podložan raznim uticajima i pritiscima, raznom koketiranju, u šestoj, sedmoj, osmoj godini njegovog mandata, odnosno neposredno pred njegov reizbor. Stoga je moj predlog da im vratimo stalnost, da njihova funkcija bude stalna. U javnom tužilaštvu važe sva pravila kao i za sudije i javne tužioce i za zamenike javnih tužilaca, a pored toga imamo i devoluciju i supstituciju i subordinaciju. I nema potrebe da zamenike javnih tužilaca opterećujemo tim izglednim strahom da u osmoj godini budu razrešeni, a radili su možda baš onako kako treba da se radi - po zakonu, savesno i stručno. Izvinite, zbog 40 sekundi prekoračenja. Hvala na pažnji.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, Milan Marković.
U članu 8. zatim u članu 12. i u članu 20. (spojiću sva tri amandmana za ova tri minuta) radi se o onome što sam već rekao, meni se lično ne dopada, a to je stil pisanja. Mislim da stil pisanja nije dobar. Kokretno u članu 8. bez razloga je ubačeno - da javni tužilac "bez ičijeg odobrenja" može obavljati naučnu i stručnu delatnost. To je potpuni višak. Ako pogledate i dosadašnje odredbe ili ono što sam predložio, jednostavno to isto piše, ali piše - javni tužilac može obavljati naučnu i stručnu delatnost. Ne znam čemu ono - bez ičijeg odobrenja. To mi malo zvuči populistički i zato mi se ne sviđa. Što se tiče čl. 12. i 20. tu je stvarno, ako pogledate zakon, onako rogobatno napisano: tačke postaju zapete, a zapete postaju tačke, crtice - dve crtice, tri crtice. Samo sam primenio malo drugačiju tehniku i stavio - menja se i glasi i napisao praktično to isto, jer mislim da je bolje da na taj način piše, biće prijemčivije i poslanici to bolje mogu da razumeju. Možda je jedna takva minimalistička tehnika ipak prikladnija za pravnike, odnosno za našu struku. To su ta tri amandmana i više se neću javljati za reč o njima.
Da li o ovom amandmanu još neo želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?(Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?(Ne.)
Član 21. se odnosi na isto. Dakle, u pitanju je taj deo stalnosti zameničke funkcije. Molim vas da dobro razmislite o toj ideji! Mislim da je veoma dobra i da ne može da škodi. Mi ćemo imati izmene Ustava i kada se one izvrše mi ćemo videti da li ćemo se generalno zalagati za stalnost ili za reizbor. Molim vas da u sistemu koji smo sada prihvatili, to je stalnost, zadržimo zameničke javnotužilačke funkcije. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, Milan Marković.
Zamolio bih vas za malo pažnje - član 28. stav 2. glasi: "Zamenik javnog tužioca koji ne bude izabran prema odredbama ovog zakona, ima isti položaj kao da mu je dužnost prestala na njegov zahtev ako u poslednjem mandatu nije disciplinski kažnjavan, a ako jeste - prestaju mu prava po osnovu rada." Mislim da je ovo rešenje loše. Štaviše ono je nezakonito! Radi se o tome da mi ne možemo nekome prava po osnovu rada priznavati ili ne priznavati u zavisnosti od toga kako se on vladao prethodnih godina, jer ćemo doći u situaciju da nekome pravo na penziju priznajemo ili ne priznajemo u zavisnosti od toga kako se on vladao za vreme svog radnog veka. Svojim amandmanom predlažem da se briše poslednji deo i da nema toga - da mu prava po osnovu rada prestaju zato što je bio disciplinski kažnjavan! Paziate, ako je on uradio neki prekršaj, bio je disciplinski kažnjen u vreme kada je izvršio prekršaj, po pravilima koja su vladala u momentu kada je izvršio prekršaj i po postupku koji je za to bio predviđen i kaznom koja je bila predviđena u momentu kada je prekršaj izvršio. Ovo je naknadno kažnjavanje tog istog zamenika javnog tužioca, time što smo se, eto, sada, dosetili da mu oduzmemo i prava po osnovu rada! Možda ćemo se sutra dosetiti da tako nekome oduzmemo i prava po osnovu penzije, jer je možda nekada bio na izdržavanju kazne zatvora. Zato vas molim i pretpostavljam da je ovo neka vrsta omaške, da moj amandman prihvatite. U ovom amandmanu nema stvarno ničega spornog.
Da li još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo, podržavam amandman gospodina Milana Markovića. Smatram da je on ispravan, jer je ponuđeno rešenje, onako kako je predložila Vlada Srbije, protivustavno. Ne smatram da se radi o omaški. Vlada je pokušala da na još jedan način izvrši pritisak na nosioce javnotužilačke funkcije. Stalna pretnja, koja visi nad glavom kao mač, da neko može da izgubi prava po osnovu rada - pravo na penziju, samo zbog toga što je disciplinski kažnjen u tužilaštvu, predstavlja osnovu za uticaj i ostvarenje političkog uticaja na nosioca javnotužilačke funkcije. Zato smatram da ovakvom rešenju apsolutno nema mesta u zakonu i smatram da tužioci moraju svoju funkciju da vrše u skladu sa zakonom. Ukoliko učine neko krivično delo oni će za to biti kažnjeni, izdržaće kaznu, ali nikako ne smeju da izgube prava po osnovu rada i prava na penziju. Zato u celosti podržavam amandman Milana Markovića. Hvala vam.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, takođe se zalažem da ničije ponašanje koje je sankcionisano na osnovu diskusija i nekih drugih mera ne treba da ima za posledicu učinak na bivši rad, i da ono što pripada svakome na osnovu onih prava koja se ostvaruju iz radnog odnosa treba da bude garantovano i da ta stvar nije sporna. Ovde ima samo jedan mali problem. Podnosioci amandmana su jednom čoveku, ne samo ukinuli prava koja su mu zasnovana zakonom, već su mu ukinuli i pravo na penziju! Dakle, da je bio portir, da je bio referent u zemljoradničkoj zadruzi, da je radio bilo koji drugi posao u ovoj zemlji, imao bi pravo na penziju. Njegovo ime je Slobodan Milošević!!
Da li o amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Znate šta, ovaj amandman koleginice Ruždić se odnosi na član 29. Član 29. predviđa da, javni tužioci i zamenici javnih tužilaca koji su prvi put izabrani, odnosno imenovani na dužnost prema odredbama Zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu iz 2003. godine, a ne budu izabrani prema odredbama ovog zakona do 1. juna 2004. godine, imaju prava po osnovu rada koja pripadaju izabranom, odnosno postavljenom licu itd. Znači, javni tužioci vašim Predlogom zakona idu na reizbor. Zašto smo mi predložili da se ovaj amandman briše? Zato što ne možete slati javne tužioce na reizbor, to piše u Ustavu Republike Srbije; član 106. Ustava Republike Srbije kaže: "Funkcija javnog tužioca je stalna. Javnom tužiocu ne može prestati funkcija niti može biti protiv svoje volje razrešen dužnosti, osim u slučajevima predviđenim za sudiju, na način utvrđen zakonom". Znači, pošto vidim da me niko ne sluša, ja ću ponoviti, dakle, "Ustav Republike Srbije predviđa stalnost javnotužilačke funkcije". Član 29. vašeg Predloga izmena i dopuna Zakona predviđa "reizbor javnih tužilaca". To je neustavno! Naš predlog je da se briše ta odredba i ja mogu da se opkladim sa svakim u ovoj sali da će Ustavni sud po ovom pitanju sto posto intervenisati. Hvala vam.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, predstavnik predlagača nije tu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VISOKOM SAVETU PRAVOSUĐA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Boško Ristić i zajedno Bojan Kekić, Živojin Stefanović i Hranislav Perić. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, pre nego što počnem sa obrazlaganjem amandmana, zamolio bih vas za nešto - da mi odobrite još par minuta posle 14,00 časova, jer ja bih se javio sada povodom svih amandmana. Znači, predlažem da raspravu o amandmanima produžite za desetak minuta kako bismo okončali sve, jer ja ću se javiti samo jednom po svim svojim predloženim amandmanima, da ne bih zadržavao poslanike, pošto se radi o koncepcijskom predlogu. Tokom rasprave u načelu i tokom rasprave u pojedinostima povodom načina izbora sudija, ja sam rekao da sam ponudio jedno rešenje za koje smatram da se njemu niko ne može objektivno protiviti. Zato pozivam sve pravnike koji su ujedno i poslanici u Skupštini da pažljivo razmotre ovo rešenje, jer se radi o ponudi garancija za suštinsku sudijsku samostalnost. Ukoliko je sudska vlast nezavisna od druge dve vlasti, naravno, postoji neki sistem međusobne kontrole na Ustavom propisan način, smatram da se sudska vlast najbolje ostvaruje kroz sudijsku samoupravu. Šta to znači? Znači da same sudije biraju najviši organ koji će predlagati izbor i razrešenje sudija. Dakle, da se ostvari u potpunosti princip i da sudije biraju i razrešavaju sudije, a ne da to neko radi sa strane, ponajmanje izvršna vlast. Ali naravno, Skupština će imati određenu kontrolnu ulogu funkcionisanja pravosuđa, na taj način, što će između više kandidata vršiti izbor za sudije i predsednike sudova. Ja sam predložio da Visoki savet pravosuđa ima 15 članova, da predsednik Vrhovnog suda Srbije, državni tužilac i ministar nadležan za pravosuđe, po položaju, da budu članovi Visokog saveta pravosuđa. Narodna skupština bira tri člana Visokog saveta pravosuđa, među priznatim stručnjacima nauke i pravne prakse, a Advokatska komora bira jednog člana iz reda uglednih advokata. Zbog čega? Smatram da Narodna skupština treba da ima svoje predstavnike u Visokom savetu pravosuđa, pre svega zbog te određene kontrolne funkcije. Visoki savet pravosuđa po pravilu radi na zatvorenim sednicama. Na taj način, druge grane vlasti ne bi imale uvid u ono šta se dešava u najvišem pravosudnom organu i zato je predviđeno da predsednik Vrhovnog suda, državni tužilac i ministar pravde budu po funkciji članovi Visokog saveta pravosuđa, kako bi izvršna vlast bila blagovremeno upoznata sa stanjem u pravosuđu, sa stanjem kretanja kadrova u pravosuđu, ali isto tako imali bi i određeni, ali ne presudan uticaj na donošenje odluka. Smatram da ponuđeno rešenje u kome se Visoki savet pravosuđa sastoji od članova različite vrste, kako se to kaže u Predlogu izmene Zakona, a smatram da ne postoje članovi sudije i tužioci, da su to različite vrste, mislim da nije uputno stvarati Visoki savet pravosuđa kao najviši organ sudske vlasti, sastavljen tako da se odredi različit sastav za pojedina pitanja. U mom predlogu bi Visokim savetom pravosuđa predsedavao predsednik Vrhovnog suda, odnosno državni tužilac, u skladu sa tim šta je tema o kojoj se na Visokom savetu pravosuđa odlučuje. Ukoliko je tema izbor tužilaca ili razrešenje tužilaca, predsedavao bi državni tužilac. Ukoliko je tema izbor ili razrešenje sudija, predsedavao bi predsednik Vrhovnog suda. Naravno, ovi članovi koji su po položaju članovi Visokog saveta pravosuđa, izgubili bi funkciju onog momenta kada bi prestali da obavljaju funkciju na koju su birani. Ostali predlozi su sistemska rešenja i oni se logično uklapaju u prvom predloženom rešenju. Član Visokog saveta pravosuđa koji neuredno, nesavesno ili pristrasno vrši dužnost, razrešava se dužnosti u Visokom savetu pravosuđa. Naravno, podržavam Predlog da članovi Visokog saveta pravosuđa ne mogu napredovati kroz pravosuđe za vreme dok obavljaju funkciju u Visokom savetu pravosuđa. Predlog je, takođe, sada sam obrazložio sve amandmane na Zakon o Visokom savetu pravosuđa, da se članovi Visokog saveta pravosuđa biraju u skladu sa ovim zakonom koji se donosi u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Inače, Vlada je predložila 30 dana, što smatram da nije objektivno moguće. Dakle, da podvučem, predlažem da sve sudije i svi tužioci biraju svoje članove Visokog saveta pravosuđa neposredno i tajnim izborom, a da se to obavi nakon kandidacione procedure koju bi utvrdio Vrhovni sud. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kekić, Živojin Stefanović i Hranislav Perić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Odustali su. Hvala. Narodni poslanik Boško Ristić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 2. doda novi član 2a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kekić, Živojin Stefanović i Hranislav Perić. Čujem da je povučen amandman, pa ga preskačemo. Narodni poslanik Boško Ristić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. dodaju novi članovi 3a, 3b i 3v. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa DSS. Podsećam da ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li izvestilac predlagača želi reč? (Ne.) Da li predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. S obzirom na to da je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda Devete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2004. godini, određujem 21. april 2004. godine kao Dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda, i to sa početkom u 15,15 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 94. stav 2. Poslovnika, zakazujem glasanje za 22. april 2004. godine u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Pozdravljam studente Pravnog fakulteta na galeriji. Dobrodošli! Nastavljamo rad Devete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 128 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 132 narodna poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Slobodan Vučković, Miroslav Martić, Zoran Mićović i Boško Ristić. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda Devete sednice Prvog redovnog zasedanja u 2004. godini, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDIJAMA Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, u načelu. Za 128, protiv 11, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je narodni poslanik Milan Marković, na sednici Odbora za pravosuđe i upravu povukao amandman na član 8. u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima i na član 10. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 19, protiv 127, uzdržanih nema, nisu glasala četiri, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 129, uzdržanih nema, svi su glasali, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 129, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 129, uzdržanih nema, svi su glasali, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 129, uzdržanih nema, svi su glasali, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Radojle Bukvić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 122, uzdržano dvoje, nije glasalo četiri, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 127, uzdržanih nema, nije glasalo troje, od 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 127, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 128, uzdržana dva, nema onih koji nisu glasali, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 127, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Radojle Bukvić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 124, uzdržan jedan, nisu glasala dva, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju Predloga zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, u celini. Za 128, protiv 23, uzdržanih nema, nema onih koji nisu glasali, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u načelu. Za 129, protiv 23, uzdržanih nije bilo, nema onih koji nisu glasali, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, konstatovano da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman narodnog poslanika Milice Gavrilović na član 29. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 25, protiv 126, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 127, uzdržanih nije bilo, nije glasalo dva, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 127, uzdržanih nema, nisu glasala dva, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo četiri, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo dva, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u celini. Za 128, protiv 23, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O VISOKOM SAVETU PRAVOSUĐA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa, u načelu. Za 128, protiv 23, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da su, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, narodni poslanici Bojan Kekić, Živojin Stefanović i Hranislav Perić povukli amandmane na član 2. i 3. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo tri, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Boško Ristić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 2. doda novi član 2a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 127, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Boško Ristić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. dodaju novi članovi 3a, 3b i 3v. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 125, uzdržan jedan, nije glaslo dva, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo tri, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo četiri, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo 5, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, uzdržanih nije bilo, nije glasalo tri, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Boško Ristić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 126, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje. Za 128, protiv 23, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, pristupamo glasanju o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije u celini. Za 140, protiv pet, uzdržanih nema, nije glasalo 6, ukupno 151 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda i odlučivanje po njima, saglasno članu 95. Poslovnika zaključjem Devetu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini.