Hvala. Postoje zemlje u svetu koje uređuju poslove vlade unutrašnjim aktima vlade, jer se u mnogim zemljama smatra da, naročito u kabinetskim sistemima, posao vlade i parlamenti često nemaju veze sa tim. U našem ustavnom sistemu poslovi vlade se smatraju poslovima državne uprave, u najužem smislu te reči, jer ministarstva nisu ništa drugo do državni organi uprave, pa se poslovi vlade uređuju zakonom. Tako i mi u Narodnoj skupštini moramo doneti zakon o ministarstvima, da bi se uredili poslovi državnih organa uprave. Svaki put, evo, posle obavljenih izbora, i u momentu kada treba konstituisati vladu, a tako i po novom Ustavu, kao preduslov za konstituisanje vlade, za izbor vlade, postavlja se donošenje zakona o ministarstvima koji, praktično, predviđa uređenje državnih organa i njihov delokrug rada, kako ministarstva tako i onih organizacija koje su u sastavu ministarstava Republike Srbije. Postoje dva ključna osnova, dva ključna pravca kojima se vrši izmena zakona o ministarstvima. Jedna grupa razloga odnosi se, pre svega, na prestanak postojanja državne zajednice Srbija i Crna Gora, te je, u skladu sa novim Ustavom i ustanovljenim nadležnostima Republike Srbije, potrebno ustanoviti određene nadležnosti Vlade Republike Srbije i državnih organa, odnosno direkcija ili drugih organizacija unutar Vlade Republike Srbije. Kada je reč o novoutvrđenim nadležnostima koje proističu iz statusa države Srbije, drugi razlozi za izmene koje ovde vidite u skladu su sa prirodom našeg ustavnog sistema i, naravno, politikom koja se vodi unutar ovog sistema, jer, ovaj sistem ili deo ovog ustavnog sistema čine tri grane vlasti u svojoj osnovi, a unutar skupštinske vlasti, zakonodavne vlasti, postoje institucije koje čine tu zakonodavnu vlast u osnovi, to su narodni poslanici koji su organizovani u političke stranke, pa prema tome, dogovor političkih stranaka o konstituisanju Vlade, o formiranju Vlade, svakako, utiče i na način na koji se organizuju poslovi Vlade. Prema tome, to smo i prošli put imali kao osnov za raspravu, i pretprošli put, i imaćemo prema ustavnom sistemu, koji je ovde utvrđen u našoj državi, svaki sledeći put. Teško je očekivati da se, prosto, Zakon o ministarstvima, koji je prošli put bio na snazi, može bez izmena svaki sledeći put primenjivati. Bilo bi lepo da to može, ali u svakom slučaju, makar i najmanje izmene, uvek u ovoj državi dok je na snazi ovaj Ustav koji imamo, mi ćemo svakako morati da primenimo. Ovim predlogom, ukratko rečeno, vrše se određene izmene. Dobijamo neka nova ministarstva, vrši se preraspodela poslova državne uprave unutar ministarstva, odnosno formiranje novih ministarstava u odnosu na postojeća. Daću vam samo nekoliko primera, da vam ne bih detaljno prenosio sve ono što piše u obrazloženju Predloga, koji ste svi vi dobili, mislim da nema smisla sve to ponavljati. Dakle, imamo, u ovom slučaju, jedno sasvim novo ministarstvo,to je – ministarstvo za Kosovo i Metohiju; – ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo, koje je preuzelo poslove dosadašnjeg Ministarstva za kapitalne investicije i Ministarstva za nauku i zaštitu životne sredine; – ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, koje će obavljati poslove dosadašnjeg Ministarstva privrede, ali i Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom, poslove državne uprave u oblasti turizma, koji su do sada bili u nadležnosti Ministarstva trgovine, turizma i usluga i poslove zapošljavanja, koji su bili do sada u nadležnosti Ministarstva rada, zapošljavanja i socijalne politike. Imamo –Ministarstvo spoljnih poslova i – Ministarstvo odbrane. Kao što smo rekli, ranije nismo imali Ministarstvo odbrane u sistemu državne uprave Republike Srbije, ali prestankom postojanja državne zajednice, donošenjem novog Ustava Republike Srbije stvoreni su osnovi za donošenja izmena Zakona, koji bi svakako predvideli postojanje Ministarstva odbrane. U ovom zakonu nisu detaljno obrazložene sve nadležnosti ili popisane sve nadležnosti ova dva ministarstva, zato što postoje posebni zakoni, i postoje upućujuće norme ovog zakona, koji kažu kada postoji nešto što nije regulisano u ovom zakonu, koje će se norme i kojih zakona primenjivati u odnosu na ova dva državna organa uprave. U opisu nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova, to je ovo što sam rekao, nadležnosti ministarstava bivše Srbije i Crne Gore su sada prenete ovde, pa u tom smislu, osim određenih ministarstava, opet, rekao sam, ne moram sve da navodim, postoje i drugi državni organi kao što je Direkcija za mere i dragocene metale, kao posebni državni organ u sastavu Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, i nove posebne organizacije kao što je Zavod za intelektualnu svojinu, kao što je Direkcija za unutrašnje plovne puteve '' Plovput'' i''Geomagnetni zavod''. Da dalje ne dužimo, razloge smo naveli, objasnili smo ustavni osnov, a isto tako i specifičnosti domaćeg pravnog sistema koji nalaže ovakvo postupanje. Nadam se da će Narodna skupština, što ukazuje veći broj potpisnika koji je predložio zakon o ministarstvima, usvojiti ovaj zakon i time otvoriti put da se konačno izabere Vlada Republike Srbije i time zaokruži konstituisanje svih državnih organa Republike Srbije. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Aligrudiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, gospodo. Reč ima gospodin Aleksandar Vučić, pa gospodin Žarko Obradović, pa gospodin Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako se ovaj zakon predlaže u skladu sa članom 4. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava moram da primetim da je ceo zakon rezultat ne bilo kakvog ozbiljnijeg promišljanja o budućnosti državne uprave Republike Srbije, već rezultat kompromisa u političkoj trgovini i nagodbi između vladajućih političkih stranaka. Dakle, na osnovu nadležnosti i ingerencija pojedinih ministarstva lako ćete zaključiti ko se nalazi na čelu tog ministarstva, a na osnovu amandmana pojedinih vladajućih stranaka možete da vidite koliko se daleko išlo u sukobima, svađama i preganjanjima predstavnika tri političke stranke, šta će kome i koliko da pripadne, ko će veći deo kolača da uzme, pa je zanimljivo da iz nadležnosti Ministarstva za trgovinu i turizam predstavnici jedne vladajuće stranke hoće da izbace nadležnosti za javna skijališta i da nadležnost za javna skijališta vrate u ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, samo zato što je, slučajno ili ne, Mlađan Dinkić i predsednik nekog skijaškog saveza, ili ne znam čega, pa nemoj da to pripadne nekom drugom ministru, nego mora baš njemu. Uzeo sam ovaj primer da bi na plastičan način pokazao šta radi naša vlast, čime se bavi, kako ih apsolutno ništa drugo ne interesuje, već od podele plena i podele srpskih resursa. Ovo nije zakon koji će na bilo koji način ozbiljno da reguliše poslove državne uprave, već samo ko će, gde i nad čim da ima nadležnost da preprodaje, rasprodaje, da koristi, upotrebljava i zloupotrebljava imovinu Republike Srbije. Vlasti u Srbiji su nam govorile da su uvek za smanjenje ionako glomazne državne uprave, kako je neophodna efikasnija državna uprava, kako je neophodno da građani Srbije daju manje novca, a da imaju bolju zaštitu svojih prava i da imaju neuporedivo organizovaniju Vladu. Na kraju smo dobili četiri nova ministarstva da bi se namirile ambicije pojedinih političara, da bi oni mogli i dalje da ostanu ministri, a izgubili smo jedno od veoma značajnih ministarstava. Ako, čak, i ne zbog toga što je imalo impresivan učinak to ministarstvo u prethodnom periodu, ako ne i zbog toga što je imalo njegovo postojanje značajne efekte na život u Srbiji, ali je imalo neku vrstu i te kako dobrog pokazatelja – za šta se to Srbija zalaže danas i kakav odnos želi da ima prema nacionalnim manjinama. Naime, više nemamo Ministarstvo za zaštitu manjinskih i ljudskih prava. Dakle, nema više ministarstva koje će posebno da vodi računa o pravima manjina, pri tome, za razliku od njih, ja ne želim da kažem da su ugrožena prava manjina u našoj zemlji, ali je svakako bilo potrebno da mi kao signal pošaljemo i pripadnicima nacionalnih manjina, ali rekao bih i svima u svetu, da smo mi zemlja koja će, sem deklarativnih zaštitnih normi u Ustavu Republike Srbije, sem kogentnih normi u Krivičnom zakonu i u nekim drugim zakonima, i posebnim organom državne uprave štiti prava nacionalnih manjina, jer je to od vitalnog interesa i vitalnog značaja za našu zemlju. Ova vlada je to zaboravila i takvu mogućnost izbrisala. Da je reč samo o podeli srpskih resursa, i ništa više, pokazuje i činjenica što ste jednu široku oblast, iz dela koji se odnosi na rad i socijalnu politiku – zapošljavanje ili materijalno obezbeđenje nezaposlenih, prebacili u kategoriju delokruga rada ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Jer Mlađan Dinkić mora da ima toliko širok delokrug rada, on mora da bude ministar za sve: ministar za javna skijališta, iako je određeno ministarstvo za trgovinu, on mora da bude ministar za zapošljavanje, mora da kontroliše kompletno tržište, mora da kontroliše kompletan proces privatizacije. Videli ste i sami iz tri ministarstva, čak, preuzima sve zaposlene i kompletnu njihovu infrastrukturu. Postoje neke čudne stvari u samom zakonu. Nigde nema u nadležnosti i ingerencijama Ministarstva unutrašnjih poslova, ono što je jedna od ključnih nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslova –nema zaštite bezbednosti Republike Srbije. To je, kao što vi znate, pre svega zahvaljujući posebnim službama kojima raspolaže Ministarstvo unutrašnjih poslova, a koje deluju u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova u području zaštite bezbednosti Republike Srbije, što je prioritetan zadatak jednog od najznačajnijih ministarstava u Vladi Republike Srbije. Toga ovde nema, možda zato što neko misli što Ministarstvo odbrane može da preuzme sve. Apsolutno je nemoguće da preuzme sve. Apsolutno je nemoguće da Ministarstvo odbrane može da se bavi u potpunosti radom stranih obaveštajnih službi i da ga ono pokriva obaveštajnim i kontraobaveštajnim radom, to je u najvećem delu u nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslova, čega ovde u Predlogu zakona nema. Kada sam rekao da imamo glomaznu državnu upravu, ne računajući samo 22 ministarstva koja predviđa zakon, mi danas imamo predlog za mnogo posebnih organizacija, mnogo posebnih organizacija za koje nismo u stanju da pronađemo pravi razlog postojanja. Mi imamo ministarstvo za infrastrukturu –nekome je smetalo (pogledajte čime su se oni, u stvari, bavili) da to bude Ministarstvo za kapitalne investicije, iako nikakve razlike nema u odnosu na Ministarstvo za kapitalne investicije, sem što će neko da kaže izdvojene su im telekomunikacije. A telekomunikacije su drugim lex specialis, dakle, specijalnim zakonima – ta materija je potpuno prepuštena drugim nadležnim državnim organima, i RATEL-u I RRA, a najmanje ima veze to sa bilo kakvim ministarstvom. To što oni govore određivaće opseg frekvencija gde će ko i kako da radi, na kojoj frekvenciji – u nadležnosti je ministarstva za telekomunikaciju. Pa to je nemoguće. To neko mora da vas obavesti, zato što je zakon propisao drugu obavezu za druge nadležne organe u toj sferi društvenoj. A istovremeno, ministarstvo za infrastrukturu nije moglo da se nazove ministarstvom za saobraćaj i urbanizam, jer, valjda, to nije dovoljno moderno, ili ne znam šta već. A, nemojte da se zove za kapitalne investicije da bi ispalo da je Boris Tadić nešto promenio – eto, on se ne slaže sa kapitalnim investicijama, pa je sad Velimir Ilić ministar za saobraćaj i urbanizam. Kao da tu ima nekakve razlike. Kao da se tu nešto suštinski menja. Ne menja se ništa, osim što se samo gleda ko će koji svoj ''feud'' da uzme. Ovaj zakon nije pravljen kao opšti akt prema kojem u budućnosti treba da se ponaša i oformljuje bilo kakva vlada. Ovaj zakon je pravljen po pojedinačnoj volji, zahtevima i željama budućih ministara i stranaka koje su učestvovale u dogovoru Vlade Republike Srbije. To je toliko jasno da bukvalno onaj ko samo letimičan pogled baci na tekst zakona biće mu sasvim očigledno. Mi u okviru posebnih organizacija, kada sam govorio o ministarstvu za infrastrukturu, imamo agenciju za razvoj infrastrukture lokalne samouprave i agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza. Amandmani poslanika Srpske radikalne stranke, video sam i još nekih poslanika, jasno nameću pitanje na koje teško da ima odgovora – šta će nam agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave ili agencija za strana ulaganja i promociju izvoza, kada je to posao organa državne uprave na republičkom nivou. Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza, dakle sve o čemu govorite, nalazi se u okviru delokruga, u članu 10, ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, u potpunosti. Šta će posebna agencija mimo ministarstva, sem da bi bilo još 50 zaposlenih, još 50 iz neke stranke da nađe utočište, još 50 njih da plaćaju predstavnici građana Srbije, dakle, građani Srbije da plaćaju, da se narodu uzme što je moguće više? Šta je suština, šta će nam onda ministarstvo? Šta je to što ne može da radi ministarstvo, a može da radi ta agencija? Je l' ima neko ko to može da kaže? Nema nikoga. Al' nije ni važno. Važno je da je sada nastala tuča oko agencija. Zašto sam pomenuo ove dve? Jer, pažljivo ako čitate amandmane predstavnika vlasti, agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave je samostalni organ na nivou lokalne samouprave, međutim, ko je, naravno, primoran da sarađuje sa ministarstvom za infrastrukturu, ali je stigao takođe amandman predstavnika režima koji kaže da i ta agencija mora da bude vezana za ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, to jest za koga, za njegovo veličanstvo lično, za Mlađana Dinkića. Je l' ima još nešto da vežete za Dinkića i za Đelića? Je l' ima još nešto da im se da u ovoj zemlji?! Je l' ima neko nacionalno bogatstvo, je l' ima neki resurs kojim oni neće da raspolažu?! Koliko to glasova malo treba da dobijete, a da dobijete više blaga i više bogatstva koje nikakve veze nema sa onim što je bilo ni u prošlom sazivu, niti sa bilo kakvim intencijama Ustava Republike Srbije, pa čak, ni Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava. Ali je ovo pravljeno da bi se namirili apetiti svih koji su morali da učestvuju u Vladi. I, sada je jasno, ne moram da dobijem Ministarstvo finansija, jer ja, evo, sada je važno, neka čuju građani šta je sve dobio Mlađan Dinkić: obavlja poslove državne uprave koji se odnose na privredu i privredni razvoj, ravnomerni i regionalni razvoj, razvoj privrednih društava i drugih poslovanja, povezivanje privrednih društava i drugih oblika organizovanja, upotrebu naziva Republike Srbije u poslovnom imenu privrednog društva, poslovno i finansijsko restruktuiranje privrednih društava i drugih oblika poslovanja, privatizaciju, stečaj, standardizaciju, tehničke propise, akreditaciju, mere i dragocene metale, strukturno prilagođavanje privrede, utvrđivanje industrijske politike, predlaganje mera ekonomske politike za rast industrijske proizvodnje u celini po pojedinim granama, predlaganje mera za podsticanje investicionih ulaganja. Pitam vas – a, za šta će vam ministri bez portfelja koji će da prate kako se troši novac iz Nacionalnog investicionog fonda, kada je to već Dinkiću u opisu nadležnosti, kada ste već to stavili Mlađanu Dinkiću u okvire njegovog ministarstva?! A on da obavlja i druge poslove: unapređenje ekonomskih odnosa sa inostranstvom, predlaganje i sprovođenje mera u okviru tih odnosa, zaključivanje i praćenje primera međunarodnih trgovinskih ugovora, pa zatim, integralno planiranje razvoja turizma, pa zatim, zapošljavanje u zemlji i inostranstvu, pa direkcija za mere i dragocene metale. Pa je l' ima još nešto što biste mogli da date? Je l' ima još neki deo državne uprave da mu stavite na raspolaganje? Je l' može neko da mi pokaže, gospodine predlagaču, gospodine Aligrudiću, da mi pokažete, bilo gde u inostranstvu, dakle, komparativnom analizom, uporednom metodom, kako ste došli da neko ministarstvo ima ovolike nadležnosti koliko ste dali Mlađanu Dinkiću, samo da mi pokažete u kojoj to zemlji na svetu ima. Ništa drugo ne tražim od vas, samo pitam, u kojoj to zemlji na kugli zemaljskoj ima? Ako ima – Vučiću ti ništa ne znaš!! Ako nema, samo da znamo koga moramo da pitamo za sve i svja u našoj Srbiji. Ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo –to, da bi zvučalo kao da ima nešto da radi, pa sad će da se bavi kompjuterima, pa sada će, valjda, da oprema računarskom tehnologijom naše škole, zdravstvene centre, obrazovne ustanove itd. Šta je posao tog ministra? U skladu sa kojim zakonom će da deluje, u skladu sa kojim zakonom će da radi? Mi, ljudi, nismo doneli osnovne zakone koje smo morali u skladu sa Ustavom i Ustavnim zakonom, nemamo zakon o odbrani, zakon o predsedniku Republike, zakon o apelacioni, zakon o kasacionim sudovima, a mi ćemo danas da razgovaramo o tome da imamo ministra za telekomunikacije i informatičko društvo. Šta da radi? Da nateruje firme koje se bave softverskom opremom ili računarima koliko će morati da poklone, koliko će morati reketa da plate državnim institucijama da bi mogle da se pojave na televiziji i da bi mogle da rade određene poslove na nivou Republike. Je l' je to smisao tog ministarstva, koji je drugi smisao? Kakve veze ima Vlada Republike Srbije sa informatičkim društvom? Ali, ne morate da cokćete pošto mi to govori samo da ništa ne znate. Spreman sam da se odmah takmičim u poznavanju računara, računarskih programa, softvera i svega drugog, pa ćete ustanoviti da o tome ne znate ništa, ali je pitanje šta će nam ministar za to? To je problem o kojem ne umete ništa da kažete. Ministar koji valjda treba da uključi "Microsoft" i da kaže – e, ajde, malo više, plaćajte programe "Microsoft", do sada niste dovoljno, zato što se to plaća svuda u svetu. Za to treba ministar? Potpuno je besmisleno, ali očigledno da je i to napravljeno da bi se namirili nečiji apetiti i da bi se pokazalo kako je potrebno na svaki način da se obezbede resursi za sve tri učesnice, odnosno ima ih više, ali za ove tri na najvišem nivou učesnice, stranke u novoj Vladi Republike Srbije. Kod izbora Vlade, posebno kod Ministarstva vera, to će biti veoma zanimljivo kako vi menjate ministre. To je kao klikere da razbacujete, pa na ''trokiš'' igrate ili ne znam kako: jedan malo ovde, jedan malo onde, pa onaj što je bio u nauci može u energetiku, onaj što je bio u energetici, može malo u veru i crkve, kako god hoćete – sve može. To je na ''trokiš'', tako se to kod nas govorilo. Ali, nevezano za to, tu postoji jedan nedostatak o kojem smo vam mi govorili, srpski radikali, ovde sa skupštinske govornice više puta, a to je, da nema jasnog razgraničenja tradicionalnih verskih zajednica od onoga što neki nazivaju crkvama, iako je jasno da je reč o sektama ili onim društvenim organizacijama koje nanose veliku štetu svakom građaninu, koje su opasne na najrazličitije moguće načine i koje predstavljaju pretnju po budućnost našeg društva i budućnost naše dece. Tog razgraničenja nema, zato smo mi našim amandmanima pokušali i da taj deo vašeg zakona o ministarstvima izmenimo i popravimo. Pošto vidim da mi ovo vreme predviđeno za raspravu ističe, ja sam pripremao, sinoć sam imao zadovoljstvo da gledam predsednika Republike, čućete i zašto zadovoljstvo, zarad javnosti moram da kažem, u dogovorenoj i nameštenoj emisiji koju je dogovorio i namestio gospodin Šaper, dogovorio i kako treba, tobože, iz unutrašnjosti da se javljaju neutralni gledaoci, na koje brojeve telefona će da pozovu, ali od lopova sa B92, koji su ukrali 10 i po miliona evra para građanima Srbije, nemojte ni da računate u dinarima, izračunajte samo koliko su onda narodnih kuhinja oteli građanima Srbije, koliko smo obdaništa i škola mogli da izgradimo od para koje je ukrao B92 zajedno sa Mlađanom Dinkićem od građana Srbije. E, samo to da se izračuna... Ali, da se vratimo sada na to šta je sinoć govorio Boris Tadić. On, naravno, nije izdržao, nego je morao, onako sve glumeći finoću ili ne znam šta, da poslednjih pet minuta posveti Tomislavu Nikoliću. Bilo je, naravno, tih pokvarenih, kao uzgred umetnutih, rečenica i u ranijem delu njegovog nastupa, ali pred kraj se čovek potpuno otvorio. I, kaže Boris Tadić sledeće: "Mi smo se za 24 sata vratili u 1990, u vanredno stanje''. I nisam mogao da verujem. To kaže čovek koji je bio ministar u vreme kada je on uveo vanredno stanje u Srbiji. Dakle, Tomislav Nikolić je kriv što je rekao da postoji ustavna mogućnost, koju je svojevremeno Tadić iskoristio, a Tomislav Nikolić nije nikada, da uvede vanredno stanje. I Boris Tadić, ma nije ni važno, nije bio ni u stranci, sada ćete da čujete, gospodine Mićunoviću, kada ste zajedno potpisivali nešto protiv Zorana Đinđića, a nije ni bio u DS, a nije ni važno. Boris Tadić, gospodine Mićunoviću, da li je bio potpredsednik u Veću građana ili je bio ministar ili je bio bilo šta, bio je visoki funkcioner DS koja je zavela vanredno stanje i tiraniju u Srbiji. A, gospodine Mićunoviću, da vidite koliko vas poštujem, upravo ću sada pročitati nešto što ste vi zajedno sa Borisom Tadićem potpisali, svojevremeno. Doneo sam to građanima Srbije da pročitam, veoma je važno, potpisano je, dame i gospodo, 6. januara 1993. godine, moram da vam kažem da je izvor list "Vreme", oni valjda neće da lažu.
Molim vas, gospodine Vučiću, pročitajte to, pa da idemo.
Hoću, gospodine Mrkonjiću. Kažu, slušajte, molim vas: "Ako želimo da sačuvamo našu Demokratsku stranku od novih deoba, moramo otvoreno reći šta je suprotno u njenom biću, njenim idealima i vrednostima. Pre svega, svaka vrsta puča, u kojem se uzurpacijom stvara faktičko stanje i logikom svršenog čina nameće konačno rešenje, mora biti sprečena. Pokušaj izvršnih organa i administracije da uzurpiraju svu vlast u stranci poznata je odavno kao ona opasna birokratska i autoritarna tendencija protiv koje se bore sve demokratske stranke, pa mora i naša. Predsednik Izvršnog odbora DS, Zoran Đinđić, deo izvršnih organa i administracije sasvim jasno su ispoljili ove sklonosti, ali nije to ništa. Đinđićeva uzurpacija vlasti u oblasti raspolaganja stranačkim novcem zaslužuje posebnu pažnju. U ranijem periodu prihvaćena je praksa da donatori i sponzori DS dostavljaju ili uplaćuju novac stranci preko Đinđića i kanalima koje kontroliše Đinđić. Uprkos vidljivim slabostima takve prakse, na to su se vremenom svi navikli. Đinđić je manje-više sam, uz izvestan uvid predsednika Mićunovića, raspolagao tim novcem, tj. prema svojim kriterijumima plaćao angažovane ljude, određivao prioritete, visinu isplate itd. Često je ljude plaćao neposredno iz džepa. Nadzorni odbor se nije sastajao, ni kontrolisao finansije. Tako je Đinđić istovremeno bio i naredbodavac, blagajnik, računovođa, šef računovodstva i sam svoj kontrolor. Pošteno! Vremenom se navikao na to da je to novac koji samo njegovom zaslugom i angažovanjem ulazi u stranku i da samo on ima pravo da ga raspoređuje, odnosno da niko drugi nema pravo uvida u priliv i trošenje novca. Pitanje finansija postaje za DS posebno osetljivo i zato što se javljaju ljudi koji izjavljuju da mogu da ulože veliki novac u stranku, ali pod uslovom da se promeni predsednik, dakle, oni odlučuju ko će biti predsednik''. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, vreme.) Molim vas, gospodine Mrkonjiću, moram da pokažem građanima Srbije ko su potpisnici: dr Dragan Domazet, Ljubomir Tadić, otac gospodina Tadića, Boris Tadić, sekretar glavnog odbora DS – to je onaj koji sinoć izjavljuje da je Zoran Đinđić uneo velike reforme. Vidimo da je Zoran Đinđić posebno reformisao finansijski sistem unutar DS. Hvala Borisu Tadiću i na tim informacijama. A nisam vam rekao šta još piše, samo u jednoj rečenici kaže – u svom pohodu na mesto predsednika Đinđić je primenio model Osme sednice SK Srbije i ranijih komunističkih kampanja. Dame i gospodo narodni poslanici, moram da primetim, ne znam da li je u pravu Boris Tadić ili nije. Ali, neko je očigledno lopov ili je neko očigledno lažov. Sad, šta je tu?! Ili je jedno Đinđić ili je drugo Tadić. Pa bi bilo dobro da na ta pitanja odgovori predsednik Republike, a onu vrstu glumatanja u kojoj će da kaže da je za Srbiju bilo veoma opasno to što je izabrala čoveka kojeg je narod izabrao, pokazuje i probleme sa ličnom sujetom i kompleksima predsednika republike, koji ne može da prežali činjenicu što HDZ koji je bio na njegovoj listi, SDP i DS, sve tri stranke zajedno nisu mogle da budu ni blizu SRS, da je to njegov veliki problem, da ga mnogo muči, ali mu obećavam da će ga ti problemi mučiti još više, jer pobede srpskih radikala biće sve ubedljivije i, rekao bih, izražene neuporedivo većom razlikom. Hvala.
Hvala gospodinu Vučiću. Vreme koje je išlo preko 20 minuta, pet minuta ide na račun stranke. Ko se dalje od šefova poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, mislim da je predlagač ovog zakona, gospodin Aligrudić, u veoma kratkom uvodu, u nekoliko reči, objasnio suštinu nove Vlade i suštinu ovog zakona, suštinu postojanja funkcionisanja nove skupštinske većine, jer ovaj zakon suštinski treba da omeđi, ozakoni, ono što su se stranke koje čine skupštinsku većinu dogovorile. Ovaj zakon nije pravljen prema potrebama ... (Predsedavajući: Izvinjavam se, Žarko, molim poslanike da se smire i da saslušaju, ako je moguće, diskutanta.) Ovaj zakon nije pravljen prema potrebama Srbije, ponajmanje građana Republike Srbije. Ovaj zakon je pravljen prema stranačkoj nagodbi, da bi se zadovoljile stranačke ambicije, interesi, a pogotovo vodećih ljudi u tim strankama, odnosno unutrašnji stranački odnosi. To se najbolje vidi kod Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, ali o tom potom. Definitivno, zakon je napravljen u skladu sa stranačkom podelom. Gospodin Aligrudić je pomenuo dve stvari – imamo skupštinsku većinu i to je politika, to je dogovor političkih stranaka. Tačno, u pravu je i to se najbolje vidi kroz ovu strukturu ministarstava i, nažalost, vidi se da ovakav zakon o ministarstvima, kao okvir rada vlade, ne daje nadu da će Srbiji u budućem periodu biti bolje. Zakon o ministarstvima, naime, za svaku vladu, pa i za našu, trebalo bi da bude najvažniji zakon, jer taj zakon, u stvari, odražava njen koncept rada, odražava način delovanja vlade, odražava njenu praktičnu i radnu filozofiju. Ovaj predlog zakona koji smo dobili u skupštinsku proceduru je, po broju i strukturi ministarstava, po onome što treba da bude predmet njihovog rada, potvrdio ono što smo u javnosti čuli – da će Vlada biti stranački podeljena, da nema opštih zajedničkih ciljeva, da će partijski interesi biti glavni, da su neka dosadašnja ministarstva podeljena, i osnovana su nova, neka su ukinuta i o tome ću nešto reći, da su stvorena neka nova ministarstva, među njima jedan pravi ''mutant'' ili ministarstvo svaštara, jer sadrži mnogo raznorodnih poslova unutar jednog ministarstva koji nemaju suštinske veze jedni sa drugima i sve je to učinjeno da bi se zadovoljile ambicije i interesi partnera u budućoj vladi. Jednom rečju, po nama, poslanicima SPS, ovaj predlog zakona pokazuje da vlada nema jasnu i konzistentnu koncepciju rada i organizaciju ministarstava. Smatramo, naime, da veštačko spajanje ili osnivanje novih pojedinih ministarstava nije dobro i da će proizvesti više negativnih posledica. Ako pogledate Predlog zakona o radu, videćete da su osnovana nova ministarstva. Inače, za one koji ne znaju, Zakon o ministarstvima, koji još uvek važi, je predviđao postojanje 17 ministarstava, a sada imamo 22. To samo po sebi dovoljno govori, ali je potrebno objasniti i strukturu pojedinih ministarstava. Kada pogledate Predlog zakona, član 2. onda ćete videti da su pojedina ministarstva razbijena, da je, primera radi, umesto ranijeg Ministarstva za kapitalne investicije, formirano ministarstvo za infrastrukturu i ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo, da je Ministarstvo nauke i životne sredine podeljeno, opet da bi se stranački interesi zadovoljili, odnosno partneri, u dva nova ministarstva, da je Ministarstvo prosvete i sporta podeljeno i formirano ministarstvo omladine i sporta. Naravno, Koordinacioni centar za Kosovo i Metohiju je postao novo ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Ono što je zanimljivo reći, ukinuta su tri ministarstva: Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, Ministarstvo privrede i ukinuto je Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom. Mislim da će ovo ukidanje Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom i ukidanje Ministarstva privrede biti loša poruka građanima Republike Srbije, pogotovo ukidanje Ministarstva privrede. Ako vi kažete – ti poslovi iz Ministarstva privrede su prebačeni u novo ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, to stoji. Međutim, ovo je samo deo poslova koje ima novo ministarstvo. Ako pogledate Predlog zakona i član zakona koji se odnosi na strukturu tog novog ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, verovali ili ne, videćete svašta. To ministarstvo je preuzelo poslove Ministarstva privrede, naravno, uz neke nove sadržaje koji su, verovatno po mišljenju onoga ko će biti ministar, potrebni tom ministarstvu, tj. njemu, dodati su poslovi Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom. Verovali ili ne, dodati su poslovi Ministarstva za turizam, i turizam je očigledno po mišljenju čoveka koji će biti ministar (i na čelu ovog ministarstva) nešto što je jako, jako potrebno da bi ovo ministarstvo funkcionisalo. Onda su preuzeti poslovi iz Ministarstva za rad i zapošljavanje, i to deo koji se odnosi na zapošljavanje. Tu je, očigledno, čovek procenio da mu treba deo poslova da bi se zaokružio, i kroz predlog amandmana jednog našeg kolege poslanika na ovaj zakon vidimo da čovek koji će biti ministar, na čelu ovog ministarstva, želi da u svom sastavu ima i agenciju za razvoj infrastrukture lokalne samouprave. Znači, sve ovo što je sadržano u okviru ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj je, po mišljenju predlagača, jako, jako malo i trebalo je to još malo zaokružiti i dodati agenciju za razvoj lokalne samouprave. Inače, agencija za razvoj lokalne samouprave ima u sebi i te kako veliki obim poslova, i trebalo je ovo pridodati da bi se učinilo mnogo više. Jednom rečju, ovde se vidi crno na belo da su ministarstva pravljena prema ljudima, a ne prema potrebama funkcionisanja vlade, a kamoli prema potrebama Republike Srbije. Zanimljivo je pomenuti, onako uzgred, to novoosnovano ministarstvo omladine i sporta, da onaj deo posvećen sportu sadrži tek jednu rečenicu, jer je druga posvećena sportistima u inostranstvu, a nigde, primera radi, nema ni reči o amaterskom sportu. Ovo uzimam samo kao jedan primer, da je čisto krajnje mehanički uzet onaj prethodni Zakon i ministarstva podeljena. Zašto? Jer su pravljena prema ljudima, pa ćete sve kasnije uraditi. Kad kažem kasnije, to apsolutno stoji, jer poslednja rečenica ovog zakona glasi – sredstva za sprovođenje ovog zakona obezbediće se u budžetu Republike Srbije. To znači da ćemo sada, za nekoliko dana, kada budemo usvajali budžet Republike Srbije, biti suočeni sa jednom serijom amandmana da bi se novouspostavljena ministarstva finansijski obezbedila, odnosno da bi se izvršila preraspodela ministarstava. Kada sam rekao da su ukinuta tri ministarstva, mislim da je jako loše što se privredom Srbije niko neće baviti. Ima jako mnogo nezaposlenih ljudi. O privredi Srbije se uopšte ne govori. Ne pominje se ni privredni razvoj, ni programi, ni projekti zapošljavanja. Sve je to ostavljeno nekom drugom. Ostavljeno je delovanju tržišta. Građani Republike Srbije su ostavljeni na milost i nemilost onome što će se desiti, jer je, predlagač, nažalost, pokazao da je prihvatio deo filozofije jednog od svojih partnera – da država ne treba ni na koji način da štiti domaću proizvodnju i da, eventualno, one koji su uspešni na bilo koji način zaštiti, jer to nije osobina samo, ili ne bi trebalo da bude osobina samo Srbije, nego svih država u svetu koje vode računa o svojoj ekonomiji, nego će pustiti da, da kažem, novi gospodari Srbije oličeni u četvorici, petorici ljudi koji poseduju gotovo sve, jednostavno, Srbiju prekroje onako kako im odgovara. Socijalistička partija Srbije je podnela nekoliko amandmana na Predlog ovog zakona i naši poslanici će obrazložiti te amandmane. Mi, naime, smatramo da je potrebno formirati još jedno novo ministarstvo, čak smo ponudili i alternativu, da se i taj deo poslova koji mi smatramo da je važan, a vezan je za veterane, može naći u sastavu drugog ministarstva; smatrali smo, sasvim logično da se pojedini poslovi koji se nalaze u sastavu ovog ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, pošto je to jedan, da kažem, mutant od ministarstva, i stvarno ne vidim kako će funkcionisati bez toga, naravno, da se imenuje pet-šest pomoćnika za svaki resor, ali to onda nije ministarstvo koje će biti funkcionalno, nego će zadovoljiti potrebe stranaka. Očekujemo, naravno, da će se po primeru koji je postojao do sada ova stranačka podela odraziti unutar ministarstva, a to se pokazalo veoma lošim. SPS neće podržati ovaj zakon jer je stvarno reč o jednom krajnje, krajnje lošem zakonu koji je pisan na brzinu. On bi trebalo da odražava filozofiju rada vlade, ali kroz koncept i sadržaj ministarstava se vidi da te filozofije nema, nema konzistentnosti, nema jedinstva, nema opšteg cilja, sve je stranački podeljeno. Na kraju, što se kaže uzgred, u kojoj se žurbi radilo pokazuje Obrazloženje Predloga ovog zakona, i to bih baš molio gospodina predlagača da javnosti Srbije objasni koje je to ''Ministarstvo za unutrašnje ekonomske odnose''. Ja nisam znao, stvarno, verujte mi, da mi imamo ministarstvo za unutrašnje ekonomske odnose, jer ovde jasno piše da se poslovi preuzimaju iz ministarstva za unutrašnje ekonomske odnose. Evo ga Predlog zakona o ministarstvima koji je važeći, evo ga novi Predlog zakona, nema ministarstva za unutrašnje ekonomske odnose. Ali to pokazuje, u stvari, haos koji postoji u skupštinskoj većini i u budućoj većini, i žurba da se što pre stvori pravni okvir za formiranje vlade. Hvala vam.
Hvala, gospodine Obradoviću. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, na početku bih želeo da iskažem protest zbog nespremnosti stranaka koje formiraju vladinu većinu da nam na početku olakšaju ovu raspravu obrazlaganjem zakona o vladi. Mislim da bi svima bilo lakše i da nema razloga za neka lutanja koja će biti posledica činjenice da mi nismo dobili jasno obrazloženje. Očigledno je da je na osnovu načina na koji je pisan ovaj zakon, jasno, da je, pre svega, motiv predlagača bio zadovoljenje potreba stranaka koje formiraju vladinu većinu, a ne odgovor na potrebe našeg društva u ovom trenutku. Mislim da je manje-više svima jasno kakvi su karakteri koalicionog dogovora koji stoji iza ovog zakona o vladi, ali sa druge strane mi kao Parlament moramo voditi računa o onome što je potrebno Srbiji u ovom trenutku. To bih formulisao u dva oblika. Mislim da zakon o vladi koji buduća vlada moraju ... Izvinite, gospodine Petroviću i gospodine Mićunovću, jako mi je teško da govorim sa parlamentom i da, pri tom, ozbiljno razmišljam o vama. Gospodine Mićunoviću, ne mogu da govorim od vas. Poštujem vas, najstariji ste poslanik ovde, ili jedan od najstarijih. (Dragoljub Mićunović, sa mesta: Šta hoćete, da ustanem kada vi govorite? Imam pravo i da zviždim kao poslanik.)
Molim vas, gospodine profesore, nemojte ometati gospodina Jovanovića. (Dragoljub Mićunović napušta salu.)
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Mi smatramo da je u ovom trenutku potrebno zadovoljiti: načelo efikasnosti i načelo ekonomičnosti. Srbiji je potrebna efikasna vlada i Srbiji je potrebna vlada koja će dalje smanjivati svoje troškove. Jer, od društva u tranziciji tražimo da štedi, pri tom, moramo biti spremni da stežemo kaiš i države, koja to traži od svoga društva. Zbog toga moram reći da nisam zadovoljan načinom na koji je predložen sastav buduće vlade, pre svega, činjenicom da će ta vlada imati 22 ministarstva. Zašto? Zato što vlada našeg suseda, Bugarske, koja je svoju zemlju uvela u EU, ima 17 ministarstava, našeg drugog suseda, u Crnoj Gori – 13, našeg suseda Rumunije, takođe, države članice EU, 15, Hrvatske – 12. Mislim da ne treba da se poredimo sa francuskim kabinetom koji ima 15 ministara, ali je jasno da je ovako glomazna Vlada po broju ministarstava znatno veća od prve reformske Vlade formirane nakon oktobarskih promena, mislim na Vladu premijera Đinđića, koja je imala 18 ministarstva i, istina, sedam potpredsednika, što je pre svega bilo posledica političkog stanja u kojem se nalazila zemlja, na koje se ne može pozivati novi mandatar ili predlagači ovog zakona, jer su prilike potpuno drugačije. Dakle, načelo ekonomičnosti nije poštovano. Načelo efikasnosti, dosta je toga rečeno i u prethodnim diskusijama. Nisam zadovoljan zbog toga što nam predlagač ništa o tome nije rekao. Da li se Vlada pravi tako što se u zakonu o vladi, čak i bez čitanja, unose nadležnosti nekadašnjih ministarstva nekadašnje državne zajednice ili smo mi kao poslanici dužni da ukažemo predlagaču na greške koje je učinio, a koje nisu posledica propusta, već nemara. Vlada se ne pravi za 24 časa, ako se prave koalicioni dogovori. Ne dobra vlada! Način na koji je formulisana ova vlada nije dobar. Nepoštuje ni taj drugi kriterijum, koji svaka vlada mora poštovati, a to je načelo efikasnosti. Jasno je da je neke poteze predlagač morao da povuče, a oni se, pre svega, vezuju za vraćanje u okvire zakona funkcija Ministarstva odbrane i Ministarstva inostranih poslova. Ovo je dokaz da smo mi gotovo godinu dana imali Ministarstvo odbrane i Ministarstvo inostranih poslova bez zakonske osnove. I to je ono što je loše. Ne bih se preterano osvrtao na standardne nadležnosti ministarstava koje su i ranije predstavljale stub Vlade, ali mislim da kroz Predlog zakona o vladi možemo uočiti dve tendencije o budućoj vladi. Tendenciju da kroz ministarstvo za Kosovo i Metohiju, na jednom višem organizacionom nivou, realizuje politiku koja je dobila podršku u parlamentu, a koja se odnosi na aktivnosti Republike Srbije u procesu definisanja konačnog statusa Kosova. Druga tendencija je takođe jasno izražena, iako se ne pominje u zakonu o vladi. Ona se vezuje za evropske integracije i evropsku orijentaciju o budućoj vladi. Nema ministarstva za evropske integracije, ne mora ga biti, ali u tom slučaju svako ministarstvo vlade mora imati snažan sektor koji će se baviti poslovima integrisanja tog segmenta našeg državnog sistema ili društva u evropski sistem vrednosti. To su dva modela u procesu evropskih integracija. Ili jako ministarstvo, taj primer je, recimo, sledila Hrvatska, ili jake organizacije u okviru svakog ministarstva. Ali, mi nemamo ni jedno ni drugo. Primer, Ministarstvo pravde, u Predlogu zakona o Vladi, ne pominje se posao evropskih integracija koje to ministarstvo mora obaviti. Ministarstvo obrazovanja, ne pominje se posao evropskih integracija. Ekonomija, na vrlo loš način i uopšte, ne pominju se evropske integracije. To nije dokaz nespremnosti nekih stranaka da se bave tim poslom, ali to je vrlo jasno najava prioriteta. Zbog toga mi ne možemo u ovom zakonu prepoznati onu vladu koja je Srbiji potrebna: brzu, efikasnu, beskompromisnu po nekim pitanjima, jer odakle pravo Vladi da očekuje od društva da se menja, ako ona sama nije u stanju da se menja na način na koji se to mora raditi. Ne bih trošio preterano vreme na analizu pojedinih ministarstava. Jasno je da su ona napravljena u skladu sa potrebama koalicionih partnera, a ne sa potrebama Srbije i to je ono što je loše. Mislim da će način kako su definisane njihove nadležnosti, od te vlade, nažalost, napraviti najnefunkcionalniju vladu od oktobra 2000. godine do danas. I prethodna je bila funkcionalnija, iako je iza nje stajala komplikovanija koalicija od ove koja stoji iza buduće vlade. Kako će se naša poslanička grupa ponašati? Mi ne možemo da glasamo za ovakav zakon o vladi, iz dva razloga. Jedan je jasan, politički. Mi smo dobili mandat građana da bi u Parlamentu promovisali politiku koja je direktno suprotstavljena politici koju je poslednjih nekoliko godina vodio Vojislav Koštunica ili budući mandatar, ili mandatar, a budući premijer Vlade Republike Srbije. Drugi razlog je sam ovaj zakon. Znam da, i siguran sam da mnogi poslanici, većina koja će za ovaj zakon glasati, misli ono što mislim i ja, siguran sam da ne grešim, ali ovakav zakon ne može dobiti podršku i verujem da ni u jednoj drugoj situaciji ovakav zakon ne bi dobio podršku. Znači, kršenjem načela efikasnosti, kršenjem načela ekonomičnosti, nametanjem pogrešnog prioriteta kroz formiranje ministarstva za Kosovo i Metohiju, marginalizovanjem suštinske potrebe i jedinog jasnog prioriteta našeg društva, a to je posao evropskih integracija, ovaj zakon o vladi je sebe diskvalifikovao u meri u kojoj niko od nas ne može očekivati da ga podržimo. Sačekaćemo kandidate za ministre, ekspoze premijera i onda biti u prilici da malo ozbiljnije vodimo raspravu po ovom pitanju, jer nije na zadovoljavajući način ovaj zakon predstavljen.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Ko se od šefova poslaničkih grupa javlja? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću vrlo kratko, samo u nekoliko rečenica, izneti stav Saveza vojvođanskih Mađara povodom Predloga zakona o ministarstvima. Raduje nas da će nova Vlada imati, između ostalih, ministarstvo za informatičko društvo ili ministarstvo za zaštitu životne sredine, ili ministarstvo za omladinu, ili potpredsednika za evropske integracije, mada bismo voleli da imamo ministarstvo za evropske integracije. To smatramo znakom da nova vlada želi da bude moderna, a videćemo kako će biti. Moram konstatovati da, od 22 ministarstava, ova vlada neće imati ministarstvo za ljudska i manjinska prava, iako nacionalne manjine čine jednu trećinu stanovništva Republike Srbije. Ako će nova vlada ionako već biti glomazna i skupa, nema razloga ili racionalnog objašnjenja zašto je izostalo baš ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Bez obzira na to što neće biti ovakvog ministarstva, nećemo predložiti amandman na Predlog zakona povodom ovog pitanja, jer nikada nismo želeli da opstruišemo rad ovog parlamenta, a očigledno je da su već podeljena ministarska mesta među strankama. Ipak bih želeo da ukažem na jedno veoma bitno činjenično pitanje, a to je, da je vrlo dobro, kada već neće biti ministarstva za ljudska i manjinska prava, što je u Predlogu zakona napisano da Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu vodi registar nacionalnih saveta nacionalnih manjina. A kao što znamo, nacionalni saveti nacionalnih manjina su organi kulturne autonomije ili personalne autonomije nacionalnih manjina, koji funkcionišu od 2002. godine na osnovu Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina. Ipak, moram da kažem da već nekoliko meseci postoji u ovoj državi, odnosno u pravnom sistemu ove države, jedna vrlo ozbiljna pravna praznina, zahvaljujući čemu ne može da se izvrši reizbor nacionalnih saveta nacionalnih manjina, iako je nekim, između ostalog, i Nacionalnom savetu mađarske nacionalne manjine istekao mandat. Smatramo vrlo važnim usvajanje u ovoj skupštini zakona o izboru i nadležnostima nacionalnih manjina. To ćemo i predložiti. I, smatramo vrlo lošim što više od dve godine ovaj predlog zakona ne može da uđe u skupštinsku proceduru. Takođe, smatramo vrlo važnim da se, do usvajanja ovog zakona, u predloženi zakon o ministarstvima stavi odredba i mi ćemo jedino taj amandman predložiti na ovaj predlog zakona, molim narodne poslanike da stvarno glasaju u toku sutrašnjeg dana za ovaj amandman koji bi glasio, da, kada već nema, odnosno neće biti ministarstva za ljudska i manjinska prava, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pored toga što vodi registar nacionalnih saveta nacionalnih manjina, između ostalog, obavlja i poslove vezane za izbor nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Bilo bi vrlo bitno da se ovi izbori, nacionalnih saveta nacionalnih manjina, mogu održati i do trenutka što skorijeg usvajanja zakona o nadležnostima i načinu izbora nacionalnih manjina. Molim vas da ovaj amandman, u toku sutrašnjeg dana, izglasate, da bismo mogli prevazići ovu pravnu prazninu, koja u našem pravnom sistemu postoji već više od pola godine. Moram da vam kažem na kraju, s obzirom na činjenicu da, prema svemu sudeći, u sastavu nove vlade neće biti ministarstva za ljudska i manjinska prava, ipak, Savez vojvođanskih Mađara moraće da bude uzdržan povodom glasanja o Predlogu zakona o ministarstvima.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da vam u nekoliko reči iznesem stavove poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici, povodom Predloga zakona o ministarstvima. Utorak je bio najtužniji dan za građane koji su glasali za stranke koje čine našu poslaničku grupu od 5. oktobra 2000. godine. Bilo je naravno u proteklih sedam godina mnogo razloga za razočarenje, ali je, prema našem mišljenju, vrhunac dostignut u utorak ujutru i to iz više razloga. Sa jedne strane utorak i ponedeljak su bili dani kada smo se ponovo, nažalost, vratili u prošlost, a sa druge strane to je bilo jutro kada je demokratska većina, koja inače postoji u našem društvu, postala, nažalost, parlamentarna manjina. Bilo je porazno gledati i slušati rečnik koji je u toj raspravi korišćen i moram da kažem da su, nažalost, osim retkih izuzetaka, i poslanici koji su glasali za demokratskog kandidata u toj farsi učestvovali. Moram da kažem da je ponašanje DS u proteklom periodu značajno doprinelo rezultatu glasanja u utorak i to iz razloga što su krajem marta predložili kandidata za predsednika Narodne skupštine, a nisu izvršili konsultacije sa poslaničkim grupama čiju su podršku za izbor očekivali. Kasnije su usledili žestoki pritisci iz međunarodne zajednice i na kraju su se neki, na sreću, predomislili. Među našim biračima u mađarskoj nacionalnoj zajednici nastupilo je veliko olakšanje, ali je ostao jak osećaj gorčine. Bilo kako bilo, da se vratim Predlogu zakona o ministarstvima. Od 22. januara, dan nakon izbora, vojvođanski poslanici, a i Savez vojvođanskih mađara, ponavlja identičan stav da je Srbiji potrebna proevropska, stabilna i efikasna vlada. Nakon dešavanja u ponedeljak i u utorak, bojim se da ova vlada, koju ćete ili koju ćemo sutra izabrati, neće biti ni proevropska, možda delimično, a efikasna i stabilna sigurno neće biti. Biće svakako bolja od bilo koje antievropske vlade. Imamo dosta zamerki na Predlog zakona o ministarstvima, o tome je gospodin Pastor govorio. Nepostojanje ministarstva za ljudska i manjinska prava, to smatramo najvećim propustom, kao i nepostojanje ministarstva za evropske integracije, ali smo svesni činjenice da uvek parlamentarna većina ima pravo da utvrdi strukturu administracije, strukturu nove vlade. Dakle, što se tiče poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici, mi za predloženi zakon nećemo glasati. A, što se tiče glasanja za izbor vlade, o tome ćemo doneti odluku nakon što saslušamo program budućeg mandatara.
Ovo je bio gospodin Laslo Varga, zamenik predsednika poslaničke grupe Vojvođanski poslanici LSV-SVM. Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da obradujem gospodina Pastora, čini mi se da nije pročitao predložene amandmane. SRS je podnela amandman kojim se uvodi mogućnost postojanja ministarstva za ljudska i manjinska prava. Mi smo mislili, gospodine Pastor, na vas i na sve druge pripadnike manjina u Srbiji. Zato smo podneli taj amandman, a nadam se da nećete izbeći da glasate za taj amandman, samo zato što ga je podnela SRS. Prosto, čini mi se, da, ponekad, pojedini poslanici imaju nekakav apriori stav, odbijajući, prema SRS, a da ga ničim ne potkrepe, da ga ničim ne obrazlože. Malopređašnji govornik je rekao kako je bio najtužniji dan ponedeljak i utorak za njega i njegovu poslaničku grupu. Za Srbiju je to bio najradosniji dan, dok ga neki nisu vratili u prošlost, u prošlost od 2000. godine, tragičnu za Srbiju, od kada je mafija počela njom da upravlja. Voleo bih da mi kažete šta je bilo nedemokratsko u svemu. Jesmo li mi pominjali hulahopke i čupanje ušiju ili je o tome govorio Šutanovac?! Jesmo li mi pominjali i izmišljali ubice ili je o tome govorio Dinkić?! Jesmo li mi govorili nekakvim čudnim imenicama koje strašno ružno govore o nekim ljudima ili su to govorili predstavnici vladajućih stranaka?! A, šta vam je tu onda smetalo kod srpskih radikala? Zbog toga što smo demokratskim putem, ne spaljujući Skupštinu, izabrali predsednika Narodne skupštine?! Mogu da vas razumem da vam je smetalo to što smo u jednom trenutku poverovali Vojislavu Koštunici. To je možda moglo da vam zasmeta. Zato što se pokazalo da Vojislavu Koštunici ne treba verovati nikada i ni za šta, zato što sve što kaže u stanju je da preokrene na drugu stranu!! On je za četiri dana, pa nije čak ni četiri dana, tri dana, od utorka ujutru do petka ujutru, od jedne saradnje koja je važna za Kosovo i Metohiju preokrenuo u potpuno suprotnu, takođe saradnju, zbog tobože Kosova i Metohije. Oni koje je gospodin Aligrudić tako ispravno nazivao izdajnicima i špijunima, iznenada su postali najveće patriote. Za samo tri dana, a gospodin Aligrudić još nije povukao svoje reči da su oni izdajnici i špijuni, što znači da možda za tri dana ponovo isto to kaže, možda i danas, ko će ga znati, dug je dan. Molio bih vas da nas ne petljate u te priče Aligrudićeve o izdajnicima i špijunima, mi smo to davno rekli, mi to mišljenje ne menjamo, a ni u priče o čupanju ušiju gospodinu Aligrudiću, mi to nikada nećemo da mu radimo. Ja sam mu čak garantovao da ću da ga branim od Šutanovca, da ne brine, tako da se ne sekirate. Mi smo ovde najracionalniji i najrazumniji faktor u Narodnoj skupštini. Mi ćemo voditi računa o pravima nacionalnih manjina i o tome da Aligrudiću niko ne čupa uši, o tome da ne mora baš svaki dan da menja mišljenje o špijunima i izdajnicima, i o tome da se jasno zna šta su gospodin Tadić i Mićunović govorili o Zoranu Đinđiću 6. januara 1993. godine, kako ''hara'' kasu DS i kako je preuzeo sve finansije u svoje ruke i iz džepa to sam određuje, šta i kako. Ali, dame i gospodo, dragi prijatelji, to sve nema veze sa SRS. Još da nam kažete da imamo uticaja na list ''Vreme'', pa taman da vam poverujemo. Dame i gospodo, dragi prijatelji, ovaj zakon o ministarstvima je pravljen da bi se zadovoljili afiniteti Borisa Tadića, Mlađana Dinkića i Vojislava Koštunice! Ovaj zakon nije pravljen za građane Srbije i nije pravljen za državu Srbiju!
Gospodin Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 104. gde piše da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i da se jedni drugima obraćaju sa poštovanje. Gospodine Varga, ja razumem, vi ste mlad čovek i verovatno su vas plašili kao mladog raznoraznim stvarima, od mraka, pa redom, ali vreme je da se oslobodite nekih nepotrebnih strahova, posebno strahova koji su vezani za neke političke stranke i neke priče o političkim strankama koje apsolutno nisu utemeljene. Vi ste imali prilike, skoro sedam dana, da u Parlamentu Republike Srbije upoznate sve političke stranke, način kako funkcionišu, i da spojite ono što je u njihovim nazivima sa delom, pa nema potrebe da vas bilo ko ubeđuje u bilo šta. Imali ste prilike da vidite na delu pravu državotvornu stranku – SRS. Imali ste nekoliko primera, i imate još uvek, da SRS prvenstveno vodi računa o državi i o građanima Srbije. Da li vam je jasno da je juče rad ove sednice mogao biti prekinut i da bi mi već danas krenuli u nove izbore, da nam je cilj opstrukcija ili bilo koji drugi načini koji bi štetili državi i pravili probleme. Zapitajte se zašto u ovom predsedništvu sede samo tri potpredsednika. Zapitajte se koji su to demokratski principi da ovaj parlament nije konstituisan na način kako podrazumeva Poslovnik. Zapitajte se kako će biti formirana Vlada Republike Srbije i pred kime će položiti zakletvu. Šta je sa onima koji su rekli da neće nikada sarađivati sa SPS? Moraće zakletvu da polažu pred predstavnikom SPS, gospodinom Mrkonjićem. On će čitati, a oni će ponavljati. Recite gospodine Varga, gde je tu moral? Gde su tu principi? Postoji samo jedna stvar koja vodi ove za koje vi kažete da su blok. Želja da se dokopaju nekog ministarstva, neke agencije, da nastave da kradu, a i da spreče one koji su dužni u državi, da ih pozovu na odgovornost za prethodno vreme dok su krali i uništavali ovu državu.
Hvala, gospodine Todoroviću. Da li se još neko od šefova poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, gospodin Srđan Šajn. Molim iskusne poslanike, u koje spada i gospodin Todorović, da mi pomognu u rukovođenju sednicom. Nezavisni poslanik, gospodin Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, danas sam imao jedan razgovor sa predsednicima studentskih parlamenata u Srbiji i mogu da vam prenesem njihove ocene i razmišljanja – da u budućoj vladi bude ministarstvo koje će da se bavi na poseban način pitanjima omladine, a da Ministarstvo za obrazovanje mora na jedan specifičan, novi način da tretira to pitanje; da jedino predstavnici studentskih parlamenata, koji budu organizovali konferenciju studentskih parlamenata, budu legitimni predstavnici studenata, što bi trebalo da bude novi način za definisanje prohoda demokratskih ideja u Skupštini, a samim tim i njihov direktan uticaj na rad Vlade. Ono što Romska partija očekuje od ove buduće vlade i ovog zakona o vladi, koji treba da definiše određene stvari, to je da se stvore institucionalni okviri unutar Vlade da Vlada može na odgovarajući način da sprovodi proces integracije Roma, odnosno da realizuje tzv. ''Dekadu'' o Romima, jer, u suprotnom, ukoliko nemamo odgovarajuće institucionalne okvire, onda ne možemo da govorimo i o realnom uspehu. Činjenica da je premijer Koštunica, kao predsednik Vlade, koja je sada odlazeća, videćemo ko će da bude premijer dolazeće Vlade, potpisao dokument u ''Dekadi'', činjenica da je u toj Vladi bio Sekretarijat za sprovođenje ''Dekade'', koji nije na najbolji način realizovao to pitanje, dovoljno govori u prilog tome da buduća Vlada u svojim strukturama, a i ovaj zakon o vladi, mora da otvori mogućnosti da se to pitanje reši, jer treba da se definiše jedan drugačiji institucionalni okvir. Kada budemo govorili o pojedinostima, govoriću posebno o pitanju da nije u Predlogu definisano na koji će način nacionalni saveti nacionalnih manjina da budu u proceduri legitimni predstavnici i da zakon nije predvideo u čiju nadležnost spada ko će da raspisuje, odnosno ko će da prati proces izbora.Nadam se da ćemo u toj tački dnevnog reda, kada budemo govorili u pojedinostima, o amandmanima, da ne moramo o tome detaljnije da govorimo. Ovo obraćanje bi iskoristio kao poziv predlagačima da to uvrste u svoj predlog, tako da bi zaista sednica bila efikasnija.
Gospodin Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao drugu priliku da intervenišem. Reč je o povredi Ustava Republike Srbije, a želeo sam u okviru mog izlaganja, kao predstavnika poslaničke grupe, da vam o tome kažem nekoliko reči, ali moraću sada. Naime, sinoć je predsednik Republike Srbije Boris Tadić, ne prvi put, prekršio Ustav Republike Srbije, član 13. stav 2, gde se govori o neophodnosti brige države Srbije za sve svoje građane i državljane, koji se danas nalaze u inostranstvu, a ranije se govorilo o tome da mora da se vodi računa o svim njenim građanima i državljanima, inače. Boris Tadić je sinoć na najbrutalniji način pokazao kolika je kukavica i koliko je mali čovek. Naime, u emisiji u kojoj niko nije mogao da mu odgovori, jer on voli da ide u emisije u kojima niko ne može da mu odgovori, Boris Tadić je napao poslanike SRS, ali i predsednika SRS Vojislava Šešelja, rekavši kako neki tamo nose nekakve majice, simbole Srbije, koja je osramotila svoje ime '90. godina. Boris Tadić je mnogo više od sramote za Srbiju. Da mi imamo predsednika Republike on bi svakoga dana sazivao sastanke i pitao – a kako je Vojislavu Šešelju u Haškom tribunalu, treba li mu neka pomoć i podrška od države Srbije? Šta je to što država Srbija može da učini za svog građanina lidera najveće partije svoje zemlje, za koga znamo da nema nikakve ozbiljne optužnice, jer smo mi sami pisali protiv njega. Da imamo predsednika Republike, on bi znao da mi nismo nekulturno odeveni: da mi dođemo u odelima, a majicu obučemo, kao simbol preko košulje i kravate, da bismo pokazali koliko i volimo i poštujemo Vojislava Šešelja, jer Vojislav Šešelj je čovek koji je danas pet godina u pritvorskoj jedinici. On je jedan od najhrabrijih ljudi. On je pet godina u pritvorskoj jedinici i ni na jedan način nije popustio i ničim Srbiju nije razočarao. Ni protiv koga u Srbiji, ni protiv jednog srpskog vojnika nije rekao ni jednu jedinu reč! Ni protiv jednog časnog dobrovoljca, koji je svoj život položio na oltar otadžbine nije rekao ni jednu jedinu reč! Svoju kožu nije spasavao, tako što bi tuđu na šiljak stavljao! Boris Tadić se drznuo da napada Vojislava Šešelja i najveću poslaničku grupu. On se drznuo da napada zato što je mali čovek. Zato što on ne sme da izađe da sučeli ideje i drugačija mišljenja. Zato što sme samo sa svojim istomišljenikom gde će da glumata, tobože, veliku brigu i zabrinutost za našu državu. Vojislav Šešelj – bilo da se neko slaže sa njegovom političkom ideologijom ili ne, mi srpski radikalni, njegovi sledbenici, ali govorim i o ljudima iz drugih političkih stranaka, oni imaju poštovanje prema tom čoveku, jer pokazuje principijelnost i hrabrost, odlučnost, odanost otadžbini što je najvažnije. Jer, njegova ljubav prema Srbiji i prema srpskom narodu je veća i važnija od bilo kakve njegove želje: i da bude zajedno i sa decom i sa porodicom i svim drugim, jer Srbija mu je preča i ono što će se u budućnosti govoriti o njemu i o njegovom delu. A, o Borisu Tadiću neće se govoriti ništa. Sem, možda, činjenice da je, pošto sam još nešto zaboravio da pročitam, dozvolićete mi...
Izvolite, samo požurite.
Hvala vam, gospodine Mrkonjiću. Ovo je važna istorijska građa iz istorijske arhive. List ''Vreme'' je objavio, da ne mislite da je neko ko pretpostavlja, dakle, kada su gospodin Mićunović, Domazet, Vučković, Ljuba Tadić, Boris Tadić, kao glavni sekretar Demokratske stranke potpisali, sledeće, primera radi – Zoran Đinđić mirno izjavi novinaru ''Nina'' da političari ne treba da se bave biznisom, kao ni biznismeni politikom. Istovremeno, na Izvršnom odboru Demokratske stranke Zoran Đinđić ucenio je sve prisutne zahtevom da na drugo mesto izborne liste za Beograd dođe Slobodan Radulović, direktor ''C marketa'', sa obrazloženjem, da on, Đinđić, upravo želi, opredeljujući se za takvu koncepciju i ljude, da Radulović bude znak raspoznavanja Demokratske stranke. To je ovaj šef stečajne mafije za kojim je raspisana poternica i koji se danas nalazi ko zna gde! A, ovo je Boris Tadić pisao Zoranu Đinđiću. Ovo su sve istorijska dokumenta, istorijska građa, arhiva. Mogu da vam čitam još imena ko je tu potpisao...Bora Kuzmanović, Velimir Simonović.
Nemojte, molim vas.
Gospodine Mrkonjiću, ja sam mislio da je ovo i vama vrlo zanimljivo i veoma interesantno, i građanima sigurno jeste. Imam poruku za Borisa Tadića. Borise Tadiću, okani se Vojislava Šešelja, do kolena mu nisi! Ti si mali čovek, o velikim ljudima samo istorija, narod i veliki ljudi mogu da sude!
Hvala vam, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, reč ima Rajko Đurić, pa posle njega gospodin Petrović, replika.
Poštovane dame i gospodo, dovoljno je danas pročitati naslovne strane beogradskih listova, pa videti kompas ovoga parlamenta. Moj profesor Miloš Erdeljan, koji je predavao na Bogoslovskom fakultetu starojevrejski jezik i Stari zavet, počinjao je svoja predavanja iz psalma pitanjem – ''lama račugo in'', što u prevodu znači: ''Zašto se bune Varvari''. Čini mi se da bi iz propedevtičkih razloga bilo korisno, čak i možda nužno, gospodine predsedavajući, započinjati svaku sednicu Parlamenta rečima, pitanjem, zašto se bune Varvari. Varvari se oglašavaju na svakoj sednici Parlamenta i tako obezvređuju umni razgovor, i obesmišljavaju delovanje u širim razmerama. Oni koji nemaju šta da kažu, koji ni u šta ne veruju, ti koji su najnesposobniji, ali bi hteli da imaju najsposobnije za sužnje, zatrovali su život i društvenu atmosferu u Srbiji. Gospodin Dačić ponizio je juče javno, gospodine Mrkonjiću, vas, kao potpredsednika Narodne skupštine, i u svom osmaškom stilu srozao ugled i dostojanstvo ovoga doma. S obzirom na to da je gospodin Mrkonjić vodio, moram reći, vrlo korektno sednicu u Parlamentu, na čemu mu iskreno zahvaljujem i čestitam.
Hvala, gospodine Đuriću.
Za razliku od gospodina Dačića, gospodina Mrkonjića pamtim, odista, i po patriotskim delima i u tom smislu ga i kao čoveka i kao člana Socijalističke partije podržavam. Gospodin Dačić nema talenta jednog Rejnona Kenoa, ali uprkos tome on izvodi svoje stilske vežbe, čas metaforično, čas na iznenađujući retrogradni način, čas animistički ili onomatopejski, pa botanički ili zoološki, u slobodnom ili hajkaj stilu. Bilo bi to možda i zabavno, da naša zemlja nije u takvom stanju, takvim prilikama i u takvim nesrećnim okolnostima u kojima se nalazi. Ali, taj Dačićev befel i čin ponizio je ne samo Parlament, već i sve građane Srbije, i među njima, naravno, i birače Socijalističke partije, među kojima lično imam prijatelje. Zbog nedoličnog ponašanja i neodgovornog odnosa koji je on pokazao na jučerašnjoj sednici predlažem Narodnoj skupštini da u skladu sa Pravilnikom izrekne gospodinu Dačiću odgovarajuću meru. Vrlo sam zahvalan gospodinu Tomislavu Nikoliću što je čestitao Verici Šerifović, njegovoj Kragujevčanki, majci pobednice naše zemlje. Mariji Šerifović je Beograd pripremio veličanstven doček, potvrdio i dokazao, da ima beo i čist obraz. On me je nadahnuo, moram reći, da se borim svim snagama za dobro i sreću naše zemlje i naših građana. Marija Šerifović je učestvovala u predizbornoj kampanji Unije Roma Srbije, kao i njena majka Verica Šerifović, na čemu im u ime Unije Roma Srbije još jednom od srca zahvaljujem i čestitam. Marijin stric, gospodin Milan Šerifović, jedan je od potpredsednika naše stranke. To me, pored ostalog, obavezivalo da ustanem juče protiv neodgovornih komentara pojedinih poslanika Skupštine iz Srpske radikalne stranke. I oni su, uostalom, i prikazani na televiziji. Bio bi red, poštovane dame i gospodo, da se oni koji su zlurado komentarisali uspeh Marije Šerifović, javno izvine. Budućeg predsednika Narodne skupštine i njene potpredsednike molim da se najstrože pridržavaju Ustava i Poslovnika. Moraju se energično sprečiti i onemogućiti oni koji su napunili svoje račune i džepove, a ispraznili naše živote do dna, jer ti i dalje hoće da stiču političke poene i ugled na način što će rušiti ugled i dostojanstvo svih legitimnih i legalnih institucija i ustanova, tako što će urušavati sistem demokratije i poredak u njoj, srozavati ugled Srbije, širiti haos. Ti pojedinci su bezbroj puta već pokazali, doista, da nemaju glavu koja je u stanju da rešava probleme, već da imaju probleme u glavi.
Molim vas, gospodine Đuriću, pazite na vreme.
Jeftušenko, i time završavam, zgrožen Staljinovim čistkama, napisao je: "Oni su ubijali. Oni sada ubijaju, da ne bi više ubijali. Oni će ubijati, da bi se zaboravilo da su ubijali''. Parafrazirajući Jeftušenka, dame i gospodo, kažem – oni su lagali; oni sada lažu da ne bi više lagali; oni će i ubuduće lagati, da bi se zaboravilo da su lagali. Sprečimo, dakle, Varvare da bismo najzad ugledali sunce demokratije u Srbiji. Hvala vam.
Hvala, gospodinu Đuriću. Reč ima gospodin Obradović, po Poslovniku, onda replika. Dalje, gospodin Vučić, po Poslovniku, pa Baralić, po Poslovniku. Posle toga gospodin Petrović.
Poštovane kolege narodni poslanici, javljam se po Poslovniku u ime poslaničke grupe. S obzirom na to da gospodin Dačić nije ovde, a uvredljivi izrazi su se odnosili i na poslaničku grupu, odnosno na našu stranku i na gospodina Dačića, reći ću sledeće. Stvarno moram da pitam gospodina Đurića nešto. Gospodin Dačić će doći. Šta je gospodin Đurić, da li je on devojka za sve? On nama ovde drži neka moralna predavanja. A gde ste bili juče i što niste juče izašli i to isto nam kazali? Šta je? Da li treba da prođe cela noć, da vam neko smisli koncept da napišete i da pročitate? U čije ime sada govorite? Kakve su to ocene koje vi dajete? Šta je, vi ste sveznalica, a mi ostali nemamo taj nivo sposobnosti da možemo da razgovaramo? Postoji jedan dobar običaj u ovoj skupštini, barem je bio, ako hoćete nekome lično da se obratite čekate da je čovek tu pa mu kažete. Evo, sada je došao gospodin Dačić, pa izvolite, vi izađite i recite to što želite. Tada ćete čuti šta će vam on odgovoriti. Naš stranački dogovor je bio juče, to smo javno kazali, i nije ništa činjeno iza leđa. Gospodin Dačić je izašao za ovu skupštinsku govornicu i rekao Srbiji da ne želimo da mi pokrivamo brljotine drugih. Ako je formirana skupštinska većina, neka skupštinska većina vodi ovu skupštinu, pa neka dovede stvari do kraja. Neka oni smenjuju gospodina Tomislava Nikolića na način koji su smislili. Svi se pozivaju na Srbiju, a vode ih stranački interesi i razlozi. Stvarno je sramota da čujemo toliku seriju uvreda, potpuno bez razloga. Jednom se pojavljujete kao zaštitnici jedne grupe, pa druge i dalje. Izvolite, recite sada, Dačić je tu, izvolite, izađite za ovu govornicu i recite šta imate. Potpuno je nemoralan način na koji to radite. Uostalom, juče je bilo vreme da to kažete. Danas već ne govorite vi, već govori neko drugi. Hvala.
Hvala, gospodine Obradoviću. Ima reč gospodin Vučić, po Poslovniku [[Ivica Dačić, sa mesta: Mene su pomenuli, želim repliku.]] Molim gospodina Dačića da sedne na mesto i da se pripremi za repliku.
Da ne bih čitao, neko je zaboravio ovde pesme. Lepo piše, neka to neko uzme.
Dajte to, pa ćemo mi to da damo. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao šta je službenik TANJUG-a, kažu i nekih drugih državnih službi, po direktnom nalogu Vojislava Koštunice, rekao. Inače, posle ćete saznati gde je živeo, na kojem mestu, kako i koliko novca je u ovoj kampanji dobio od službenika Vojislava Koštunice, sa jednim ciljem i zadatkom, da blati Srpsku radikalnu stranku. Moram da kažem da sve što ste kazali da ste slagali. Šta pričate vi, čoveče?! Što pričate gluposti odavde! Kako vas nije sramota da izlazite i odavde najgore gluposti govorite i izmišljotine?! Srpska radikalna stranka, iste večeri sam izašao i SRS je čestitala Mariji Šerifović pobedu na pesmi Evrovizije. Šta pričate gluposti? Kada već o tome govorite, moram da vas obavestim, Jaško Šerifović je deda Marije Šerifović i još od 1995. godine je član Srpske radikalne stranke. Kako vas nije sramota da govorite gluposti, da nešto zloupotrebljavate, zato što vas je jutros pozvao jedan službenik iz kabineta Vojislava Koštunice? Moram još nešto da vam kažem, odnosno on je dobio taj nalog još u vreme izborne kampanje, a mi sada prikupljamo podatke gde ćete videti i oko obrade dokumenata, oko holokausta Roma, što je vrlo značajna stvar, da se vidi ko je koliko para uzeo. To će biti veoma značajna stvar, da se vidi kako te stvari funkcionišu i na koji način. Ali da vas obavestim, kada su predstavnici DS vršili pritisak na Rome u naselju "Vicika" da glasaju ili za njih ili za vas, oni nisu ni znali da vas je direktno službenik kabineta Vojislava Koštunice, uskoro će se saznati precizni podaci o tome, angažovao za izbornu kampanju. Tada smo mi poslali svoje članove u naselje "Vicika" u Kragujevcu da ih štiti od pritiska, da ne glasaju ljudi pod pritiskom, već da izađu i da glasaju po svojoj savesti, potpuno normalno. Još nešto.Mi smo poznati kao ljudi koji Rome, ne samo što ih izuzetno poštujemo, bukvalno, volimo koliko i Srbe. Ne pravimo nikakvu razliku. Mene ste mogli da vidite u izbornoj kampanji za Beograd da sam ušao u svako naselje Roma. Isto mi je svako romsko dete, kao i srpsko. Svako sam dete pomilovao i prema svakom sam se odnosio kao i prema svom detetu. Nemojte tu razliku da nam pravite i nemojte više da lažete o Srpskoj radikalnoj stranci. Dosta ste, po nalogu Vojislava Koštunice, lagali u izbornoj kampanji. Dosta ste im para uzeli, narodnih para, državnih para, koje su vam na crno davali, u kešu, na ruke i na sve druge načine. Dosta je više bilo prevara građana Srbije. Mi se ponosimo što i danas imamo Roma za poslanika. Imali smo i ministra Roma. Imaćemo i mnoge druge Rome, od Eštrepara do Ramadanovića, pa nadalje. Vi znate da je Srpska radikalna stranka najpopularnija kod romskog naroda. Ali te laži i te prevare više ne vrede. Naravno da je juče i Tomislav Nikolić čestitao, Mariji i Verici Šerifović, mi smo se radovali. Zamolio sam Tomu Nikolića da izađemo mi ranije, ako postoji mogućnost ako se sednica produži, da učestvujemo u veselju. Jer mislimo da je velika stvar za Srbiju učinjena. Nemojte više da nam držite predavanja. Kada pomisli jedan službenik Vlade Vojislava Koštunice da treba da izađete za govornicu da čitate bukvicu srpskim radikalima, nemojte to da radite. Naučite se tome, jer ćemo mi da čitamo bukvicu i tom službeniku Vlade Republike Srbije i Vojislavu Koštunici. Volite da budete vlast, budite, ali radikale ostavite na miru, posebno kada su pravični, pošteni i govore istinu. Hvala vam najlepše.
Hvala, gospodine Vučiću. Ima reč gospodin Petrović. Sedite, gospodine Dačiću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, repliciram na ono o čemu je gospodin Vučić govorio pre 10-15 minuta. Vodi se, naravno, velika politička borba u Srbiji. Ona se vodi svih 17 godina i potpuno je razumljivo da ljudi, bilo da su živi, Boris Tadić je predsednik Srbije, ili da su žive njihove ideje, a Zoran Đinđić je živ i ovde u Srbiji inspiriše građane Srbije, inspiriše ljude koji se bave politikom, predstavljaju temu. Doći će vreme i doći će doba, u to sam ja potpuno uveren i nadam se da će to doba doći brzo, kada nećemo biti prisiljeni da slušamo ovakav način izražavanja, kada nećemo biti prisiljeni da slušamo ovakve izlive loših emocija. I to je put kojim Srbija ide i gde ćemo mi doći za kratko vreme. Ali, kao što su ideje Zorana Đinđića ovu zemlju, dok je on bio živ, 2000. godine, dovele na putanju sa koje neće sići ni danas, tako je Boris Tadić taj koji danas svojom politikom, svojom borbom, brani taj pravac i taj pravac će biti nastavljen. Postojala je jedna mala opasnost da ova zemlja okrene putanju kojom ide njena politika i to se nije dogodilo. To je dobro za građane Srbije, to je dobro za ovu zemlju, to je dobro za državne interese. Odbranićemo sve što se odbraniti da od naših državnih interesa. Zbog toga sam potpuno uveren da su građani Srbije sa olakšanjem i sa veoma dobrim emocijama dočekali vest o tome da su se stvorili uslovi da bude formirana nova vlada. Verujem da će ovaj parlament imati sluha i imati državničke odgovornosti da tu činjenicu pretvori u realan život i da nova vlada Republike Srbije nastavi da vodi ovu zemlju prema EU, gde ćemo mi na kraju sigurno, u ne tako dalekom vremenu pred nama, stići. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Petroviću. Gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada ste videli čudo neviđeno, Dušan Petrović je izašao da replicira citatu. Dakle, nije on meni replicirao, nego citatu Borisa Tadića. Dakle, evo, ja se slažem kako to izgleda i samo ću jedan deo da pročitam: "Naglasak staviti – kritička analiza postupaka Đinđića", čitam, dakle, ono što govori Boris Tadić, "naglasak staviti na uzurpaciju vlasti u DS i promenu identiteta i prirode stranke pretvaranjem DS u lidersku autoritarnu partiju". Ali, ono što je mnogo važnije, što moram još jedanput da vam pročitam, a to je što se tiče onoga što mislim da govori o karakteru i buduće vlade, ali i o onome što se zbiva i što se događalo. "Đinđićeva uzurpacija vlasti u oblasti raspolaganja stranačkim novcem zaslužuje posebnu pažnju. Đinđić je manje-više sam, uz izvestan uvid predsednika Mićunovića, raspolagao tim novcem, prema svojim kriterijumima plaćao angažovane ljude, određivao prioritete visine isplate, često je ljude plaćao neposredno iz džepa. Nadzorni odbor se nije sastajao ni kontrolisao finansije. Tako je Đinđić istovremeno bio i naredbodavac, blagajnik, računovođa, šef računovodstva i sam svoj kontrolor." Pošteno! "Vremenom se navikao na to da je novac koji samo njegovom zaslugom i angažovanjem ulazi u stranku i da samo on ima pravo da ga raspoređuje, odnosno niko drugi nema uvida u priliv i trošenje novca". E, tako vam je to rekao Boris Tadić o Zoranu Đinđiću, dame i gospodo. Da li su to moje emocije ili emocije Borisa Tadića, ili Dragoljuba Mićunovića ili ne znam koga još? Razumeo sam, gospodine Petroviću, da ćete vi izaći da nešto ozbiljno kažete, a vi ste opet jedno te isto ponovili, a da mi niste objasnili ili odgovorili na pitanje koje vam postavljam. Opet smo čuli onu praznu priču – aha, bila je opasnost, a sada će Boris Tadić da kormilari. Ničim on ne kormilari, on samo sluša šta mu Solana kaže. On, ama, baš, ničim živim ne kormilari u ovoj zemlji, pa čak ni finansijama Zorana Đinđića, čak ni tim. I to se nekada trudio, pa mu nije uspelo i ništa ni o tome nije mogao ni da zna, niti da uradi. Ali, tu ima jedna druga stvar. Boris Tadić sve vreme govori samo jednu stvar: "Mi ćemo stići u Evropu". Ne znam gde putujemo, ne znam šta radimo. Pitam vas: da li se Evropska unija zalaže za rušenje ustavnog poretka, teritorijalnog integriteta Republike Srbije i otimanje Kosova i Metohije od Srbije, da ili ne?! Da li Boris Tadić podržava protivustavno delovanje, dakle, nekih međunarodnih činilaca koji direktno žele da razore Ustav Republike Srbije i zemlju Srbiju?! Da li mu je najbolji onaj koji svakoga dana kaže – podržavam Ahtisarijev plan i to je jedino rešenje za budućnost Srbije?! Da li je to vaš odgovor, da li je to vaša evropska budućnost? Evropska budućnost da nam uzimaju teritoriju, da nam ruše Ustav? To nije evropska budućnost, to je okupaciona budućnost Srbije, to je najtužnija i najjadnija budućnost Srbije. E, protiv takve budućnosti Srbije se borimo, a borimo se za budućnost Srbije sa Kosovom i Metohijom, da jasno kažemo vašim prijateljima koji hoće da nam ga otmu da ne mogu da nam ga otmu i borimo se za budućnost naše dece, a ne za budućnost para Zorana Đinđića i Borisa Tadića, oko kojih će da se prepiru. Ali, vi možete ponovo da izađete i da negirate citat, list je "Vreme", pa kažite da nije istina. Svašta smo čuli. I, još jednom poruka za Borisa Tadića – ne diraj Vojislava Šešelja, mali si ti čovek da bi o takvom čoveku govorio.
Hvala, gospodine. Po Poslovniku, gospodin Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom onoga što je rekao gospodin Rajko Đurić. Ne znam juče kako sam se to nedolično ponašao. Samo želim da vam kažem, gospodine Đuriću, pošto ste vi očigledno pripadnik DOS-ove političke opcije, jer ste se sve vreme zalagali za lustraciju i ne čudi me to što ste se juče našli prozvanim, jer ste očekivali da SPS pomogne vama da formirate vladu, ako hoćete da formirate vladu, nema problema, uradite to bez nas. Pa, zar vi mislite da mi ovde služimo da vas dovedemo na vlast, da mi preuzmemo odgovornost, da vi izaberete vladu ili da preuzmemo odgovornost da se vlada ne izabere. Šta mi imamo od toga? Mi ne učestvujemo u svim vašim dogovorima. A, to ko je vama danas rekao da napadate mene, sutra SRS ili sve ostale, to je deo vaših političkih dogovora, a ne biste se ni kandidovali na izborima da vam neko nije rekao i da vam neko iz vlasti nije dao para da se kandidujete, da otmete romske glasove koji su pripadali SPS-u i SRS-u. Pa, to se iz aviona vidi. Uostalom, niste vi jedini Rom u Parlamentu. Ovde je gospodin Šajn, izvinjavam se njemu. Šta ponekada neko misli iz Romske stranke, naravno, ima i u drugim strankama, Jova Damjanović, takođe.
Molim poslanike da se okrenu i da pozdrave gospođicu Mariju Šerifović, koja kao da je slušala vašu diskusiju i vaše lepe želje. Dajem pauzu 15 minuta. Molim šefove poslaničkih grupa i moje kolege iz predsedništva da u salonu popijemo sok sa našom Marijom. Hvala najlepše. Sednicu nastavljamo u 12,15. [[Posle pauze – 12,30]] Molim vas da nastavimo rad. Rokovi su mnogo važni, a volim da poštujemo rokove. Po Poslovniku, gospodin Rajko Baralić, pa replika, gospodin Tomislav Nikolić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući Dame i gospodo narodni poslanici, obraćajući se pre dvadesetak minuta, gospodin Rajko Đurić je povredio odredbe člana 101. i javljam se po članu 100. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Više puta gospodin Đurić ovde ima različite opservacije o raznim pitanjima, čita eseje koje je napisao po ovim ili onim pitanjima. Gospodine Đuriću, ne ponašajte se kao rezervni fond savesti čovečanstva, vi to niste. Ne zveckajte lustracijom, gospodine Đuriću, jer u vreme kada ste vi postali novinar Tanjuga i zamenik glavnog urednika Tanjuga, da biste to postali bila je neophodna petostepena provera UDBE. Nemojte, gospodine Đuriću, da vam se dogodi da se samolustrirate. Nema nikakvog smisla to što govorite. Godine 2002, gospodine Đuriću, kada su vlast vršili vaši prijatelji iz DOS, jedna sjajna mlada žena iz Čačka, Romkinja, Tanja Mitrović, konkurisala je za sudiju Opštinskog suda u Čačku. Samo su za nju glasali poslanici SPS, gospodine Đuriću. Može se o raznim pitanjima govoriti na različite načine. Ne sporim pravo da se vi obraćate svojim biračima, samo se naši nisu vama izvinjavali. Vi ste izabrani na osnovu jednog kriterijuma u Zakonu o izboru narodnih poslanika, koji se naziva pozitivnom diskriminacijom, a kad god ima pozitivna ima i negativna. Za vas je glasalo nekoliko stotina ljudi i na osnovu toga ste vi narodni poslanik i to je, naravno, vaše pravo, ono nije ni malo manje od onih koji su birani sa milion i po glasova, ali vas zaista molim, o moralu, pridikama, o onome što ste ovde govorili, ostavite to za neku drugu priliku i za neki drugi put. Nemojte vi o lustraciji, mogu vam se zameriti iz različitih malih službica koje su vas ovamo poslale, zato što nije lako biti u službi. Službice su vaš domen, treba da se potrudite, vi možete da se izborite za lično dostojanstvo na taj način što nećete imati šefa. Sada vi imate šefa koji će se sutra pojaviti ovde na balkonu, kad budemo birali vladu, gledaćemo ga na balkonu. Više puta ste se nama obraćali na način koji nismo zaslužili. Mi nemamo ništa zajedničko. Vi imate svoj politički problema, mi imamo svoj politički program, samo što u našem političkom programu jesu sadržana sva ona pitanja i svi politički ciljevi za koje se vi zalažete. Neka vam je srećan rad. Hvala na pitanju, SPS je veoma dobro.
Hvala Rajku Baraliću. Gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih gospodina Petrovića da prestane sa izazivanjem straha kod građana Srbije, pošto više nisam predsednik Skupštine. Ako je mogao u vreme kada sam bio predsednik da govori kako je to opasnost za Srbiju, ne treba sada da govori da je Srbija bila u opasnosti dok sam bio predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Gospodine Petroviću, jedina opasnost koja je postojala zato što sam predsednik Skupštine bila je da u momentu proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije odmah sazovem sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Ako je to za vas opasnost, onda ćete mi reći zašto je to bila opasnost. Jedina posledica toga što imam pravo da sazovem sednicu Narodne skupštine, zbog čega ste insistirali da budem smenjen, bila bi ta da odmah sazovem sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Ako je ta opasnost otklonjena, to znači da ste planirali da uopšte nemamo sednicu Narodne skupštine u momentu proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije. Nikakva druga opasnost, iako je vaš propagandni štab izmislio stotinu opasnosti zbog toga što su narodni poslanici većinom glasali i izabrali ko će da vodi ovu sednicu. Ako ta opasnost postoji, pretpostavljam da sam malo manje pripadnik starog režima od gospodina Mrkonjića. Ta opasnost vam je sada još veća. Ako je postojala smetnja da G17 plus uđe u salu dok predsedava Tomislav Nikolić, kako ne postoji opasnost da uđe u salu dok predsedava Milutin Mrkonjić. Jer ako me upoređujete, ja jesam možda deset puta u životu bio sa Slobodanom Miloševićem, a mislim da je gospodin Mrkonjić ponosan na to što je bio bar stotinu puta... (Predsedavajući: Ponosan sam, druže Tomo.) Hvala najlepše. Nisam ni očekivao da to izdate. Dakle, opasnosti nije bilo i vi to jako dobro znate, opasnosti će biti od sutra u ponoć, od kada vi preuzmete Srbiju. Gospodinu Đuriću, samo jednu stvar da kažem. Osećam se Romom zato što na vašem maternjem jeziku, kojim sam se rado služio kao dete, pošto sam bio okružen Romima, to znači čovek.
Hvala. Gospodin Vlado Sekulić, po Poslovniku. Izvolite, gospodine Sekuliću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 101. Poslovnika, čiju je povredu učinio gospodin Đurić. Hteo bih da podsetim gospodina Đurića, dolazim sa teritorije Novog Beograda, gde je romska populacija najzastupljenija na Ledinama i Starom sajmištu. Ako negde SRS pobeđuje, to je na biračkim mestima Ledine i Staro sajmište, gde smo mi sigurno ubedljivo najjača stranka i sada je malo nelogično da optužujete SRS da ima nešto protiv Roma. Tamo na Starom sajmištu i na Ledinama za vas niko ne zna. Inače, ja sam šef odborničke grupe u SO Novi Beograd. I gospođa Suzana Grubješić je tu i uvek se borim za problematiku Starog sajmišta i Ledina i za romsku populaciju, da se njima obezbedi bolji život. Vas tamo niko ne zna i to se vidi po rezultatima. Samo toliko.
Hvala najlepše. Izvolite, po Poslovniku. Izvinjavam se, još ne mogu da zapamtim sve poslanike, pa zato ne znam ime. Gospodin Simonović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem gospodina Đurića što pokušava da se nametne kao lider romske organizacije, ali ne razumem da to radi prevarama i lažima. Ono što pokušava Rajko Đurić jeste da odvoji nerazdvojivo, a to je da, uvek kada je srpskoj državi i srpskom narodu bilo teško, bilo je i romskom narodu. I to je približno, slično i vrlo blisko. Nema potrebe da na takav način prikazujete sebe, kako ste vi taj koji na praktičan način pokušava da zaštiti Rome od nazovimo nekih problema prema radikalima. Gospodine Đuriću, treba ovde da odgovorite na nekoliko pitanja. Prvo, zašto ste uzimali narodu romske populacije na teritoriji opštine Grocka, recimo, 15 dana ranije, pre izbora, lične karte, navodno da ostvare pravo ratne odštete od Nemačke, a na dan izbora ste dolazili sa tim ličnim kartama da ljudi glasaju za vas. Za to vreme, gospodine Đuriću, ja sam kao predsednik OO SRS izgradio vodovod i kanalizaciju za cela ta naselja gde ste vi išli da molite za po neki glas. Ne možete vi na ovaj način da štitite interese nacionalne manjine Roma. Vi treba praktično, a ne deklarativno. Hvala.
Hvala, gospodine Simonoviću. Gospodin Damjanović, pa gospodin Momčilov, po Poslovniku. Molim vas, samo da vodimo računa o vremenu, radimo do 14,00 časova i morate govoriti po tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svetu i Evropi nigde nema tri narodna poslanika Roma da su u parlamentu. To pouzdano znam. Jedini parlament u svetu je ovaj srpski parlament gde imamo tri poslanika koji su po nacionalnosti Romi. Pitam se, jedan Rom je došao na predlog svoje stranke, koja se zove SRS, za ministra u ovoj državi i to ceo svet zna, što sam i prošli put rekao, kome je omogućeno da kao ministar, zahvaljujući SRS, mnogo da doprinos svom narodu u ovoj državi. Skoro sam bio na jednom međunarodnom skupu u Bugarskoj i pitali su me da li sam izabran ponovo u ovaj dom. Rekao sam – da, ja sam izabran na predlog SRS - dr Vojislav Šešelj. Oni su me pitali o programu SRS i šta dr Vojislav Šešelj i njegov kolegijum misli o Romima. Rekao sam da SRS nema nikakve razlike između srpskog naroda i romskog naroda, kao i za druge nacionalne manjine. Uvažava sve, i to je prva stranka koja je integrisala Rome i sve druge nacionalne manjine u politici, i zato su prisutni danas u ovom parlamentu. Romi političari, parlamentarci i ministri sa Balkana i Evrope žele da dođu i da posete SRS i njenog zamenika predsednika i kolegijum, kao i da razgovaraju sa njima. Verovatno oni vide ko misli o Romima. Što se tiče demokratije, mi smo imali romsku televiziju, sve političke partije su bile na toj televiziji, zahvaljujući opet, ko god šta priča o Slobodanu Miloševiću, u ime Romske zajednice mi mu se zahvaljujemo, jer je odobrio Romskoj zajednici da ima romsku televiziju. Sada kada je najveći vid demokratije, demokrate su ugasile romsku televiziju. Imali smo dve romske televizije. Ja nisam imao para da platim da bi moja ostala, drugi je imao para da plati i njegova televizija radi, jer Ustav i zakon ne važe za sve podjednako, već imamo duple standarde. Ko ima para – može, ko nema – ne može. Vidim ovde da dosta pričate o Miloševiću i krivite Miloševića. Milošević nije u ovoj državi sedam godina. Milošević je pogubljen zato što je govorio istinu i što je branio ovu Srbiju i zbog toga je pogubljen. Mislim za vaše rezultate koje niste ostvarili ne treba da krivite čoveka koji je umro. Pustite Miloševića nek' počiva u miru tamo gde je. Gospodine Đuriću, mi o vama sve znamo. Federacija Roma Srbije će organizovati kongres uskoro u ovoj državi, ne da krivimo srpsku državu, nego da kažemo istinu kako se u srpskoj državi poštuju građanska manjinska prava svih naroda i narodnosti. Na kongresu ćemo dobiti celokupnu dokumentaciju kako ste pokrali milionski narod u Evropi i svetu. Vi ste taj koji je uzeo dve i po milijarde odštete, ali ja o tome sada ne želim da govorim. Ali kada budemo imali podataka, ja ću, tada, ovde, pred ovim parlamentom izneti. Treba da se zahvalite ovoj Srbiji i srpskom većinskom narodu što vam je omogućio da dođete u ovaj parlament. Znate li vi koliko građana stoji iza SRS? Vi nas nazivate fašistima, ubicama. Govorim istinu pod krivičnom i materijalnom odgovornošću da je SRS sve što je činila za ovih 10-11 godina, koliko sam ja član SRS, činila upravo na interes svih naroda i narodnosti u ovoj državi, a ono što je učinila za Rome puno im hvala, jer su učinili mnogo. Dato je 1.200.000 maraka. Ja sam rođen u tom kraju, nikada nismo imali vodovod, kanalizaciju i infrastrukturu. Moglo je da dođe do raznih oboljenja, (jer su bili WC i znate kako..)
Vreme, gospodine Damjanoviću.
Dr Vojislav Šešelj i SRS je to sve uradila. Danas se gradi put i gradi se vodovod Romima u Surdulici, gde je predsednik skupštine opštine iz SRS.
Vreme, gospodine Damjanoviću, molim vas.
Evo, završavam. Samo mi dozvolite, vi, gospodine Đuriću, tražite da se uhapse Romi i da idu u Hag. Ne znam iz koje ste vi mreže, vi niste Karla del Ponte, vi niste Haški tribunal. Ti Romi ako su nešto radili, mi imamo pravosudne organe, imamo pravosuđe. Oni će odgovarati ovde. Ko ste vi da tražite da oni idu u Hag? To je Ljuan Koka i to je Rahim Ljubić, koje ste tražili da idu u Hag, a sa njima i dan-danas sarađujete, uzimate pare što pišete za njegov list, onda vam ne smeta.
Hvala, gospodine Jovane. Nastavićemo po drugoj tački ...
Gospodine potpredsedniče, molim vas, samo još ovo. Pogledajte šta Đurić piše. Ovo nije Nemačka, ovo nije hitlerizam, ovo nije Pavelićeva država, ovo je srpska država i demokratska država. Gospodine Rajko, ako niste popili vašu terapiju, popijte, da ne dobijete infarkt.
Nemojte, Jovane, vređati.
''To su oni koji bi zbog svojih sebičnih, nečovečnih interesa bili u stanju da oštre noževe na Srbe, da kolju Rome i koji su spremni da kolju našu decu''. Tako pišete o jednoj stranci koja je dala, po prvi put, u istoriji sveta integraciju u politici. Drugo, molim vas...''isto onako kao što su to činili pojedinci u doba Hitlera u Aušvicu, u doba ustaškog pogromnika Ante Pavelića u Jasenovcu, jedan od njih je Jovan Damjanović, Rom iz Zemuna, koji je kandidat za poslanika na listi SRS, čiji članovi na raznim mestima Srbije, blizu naselja pevaju – ubićemo, zaklaćemo ko sa nama neće''. Eto, ko ste vi, gospodine Đuriću.
Nemojte više, hvala najlepše, imaćete priliku dok sam ja predsedavajući, dobićete još jednu šansu. Gospodin Momčilov, molim vas, samo minut.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, imam tri minuta da govorim, je l' tako, ali gledaću da budem i kraći. Naravno, ukazujem na povredu Poslovnika u članu 104. gde je gospodin Đurić sebi dozvolio da vređa na žestok način ovu skupštinu. Ono što je interesantno i što želim da kažem kada neko ovde počne sa citatom – zašto se bune Varvari, i onda posle na kraju imenuje te Varvare, mislim da je to apsolutno uvreda za ovaj parlament. Možete se gospodine Đuriću smejati koliko hoćete, ali sam dužan da vam kao čoveku koji je prvi put ušao u parlament, možda, dam dva saveta. Shvatite da ovo nije virtuelna tribina. Ovo je Parlament Republike Srbije. To je pod broj jedan. Nemam ništa protiv citata, protiv gomile citata, ali ako su umesni i plasirani na pravo mesto. S druge strane, ovo nije pozorište. Ovde sa mnogo patosa, sa mnogo teatralnosti izlažete ono što izlažete, a sadržaj toga je, na kraju se ispostavilo, vrlo jadan. Ja bih razumeo kada bi sav taj svoj patos i sav svoj teatralni način izlaganja upotrebili da iznesete upravo teško stanje u kome žive vaši sunarodnici, kada bi nam ovde pričali kako se živi u favelama ispod Gazele, ja bih to tada razumeo, ali ovo što vi radite, što vi hoćete, krajnje je nečasno. Molim vas, uzdržite se koliko je moguće oko toga. Sada govorim to kao jednom ozbiljnom čoveku, ukoliko možeteda sebe shvatite u ovom parlamentu. Molim vas, pazite, kako pričate i šta pričate, a pogotovu nemojte selektivno da vređate poslanike ovog parlamenta, a pogotovu najbrojniju grupaciju. Možete i to, ali batina ima dva kraja, a za vas je ta batina vrlo teška!
Gospodin Anastasovski, po Poslovniku, pa gospodin Vladan Batić, po Poslovniku. I, molim vas, da time završimo da bi dali reč diskutantima.
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazim sa opštine Palilule koja ima, mislim, jedno od najvećih romskih naselja. Izašao sam da repliciram gospodinu Đuriću, jer sam imao veće pravo ja da pričam o romskoj populaciji, jer na Palilu je romska populacija glasala, odnosno većinu glasova dala SRS – dobili smo više glasova na Palilula nego što je gospodin Đurić ukupno dobio. Gospodine Đuriću, Romi su narod i vi njih treba ovde da zastupate, jer se predstavljate tako. Međutim, čini mi se da vi ovde zastupate isključivo sebe, svoje interese i svoj džep, tako da nemate pravo govoriti u ime Roma, jer ste do sada najmanje u ime njih govorili za ovom govornicom. Nema potrebe da se predstavljate lažno, jer znate za koga radite, ko vas plaća, a ovo vam je sada u Skupštini, uzgred, samo da imate za džeparac, tako da, ostavite romsku populaciju onim ljudima za koje oni glasaju, i onim ljudima koje oni smatraju svojim predstavnicima. I sami znate da u pojedina romska naselja niste smeli da uđete, a vi se predstavljate predstavnikom Roma. Nemojte drugi put tako i ostavite SRS da radi svoj posao, jer ga radi odlično. Vidite koliko je ova desna strana zastupljena: imamo i Rome i sve nacionalnosti, i mi smo pravi predstavnici svih naroda koji žive u ovoj Srbiji. Hvala.
Reč ima gospodin Vladan Batić, a neka se za diskusiju pripremi Aleksandra Jerkov.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovaj zakon nosi pogrešan naziv. On više liči na zakon o poljarskim tezgama ili na zakon o buvljoj pijaci, eventualno, na zakon o ministarskim feudima ili latifundijama. Dakle, ako je po predlogu budućih ministarstava, onda buduća vlada i neće biti kreirana ili skrojena prema potrebama države i građane, nego prema potrebama pojedinih političkih stranaka, pojedinaca i što je još gore, tajkuna, oligarha, stvarnih gospodara Srbije. Oni su kreatori ove vlade. Oni su se uplašili, oni su strepeli, oni su insistirali, utrošili puno energije, vremena, ali i para da se pošto-poto napravi jedna ovakva vlada. Ona je glomazna, neefikasna, nefunkcionalna. Naravno, u okviru nje, a videćemo to već sutra, nije se uopšte vodilo računa o stručnosti i kompetentnosti, o onome što jedan kabinet treba da radi u interesu države i građana. To sa ovakvim stvarima nema veze. Moram da vam kažem da mi je čast i da se ponosim što sam bio ministar pravde u prvoj demokratskoj vladi posle 60 godine, vladi pokojnog premijera Zorana Đinđića. Još nešto želim da vam kažem, od 17 ministara u toj vladi: devet su bile vanstranačke ličnosti, a nakon smrti i tragične pogibije Zorana Đinđića, neki od njih su pristupili DS-u. Do tada, to su zaista bile vanstranačke ličnosti. Sve ovo, naravno, to je na štetu građana Srbije koji će taj skup i glomazni kabinet plaćati iz svojih džepova, iz svojih istanjenih novčanika u vidu carina, poreza, akciza, taksi, jer, ponavljam, nije ovde u pitanju interes građana i države Srbije, nego nekih neodgovornih pojedinaca. Pomenuto je već da susedne zemlje od kojih su neke članice Evropske unije imaju mnogo manje kabineta, Bugarska – 17 ministara, Hrvatska koja je imala prihod od turizma, pošto vidimo ovde novog stručnjaka zaturizam, ima 12 ministara, Crna Gora – 13 i ona kuca na vrata Evropske unije, od koje smo mi daleko, a buduća vlada Srbije – 22 ministarstva. Kada pogledamo šta znači to licitiranje, partijsko i stranačko, najbolji primer za to je ono što je projektovano kao buduće ministarstvo ekonomije, odnosno kako se tačno kaže, ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Ono je objedinilo bivše ministarstvo privrede, ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, turizam, i zapošljavanje i ima još puno toga. Na dve strane je opisan delokrug rada budućeg ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Imam jedan predlog: mislim da bi iz bivšeg Ministarstva pravde ovom ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja trebalo pripojiti upravu za izvršenje krivičnih sankcija, za nadzor nad zatvorima, za buduće uređenje zatvora, jer uvek treba razmišljati futuristički, uvek treba gledati u budućnost. A kada je o privatizacijama reč, trebalo je poimenično pomenuti neke banke: ''Delta banku'', "Cyprus Popular" banku, "HVB banku",''Centrobanku'', odnosno danas ''Laiki banku'', ''Evroaksis'' banku, ''Nacionalnu štedionicu'', a biće tu materijala za posao i rad na pretek. Sa druge strane, zbog tih nagodbi, ministarstvo za dijasporu, obrazloženo je u tri reda i to reda radi. Takođe bih predložio da se uvede kao posebno ministarstvo –ministarstvo za odnose sa tajkunima, ono što se radi ilegalno, sada treba legalizovati, pa da se zna ko u stvari upravlja ovom zemljom. Još nešto, ljudi iz ove tzv. ''narodnjačke koalicije'' ili tzv. ''legalisati'', često se pozivaju na Slobodana Jovanovića. E pa, Slobodan Jovanović je govorio da Vlada, odnosno kabinet ministara, treba da bude homogena, kompaktna, harmonična, solidarna, a ovde niko nikoga ne može da gleda, ovde ljudima noga nozi dobro ne misli i oni će, kao, da naprave jednu budućnost, i nije tačno. Nije tačno da su, tobože, građani Srbije odahnuli. To možda iz neke vaše optike, iz neke vaše prizme, iz neke vaše projekcije. Građani Srbije su puni zebnje, zbunjeni, razočarani, zabrinuti zbog pokazane neodgovornosti i zbog toga što će ponovo imati vladu "kilavog Radovana".
Zahvaljujem se gospodinu Batiću, što je spojio i po Poslovniku i diskusiju. Reč ima gospođica Aleksandra Jerkov, a neka se pripremi gospodin Vidoje Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se što sam nakon sat i po vremena dobila priliku da govorim. Gospodine potpredsedniče, vi ste zamolili neke od iskusnijih poslanika da vam pomognu u vođenju sednice i nadam se da ćete prihvatiti moju sugestiju, iako nisam iskusan poslanik, naime, da poštujete član 100, gde se govori o tome da poslanik koji se javi o povredi Poslovnika na početku svog izlaganja mora da kaže koju odredbu Poslovnika reklamira i za to svoje obrazloženje ima najviše tri minuta, pa vas molim da to u budućnosti poštujete.
Hvala najlepše Aleksandra, od ovog momenta to ću poštovati.
Dakle, govoriću o zakonu koji se nalazi pred nama. On je u potpunosti u skladu sa načinom rada koji nam u ovoj skupštini DSS i DS u proteklih par dana nameću, a koji potiče, zapravo, iz njihove nesposobnosti da se u protekla tri meseca dogovore o bilo čemu, da bi sada ostale stranke demokratskog bloka prisiljavali i uopšte građane Srbije forsirali i nametali im polovična i nezadovoljavajuća rešenja, pod izgovorom da svi mi treba da podržimo to, a da će protiv biti sam oni koji su protiv formiranja demokratske vlade, protiv evropske budućnosti zemlje, uopšte, protiv demokratije u celini. Od drugih stranaka demokratskog bloka, čak i onih koje nisu učestvovale u pregovorima o vladi, očekuje se da bezuslovno podrže ta loša i polovična rešenja i time zanemare sve te očigledne nedostatke koja ta rešenja imaju, da napuste svoje principe i iznevere interese građana koji su za njih glasali, a sve pod izgovorom da je situacija toliko hitna da se mora uraditi ovo ili ono. Poslanička grupa Vojvođanski poslanici LSV nije kriva zbog hitnosti situacije. Mi nećemo napustiti interese građana koji su za nas glasali i želimo da opravdamo poverenje građana Vojvodine i Srbije koje su nam ukazali. Želimo da se borimo za njihova prava i zbog toga nismo spremni da podržavamo loše predloge, zbog toga što ste nas vi stavili u takvu situaciju da se mora o nečemu odlučiti sada i odmah. Zakon koji su nam DSS, DS i G17 plus predložili je loš, nije u skladu sa evropskim standardima, površan je, anahron i u njemu se više ogleda vaša potreba da što više podelite i na što efikasniji način zadovoljite stranačke apetite, nego zaista da se odgovori potrebama i interesima građana Srbije, da se način rada i funkcionisanje države uredi na pravi način. Čak je loš do te mere da je, kao i prethodni Ustav, koji ste svi zajedno usvojili, jezički nepravilan i prepun gramatičkih i logičkih nepravilnosti koje su nedopustive i pokazuju koliko ste nemara uložili u njegovu izradu. Poslanička grupa Vojvođanski poslanici LSV podnela je nekoliko amandmana, koje ćete imati prilike da čujete u raspravi, kada bude krenula rasprava u pojedinostima. Smatramo da će ti amandmani ovaj zakon dovesti na evropski nivo, na nivo poštovanja ljudskih prava i sloboda i uvažavanje svih različitosti koje u našoj zemlji postoje, kao i ispunjavanje obaveza i pripremanje za veliki posao koji naša zemlja ima prilikom integracija u Evropsku uniju, koja joj predstoji. U zavisnosti od toga, da li će naši amandmani biti prihvaćeni, donećemo odluku da li ćemo podržati ovaj predlog.
Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Riza Halimi.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo poslanici, proteklih pet dana nije lako biti poslanik. Građani Republike Srbije imali su priliku da nas slušaju i ocenjuju, a mi smo proteklih pet dana proveli na način kako smo to uradili. Sada smo maltene na početku. Imali smo predsednika Skupštine, ali videli ste juče da je predsednik Skupštine podneo ostavku. Mi smo zajedno sa građanima doživeli jednu svojevrsnu bruku, a kreatori te svojevrsne bruke mislim da će biti prepoznati od strane građana i na sledećim izborima sigurno će biti kažnjeni. Imamo prisustvo izigravanja volje građana. SPS u proteklih pet dana bila je konstruktivna i imala nameru, želela da se konstituišu institucije. To smo očekivali u tri do četiri meseca, ali stranke demokratske opcije nisu to uspele. Kada je došlo do predloga za novog predsednika videli smo reakcije, maltene i plakanje pojedinih predstavnika političkih partija, koje su želele da u što kraćem roku formiraju vladu. SPS je bila konstruktivna i pokazivala konstruktivnost sve vreme prisustva na ovoj sednici. Takođe, SPS će biti konstruktivna kada je u pitanju zakon o ministarstvima, ali čuli ste od našeg zamenika poslaničke grupe da SPS neće glasati za zakon o ministarstvima. Zašto? Ovaj zakon je pripremljen na brzinu, posle brzog dogovora između tzv. partija demokratskog bloka, ponuđen zakon o ministarstvima koji je bio prilagođen svojevrsno rešavanju samo ličnih interesa unutar partija tzv. demokratskog bloka. Dobili smo projektovane predloge, a nadam se da će predloženi mandatar sigurno sutra imati priliku da nam da imena i prezimena sastava vlade i možemo slobodno reći da će buduća vlada biti partijska vlada. To smo svi primetili i možemo biti u to uvereni. Zašto SPS neće glasati za ovaj zakon o ministarstvima? Neće iz jednog prostog razloga, zato što ovaj zakon nije po volji građana, zato što ovaj zakon nije racionalan, nije efikasan, a još više zato što smo u prethodnom mandatu prethodne vlade imali 17 ministarstava, a sada imamo 22, što znači da će vlada brojati 25 ljudi, a posebnih organizacija imali smo 10, a sada ih imamo 14. Dolazim iz jedne sredine, opštine od 20.000 stanovnika, opštine Ljubovija, i želim da istaknem zašto vlada neće biti racionalna, a isto tako zašto će biti partijska. Prethodna vlada je bila partijska, a lično mislim da će mnogi koji ovde sede podeliti mišljenje da će i naredna vlada biti partijska. SPS je dala jedan broj amandmana i jedan se odnosi na Ministarstvo odbrane. Mi ovde nismo videli, a u Ministarstvu odbrane jedan od širih segmenata osposobljavanja i pripremanja stanovništva jeste civilna zaštita. Nigde je nema, imamo u posebnim organizacijama Centar za razminiranje. Postavljam pitanje, ako ga već nemamo unutar zakona o ministarstvima, gde će se naći najširi oblik organizovanja sistema civilne zaštite? Da li u Ministarstvu odbrane? Da li će to biti u nekom drugom ministarstvu, da li će to možda biti povereno lokalnoj samoupravi? Ono što želim posebno da kažem, ovih dana je bilo priče da budžet Republike Srbije treba da usmeri veća sredstva u vojsku, odnosno u Ministarstvo odbrane. Nisam shvatio nameru da ćemo ratovati. Ovde je bila namera diskutanata da mi u transformaciji vojske sistema odbrane, idemo bržim korakom, nego što je to činjeno u ovom periodu. A želim samo da kažem da su ministri doveli vojsku u ovu situaciju, naš sistem odbrane kao konstitutivni element države, nabrojaću ih redom, pre svega, to su Tadić, Davinić i sadašnji ministar odbrane, a vidimo u kakvoj se situaciji vojska danas nalazi. Ono što posebno želim da kažem, zakon o ministarstvima je potreban da se donese. Prilikom konstituisanja svake vlade taj zakon o ministarstvima se u principu donosi, ali niko se posebno posle toga ne osvrće na sistem organizacije ministarstava po dubini. U okviru Ministarstva odbrane mi imamo problem ostvarivanjaprava i obaveza građana kada je u pitanju vojna obaveza. Mislim da ima oko 40, a možda i do 50 opština koje nemaju organizacionu jedinicu u svom sedištu, mestu prebivališta građana, nego da svoje pravo ostvare moraju da idu, recimo, iz Ljubovije, u Valjevu ili u protivnom da jedan od radnika iz vojnog odseka Valjeva dolazi u Ljuboviju. Mislim da je potreba u budućoj vladi i onaj ko bude projektovan za ministra, a vidimo da je to gospodin Šutanovac, da o tome posebno povede računa kada bude u pitanju nova sistematizacija radnih mesta. Jedno od posebnih pitanja jeste pitanje Ministarstva finansija. Želim da kažem, zašto sam rekao da je prošla Vlada, a verujem da će i ova biti politička. Prethodni ministar, gospodin Dinkić, prilikom donošenja Zakona o povraćaju PDV-a, moram da istaknem jednu činjenicu, a ako bude tako, onda će male opštine sigurno imati problema, radi se o sledećem: gospodin Dinkić je uvek opštinama tamo gde su na vlasti predstavnici G17, naime, mnogo više sredstava se izdvajalo, nego što je to slučaj sa drugim predstavnicima koji pripadaju drugim političkim grupama. Nabrojaću, gospodin Albijanić se smeje, ali, recimo, Loznica i Žagubica. Loznica je dobila više nego Šabac, a uporedite, recimo, kolika je Loznica, a koliki je Šabac. Kada je u pitanju državna uprava, imam jednu posebnu primedbu. Lično smatram, i pozivam budućeg ministra, a projektuje se, gospodin Knežević, da ministar, ili njegovi saradnici ili pomoćnici moraju da svojim načinom rada više doprinesu toleranciji, smanjivanju tenzija u političkim odnosima na lokalnom nivou. Mislim da u pojedinim slučajevima, a i u Ljuboviji, nedoslednim odnosom sa nekompletnom dokumentacijom data su neka obrazloženja, upozorenja itd, kada je u pitanju skupštinska većina, izazvali su određene probleme, naišli su na osudu šireg broja građana, a tome su doprineli i neki poslanici koji sede i danas ovde u ovom parlamentu. Mislim da je naš cilj da u lokalnim sredinama izbegavamo uvođenje privremenih mera, jer je cilj da imamo jednu stabilnost u Srbiji. Ako imamo stabilnost u opštinama, imaćemo sigurno i stabilnu Srbiju. Pozivam budućeg ministra da ipak šire pogleda sveukupnu situaciju kada je u pitanju skupštinska većina i pre svega uvođenje privremenih mera. Želim da kažem da se u Ljuboviji, bilo je dosta u novinama, smirila situacija, da smo izabrali predsednika Skupštine da normalno sve institucije funkcionišu i rade, a imam primedbu na resorno ministarstvo, kako se odnosilo. Želelo je na bazi jednostranog odnosa, na osnovu jednostrane dokumentacije da donese nekakvu odluku i upozoravamda budući rad bude ipak konkretniji. Kada je u pitanju Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede pozdravljam ideju da Direkcija za vode ostane u okviru ministarstva, iako se razmišljalo drugačije. Ali, želim da kažem jednu stvar. Prilikom kriterijuma za opredeljivanje opština koje pripadaju kategoriji devastiranih opština, odnosno nerazvijenih područja, građani opštine Ljubovija, privrednici, preduzeća, ustanove, smatraju da opština Ljubovija ne bi trebalo da pripada kategoriji razvijenih opština, iz jednog prostog razloga, jer ne može da koristi određene beneficije u smislu korišćenja podsticajnih sredstava, sredstava iz Fonda za razvoj. Znači, trebalo bi posebne organizacije, kao što je Zavod za statistiku, da daje bolje i preciznije podatke vezano oko svrstavanja opština u kategorije razvijene ili ne razvijene. Nadam se da će ministarstvo za regionalni razvoj i ekonomiju, kod koga se prepliće i turizam, i u Ministarstvu za trgovinu i turizam taj deo, verovatno borba ko će više imati ovlašćenja u ovoj našoj Republici, voditi računa o regionalnom razvoju svih sredina, pa i ovih malih opština, kako bi izbegli odliv stanovništva, odnosno kako bi izbegli smanjenje i odlazak kadrova koji mogu da doprinesu manjim opštinama, tipa Ljubovije, a sigurno i onih koje spadaju u drugu kategoriju. Ministarstvo prosvete, želim da istaknem i da pozovem ministra da vodi računa o razvoju, posebno malih opština. Imamo slučaj da se u opštini Ljubovija od 2000. do 2003. godine intenzivno radila nova škola. Od 2003. godine do danas nismo dobili svega 3.000.000 za izgradnju. Zameram gospodinu ministru na aktivnosti i pozivamo budućeg ministra da ovaj zastoj otkloni, kada je u pitanju nastavak izgradnje škole. Da ne bih oduzimao vreme, želim da kažem još jednom i da konstatujem da SPS zbog razloga iz svog stava da će buduća vlada biti neracionalna, neefikasna, da će biti politička, neće glasati za ovaj zakon.
Opet podsećam poslanike, naročito gospodina Albijanića, koji je mnogo nervozan. Gospodin Jovanović diskutuje iz fonda vremena SPS-a. Socijalistima je ostalo još samo sedam minuta. Reč ima gospodin Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, na početku bih izneo da je za Koaliciju Albanaca Preševske doline neprihvatljiv ovaj predlog zakona. Osnovni razlog je, podrazumeva se, neuključivanje ili uopšte definitivno isključivanje Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Poznato nam je, koliko se sećam 2002. godine, kada je Savezna Republika Jugoslavija prihvatila okvirnu Konvenciju Saveta Evrope o zaštiti prava manjina, kod nas je uvođeno ministarstvo manjina, tada je usvojen Zakon o zaštiti manjinskih prava. Prilikom gašenja saveznog ministarstva, Vlade Srbije i Crne Gore, uvođena je služba za manjinska prava, time je započet postupak eliminisanja ministarstva, a ovim se to definitivno ukida. Mislim da praksa pokazuje da je ovaj potez neprihvatljiv, nije racionalan, ne vidim nijedno obrazloženje da se ministarstvo za ovu delatnost reducira na nivo službe. Ionako, u vremenu u kom služba odvija svoju aktivnost nije apsolutno pokazala mogućnost, kapacitet, da se bavi ovom problematikom. Čitav dokument, mislim da sam pogledao, ima dve ili tri rečenice koje se bave problematikom manjina. To je, koliko vidim, u članu 8, gde se spominju opšta pitanja položaja pripadnika nacionalnih manjina i vođenje registra nacionalnih saveta nacionalnih manjina, i još u članu 23. pominju – zaštitu verskih komponenata u kulturnom i etničkom identitetu nacionalnih manjina. Ono što je Ustavom dato, da će država jamčiti posebnu zaštitu nacionalnim manjinama radi ostvarivanja potpune ravnopravnosti i očuvanja njihovog identiteta, ili u stavu 2. člana 20. gde kaže: dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava ne može se smanjivati – ne smanjujemo li mi ukidanjem ovog ministarstva nivo zaštite manjinskih prava, ili možda pretendiramo da smo u ovih 3-4 godine rešili sve probleme. Po meni, sve ovo liči na sudbinu Koordinacionog tela za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, formirano u neko osetljivo vreme: dati neki rokovi – nisu ostvareni, a nikada analize nije bilo, šta je od tih zacrtanih objektiva dveju vlada ostvareno, a šta nije. Jednostavno se prećutkuje. Na papiru postoji. Doduše, postoji kao Koordinaciono telo, ali ne funkcioniše, a ovde se i ukida, a nemamo nikakvu analizu šta smo mi, zapravo, radili ovih 3-4 godine. U čemu smo mi to popravili situaciju u ovoj oblasti, a ima i te kako ozbiljnih problema. Vojvodina, verovatno, ima drugačiju specifiku, jer ipak postoje organi na nivou Autonomije Vojvodine koji rešavaju manjinska prava. Šta da radimo sa drugim oblastima gde takvih instrumenata nema. Ne pretendiram da i u Vojvodini nema tih problema. Ima ljudi koji će ovde malo bliže o tome da govore. Mislim da nije dobro što se išlo ka tome. Nije bilo ni vreme, nema ni argumenata, a poslova ima na terenu, i te kako, i u ministarstvima prosvete i kulture, kao i u drugim oblastima koje su specifične, u kojima manjine treba da ostvaruju kolektivna prava postojećim zakonom, koji je dosta neefikasan, nekonkretizovan. Garantuju se kao u Ustavu prava, ali se ne kreće dalje u konkretizaciju. A ako nema zakonske regulative, onda ustavna odredba, ionako uopštena, nema šanse da se u praksi sprovodi. Sada je suštinsko šta i koji nam instrumenti onda ostaju da ostvarimo manjinska prava, po poslednjem popisu iz 2002. godine 18% građana ove države. Što se tiče člana 24. o ministarstvu za Kosovo danas neću ništa da kažem, da ne bih izazvao u ovako kratkom vremenu koje imamo na raspolaganju neku opštu diskusiju. Hvala vam.
Hvala gospodinu Halimiju. Replika, gospodin Vučić. Neka se spremi gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od većine poslanika, ja sam pažljivo slušao šta je govorio gospodin Halimi. Sve je bilo u redu, gospodine Halimi, dok niste počeli sa brojkama da izlazite. Kako to 18%? Da li Albanaca na Kosovu i Metohiji ima oko 100 hiljada ili vi već ne računate Kosovo kao deo Srbije?! Sa brojevima dobro stojim, uvek sam dobro računao i morate da mi objasnite kako je to pripadnika nacionalnih manjina 18% na teritoriji Republike Srbije. Bilo bi mi zanimljivo da mi to kažete. Još više mi je zanimljivija činjenica da niko ne reaguje i da svi ćute, i da, otprilike, eto, to je evropska integracija. Pretpostavljam da ste vi za evropsku integraciju, evroatlantske, znao sam odmah. Ne znam doduše šta vam to znači ''atlanska integracija'', da li treba svi da skočimo u Atlantik ili šta već?! Razumeo sam da ste vi za evroatlantske integracije. Samo vas molim da mi odgovorite, uz najveće poštovanje Albanaca na teritoriji Srbije, i onih na Kosovu i Metohiji i onih u opštini Preševo ili Bujanovac, ne znam zašto su Medveđu stavili u isti koš, jer nikakve veze nema pošto je u Medveđi ne apsolutno, nego kvalifikovana većina Srba, a ne Albanaca, ali to je već neko hteo ne znam šta da učini sa čitavim tim krajem, u Bujanovcu je, otprilike, za nijansu više Albanaca, i to sa onim što je Čović naknadno upisivao, što jeste i što nije istina, ali nisam razumeo celu tu priču, pa da nam saberete te brojeve ponovo i da nam kažete ovde dedukcijom kako ste došli do tih brojeva? A nisam razumeo pod tim ministarstvom za Kosovo i Metohiju da li vi to hoćete da kažete, kao neki vaši politički prijatelji ovde u Srbiji, da Kosovo i Metohija nije Srbija?! Da li vi mislite, kao i Boris Tadić, da Srbija treba da ide u evroatlantske integracije i bez Kosova i Metohije?! To su stvari koje nas zanimaju. Moram da vas podsetim, gospodine Halimi, da ste prekršili ne samo načela Ustava, u kojem se govori o elementarnim stvarima. Vi ste prekršili osnovne članove Ustava koji govore o suverenitetu, teritorijalnom integritetu Republike Srbije. Sa skupštinske govornice svaki poslanik ima pravo da kaže šta hoće i on ne snosi krivičnu odgovornost za ono što izgovori sa skupštinske govornice. To je jedno elementarno demokratsko načelo, koje se priznaje svuda u svetu. Vi možete, gospodine Halimi, da izgovorite šta hoćete, ali nemojte da smetnete s uma kada vaši sunarodnici sklone srpsku zastava sa opštine Bujanovac i kada se to učini u Preševu ili bilo gde drugde tog trenutka je pogažen Ustav Republike Srbije. Tog trenutka ta zastava Srbije mora da se vrati na zgradu bilo koje skupštine opštine, svidelo se to vama ili ne. Gospodine Halimi, pošto izuzetno poštujem pripadnike nacionalnih manjina, izražavam svoje apsolutno zadovoljstvo zbog vašeg učešća u radu Narodne skupštine Republike Srbije, samo vas molim da ne smanjujete broj pripadnika manjina. Albanaca na Kosovu i Metohiji ima mnogo više od 80 do 100 hiljada, koliko ste vi izračunali. Siguran sam da ćete vi podržati predlog, odnosno amandman Srpske radikalne stranke u kojem se uvodi ministarstvo za manjinska i ljudska prava, a ubuduće nemojte da nam izbacujete u vašim evroatlantskim integracijama Kosovo i Metohoju iz Srbije. Nemojte da nam na bilo koji način, pa makar i posredno, pretite nekakvim novim dešavanjima u nečemu što ste nazvali Preševskom dolinom, jer ni taj geografski pojam ne postoji. Nemojte da smišljate novo ime za nešto gde biste mogli da izazivate tenzije, ili bilo ko drugi, ne mislim vi lično. Nama je potreban mir, nama je potrebna sigurnost za sve građane, i za sve Albance na Kosovu i Metohiji. O svima njima će država Srbija lepo da brine. Svi će dobro da se osećaju i o svima njima ćemo da vodimo računa. Napravićemo im ministarstvo za manjinska i ljudska prava. I Albanci će imati sva prava u skladu sa međunarodnim javno- pravnim normama. To je politika za koju bi trebalo da se zalažete. A ovo, da nam na mala vrata uvodite nezavisnost Kosova, jer mislite glupi su poslanici srpske Skupštine pa neće primetiti šta ste izgovorili indirektno, jer ste mnogo lukavi Gospodine Halimi, ima nas koji ništa drugo ne možemo da radimo nego moramo vas da slušamo. Danas nisam mogao da slušam ni šta govori gospodini Petrović, šta govori onaj ili ovaj. Znam da ništa pametno neće da kažu. Vas slušam sa oba uha, a još mi i šapuću šta govorite. Kako god da okrenete, gospodini Halimi, molim vas da ne rušite Ustav Republike Srbije. Po Ustavu Republike Srbije ste izabrani na mesto narodnog poslanika i nemojte, gospodine Halimi, da rušite državu Srbije. Nije vam to posao, vi ste državljanin Republike Srbije bili i bićete državljanin Republike Srbije, ravnopravan sa Srbima i svim ostalim građanima ove zemlje, ja vam to garantujem. A nećete biti državljanin neke druge zemlje, iako vi to možda priželjkujete. Hvala vam najlepše.
Gospođa Radeta ima reč. Ne može replika na repliku, to sam i ja naučio, gospodine Halimi, ali možete po Poslovniku, kada Vjerica završi. Izvolite, Vjerice.
Dame i gospodo, kada bih u jednoj rečenici komentarisala Predlog zakona o ministarstvima, onda bih rekla – kakav zakon, takva Vlada ili kakva Vlada, takav zakon. To znači da mi iz Srpske radikalne stranke znamo da će sutra biti formirana veoma lošai štetočinska vlada, i da za tu vladu treba da se usvoji ovako loš zakon, o čijem Predlogu danas ovde raspravljamo. Poslanici SRS podneli su preko 40 amandmana na Predlog zakona i pošto je ovo prvi put za saziv ovog parlamenta da se govori o predlogu nekog zakona, a već su se čule neke insinuacije kako neki dobri poslanici neće da podnose amandmane da ne bi vršili opstrukciju rada parlamenta, ja ću kazati sledeće. Mi iz Srpske radikalne stranke ćemo, kao i do sada, uvek podnositi amandmane. To očekujemo i od ostalih kolega, ako imaju primedbe na zakon da to iskažu kroz amandmane, a ne da izađu za govornicu i govore šta nije dobro, a ipak neće da podnose amandmane, jer je to opstrukcija. Ne, to nije opstrukcija, već je pravo i obaveza narodnog poslanika i poslaničke grupe da podnosi amandmane, da obrazloži amandmane i, naravno, da traži od kolega da glasaju za te amandmane. O amandmanima ćemo sutra govoriti, a ovo je bila samo jedna principijelna primedba. Šta je karakteristično za Predlog ovog zakona o ministarstvima, i šta nije posebno dobro, jeste činjenica da bar tri odredbe ovog zakona nisu u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Proći ću kroz ovaj zakon i kazaću, bar one najkarakterističnije članove ću kratko prokomentarisati i izneti stavove Srpske radikalne stranke, na taj način o Predlogu zakona. U vezi člana 2, koji govori o tome koja su ministarstva predložena u ovom novom zakonu, imamo dosta amandmana. Jedan deo amandmana se odnosi na promenu naziva nekih ministarstava, jer ste vi u ovom predlogu nepotrebno menjali dosadašnje nazive ministarstava, a nadležnosti niste menjali. Valjda, po nazivu ministarstva to treba da bude bombasto i zvučno, pa kad neko tamo dobije neko ministarstvo, da to ne bude ministarstvo za telekomunikacije, već da to bude ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo, da bi taj ministar sam sebi ispred ogledala izgledao pametnije, a građani Srbije odlično znaju kakvi su svi ti ljudi koji će sutra biti izabrani za ministre. Takođe, karakteristično je da niste predvideli u okviru ministarstva kulture, niti u okviru bilo kog drugog ministarstva, a ne kao posebno ministarstvo, ministarstvo informisanja. U našoj poslaničkoj grupi mi smo razmišljali, o tome, da li da predložimo formiranje tog posebnog ministarstva. Mislimo da je to dobro, ali smo računali, pošto ste povećali broj ministarstava, da nije dobro da opterećujemo državnu upravu novom administracijom, buduću vladu i ministarstva, pa smo ipak predložili da, barem, u okviru ministarstva kulture bude taj naziv, odnosno da bude ministarstvo kulture i informisanja. Mi smo to predložili, jer nam je neverovatno da buduća vlada, odnosno sada skupštinska većina koja nam je predložila ovaj zakon, misli da je dobro da bude ovakav medijski mrak u Srbiji i da je dobro što u Srbiji danas u medijima upravljaju pojedine stranke i tajkuni. To nikako ne treba da se reguliše zakonom, jer po zakonu, možda, jednog dana, neko bi za nešto morao da odgovara. Takođe smo predložili ministarstvo za dijasporu da se zove ministarstvo za veze sa Srbima izvan Srbije. To je apsolutno u skladu sa članom 1. Ustava Republike Srbije. Videćete kroz amandman, kolege koje budu obrazlagale taj amandman će kazati, da sada ne trošim vreme na to šta znači taj predlog. U međuvremenu, vi koji ste pravnici iz drugih poslaničkih grupa pogledajte i uverite se da je naš amandman apsolutno u skladu sa Ustavom, za razliku od vašeg Predloga. Takođe, predložili smo ministarstvo za integracije sa istočnoevropskim, slovenskim i pravoslavnim zemljama. Mislimo da je to vrlo bitno, s obzirom na momenat i situaciju, za matičnu situaciju u kojoj se nalazi Srbija i da treba posebno ministarstvo da se bavi i ovim integracijama, a ne samo ovima o kojima vi pričate, evropskim, odnosno kako ih u najnovije vreme zovete evroatlantskim integracijama. Ministarstvo za ljudska i manjinska prava je izostavljeno iz ovog predloga skupštinske većine i mi u Srpskoj radikalnoj stranci smatramo da je to mnogo loše, ne zato što mislimo da nacionalne manjine imaju probleme u Srbiji. Naprotiv, znamo da nemaju probleme da se u Srbiji poštuju ljudska i manjinska prava, ali mislimo da je neophodno ovakvo jedno ministarstvo da postoji u Srbiji. Drago mi je da sam danas čula predstavnike gotovo svih nacionalnih manjina u ovom parlamentu, iz novoformirane skupštinske većine, da su saglasni sa našim predlogom. Naravno, očekujem da će sve kolege pripadnici nacionalnih manjina, bez obzira kojoj stranci pripadaju, glasati za ovaj naš amandman, a ne da se pojave sa nekim amandmanom o formiranju nekog, samo, saveta, kako li bi već bio nazvan, koji bi bio zadužen za nacionalne manjine. Kasnije, po usvajanju ovog zakona, moći će opet neko da koristi neku od režimskih televizija i kazati kako srpski radikali nisu glasali za jedan takav amandman. Zbog toga sada pozivam sve narodne poslanike, a pogotovo predstavnike nacionalnih manjina, da glasaju za amandman Srpske radikalne stranke, da imamo ministarstvo za ljudska i manjinska prava u okviru buduće vlade Republike Srbije. U vezi člana 3. Predloga ovog zakona, koji se odnosi na delokrug rada ministarstva za spoljne poslove rekla bih sledeće. Pitam, pitaću i pitaćemo sutra Vojislava Koštunicu, kako je on to imao do danas Vuka Draškovića za ministra spoljnih poslova, kada nije imao niti u okviru zakona predviđeno ministarstvo, na nivou Republike Srbije, i kada, još gore, Vuk Drašković nikada nije bio biran za ministra. U delokrug rada ovog ministarstva izostavili ste nešto, po mišljenju SRS, izuzetno bitno. Vi ste ovde, između ostalog, kazali da će se ministarstvo baviti zaštitom prava i interesa Republike Srbije, njenih državljana i pravnih lica u inostranstvu. To je u redu. Ali je neprihvatljivo da ovde niste dodali – da će ovo ministarstvo naročito da vodi brigu o državljanima Republike Srbije zatočenih u Haškom kazamatu. Do sada niste pokazali ni malo volje niti namere da pomognete državljanima Republike Srbije koji su u Haškom kazamatu, pa je predsednik srpskih radikala doktor Vojislav Šešelj, da bi se izborio za svoja osnovna ljudska prava, morao da dovede u pitanje svoj život, da se štrajkom glađu izbori u Haškom tribunalu za ono za šta je trebalo da se bori država Srbija. Naravno, vi ni tada niste reagovali, a vidim ni u ovom zakonu nemate nameru da vodite računa o svakom svom građaninu. Nemojte više negde da se pojavite i da kažete da ste vi demokrate koji vode računa o svakom građaninu države Srbije. Ne vodite, i o tome ćemo redovno i na svakom mestu da vam govorimo. Ministarstvo odbrane obavlja određene poslove, to je član 4, i ovde takođe imam pitanje: kako je to ''građanin'' Zoran Stanković obavljao posao Ministarstva odbrane, u čije ime, koji parlament ga je izabrao, na osnovu kog zakona je vršio tu dužnost?! I to će morati sutra Vojislav Koštunica da nam odgovori. Evo, ja ga danas već prozivam da razmisli da bi mogao neki pametan odgovor, i bar ubedljiv, da ponudi narodnim poslanicima. Ministarstvo odbrane u opisu svojih poslova, naravno, izostavili ste nešto vrlo bitno za SRS, a to je zaštita bezbednosti državne granice i kretanje i boravak u graničnom pojasu. Istina je da ste vi to, u skladu sa politikom koju su vam nametnuli vaši prijatelji, predvideli za MUP, ali ja ovde iznosim stav SRS koji se odnosi na Ministarstvo odbrane i, naravno, kroz obrazlaganje svog amandmana general Delić će vam sutra detaljnije govoriti o ovome. MUP i njegov delokrug rada je opisan u članu 5. Predloga zakona. I ovde ste izostavili dva veoma važna segmenta koja ste ostavili potpuno neregulisana u bilo kom propisu, odnosno u bilo kom ministarstvu. Nigde niste napisali da je ovo ministarstvo nadležno za nabavljanje, nošenje i držanje oružja i municije. Da li vi to planirate da od sutra u ponoć, kada budemo formirali novu vladu, da ćete prodavati oružje i municiju na ulicama i da će moći to da kupuje, onako, svako na kiosku kako mu padne na pamet i da nosi gde hoće i kako hoće? Mnogo ste ugrozili bezbednost zemlje, dame i gospodo iz novoformirane skupštine većine, i očigledno je da nemate nameru, ni kroz ovaj zakon, ni sa novom vladom, ništa da učinite da se stanje u toj oblasti popravi. Takođe, niste predvideli u ovom zakonu, odnosno u okviru MUP-a, zaštitu bezbednosti Republike Srbije i otkrivanje i sprečavanje delatnosti usmerenih na podrivanje ili rušenje Ustavom utvrđenog poretka. Prosto je neverovatno da ovako nešto niste predvideli ni za jedno ministarstvo, ko će, mislite, čuvati ustavni poredak i da li je uopšte Vojislav Koštunica spreman posle nove kohabitacije i koalicije sa Borisom Tadićem da čuva ustavni poredak ili će, kao i Tadić, da prihvati sutra, ne daj bože, otcepljenje Kosova i Metohije i da kaže – pa, nijedno ministarstvo nije zaduženo za očuvanje ustavnog poretka i mi tu sada ne možemo ništa da uradimo. Zato smo mi predložili amandman, a da vidimo na koji način će skupštinska većina reagovati kada se bude glasalo o ovom amandmanu. Takođe, ni u jednom ministarstvu niste predvideli registar o udruženjima građana. Svakoga dana se razne grupe građana upisuju u registar i naravno to je potpuno demokratsko pravo, nemam ništa protiv, odnosno pojavljuju se grupe građana. Vi sada niste predvideli ko će da ih registruje. Ipak, ako se registruje neka grupa građana, mora da postoji zakon na osnovu kog se registruje, da ispunjava određene uslove, a mi u okviru nijednog ministarstva, ovog budućeg, nemamo ovu delatnost. Kada je u pitanju Ministarstvo finansija, tu smo takođe imali amandman. Pre svega, hteli smo da iz ovog opisa ministarstva brišemo jednu smešnu reč koja uopšte ne može da se koristi u ovom kontekstu. Između ostalog, rekli ste da ovo ministarstvo obavlja poslove koji se odnose na ''kvantifikaciju mera ekonomske politike''. Pošto kvantifikacija znači ukoličavanje, pitam vas sada: šta vam znači ovo da će ministarstvo da vodi poslove ukoličavanja mera ekonomske politike? Ovo je potpuno besmisleno, ali je suštinski amandman, onaj koji smo takođe podneli na ovaj član. Amandman se odnosi na činjenicu da je neophodno da kažemo za, ''usklađivanje aktivnosti u oblasti planiranja, obezbeđivanja i korišćenja donacija, evropskih fondova i drugih oblika razvojne pomoći iz inostranstva'', da umesto "usklađivanja aktivnosti" napišemo – "i nadzor i usklađivanje", jer je neophodno da se na izvestan način nadziru ove donacije i u smislu trošenja, a pogotovo u smislu dobijanja. Jer,svedoci smo u poslednjih sedam godina da smo vrlo često zbog nekakvih beznačajnih donacija morali da ispunjavamo nešto što, inače, verovatno, ne bismo. Znači, da bismo sprečili zloupotrebu, ucene, uslovljavanje, neophodno je da ovo ministarstvo obavežemo za nadzor donacija. U opisu Ministarstva pravde, vrlo interesantno, niste izostavili, dame i gospodo, gospodina Aligrudića opet nema, njemu samo jadnom potura da potpiše neki predlog, skinu mu hulahopke, i ode čovek, nema ga u sali i sada ne znam kako da komuniciram, kako će da mi objasni ovo, predvideli ste, između ostalog, za Ministarstvo pravde, da – donosi rešenja o predaji okrivljenih lica Međunarodnom tribunalu za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od 1991. godine. Dakle, niste izostavili ono što otvoreno govorite i što vam uslovljavaju dalju saradnju sa Haškim tribunalom na ovaj način, ali ste zato izostavili da obavežete Ministarstvo pravde za pružanje pravne pomoći i prikupljanje dokumentacije za optužene i pritvorene u Haškom tribunalu, za pripremanje njihove odbrane. Mi na osnovu iskustva rada tima za pripremanje odbrane prof. dr Vojislava Šešelja odlično znamo kakva je komunikacija državnih organa. Karla del Ponte dođe u Srbiju, njoj se otvore sve arhive, ona sa svojim ljudima može da vadi koje hoće papire, da uzima šta hoće i onda kada mi u timu slučajno, posredno, saznamo da je Karla del Ponte već dobila neki dokument, onda mi to zatražimo od Komiteta za saradnju sa Haškim tribunalom i, onda, valjda, zaborave, pa ne sklone datume ili misle da mi nismo dovoljno pažljivi da ćemo o tome da vodimo računa! Pre, naravno, gospodin Rasim Ljajić izađe pa na svim televizijama objavi kako, eto, država Srbija vodi računa i timu za odbranu Vojislava Šešelja: dostavlja svu potrebnu dokumentaciju koju je dala i Karli del Ponte, a mi onda vidimo propratni akt da je Karla del Ponte tu dokumentaciju dobila u novembru prošle, a tim za odbranu Vojislava Šešelja, na svoje traženje, tek u martu ove godine. Mi zato insistiramo, dame i gospodo, da se u ovom zakonu predvidi obavezno pružanje pravne pomoći licima zatočenim u Haškom tribunalu, državljanima Republike Srbije. Interesantno je da u okviru Ministarstva za državnu upravu niste predvideli, a to niste predvideli ni u Ministarstvu pravde, ko je uopšte nadležan i koje ministarstvo će biti nadležno da Narodnoj skupštini predloži one zakone, odnosno predloge zakona za koje smo već odavno bili obavezni da ih donesemo po Ustavu Republike Srbije i po Ustavnom zakonu. Vi, očigledno, nemate nameru da to radite. U okviru Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja koje, takođe, nema dobar naziv, predvideli ste jedan ceo stav koji se odnosi na isključivo na nadležnost Ministarstva za rad i socijalnu politiku. Ovde se verovatno radi o nekim vašim "trange-frange" odnosima između budućih ministara, ali videćemo sutra koga će Koštunica da nam predloži za koje ministarstvo, pa ćemo moći konkretno da odgovorimo na ovo potpuno nejasno rešenje u ovom predlogu zakona. Ministarstvo rudarstva i energetike govori o nekakvim nuklearnim energetskim postrojenjima u ovom predlogu, a zaboravljate da je doneta strategija razvoja energetike, koja ne podrazumeva, odnosno zabranjuje postojanje nuklearnih energetskih postrojenja u Srbiji. Zaista ne razumem o kojim će, onda, to, energetskim nuklearnim sistemima da se brine ovo ministarstvo i ovaj ministar koji je do sada bio, biće izgleda ponovo, a njegov osnovni zadatak će biti, kao i do sada, poskupeo je struju za 15 posto i već najavio, odnosno izneo svoje mišljenje da je 15 posto malo, pa da znaju građani, čim bude izabran novi ministar, biće novo poskupljenje. U članu 15. govorite o Ministarstvu rada i socijalne politike, između ostalog, govorite o zaštiti spomenika i spomen obeležja oslobodilačkih ratova Srbije i to je u redu, ali je neverovatno da tu niste naveli i otadžbinske ratove i NATO agresiju. Niste predvideli da će ovo ministarstvo voditi računa i o spomeniku male Milice Rakić. To neka vam zaista služi na čast! U članu 17. Ministarstvo zaštite životne sredine, izostavili ste jedan veoma važan segment, a to je – program prerade otpadnih voda i komunalnog otpada. Ali, kako čujemo na jednoj televiziji, za ministra zaštite životne sredine predviđen je izvesni Dušan Vasiljević, a za njegovo ime sam čula u knjizi prof. Smilje Avramov, o nevladinim organizacijama. Prof. Smilja Avramov tu pominje i neke pare koje je ovaj gospodin dobijao, ali to ćemo da vidimo kada budemo sigurni da je to on. To je taj, pročitala sam u knjizi prof. Avramov! Naravno, nisam ni pola članova ovog zakona obuhvatila. Govoriće i ostale moje kolege, ali ću samo još ovaj poslednji član 58. kratko da prokomentarišem. Neustavno je, dame i gospodo, ovo što ste napisali da ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku", jer član 196. stav 4. Ustava Republike Srbije kaže da zakoni stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja, ''izuzetno'' mogu i ranije, ako za to postoje naročito opravdani razlozi prilikom njihovog donošenja. Gospodin Aligrudić, predstavnik predlagača, nije nam objasnio da li postoje posebni razlozi, koji su to posebni razlozi. Prema tome, i ovo je jedna od neustavnih odredbi. Znamo da su posebni razlozi: Havijer Solana, Boris Tadić, Oli Ren, Vojislav Koštunica i zbog toga mi nećemo glasati za ovaj zakon, naravno, ni za vladu koja će raditi po ovom zakonu.
Zahvaljujem gospođi Verici. Reč ima Željko Vasiljević. Pre toga Riza Halimi. Rizo, molim te, ako možeš sve u minuti da kažeš.
Javljam se po Poslovniku. Republički zavod za statistiku kaže – popis stanovništva, domaćinstava i stanova u 2002. godini, maločas sam pogrešio u procentima: 82,86 posto je Srba u Srbiji, onda sam pogrešio, a tačno je da je tu 17,14 posto, a ne 18 posto ostalih, što bi trebalo da budu manjine. Što se Kosova tiče, zašto da razgovaramo oko ovoga, kad se zna da je to međunarodni protektorat. Na kraju krajeva, u članu 24, pročitali ste, nema tu Albanaca, jer o tome vodi računa međunarodni protektorat, civilni, vojni, koje su strukture trenutno na Kosovu. Ne vidim u čemu su tu dileme. Što se tiče ''evroatlanskih'' integracija, Srbija je u Evropi, a zapravo se graničimo sa Atlantskim okeanom. U čemu je tu nesporazum? Što se tiče zastave, pošto je gospodin Nikolić na onoj emisiji u TV ''Pink'' izneo podatak, sa kojim i vi raspolažete, zapravo, o tome govorite, ja sam to proverio. Toga dana u Skupštini Bujanovca srpski radikali su tražili da se stara zastava promeni novom, jer i u Preševu i u Bujanovcu su držane zastave, ne znam od kada, verovatno neke stare još od ranijee. Oko Medveđe, Koalicija Albanaca Preševske doline ima glasove i u Preševu, i u Bujanovcu, i u Medveđi, i u Beogradu i u većini opština u Srbiji. Hvala vam.
Hvala, gospodine Halimi. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je samo jedna stvar čudna, zašto, kada gospodin Halimi kroz osmeh na najbrutalniji način napada državu, nekima je smešno. Gospodine Halimi, to što ste vi pročitali sa 83 posto Srba, to je bez teritorije Kosova i Metohije i niste to slučajno uradili, gospodine Halimi. (Glasovi iz klupa: To je zvanično.) Namerno ste došli...zvanično? Zvanično? Zvanično je zato što je Boris Tadić predsednik Srbije, pa je zato popis bez Kosova i Metohije i bez računanja svih ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji. I to je naša sramota, to je tačno. Ali je sramota da vi to zajedno sa Rizom Halimijem priznajete. Gospodine Halimi, moram da vas upoznam, pre svega, sa Rezolucijom 1244. Rezolucija 1244 jasno govori da je teritorija Kosova i Metohije deo teritorije SRJ, odnosno njenih pravnih sledbenika. Dakle, jednom za svagda, gospodine Halimi, Kosovo i Metohija je deo teritorije Republike Srbije!! Na Kosovu i Metohiji žive Srbi, Albanci, Romi, Egipćani, Goranci i mnogi drugi, ali i u Šumadiji žive pripadnici mnogih nacija, kao i u Vojvodini i u svim drugim delovima Srbije i nikada ih to neće ni na koji način razlikovati. Gospodine Halimi, lepo je da imate dva, tri, koliko hoćete odbornika, jedino što je važno treba da znate da u tom okrugu, dakle, Vranjskom, teče reka Pčinja, a ne okean i to Atlantski. I nikakve veze nema Atlantski okean ni sa Bujanovcem ni sa Preševom. Možda da poradimo nešto na preradi vode u Pčinji, pa da vidimo kako da napravimo da ljudi mogu više da iskoriste tu vodu, bilo bi neke vajde za sve građane, i za Srbe i za Albance, a od Atlantika ne znam kakve vajde može bilo ko da ima, gospodine Halimi. Što se tiče vaših daljih primedbi na zastavu, gde ste pominjali i Tomislava Nikolića i mene, mogli ste da proveravate šta hoćete. Tri dana pre toga u Preševu ste na brutalan način skinuli srpsku državnu zastavu, a u Bujanovcu, kada je došlo do jasnih odredbi kako treba da izgleda službena zastava Republike Srbije, namerno niste želeli da promenite zastavu i niste želeli da okačite zastavu države Srbije. Tek posle pritiska odborničke grupe SRS, koja je dobila više glasova nego sve ostale srpske stranke zajedno, kao što znate gospodine Halimi, tada je ponovo stavljena srpska zastava, zastava države Srbije, jer nemojte da zaboravite, šta god vi želeli, o čemu god maštali, gospodine Halimi, a ja bih voleo da više maštate o dobrom životu, o boljem životu građana i Preševa, i Bujanovca, i Bosilegrada, i Beograda i bilo kog drugog mesta, i Preševo i Bujanovac i Medveđa, ali i Prizren i Peć i Gnjilane i Gračanica i Priština i Kosovska Mitrovica bili su i biće Srbija!
Hvala, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članom 225. Poslovnika, koji kaže, da narodni poslanici imaju pravo da budu obavešteni o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Mislim da poslanici treba da znaju, neki, možda to i ne znaju, da je gospodin Riza Halimi član Partije za demokratsko delovanje, gde, između ostalog, toj partiji pripada, na primer, Šaip Kamberi, pripada i predsednik opštine Bujanovac Nagip Arifi. To je ona partija koja je uporno istrajavala na izglasavanju deklaracije po kojoj, u slučaju, da Kosovo i Metohija dobije nezavisnost i tri opštine sa juga Srbije Preševo, Bujanovac i Medveđa treba da dobiju nezavisnost. Te tri opštine ni na koji način nisu povezane. Opština Medveđa pripada Jablaničkom okrugu, a Preševo i Bujanovac pripadaju Pčinjskom okrugu i ne postoji kao geografski pojam, niti je ikada postojao pojam Preševske doline. O načinu na koji se ostvaruje lokalna samouprava i kako funkcionišu, kako se ostvaruju prava manjina tamo gde partija gospodina Rize Halimija vrši vlast, konkretno u Bujanovcu, od 2002. godine, kada vam je Nebojša Čović tamo predao vlast uz brojne manipulacije sa biračkim spiskovima, govori činjenica da u srpskim sredinama i srpskim selima vi, apsolutno, ništa niste uradili. Tako je, na primer, u 2006. godini od 52 miliona dinara koliko je uloženo u putnu mrežu, 50 miliona dinara uloženo u sredine gde žive isključivo Albanci, a samo dva miliona dinara u sredine gde žive Srbi, ali, naravno, i tu, preko firmi koje vi kontrolišete i preko kojih vršite pranje novca. Dakle, vi recite jenu jedinu stvar koju ste uradili za neko selo u kome žive građani srpske nacionalnosti, dakle, za Lopardince, za Klinovac, za Grahovac, Srpsku kuću, Oslare, Levosoje, Klenike, za bilo koje selo iz opštine Bujanovac. Niste uradili ništa. Ono što je još veoma zanimljivo, a što ne znaju građani Srbije, održana je komemoracija za likvidirane teroriste, kako biste vi rekli pripadnike tzv. oslobodilačke vojske Preševa, Bujanovca i Medveđe. Dakle, koristite novac države Srbije, koristite dom kulture na teritoriji Republike Srbije i odajete počast teroristima koji se bore da ruše Srbiju, da ruše ustavni poredak i da raskomadaju našu državu.
Hvala, gospodine Šaroviću. Reč ima gospodin Vasiljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, druže i gospodo predsedavajući, u ime SPS-a i Pokreta veterana Srbije hteo bih samo da vam kažem da ćemo mi kao SPS podneti značajan broj amandmana, pre svega, na Ministarstvo rada i socijalne politike. Malo ću se u svom izlaganju osvrnuti na ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Želeo bih da vas upoznam koliko u ovoj Srbiji postoji ratnih veterana, ko sve pripada ovoj populaciji. Sto pedeset hiljada, još uvek, ima živih veterana iz Drugog svetskog rata, oko 300 hiljada njih koji suučestvovali u ratovima posle devedesete. Danas u Srbiji imate 62.000 ratnih vojnih invalida i članova porodica palih boraca. Zaista, jedna impozantna cifra ljudi, koji su za ovu državu bili spremni da ponude i život, a neki od njih su ostali kao potomci onih koji su poginuli u prethodnim ratovima. Nažalost, iz ovog predloga zakona vidimo da će se ono što se dešavalo 2000. godine sa ovom populacijom dešavati za vreme i ove vlade. Ona će, nažalost, opet biti gurnuta na margine društva i zaista će društvo prema njima pokazati dozu neodgovornosti i nehumanog odnosa. Moram da kažem da je Srbija, sa ponosom ističem, peta zemlja u svetu koja je imala Zakon o ratnim vojnim invalidima, još pre 144 godine, to je, zaista, za ponos ovoj zemlji, u celom tom periodu u zakonodavstvu u ovoj oblasti je išlo uzlaznom putanjom, sem u periodu diktature. U periodu kada je samo u Srbiji mogla da nastane pripovetka "Sve će to narod pozlatiti". Mi smo svoje heroje opevali u epskim pesmama, naročito one koji su poginuli, ali, kada je došlo vreme mira država nije imala razumevanja za njihovu muku i za njihova stradanja. Kakva je današnja situacija? Samo ću slikovito da vam objasnim da su ratni vojni invalidi u Srbiji ''jedini ratni vojni invalidi u svetu'' koji plaćaju svoje lečenje od posledica ranjavanja. Da li je to normalno, gospodo? Sigurno ćete reći da nije, ja se potpuno slažem sa vama. Međutim, predloženim zakonom i na ovaj način predloženim ministarstvima u kojima je izbačeno ime ''boraca'' ili ''veterana'' po novom Ustavu, jasna nam je poruka kako će se ova vlada odnositi prema tim ljudima. Moram da kažem i da upozorim ovu vladu, a gospoda Mihajlov i gospodin Koštunica znaju o čemu pričam, da smo mi jedna vrlo borbena, dobro organizovana populacija i da ćemo svako umanjenje naših prava ili nepoštovanje normi humanizma i ljudskih prava kažnjavati tako što ćemo burno protestovati na ulici, kao što smo i prošle godine dva puta morali da protestujemo protiv Vlade Srbije zbog pokušaja da se donese jedan, zaista,nakaradan zakon koji će umanjiti 25% iovako malih prava. Zato bih želeo da napomenem i jednu činjenicu, da smo u aprilu prošle godine, kada je bio drugi veliki protest, razgovarali u poslaničkim grupama tadašnjeg Parlamenta, evo, gospodin Ristić je tu, on je učestvovao u jednom razgovoru predstavnika veteran, kome su još prisustvovali i gospodin Petrović i Milan Marković, Zoran Alimpić i imali smo čvrsto obećanje od njih da se zaista prema nama neće nastaviti sa onakvom praksom kakva je bila u prethodnih sedam godina. Sada ih pozivam da se prisete tog svog obećanja, a ako se ne sećaju, sticajem okolnosti, imam to snimljeno, pa ću moći da im pustim da vide šta su pričali tada. Žao mi je što ovde nije gospodin Dejan Mihajlov koji je vodio pregovore, po ovlašćenju gospodina Koštunice, sa nama, pri tom nam je obećao da se neće desiti ovo što se upravo danas desilo, da se ministarstvo koje će voditi brigu o 450 do 500 hiljada ratnih veterana neće zvati ministarstvo rada i socijalne politike, jer, zaista, gurati ovu populaciju u socijalu je nehumano, nedemokratski. Ja podrazumevam da je demokratski ono što je humano. Zaista vas molim da do sutra ili dok ne budete mogli da izvršite promenu, ako ne možete da formirate posebno ministarstvo, a mislim da je to sada teško, da bar izvršite promenu naziva ovog ministarstva. Mi ćemo vam podnošenjem velikog broja amandmana na ovaj član zakona omogućiti to da prihvatite, neke od ovih naših amandmana da prihvatite da oni budu sastavni deo Predloga Vlade. Ukratko ću se osvrnuti samo i na ministarstvo za Kosovo i Metohiju.
Vreme, Željko.
Da bih bio kolegijalan, pričaćemo o tome kasnije. Hvala vam puno.
Hvala, Željko. Za repliku se javio gospodin Tomislav Nikolić. Molim gospodina Aleksandra Martona da se spremi za diskusiju.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici iz SRS odustaju od daljih diskusija u raspravi o Predlogu zakona o ministarstvima, u načelu, kako bismo omogućili da sutra na vreme počne rasprava o amandmanima i da na vreme počne i završi se rasprava o izboru Vlade i njenog sastava.
Hvala gospodinu Nikoliću. Reč ima Marton Aleksandar, pa gospođa Vesna Pešić, a prethodno gospodin Čedomir Jovanović i sa time bismo završili. Gospodin Jovanović, po Poslovniku. Znači, samo ostaju još dva diskutanta, gospodin Marton i gospođa Vesna Pešić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa dogovorom koji je napravljen tokom jučerašnjih konsultacija na predlog tadašnjeg predsednika Skupštine Tomislava Nikolića, mi ćemo se uzdržati od dalje rasprave u načelu i poštovati satnicu koja nas obavezuje da se tokom sutrašnjeg dana, dakle, za 24,00 časa, nađemo na raspravi o amandmanima.
Hvala najlepše. Ja mislim da će i socijalista Bojan Milovanović da odustane. (Dušan Bajatović, sa mesta: U ime poslaničke grupe SPS, odustajem.) Hvala ,gospodine Bajatoviću. Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 140. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u radu do sutra u 14,00 časova, kada ćemo nastaviti pretres Predloga zakona u pojedinostima. Hvala najlepše. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve (konstitutivne) sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 150 prijavljenih, odnosno devedeset narodnih poslanika u sali. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Niko od poslanika se nije prijavio da će biti odsutan. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miloljub Albijanić, Rajko Baralić, Zoran Krasić, Dejan Mirović, zajedno Milisav Petronijević i Žarko Obradović, Dragan Todorović, Radiša Ilić, Željko Vasiljević, Aleksandar Vučić, Nemanja Šarović, Goran Cvetanović, Slaviša Topalović, Amjad Migati, Veroljub Arsić, Saša Valjarević, Vitomir Plužarević, Milorad Buha, Milovan Radovanović, Nataša Jovanović, Zoran Mašić, Stefan Zankov, Darko Glišić, Jorgovanka Tabaković, Vesna Nikolić-Vukajlović, Nebojša Stefanović, Jadranko Vuković, Slavko Jerković, Božidar Delić, Paja Momčilov, Oto Kišmarton, Milosav Miličković, Aleksandar Martinović, Vlado Sekulić, Branimir Đokić, Zvonko Mihajlović, Ognjen Mihajlović, Lidija Vukićević, Marina Raguš, Dejan Perjaničić, Zlatan Jovanović, Sreto Perić, Mileta Poskurica, Momir Marković, Vjerica Radeta, Vladan Batić, Suzana Grubješić, Nikola Novaković, Riza Halimi, Srđan Šajn, zajedno Laslo Varga, Andrea Galgo-Ferenci i Balint Pastor, Aleksandar Marton, Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Ninoslav Dimitrijević. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Vladan Batić.