Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, rizikujem da postanem dosadna, ali pošto poslanici DSS skoro dve godine traže i pokušavaju da okončaju jednu priču, koja je i te kako padala u oči nama kao poslanicima i građanima Srbije, moram da nastavim u istom tonu, u istom pravcu. Priča je, dakle, o zloupotrebi položaja i o nenamenskim trošenjima sredstava u bivšem ministarstvu zaštite životne sredine, dok je ministar u tom ministarstvu bio Saša Dragin i moram da nastavim da postavljam pitanja, jer očigledno se ljudi prave kao da se ništa nije dogodilo i da se ništa ne dešava. Upozoravali smo tada da je 11 miliona evra utrošeno nenamenski za komarce, krpelje i ambroziju. Mislim da već svi vrapci na grani o tome znaju, ali je problem samo jedan. Ta sredstva su trošena bez postupka javne nabavke, što je bila obaveza svakog budžetskog korisnika i, s druge strane, to ministarstvo nije bilo nadležno za trošenje novca koje je potrošilo. DSS je zaista sa velikim iščekivanjem očekivala Izveštaj DRI i ono što smo tvrdili ovaj izveštaj je potvrdio. Dakle, sve što smo rekli stoji u tom izveštaju. Pre nekoliko nedelja postavila sam pitanje ministru Dačiću - da li će možda postojati u ovoj zemlji oni koji su nedodirljivi, koji neće odgovarati za zloupotrebe? Obavestio me je vrlo šturo, doduše vrlo hitno sam dobila taj odgovor, što je pohvalno, ali šturo me obavestio da on kad bude dobio saznanje o tome i poziva se na to što sam ja dala informaciju, pa sam ja zabrinuta, ako nam ni ministri policije, ako nam ni Vlada, ni predsednik Vlade, ni predsednica Skupštine, ne čitaju izveštaje DRI, da li taj izveštaj uopšte postoji? Što se tiče Skupštine, vladajuća većina u njoj nam kaže da ćemo taj izveštaj razmatrati u martu. Ne znam svrhu zašto se to događa u martu, kada je vrlo važno da to imamo u vidu danas kada govorimo o budžetu i mislim da je zaista to jedna od vrsta zloupotreba položaja. Šta je ovaj izveštaj DRI ustanovio samo na jednom malom uzorku, to je 20% ministarstava, tri uprave i jedna direkcija? Zaista ne mogu u ovako kratkom vremenu da prepričam šta je sve ustanovljeno, ali ima toliko strašnih stvari i toliko bahatog ponašanja ministara iz Vlade Srbije, koja očigledno nema potrebu da štedi, kao što štede građani Srbije, koji se danas voze hladnim vozovima i autobusima. Ja sam danas iz Valjeva došla u jednom ledenom autobusu. Dakle, potpuno nenamenski trošena sredstva. Hajde ti komarci, to već svi znaju, 11 miliona evra, to je potpuno nebitno, što se nas tiče, vladajuće koalicije. Dalje, za ugostiteljske usluge ministri i članovi Vlade su potrošili toliko da su pojeli 83 narodne kuhinje koje su mogle da se naprave od tih sredstava. Gospodo, svaki deseti građanin Srbije se danas hrani u narodnim kuhinjama. Ministarstvo kulture je poklanjalo vredne slike gostima koji dođu u to ministarstvo ili tamo gde oni odu, samo za jednu je dalo 15 hiljada evra. Za umetničke fotografije koje je davalo Ministarstvo trgovine, to su hiljade i hiljade, stotine hiljada evra. Ono što je moje pitanje - da li je Vlada možda raspravljala o ovom izveštaju? Doduše, pročitala sam izjave predsednika Vlade Cvetkovića o tome da niko neće biti odgovoran, da su to neke sitnice za koje će knjigovođe biti kažnjene, jer nisu dobro knjižile, da nema potrebe da se potežu takva pitanja, ali ono što je moje pitanje predsedniku Vlade jeste - da li je Vlada, gospodo, raspravljala o ovom izveštaju? Tražim zaključke Vlade, ako je Vlada raspravljala o ovom izveštaju. Ti zaključci mogu da budu vrlo dragoceni za narodne poslanike i građane Srbije. Ono što je nama vrlo sporno jeste redosled poteza koji se dešavao ovde u ovom domu. Mi poslanici smo trebali da dobijemo budžet 1. novembra i da on bude usvojen u ovoj skupštini 15. decembra. Danas je, koliko znam, 17. decembar 2009. godine, još nekoliko dana sigurno neće biti usvojen. Zatim, mi nismo videli rebalans, rebalansa nema. Postavljam pitanje - šta se dešava sa rebalansom? Zašto se ne pojavljuje? Očigledno je da se nešto petlja i sa tim, kao i sa završnim računom koji je došao ovde, pa se ni o njemu nije raspravljalo pre budžeta. Dakle, molim vas odgovorite, predsedniče Vlade, kada već sve znate, da li ste o ovom izveštaju raspravljali i šta ste preduzeli?
Narodni poslanik dr Nebojša Ranđelović ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi predstavnici Vlade, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, ovih dana je tekla rasprava o budžetu i čini mi se da smo isključivo svoju pažnju fokusirali na ono šta će taj budžet doneti, koje su njegove loše strane i ima li uopšte dobrih strana. Ja bih budžet stavio u širi kontekst iniciran jednom vešću, jednim naslovom u dnevnom listu "Politika", koji kaže, odnosno naslov je "Više od milijardu evra gubitaka" i u tekstu kaže: "Ukupno procenjeni gubici lokalne samouprave po osnovu desetogodišnje primene Zakona o sredstvima u svojini Republike Srbije procenjeni su na 1,3 milijarde evra i više hiljada radnih mesta" itd. Onda ministar Marković govori o inertnosti i krivici lokalnih samouprava da se na neki način ovakve posledice centralizacije promene, odnosno ublaže. Ovo pitanje ne postavljam samo kao poslanik LDP, ovo pitanje prvenstveno postavljam kao Nišlija, jer pre nego što smo raspravljali o budžetu, usvojili smo zakon i Statut AP Vojvodine i onda je delovalo kao da je sever dobio nešto što nama južnjacima pripada, ali mi to ne umemo da dobijemo ili ostvarimo. Tačka na "i", odnosno zovite to kako god hoćete, bila je priča o eksproprijaciji, gde će zemlje naših sugrađana nakon eksproprijacije pripasti jednoj privatnoj firmi koja je većinski vlasnik u poslovima sa gasom i naftom u Republici Srbiji. Naravno, sve ovo o čemu sam govorio, pa i stavljanje rasprave o budžetu u širi kontekst, ostvarivanje sredstava lokalnih samouprava, jeste i pitanje kada, kako i šta treba još da se dogodi da, recimo, niške pare ostanu u Nišu i da nas ovakvi naslovi pred kraj godine ne susrećuu javnim glasilima.
Reč ima poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, prvo pitanje, odnosno obaveštenje koje želim da dobijem, a nisam čini mi se mesec dana dobio, odnosi se na vaše aktivnosti, poštovana predsednice. Dakle, bio sam učesnik konsultacija u vašem kabinetu, pred početak jesenjeg zasedanja i vi ste, mislim da ostale kolege koji su predstavljali i ostale poslaničke grupe to mogu da posvedoče, promovisali jedan princip u radu Skupštine jesenjeg zasedanja, koje sam ja vrlo rado, ako se sećate pozdravio, pa ste to uradili u medijima na nekoliko emisija i konferencija, a tiče se nadzorne uloge ovog parlamenta. Ovaj najviši zakonodavni dom nema samo ulogu, bar sam tako shvatio ono što ste vi rekli i to prihvatam i kao svoje mišljenje, nema samo ulogu da donosi odluke i zakone koji se tiču pre svega najvažnijeg života građana, nego i da nadzire kako se ti zakoni sprovode i primenjuju. Mi smo svedoci, svi zajedno ovde, čini mi se u zadnjih desetak godina, objektivno rečeno, bio neko u opoziciji u trenutku donošenja zakona ili bio u vladajućoj koaliciji, glasao ili ne, objektivno rečeno doneto je dosta dobrih zakona koji su i evropski i ljudski, i iskazivali su trenutnu potrebu građana Srbije. Svedoci smo isto tako da mnogi od tih zakona su ostali mrtvo slovo na papiru, tako sam shvatio vašu želju da prodrmamo malo izvršnu vlast, odnosno ministarstva, odnosno organe koji su dužni da sprovode te zakone, odnosno da ih pitamo zašto ih ne sprovode. Prema tome, ovo sam vas pitao i pre mesec dana, mislim da biste vi u jednom kratkom izlaganju ili usmenom, još bolje pismenom, poslanicima trebalo na kraju skoro jesenjeg zasedanja da kažete šta ste vi uradili ili šta smo mi uradili. Odavde pokušavam nešto sa nekim pitanjima, da li je to nadzorna uloga nad nekim ministarstvima, nekim javnim preduzećima, neka procenjuju građani, ali ipak je to drugačije ako to radi i predsednik Skupštine, koji ima i službe i veće mogućnosti da proveri kako rade neka ministarstva i neki organi, dakle, vi imate veće mogućnosti nego ja. Drugo, želim da vas obavestim, na pitanja koja ja postavljam ovde mesecima do dana današnjeg nisu odgovorili premijer Mirko Cvetković, ministarka Diana Dragutinović i direktor Javnog servisa Aleksandar Tijanić. Samo da vas podsetim da ste jednom prilikom ministarki iz G17 Snežani Marković, kada je isto tako ignorisala moje pitanje, dali tu javnu opomenu. Mislim da bi tako trebalo da postupite i prema premijeru Cvetkoviću, ministarki Diani Dragutinović i direktoru Javnog servisa Aleksandru Tijaniću. Treće obaveštenje koje tražim, dakle, upućujem ga Savetu Radiodifuzne ustanove, pre svega predsedniku, da se izjasni o emisijama, po meni, neprimernog sadržaja koje se emituju na Javnom servisu. Dakle, promovisanje igara na sreću svako veče u direktnom prenosu, svi građani znaju o čemu govorim, primećujem da je zadnjih nekoliko dana se pojavila i Državna lutrija, kao verovatno organizator toga, ali Javni servis Srbije, televizijski, evropski, kako oni kažu, onda mora da podlegne i Zakon o igrama na sreću i kocku, i da svako veče objavi koliko je građana zvalo, ja kažem prevareno to veče bilo, ali ako je to po zakonu da građani budu prevareni, neka bude tako, i koliko je novca uplaćeno i koliko se isplaćuje srećim dobitnicima. To se podrazumeva za svaku igru na sreću. Četvrto obaveštenje tražim od Ministarstva infrastrukture, policije i premijera. Šta misle da preduzmu u sledećih 24 sata i da glavni grad Srbije očiste od snega? Ovo kako naš grad danas, naš glavni grada danas izgleda ovo nije evropski i čak otvorena poruka da će samo glavne ulice da se čiste. To je generalno poruka ove vlasti građanima Srbija, ali da li u poprečnim ulicama ne žive građani? Da li tamo žive ljudi sa decom, da li žive i tamo ljudi koji treba da odu na posao? Prema tome, ko je odgovoran što grad Beograd nije očišćen? (Predsednik: Vreme.)
Pitanje je dakle bilo upućeno meni, i mogu da vam odmah odgovorim da se s vama slažem da smo imali intenzivnu zakonodavnu aktivnost, o čemu govori broj donetih zakona 286 i drugih akata, a to je 93 akta. Naravno da smo to svi mi ovde zajednički i uradili i da zaista doneti zakoni ne znače ništa ako se ne primenjuju. Naša nadzorna funkcija se može odvijati na različite načine, pre svega kroz funkcionisanje nezavisnih tela koje mi biramo i koji za svoj rad odgovaraju nama i dostavljaju nam izveštaje o tome, a i kroz formu postavljanja poslaničkih pitanja ili pitanja za obaveštenja za rad i informisanost narodnih poslanika. U skladu sa članom po kome sada i postavljate pitanje našeg Poslovnika, ministri i svi funkcioneri treba da odgovore u roku od 15 dana. Ako to nisu učinili nema sankcija, ali imamo mogućnost, i evo ja ih sada ponovo javno sve pozivam i urgiram da dostave pitanja, dakle naš Poslovnik nije predvideo, niti je moguće imati neke sankcije u odnosu na one koje nisu u ovom parlamentu, ali prosto evo i javnost informišemo o tome da ima onih koji vrlo revnosno odgovaraju na poslanička pitanja. S druge strane, Vlada je svakog poslednjeg četvrtka u mesecu ovde i to nam je još jedna mogućnost da vrlo direktno članovima Vlade i premijeru postavimo pitanja vezana za najrazličitije oblasti i za zakone koje smo doneli, odnosno njihovu aplikativnost. Gospodin Zoran Krasić ima reč.
U skladu sa navedenim članom Poslovnika, u ime SRS tražim od Vlade objašnjenje i obaveštenje da bi mogli da ispunjavamo ove naše obaveze koje imamo u Narodnoj skupštini, a povodom dve grupe pitanja. Krenuo bih prvo sa nečim što je postalo interesantno svetskim medijima, a prenose i naši mediji. Više ću da pročitam, evo neka samo budu naslovi tekstova, jedan tekst od 15. decembra ima naslov "Srbin povezan sa trgovinom 35 tona oružja", pa podnaslov "Prekršen embargo Ujedinjenih nacija", pa onda "Rat je dobar za biznis", možemo da krenemo na nešto što je bilo, recimo 2007. godine, a i tada smo nešto postavljali kao pitanje, pa nismo dobili odgovor. Recimo tada je objavljen tekst pod naslovom "Šura švercer", pa onda "Švercovao naoružanje iz Paraćina", takođe podnaslov, pa onda na meni nepoznatom engleskom jeziku, poprilično nešto iz Njujork tajmsa, vidim da je slika dotičnog lika sa trubačima, doduše ovo nije u Guči, nego u Beogradu ovde. Sledeći tekst od juče - "U avionu gospodara rata iz Srbije zaplenjeno 35 tona ratnog naoružanja" itd. Smatram da su nam potrebna objašnjenja i dodatne informacije kakve ovo veze ima sa našom državom - da li samo po osnovu sedišta te firme dotičnog Tomislava Damjanovića ili je nešto drugo u pitanju? U Srbiji nikada nije postojao terorizam. U ovim našim okolnostima pod kojima mi živimo, znate svaki tekst Njujork tajmsa ili bilo gde da se objavi, ili recimo ovaj stručnjak Međunarodnog instituta za istraživanje mira Hju Grifit, kada proziva ljude iz Beograda sa srpskim imenom i prezimenom, šverc oružja, cigareta itd, pa još se kaže da taj čovek je šurak jednog potpredsednika Vlade, ministra itd, država mora da se javi da odgovori. Kao narodni poslanik ne bih znao šta da kažem mom biraču kada me pita - da li je tačno ovo što novine pišu? Hajde, možda našim novinama se i ne veruje, ali kada vidim Njujork tajms itd. Znači potrebne su neke informacije da znamo da li je država umešana, jeste, nije, ko je taj Damjanović, ko je ovaj, ko je šurak. Mi smo ovde donosili zakone o borbi protiv terorizama, o sprečavanju pranja novca itd, ali ovakvi tekstovi ukazuju praktično da je to izostalo ovde. Samo usput da vas podsetim, do mene se nalazi Vjerica Radeta, koja je pre nekoliko godina, kada je menjan jedan od ovih zakona gde su stvorene obaveze da se fiskalne kase nalaze i u taksi vozilu, ukazala da to nije evropska praksa, da taksisti jednostavno smatraju da to nije dobro rešenje, da nikakvo rešenje neće biti, niste nas poslušali. Niste nas poslušali, niste čak ni hteli da odgovorite, smeškali ste se kao što se obično smejete, a sad imate blokadu grada od strane taksista. Samo da vas podsetim, da kada nešto potenciramo kao pitanje ili kao politički stav, da to ozbiljno shvatate. Druga grupa pitanja, gospođo Dragutinović, jeste preširoka, moram da kažem, stvarno jeste preširoka, ali morate da objasnite građanima Srbije, pa da ubedite i nas ovde u ovoj zgradi – šta su to evropski standardi, molim vas. Evo da vam dam jedan primer, da biste se zadužili, i maja ove godine i sad donosite neke zakone o zaduženju, naveli ste čitav niz obaveza koje ste preuzeli ili koje ste ispunili, između ostalog, da se država oslobodi kapitala u bankama, osiguravajućim društvima itd, a u Evropi imamo potpuno drugi proces – nacionalizaciju privatnih banaka od strane država. Sada imamo stranu banku u vlasništvu strane države koja hara ovde na našem tržištu. Kako je to moguće? Gde je tu standard? Kada je to bio standard? Apsolutno sam siguran da nije standard ono što nam vi ovde saopštavate kao uslov da nešto mora da se uradi. Nije standard. Evo odite u Pariz, odite u Holandiju, vozite se taksijem – dobićete račun, ako tražite, ako ne tražite – nećete dobiti račun. Ali ne, kod nas mora to da bude, baš da se istera kako je neko zamislio. Molim vas, gde počinju i završavaju ti standardi? Ovde kako se ko pojavi od ministara sve proglašava, svoj ćef proglašava za evropski standard.
Pošto se više niko ne javlja u skladu sa članom 235, obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Milica Radović, Đuro Perić, Konstantin Arsenović, Branko Ružić, Đorđe Milićević, Gordana Čomić, Vladimir Milentijević, Donka Banović i Željko Tomić. Obaveštavam da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored ministara u Vladi, pozvala da sednici prisustvuje i gospođa Ružica Stoiljković, pomoćnik ministra finansija. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2010. GODINU (pojedinosti) Na član 7. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Gospođa Đerić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, poštovana gospođo predsednice, podnele smo amandman ispred poslaničke grupe Nova Srbija gde smo tražili da se iz četiri kabineta potpredsednika Vlade deo sredstava koja su namenjena za usluge po ugovoru odvoje i prebace Ministarstvu prosvete, konkretno kao sredstva za podsticaj takmičenja učenika. Dobili smo odgovor, za odbijanje amandmana, između ostalog, da ne čitam ceo odgovor, kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što su sredstva namenjena za rashode budžetskih korisnika kabineta prvog potpredsednika Vlade, kabineta potpredsednika Vlade za oblast evropske integracije, itd, u skladu sa nadležnostima i potrebama ovih budžetskih korisnika i nije prihvatljivo dodatno smanjivanje, s obzirom da bi se time ugrozila funkcija ovih budžetskih korisnika, posebno imajući u vidu činjenicu da su kod ovih navedenih budžetskih korisnika sredstva za ove namene opredeljena na nivou budžeta za 2009. godinu. Ovo sada upućujem i kao poslaničko pitanje – kako su potrošena ta sredstva u 2009. godini u ovim kabinetima, obzirom da je promovisana ušteda upravo u sektoru Vlade, da je Vlada najavila da će prva da podnese troškove krize, a usluge po ugovoru po kabinetima iznose iste onolike cifre, gotovo ili približno iste koliko iznose plate zaposlenih u tim kabinetima. Da li oni uopšte zapošljavaju kompetentne osobe u svojim kabinetima? Zašto smo tražili da se ta sredstva opredele u Ministarstvo prosvete? Upravo radi takmičenja učenika, zato što je važno podsticati najbolje, podsticati onu decu u kojoj leži naša budućnost i koja će, između ostalog, dobiti tu tešku ulogu da ove silne dugove kojima ih svakodnevno zadužujemo vrate. Takođe, moraće se postaviti pitanje odgovornosti ovih vremena u budućim vremenima i očekujemo da oni budu spremni i sposobni da to pitanje postave i na njega daju mnoge odgovore. U njih je potrebno uložiti. Vaspitni značaj ulaganja u najbolje je nemerljiv, dalekosežan, jer oni su jedina svetla iskra na kraju tunela u kom se nalazimo. Oni treba da se vaspitavaju da prepoznaju pošasti tipa „Velikog brata“, „Farme“, „Trenutka istine“. Oni treba da se vaspitavaju na ovaj način da budu etični, moralni, časni, savesni, svesni i uspravni. Oni treba da prepoznaju sve one hohštaplere koji im nude igre na sreću kao koske u zamenu za opljačkan život i opljačkana detinjstva i mladost. Oni treba da prepoznaju i katastrofalne ministre i opasne nekompetentne stranke koje posle postavljaju Vlade vrlo opasnog diletantizma i oni treba to da spreče u nekom budućem životu. Svakako oni treba i da spreče da nikom više ne padne na pamet da u budućnosti jedne države najveće, ako ne i jedine uštede, sprovede na obrazovanju i da znaju da su takvi koji štede na obrazovanju opasniji po život više od svakog rata i više od visokog napona. Ako budemo govorili o redu veličina koliko smo tražili da se prebaci na ovu stavku, da znate da samo u jednom od kabineta od ova četiri potpredsednika, stavka usluge po ugovoru je za dva miliona veća nego što je predviđeno da se uloži u tu izuzetnu decu u celoj Srbiji, tamo gde oni treba da se ostvare, potvrde, promovišu i stimulišu, da ne pričamo o ogromnoj energiji ljudi koji sa njima rade. Onoliko koliko smo mi tražili da se prebaci na ovu stavku i da se u njih uloži dodatno jeste, opet, kada govorimo o redu veličina, nešto malo više od one slike koju je platilo ministarstvo, a duplo manje gotovo od onih fotografija koje je takođe ministarstvo platilo, opet, za izuzetnu, najbolju decu cele Srbije. Nisam iznenađena odbijanjem amandmana. Iznenađena sam što niko zaista istinski i iskreno ne želi da uloži u budućnost, a već smo govorili o tome da para ima, samo nisu dobro ili pravilno raspoređene i niko nije poželeo da prekine onu dugu praksu prepisivanja budžeta iz jedne u drugu godinu ili možda čak nije ni znao.
Od vremena poslaničke grupe iskoristili ste 3 minuta i 42 sekunde, tako da imate nešto više od minut još. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Anitć.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman se odnosi na kabinet potpredsednika Đelića i mi već, rekao bih, čak i godinama ovako poput papagaja ponavljamo da Vlada treba pre svega da štedi na sebi, da pre svega ona pokaže dobru volju, da kroz štednju i smanjenje javnih rashoda pomogne građanima i privredi. Nažalost, bez obzira što se javnost, rekao bih, slaže sa svima nama koji se zalažemo za takvo ponašanje Vlade, Vlada nije dosad odgovorila zahtevima niti opozicije, niti građana Srbije, da ona da primer i bude štedljivija od svih ostalih. Ovde se radi o nekih 40 miliona dinara, radi se, kao što svi dobro znate, o nekih četiri potpredsednika Vlade, sve skupa 130 miliona dinara, sasvim nepotrebna sredstva koja opterećuju i građane i privredu i na neki način naši amandmani, a ima ih još u tom smislu koji traže smanjenje javne potrošnje, znače ujedno i neko zalaganje SNS da se menja sveukupna politika, da se menja fiskalna politika koja se do sada zasnivala, naravno, na jednoj iluziji o jakom dinaru, na prihodima od privatizacije, na zaduživanjima. Očigledno je da tako dugačko ne možemo, već smo došli u situaciju da recesija čini svoje, da ova ekonomska kriza utiče na sve nas. Pre svega, utiče naravno kroz budžet, da utiče na smanjenje prihoda, povećanje rashoda, sve je više ljudi koji su socijalno ugroženi, kojima treba pomoći i sa druge strane i privreda je u jako teškoj situaciji, treba pomoći i njoj da opstane u ovom vremenu i neophodno je da se s jednim sasvim drugačijim konceptom koji se oslanja, pre svega, na proizvodnju, koji se oslanja na izvoz, na konkurentnost izađe sa jednom ekonomskom politikom i prekine sa ovom politikom koja nas je dovela tu gde smo i koja se vodi već godinama unazad. To je bio razlog da SNS reaguje u svakom slučaju u kome je smatrala da se sredstva nepotrebno rasipaju u ovom budžetu.
Trideset sekundi od poslaničke grupe. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da je neko rekao našoj Vladi da treba da smanji cifre u budžetu i kada pogledate ovu knjigu od 1009 strana cifre su tako sitno napisane da morate lupom da čitate. Pogrešno su shvatili smanjenje cifara, ne smanjenje fonta, nego smanjenje količine para koje treba da se izdvoje. S druge strane, pregledao sam celu ovu knjigu i nigde nisam našao sredstva izdvojena za saradnju sa nesvrstanim zemljama, za saradnju sa tzv. trećim svetom, za saradnju sa Kinom, sa Rusijom, sa Indijom, sa Latinskom Amerikom i očekivao sam da pandan ovom kabinetu potpredsednika Vlade za evropske integracije bude i deo sredstava odvojen u nekom kabinetu, nekog potpredsednika vlade ili bar nekog ministra za saradnju sa drugim zemljama, jer nije Evropa svet. Evropa je samo deo sveta. Kada smo već kod člana 7, kod kabineta potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, nešto što svakome ko pogleda ovu stranu bode oči. Za ukupne plate, dodatke, naknade zaposlenih, za zarade, izdvojeno je 19 miliona. Ni malo, ni mnogo, ne komentarišem taj deo. Ali, komentarišem ovaj drugi deo pod ekonomskom klasifikacijom 423 - usluge po ugovoru su polovina od ukupne cifre izdvojene za plate i sva ostala primanja zaposlenih - deset miliona dinara. Pitam, ako već imamo zaposlene, imamo stručnjake za evropske integracije, u ovom kabinetu sede, koje su to usluge po ugovoru koje će potpredsednik Vlade Đelić plaćati ovih deset miliona? Kome će te usluge biti plaćane? Doduše, znate, ima jedna narodna poslovica koja kaže - ne uzima koliko može, nego koliko mu prilika pruži. Zbog toga sam predložio da se ova ekonomska klasifikacija 423 svede na milion dinara, da eventualno, ukoliko iskrsne prevod nekih tekstova itd, to bude plaćeno, a mi iz SRS smatramo da ovih devet miliona treba usmeriti na ovaj deo koji uopšte u ovom budžetu ne može da se pronađe. Dakle, da se nađe način da se ovih devet miliona usmere u saradnju sa trećim svetom, u saradnji sa Kinom, Rusijom, Indijom, Latinskom Amerikom, Afrikom, afričkim zemljama itd. Malo je para i malo će se i učiniti sa ovim, ali ako ostane na ovom razdelu, na ovoj ekonomskoj klasifikaciji 423, od tih para se neće učiniti ništa. Jedino će neki, koje niste uspeli da spakujete, da zaposlite, a nekad su vam lepili plakate, moći da na osnovu usluga po ugovoru dobiju neku kintu. Mislim da ovaj amandman treba usvojiti i ova sredstva, pogotovo sada, kada smo rekli da treba da štedimo i zadnji dinar, kada nam je 700.000 ljudi u Srbiji, kako reče ministar Rasim Ljajić, na granici egzistencije i kada nam je još bar dvaput po toliko ispod granice egzistencije, jer je on nabrojao samo one koji su na granici egzistencije, treba voditi računa o svakom dinaru i treba ta sredstva usmeriti u neke druge pravce. Predlažemo da to bude preusmereno u saradnju sa Kinom, Rusijom, trećim svetom i zemljama koje nisu u toj Evropi u koju nas vodite već jedno 15 godina, a zadnje prilike su i da ćete nas voditi još jedno 15 godina, ako nas uopšte budete i vodili tamo. Još jedna stvar, da iskoristim ovo pravo na amandman, pa da kažem, koja je juče bila u "Politici", a to danas niko ne spominje. Unazad 4-5 dana se priča o tome kako smo prodali Rusima NIS i kako je naša naftna industrija otišla tamo. Juče u novinama ne pročitaste da ova vlada već deset godina nije učinila ništa da vrati imovinu Srbije koja je iz oblasti naftne industrije, a da je Putin već juče, u novinama je bilo, znači, prekjuče je bilo, da je Putin postavio pitanje jugoslovenskog naftovoda, u kome NIS ima više od 33% vlasništva i koje nam je oteto od 1992. godine pa naovamo.
Na član 7. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani građani Srbije, moj amandman je principijelno isti kao i amandman mog kolege Zorana Antića. Odnosi se na raspodelu budžetskih sredstava za kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj, koji je ujedno i ministar ekonomije i regionalnog razvoja. Ovakav predlog budžeta kakav je pred nama ne odražava stanje u kome se nalazi Srbija i njeni građani, što je evidentno kada je u pitanju raspodela sredstava za kabinet predsednika Vlade i četiri potpredsednika. SNS smatra da u vreme ekonomske krize u kojoj se nalazimo je neophodno precizno definisati ciljeve budžetske politike i odrediti prioritetne sektore, a pod tim ne podrazumevamo uvećanje državne administracije i rasipanje novca. Mi smo država koja u regionu ima najveći broj ministarstava i veoma glomazan državni aparat, stoga je nepotrebno i neprihvatljivo da se za kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj izdvajaju ne mala sredstva iz budžeta, kada već postoji ministarstvo nadležno za ovaj posao, pogotovo ako uzmemo u obzira da je potpredsednik Vlade za privredni razvoj i ministar ekonomije i regionalnog razvoja ista osoba. Smatramo takođe da ovaj iznos koji ste predvideli za kabinet potpredsednika Vlade treba preusmeriti na drugu stranu. Recimo, subvencije u oblasti privrede su male. Ne mogu da kažem da iznos koji ste predvideli za kabinet potpredsednika Vlade je enormno velik, ali nam je privreda dovedena u stanje, da je svaki dinar više dobrodošao. Ovaj naš amandman je apel SNS da svoj interes odnosno svoj lični interes stavite, ostavite po strani i da prvenstveno treba da vam na prvom mestu bude interes građana Srbije, pa vam predlažem da prihvatite ovaj amandman.
Na član 7. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeli 3. i 17. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se smanji iznos u ekonomskoj klasifikaciji sa 15 miliona na 10 miliona. U jednom delu i u drugom sa 34 miliona, na 27 miliona. To su usluge po ugovoru, a da se sredstva preusmere u subvencije privatnim preduzećima. Usluge po ugovoru vrlo često su sredstva kojima ne možemo ući u trag. Usluge po ugovoru su mesta gde često dolazi do malverzacija, kako u samim opštinama, tako i u gradovima, kako u Beogradu, tako u Republici. Odgovor na ovaj amandman dobio sam od Vlade, gde se kaže da usluge po ugovoru, kada bi se smanjila sredstva, ugrozilo bi se nesmetano funkcionisanje kabineta i Generalnog sekretarijata, odnosno ugrozile funkcije ovih budžetskih korisnika. Naime, novac koji se koristi u uslugama po ugovoru, koristi se za, između ostalog, za usluge prevođenja, usluge održavanja računara, usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih, za štampanje raznih biltena, usluge revizija, advokatske usluge, angažovanje lica po ugovoru o delu, gde se sigurno zapošljava veliki broj po partijskoj liniji, po stranačkoj liniji, po rođačkoj liniji, gde se zapošljavaju prijatelji, kumovi i gde se potpisuju ti ugovori o delu. Takođe se koristi veliki deo sredstava za posebne savetnike ministara, kojih ima čak 59. Napomenuću da tri ministra imaju po jednog savetnika, da čak osam ministara imaju po dva savetnika, a čak 13 ministara imaju po tri posebna savetnika. To su ministar spoljnih poslova, ministar odbrane, ministar unutrašnjih poslova, pravde, finansija, poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, ministar ekonomije, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ministar trgovine i usluga, ministar prosvete, ministar zdravlja, ministar rada i socijalne politike i ministar životne sredine i prostornog planiranja. Svi oni imaju po tri posebna savetnika. Šta će ministru tri posebna savetnika, ako dobro radi svoj posao ili obrnuto, ako imate tri savetnika koja rade dobro svoj posao, onda je pitanje šta ministar radi? Uopšte, mislim da su Srbiji nepotrebna 24 ministarstva, nepotrebno je 24 ministra, nepotrebno je 59 savetnika ministara. Pare treba preusmeriti na prioritetnije stvari, u cilju razvoja Srbije. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vučeta Tošković. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Veroljub Arsić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom moj kolega narodni poslanik Vučeta Tošković u stvari ukazuje kako se Vlada stvarno odnosi prema budžetu Republike Srbije. Amandman je odbijen i moram da pročitam obrazloženje. Kaže se: „Amandman se ne prihvata iz razloga što se predlaže brisanje svih sredstava opredeljenih za Kancelariju za saradnju sa medijima, koja je osnovana uredbom Vlade“, znači nije čak ni zakonom, nego uredbom, „kao služba Vlade i samim tim ova služba je budžetski korisnik za čiji rad se sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije“.Da vidimo šta je u stvari Kancelarija za saradnju sa medijima i koliko troši sredstava građana Republike Srbije. Za plate troši 34 miliona. Nije mi jasno koliko je to službenika potrebno u toj kancelariji da efikasno rade svoj posao, odnosno sarađuju sa medijima. Čak i ako postoji, ne bi trebalo da bude više od tri, četiri, eventualno pet zaposlenih. Po ovoj stavci, u toj kancelariji se nalazi najmanje 30 zaposlenih. Sledeće što u ovom razdelu što bode oči, jesu usluge po ugovoru – 12 miliona 750 hiljada. Kakve to usluge Kancelarija za saradnju sa medijima plaća? Uopšte sve ovo što čitavo vreme pokušavamo kroz ove amandmane da ukažemo jeste, kako to kaže moja koleginica narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, pravite kuću od krova. Ova vlada i one prethodne od 2000. godine pokazale su da su efikasne samo kada je u pitanju umnožavanje državne administracije. Dovoljno je da pogledate koliko je bilo zaposlenih 2000. godine i koliko će danas, posle ove racionalizacije, biti zaposlenih. To će sve da vam kaže. Međutim, ako neko ozbiljno hoće da se bavi ovim poslom i da bude ministar u Vladi, mora sebi na prvom mestu da postavi pitanje – da li je bolje da sredstva iz budžeta idu za plate zaposlenih u državnoj administraciji, koja se neprestano umnožava a nije efikasna, ili da idu u investicije? Čuo sam više izgovora u toku ove godine, da se smanjenjem državne administracije neće mnogo postići na prihodnoj strani poreza, možda nekih efekata na rashodnoj, ali će i prihodna doći u obzir. Ne mogu sa tim da se složim. Ako se sredstva usmeravaju u investicije, plate će primati neko drugi, a ne državni činovnik koji ne radi svoj posao ili mu je radno mesto izmišljeno. Primaće radnici koji izvode te investicije, primaće proizvođači repromaterijala, trošiće taj novac na robu široke potrošnje i samim tim će ponovo biti novostvorene vrednosti, a ovako imamo jednu jalovu administraciju koja nema nikakvih rezultata. Druga, sekundarna posledica ulaganja budžetskih sredstava u investicije jeste da olakšavate budućim investitorima i proizvođačima raznih roba uslove da otpočnu kvalitetno da rade svoj posao, da proširuju svoje kapacitete ili da otvaraju nove. To je sekundarna posledica i o tome neću ni da pričam. Izgleda da to niko u ovoj vladi ne želi da razume. Znači, kada je pitanju priča oko smanjenja javne potrošnje, ne vidimo ozbiljnih pomaka, jer ako pogledamo samo razdeo za plate i dodatke zaposlenih, on je za nekih pet ili šest milijardi manji nego što je predviđeno budžetom za 2009. godinu, pre nego što su stupili na snagu zakoni koji bi to trebali da smanje, a čisto da se tim iznosom ne biste mnogo ni hvalili, što ste smanjili tih šest milijardi, predviđeno je negde oko 180 milijardi, što je jedna izuzetno skromna ušteda. Mislim da ćete ovom problemu morati malo više da razmišljate i da konačno shvatite – ne mogu državni službenici, kojima su izmišljena radna mesta, da se zaklanjaju iza političkih stranaka koje su im izmislile radna mesta.
Da li još neko želi po amandmanu gospodina Toškovića? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović, koji želi reč. Izvolite.
Počeo bih prvo od obrazloženja zašto se ne prihvata ovaj amandman. U obrazloženju stoji da bi iznos od 10.000 dinara ugrozio funkcionisanje ovog budžetskog korisnika. Pre svega, postavio bih pitanje – šta je suština i zašto uopšte postoji ovaj budžetski korisnik? Vama, gospođo ministar, kada već imate kancelariju predsednika države, gde imamo medijske magnate i gde imamo njegove saradnike vlasnike velikih firmi koje se bave medijima, to su „Univerzal mekejn grupa“, „Mekejn Erikson“, gde je vlasnik Srđan Šaper, član Predsedništva DS, zatim, „Nova komunikejšen“, gde je vlasnik Nenad Krstić, savetnik predsednika Tadića, gde imamo „Mulitikom grup“, gde su vlasnici Dragan Đilas, gradonačelnik i Milica Delević, koja je direktor Vladine Kancelariju za saradnju sa EU. Oni su stvarno ti koji spinuju celu situaciju i prikazuju virtuelnu Srbiju onako kakva ona, u suštini, nije. Država je u velikim problemima, više puta smo pričali kakva je kriza i koliko radnika ne radi. Ono što je interesantno, to je da ukupan iznos usluga po ugovoru za Vladu i za sva ministarstva iznosi 4 milijarde i 800 milionadinara. Hteo bih da kažem da ovaj iznos, koji sam predložio i kojim želim da umanjim ta sredstva za usluge po ugovoru kod Vladine Kancelarije za saradnju sa medijima i predložio da se prebace na sredstva za socijalnu zaštitu, pre svega porodica sa decom. Taj iznos od 10 miliona dinara uopšte nije mali iznos. Tih deset miliona dinara ako raspodelimo samo na hiljadu porodica mi time završavamo. Hiljadu porodica bi dobilo pomoć od 10.000 dinara. Da li vi znate šta znači 10.000 dinara, gospođo ministar za jednu socijalno ugroženu porodicu u Srbiji? Da li uopšte imate predstavu šta za običan narod znači 10.000 dinara.
Na član 7. amandman je podnela potpredsednica gospođa Judita Popović, koja ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, mi danas raspravljamo o novcu, jer šta je budžet neko novac, i raspravljamo o poverenju zato što Vlada traži poverenje od građana Srbije koje mi predstavljamo ovde u Skupštini na koji način namerava da potroši novac poreskih obveznika u toku 2010. godine. Nažalost, mi ne raspravljamo o odgovornosti, a trebalo bi prethodno normalno da se priloži račun o tome kako se novac trošio u prethodnom periodu. Nažalost, iz skupštinske procedure povučeni su i Predlog zakona o završnom računu budžeta za 2008. godinu, ujedno je povučen i izveštaj državnog revizorskog inspektora. Dakle, to su ona akta koja su neizostavno morala da prethode raspravljanju o budžetu za 2010. godinu. Upravo to je razlog za postojanje ovog amandmana koji sam predložila, a to je da se pojača kapacitet državnih regulatornih tela. Iz tog razloga sam predložila da se povereniku za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti funkcija, DRI, kao i Agenciji za borbu protiv korupcije poveća određeni iznos novca za poboljšanje njihovog rada, dakle, da im se da određeni autoritet i na taj način što će im se materijalni položaj poboljšati. Veoma lako mogu da podnesu smanjenje dela troškova usluga Kancelarija za saradnju sa medijima, Kancelarija Nacionalnog saveta za decentralizaciju, kao i Ministarstvo vera. Dakle, to je ono što može da se uradi da se pojača autoritet ovih regulatornih tela, koja su brana za zloupotrebe, za korupciju, kao i za besomučno trošenje novca iz budžeta.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslani poslanik Stefan Zankov, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je SNS podnela na član 7. Predloga zakona o budžetu kojim predlažemo brisanje u razdelu trećem Glave 3.8. i u razdelu 23 Glave 23.1, a odnosi se na Kancelariju za evropske integracije i Agenciju za zaštitu životne sredine, apsolutno nema nikakve veze sa našim stavom o evropskim integracijama za koje se kao stranka zalažemo, a takođe je poznato iz naših diskusija i stav o ulozi Agencije za zaštitu životne sredine, odnosno o tome da li je ona neophodna ili ne, ali to je neka druga tema. Generalno posmatrano, jasno je naše opredeljenje, posebno u uslovima ekonomske krize da se ne sme povećavati javna potrošnja i umnožavanje državne administracije koja radi, da tako kažem, na istim poslovima. Mislim na razne kancelarije, agencije i direkcije čije se nadležnosti praktično poklapaju sa poslovima ministarstava. Postavlja se pitanje postojanja onda takvih ministarstava i ministara, koji u situacijama kada treba da se reše određeni problemi iz delokruga rada njihovog ministarstva kažu da nemaju nadležnost. Nama je potrebno kao državi i društvu da oni koji su na najvišim funkcijama, koji vrše vlast, imaju i odgovornost. Ako nemaju odgovornost nisu nam potrebni ni oni niti njihovi ne tako mali troškovi. Vi ste sigurno čuli da jedna agencija za lekove Republike Srbije ima 15 automobila, pa je navodno polovinu tog broja novo rukovodstvo, pazite, poklonilo, kaže "Vladi Republike Srbije". S jedne strane se postavlja pitanje da li oni kontrolišu ispravnost lekova ili su recimo renta kar preduzeće, sa druge strane, uvredljivo je da jedna agencija na ovakav način pomaže Vladi Republike Srbije. Čijim novcem? Potpuno je jasno da sva ova praktično duplirana ministarstva, ne znam kako drugačije da ih nazovem, van su kontrole sistema, da nas mnogo koštaju, da su efekti njihovog rada i postojanja nesrazmerni njihovoj ceni koju plaćaju naravno građani. Još je gore ako se zna da se mi kao država zadužujemo ne za ulaganje u proizvodnju ili posao koji će izvući korist od tog kredita, kredit vratiti, nego se zadužujemo za običnu potrošnju i samo se postavlja pitanje koliko će to moći da potraje, jer dugoročno je nemoguće, a ono što nije dobro to je da to dugoročno vas i apsolutno ne interesuje. Konkretno što se tiče ovog amandmana, mi smatramo da je ovaj posao trebalo drugačije da se organizuje, jer imamo Kancelariju za evropske integracije i potpredsednika Vlade i njegov kabinet za poslove evropskih integracija, i sve to mnogo košta. Kabinet 42 miliona, kancelarije 113 miliona, a da ne bi građani mislili da se tu ne znam šta iza tih cifara krije, radi se najviše o platama i o uslugama po ugovoru. Ovakvih tela kao što je ova kancelarija koja regulišu neku oblast je preko 100 u našoj zemlji. "Potpredsednik Vlade", kaže: "usmerava i koordinira rad ministarstava i posebnih organizacija u oblasti evropskih integracija, a Kancelarija obavlja poslove za potrebe Vlade povezane sa koordinacijom rada ministarstva, posebnih organizacija i službi koje se odnose na proces pridruživanja i pristupanja EU" itd. Mi smatramo da je ovo moglo drugačije da se organizuje i da pre svega manje košta, jer kao što vidite, ovo je skoro jedno te isto. U završnom računu za 2008. godinu videli smo da je za rad ove kancelarije potrošeno 61 milion dinara, a za 2010. godinu planirate 113 miliona dinara. Znam da smo mi ubrzali na tom putu, kako vi kažete, ka EU, ali baš ovoliko ne verujem. Znače neophodno je malo skromnije ponašanje, a ne samo da govorite o tome kako bi bili mirni penzioneri i radnici čija su primanja zamrznuta. E pa, gospodo iz Vlade, zamrznite i vi vaše troškove. U obrazloženju Ministarstva finansija kaže se da je u obavezi da obezbedi u budžetu sredstva za rad organa državne uprave, službe Vlade. Vi ste se od suštinskog problema, da tako kažem, ogradili na jedan elegantan način. Suštinski problem je naravno višak i duplirana administracija. Ovaj naš amandman upravo ima cilj da vas još jednom opomene da o ovome povedete računa i da javnost čuje da jedno govorite a drugo radite, a mislim da je situacija dovoljno ozbiljna da bi sa ovim trebalo da prestanete.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić, koji želi reč. Izvolite.
Gospođo ministre, sve amandmane koje je podnela SRS podnela je uglavnom na osnovu izveštaja DRI, koja je, da podsetim samo, uradila 27% svog rada. Gospođo ministre, 63% je preko dva puta više od ove cifre i da je ova institucija nekim čudom uradila i preostali deo svog posla od 63% preko ovih 27% pretpostavljam da bismo na svašta naišli. Ovde, u Kancelariji za evropske integracije, u razdelu 10 usluge po ugovoru predviđene su u iznosu od 44 miliona i 542.000 dinara. Traženo je da se to smanji na 20 miliona dinara. Takođe, u Službi za upravljanje kadrovima usluge po ugovorima koje su predviđene u iznosu od 32.918.000 dinara, takođe smo tražili da se zameni iznosom od 20 miliona i da se ovaj zbirni iznos od 37 miliona pridoda razdelu 17, dakle funkciji 410 - subvencije privatnim preduzećima. Gospođo ministre, ako želite da vam ovaj budžet bar malo liči na razvojni, usmerite sredstva tamo gde treba da budu usmerena, prioritetno, usmerite sredstva u ona preduzeća koja rade, koja prihoduju, koja izvoze, koja zapošljavaju. Tu je prioritet da se usmere ova sredstva. Međutim, sve ono što dolazi od strane SRS nama je jasno da vrlo teško biva prihvaćeno. Ponekad se dešava, tako je i sa onim što je gospodin Krasić malo pre pričao, kada smo žestoko kritikovali onu odredbu koja uvodi fiskalne kase za taksiste, vi ste se na to smejali. Evo, sada imate blokadu Beograda. Imaćete blokadu i za mnoge druge stvari na koje smo vam mi ukazivali, a jednostavno ste ostajali kao Vlada gluvi i nemi na to. Kazaću još jedan primer, gospođo ministre, dešava se da pojedini ministri koji tu sede deklarativno se izjašnjavaju da su za ono što im mi kao predstavnici SRS u pojedinim kritikama zakonskih predloga kažemo, ali samo deklarativno. Evo, pre neko veče, npr, gospodin Mrkonjić je 90% stvari od onoga što smo mi kritikovali o pojedinim zakonskim predlozima smatrao da je ispravno. To je čak i rekao. Znate, to ništa ne znači kada vaša vlada to ne prihvata. Vlada ostaje gluva i nema na to. Znate šta, to pomalo podseća na ono vreme Nikole Pašića. Kada je Nikola Pašić sedeo negde, gospođo ministre, otprilike na takvom mestu gde vi sedite, kao predstavnik tadašnje vlade i slušao ono što mu predstavnici i opozicije i pozicije pričaju, pa je svojevremeno jedan ministar žestoko kritikovao jedan predlog koji je došao od njega, ovaj je ustao i rekao – gospodine poslaniče, vi ste u pravu, potpuno. Na to se javio drugi poslanik, gospođo ministre, koji je kritikovao, ali po drugom osnovu, sasvim drugačije. Nikola Pašić je ustao i rekao – gospodine poslaniče, i vi ste u pravu. Javio se treći, na kraju, i rekao – gospodine Pašiću, pa to je nemoguće, ova dvojica su sasvim dijametralno, suprotno pričali i morate se opredeliti ko je ovde, samo jedan od njih je u pravu, a on je rekao – gospodine poslaniče, i vi ste u pravu. Ne može to tako, postoji samo jedna istina. Ako se ministri deklarativno zalažu, odnosno kažu ovde da smo mi u pravu sa pojedinim predlozima, to treba Vlada da prihvati. U tome je stvar. Ćutanje Vlade, neprihvatanje Vlade, ko zna gde će dovesti ovaj narod i ovu državu.
I gospodin Pašić nekada i ministar Mrkonjić danas su u pravu. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Da li neko želi reč? Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Vukićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Hajdareviću.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo tiče se građana Republike Srbije koji su u događajima u opštini Priboj od 1992. do 1995. godine oštećeni. Podsetiću vas o čemu se radi. U tom vremenskom periodu, 18 građana opštine Priboj kidnapovano je i likvidirano, četiri građanina opštine Priboj su ubijena na teritoriji opštine Priboj, preko 40 kuća i pomoćnih objekata na teritoriji opštine Priboj, u selima koja se nalaze uz granicu sa BiH je izgorelo, preko 200 porodica bošnjačke nacionalnosti iz tih sela koja se nalaze uz granicu sa BiH, kao što su Kukurovići, Sjeverin, Voskovina, Raičevići itd. je raseljeno. Iako se radi o građanima Republike Srbije, oni do sada nisu dobili nikakvu materijalnu pomoć od strane države, a oni građani koji su raseljeni nisu u mogućnosti da obnove svoje domove, već i danas, 16, odnosno 17 godina posle tih događaja žive u teškim uslovima, van svojih domova, a država Srbija im čak nije omogućila ni status raseljenih lica. Takođe, porodice otetih Sjeverinaca uskraćeni su za bilo kakvu materijalnu pomoć, jer država njihove otete članove porodica ne smatra žrtvama, jer u skladu sa sadašnjim zakonodavstvom, koji propisuje da materijalnu pomoć od države, porodicama civilnih žrtava rata, mogu da imaju samo lica kod kojih nastupi telesno oštećenje od najmanje 50% usled rane, povrede ili ozlede, a od strane neprijatelja za vreme rata, izvođenja ratnih operacija itd, a oni nisu tretirani od strane države na taj način. Ovaj amandman, jednim delom je, takođe, gospođo ministar, rezultat sastanka koji se 9. decembra ove godine desio ovde u Domu Narodne skupštine, gde smo narodni poslanici Esad Džudžević, Bajram Šehović, Munir Poturak, Bajram Omeragić, Meho Omerović, Vitomir Mihajlović, Šerif Hamzagić i ja imali sa predstavnicima Fonda za humanitarno pravo sandžačkog odbora za zaštitu ljudskih prava, predstavnika opštinskih vlasti u Priboju, kao i sa predsednikom, članovima Udruženja za zaštitu prava proteranih i raseljenih lica iz opštine Priboj, gde smo se dogovorili o konkretnim koracima kako bi konačno rešili ove probleme o kojima sam govorio. Na ovaj amandman sam dobio, može se reći, jedan birokratski odgovor, ali ovde prevashodno bi trebalo da dobijemo politički odgovor. Takođe, uveren sam, odnosno siguran sam da podršku ovom amandmanu imam i u Vladi Srbije, odnosno od onih ministara čija sam sredstva smanjio da bi se dala pomoć porodicama i otetih i porodicama raseljenih sa teritorije opštine Priboj. Gospođo ministarko, najmanje što dugujemo tim građanima Republike Srbije jeste od vas odgovor – da li prihvatate ovaj amandman kojim se tri miliona dinara odvaja samo za pomoć tim porodicama? U odgovoru koji sam ovde dobio kažete da bi se ugrozila osnovna funkcija budžetskog korisnika Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja, ako bi im se uzelo milion i po dinara od 99 miliona dinara, a oni su prošle godine mogli sasvim normalno da rade sa 58 miliona dinara. Tako, očekujem, gospođo ministarko, da prihvatite ovaj amandman.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo, u ime SRS podneo sam ovaj amandman, gde predlažem da se smanje iznosi koji se odnose na usluge po ugovoru, kako je to u predlogu budžeta u članu 7, Razdeo 7, Glava 7,7, Funkcija 330 – ekonomska klasifikacija 423, umesto: „49.100.000“, da se smanji taj iznos za iznos od: „19.100.000“. Dame i gospodo narodni poslanici, zabrinjava ovaj predlog budžeta u ovim okolnostima u kojima Srbija trenutno preživljava veoma teške posledice usled brojnih situacija u kojima se država u poslednjih pet, šest godina našla. Ovo nije budžet racionalan, ovo nije budžet koji ima nameru da podjednako rasporedi sredstva korisnica budžeta, a sa druge strane da poštedi poreske obveznike i da im poreze umanji i da ih upodobi prema njihovim mogućnostima i trenutnim okolnostima ekonomije i njihove platežne moći. Zamislite da mi iz godine u godinu imamo da stalno usluge po ugovoru uglavnom povećavaju, pa se postavlja pitanje opravdanosti reforme pravosudnog sistema, o čemu smo govorili i o čemu smo učestvovali u raspravama, predlagali da se mnoge stvari u pogledu reforme pravosuđa moraju drugačije postaviti. U budžetu Republike Srbije za 2010. godinu vi gospodo iz Ministarstva finansija predlažete 1.100.000.000 dinara na službena putovanja pravosudnih organa, uzimajući u obzir i više sudove i osnovne sudove. Evo šta će da košta poreske obveznike ta vaša reforma pravosuđa. Imaćemo sada turiste, imaćemo sada putnike koji će imati skupe automobile, kojima se moraju iznajmljivati stanovi, kojima se moraju plaćati dnevnice, kojima se mora plaćati odvojeni život, a sve to košta poreske obveznike jako puno. Evo još jedan podatak u tom pravcu za 1.100.000.000 dinara mogli ste da poklonite poljoprivrednim proizvođačima taj iznos za koji iznos se moglo kupiti 1.500 traktora srednje kategorije. Drugo, u ovom budžetu svake godine se provlači nabavka mašina i opreme. Pa molim vas, do kada ćete vi da po ministarstvima nabavljate mašine nove iz godine u godinu, šta je sa onim mašinama koje su iz prethodnih godina kupljene. Kakva mašinerija to vama treba? Zašto to ne omogućimo individualnim poljoprivrednim proizvođačima? Da i oni nabave mašine i opremu po povoljnim cenama, a da ih Vlada pomogne. Naši poljoprivrednici imaju zastarele mašine, traktore, kombajne i po 20 i 30 godina, a našoj Vladi i njenim resorima i oko 9.000 poreskih korisnika budžeta treba svake godine po 100 miliona, nekome po 200 miliona dinara za nabavku mašina i opreme. Pa do kada da kupujete opremu iz godine u godinu, a šta je sa opremom koja se kupuje godinama? Šta je sa tom opremom? Da li zbog toga što kada dođe novi ministar i njegov zamenik ili državni sekretar treba menjati nameštaj? Ne. Treba promeniti ne nameštaj, promeniti one koji tamo dolaze i koji arče pare poreskih obveznika. Poreske obveznike dere Vlada, dere ova vlast. Najveći neprijatelj budžeta jeste ministar finansija i njegova produžena ruka – poreska uprava. I još nešto, otkud toliko da predviđate za putovanja u Ministarstvu odbrane, milijardu i po dinara. Molim vas, šta ćemo mi, gde ćemo mi to da putujemo za milijardu i po dinara? Zar nije mogla ta milijarda i po dinara da se kupe stanovi vojnim licima koja nemaju stanove, a čije su plate izuzetno niske, zar to nije moglo ići da se poboljša materijalni položaj Vojske Republike Srbije? Je l' treba da putujemo u Avganistan? Je l' treba da putujemo u Afriku, Aziju ili u Ameriku u Ohaju, je l' treba tamo da trošimo pare? Ko će tamo da plaća te troškove? Otkud milijarda i po dinara za te namene? E ta milijarda i po dinara mogla je pametnije da bude raspoređena, ekonomska računica da bude i da na taj način da pokažete bar malo volje da se ovim građanima može pomoći, izaći u susret u teškoj situaciji i ovo uložiti u socijalni program, a ne na turistička putovanja. Evo samo kod pravosuđa i kod vojske kolika su vam putovanja, milijarda i po za vojne funkcionere. Gde će putovati, ko će putovati to nije uopšte naznačeno, niti je poslanicima predočeno. Za pravosuđe u ovoj godini ta reforma ubuduće poreske obveznike i te kako će da košta, a za sve je to moglo da se kupi 10.000 traktora, samo sa dve pozicije i da se poklone našim individualnim poljoprivrednim proizvođačima, da povećaju proizvodnju i za izvoz i za domaće tržište.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo u ime poslaničke grupe LDP pre svega se odnosi na preraspodelu u okviru budžeta odnosno da određena sredstva koja su predviđena u stavci Ministarstva infrastrukture odnosno koja su predviđena kao subvencije za železnice, da se preusmere. To je suština svih amandmana koje su podneli poslanici LDP, da se napravi neka preraspodela, odnosno da se na neke razdele odnosno u okviru nekih ministarstava koja su po nama veoma bitna, a koja ovim budžetom nisu dovoljno prihoda dobila da bi mogli u narednoj godini da funkcionišu na najbolji mogući način. Pre svega DRI, zatim u okviru Ministarstva za nauku i tehnološki razvoj, u okviru Ministarstva poljoprivrede, sve to skidamo sa subvencije za železnice. Odgovor koji sam dobio od strane Vlade je da neprihvatanje amandmana ne znači negiranje osnova, da se obezbede dodatna sredstva u okviru ovih razdela koja su predviđena, odnosno DRI, Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva za nauku i tehnološki razvoj i Ministarstva prosvete. To samo govori da postoji svest kod vas da ova četiri razdela odnosno tri ministarstva i jedna nezavisna institucija nisu dovoljno dobili ovim budžetom. Naš osnovni razlog zbog koga smo ukazali da DRI mora da dobije više para je taj što smo čuli u samom obraćanju predsednika DRI da su sa svega četiri revizora uradili toliko obiman posao, a to je 27% ministarstava, odnosno onih koji rade u okviru ministarstava su svojim izveštajem obuhvatili. Da bi mogli da bilo šta ozbiljnije urade naš je osnovni zahtev da u narednoj godini DRI dobije više para, da bi moglo da se podignu plate, da se izmeni Zakon o DRI, da bi mogle da se promene plate da bi što veći broj revizora koji ispunjavaju uslove se zaposlilo u DRI, da se napokon krene u kontrolu javnih preduzeća, njihovih finansijskih izveštaja i u kontrolu političkih partija. Predlažemo da prva partija u koju DRI uđe bude LDP i to je naš zahtev od samog starta, od kada se pojavio ovaj izveštaj želimo da se vidi kako posluju partije i želimo da i javnost i građani budu upoznati na koji način se raspolaže sredstvima koja dolaze iz budžeta, a raspoređuju se po političkim partijama. Takođe, smatramo da je zbog budućnosti ove zemlje neophodno odvojiti mnogo više sredstava za Ministarstvo prosvete, za Ministarstvo nauke i tehnološkog razvoja. Takođe, smatramo da mora da se poveća i budžet za poljoprivredu, bez obzira što jeste veći u odnosu na prošlu godinu, ali manje su subvencije nego 2008. godine. Da ne politiziramo puno, odnosno da ne zvuči kao demagogija, ali je jasno da je neophodno što više ulagati i u poljoprivredu, ali ne na ovaj način na koji se to danas radi i pre bih rekao da je demagogija onih koji su povećali subvencije, ali i u isto vreme naglasili u članu 43. Zakona o budžetu da sva dospela potraživanja na osnovu penzijskog i invalidskog za poljoprivredne penzionere će biti isplaćena na u toku 2011. godine. Molimo vas da ovaj amandman još jednom razmotrite, da gubitaša kao što je "Železnica Srbije" skinemo sa vrata kao ono koje su subvencionišemo, jer juče sam vam dokumentovao na šta pare troše, između ostalog, a 12 milijardi odvajamo iz budžeta, 11,5 za plate, a oni osnivaju "Srbija kombi" preduzeća, izdaju časopise u kojima daju recepte za kuvanje, a imamo razdele, odnosno ministarstva i nezavisna tela koja ne mogu da funkcionišu bez predviđenih para ovim amandmanom.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zadatak parlamenta trebalo bi da bude da se osigura interes naroda i da se interes naroda prilikom donošenja budžeta, ovaj amandman odnosi se na budžet za odbranu, uzme u obzir. Međutim, da to nije tako govori primer svakodnevne prakse i nažalost u fazama pripreme odobrenja i izvršenja budžeta, zahvaljujući našem načinu rada, odnosno praksi koju ste vi uveli, skoro da ne učestvujemo u tim fazama, izuzev u fazi ocene, na šta ovaj trenutak i liči, budžeta, odnosno projekcije budžeta za 2010. godinu i pored nas tu ocenu bi trebalo da da i nezavisna revizorska kuća. Da je zaista ovako govori činjenica da ne postoji skoro nijedan parlament gde ministar odbrane pred njim ne iznese projekciju budžeta za narednu godinu. Moram da vas podsetim na izjavu ministra odbrane u toku ove godine koja liči na ovakve reči. Tom prilikom je rekao da Vojska Srbije i vojni budžet ne mogu da zavise od dnevno-političkih dešavanja i da se ne može u novembru donositi projekcija budžeta za odbranu, a da se pri tom i ne zna koliki je budžet. Ili je on slučajni učesnik dnevno-političkih dešavanja ili bi trebalo da podnese ostavku s obzirom na ovu izjavu i s obzirom na činjenicu koju navodi. S obzirom na vaše mišljenje vezano za amandman, koji smo podneli, i s obzirom na činjenicu da je ovaj amandman povezan sa 11 amandmana poslanika SNS i obrazloženje u kome kažete da se ovom prilikom povećava rashodna strana za skoro milijardu i 200 miliona dinara, a napominjem da 11 drugih amandman smanjuju, odnosno dovode u funkciju rashodnu i drugu stranu, zaista nema opravdanja, gospođo ministre. Predloženim budžetom i u okviru njega stavke za Ministarstvo odbrane zaista je nemoguće izvršiti profesionalizaciju vojske koja je bila planirana do kraja 2010. godine. Zbog toga su i ove stavke koje smo predložili amandmanom zaista pokušale da naprave tu korekciju, a iz ostalih 11 amandman nađen je model da se ta sredstva dopune vezano za Ministarstvo odbrane. Ne možemo zadnjih 20 godina živeti na lovorikama Srbije kao naslednik JNA. Skoro 20 godina se ništa ne ulaže u vojsku i zamislite da se svi planirani zahtevi koji su vezani za odbranu i Vojsku Srbije mogu u periodu od ove godine i 2010. godine i narednih godina sa ovakvim malim budžetom i realizovati. Onda se čudimo odakle nam dešavanja kao što je bilo nažalost i na Aeromitingu, i kakva je situacija sa opremom i vojskom i što ne možemo da kupimo u toku jedne budžetske godine jedno borbeno vozilo...
Gospodine Rogoviću, potrošili ste vreme i poslaničke grupe i svoje. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS upozorava Vladu RS na pozicije u predlogu budžeta za 2010. godinu, sredstva predviđena u ekonomskoj klasifikaciji usluge po ugovoru. Ova ekonomska klasifikacija se često zloupotrebljava. Najčešće se to radi raznim malverzacijama, korupciji i prebacivanju para u privatne džepove. Uostalom da je SRS u pravu pokazuje Izveštaj DRI. Ovaj izveštaj jasno pokazuje da se ova ekonomska klasifikacija zloupotrebljavala, a ogromna sredstva nenamenski troše. Kao što sam već rekao troše se u svrhu ličnog bogaćenja pojedinaca na vlasti. Zato da bi se koliko-toliko smanjila ogromna šteta po državu i građane, SRS smatra da je potrebno umanjiti ova sredstva, te sam u tu svrhu i podneo amandman koji glasi - na član 7. Razdeo 12, Funkcija 310, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u koloni devet - 211 miliona 643 hiljade zamenjuje se sa 180 miliona 463 hiljade, u koloni 11 iznos od 301 milion 180 hiljada zamenjuje se iznosom od 270 miliona. U Razdelu 14, Glava 14.1, Funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 421, stalni troškovi, u kolonama devet i 11 iznosi 305 miliona 593 hiljade koje se zamenjuju sa 270 miliona, za Razdeo 17, Funkcija 110, ekonomska klasifikacija 454, kolone devet i 11, iznos od milijardu 400 miliona zamenjuje se iznosom od milijardu 460 miliona. Gospođo ministarka, znam da vi i Vlada želite u Evropu, evo vam prilike da preko mog amandmana, ako ga usvojite, uđete u Evropu. Garantujem vam da će biti 2030. godine.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović, koji želi reč.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, podneo sam amandman na član 7. Razdeo 13. Predloga zakona o budžetu RS za 2010. godinu, kojim tražim, vezano za funkciju 360, da se stalni troškovi BIA u kolonama devet i 11 svedu na 118 miliona 155 hiljada dinara. Režim DS potčinio je rad BIA američkoj tajnoj policiji. Godine 2003. ste ukinuli obaveštajni rad pod izgovorom uštede, a u stvari vam je naređeno iz američke ambasade u Beogradu. O tome je pisao i Dragan Filipović, bivši načelnik Obaveštajne uprave u svojoj knjizi "Anatomija globalističkog smrada". Ukidanjem obaveštajnog rada režim DS je ugrozio bezbednost RS i svih njenih građana. Ukoliko već postupate po nalozima iz Vašingtona, a to očigledno činite, ako su prioriteti BIA definisani onako kako je to tražila Bela kuća, zbog čega bi povećavali finansijska sredstva za tu službu? BIA proganja Ratka Mladića, čija je jedina krivica što nije dao da Republika Srpska prođe kao Republika Srpska Krajina, ali zato ne pokušava da uhapsi Agima Čekua, Nasera Orića i druge zločince. Budući da BIA sledi instrukcija iz SAD, neka je onda Amerikanci plaćaju, a ne građani Srbije. Kada se BIA bude oslobodila američkog i engleskog uticaja, tada treba povećati njena finansiranja. Onda treba obnoviti obaveštajni rad. Tada će BIA postati srpska služba koja će raditi u interesu svih građana Srbije, za to se zalaže SRS.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević, koji želi reč. Izvolite, gospodine Markićeviću.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministarka, ja sam u ime poslaničkog kluba Nove Srbije podneo jedan amandman, zaista sa velikom dilemom koja je svrha uopšte da čitam šta mi predlažemo kada niti će biti prihvaćen, niti je u nekim pripremnim radnjama za održavanje ove sednice gde se donosi budžet ministarka zakazala, kao što je nekad bilo kod svih ministara finansija običaj, da se sa poslaničkim grupama naprave sastanci i da se pokuša da se uvaže neki zahtevi opozicionih poslaničkih grupa. Dakle, u članu 7. da ne čitam sve redom, samo da kažem šta je poenta, poseban deo budžeta, razdeo 29 itd, to građane verovatno mnogo i ne interesuje, namera poslaničke grupe Nove Srbije i moja lično je bila da pomognemo studente i penzionere. Svedoci smo i prethodnih sednica i prethodnih meseci, a mislim i godina da određen broj studenata, ne zbog pomanjkanja svog znanja i inteligencije, nego zbog materijalnog položaja u kome se nalaze oni i njihovi roditelji nisu u mogućnosti da normalno studiraju. Ideja ovog amandmana je bila da se ti studenti pomognu i penzioneri, pre svega oni sa najmanjim penzijama čije su penzije sada zamrznute. Meni je posebno najiskrenije žao, gospođo ministarka, što ste odustali od onoga vašeg stav na početku vašeg mandata da se najmanje penzije, najniže penzije povećaju, prvo one, pa da se onda procentualno svima povećavaju penzije.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević, koja želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom predviđeno je smanjenje sredstava koje je Ministarstvo finansija planiralo u 2010. godini za usluge po ugovoru. Stara narodna poslovica kaže: "Štedite kada se ima, a kad se nema štedi se samo". U vreme kad se imalo, kada su u procesu privatizacije prodavana preduzeća sa društvenom svojinom, nije se štedelo. Govorim generalno, ne samo u ovom Ministarstvu finansija. Sada kad se nema, opet ne postoji namera da se štedi. Niko ne želi da se odrekne mogućnosti da zbrine svoje kadrove ili da nekim pruži neke dodatne prihode. To se postiže uz nova zaduživanja, a štedi se jedino na penzionerima i porodiljama. Što se tiče predviđenog iznosa od osamdeset miliona i hiljadu dinara za usluge po ugovoru, namenjene su za usluge prevođenja, zatim kompjuterske usluge. Ove usluge su vrlo pogodne za zloupotrebu, o čemu govori izveštaj o reviziji završnog budžeta za 2008. godinu. Evo šta kažu revizori. Kad se radi o kompjuterskim uslugama, u nekim slučajevima nisu pruženi dokazi o stvarno izvršenim uslugama održavanja za koje se plaća stalna naknada u toku godine. U nekim slučajevima nismo se uverili da je uopšte postojala potreba da se ovi ugovori zaključuju, a u nekim slučajevima nisu sprovedeni postupci javnih nabavki, dobara i usluga, prvenstveno za usluge održavanja. Dalje, usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih. Ako je nešto za poštovanje i nešto što lično poštujem jeste obrazovanje, ali u ovo vreme ekonomske krize, kada građani svakodnevno ostaju bez posla, novcem tih istih građana treba platiti postdiplomske studije činovnicima ministarstva. U obrazloženju se pozivate na član 49. Zakona o radu, a to je u stvari pokriće za plaćanje ove namene. Naš odgovor na to je da građani Srbije treba da školuju svoju decu, a ne zaposlene u ministarstvima. Vratiću se još jednom na izveštaj DRI na deo koji se odnosi na stručne usluge. Stručne usluge su vršene prvenstveno transakcijama koje predstavljaju isplate po osnovu ugovora o delu zaključenog sa fizičkim licima. Ovom revizijom smo tretirali deset ministarstva i generalna primedba je da su ugovori zaključivani sa osobama sa kojima to nije bilo moguće, odnosno da su zaključivani za obavljanje poslova koje nije bilo moguće iz delokruga samog ministarstva, a da su u pojedinim slučajevima, kako je to u preciznom izveštaju, nisu dostavljeni izveštaji o stvarno izvršenim poslovima. Opet velike mogućnosti za zloupotrebu. Obrazloženje je da se ovaj amandman ne prihvata, jer bi se smanjenjem sredstava ugrozilo ostvarenje nadležnosti ovog budžetskog korisnika, pre svega, za stručne usluge vezane za sporazum o pitanjima sukcesije i imovine bivše SFRJ, za rad komisije za računovodstvo, usluge prevođenja teksta i simultano prevođenje i dr. U vezi sa Nacionalnom komisijom za računovodstvo, postavila bih pitanje, da li je predsednik komisije, kome pripada mesečna naknada u visini od 55% od neto plate pomoćnika direktora uprave u sastavu ministarstva, već negde ostvaruje zaradu, pa su mu ovo dodatne primanja. Da li je to slučaj i sa ostalim članovima komisije kojima pripada naknada u visini od 40% navedene plate. Takođe, u okviru stručnih usluga, planirani su troškovi za angažovanje ministara, opet predviđena su sredstva za autorske honorare, za autore stručnih tekstova koji se objavljuju u časopisu "Finansije", ali u istu ovu svrhu predviđena su sredstva i kod usluga informisanja. Za jednu istu svrhu predviđena su sredstva na dva mesta.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić, koji želi reč. Izvolite.
Želim da nastavim tamo gde je gospođa Dimitrijević zbog vremena morala da stane. Gospođa Dragutinović i naša javnost treba da znaju da se na stranama 49. i 50. strani izveštaja revizora nalazi nešto što nema nikakve veze sa knjigovođama, gospođo Dragutinović, nego ima direktno veze sa ministrom finansija. Tiče se pozajmica iz konsolidovanog računa trezora, tiče se deficita, odnosno zaduženje za finansiranje deficita iz tekuće likvidnosti budžeta, tiče se kraja 2008. godine datuma 25,30. i 31. Gospođo Dragutinović, i revizori su utvrdili direktnu nezakonitost i nepravilnost za koju ste vi odgovorni i nema drugog ko je odgovoran. Moram da vam skrenem pažnju da je to ta poruka, ako ministar finansija može da krši propise i to revizor konstatuje, onda kakva je poruka ostalim građanima Republike Srbije da li oni nekad treba da poštuju zakon. Kako vi imate kredibilitet da nekog gonite što ne poštuje zakon, vi koji imate u svojoj službi internu reviziju i budžetsku inspekciju, imate trezor, imate različite uprave i kontrolišete kompletne finansije. To normativno tako izgleda. Faktički, verovatno je situacija potpuno drugačija da vi ne vladate tim ministarstvom, već da ste izloženi nekim sporednim uticajima. Sada da se vratim na ovaj amandman. Mi smo ovim amandmanom tražili da se smanje planirana sredstava u budžetu na razdelu Ministarstva finansija, za koje tvrdite da su namenjena da u toku 2010. godine ukoliko nam se odobri neki novi kredit i neki novi zajam i uslov sa sufinansiranjem od strane Republike Srbije da vi imate rezervisana sredstva. Mislim da je to potpuno pogrešan pristup. Zašto je pogrešan pristup? Kod finansiranja deficita budžeta za 2008. godinu, vi ste upravo pokazali da u praksi poštujete Zakon o budžetskom sistemu koji govori o tome šta se dešava kada se povećavaju rashodi ili smanjuju prihodi budžeta, kako se pali crvena lampica i kako se utvrđuju prioriteti i definiše ponašanje budžetskih korisnika. Vi to niste radili i sasvim opravdano sumnjam i ova sredstva koja ste privremeno planirali da budu za sufinasiranje da li će ikad da se desi to sufinansiranje, jer imamo situaciju iz postojećeg Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, iz člana 3, gde ste definisali i planirali neka zaduženja u toku 2009. godine. Ta zaduženja niste realizovali u prvoj polovini 2009. godine, nego tek u decembru dolazi propis koji se ratifikuje, odnosno potvrđuje sporazum, a njegova realizacija, pitanje je kad će biti i da li će uopšte biti, a da ne pričam o onim ograničenjima, uslovljavanjima, zavrtanju ruke prema Vladi Republike Srbije. Radi javnosti moram da kažem kako se ponašaju partneri Vlade Republike Srbije iz inostranstva. U vreme vanrednog stanja 2003. godine Srbija je primljena u Savet Evrope. To se samo desilo Srbiji i nikom više, odnosno Srbiji i Crnoj Gori. Sada u ovom finansijskom haosu i ekonomskom haosu Republike Srbije neko nam priča o beloj šengen listi, nekom sporazumu itd. Sve se koristi jednostavno da se zamagli ona suština, kako bi cela Srbija primenila način ponašanja – guska u magli, pa je onda moguće sve i svašta da se dešava na našoj političkoj sceni. Koristim priliku da i Vladu podsetim i građane da podsetim na sve ono što je SRS na vreme ukazivala, upozoravala, a vi ste se po maniru samo smeškali i pričali kako ste vi to sve završili sa vašim partnerima, sve je zakonito, sve je u redu. Videli ste i sami, morali ste da prihvatite ovaj izveštaj revizora, zato što je taj izveštaj uslov za novo zaduživanje, a nije vam drago na bazi 27% kontrole korisnika budžeta koje su sve nepravilnosti utvrđene. Iskoristio sam primer sa strane 49 i 50 da ukažem na nezakonitost samog Ministarstva finansija.
Iskoristili ste vreme i vaše poslaničke grupe i svoje. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković.
Ja ću braniti amandman mog kolege Aleksandra Pejčića, koji iz zdravstvenih razloga nije mogao da dođe. Braniću ga pre svega zato što on dolazi iz Leskovca i ovaj problem koji pokušava da reši tamo je upravo u ovom amandmanu. Naravno, radi se o tome da je gospodin Pejčić predvideo da se tri miliona dodatnih sredstava prebaci za Ministarstvo za rad i socijalnu politiku, upravo kao i isplatu prve rate dnevnica rezervista koji su bili na Kosovu. Vama je poznata situacija koliko oni vremena provode tražeći da ostvare svoja prava i gospodin Pejčić je smatrao da to jeste način da država reši to pitanje, da se na taj način reši prva rata ovim rezervistima.
Gospođo Dimitrijević, vi imate u okviru vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, problem ratnih vojnih rezervista iz Jablaničkog okruga nije od juče, ali je problem koji Vlada uporno ignoriše. Pozivam se na član 21. stav 1. Ustava Republike Srbije, koji kaže da pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Na ovaj isti član Ustava pozvali su se i vojni rezervisti iz Jablaničkog okruga kada su pokušali da ostvare svoja prava u vezi sa razlikom u isplati ratnih dnevnica. Naime, rezervistima iz Leskovca, Vlasotinca, Lebana, Bojnika, Medveđe, Crne Trave uskraćena je mogućnost da ostvare pravo na razliku koja je isplaćena rezervistima iz drugih okruga. Izbegavanje Vlade da izjednači prava na jednake dnevnice vređa njihovo ljudsko dostojanstvo. Onda kada je trebalo odazvati se pozivu i učestvovati u odbrani zemlje ovi ljudi su se odazvali. Najveći broj poziva bio je upućen baš rezervistima iz Jablaničkog okruga, najveći je tu bio i odziv i logično je da iako ih je puno i njima treba omogućiti ostvarenje ovih prava koja su već ostvarili rezervisti iz drugih okruga, ali ih je bilo brojčano manje. Svi napori veterana da postignu dogovor sa Vladom ostali su bez uspeha. Mnogo su puta štrajkovali, štrajkački odbor je vodio pregovore sa radnom grupom Vlade, međutim, nije se došlo do ostvarenja njihovih zahteva. Kada bi se smanjile zloupotrebe sredstava iz budžeta, odavno bi ovih sredstava bilo i njima bi bile isplaćene razlike. Ne postoji nijedno opravdanje da u 2010. godini ne dođe do isplate bar prve rate. Sve mogućnosti za bilo kakvo opravdanje eliminisao je državni revizor.
Na član 7. amandman je podneo poslanik Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Arsen Đurić.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam u ime poslaničke grupe DSS podneo amandman kojim sam predložio da se sredstva budžetske rezerve smanje za 200 miliona dinara i da se za tih 200 miliona dinara uvećaju sredstva za subvencije u poljoprivredi. Vlada nije prihvatila ovaj amandman uz obrazloženje da su sredstva za subvencije u poljoprivredi povećane u odnosu na budžet za 2009. godinu. To je tačno, ima neznatnog povećanja kod uprave za veterinu, međutim, i ta planirana sredstva su nedovoljna, kao što su bila nedovoljna i ova u 2009. godini, posebno ako uzmemo u obzir činjenicu da imamo odmrznut trgovinski sporazum sa EU, tako da možemo očekivati u 2010. godini da poljoprivredni proizvodi zemalja EU preplave srpsko tržište i time dodatno pogoršaju položaj naših poljoprivrednih proizvođača, jer subvencije u poljoprivrednim zemljama EU su od 400 do 500 evra po hektaru obradive površine, a kod nas su oko 120 evra, tako da će naši poljoprivredni proizvođači imati žestoku konkurenciju, jer države EU znatno više subvencionišu svoje poljoprivredne proizvođače. Takvom nebrigom Vlade prema poljoprivrednicima, iako je poljoprivreda jedna strateška grana privrede u Srbiji, došli smo do toga da je ove godine zasejano 150.000 hektara pšenice manje nego prethodne godine i da ćemo mi već 2011. godine imati problema sa pšenicom, da nećemo imati dovoljne količine za sopstvene potrebe, pa ćemo verovatno morati da uvozimo pšenicu, kao što uvozimo maline iz Čilea i Poljske, a naši proizvođači maline prosipaju svoje maline po Arilju, Požegi i Ivanjici i čitavom tom kraju. Zaista je jedna potpuna nebriga Vlade prema sopstvenim poljoprivrednim proizvođačima koji se nalaze u teškoj situaciji. U ovom budžetu je imalo dosta stavki gde se moglo racionalnije ponašati i ta sredstva da se preusmere za poljoprivrednu proizvodnju, za subvencije u poljoprivredi. Nažalost, Vlada nije imala razumevanja za to i nije imala razumevanja da prihvati amandmane koje smo mi podneli. Ono što je interesantno, imam informacije da se ovih dana u Ministarstvu poljoprivrede iz nekih formalnih razloga odbijaju zahtevi za subvencije poljoprivrednih proizvođača kada su u pitanju sadnice vinove loze i sadnice voća. Pretpostavljam iz razloga što nema dovoljno novca, pa jedva čekam rebalans budžeta da vidimo da li su i ona sredstva koja su bila planirana budžetom za ovu godinu Ministarstva poljoprivrede za subvencije iskorišćena. Mislim da neće biti sva iskorišćena da ne bi bio budžetski deficit veći nego što ste ga vi planirali.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, ovo je već treći put od kada ste vi ministar da podnosim amandman sa sličnom sadržinom, zapravo da se radi o tome da tražim da povećate sredstva namenjena Veterinarskoj službi, kako bi oni mogli da realizuju program preventivne zaštite zdravlja domaćih životinja. Više puta sam vas upozoravala koliko je važno da se pomogne Veterinarskoj službi da odradi ovaj posao, koliko je njihov posao važan za zdravlje građana Srbije, a bogami i za izvoz Srbije, jer sve što budemo želeli da izvezemo nećemo moći bez njihove potvrde da pošaljemo u EU. Žao mi je što niste ovom prilikom prihvatili moj amandman. Rekli ste mi u obrazloženju da ste povećali sredstva i to je tačno kada pogledamo cifre, ali moram da vas upozorim da ste vi u ovu godinu ušli sa dugom od milijardu dinara Veterinarskoj službi za poslove koje su oni u protekloj godini obavili. Dakle, na milijardu 226 miliona, koliko ste ovde napisali, 226 miliona je samo za poslove koje oni treba da obave u 2010. godini. To je, priznaćete, i te kako malo za poslove prevencije zaštite zdravlja domaćih životinja. Moram da vas podsetim da je Veterinarska služba zahvaljujući nebrizi ove vlade i ove države na kolenima. Vama praktično posao za 25.000 ljudi radi 2.500 ljudi. Praktično imate privatizaciju veterinarskih stanica koja je bila potpuno neuspešna. Zatim, imate promet veterinarskih lekova koji su vam u zoni sive ekonomije, pa pogledajte da li sam u pravu ili nisam. Imate situaciju da u Ministarstvu poljoprivrede imate malo, malo, pa po neku aferu. Neću da gubim vreme i da se zadržavam na tome. Morate da priznate da je veterinarska praksa strateška osovina proizvodnje hrane. Mislim da ne treba da govorimo o tome ovom prilikom, ali da vas upozorim da ovih dana svi doživljavamo stresove oko svinjskog gripa, a da je to samo jedna modifikacija bolesti domaćih životinja, kao i ptičiji grip, kao i slične stvari. Dakle, vi ste razumna žena. Pogledajte da li je ovo što sam rekla, da li je ovaj dug od milijardu dinara realan i šta mislite da li je moguće na bilo koji način, možda ne prihvatanjem direktno mog amandmana, ali rebalansom ili na bilo koji način da se povećaju ta sredstva jer su ona od vitalnog značaja za građane Srbije.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, gospođa ministar, podneo sam amandman na član 7, razdeo 14, funkcija 180 u ekonomskoj klasifikaciji: "463-Transferi ostalim nivoima vlasti". U toku ove godine puno puta smo pričali o problemima lokalnih vlasti, lokalnih uprava, uprava u funkcionisanju, samim tim što su ta transferna sredstva smanjena. Ona su smanjena rebalansom na 30%, na 25 miliona, to je negde oko 42%. U obrazloženju neprihvatanja mog amandmana, u zadnjoj rečenici, da ne čitam, pošto imamo malo vremena, stoji da se umanjenje budžeta jedinica lokalne samouprave, kroz umanjenje transfera u 2009/2010. godini kreće u rasponu od 6 do 10%. Ovde vidimo da je umanjenje 42%. Predložio sam ovim amandmanom da se vrati na ono prvobitno, da se 15 milijardi obezbedi kroz na neki način skidanje sa nekih drugih pozicija, međutim, amandman nije prihvaćen. To će, videćete, u 2010. godini izazvati velike probleme u radu lokalnih samouprava. Konačno, apel za pomoć uputili su i mnogi predsednici opština iz vladajuće koalicije, rekao bih 95% predsednika opština su iz vladajuće koalicije. Oni su svoj apel uputili i Vladi i Skupštini. Njihov apel nije prihvaćen. Jednostavno se u jednom momentu zaćutalo i niko više o tome ne priča. Ako postoje budžeti države, postoje i budžeti opština koji su na pola godine umanjeni, u nekim opštinama čak i do 100%. Opštini iz koje ja dolazim smanjeni su mesečni transferi sa 19 na 10 miliona. Vidite, to je 90% i blokirani smo. Ne mogu se završiti započeti projekti, ne mogu mnoge stvari da se završe i doći ćemo u situaciju (Predsednik: Vreme.) završavam, molim vas, doći ćemo u situaciju kada će biti blokirane i strane investicije i sve ono započeto, jer su opštine preuzele ugovorne obaveze i od strane investitora i dolazimo u situaciju, samo još ovo, gde će potencijali investitori, strani i domaći, koji su već potpisali ugovore, tužiti opštine i doplaćivati štetu za prekid ugovornih obaveza i neispunjenje ugovornih obaveza.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, u članu 7. razdeo 16, klasifikacija 420 reči "usluge po ugovoru", u kolonama 9 i 11 iznos "26 miliona" predložio sam da se zameni iznosom "10 miliona dinara". Naime, šta znači reč usluge po ugovoru? Mislim da Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede ima dovoljno stručnog kadra u svojim redovima i mislim da nema potrebe da se izdvaja iz ovako malog budžeta koji je dat Ministarstvu poljoprivrede, a ujedno, registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima. Želim samo da pojasnim da u ovoj Srbiji ima 3.000 ljudi bez posla sa zvanjima doktori poljoprivrednih nauka, magistara, diplomiranih agroekonomista, ljudi koji su od struke i koji sigurno mogu da pomognu ovom ministarstvu. Međutim, to se jednostavno kod nas ne koristi, nego gledamo da jedna velika suma para koja je nepotrebna, da bi usluge po ugovoru sa 26 miliona trebalo da se smanje za 10 miliona, kao što sam rekao, sa jednom činjenicom, radi građana Srbije. Srbija sa 3,5 miliona ha obradive površine izdvaja iz budžeta 280 miliona evra, dok nažalost moram da spomenem, jedna Hrvatska, sa 1,2 miliona ha izdvaja 600 miliona evra iz godišnjeg budžeta. Vidite koliko jedna država koja žuri u Evropu izdvaja, a i nama se žuri, ali slabo izdvajamo za registrovanje poljoprivrednih gazdinstava.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Mašić.
Cilj ovog amandmana je bio da se uvećaju sredstva za subvencije u oblasti poljoprivredne proizvodnje i upravu na temelju zahteva primarnih poljoprivrednih proizvođača, zatim raznih udruženja poljoprivrednih proizvođača, da agrarni budžet ove godine bude barem na visini između 5 i 6% ukupnog budžeta. Međutim, ove godine, kao i prošle godine, Vlada se oglušila o te zahteve, a svakako i Ministarstvo finansija i Ministarstvo poljoprivrede. Radi istine, pošto su plasirane određene informacije, čak i preko Javnog servisa da je Agrarni budžet ove godine veći za 25% nego prethodne godine, moram najoštrije da demantujem i da zamolim da Javni servis ne širi takve dezinformacije građanima. Ukupan agrarni budžet je za milijardu dinara manji nego agrarni budžet u 2009. godini. On iznosi 25 milijardi i 621 milion 810 hiljada. Prošle godine taj isti budžet je bio 26 milijardi i 690 miliona i 456 hiljada, i to nakon rebalansa. Znači, za čak nešto više od milijardu dinara je manji taj agrarni budžet. Pošto Vlada nije prihvatila ovaj amandman, samim tim sigurno će doći u ugroženost isplata svih subvencija, pre svega tzv. tržišnih mera koje ministarstvo sprovodi, a to je podrška poljoprivrednim proizvođačima po obradivom hektaru ili plaćanje po grlu stoke, ali i naročito za ruralni razvoj i sigurno da ove godine će se moći manje isfinansirati u oblasti poljoprivredne proizvodnje nego prošle godine (Predsednik: Vreme.) smatram da nije u redu, završavam. Vlada nije imala sluha da prihvati ovaj amandman i da to nije od koristi za poljoprivredu.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, cilj i ovog amandmana je da se poveća stavka gde su subvencije predviđene našim poljoprivrednim proizvođačima. Evo zašto? Uglavnom smo mi gledali da skinemo stavke gde su usluge po ugovoru, specijalizovane usluge itd. Da bi olakšali Ministarstvu poljoprivrede, jer svakako da je činjenica da subvencije i u prošloj godini nisu isplaćene u obimu koliko je stiglo zahteva u Ministarstvo poljoprivrede, evo zbog čega. Ministarstvo poljoprivrede se maksimalno trudilo da nađe bilo koji razlog da odbije naše poljoprivredne proizvođače i da im ne isplati subvencije. Zbog ograničenja vremena, potrudiću se da navedem samo dva primera. Recimo, proizvođači vinove loze kupili su sa deklaracijom i uvezli seme gde je trebalo da dobiju subvenciju i da im se vrate određena sredstva. Naše ministarstvo je takve zahteve odbilo recimo zbog toga što je 37 komada sadnica bilo više na računu koji su doneli u Ministarstvo poljoprivrede. Zamislite tu bruku i sramotu. Zbog 37 sadnica je odbijen zahtev. Jedini razlog zbog kojeg je odbijen je što nemate dovoljno novaca i što ste rekli, a i vi gospođo ministarka, to vam stalno pominjem, niko neće da se odrekne subvencija, a pozivate se navodno na EU, a nijednog momenta niste rekli kolike su subvencije u poljoprivredi u okolnim zemljama. Mislim da ovo pre svega nije korektno, a i očekujemo ministra poljoprivrede, mada i vi sve ovo treba da znate, da ćete ipak izaći u susret i da ćete povećati nivo subvencija i konačno početi da vodite računa o našoj poljoprivredi.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, ovim amandmanom sam pokazao da je predlagač zakona direktno prekršio odredbe Zakona o budžetskom sistemu, jer je kroz ekonomsku klasifikaciju za specijalizovane usluge pokušao da prebaci određena sredstva za dve državne institucije. Jedna je Agencija za privatizaciju, a druga je Akreditaciono telo. Naime, ovim prebacivanjem sredstava ugurana su, da tako kažem, sredstva i opredeljena sredstva za dve državne institucije, a Zakon o budžetskom sistemu to ne dozvoljava. Naime, kod specijalizovanih usluga vi ste na strani 224. i 225. ovoga predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu naveli sledeće – u specijalizovane usluge se klasifikuje, i to: poljoprivredne usluge. Da li će se Agencija za privatizaciju baviti poljoprivrednim uslugama? Da li će, stavka 2, usluge obrazovanja, kulture i sporta, da li će možda Agencija obavljati ove usluge? Zatim, medicinske usluge, možda će postati medicinari ovi u agenciji. Nadalje, usluge održavanja autoputeva, nacionalnih parkova i prirodnih površina, usluge očuvanja životne sredine, usluge nauke, geodetske usluge, kao i ostale specijalizovane usluge. Gospođo Dragutinović, ovo je direktno kršenje odredaba ne samo Zakona o budžetskom sistemu, nego i Zakona o državnoj upravi, Zakona o javnim agencijama. Bez obzira na vaše obrazloženje, smatram da morate prihvatiti ovaj amandman, jer na ovaj način ne možete opredeljivati sredstva. Ovo je direktno kršenje i Ustava, a i zakona koje sam naveo.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, ovaj amandman je izuzetno značajan zato što se u ovoj ovde aproprijaciji govori o ulaganjima države u „Fijat“ kao osnivački deo kapitala i u sve one projekte koji treba da pospeše privredu. U ime SRS-a sam tražila da se taj iznos uveća sa 17 na 25.594.125.000, jer smo smatralida i te kako ima mogućnosti za uštedu, naročito kroz ono sve što su govorile kolege srpski radikali kada su u pitanju specijalizovane usluge, usluge po ugovoru. To su enormna trošenja narodnih para, a sa druge strane, privreda grca i što je najgore od svega, ne nazire se, evo, danas je 17. decembar, gospođo Dragutinović, datum kada će biti potpisan aneks ugovora sa „Fijatom“. Vi vrlo dobro znate, kao ministar finansija, sada ste se tako i opredelili, i mi srpski radikali, to podržavamo, ali da li je to projekat koji je u izmaglici? Znate o čemu se tu radi? Ako smo mi kao država Srbija ovim opredelili sredstva, tražim da se ona sa 17 milijardi povećaju na 25. Recite mi, molim vas, kakva su vaša saznanja oko aneksa ugovora? Obaveza „Fijata“ je bila da do 31. marta ove godine uplati 200 miliona evra. Je li tako? To svi znaju, i koji jesu i koji nisu Kragujevčani, čitala je srpska javnost. Gde je novac? Šta se dešava? Da li se uopšte nazire nešto u vezi toga i da li mi možemo da kažemo, sada pred kraj i ove 2009. godine da je to sve bila prevara uoči izbora u maju, ili će od toga nešto biti? Koji će to biti model, u kojoj količini će da se proizvodi? Kada će novac biti dat? Apsolutno želimo da Kragujevac ide putem progresa, da se razvija automobilska industrija, ali ne vidimo da sa druge strane dolaze ti pozitivni signali i da propuštamo veliko vreme. S druge strane, ljudi su mnogi ostali bez posla, pa ako možete, evo, završavam, gospođo predsedniče, gospođo Dragutinović da mi date odgovor, jer se to tiče ne samo Kragujevca, nego i potencijalnih kooperanata i svih onih koji su polagali velike nade u „Fijat“.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Nikolić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu za 2010. godinu i to na član 7. Razdeo 18. Pre nego što obrazložim ovaj svoj amandman, osvrnuo bih se na sledeće. Diktatorskom voljom vladajuće većine poslanici su onemogućeni da raspravljaju o izveštaju DRI, što sprečava da građani Srbije shvate koliko je pogubna politika aktuelne vlade. Od početka, odnosno od formiranja DRI suočeni smo sa opstrukcijom rada navedene institucije, a posle navedenog izveštaja i ponašanja Vlade, odnosno vladajuće koalicije, možemo konstatovati da to nije slučajno. Kontrolom je obuhvaćeno samo 27 korisnika budžetskih sredstava, rad 14 ministarstava, tri uprave i Direkcija za imovinu. Tu su konstatovane mnoge nepravilnosti. Iz Izveštaja DRI može se konstatovati da su rizična područja sledeća: specijalizovane usluge po ugovoru gde se angažuju stručnjaci za poslove za koje ministarstvo nema kadrove. Postavlja se pitanje – koji su to kadrovi u ministarstvu? Kontrolom je utvrđeno da su ugovori za stručne usluge bili zaključivani za poslove koji su bili u nadležnosti ministarstva i nisu dostavljani izveštaji o izvršenim uslugama. Tu su i plaćanja prekovremenog rada za koje nema evidencije, područja javne nabavke. Ova skupština još uvek nije formirala komisiju za javne nabavke, a to je po Zakonu o javnim nabavkama bila obavezna da uradi u roku od šest meseci. Tu su još i kompjuterske usluge, usluge informisanja itd. Imali smo u rukama izveštaj budžetske inspekcije za 2008. godinu. Kontrolisano je od 9.000 budžetskih korisnika samo 77 i u 90% slučajeva nađene su nepravilnosti. Nepravilnosti su u svim nivoima, počev od ministarstava, pa dalje do lokala.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospođo ministar, podneo sam amandman kojim tražim da se sredstva namenjena Koridoru 10 sa 7 milijardi povećaju na 9 milijardi i da to povećanje se iskoristi za rekonstrukciju pruga u Koridoru 10, u delu za železnički saobraćaj, jer Koridor 10 nisu samo putevi, već i železnica. Mislim da nema potrebe posebno da obrazložim zašto je to neophodno. Naše pruge u Srbiji su u katastrofalnom stanju i svojevremeno taj podatak može biti samo još gori, jer postoji oko 200 km pruge u kojima vozovi ne mogu ići brže od 20 km na sat. Uzgred budi rečeno, prosečna brzina kojom idu vozovi po Srbiji danas je niža nego 1936. godine. To je istinit podatak. Predložio sam da se ta sredstva skinu od dotacija železnicama. Vlada je to odbila sa jednim, moram pročitati deo tog obrazloženja, jer ovo je vrhunac cinične demagogije. Kaže: „To bi ugrozilo pre svega isplatu zarada za oko 20.000 zaposlenih u „Železnicama Srbije“. Da se razumemo, svaka odgovorna Vlada će pomagati svoju železnicu, to nije sporno. Ali je treba pomagati tako što će ulagati u pruge, što će ulagati u prevozna sredstva, što će ulagati u povećanje bezbednosti železničkog saobraćaja i što će kao rezultat imati činjenicu da železnica može normalno da funkcioniše i da obezbedi, naravno, zarade za svojih 20.000 radnika. Tako što ćemo samo pomagati isplatu zarada, a železnica neće funkcionisati, od toga država nema baš nikakve koristi, da ne kažem, da ne koristimo jedan značajan resurs koji imamo, to je geografski položaj u Evropi da na tom resursu, na saobraćaju zaradimo ozbiljne novce. Naravno, ne može se zaraditi ozbiljan novac ako nam vozovi idu 20 kilometara na sat. Dakle, ideja DSS bila da se deo sredstava, predviđeno je 12 milijardi dinara, da se dve milijarde prebaci u investiciju za železnice, neću govoriti o drugim efektima toga posla, da će se opet zaposliti određeni broj radnika koji će to obavljati, i tako dalje, i tako dalje, nego umesto što prosto pomažemo, obezbeđujemo isplate zarada železnici koja nije u stanju da funkcioniše. Ne znam zašto je ovaj amandman odbijen, ali ja sam sličan amandman dao i prošle godine i nekako se nadam da će posle jedno 17 amandmana, odnosno 17 godina konačno se naći neka vlada koja će uvideti da probleme železnice treba rešavati na ovaj način.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović, koji želi reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, na član 7. razdeo 21 podneo sam amandman sa predlogom da se u ekonomskoj klasifikaciji 481 izdvoji više sredstava za boračke i invalidske organizacije. Naime, Predlogom budžeta za 2010. godinu predloženo je da se za boračke i invalidske organizacije, kao ne vladine organizacije, izdvoji 49.211.000 dinara. Ovim predlogom da se na ovu izdvojenu sumu dodaju još 50 miliona dinara, zamisao je da se pomogne veoma značajnim i veoma važnim organizacijama koje se bave jednim ozbiljnim poslom, tj. partnerskim poslom sa državnim organima. Naime, u drugom delu obrazloženja Vlade pri odbijanju amandmana jasno je stavljeno da odbijanje amandmana ne znači negiranje osnova da se obezbede dodatna sredstva namenjena dotacijama nevladinim organizacijama koje su programski opredeljene za podršku i pomoć veteranima, ratnim vojnim invalidima, civilnim invalidima i njihovim porodicama itd. Predlogom amandmana je predviđeno da se sa pozicije 472, gde je naknada po osnovu bolesti i invalidnosti, skine tih 50 miliona dinara i prebaci na ovu ekonomsku klasifikaciju – pomoć nevladinim organizacijama. To bi možda i delovalo malo i čudno, kako skidati sa nečega što je prioritet Vlade Srbije, kako stoji u obrazloženju, da iza nas ne stoje podaci, pa ću sada iskoristiti vreme poslaničkog kluba da objasnim malo i zamolim, pre svega predlagača budžeta, da još jednom razmisli o ovom amandmanu. Za ovu namenu u ovoj klasifikaciji je 2008. godine izdvojeno 14.754.000.000, od čega je 550 miliona dinara isplaćeno po osnovu duga za ratne vojne invalidnine iz 1999. godine do 2002. godine, koje nisu usklađivane. Onda je došlo da raznih utuženja. Za 2009. godinu isplaćeno je do sada, sa decembarskom invalidninom, 13.739.000.000, od čega 200 miliona upravo kao i 2008. godine, tj. za tužbe. Znači, 13,5 milijardi dinara je za ovu godinu bilo potrebno za invalidnine, tj. pad potrebnih sredstava od skoro milijardu dinara za osnovna prava boraca, invalida i porodica palih boraca. Tendencija pada je, kako smo u pripremi za ovu sednicu razgovarali sa predstavnicima ministarstva, da je po prirodi stvari starija generacija učesnika NOB, pre svega, koji imaju ostvarena prava, nekako biološki odlaze sa ovog sveta i dolazimo u situaciju da sve više i više država može na ovim pravima da uštedi. Naravno, ušteda na ovim pravima nije dobra. Mi smatramo da posao koji boračko-invalidske organizacije rade, jeste upravo da poboljšaju odnos društva prema onim građanima, tj. prema borcima, invalidima i porodicama palih boraca. Ovde se često koristi reč „ratna dnevnica“ kao, po meni, dnevno politikantstvo i trudi se da se ubere poneki politički poen zato što neko nije izdvojio sredstva. Slažemo se da je potrebno da za sve ratne veterane u Srbiji ova država ima isti aršin i nama je izuzetno žao što ni u jednoj od ovih klasifikacija nije predviđena isplata socijalne pomoći, kako je to urađeno za vreme prethodne vlade, pomoći sedam opština juga Srbije, pa da se na taj isti način odnosi država prema svim ratnim veteranima. Naravno, siguran sam, jer ne bih podnosio amandman, da nećemo na ovaj način, ukoliko Vlada prihvati ovaj amandman, oštetiti ova prava ni za jedan jedini dinar, već da ćemo samo na taj način formirati jedan partnerski odnos između ovih veoma važnih organizacija i države, tj. Vlade, kao nekoga ko gazduje budžetom i novcem iz budžeta. Koliko je to značajno, navešću samo jedan primer, da u okviru ovih organizacija, kojih ima 23, koje se finansiraju iz budžeta Republike Srbije, po Zakonu o boračkim i invalidskim organizacijama iz 1999. godine, imamo tri organizacije koje su članice međunarodnih asocijacija antifašističkih organizacija, država itd. Imali smo primer da na godišnju skupštinu ove godine predstavnici SUBNOR nisu mogli da odu, tj. otišla su dva predstavnika na izuzetno težak način, tj. isprosili smo pare za njihov put, da bi otišli da tamo blokiraju prijem, zamislite sada, prijem UČK u Međunarodnu organizaciju antifašističkih zemalja. Oni su svoj posao odradili, uspeli su da spreče, i naš osnovni zadatak je da u nekom narednom periodu obezbedimo više sredstava za takve organizacije, da njihov posao i njihov rad na terenu, tj. sa građanima, sa veteranima, sa borcima svakodnevno rade, da pospešimo koliko je to moguće. Zaključujem, zaista smatramo da nećemo ošteti EK bolesti i invalidnosti izdvajanjem još 50 miliona na ovu EK, naknade i dotacije nevladinim organizacijama, te još jednom molim ministarku da razmili i da usvoji ovaj amandman.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Arsen Đurić. Izvolite.
Moje kolega Vladimir Milentijević, koji je opravdano odsutan, podneo je amandman kojim je predložio da se u budžetu Ministarstva za KiM, naknada za socijalnu zaštitu, iz budžeta povećaju za 200 miliona, znači sa 100 miliona na 300 miliona. Moram da kažem da su te naknade za vreme prethodne vlade bile u budžetu planirane sa 900 miliona, što znači da je ova vlada i u budžetu za 2009, a i sada za 2010. godinu smanjila ta sredstva devet puta. Mislim da je to krajnje neodgovoran odnos Vlade prema našem stanovništvu na KiM. Ovim amandmanom smo predložili da se ta sredstva povećaju za 200 miliona za neke elementarne potrebe najugroženijeg stanovništva na KiM, koga je, nažalost, sve više i više.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite.
Dame i gospodo, mi smo hteli da ovom amandmanskom intervencijom povećamo iznos sredstava koji se iz budžet izdvaja za nauku i tehnološki razvoj. Mislim da tu ne treba nikakvog opravdanja, mi smo potpisnici različitih sporazuma, počev od Lisabona 2001. godine, gde se sve zemlje koje se nalaze u regionu savetuju da nivo izdvajanja iz BDP krenu sa manje od 0,3, koji mi tada imadosmo, na nekih 0,3% koliko je verovatno ovo sada, na cifru koja se kreće bar prema jedinici. Hrvatska je uspela da napravi jedinicu, mnoge druge zemlje u Evropi bar idu prema dvojci ili više od toga. Dakle, jako zaostajemo u naučno-tehnološkom razvoju. Ovo je stavka iz koje se finansira sve, dakle, od plate čistačice do plate naučnog istraživača, projektno finansiranje i mnogo toga ide, to je osnovna stavka u ovom razdelu. Želeli smo da je povećamo iz onih sredstava koja se nalaze u NIP. Ne mislimo da ni ono što se nalazi u NIP ne treba finansirati, ali uvek, pošto je to pretežno političko finansiranje, određenih zahtevnosti, manji je greh ako se tu nešto ne uradi, a da se pomogne nauka. Nauci nema ko da pomogne, nauka je posebno istraživanje koje nije fundamentalno, 95% svih para za istraživanje u nauci ide iz budžeta, to je više nego potpuno inverzno onome što radi Japan, SAD, EU u proseku koja 55% daje iz privrede za istraživanja. Mi nažalost nemamo privredu koja to želi da radi, privatizacijom kakva jeste nisu se stekli uslovi, zainteresovanost novih vlasnika da pomažu naučnoistraživački rad. Sve je ostalo na dva izbora - ili gubiti naučni kadar, ne razvijati mlade talente, ne održati institucije koje su dobile licence, ili se potpuno pokloniti činjenici da mi više nećemo imati naučnoistraživačkog podmlatka. Nešto se predviđa ovde, a fokusom i prioritetima koji su dati u planu za strategije naučnoistraživačkog razvoja predviđa se čak da dve i po hiljade doktoranata bude finansirano iz budžeta. Ovim što ste dali sada je moguće oko 250. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom pokušali smo da povećamo iznos transfernih sredstava kod Ministarstva za planiranje i izgradnju sredstava koja su namenjena za finansiranje i sufinansiranje prostornih planova i urbanističkih planova za lokalne samouprave. Činjenica da je ovaj amandman odbijen, i to od strane nadležnog ministarstva, odnosno budžetskog korisnika govori u stvari da će i ovaj Zakon o planiranju i izgradnji doživeti sudbinu onog zakona iz 2003. godine. Mogu da prihvatim činjenicu da ovde piše u obrazloženju da bi eventualno takva izmena na pozicijama dovela u pitanjesprovođenje i implementaciju projekta u oblasti zaštite životne sredine. Mi svakako nismo protiv toga, to jeste dobro i može da se isplati. Međutim, besmisleno je govoriti i pričati o definisanju projekata i programa u oblasti zaštite životne sredine, recimo regionalnih sanitarnih deponija ili nekih transfer stanica ako te iste projekte niste predvideli i definisali prostornim planom ili urbanističkim planom neke lokalne samouprave. Podsetiću vas na poražavajuću statistiku da 80% opština nema prostorne i urbanističke planove, a poražavajuća je i statistika broja opština koje su od dana stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji samo doneli odluke o pristupanju i izradi prostornih planova i urbanističkih planova. Izrada jednog prostornog plana, u zavisnosti od opštine i sadržaj tog plana, iznosi 3-5 miliona dinara. Ovde ne govorim o urbanističkim planovima, znači samo o prostornim planovima. Država se obavezala novim zakonom da će to da finansira ili da sufinansira. Zato smo smatrali da bismo na ovaj način uveli neki red i ispoštovali neku proceduru, odnosno, korak po korak napravili da opštine mogu da se na adekvatan način bave i projektima iz zaštite životne sredine, ali da sve one preduslove za to ispune. Završiću, samo još nešto, gospođo Dragutinović, ovde kod Agencije za zaštitu životne sredine, bilo bi dobro da pogledate da li je namerno ili slučajno, ispušteno je nekih svega 800 miliona dinara u skoru, pa pogledajte da li je tehnička greška ili nešto drugo.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Popović.
Mojim amandmanom na član 7. razdeo 23. funkcija 620. u delu koji se odnosi na transfere ostalim nivoima vlasti, tražim da se iznos od 578 miliona dinara zameni iznosom od 678 miliona dinara. Ovo uvećanje u iznosu od 100 miliona dinara usmeriti na opštine Kolubarskog okruga koje su pogođene zemljotresom iz 1998. godine. Dame i gospodo, da li znate koliko je porodica u Kolubarskom okrugu u opštinama Ljig, Mionica, Valjevo, Ub, Lajkovac i Osečina dočekalo ovaj sneg bez pravog krova nad glavom. Njihove kuće su uništene u zemljotresu koji je ovaj kraj pogodio 1998. godine. Od tada je prošlo više od 10 godina. Činjenica da ovim ljudima nisu kuće obnovljene posle 10 godina velika je sramota za Srbiju. Mnoge od tih porodica su tih 10 godina preživele u vanrednom stanju, u agoniji. Da bi ta državna sramota i njihova agonija bile okončane, predložio sam da se u predlogu budžeta za 2010. godinu uvećaju sredstva namenjena za otklanjanje posledica zemljotresa. Znam da država može iznaći hiljadu izgovora da ovu svoju sramotu opravda. Znam da ovaj moj amandman neće biti prihvaćen, ali opravdanja za vas nema. Ta opravdanja bi mogla da se prihvate da u međuvremenu za ovih 10 godina, zahvaljujući državi, zahvaljujući vladinim strankama i njihovim ministrima, država nije opljačkana za desetine milijardi evra. Na taj način na stotine kriminalaca je steklo toliku imovinu da bi mogli da sagrade sve kuće u Kolubarskom okrugu, a da to, narodski rečeno, i ne osete. Ali, oni su državi očigledno važniji od sirotinje iz Mionice, Ljiga, Valjeva, Lajkovca, Osečine i Uba.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničkog kluba Napred Srbijo podneo sam amandman koji se odnosi na član 7. razdeo 23. glava 23.2, gde predlažemo da se funkcija 560 briše. Inače, ovaj deo se odnosi na Fond za zaštitu životne sredine. Uopšte, mi znamo šta znači značaj zaštite životne sredine, ali imamo Ministarstvo za zaštitu životne sredine, imamo agenciju i na kraju fond. Smatramo da su ova sredstva, u stvari deo sredstava koji povećava javnu potrošnju. Ovaj amandman je krajnje smisleno i racionalno podnet ispred SNS, gde u okviru 11 amandmana čiji je izvorni cilj intervencije, moj kolega Mićo Rogović lepo je objasnio, da se smisleno i racionalno budžetska sredstva koja idu u potrošnju usmere na Ministarstvo odbrane u cilju modernizacije vojske i stvaranje uslova za profesionalizaciju, tako da je to kompleksna grupa amandmana koje treba usvojiti. Amandman se odbija, a Vlada kaže da se ovaj fond najvećim delom finansira sopstvenim sredstvima, i to je tačno. Ali, s druge strane, u objašnjenju, da ne čitam, u ovom budžetu za 2010. godinu, na osnovu Zakona o upravljanju otpadom, o ambalaži, o ambalažnom otpadu i ribljem fondu utvrđuju se novi prihodi koji će biti uvećani, tako da je moglo da se predvidi u budžetu da se tim novim prihodima ovaj budžetski deo poštedi, da se prebaci u Ministarstvo odbrane, jer bi to bio krajnje racionalni pristup, a da se u novim finansiranjima u sledećoj godini ova sredstva pokriju.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da.) Dragan Živkov, izvolite.
Podneo sam amandman na član 7. razdeo 24. funkcija 810, koja se odnosi na donacije nevladinih organizacija. Amandman je neprihvaćen, naravno, nisam ni očekivao da će se prihvatiti, s obzirom da je obrazloženje ministarstva da bi se samo uvećao deficit ovim amandmanom koji sam predložio. Suština mog amandmana je da se poveća za milijardu dinara oblast sporta, tj. donacije i finansiranje sportskih saveza. Da vam ne objašnjavam koliko je značajna, gospođo Dragutinović, ova grana, tj. sport u našem društvu. Kada uzmemo samo statističke podatke smrtnosti mladih danas ili ranijih godina, zatim mnoge naše sportiste koji su talentovani, a ne mogu da dođu do izražaja samo zbog finansija, mislim da ste mogli iznaći mogućnost da povećate ova minimalna sredstva koja sam tražio, milijardu dinara, bez obzira da li bi to uvećalo deficit, ali mislim da ne bi. Samo, evo da vam pomognem. Ako već ne prihvatate amandman, propratite situaciju Nacionalnog investicionog plana, propratite vašu komisiju za javne nabavke, odakle bi se mnoga sredstva, ne samo ova milijarda dinara, već puno više para bi se uštedelo i ostalo u budžetu, time bi se mogla ta klasifikacija koju sam tražio uveća. S obzirom da će verovatno za tri meseca, ili četiri, biti rebalans budžeta, molio bih vas da u tom periodu propratite ovo što sam vam nagovestio, pa ćete videti da možete sigurno da iznađete, ne ova sredstva koja sam ovde spomenuo u ovoj oblasti sporta, već i za poljoprivredu i za sve ove oblasti koje su tražili i članovi SRS i poslanici koji su podnosili amandman na ovaj budžet.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su sa ispravkom podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Esad Džudžević, Bajram Omeragić i Riza Halimi. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman sa ispravkom. Na član 7. razdeo 26. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 26. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik ... (Nataša Jovanović, sa mesta: Nije Janko, nego Milan.) ...Ovde piše Janko. Imamo i poslanika Janka Veselinovića u ZES. On je podneo. Nema problema. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović, koji želi reč, pretpostavljam. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. razdeo 27, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji "423 - usluge po ugovoru", gde se iznos od 32. 223.000 zamenjuje iznosom od 12.223.000. Ovo se odnosi na razdeo Ministarstva za KiM, s tim što sam s razlogom podneo ovaj amandman da bi se uštedelo 20 miliona koji se mogu upotrebiti na mnogo racionalniji i svrsishodniji način, nego davati za usluge po ugovoru. Inače, u obrazloženju da se ovaj amandman ne prihvata, dobio sam od Vlade Srbije da su sredstva neophodna za navodnu odbranu Srba, za zaštitu od elementarnih i drugih nepogoda, kao i u stvaranju mreže kancelarija u informatičkom smislu, čime se omogućava da stanovništvo iz svih enklava sa KiM može da komunicira sa Ministarstvom za KiM. Ovo je jedno šturo, jadno i bedno objašnjenje, gde bih želeo da dobijem informaciju - koliko je to utrošeno u prošloj godini sredstava za ove svrhe, pre svega za odbranu Srba, za zaštitu od elementarnih nepogoda, kao i za stvaranje ovih mreža kancelarija. Inače, da vas podsetim da kada se dođe u Ministarstvo za KiM, oni kažu - mi smo na terenu na KiM. Kada se ode u Gračanicu, oni su u Beogradu, tako da ne možete nikako doći do njih, jedino, verovatno mislite da ovaj savremeni trend, da putem Interneta komuniciraju građani sa KiM sa svojim ministarstvom. S druge strane, podneo sam zahtev da Skupština zajednica za opštine KiM bude budžetski korisnik, međutim, odgovora nije bilo i sada nema nijedne jedine rečenice. Ono što je Vlada priznala i prihvatila svojim zaključkom 13/44, Ministarstvo za KiM i Ministarstvo finansija su odbacili, tako da ne postoje. Stoga želim, naročito ministarki Dragutinović da čestitam što je uspela da ugasi jednu srpsku institucija na prostoru KiM, a kakav je trend verovatno želite da uništite sve ono što Srbi neguju i grade, a nasuprot tome da indirektno pomažete šiptarske institucije da se one razvijaju i jačaju na prostoru KiM.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Da li neko želi reč? Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar ovaj amandman je trebalo prihvatiti i još poslaničkoj grupi SRS reći hvala. O čemu se ovde radi? Razumem vašu teškoću, verovatno ovaj period u kojem ste vi ministar finansije ostaće vam u profesionalnoj karijeri kao nešto čega nećete želeti da se sećate kad sve ovo prođe. Vi ste uspeli nekako sa šefovima organa, odnosno od budžetskih korisnika, da se dogovorite o ukupnim sredstvima i nemoj sad neki poslanici neke poslaničke grupe da vam diraju u to, a vi ste imali problema da dođete do toga, da to usaglasite. Zbog čega je trebalo reći hvala i prihvatiti amandman svakako? Zato što smo mi predložili u dva ministarstva, konkretno u ovom amandmanu u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava i u Ministarstvu za NIP da se sredstva izdvojena za usluge po ugovoru smanje. Predložili smo i u jednoj agenciji takođe da se sredstva izdvojena za usluge po ugovoru smanje, ali da se onda daju za subvencije privatnim preduzetnicima. Mi ne diramo u lična primanja zaposlenih u ovim ministarstvima i u ovoj agenciji, u stalne troškove, u materijalne troškove, nego samo u ono što su sredstva izdvojena za usluge po ugovoru. Ovde se, čini mi se, sve ono što ne može na drugi način da se uzme od građana Srbije lepo zapakuje usluge po ugovoru ili eventualno neke specijalizovane usluge i vi onda na taj način to izvučete. U ovim ministarstvima predvideli ste i usluge za nevladine organizacije. Vidite kako to polako ide. Kada su poslanici SRS ukazivali da naše nevladine organizacije, ne mislimo sve, nego one koje su najžešće u svojim aktivnostima protiv interesa srpskog naroda, da se one polako finansiraju spolja, od mrzitelja srpskog naroda, a da će jednog dana doći vreme kada će njihova aktivnost morati da se finansira iz budžeta Republike Srbije. Evo ga, polako, mi to već u budžetu za 2010. godinu vidimo. Predložili ste za to medijske usluge se kriju u ovim uslugama po ugovoru (Predsednik: Vreme.) evo, završavam... u Ministarstvu za NIP za reklamiranje koji će objekti biti na dnevnom redu. Dovoljno je da ovde gospođa Verica Kalanović dođe i ona će reći i ispričati o svim projektima koji su na dnevnom redu.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? Gospodin Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo odnosi se na Ministarstvo za NIP, odnosno na ekonomsku klasifikaciju "423 - usluge po ugovoru" sa predlogom da se iznos u kolonama 9 i 11 smanji sa 28.800.000 na 8.800.000, odnosno da se sredstva umanje za 20 miliona dinara. Sredstva kojima raspolaže Ministarstvo za NIP su izuzetno velika za realizaciju projekata, ali u stavkama koje prikazuju režijske, odnosno tekuće troškove našla se i ova ekonomska klasifikacija "423 - usluge po ugovoru". Ovo Ministarstvo za NIP slobodno može da promeni ime u ministarstvo za predizborna asfaltiranja ulica i izgradnju sportskih terena i renoviranje zadružnih domova. Masu projekata urađenih po slovu zakona ovo ministarstvo je promovisalo ili realizovalo upravo uoči nekih izbora u sklopu predizborne kampanje. To svi ovde dobro znamo iz iskustva po svojim lokalnim samoupravama. Mnogi od tih projekata se ne realizuju, odnosno čekaju neke nove izbore. Što se tiče usluga po ugovoru, Vlada je obrazlažući odbijanje amandmana navela da bi smanjenje sredstava za ovu namenu ugrozilo finansiranje ovog ministarstva i navelo je kako planira da potroši 28.000.000 dinara i to kroz usluge objavljivanja tendera na javne nabavke za potrebe projekata za izradu softvera za praćenje, ostvarivanje i realizaciju, odnosno upoznavanje javnosti, medijske usluge itd. Očigledno da je ogroman deo od ovih 28.000.000 dinara namenjen za podmirenje troškova, za objavljivanje tendera i oglašavanje u medijima i to je nedopustivo mnogo, pored zoliko javnih servisa građana, počev od RTS pa sve do medija na lokalnom nivou, koji su u većini slučajeva pretvoreni u lična informativna vlasništva predsednika opština.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo ispred SNS se odnosi na član 7. razdeo 29. funkciju 410. ekonomska klasifikacija 551, kolona 9 i 11, kojim se predviđa smanjenje Ministarstvu za Nacionalni investicioni plan u iznosu od dve milijarde. Ta sredstva bi bila preusmerena Ministarstvu za nauku i tehnološki razvoj jer mi smatramo da su tamo neophodnija i svrsishodnija. Obrazložiću i zašto. Sredstva NIP, kao i regionalizacija koju je Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, znate zašto spominjem ovo ministarstvo, vidi kao podsticajno za nerazvijena područja, čini se da i dalje pretpostavlja postojanje povlašćenih i diskriminisanih područja. Ministar za NIP je slobodan da forsira prioritete za koje se ispostavlja skoro po pravilu da nemaju veze sa ravnomernim regionalnim razvojem, sa potrebama najugroženijih područja Republike ili prioriteta. U prilog mojim rečima je svakako sledeća činjenica, ono što možete proveriti na sajtu Ministarstva za NIP, na početnoj strani stoji da će u Srbiji prvi put sredstva za realizaciju projekata NIP biti planirana i opredeljivana na osnovu potreba i prioriteta. Tako stoji na sajtu. Pitanje koje vam postavljam glasi: kako su do sada dodeljivani, po kom osnovu, na osnovu političke pripadnosti lokalnih čelnika ili na principu lepih očiju, na osnovu potrebe političara, očigledno, G 17 da se slikaju za televiziju, kao što mogu sa nizom projekata koji se polako i unedogled odlažu da bi se završili u pravi trenutak, za presecanje vrpce uz televizijske kamere? Ono što me potpuno poražava je činjenica, recimo, da u opštini Lebane 100% stanovništva nema vodovod, dok recimo u Žitištu, Novoj Crnji i Blacu i još nekim opštinama, 100% stanovnika nema kanalizaciju, a da su se sredstva iz NIP trošila za žičare i tome slično. Pošto mi vreme ističe, zaključio bih, nažalost moram da konstatujem da je osnovni prioritetni projekat NIP kako navući cenzus od 5%.
Na član 7. razdeo 37. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Čoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, u ime poslaničke grupe Napred Srbijo SNS, podneo sam amandman kojim tražim da se u članu 7. član 7. razdeo 37. funkcija 140 brišu iz razloga što ovaj deo budžeta pokazuje jedan od načina nedomaćinskog, neracionalnog ponašanja Vlade Republike Srbije u uslovima krize i socijalne bede. Postavljam pitanje čemu Republički zavod za informatiku i internet? Normalno je da neko mora da ima svoju ulogu, ali šta onda radi Ministarstvo za telekomunikacije? Da li je to baš preko potrebno, dok gledamo na televiziji redove pred narodnim kuhinjama i da li se Vlada ponaša štedljivo kao što to traži od svojih građana? Nije dovoljno, gospođo Dragutinović, da se donese Predlog budžeta za bilo koju godinu, da se to štampa, objavi i da stoji negde, zakon mora da se materijalizuje u praksi, a ne da bude neprimenljiv u praksi. Čuli smo u prethodnim izlaganjima od kolega da razne firme imaju i Đelić, i Šaper i Đilas, a ukazao bih na jednu verovatno lepu rečenicu, u Dubrovniku, u Kneževom dvoru, iznad vrata, uklesano u kamenu stoji jedna lepa rečenica – Oni koji upravljaju državnim poslovima, svoje neka zaborave… [[Isključen mikrofon.]]
Izvinite, mislila sam da ste time i završili. Imate 15 sekundi.
Nije problem. Kada se obuče lavlja koža, ispod lavlje kože mogu da se vide magareće uši. Interesantno je da ova vlada radi nešto što baš onako napadno, agresivno, što možda neke druge pre nje nisu radile, ova vlada radi nešto suprotno što Robin Hud radi, uzima od siromašnih i daje bogatima. Sada se slažemo da je vreme isteklo.
Na član 7. razdeo 38. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeli 38. i 52. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 48. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Babiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS i kroz ovaj amandman pokušava da obuzda Vladu Republike Srbije u trošenju novca građana Srbije na beskorisne agencije. Jedna od njih je i Agencija za efikasnost, koja je osnovana 2002. godine, sa zadatkom da doprinese efikasnosti nacionalnog energetskog sistema i obezbedi energetsku bezbednost zemlje. Kakva nam je energetska bezbednost, najbolje govori situacija od pre godinu dana, kada u jeku gasne krize nismo imali prirodnog gasa ni za 24 časa. Građani Srbije su se tih 15 dana smrzavali, a da zbog toga, po vašem oprobanom receptu u Srbiji, niko nije odgovarao. Iako posedujemo skladište prirodnog gasa Banatski Dvor, sa respektabilnim kapacitetom i prirodnog gasa, pa ni sada ne znamo sa kojim količinama gasa smo sačekali i ovu grejnu sezonu i zimu. Na osnovu Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i uputstvu za objavljivanje Informatora o radu državnih organa, sve agencije, pa i Agencija za energetsku stabilnost, imale su obavezu da objave Informator o radu Agencije. Informator o radu Agencije je objavljen, međutim nije ažuriran od 19. marta 2007. godine. Šta to zapravo znači? Da ste budžetom za 2010. godinu predvideli sredstva od 14.230.000 dinara za Agenciju u kojoj ne znamo šta se dešava, za koju ne znamo kakva joj je funkcija, šta se radi. Organizaciona struktura Agencije je tek priča za sebe. Direktor Agencije ima ravno, ni manje ni više, nego 10 savetnika, 10 pomoćnika. Mislim da tako nešto ne može da izdrži ni neka mnogo bogatija država nego što je Srbija. Naravno da to nije sve, u potencijalnim izvorima prihoda odnosno finansiranja agencija, pored budžeta Republike Srbije, Svetske banke i EU i pored deficita od 107 milijardi dinara, koliko ste predvideli u budžetu za narednu godinu, dali ste mogućnost da Agencija može da se zadužuje preko komercijalnih kredita i na taj način indirektno zadužuje i budžet Republike Srbije. Zbog svega rečenog, mislim da ova agencija, kao i sve agencije, treba da rade po ekonomskom odnosno komercijalnom principu, tržišnom principu, a ne ovako, radili-ne radili, dobijaju 14 miliona dinara.
Na član 7. razdeo 49. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo narodni poslanici, 14 godina posle rata, nekoliko desetina hiljada izbeglica, Srba proteranih iz Hrvatske, BiH, živi u bukvalno nepodnošljivim uslovima, bez krova nad glavom i bez apsolutno ikakvih prihoda. Iz tog razloga SRS je predložila da se budžetska sredstva predviđena za ovu namenu povećaju. Preostalo vreme ću iskoristiti da postavim dva pitanja. Prvo pitanje – zbog čega Vlada Srbije i u budžetu za sledeću godinu nije predvidela ni jedan jedini dinar za izgradnju fabrike vode u Velikoj Plani? Po ko zna koji put podsećam, pet godina 50 hiljada ljudi u Velikoj Plani, među njima 7.000 dece, pije neispravnu vodu za piće koja je izuzetno štetna po zdravlje. Pet godina ukazujemo na taj problem, međutim za pet godina Vlada Republike Srbije za rešavanje ovog problema nije izdvojila nijedan dinar. Izgradnjom ove fabrike vode bilo bi rešeno pitanje vodosnabdevanja i Smederevske Palanke. U pitanju je oko 105 hiljada ljudi. Drugo pitanje – da li je Ministarstvo zdravlja upoznato sa izuzetno teškom situacijom u oblasti zdravstvene zaštite u opštini Velika Plana, koja je posledica manjka lekara i da li je budžetom predvidelo sredstva za rešavanje ovog problema. O čemu se radi? Doktori u Domu zdravlja „Milan Bane Đorđević“, u Velikoj Plani, umesto normom predviđena 24 pacijenta dnevno, u proseku pregledaju između 50 i 60 pacijenata. Smatram da su na taj način poniženi i doktori i pacijenti, pacijenti zato što moraju satima da čekaju da dođu na red na pregled, a doktori zato što ne mogu na valjan način da obave svoj posao. Zanima me da li postoji mogućnost, da li je Ministarstvo zdravlja predvidelo sredstva da omogući, odobri Domu zdravlja u Velikoj Plani da izvrši prijem novih neophodnih lekara.
Na član 7. razdeo 58. i 59. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić.
Amandman na član 7. ima za cilj da budu smanjena sredstva predviđena za usluge po ugovoru Ministarstva trgovine, jer se u suprotnom postavlja pitanje – čime će se baviti zaposleni u Ministarstvu i da li su dovoljno kompetentni kada se za usluge po ugovoru predviđa ogromna svota novca? Kada se uzme u obzir i cela priča o racionalizaciji administracije, dolazi se do zaključka da je administracija glomazna. Dakle, ukoliko postoji i preveliki broj zaposlenih, postavlja se pitanje – zašto nisu u mogućnosti da rade posao za koji se zapravo predviđa izdvajanje dodatnih sredstava za usluge po ugovoru? S druge strane, poslanička grupa DSS je predvidela da se ta sredstva upotrebe za podršku programima prevencije zloupotrebe droga, prevencije i rane detekcije dijabetesa tipa dva, kao i prevencije i lečenja malignih tumora. Trend u savremenom svetu je da se upravo u ovakve programe ulaže najviše sredstva. Razlog je jednostavan, a to je da se ove bolesti kao i mnoge druge mnogo efikasnije leče u ranoj fazi nastanka, a kod nekih je čak u toj fazi moguće i potpuno izlečenje. Time se mortalitet značajno smanjuje, a štedi se i novac, jer je preventiva mnogo jeftinija od lečenja, a očuvanje zdravlja nacije je neprocenjivo. Prema nekim podacima, negde oko 80% patologije koja se leči na kliničkim centrima zapravo je moguće bilo lečiti na nižim nivoima zdravstva. Statistika govori sama za sebe. U Srbiji postoji oko 500.000 ljudi obolelih od dijabetesa, to je negde oko 6,7%, dok je u Evropi taj procenat neuporedivo manji i on je 2,5%. To je više nego duplo manje. U Srbiji godišnje od malignih tumora oboli oko 30.000 ljudi, a 19.000 ljudi umre. Smrtnost je znatno veća, jer je preventiva i rana detekcija nedovoljno zastupljena. Mnoge od tih bolesti, kao i rak dojke i rak grlića materice, moguće je skroz izlečiti ukoliko se tretiraju u ranoj fazi i zbog toga poslanička grupa DSS smatra da je neophodno veća sredstva opredeliti za ove programe.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević, koja želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na razdeo 59, a ekonomska klasifikacija 422 – troškovi putovanja, gde tražim da se iznos od pet miliona i 500 hiljada zameni iznosom od 500 hiljada dinara. Dakle, tražim da se troškovi putovanja smanje za pet miliona dinara. Ako ste u obrazloženju za donošenje budžeta rekli da je restriktivan zbog toga što postoje negativne tendencije i globalna ekonomska kriza, onda sve ono na što smo vas upozoravali dve godine, da je neizvestan početak oporavka privrede i njegovo trajanje, onda namenjena sredstva za troškove putovanja treba da budu prilagođena tim uslovima. Ona su doduše smanjena u odnosu na ovogodišnji budžet, ali su i dalje neprimereno velika. Vi ste u obrazloženju za ne prihvatanje mog amandmana rekli da su uglavnom ta sredstva usmerena za putovanja zaposlenih radi sprovođenja reformi zdravstvenog sistema radi osnovne edukacije zaposlenih iz različitih oblasti zdravstva. Iz ličnog iskustva vam govorim da lekari i drugi medicinski radnici, medicinske sestre i tehničari moraju svojim ličnim sredstvima da finansiraju svoje putovanje i troškove boravka na raznim seminarima, kongresima itd. i ostalim aktivnostima na kojima je neophodno da sakupe određen broj poena zbog ponavljanja licenci za rad, tako bi morali i oni koji su uključeni ovim programom i projektom da bar delimično učestvuju u troškovima putovanja. Sredstva namenjena u zdravstvu bi trebalo da se pravednije rasporede. Imamo primedbu na usluge po ugovoru. Tu su enormna sredstva koja bi mogla da se usmere na troškove putovanja. Drugi izvor bi mogao biti dodatna sredstva u zdravstvu. Tu imamo oko 30 milijardi dinara koje građani izdvajaju iz svojih džepova za razne medicinske usluge za koje ne znamo kako se troše i osnovano sumnjamo da su izvor korupcije u zdravstvu. Jedino ako za korupciju i nenamensko trošenje sredstava i građana Srbije ponovo ne optužite knjigovođe.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević, koji želi reč.
Gospođo ministar, da li imate pred sobom predlog budžeta i odgovor na ovaj amandman? Ako imate, videćete da je potpuno besmislen vaš odgovor, ako ste vi pisali odgovor na ovaj amandman, ali ga niste pisali siguran sam. Dakle, u ovom razdelu se predviđa da sredstva iznose 75 miliona 102 hiljade, a ta ekonomska klasifikacija glasi – ostale dotacije i transferi. Pitam vas – koje su ostale dotacije i transferi? Ko koga to transferiše, ko koga donira? Da li znate nešto o tome? Predvideli smo da se ta sredstva prebace na preventivni program, zloupotrebe droga i alkohola. Smatrate da je taj program neosnovan? Nešto što je potpuno nepoznanica kako se troše pare, tražimo da se premesti u program za koji smo potpuno sigurni da je potreban ovoj državi. Vi nam odgovarate da se amandman ne prihvata iz razloga što se ne precizira koje programe i projekte treba umanjiti i za koliko. Što nije tačno. Govorim vam o arčenju para poreskih obveznika, a tražimo da se premesti u ono što je ozbiljno, što je važno za ovu državu. Govorite da je ovaj budžet razvojan. Evo kako je razvojan. Mika transferiše Žiku, a Žika Miku. Ko koga donira ne zna se. Tako ode 75 miliona. Prihvatite ovaj amandman. Uzmite se jednom u pamet već.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije i to na razdeo 60 ovog zakona. Moj amandman se odnosi na više i univerzitetsko obrazovanje i to pre svega na specijalizovane usluge u oblasti ovih ustanova, sa posebnim akcentom na međunarodnu saradnju studenata i lektora. Naime, amandmanom i ovaj član zakona predviđa da se za ove namene izdvoji 150 miliona dinara, a i tražio sam da ta suma bude za 50 miliona manja, odnosno da bude 100 miliona dinara. Što se tiče same međunarodne razmene studenata i lektora, da se razumemo, protiv toga nemam ništa, međutim smatram da u vreme ove ekonomske krize treba da vodimo računa o svakom dinaru. Hvalite se, ne samo ovde, nego i na drugim mestima, da ste ukinuli vize, pa smatram da ako ste već ukinuli vize, što će od sutra ili prekosutra da stupi na snagu, da makar iznosi koji su naši studenti, profesori, lektori i ostali saradnici u visokom obrazovanju davali za plaćanje viza prilikom dobijanja u ambasadama stranih zemalja, makar će imati manje potrebe da izdvajaju svoj novac i to je još jedan razlog više da se ova sredstva smanje. Ova sredstva ste mogli usmeriti i na drugačiji način. Jedan od načina je da ova sredstva koja sam precizirao da se uštede, mogla su se uložiti u infrastrukturu u visokom obrazovanju koja je kao što znate u katastrofalnom stanju.
Na član 7. razdeo 60 amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo na Predlog zakona o budžetu za 2010. godinu odnosi na član 7. razdeo 60, u kome su dati rashodi i izdaci direktnih i indirektnih budžetskih korisnika na koje ingerencije ima Ministarstvo prosvete. U pomenutom razdelu navedena je glava 60.7. koja se odnosi na Zavod za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, koji je utemeljen na osnovu Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koga smo pre par meseci usvojili ovde, u ovoj istoj Skupštini i koji po odredbama ovog zakona treba da se bavi vrednovanjem i sprovođenjem opštih principa i ciljeva obrazovanja po određenim nivoima obrazovanja. Moj amandman konkretno odnosi se na funkciju 980, glavni program 2001-04 - uređenje i rok obrazovnog sistema. EK 423 su usluge po ugovoru. Naime, u koloni 9 predlagač je za ove usluge predvideo sredstva iz budžeta od 10 miliona 147 hiljada dinara, a u koloni 11 ukupna suma je 14 miliona 404 hiljade dinara, a što smatram da je previsoko. Predlažem smanjenja ovih sredstava za nekih osam miliona dinara, tako da u novoj verziji ova suma iznosi 20 miliona 147 hiljada dinara, odnosno u koloni 11 ukupna suma 6 miliona 404 hiljade dinara. Kao i uvek u ovakvim prilikama postavlja se i pitanje gde je najpametnije preusmeriti i mi predlažemo da to bude u Fondu za namirenje (Predsednik: Vreme.) rezervista, koga nažalost Vlada nije ...
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević, koji želi reč. Izvolite.
Podneo sam amandman za klasifikaciju, koja se nalazi u budžetskim sredstvima opredeljenim za Ministarstvo vera u delu Usluge po ugovoru, sa osam miliona da se smanji na pet miliona. Smatram da jedno socijalno odgovorno ministarstvo, kakvo je Ministarstvo vera, u jednoj socijalno odgovornoj Vladi, kakvom se vi predstavljate, da su ovo jako velika sredstva, a naročito što u sledećem stavu postoje sredstva za finansiranje nevladinih organizacija od 47 miliona dinara. Mislio sam da je došlo do greške kada su opredeljena ovako visoka sredstva. Međutim, kada je došlo obrazloženje od strane Vlade, shvatio sam da nisam bio u pravu i pomalo sam zbunjen i razočaran zbog toga. Poznavajući stručnost ministra Bogoljuba Šijakovića, ne mogu da verujem da on ne može da pronađe u svojoj stručnosti određeni nivo menadžerskih sposobnosti i da doorganizuje Ministarstvo vera i da uradi posao, a ne da angažuje neka treća lica. Čovek koji živi u dve države, radi u tri države na četiri radna mesta, valjda ima toliko menadžerskih sposobnosti da može da organizuje svoje ministarstvo. Naročito što u delu za budžet postoji deo koji se zove Memorandum o budžetskoj i finansijskoj i ekonomskoj politici za 2010, 2011. i 2012. godinu. U trećoj glavi tačka 9 kaže - religija i najvažniji ciljevi reforme religije u srednjoročnom periodu, ljudi se preporučuju da reformišu religije. Ako su toliko pametni da mogu da reformišu religije koje u ovom obliku postoje po nekoliko hiljada godina, pa valjda su sposobni da se malo doorganizuju u svom ministarstvu, pa da završe taj posao, a ne da angažuju treća lica.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, osnovnu primedbu koju ću izneti ovde u ime SRS od člana 8. do člana 49. koji se odnosi na nepotpune zakonske odredbe, jer je predlagač išao sa određenim pokazateljima i pravnim normama koje su nepotpune i nejasne. S druge strane, ponavljaju određene zakonske odredbe koje su već usvojene i koje su već sastavni deo određenih zakona, što je nepotrebno u ovom zakonu. Izvršenje budžeta u svim budžetima sveta je vrlo kratko i vrlo jasno, sa jasno utvrđenim rokovima. Ovde se kroz četrdesetak članovi išli na određene izmene i određene stavove koji ne priliče ovom zakonskom projektu. U konkretnom slučaju, išao sam na brisanje u članu 8. stav 1. i tražio sam da se reči "i isplati" briše. Naime, radi se o osnovici za obračun i isplatu poreza za državne službenike i nameštenike, kako je to predviđeno ovim članom i stavom 1. i zatražio da se on briše. Zašto? Zbog toga što su osnovica za obračun i osnovica za isplatu potpuno različite finansijske kategorije. One ne mogu biti u jednom istom finansijskom iznosu, kao što ste naveli ovde. To je iznos od 16.049. Ako se primene određene finansijske kategorije koje se uključuju u ovaj sistem isplate, ne možemo doći do istog iznosa. Zbog toga sam tražio brisanje. Vi ste mi u odgovoru, odnosno Vlada naveli sledeće. Amandman se ne prihvata iz razloga što je Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika definisan termin (Predsednik: Zahvaljujem.) osnovice za obračun i ...
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
U uvodnom obrazloženju budžeta čuli smo od predlagača da se zalažu za reformu javnog sektora, za smanjenje troškova javne uprave. Nismo čuli da će biti urađeno bilo šta da se to i desi. U članu 8. se to i vidi. Naime, osnovica za obračun zarade državnih službenika je ostala ista. Država bi zaista sprovela odličnu reformu kada bi informisala državnu upravu da ukine nepotrebne institucije, jedno sedam-osam ministara, savetnika, pomoćnika i državnih sekretara. Mi imamo najveću Vladu u Evropi i jednu od tri najveće u svetu. Pre par meseci govorili smo koliko je opterećenje od 45% javne potrošnje koju privreda finansira opasno za njenu konkurentnost. Sada imamo mnogo nezaposlenih, nešto mora da se preduzme na području rashoda, a ne samo deklarativno nego konkretno. Ministarstva moraju da se smanje i Vlada mora da se smanji. Ništa se ne bi desilo, ali bi se zaista mnogo uštedelo. Ovako imamo vojsku državnih sekretara, pomoćnika koji ništa konkretno ne mogu da urade i time se zadovoljavaju samo apetiti koalicionih partnera.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta.
U članu 8. Predloga ovog zakona Vlada je predvidela neto iznos od 28 hiljada za tužioce, zamenik javnih tužilaca, odnosno za njihove zarade, a što je apsolutno nezakonito pošto je bruto osnovica za isplatu u skladu sa zakonom, a neto osnovica predstavlja samo obračunsku kategoriju. Ovde ima nešto vrlo interesantno što ste vi iz Vlade zapravo i skupštinska većina pokušali da sakrijete od očiju javnosti i veoma perfidno ste ukalkulisali u tzv. reforme pravosuđa. Očigledno ste se dogovorili sa gospodinom Nenadom Konstantinovićem da on podnese amandman. Da ste vi ono što ste u njegovom amandmanu prihvatili, da ste to već stavili u Predlog budžeta, onda bi se u parlamentu ponovo otvorila rasprava o tome koliko smo bili u pravu mi iz SRS kada smo tvrdili koliko će reforme pravosuđa štetno uticati na sve segmente, na građane Srbije, na sve koji učestvuju eventualno u sudskim sporovima i naravno na građane Srbije koji pune budžet. Vi ste prihvatajući taj amandman, a ne stavljajući to u Predlog budžeta onemogućili nas da kažemo građanima Srbije da ćete kroz tu reformu iz džepova građana, potpuno nepotrebno, plaćati troškove prevoza od nekoliko stotina kilometara tužiocima i sudijama koje ste izrazmeštali iz vama znanih razloga na način kako oni sami nisu želeli, da ćete iz džepova građana Srbije plaćati troškove stanovanja ljudima koji žive u jednom mestu i koji imaju rešeno stambeno pitanje.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Petković.
Gospođo predsednice, gospođo Dragutinović, član 8. upravo otvara treću glavu Predloga zakona o budžetu – izvršavanje budžeta. Ne znam da li ste, uvažena gospođo Dragutinović, primetili da je ova glava, odnosno izvršavanje budžeta, svaki put sve obimnija i obimnija, što znači samo jedno, da se pojavljuje sve više izuzetaka od već ionako razorenog zakona o budžetskom sistemu. Da vas ne podsećam na rokove koje već tradicionalno kršite kada je u pitanju ovaj zakon, ali ću vas podsetiti da MMF insistira na poštovanju zakona o budžetu i ukoliko nešto treba u njemu da se promeni, onda dajte predlog tog zakona, pa da izvršimo i određene izmene u njemu. To nije dobro budžet nije za to predviđen da se na ovaj način određene stvari regulišu. Nama ne trebaju izuzeci, onda nam možda ne treba ni ovaj predlog zakona, ne trebaju nam ni drugi zakoni, nego može da se vlada uredbama, može neko da se kruniše u državi i u Vladi, pa da na taj način vodi Republiku Srbiju. Prema predlogu člana 8, na osnovu Zakona o sudijama i Zakona o javnim tužilaštvima, utvrđen je način isplate zarade sudijama, tužiocima i zamenicima javnih tužilaca i tim propisima je predviđeno da je ta osnovica 28.000 dinara neto. Podsećam vas da Zakon o sudskim taksama predviđa da se 60% koristi za investiciju u pravosudne organe i u tekuće rashode. Vi ste ovde napravili i izmenu u procentima i, ono što meni posebno smeta, jeste što 30% od ubranih sudskih taksi se predviđa da ide direktno na isplatu zarada sudijama i javnim tužiocima. Smatram da sudske takse kao sopstveni prihod pravosudnih organa treba koristiti upravo za opremanje sudova. Ne znam da li ste upoznati sa činjenicom da u Kragujevcu ne postoji zgrada apelacionog suda, a iz Ministarstva pravde najavljuju da će 1. januara početi da funkcioniše reformisano pravosuđe u Srbiji. Možda može da se sudi na trgovima ili pod šljivom, ali u januaru jednostavno vremenski uslovi to neće dozvoliti. Ukoliko niste koristili „stelt“ tehnologiju, podsećam vas da vašu koleginicu iz Ministarstva pravde podsetite da 1. januara neke sudije koje treba da preuzmu tu dužnost treba da počnu u januaru to da rade. Činjenica je da to od 1. januara neće profunkcionisati. Plašim se da čak do 1. marta to neće raditi. Prema tome, molim vas da ono što sudovi ubiraju, dajte da pomognemo tim ljudima da kvalitetno obavljaju svoj posao time što će ulagati u opremanje zgrada i u sva ona sredstva koja su neophodna da bi kvalitetno radili svoj posao.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Ovaj član zakona odnosi se na učešće sredstava u finansiranju plata u pravosuđu. Ovde je predviđeno da to ide u procentima, da proporcija bude 70% iz budžeta, 30% iz sudskih taksi. Mi smo našim amandmanom predvideli da se taj odnos promeni i da 60% bude iz budžeta, 40% iz prihoda na osnovu sudskih taksi. Ovaj amandman je odbijen opravdanjem da je najracionalniji odnos 70-30. Pogledajte sad kako ste odbili amandman gospodina Petkovića – amandman se ne prihvata iz razloga što je Zakonom o sudskim taksama definisano da će od naplaćenih taksi 60% da se koristi za investicije u pravosudne organe i tekuće rashode, a ostalih 40% mi smo predvideli da idu za plate. Hteli smo da ako i nešto znači tih 10% rasteretite sredstva iz budžeta, jer ako napravite uvid u ovaj budžet vidite, niste vi baš bili skromni ili bili ste vrlo galantni kada je pravosuđe u pitanju, iako smo celu godinu pričali o racionalizaciji. Naročito kad su u pitanju specijalizovane usluge, usluge po ugovoru, materijalni troškovi, odnosno zgrade i građevinski objekti itd. Ono što je sad pitanje šta je najracionalnije, 60 - 40, kako Zakon o taksama predviđa ili 70 – 30, kako vi u budžetu predviđate? Može o svemu da se priča, ali o racionalnosti u ovom budžetu zaista je malo prostora. Pogledajte samo ovim primerom i time ću završiti. Ministarstvo regionalnog razvoja -posebna stavka, Kancelarija nacionalnog saveta za decentralizaciju – posebna stavka, Agencija za regionalni razvoj predviđena zakonom – posebna stavka, Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja – posebno, Koordinaciono telo – posebno, itd. Nema ovde priče o racionalizaciji.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Đerić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, podneli smo amandman ispred poslaničke grupe Nova Srbija na član 9, gde smo predložili da se u članu 9. iza reči: „isplaćuje plata“ briše zapeta i stavlja tačka, a ostali deo teksta se briše. Smatrali smo da bi u stvari trebalo možda preformulacijom samog člana omogućiti da sve službe podjednako podnesu teret krize, jer kriza nam je inače izgovor za mnogo toga u budžetu, naročito kada su u pitanju davanja koja idu prema građanima, osim onih socijalnih gde se zaista poseban vanredan napor čini da dosegne ono što treba. Prošle godine smo imali uveravanja premijera da će Vlada prva podneti teret. Vlada prva nije podnela ni „t“ od tereta, niti se lišila bilo kojih svojih ugodnosti. To sam upravo obrazlažući prethodni amandman, govoreći o troškovima kabineta potpredsednika Vlade, jasno rekla. Tako da smo smatrali da bi ovaj amandman ili možda preformulacijom samog člana moglo da donese malo više pravde, a malo više i stvarne i realne uštede kada su u pitanju razne službe Vlade koje su veliki potrošači, obzirom koliko se u ministarstvima i agencijama, u potpredsedničkim kabinetima troši na usluge po ugovoru, a za građane Srbije usluge po ugovoru su jedne od najzanimljivijih instrumenata za pranje para. Mislim da se tu moglo zaista pošteno uštedeti, a ne fingirati ušteda koja u stvari ne postoji na nivou Vlade.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo, član 9. kaže – na osnovu člana 48. stav 4. Zakona o platama državnih službenika i nameštenika utvrđuje se procenat od ukupnog iznosa sredstava za plate namenjene za ostvarivanje rezultata rada nameštenika i to 1% mesečnog platnog fonda za mesec koji prethodi mesecu za koji se isplaćuje plata, a za upravu za zajedničke poslove republičkih organa i avio-službe Vlade u iznosu od 15% mesečnog platnog fonda. Moj amandman je da se u članu 9. procenat „1“ zameni procentom „3“. Smatramo da se navedeni procenat mora povećati zbog stimulisanja i nagrađivanja kreativnijeg rada nameštenika. U odgovoru sam dobio, između ostalog, da se kaže da se amandman ne prihvata s obzirom da ovim budžetom nisu predviđena sredstva za isplatu poslova rezultata rada nameštenika. Automatski se nameće pitanje – zašto nisu predviđena ta sredstva da bi se izjednačila na neki način? Kolega Živkov će kasnije da se nadoveže za ovih 15%. Zašto se na vreme nije reagovalo da se ne stvaraju te razlike, bez obzira na to što 70% čine ovi koji su zaposleni u republičkim organima, avioslužbama Vlade koje imaju tih 15%? Sve pod nekim plaštom da se nema para, da se mora ponašati domaćinski, da je budžet veoma skroman i namenjen razvoju, a u stvari da li je to tako, mnogi ekonomski stručnjaci, vidimo ovih dana, koji se ne slažu sa vama iz Vlade, govore da to u stvari nije tako, da štednja do godine ipak neće biti prioritet državnoj upravi, što pokazuje ovaj budžet i da bi se ovaj budžet zaista mogao donekle nazvati potrošačkim. Za sledeće amandmane ću, pošto nemam više vremena, da pokušam da navedem primere koji to i pokazuju.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov, koji želi da obrazloži amandman. Izvolite.
Kao što je prethodni govornik, uvaženi kolega Škrbić rekao, ministar nije reagovao, nije ni dao znak dobre volje da želi da popravi zakon ovim amandmanom što je podneo Milan Škrbić. Kod mene je u ovom amandmanu, koji sam podneo na član 9. jeste da se procenat „15%“ zamenjuje procentom „3%“, tj. kada bi se uvažio amandman gospodina Škrbića, naravno, ovde je situacija gde bi skinuli sa 15% na 3% i izjednačili rad državnih službenika i nameštenika. Kod mene je u amandmanu pitanje - iz kog razloga avioslužbe, tj. Uprava za zajedničke poslove ima veći procenat nagrade za rad nego u ostalim službama. Mislim da je ovde samo pitanje dobre volje, ne pitanje neke velike razlike u prihvatanju jednog i drugog amandmana. S obzirom da niste želeli da prihvatite amandman gospodina Škrbića, smatram da i moj amandman neće biti prihvaćen, ali apelujem na gospodu poslanike, koje ne znam ni kako da ubedim, pošto ih nema u sali, da u danu za glasanje glasaju za ova dva amandmana.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milutin Jeličić, Radoslav Mojsilović i Aleksandra Janković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 10, gde u 2. stavu tražim da se reči „na postojećem nivou“ brišu. Pročitaću 2. stav: „Ako se u toku godine primanja smanje, izdaci budžeta izvršavaće se po prioritetima, i to obaveze utvrđene zakonskim propisima, na postojećem nivou i minimalni stalni troškovi neophodni za nesmetano funkcionisanje korisnika budžetskih sredstava“. Ako se prihodi smanje, ako budžet ne prihoduje onoliko koliko je planirano, onda se ne može ništa zadržati na postojećem nivou, nego se mora proporcionalno smanjivati i izdaci da bi se budžet uravnotežio. Ovako na postojećem nivou ćete zadržati minimalne stalne troškove i obaveze utvrđene zakonskim propisima, a odakle ćete to nadoknaditi? Zbog toga mi iz SRS smatramo da ukoliko ne ostvarite, a sve su prilike da nećete ostvariti ovoliki priliv sredstava u budžet, bez obzira na to što ste odlučili da se zadužujete do zadnjeg, da nas uvedete u dužničko ropstvo, međutim, i pored toga nećete moći da ostvarite, jer već očekujemo za možda najdaljemesec-dva pravićete rebalans budžeta. Ne može onda na postojećem nivou da se obaveze utvrđene zakonskim propisima i minimalni stvarni troškovi, nego će se sve proporcionalno smanjivati, da biste uravnotežili budžet, jer ako ovde ovo ostane, onda ćete morati da zakinete negde na drugoj strani, a obično zakidate tamo gde je najtanje, na standardu građana i tako dalje.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.)
To što je amandman stigao u istovetnom tekstu od različitih poslaničkih grupa trebalo je da bude shvaćeno kao ozbiljno upozorenje Vladi da ovakav stav u članu 10. ne bi trebalo da ostane, a njime se traži, prevedeno običnim narodskim jezikom, da Vlada dobije odrešene ruke da može sredstva iz budžeta da troši i na neki drugi način koji neće biti utvrđen ovim zakonom. To nijedna skupština nema pravo da izglasa svojoj vladi, to vlada ne sme ni da pomisli. Vlada nije privatno preduzeće, budžet nije privatna dobit, budžet je vlasništvo građana Srbije i oni imaju pravo da svaku stavku u svakom trenutku provere i dobiju na uvid potrošnju sredstava koja su mukotrpno skupili u ovaj budžet. Dakle, mi smo tražili da se stav 3. briše. Dobili smo obrazloženje zašto se odbija amandman. Ovakvo postupanje Vlade moguće je samo pod uslovom da seprimanja budžeta Republike Srbije ostvaruju u manjem iznosu od planiranih, a to će sigurno biti, obzirom na sve što se događai izuzetno u 2010. godini. Odstupanja od pravila je uslovljeno situacijom u kojoj se nalazi javna potrošnja u 2009. i 2010. godini, kao posledica pre svega uticaja svetske ekonomske krize, kada je potrebno izuzetno brzo i operativno odgovoriti, odnosno odreagovati na način da se obezbede sredstva. Vlada pod izgovorom svetske ekonomske krize, za koju sam rekla da će biti izgovor za sve moguće problematične finansijske transakcije, traži da ovaj parlament izglasa i ovu vrstu poverenja. Mislim da tu slobodu i tu vrstu hrabrosti ne smemo ni kao poslanici, ni kao predstavnici građana da pokažemo u ovom trenutku, niti da damo podršku ovom članu u ovom obliku.
Gospodin Nenad Popović ima reč. Izvolite. Moraćete ponovo karticu da stavite.
Mi smo govorili nekoliko puta da Vlada ne poštuje zakone i ovaj budžet smo dobili sa zakašnjenjem. Izgleda da je praksa da svake godine predlog budžeta dobijemo sa jedno mesec i po zakašnjenja. Ali, dobro, to se toleriše. Po ovoj praksi, izgleda da ste odlučili da pravite izuzetke od primene Zakona o budžetskom sistemu, na taj način što se predlaže da se suspenduju odredbe ovog zakona i dozvoli Vladi da neutrošena sredstva sa određenih aproprijacija unese u budžetsku rezervu i koristi za namene koje nisu predviđene zakonom o budžetu za 2010. godinu ili ukoliko, citiram, sredstva koja su predviđena nisu dovoljna za navedene namene. Ovo, blago rečeno, nije korektno. Jednim stavom u članu 10. vi predlažete da se ne poštuju odredbe zakona o budžetskom sistemu i zakona o budžetu za 2010. godinu, o kome još uvek raspravljamo. Mi o njemu raspravljamo, on ne postoji još uvek. Ovo je zaista nezamislivo za bilo koju državu, ali Vlada koja sebe naziva proevropskom nije spremna da prihvati osnovne vrednosti Evrope. Smatramo da Vlada bez saglasnosti Skupštine u proceduri koja je poznata, a to je procedura donošenja budžeta, ne može i ne sme da potroši ni jedan jedini dinar izvan okvira definisanih zakonom o budžetu. Tako je regulisano našim unutrašnjim propisima i tako mora i da ostane. Po Ustavu, Skupština donosi budžet i odlučuje o rashodima, a ne Vlada.
Narodni poslanik Veroljub Arsić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što ovde nema malo više poslanika koji podržavaju ovu vladu, ali ovo što se predlaže u članu 10. je u najmanju ruku ponižavajuće za Narodnu skupštinu. Moje kolege koje su govorile pre mene u jednom delu su pokušale da objasne o čemu se radi. Znači, neprihvatanjem ovog amandmana dovodi se uopšte smisao zakona o budžetu i dovodi se uopšte u pitanje smisao i postojanje Zakona o budžetskom sistemu, jer mi sada sa članom 10. i jedan deo zakona o budžetskom sistemu stavljamo van snage i dajemo ovlašćenja Vladi da ona prema svojim procenama, prema svojim potrebama, određuje kako će novac da bude trošen iz budžeta Republike Srbije. Gospođo ministre, najbolje bi bilo da zakon o budžetu sadrži samo prihodnu stranu, koliko ćemo novca da dobijemo, da prihoduje budžet, a sa druge strane samo rashodnu stranu, i to sintetika, bez analitike, a vi trošite kako je vama najbolje. Na to se svodi ovo što ste napisali članom 10. Da ste makar sebi postavili određena ograničenja, može, ali do tog iznosa, do 1,5% iznosa budžeta, to bi imalo nekakvog smisla. U ovom slučaju nema nikakvog. Ostavljam mogućnost zloupotreba, jer kad se jednom nešto uradi kako ne treba, onda to postaje praksa. Znači, zloupotreba je da može prihodna strana da bude nerealna, da se pozivate na član 10. stav 3. i da to sprovodite u delo. Još nešto, gospođo ministre. Zašto onda, kad sebi dajete tako velika prava i ovlašćenja, ta ista prava niste predvideli da član 61. Zakona o budžetskom sistemu ne važi više ni za lokalne samouprave, jer i one po tom zakonu rade i one troše budžetska sredstva. U tome jeste problem. Mislim da Narodna skupština svoja ovlašćenja ne može da prenosi na Vladu, a izgovor ne može biti ni svetska ekonomska kriza (Predsednik: Vreme.) ni pandemija gripa. Evo, grip vam je sad kriv za sve, samo da biste sebi dali prevelika ovlašćenja.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Gospodin Buha želi reč. Izvolite.
Kada sam u obrazlaganju prethodnog amandmana rekao da se radi o bespotrebnom unošenju zakonskih odredaba, prevashodno sam mislio i na ovaj član 10. Naime, članom 10. Predloga zakona o budžetu je iskrivljena slika svega onoga što je predviđeno Zakonom o budžetskom sistemu u članovima 61, 62. i 63. Mislim da su to članovi koji su usvojeni. Radi se o donetom zakonu, zakonu koji se sprovodi, daleko bolje obrazložena situacija u kojoj se može naći država, kao što se mi trenutno nalazimo u ogromnom deficitu. U članu 10. stav 3. ima toliko nelogičnosti i pročitaću član 10. stav 3. Kaže: "U slučaju da se primanja budžeta Republike Srbije ostvaruju u manjem iznosu od planiranih i posle preuzimanja mera iz člana 62, izuzetno od člana 61. Zakona o budžetskom sistemu, u 2010. godini, Vlada donosi odluku da se iznos aproprijacije koji nije moguće iskoristiti...", a nije moguće iskoristiti zbog toga što nema dovoljno sredstava, dalje predlagač kaže: "... unese u tekuću budžetsku rezervu...". Nešto što nemate, unosite to u tekuću budžetsku rezervu. Kako je to moguće? Dalje kaže: "... i može se koristiti za namene koje nisu predviđene ovim zakonom". Gledajte, nešto što nema, nije dovoljno, umanjeno je, to se unosi u budžetsku rezervu za namene koje nisu predviđene ovim zakonom. Gospođo Dragutinović, da li vam je jasno šta je napisano ovde? Dalje kaže: "ili za namene koje nisu predviđene sredstvima u dovoljnom obimu". Kako nešto što nemavi unesete u tekuću budžetsku rezervu, pa koristite onako kako vi hoćete. (Predsednik: Vreme.) Onda još kažete: "u namene koje nisu predviđene sredstvima u dovoljnom obimu".
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Gospodin Momir Marković želi reč.
Tako nešto treba brisati iz ovog predloga na 1009 strana, onda sigurno treba brisati član 11. Upravo sam to u ime poslaničke grupe SRS i tražio. Pročitaću član da bi građani Srbije shvatili o čemu se radi, a vi znate, gospođo Dragutinović. "Izuzetno od člana 100. stav 5. Zakona o budžetskom sistemu, sredstva ostvarena od naknade za usluge izvršenih javnih plaćanja, a neutrošena u 2009. godini, prenose se na korišćenje u 2010. godinu". Šta su sredstva izvršenih javnih plaćanja? Da li su to porezi, takse, dodaci, globe koje je ova vlada natovarila na leđa građana Srbije? Zašto ta sredstva nisu utrošena tamo gde je trebalo da budu utrošena? Da li ste to malo više oglobili građane Srbije nego što je trebalo, bez obzira na dva, tri rebalansa koja ste radili? Sad tražite da se ta sredstva, pošto ih niste potrošili, prenesu u 2010. godinu. Zašto ih ne date u socijalna davanja? SRS smatra da prava Vlada mora da izračuna do 10 decimale i da uravnoteži prihode i izdatke, da troši onoliko koliko može da prihoduje, a da ne prihoduje više, pa za svaki slučaj da se nađe u trezoru. Rekli ste, ukoliko bi se ovaj član brisao: "Obzirom da suženim bilansnim mogućnostima budžeta za 2010. godinu nije bilo moguće Upravi za trezor da obezbedi sredstva iz budžeta, prihvatanjem amandmana najvažniji organ državne uprave za izvršenje budžeta ne bi bio u mogućnosti da funkcioniše". Bolje da ne funkcioniše jedan organ u vašem ministarstvu, nego da 700 hiljada gladnih dobije još 300 hiljada novih gladnih. (Predsednik: Vreme.) Ne računam one koji su na ivici egzistencije. Zbog toga smatram da ovaj amandman treba usvojiti i član 11. brisati.
Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Jovan Palalić i narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Popović. Izvolite.
Poštovana predsednice, gospođo ministre, imamo član 12. Predloga zakona o budžetu, koji definiše maksimalan iznos transfernih sredstava lokalnim samoupravama, koji nije u saglasnosti za rešenjima iz posebnog zakona, koji regulišu oblast finansiranja lokalnih samouprava. Dakle, bez obzira što na osnovu zakona lokalne samouprave imaju pravo na sredstva, ova vlada odlučuje na njima da štedi. Smatramo da će umanjene transfera lokalnim samoupravama, kao što je to bio slučaj i ove godine, ugroziti njihovo funkcionisanje, a posebno njihovu investicionu aktivnost koja je, u uslovima ekonomske krize, vrlo važna. Lokalnim političarima treba dati obavezu da minimum 20% od budžeta ulože u investicije. Time bi pomogli nekim malim i srednjim kompanijama na lokalu, koje nemaju drugi način da dobiju projekte finansirane od strane države, jer nisu dovoljno konkurentne na republičkom nivou, pa im jedino ostaje da to rade na lokalu. Molimo vas da još jednom razmislite o ovim rešenjima i efektima koje će limitiranje transfera lokalnim samoupravama da proizvede na lokalnu privredu.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić, koji želi reč.
Član 12. stav 1. menja se i glasi, da ne čitam, da ne gubim vreme. Uglavnom, u obrazloženju koje sam dao u vezi ovog člana stoji da su jedinice lokalne samouprave u toku 2009. godine dobili iz budžeta Republike Srbije mala sredstva. Na osnovu transfera i zbog umanjenih izvornih prihoda mnoge od njih stvorile su velike dugove koje neće izmiriti. Obaveze državnih organa Republike Srbije jesu da pomognu lokalne samouprave u cilju stvaranja preduslova za normalno funkcionisanje i namirenje svih obaveza koje su u nadležnosti lokalne samouprave. Malopre sam govorio o tim problemima koji su nastali smanjenjem ovih transfernih sredstava. U budžetu se planiraju mnoge pozicije i prave planovi za investicije, kada se rade i budžeti za lokalnu samoupravu. Uz kvalitetne projekte, onda na kraju dobijemo to smanjenje i ti investitori, da prosto kažem, povlače ručnu kočnicu, zapitaju se da li su te opštine ozbiljne, da li mogu sa njima da ulaze u bilo kakve aranžmane. Da napomenem da su i opštine svoja zaduženja napravile svojim kreditnim sredstvima, sami se zadužujući da bi privukli investitore. Uglavnom se radi o pripremi infrastrukture za dovođenje stranih i domaćih investitora. Došli smo sada u situaciju da su te investicije zaustavljene i da ti investitori, ponavljam i strani i domaći, tuže sada opštinu, jer opština nije izmirila svoje obaveze ili predugovora ili konačnih ugovora. Oni potražuju svoje izgubljeno vreme, potražuju svoja izgubljena sredstva, jer opština nije ispunila svoje obaveze. To je jedan od problema o kojima niko nije pričao do sada, a nameću se lokalnim samoupravama upravo zbog smanjenja transfernih sredstava.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Gospodin Markićević želi reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, a u ime poslaničkog kluba Nove Srbije poslanici Nove Srbije, pa i moja malenkost među njima, podneli smo sledeći amandman. U članu 12. posle stava 1. dodaje se stav 2. koji glasi: "sredstva za jedinice lokalne samouprave koje su kategorisane kao nerazvijene uvećavaju se u 2010. godini za 750 miliona", a stav 3. se briše. Kratko obrazloženje - nerazvijenim jedinicama lokalne samouprave, a njih je 40 u Srbiji, umanjena su sredstva nenamenskog transfera i time su dovedene u veoma težak položaj. Ukoliko im se ne obezbede sredstva koja predlažemo u izmeni člana 12. onemogući će se najosnovnije funkcionisanje tih jedinica lokalne samouprave i one neće moći da obavljaju osnovne servisne delatnosti za građane. Ukoliko ugrozimo funkcionisanje trećine opština u Srbiji neopredeljivanjem ovih sredstava otežaćemo i funkcionisanje svih ostalih nivoa vlasti, te stoga predlažemo da se ovaj amandman usvoji. Naravno, ministarka nije prihvatila ovaj amandman. S jedne strane, to je i logično s obzirom kako se ona ponašala prema predsednicima 40 opština koji predstavljaju trećinu teritorija Srbije prethodnih nekoliko meseci, da s njima nije htelo ni da se razgovara, da su predsednici opština iz DS nekim tajnim kanalima namorani i odvraćani da učestvuju na tim skupovima. I ovo obrazloženje ovako šturo koje sam dao biće pojačano, nadam se predsednice da imam pravo da koristim vreme koje ima stranka. Čini mi se da imamo nekih pet-šest minuta. O čemu se naime radi? Radi se, gospođo ministarka, da mislim da vi neprihvatanjem ovog amandman vršiti diskriminaciju građana Srbije. Da konačno vlast ova u Beogradu mora da shvati da Srbija nije samo krug dvojke, nego da su Srbija i sledeće nerazvijene opštine u Srbiji - Babušnica, Bosilegrad, Krupanj, Doljevac, Kuršumlija, Merošina, Ražanj, Rača, Svrljig, Surdulica, Crna Trava, Ljig, Mionica, Lebane, Knić, Osečina, Raška, Gadžin han, Blace, Žitorađe, Bojnik, Vlasotince, Vladičin han, Sjenica, Tutin, Žitište, Rekovac, Knjaževac, Trgovište, Preševo, Medveđa, Žabari i Malo crniće, Plandište i tako redom. Dakle, kad pročitam objašnjenje kojim je amandman odbijen, to stvarno kad bi građani ovo razumeli, kad bih imao vremena da ovo više obrazložim kako znam i umem, stvarno bi nazvali i ovo objašnjenje licemernim. Evo šta ministarka kaže. Amandman se ne prihvata iz razloga što bi predloženo dodatno povećanje transfernih sredstava jedinicama lokalne samouprave koje se svrstavaju u nerazvijene dovelo u izrazito nepovoljan položaj najmanje 23 jedinice lokalne samouprave koje nisu kategorisane kao nerazvijene, ali ostvaruju prihode ispod 50% prosečnih budžetskih prihoda po stanovniku. Po ovom vašem obrazloženju ispada da neke još 23 opštine, koje su još otprilike nerazvijenije nego ovih 40, one bi bile oštećene. Mislim da je ovo zamena teza, gospođo ministarka. Bio bi možda oštećen vaš grad Beograd ovde, pa bi on koristio nenamenska sredstva u promidžbene svrhe, kako kažu naša braća Hrvati, nekih određenih političkih opcija. Moram da vas podsetim da ove opštine koje sam ovde nabrojao takođe imaju škole i takođe neka deca idu u te škole i takođe te škole moraju da se greju, a ova sredstva koja sam ovim amandmanom predložio da se nadomeste u ovim opštinama, nije to ništa njima plus, nego to što im je već prošle godine uredbama i odlukama...
Iskoristili ste minut i 40 sekundi poslaničke grupe i vaših dva minuta. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Popoviću, izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo ministre, amandmanom se predlaže izmena u stavu 1. člana 13. tako što se umesto odredbe kojom se dozvoljava da javna preduzeća, javne agencije čiji je osnivač Republika Srbija samostalno određuju dinamiku uplate u budžet o završnom računu za 2009. godinu. Amandman koji predlažemo treba da doprinese ravnomernijem punjenju budžeta, jer predviđa kvartalnu dinamiku uplata i to, što je vrlo važno, u jednakim, a ne proizvoljnim iznosima. Na ovaj način putem jasno definisane dinamike, koja je vrlo važna vama u budžetu, sprečiće se mogućnost da subjekti obavezu uplate dobiti u Republički budžet prolongiraju ili prilagođavaju sopstvenim potrebama, a ne potrebama osnivača. Ako su to javna preduzeća, onda treba da zadovoljavaju ne samo potrebe građana, već javnih finansija, odnosno budžeta o kome danas razgovaramo. U narednoj godini se očekuje da priliv u budžet od dobiti javnih preduzeća bude oko 13,6 milijardi dinara. Vrlo je važno da ta cifra koja je značajna u budžet dospeva kvartalnom dinamikom u jednakim iznosima. Koliko je ova cifra realna ispostaviće se tek nakon završnih računa, na koje će se verovatno odraziti i krizna godina, možda čak i kurs, ali je veliki problem i dalje kod javnih preduzeća, to što ona nisu reformisana i što još uvek imaju veliki broj radnika. Gospođo predsednice, iskoristiću sada moje vreme kao ovlašćeni predstavnik. (Predsednik: Imate pet minuta, izvolite.) Zahvaljujem. Ponovo bih se vratio na temu prioriteta. Ponoviću da mislim da u ovo vreme krize prioriteti treba da budu vrlo slični prioritetima koje su postavile druge evropske države, a to je pre svega očuvanje domaće privrede i očuvanje standarda građana. Mislim da nemamo nikakvu strategiju pomoći privredi u ovom kriznom vremenu. To se naravno, gospođo ministre, ne odnosi na vas, vaš rad izuzetno cenim i to se vidi, i većina poslanika. Ovde se obraćam kritikom na Vladu, pre svega na premijera Cvetkovića i na Vladu kao sistem. Vlada nema nikakav program niti plan. Problem je da premijer Cvetković izjavi da je Vlada dala milijardu evra pomoći srpskoj privredi. To nije istina. Vlada je pomogla privredu Srbije sa samo 50 miliona evra subvencije na kamate bankama, 950 miliona evra su privredi dale same banke. Banke bi iovako radile sa privredom. Premijer kaže "Vlada i banke", to je kao kada mi kažemo - nas i Rusa 200 miliona, potpuno isto. Vlada i banke - milijardu. Nije istina, Vlada je dala samo 50 miliona privredi. Veliki problem je što je Vlada Albanije dala 200 miliona svojoj privredi u iste svrhe, što Hrvatska planira da da milijardu, već je dala blizu 400. Problem je takođe srpske privrede, malih, srednjih, velikih preduzeća, cele privrede, nelikvidnost, loši finansijski bilansi. Evo pričajte sa svima, svi poslanici imaju prijatelje koji imaju malo, srednje ili veliko preduzeće, svi imaju loše bilanse. Kada dođu u banku, banka traži hipoteku, traži neki kolateral, traži neki zalog, preduzeća ga već nemaju, jer su već uzeli kredite. Jedini način da budemo korektni, da pomognemo onima koji stvaraju dohodak za budžet, a to su privreda i privrednici, mi moramo da im kredite usmerimo preko Fonda za razvoj, koji nema toliko teške kriterijume za davanje kredita kao što imaju banke. Danas je u Srbiji 70 hiljada preduzeća nelikvidno. Možda se taj broj i poveća, nažalost, daj bože da se ne poveća. Preduzeća koja su likvidna danas, teoretski ''likvidna'', imaju problem isplata zarada zaposlenima, imaju problem nabavke repromaterijala. Danas u doba ekonomske krize, svi dobavljači, strani ili domaći, traže avansna na plaćanja, jednostavno preduzeća ne mogu u ovom trenutku da žive bez kredita, mora im država pomoći. Zato postoji Fond za razvoj, da u ovom kriznom periodu, kao što su druge vlade, usmeri, Vlada usmeri pare Fondu za razvoj u mnogo većem obimu, pet ili deset ili dvadeset puta većem nego što ga danas ima, i ti krediti da se daju malim, srednjim i velikim preduzećima, ali na malo drugim osnovama, sa mnogo liberalnijim zahtevima. S druge strane, preduzeća ne mogu ništa da urade sa bankarskim kreditima na jednu godinu. Verujte mi, ništa ne možete uraditi sa kreditom na godinu dana. Ti krediti moraju čak za likvidnost u doba ekonomske krize da budu na rok od tri do pet godina, za likvidnost na tri do pet godina i sa grejs periodom od minimum godinu dana, nekad i dve godine. Kriza će najveći zamah uzeti u sledećih godinu dana i baš u tih godinu dana, možda i dve, mi preduzećima moramo da omogućimo da ne plaćaju procente Fondu za razvoj ili nekoj drugoj instituciji, kako Vlada odluči, već da im damo malo vazduha kako bi podigli, kako bi ostavili zaposlene i kako bi mogli nabavkom repromaterijala normalnim procesom proizvodnje da izađu iz ove krize, pa ako bude dobro i daj bože da se podignu. Mislim da taj princip Vlada na čelu sa premijerom Cvetkovićem ne razume i te tvrdnje da smo dali 50 miliona evra za subvencionisane kredite nije ništa pomogla privredi. Možda je nekim preduzećima dala malo vazduha, ali to je jedan, dva ili tri procenata preduzeća. Veliki problem ima 97% preduzeća i Vlada bi zaista pravilnim usmeravanjem sredstava koja postoje, uzmimo kredit, hajde da uzmemo kredit, neka Vlada uzme još milijardu kredita, ali neka ga uloži u privredu. Nijedan kredit nije skup ako se ulaže u domaću privredu, ali svaki kredit je preskup ukoliko ga dajemo u potrošnju.
Pola minuta je potrošeno od vremena poslaničke grupe. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Šami.
U ime DSS podneo sam amandman da kod budžetskih korisnika umesto 50% dobiti uplate budžetu, da to bude 15%. Moja logika i logika ovog amandmana je bila sledeća: želeo bih da se budžet bolje puni. Naime, 50% od nule je nula, a 15% od 10 miliona je milion i po. Drugim rečima, ako potpuno destimulišete budžetske korisnike na ovaj način, oni neće imati dobiti, ili će veći deo svoje dobiti da potroše, bilo na čari malih investicija, bilo na neke druge načine, kroz putovanja, dnevnice, nabavku koječega, opreme, a ovako, kada imaju ozbiljnu mogućnost da zadrže dobar deo te dobiti, onda će se i te kako truditi da ostvare dobit. Predložio sam 15%. O tome bi moglo da se diskutuje, možda to treba da bude 10, 15, 20%, to ne umem da procenim u ovom trenutku, ali duboko sam uveren da bi takva politika Vlade i sada, a i ubuduće, budžetske korisnike stimulisala da imaju dobit. Ovako, ako u napred znaju da će pola dobiti morati da vrate u budžet, te dobiti bojim se neće biti ili će biti vrlo malo.
Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Nova Srbija podneli smo amandman na član 13, gde smo tražili da se u stavu 1. iza reči „budžet Republike Srbije“ stavi tačka, a reči „prema dinamici koju odrede“ brišu. Smatrali smo da je dovoljan član koji obavezuje javna preduzeća i agencije, kao i druge oblike organizovanja čiji je osnivač Republika Srbija, da uplate sredstva od dobiti u budžet po završnom računu i dinamika uplate ne treba da bude predviđena, potreban je rok koji mora biti ispoštovan. Naime, ako se već, kako smo i govorili, pozivamo stalno na ekonomsku krizu, teret te svetske ekonomske krize treba da podele svi sa građanima i javna preduzeća, a mi svi ovde dobro znamo pre svega koliki su prihodi javnih preduzeća, da ne pričamo o tome koliko smo se puta bavili apanažama u upravnim odborima tih javnih preduzeća i pošto su se upravo u tim javnim preduzećima krčmila sredstva na vrlo neracionalne načine, pa neka izvole menadžeri tih javnih preduzeća da se odgovornije odnose prema imovini javnih preduzeća, a samim tim prema budžetu Republike Srbije, zahvaljujući kojima su i dobili te vrlo unosne funkcije.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Član 13. stav 2, predlagač zakona je predložio da je upravni odbor odgovoran za postupanje u skladu sa stavom 1. ovog člana, misli se na uplate dobiti preduzeća. Naime, opet je predlagač zakona izašao iz okvira nadležnosti i ovim je direktno ušao u menjanje zakonskih propisa kojima su utvrđena prava i obaveze upravnih odbora i direktora. To je Zakon o privrednim društvima, Zakon o javnim preduzećima, Zakon o javnim agencijama. Tamo je predviđeno koja su prava i obaveze upravnih odbora i direktora. Ovim predlogom zakona se inkorporira određena odredba koja je u suprotnosti sa tim propisima, sa sistemskim propisima. Mi budžetom menjamo nešto što je rešeno, sa druge strane, menjamo to. To nijedan zakon ne poznaje, mi menjamo te odredbe. Ne smemo to. Nijedan zakon do sada u istoriji zakonodavstva nije imao tu odredbu. U odgovoru na ovaj amandman kažete sledeće. Amandman se ne prihvata iz razloga što je odredba člana 13. upravo i sadržana u predlogu zakona kako bi se dodatno pozvalo na obaveznost uplate i dobiti javnih preduzeća i agencija. Gospođo Dragutinović, upravni odbor ne uplaćuje dobit, uplaćuje direktor. Nalogodavac je direktor, nije upravni odbor. Ne možete pozvati na odgovornost predsednika i članove upravnih odbora ako preduzeće na uplati, odnosno ako direktor ne izvrši obavezu uplate dobiti, kako ste predvideli stavom 1. ovog zakona. Vi direktno kršite odredbe zakona. Sve ono što ste naveli u izvršenju budžeta od osam do 49 je u suprotnosti sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu i ovih sistemskih zakona koje sam naveo.
Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Članom 13. je, kao što ste čuli, ovog puta obavezano svako javno preduzeće, agencija i drugi oblici organizovanja da najmanje 50% uplate po završnom računu dobiti koju ostvare, prema dinamici koju odredi. Podneli smo amandman kojim tražimo kaznenu odredbu za ovaj nalog koji se daje članom 13, da ako upravni odbor ne postupi u skladu sa obavezom iz ovog člana, Vlada donosi odluku o razrešenju članova upravnih odbora, sa trajnom zabranom i njihovog imenovanja na bilo koju javnu funkciju. Na primer, Komercijalna banka koja nikada do sada nije uplatila deo dobiti budžetu, ovoga puta će morati odlukom Vlade, ako se usvoji član 13, da smeni gospođu Vesnu Džinić kao predsednika upravnog odbora. Zar to ne bi bilo dobro? Znači, ne može niko da tvrdi da upravni odbor nema ovlašćenja ili da Vlada ima nameru da zaista ovo sprovede ako ne usvoji ovu kaznenu odredbu. Mi smo svedoci da se nijedna obaveza, ni budžetski kalendar, ni ono što propisuje Zakon o budžetskom sistemu i budžetu ne poštuje ako neko za to nema direktnu odgovornost ili štetu koja se zove po novčaniku ili po ličnom interesu, kada pretrpi štetu, vodiće računa šta radi. Ovo je prilika da takvu odgovornost uvedemo.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Na član 14. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić-Marković. Reč ima Milica Vojić-Marković.
Gospođo ministar, na šta se odnosi amandman koji smo koleginica Donka Banović i ja podnele? Odnosi se na to da tražimo da se član 14. u stavu 1. posle reči - obaveznog socijalnog osiguranja, stavi tačka i da se brišu reči - osim za izabrana, imenovana i postavljena lica u pravosudnim organima, gde će se vršiti ujednačavanje plata shodno setu pravosudnih zakona. Sada da razjasnimo zbog građana Srbije. Dakle, pred zakonom svi su jednaki. Svi zaposleni u ovoj zemlji moraju da poštuju iste zakone i da se zakoni prema njima odnose na isti način. Ako smo sada izuzeli ljude koji su zaposleni u pravosuđu, samo sudije i javne tužioce, to znači da oni nisu jednaki sa ostalim građanima i oni su pozitivno diskriminisani. Ostali građani Srbije su diskriminisani, jer će njihove plate biti zaleđene u 2010. godini. Samo će sudije i tužioci imati privilegiju da njihove plate rastu shodno setu zakona koji su doneti. Pazite, u prošloj godini kada je država već bila u krizi, kada se već znalo da ćemo morati da štedimo, ipak je nađen način da država, odnosno Vlada pošto je postavila svoje sudije i pošto je postavila svoje partijske tužioce, nađe načina da ih sada i nagradi i njima da mogućnost da oni budu izuzeti iz tereta ekonomske krize koju svi građani moraju da snose na svoj način. Dakle, država ima svoje ljubimce. Za njih će se naći i plate. Nije istina dakle da moramo da štedimo. Nije istina da moramo svi da budemo jednaki pred zakonom. Ovaj član to jasno pokazuje.
Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Reč ima gospodin Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji smo podneli u ime poslaničke grupe Napred Srbijo SNS ide u prilog članu 13, jer članom 14. je predviđeno zamrzavanje plata za sve indirektne i direktne korisnike budžeta RS. Tražili smo ovim amandmanom da to važi za sve gde je osnivač RS. Samo obrazloženje, da to ne može biti regulisano Zakonom o budžetu, tako bar piše u obrazloženju Vlade RS, prilično je smešno. Zato što ste već Zakonom o budžetu suspendovali, odnosno stavili van snage odredbe Zakona o budžetskom sistemu. U jednom slučaju, kada vama to odgovara, može, a u drugom slučaju, kada vama to odgovara, ne može. Postavio bih nekoliko pitanja gospođi ministru. Da li se seća prošle godine afere oko Aerodroma "Nikola Tesla" i njenog direktora Bojana Krišta? Ili svih mogućih afera i priča oko JAT-a? Njima plate nisu zamrznute i moći će da troše kako se njima sviđa. Još jedno pitanje za gospođu ministra - ako ovaj amandman ne prihvati, kako misli da sprovede član 13, odnosno da se 50% dobiti uplati u budžet RS iz preduzeća gde je osnivač RS, a nisu direktni i indirektni korisnici budžeta, kada će celu zaradu, sve što su zaradili u toku 2009. godine da potroše na plate?
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč.
Članom 14. Predloga zakona o budžetu predviđeno je sledeće - u skladu sa programom Vlade za ublažavanje posledica globalne finansijske krize u 2010. godini sprovodi se nominalno zamrzavanje plata za sve direktne i indirektne korisnike sredstava budžeta RS, jedinica lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, osim za izabrana, imenovana i postavljena lica u pravosudnim organima, gde će se vršiti ujednačavanje plata shodno setu pravosudnih zakona. U predlogu svog amandmana sam tražio brisanje - gde će se vršiti ujednačavanje plata shodno setu pravosudnih organa, jer je predložena formulacija nepotpuna i konfuzna. Nepoznanica je ko će vršiti ujednačavanje plata i šta znači taj pravni termin, ujednačavanje plata? Koji su to pravni propisi iz seta pravosudnih propisa koji upućuju na mogućnost ujednačavanja plata? Nejasnoća je da li se ujednačavanje plata vrši striktno po imperativnoj odredbi nekog od pravosudnih zakona ili je to društvena obaveza koja je rezultat društveno ekonomske krize u društvu. Gospođo Dragutinović, ponovo napominjemo, ne možete unositi u odredbe zakona nešto što je predviđeno setom pravosudnih zakona. Termin - ujednačavanje nije finansijski termin koji može da postoji u Zakonu o budžetu. Nije. Šta on znači? Iz čega izvlačite to ujednačavanje? Ako ste rekli u ovom članu da ćete zamrznuti plate samo određenih kategorija lica, jasno ste rekli koga ste izuzeli. Zašto ujednačavanje? U kom smislu ujednačavanje, po kojim rokovima, po kojim propisima, ko će to vršiti itd? Nepoznanica do nepoznanice. Tako je celokupan budžet napisan i finansijski deo i ovaj deo koji se odnosi na izvršenje budžeta.
Na član 15. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević, narodni poslanik Aleksandar Martinović i narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Gospođa Zlata Đerić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa NS je tražila da se član 15. briše u celosti, jer smo smatrali da bi se time nanela ozbiljna nepravda svima onima koji zaslužuju neke nagrade i bonuse, i tako već skromne u budžetu. Amandman je odbijen sa obrazloženjem da se ne prihvata iz razloga što u uslovima kada se zemlja suočava sa posledicama svetske ekonomske krize, to je onaj copy paste, koji se svuda pojavljuje i kada Vlada preduzima mere u cilju racionalizacije državne uprave, između ostalog i putem zamrzavanja plata i ograničenja u zapošljavanju kod svih budžetskih korisnika i neprihvatljivo je brisanje navedenog člana, kojim se rashodi za zaposlene usklađuju sa bilansnim mogućnostima budžeta. Imate neke zakonske obaveze, prihvaćene i nekim drugim zakonima koje se moraju izvršavati. Drugo, kod te i takve uštede i racionalizacije, bojim se da se mnogo puta izgube dizgini, pa na primer, imam informaciju da na jednom državnom fakultetu su božićnice predviđene za sve, onako linearno 60.000 dinara. To je budžetski korisnik. Zatim, interesuje me, pošto sam dobila nekih 11 pisama iz mog grada, kako to izgleda kada u lokalnoj samoupravi neko uzme otpremninu zarad odlaska sa radnog mesta i oslobađanja, pa posle toga zaposli u javnom preduzeću, javno komunalnom preduzeću iste te lokalne samouprave i onda se vrati u istu tu lokalnu samoupravu na radno mesto, a pri tom uzme pozamašna sredstva i niko za to ne odgovara. Bilo bi dobro, gospođo ministar, dostaviću vam ta pisma, da budžetskom inspekcijom proverite navode, jer takvih zloupotreba, verujem da ima mnogo, a takve zloupotrebe onemogućavaju one ljude koji pošteno rade (Predsednik: Vreme.) samo da završim rečenicu... i zaslužuju te nagrade, vrlo retke, da ih i dobiju.
Gospođa Vojić-Marković.
Gospođo predsednice, gospođo ministar, evo jednog člana za koji je DS smatrala da treba da bude izbrisan, a on se odnosi na onaj deo kolektivnog ugovora koji se tiče isplaćivanja bonusa za Božić, godišnjih jubilarnih nagrada i drugih vrsta nagrada i bonusa predviđenih posebnim pojedinačnim i kolektivnim ugovorima. U ovom amandmanu na član 15. želeli smo da skrenemo pažnju da postoji veliki broj ljudi kojima ova država oduzima sva prava koja im pripadaju i nije problem što ste rekli da nećete ovo isplaćivati, jer je ovo jedan deo kolektivnog ugovora. Vi niti imate kolektivne ugovore, niti one koje imate poštujete. Ne isplaćujete ljudima ni ono što su zaradili kao lični dohodak. U odgovoru koji je meni najzanimljiviji, odgovarate da je velika ekonomska kriza i da ne možete da isplatite ovo. Šta bi sa prethodnim amandmanom u kome vam kažem da je ekonomska kriza, nema povlašćenih u ekonomskoj krizi, a vi meni kažete da imaju leks specijalisi koji tim povlašćenima omogućavaju da im se povećava plata. Molim vas, ako je ekonomska kriza, onda je valjda u svim članovima budžeta predviđeno da pratite tu ekonomsku krizu. Nekada kada se tiče onih sitnih, malih, običnih ljudi, kada im se isplaćuju božićne naknade ili neka pomoć, znate li u koliko kuća nećete imati ni ono što pripada za Božić, zato što neće imati mogućnosti ni da im se isplati plata. Na tim malim, sitnim ljudima ćemo pokazati da je ekonomska kriza. Nećemo pokazati na onim koji imaju prilično velike plate.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli u ovom članu 16. u stavu 2. jedan amandman koji ima, rekao bih, tehnički karakter. To smo čak stavili i u našem obrazloženju. Interesantno je obrazloženje kojim je amandman odbijen, gde se kaže da on ne bi predstavljao pravno-tehničku korekciju nego bi suštinski promenio predloženu odredbu, a u nastavku se kaže - s obzirom da reč „odgovarajuću“ predstavlja vezu sa ostalim stavovima predloženim u članu 16. Dalje se nastavlja: „Osim toga, samim tim što se navodi termin refundacije nastalih rashoda, suvišno je upućivati na finansijsku refundaciju“. Ovo je možda moglo i u startu da bude suvišno, da ga definišite – suvišno je, ne prihvatamo, ali da kažete da bismo suštinu promenili, to nam zaista nije bila namera i intencija. Ja mogu da prihvatim činjenicu da ovo niste pisali vi, to su pisale službe tako kako su napisale, ali ovo nije jedino obrazloženje koje je zaista površno i koje, na neki način, može kod onih kojih su predlagali da izazove osećaj da ste se takvim obrazloženjem možda hteli da podsmevate poslanicima. Malopre sam otvorio jedno pitanje a ostao sam uskraćen za taj odgovor. Zaista bih vas molio da pogledate ovde u Fondu za zaštitu životne sredine, gospođo Dragutinović, gde se neke brojke ne uklapaju. Jer, ovde fali 800 miliona. Jer, nemoguće je da milijardu i 900 miliona dinara i neke siće predstavljaju dve milijarde i 39 miliona. To nije 800 hiljada, to nije osam miliona, to je 800 miliona dinara. Znači, nešto nije u redu. Da li ja grešim ili je u pitanju neka tehnička greška, ne bi bilo loše da nam objasnite o čemu se radi ovde.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam na član 16. amandman koji glasi da se stav 3. u članu 16. briše. Glasi: „Refundacija iz stava 2. ovog člana smatra se načinom izvršavanja rashoda u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu“. Smatram da je ovaj stav 3. nepotreban u ovom članu. Takođe, kao što je i prethodni govornik objašnjavao za stav 2, tj. Dragan Stevanović, u obrazloženju koje ste dali, da bi amandman koji se ne prihvata, koji sam podneo, urušio član 16, da je on upravo suština člana 16. kao celine, između ostalog da ne dolazi do multiplikovanja prihoda i rashoda, pošto je činjenica da račun za komunalne usluge i većinu slučajeva glasi na nosioce korišćenja imovine. Zatim – u skladu sa tim predloženim stavom 3, koji sam predložio da se briše u ovom zakonu, precizirano je da budžetski korisnici treba da planiraju sredstva za navodne rashode u iznosu potrebnom samo za njihove potrebe. To je za mene nelogično objašnjenje kad je ovaj stav 3. u pitanju i smatram da ovim refundiranjem određeni korisnici, tj. vlasnici imovine, korišćenja imovine, koji su nosioci, to nekim drugim ugovorima i drugim dokumentima mogu da postignu.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Gospodin Jojić želi da se zahvali.
Hvala, gospođo predsedniče. Zašto sam uložio ovaj amandman? Samo bih ukazao da je predlagač zaista napravio jednu skandaloznu grešku utoliko što u članu 16. nigde nema Republike Srbije i ja sam počeo da sumnjam da li se radi o republici Kosovo i njenom budžetu ili se radi o budžetu AP Vojvodine. Jer, po novome, i tamo sada spominjemo i vladu, i skupštinu itd. Ako mi još dozvolite, ukazao bih da Narodna skupština mora konačno da postane kontrolor ministra finansija, najvećeg neprijatelja Republike Srbije. Vidite li kud su otišle pare? Vidite šta kažu narodni poslanici. Ovo je haračlija, ministar za finansije, kako je rasporedio ova sredstva. Vidite koliko sredstava ide za usluge po ugovoru. Ko to kontroliše, gospođo predsedniče? Morate uspostaviti kontrolu nad Vladom. Ne može Vlada da kontroliše Narodnu skupštinu. Ne može Vlada da preuzme ulogu revizora. Revizor državni je po Ustavu, iz člana 92. On i Narodna skupština moraju konačno da preuzmu kontrolu i da uspostave vlast nad Ministarstvom za finansije i Vladom Republike Srbije. Pitamo se zašto je deficit u budžetu? Zato što smo poslednjih godina imali rasipničku Vladu, Vladu koja troši ogromna sredstva, Vladu koja ne zna na koju će stranu više da potroši određene pare. Uzmite samo kolike su razlike između ministarstava. Ministarstvo za infrastrukturu ima samo 10 miliona određenih troškova, a Ministarstvo za ekonomiju ima 100 miliona za troškove putovanja i troškove usluga. Ko kontroliše usluge po ugovoru? Tu je kriminal.
Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Ovaj član je potpuno suvišan zato što predstavlja izvestan „leks specijalis“ u odnosu na Zakon o obligacijama. Član 17. zapravo govori o zaključivanju ugovora o korišćenju poslovnog prostora i ovo je isključivo tema Zakona o obligacionim odnosima. Jer, zakup poslovnog prostora je čist obligaciono-pravni odnos. Ali, vi nekako volite ili uredbama ili leks specijalisima da uređujete određene oblasti društva zato što to svakako je u vašem interesu jer na taj način se takve stvari odvijaju dalje od javnosti. Istina, zakon o budžetu jeste javan, ali kad vi u ovaj zakon sa svim ovim mnogo bitnijim stavkama ubacite i ovaj član, onda to svakako može lakše da prođe a da ne bude značajno primećeno. U okviru ovog člana Vlada može samo da utvrđuje cenu zakupa i mi smo to i rekli. Vi ste rekli da moj amandman ne prihvatate zato što ste prihvatili amandman kolege Nenada Popovića. Moram da vas podsetim, gospođo ministar, da naša dva amandmana apsolutno nemaju nikakve veze jedan sa drugim. Kolega Popović ne dira u ovaj vaš član 17, on ga zadržava kao stav 1. tog nekog budućeg člana koji će sada biti takav kada ste usvojili amandman kolege Nenada Popovića, a mi mislimo da ovaj član treba da se briše. Vi nama zapravo niste odgovorili zbog čega niste prihvatili amandman SRS. Kako ćete vi zakonom o budžetu regulisati nešto što reguliše Zakon o obligacionim odnosima? Podsetiću vas, kada budem govorila o mom sledećem amandmanu, kako ste rekli da je to već regulisano nekim drugim zakonom pa ne treba ovim.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami, koji želi da obrazloži svoj amandman.
Ovim amandmanom, koji sam podneo u ime DSS, mi naravno želimo opet da pomognemo da se budžet bolje puni. Naime, u članu 18. zakona je predviđeno da kada budžetski korisnik iznajmljuje neki svoj prostor sve pare koje na osnovu toga zaradi idu u budžet. Drugim rečima, budžetski korisnik od toga nema ništa. Po nekoj logici, ako neko ima višak radnog prostora, ako nema nikakav prihod od toga što će da ga izda, on ga naprosto neće izdavati. Komodaće se u višku prostora, jer nisam siguran da budžetski korisnici imaju preteranu svest o tome da valja puniti budžet. Našim amandmanom je predviđeno da polovina tih sredstava ostaje budžetskom korisniku, a polovina da ide u budžet. Računam da će na taj način budžetski korisnici biti stimulisani da se racionalno ponašaju i da, ukoliko imaju višak radnog prostora, privremeno ili trajno, taj radni prostor i iznajmljuju i na taj način pribavljaju sredstva i sebi i budžetu. Ne razumem do kraja razloge zašto je ovakav razuman amandman odbijen, sem ako ne mislimo da to tako reda radi treba da stoji u budžetu. Nisam siguran da se na ovaj način mogu ostvariti neki značajniji prihodi, jer, ponavljam, budžetski korisnici ni na koji način nisu stimulisani da se racionalno ponašaju.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Gospođa Tabaković želi reč. Izvolite.
Žao mi je što nismo ostavili više vremena za priču po ovom amandmanu, ali u dva minuta ću ilustrovati zašto se Vlada, a ja bih ovde pre optužila ministra Dinkića, s pravom, a ne gospođu Dianu Dragutinović kao ministra finansija, za zloupotrebu para po sopstvenom nahođenju, bez zakona, na osnovu uredbe i da se zato član 19. ne želi izbrisati ni po koju cenu. On govori o pravu Vlade da daje pozajmice i da vrši njihov otpis, a na osnovu kriterijuma koje, rekla bih, samo navodno utvrđuje Ministarstvo finansija. Ne možemo da vam ostavimo ovo pravo, jer je ovakav član zakona bio sadržan i u ranijim zakonima o budžetu i nikada nam niste dostavili izveštaj o efektima ovakvih otpisa. Nije tačno da nikada niste otpisali sredstva po ovom osnovu, jer samo za 2008. godinu u izveštaju revizora stoji da je 1.500.000.000 dinara bukvalno za otpis, ali vi to niste samo knjigovodstveno sproveli. Sada molim za trenutak vaše pažnje. Papir na kojem se lepo vidi da 621 nabavka finansijske imovine jeste u stvari kredit domaćim nefinansijskim javnim institucijama, što ne piše ni u jednom objašnjenju, koje potpisuje gospodin Mlađan Dinkić svojim rešenjem. Znači, ni zakon, ni kriterijumi i izveštaj koji imam od maja do kraja novembra odlukom gospodina Dinkića po ovom osnovu 688 miliona dinara. Što je rekao moj mladi kolega Saša Maksimović, nije samo NIP način da se dođe do cenzusa, nego evo ga i član 19 - namene restrukturiranja, kao način da se dođe do cenzusa. Najzanimljivije, ko se ovde pojavljuje kao korisnik ovog restrukturiranja? Na primer, IMT motori Rakovica, FAP, Zastava, kamioni i tako dalje.
Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, po članu 19. moguće je da pravna lica dobijaju kreditna sredstva iz budžeta Republike Srbije, ali onda je ostavljena mogućnost Vladi Republike Sredstva da može ta sredstva da otpiše ili da ih pretvori u kapital dužnika. Mi smo predložili da umesto Vlade takve odluke donosi Skupština Republike Srbije. Amandman nije prihvaćen i u obrazloženju ste rekli da ste prihvatili amandman kolege Nenada Popovića koji je rekao da Narodna skupština daje saglasnost, odnosno da Vlada pribavlja saglasnost od Narodne skupštine. Mi ne prihvatamo ni takvo obrazloženje, niti smatramo da je taj, sada već novi, član efikasan. Kolega Popović najviše radi sa poštenom Rusijom i tamo nema olako zavlačenja ruku u budžet njihove države, to se poštuje. Ovde nije takva situacija. Gospođo ministar, sugestije našeg kolege Petra Jojića morate shvatiti u drugom smislu. On je hteo da kaže da vi kao ministar finansija morate da budete najveći branilac tih sredstava i ponekad vašom nežnom rukicom morate udariti šakom o sto. To je on hteo da kaže i gospodinu Dinkiću, i gospodinu Dačiću, i Šutanovcu i svim onim koji se ponekad zanesu, pa bi neki dinar uzeli više, a mi smo već primetili u članu 7, ono što sam govorio o tome, da ste pokušali kroz određene pozicije da nenamenski trošite sredstva i vi ste bili zadovoljni. Ministarstvo uskladilo svoje potrebe, budžet, odnosno vi kao ministar finansija mogli ste da prihvatite to u celini i onda je to vama predstavljalo određeni napredak u ovim aktivnostima oko usvajanja budžeta. Mi sa tim ne možemo da se složimo i sve dok imamo ovakvu situaciju. Nemamo sad vremena da objasnimo kako i na koji način sredstva iz budžeta Republike Srbije se sve troše. Saslušajte sugestije mog kolege Petra Jojića i biće bolje građanima Republike Srbije.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
U cilju transparentnosti i preglednosti Predloga zakona o budžetu na 1009 strana natrpano je i dosta odredaba o materiji koja je već definisana drugim sistemskim zakonima. To je slučaj i sa članom 20. i to je razlog što je predloženo brisanje ovog člana. Građanima Srbije dobro je poznato da kad god se počnu glasne priče o transparentnosti, o javnosti, o preglednosti, o poštenju, da se iza toga obavezno krije namera da se sakrije nešto, tačnije da se sakrije neka krupna nepravilnost. Unošenje ovakvih odredbi u Predlog zakona o budžetu možemo da shvatimo jedino kao nameru da sutradan kada se nađete u situaciji da neka nepravilnost bude otkrivena okrivite računovođe i daktilografe. Citiraću državnog revizora, gospodina Sretenovića koji je na sednici Odbora za finansije Narodne skupštine rekao sledeće - kada je reč o kratkoročnim obavezama, utvrdili smo da iste iznose, 36.369.255.000 dinara i najvećim delom se odnose na obaveze po osnovu pozajmice sa konsolidovanog računa Trezora Republike Srbije, a u cilju obezbeđivanja sredstava za finansiranje deficita tekuće likvidnosti budžeta Republike Srbije za 2008. godinu. Dozvoljeni iznos pozajmice iz konsolidovanog računa Trezora u skladu sa propisima iznosi 60% dnevnog stanja salda prethodnih dana. Utvrdili smo da je došlo do prekoračenja u dva slučaja, 30. decembra i 31. decembra. Dana 30. decembra za 12 milijardi, a 31. decembra za dve milijarde. Pozajmljena sredstva nepropisno su vraćena u rokovima dužim od 30 dana, a sredstva u iznosu od 35 milijarde nisu vraćene do kraja budžetske godine, što je suprotno odredbama pravilnika i Zakona o javnom dugu. Iznos zaduživanja za finansiranje deficita tekuće likvidnosti budžeta na kraju godine premašio je dozvoljeni nivo po Zakonu o javnom dugu. Dakle, mogao je da iznosi samo 5% ukupno ostvarenih prihoda u budžetskoj godini i to za iznos od pet milijardi. Bilo bi dobro da znamo kakve veze ovo ima sa knjigovođama. Da li će neko za ovo preuzeti odgovornost i kako će se ubuduće sprovoditi zakoni, kada revizor kaže da je upravo ovde kršen zakon. Zna se način na koji je moguće prevazići probleme u vezi sa tekućom likvidnošću budžeta. Način na koji je to urađeno u 2008. godini nije zakonit i državni revizor je to javno predočio.
Na član 21. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Krasić i narodni poslanik Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Nenad Popović.
Poštovana predsednice, gospođo ministre, kao što smo nekoliko puta predlagali smanjenje Vlade i kritikovali ovu najveću Vladu u Evropi, takođe, ovim amandmanom predlažemo da se Ministarstvo za NIP ukine jer nije opravdalo svoje postojanje. Ministarstvo za infrastrukturu, Ministarstvo za rad i socijalna pitanja i Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja u potpunosti mogu da obavljaju poslove iz delokruga Ministarstva za NIP, tako da nema nikakvog smisla trošiti novac na njegovo funkcionisanje. Tim putem mogli bi zaista smanjiti potrošnju, govorim o jednom konkretnom ministarstvu, jer njegov rad bez ikakvih problema mogao bi da se prebaci kao minimum Ministarstva ekonomije, a Ministarstvo rada i socijalne politike i infrastrukture bi mogli da daju dovoljnu podršku i praktično, izbegli bi jedan potpuno nepotreban segment u funkcionisanju investicione aktivnosti u Srbiji. Ako se sećate, kada se formiralo to ministarstvo, moram priznati bio sam i tada protiv, iako je tada bila i neka druga vlada, jer ne mogu da razumem postojanje ministarstva za investicije. Ono bi moglo tada možda i da se opravda jer smo imali pare od privatizacije, ali danas kada para od privatizacije nema ili se mere desetinama miliona evra, kada velikih investicionih projekata danas zaista nema, mislim da je logično, a siguran sam da bi se i većina ministara u Vladi složila sa ovim, da bi ovo ministarstvo sigurno trebalo da se ukine. Danas imamo glavne investicije koje se planiraju u Srbiji, realizovaće se iz kredita. Most - kreditom iz Kine, reforma, odnosno razvoj železnice - kreditom iz Rusije, Evropska banka za obnovu i razvoj - za Koridor 10. Mi zaista nemamo potrebu da imamo Ministarstvo za NIP koje sprovodi raspodelu budžetskih sredstava, a ne pokreće nijedan projekat. Kažem, ukoliko bi ponovo došlo do velikih investicija, iako sam generalno protiv, ali mogao bih da prihvatim argument postojanja ovog ministarstva, ali da raspoređuje nebudžetska sredstva, a investiciona, odnosno sredstvakoja je država dobila od privatizacionih prihoda.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović, koja želi reč. Izvolite.
Gospođo ministre, morali ste da reagujete zato što je ovo veoma važan amandman i da ga prihvatite zbog činjenice da je mnogo zloupotreba bilo od 2007. godine do današnjeg dana. Moram da vas podsetim, to je tačan podatak koji je gospodin Buha pronašao, da je NIP startovao sa 42 milijarde, a danas je ukupan iznos NIP 15 milijardi. Mi smo želeli da ovim mojim amandmanom koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS sprečimo Vladu Srbije da svojim uredbama određuje koji su to prioriteti kada je u pitanju trošenje para iz NIP, već da se to uredi zakonom. Zašto Srbija nema zakon o Nacionalnom investicionom planu? Tako biste izbegli sve špekulacije, a ovako se dovodi u pitanje opravdanost postojanja Ministarstva za NIP. Ako ste startovali sa 42 milijarde, a sada je to svega 15 milijardi, ako mnogi projekti koji su odobreni u Srbiji nisu realizovani sredstvima NIP, a mnogo je takvih primera, navešću vam samo neke u ovom vremenu. Postavlja se pitanje zašto vi to uopšte radite i kakva je svrha postojanja NIP. Kako je moguće da, ako ste imali neku dobru nameru, ali ona je bila isključivo politički motivisana, da se strankama koje su na vlasti u lokalnim samoupravama daje u prvoj godini novac, i u drugoj? Na primeru specijalne bolnice Bukovička banja Aranđelovac vidi se da im nije bila namera da se završi projekat. Preneto je od 50 odobrenih miliona 12 miliona CIP za projektnu dokumentaciju, a ostatak ništa specijalnoj bolnici. U Leskovcu danas je žučna rasprava tamo u SO grada Leskovca. Železnička stanica u Leskovcu, koja je navodno trebalo da dobije novac iz NIP, gospođo Đukić - Dejanović, onakva je kakvu je otvorio pokojni predsednik vaše partije iz Srbije, Slobodan Milošević. Ništa taknuto nije. Tako je svuda po Srbiji. Prema tome, trebalo je da prihvatite ovo i da stavite u zakonske okvire trošenje tolikih para.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji želi reč. Izvolite, gospodine Jojiću.
Ponovo ističem da Narodna skupština i vi, gospođo predsedniče, uložite svoj autoritet da se prekine lopovska praksa, da ne mogu ministri da troše narodne pare kako oni misle i ne može ministar finansija da raspolaže parama na ovakav način. Evo samo jednog drastičnog primera. Kako može da se dozvoli da ministar za nauku i tehnologiju dobije da raspolaže sa 8,5 milijardi dinara poreskih obveznika, a da ne polaže račune nikome? Kažite mi u kojoj državi to ime. Znate li za ovaj iznos koji je poveren da raspolaže gospodin Đelić, da se za ovaj iznos možedokupiti osam hiljada traktora i podeliti seljacima džabe i na poklon im dati da oru ovu srpsku bogatu i plodnu zemlju, da proizvode i za zemlju i za tržište u inostranstvu. Kako je moguće da pojedini ministri ne polažu račune? Tražim odgovor. Ako nisam u pravu, izviniću se i vama i ministarstvu i Vladi, ali neću se Vladi izviniti nikada zbog toga što se troše pare nenamenski. Niko ne odgovara. Ima li ijedan dokaz o tome da je ijedan ministar podneo Skupštini izveštaj o tom namenskom korišćenju sredstava koje je dobio? Da vidimo, koje usluge po ugovoru plaća? Da li se plaćaju usluge za turizam na Zlatiboru, Tari, Kopaoniku ili u inostranstvu? Vi znate, kada pođete u inostranstvo, svaki dinar, polažete račune za jednu dnevnicu od 30 ili 40 evra, ali ministar finansija i ministri koji su se osilili, uzeli su vlast u svoje ruke, oni troše i kapom i šakom, ne polažu račune narodu Republike Srbije. To je štetočinska, rasipnička vlast. Uzmite kontrolu pod svoje i dajte da narodni poslanici kontrolišu one koji koriste.
Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Gospodin Milan Dimitrijević želi da obrazloži amandman.
Gospođo ministar, mi smo ovim amandmanom predvideli da se u stavu 3. člana 22. iza reči „Ministarstva za Nacionalni investicioni plan“ dodaju reči „i Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj“. Dakle, potpuno sam saglasan sa prethodnim amandmanom, o kome je govorio gospodin Popović, da nam je ovo ministarstvo potpuno nepotrebno, jer para više nema od privatizacije, i da je to jedno potpuno beskorisno ministarstvo. Ali, pošto vi očigledno nećete da prihvatite taj amandman, dakle, mi smo ovim amandmanom predložili da stoji „Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj“. Zbog čega? Prilikom dodele sredstava iz NIP-a za organizaciju projekta trebalo bi usmeriti veća sredstva za projekte iz gradova i opština koji se nalaze u manje razvijenijim područjima Republike Srbije. Zato smatramo da je ovo ministarstvo trebalo biti uključeno. Prosto se nameće druga činjenica, reći ću vam zbog čega mislim da vi to niste prihvatili. Vi ste na jednom skupu u Narodnoj banci Republike Srbije, a toga se sećate, bio sam prisutan pre jedno mesec i po dana, otprilike rekli da ne znate kako se u Srbiji potroši 150 milijardi dinara. Je l' tačno bilo to što ste rekli, sećate li se, pre jedno mesec i po dana u Narodnoj banci Srbije? Vidite, razlog tog vašeg neznanja ima i svoj uzrok, a taj uzrok su upravo ovakvi članovi koji stoje u budžetu, odnosno u izvršenju budžeta. Ako se budete i dalje ponašali tako i pisali ovakve članove budžeta, sledeće godine se bojim da ćete opet izjaviti kako ne znamo kako se potrošilo 200 milijardi dinara u Srbiji. Da li postoji uopšte neki razlog da ne prihvatite ovaj amandman? Ko treba da bude uključen još u ovakve projekte? Pa, Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj. Dakle, vi idete logikom - e ovo ministarstvo, evo džak para, to je moje neprikosnovena svojina, ja ću da radim s tim kako ja hoću i šta hoću i nikom neću da podnosim nikakav izveštaj. To je posledica vašeg takvog rada i pisanja ovakvog budžeta. Ne vidim stvarno razlog da ne prihvatite ovaj amandman. Pokažite bar jedanput dobru volju.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji želi da obrazloži amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što su i moje kolege ranije rekli zaista ovde jeste problem upravo ono što je napisano u obrazloženju, a to je da će sredstva u ime Nacionalnog investicionog plana biti isključivo raspoređivana posebnim aktom Vlade. Ovo nije jedini zakon koji je definisan, odnosno kojim se trošenje određenih sredstava ili uopšte određeni postupci uređuju posebnim aktima Vlade. Ova Skupština je u poslednjih nekoliko meseci donela veliki broj zakona koji su bili odgovor na činjenicu da tu oblast uređuju podzakonski akti. Ovo je naročito problematično, zato što se ovde govori o nacionalnom investicionom planu. Ovo su nacionalna, ako dobro razumemo tu kategoriju, nacionalna sredstva. Pitam i ministra, a pitam i predstavnike većine - koji je model da onaj drugi deo nacije koji ne čini većinu učestvuje u svemu ovome i daje svoje predloge. Mi kaskamo u definisanju programske izrade budžeta. I u redu. Ali, čini nam se da to kaskanje prati i parlamentarna kontrola trošenja sredstava budžeta, i u tom smislu praksu zemalja u okruženju, ali više u razvijenim državama je otišla daleko. Ne može niko da nas ubedi i da zbog činjenice da će sepodzakonskim aktom raspoređivati sredstva, neće biti implicirana zloupotreba, pristrasnost i rekao bih pojedine političke ambicije pojedinaca.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Ako izuzmemo konkretne primedbe koje smo imali na član 7. Predloga zakona o budžetu za 2010. godinu, za nas u SRS veoma sporne odredbe su član 19. i član 22. Član 19. smo već obrađivali, član 22. u toku je. Mi imamo velike primedbe na način rada NIP i, gospođo ministar, moram da vam kažem da su i majka i otac NIP Narodna kancelarija predsednika Republike Srbije. Sada se vi pitate kakve to ima veze jedno s drugim? I te kakve. Znači, gospodin Đilas je bio prvo direktor Narodne kancelarije predsednika Republike Srbije, pa je onda bio prvi ministar NIP. Onda se posle desilo ovo zbog koalicionih kapaciteta i ostalog, da imate, ko se već sad pojavi. Zbog čega vi ponekad u Vladi, a naravno, kasnije to treba DRI, pa i Narodna skupština Republike Srbije da napravite analizu utrošenih sredstava preko NIP. Da li ste to uradili? Morati biti svesni jedne činjenice - mnogo očiju građana Republike Srbije upereno je upravo prema vama, ne samo ovih dana kada je na dnevnom redu budžet Republike Srbije za 2010. godinu, nego inače tokom mandata ove Vlade. Zbog čega? Zato što ste vi ministar finansija i zbog toga o sredstvima koja se prikupe od građana Republike Srbije mora da se vodi računa kako i na koji način se troše. Samo da se podsetimo, bila je ovde jedna vrlo interesantna primedba koleginice Zlate Đerić, u nekoj lokalnoj samoupravi, ne znam da li je to možda u Somboru ili na drugom mestu, nije ni bitno, gde je neki lokalni činovnik uzeo otpremninu i to, kaže ona, visoku, a potom se vratio i ponovo zaposlio u toj lokalnoj samoupravi. Vrlo jasna poruka otišla je sada iz Vlade Republike Srbije, to je uradio i sadašnji ministar odbrane, gospodin Šutanovac. Uzeo je 24 ili više, ne znam sada ni koliko je u to vreme bilo sredstava, otpremnine, a potom postao narodni poslanik, pa onda sada je i ministar za odbranu. Na takav način vi trošite sredstva koja građani Republike Srbije na jedvite jade izdvajaju da bi punili budžet.
Gospodo narodni poslanici, htela sam da vas obavestim da ćemo u skladu sa članom 85. raditi do završetka ove tačke koja je na dnevnom redu upravo danas. Sutra ćemo nastaviti dalju raspravu u pojedinostima, po zakonima koji su na dnevnom redu, a pauzu ćemo imati od 15.00 do 16.00 časova. Imamo još vremena da pređemo na amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 22. Predloga zakona o budžetu i to tako da se reč "investitorima" u stavu 7. ovog člana briše. Naime, hoću da podsetim o čemu se radi u ovom članu. Ovde se radi pre svega o sredstvima kojima Ministarstvo vera preko NIP finansira projekte crkvama i drugim verskim zajednicama. Jednostavno smatram da je reč "investitorima" ovde apsolutno nepotrebna, jer su stvari jasne same po sebi i bez svega ovoga. Međutim, u obrazloženju zbog čega se ovaj amandman ne prihvata, ovde se kaže da postoji jedna uredba prema kojoj crkve i verske zajednice predstavljaju izuzetak kada je u pitanju ova materija o kojoj je reč ovde u ovom članu zakona. Smatram da država ne treba da se meša na ovakav način u ovu materiju, jer to će samo štetiti i crkvama i verskim zajednicama. Evo, recimo, uzmite primer da neko, neki izvođač radova neke investicije kao vernik, bilo koje konfesije, želi da izvede radove nekoj konfesionalnoj zajednici tako što će kao gest dobre volje ili pripadnosti toj svojoj konfesiji se odreći od provizije, od svoje zarade, nego praktično samo će da radi da pokrije materijalne troškove. Međutim, pošto vi niste prihvatili ovaj amandman, to jednostavno neće biti moguće i od toga će imati samo štetu verske zajednice.
Određujem pauzu do 16.00 časova. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 16.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 23. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije i to tako da se ovim amandmanom traži da se on izmeni. Vi u stavu 1. ovog člana kažete – nalog za izvršenje ukupnih zadataka za realizaciju NIP zajednički izdaju funkcioner u čijem je razdelu i ministar zadužen za NIP. Ovo kada se pogleda, naizgled lepo zvuči. Eto, obezbeđena je dvostruka kontrola nad sredstvima NIP, pare koje se troše su transparentne, ali ovo, kako ste stavili u ovom zakonu, nije suština to. Moram da kažem da je ovaj stav u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije i sa određenim zakonima. Međutim, obrazloženje koje je dala Vlada pri odbijanju ovog amandmana govori da je suprotno. Međutim, vi prelazite preko svega ovoga. Vama to uopšte nije važno, važno je samo da ova vlada, odnosno oni koji kontrolišu pare iz budžeta i pare ovog naroda, njima je važno da stave šapu na svaki dinar koji se troši i da od svih tih sredstava koja se izdvajaju imaju odgovarajuću proviziju.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 23. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu predlažem brisanje stava 2. ovog člana, s obzirom da je ovaj stav u suprotnosti sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu, pošto Vlada očigledno želi da se na mala vrata uvede termin „zajednički“, ili kako je to nekad nazivano pre 20 godina „kolektivna odgovornost“, što u prevodu znači da neće niko odgovarati. Krajnje je neozbiljno, ako već nije možda i namerno ovako regulisano pitanje odgovornosti u vezi realizacije projekata NIP, da se raspolaganje velikom sumom novca može ostaviti bez eventualnog odgovornog pojedinca, koji će snositi svu odgovornost u slučaju da dođe do malverzacije i zloupotreba sredstava. Ovakvim stavom 2. predviđate da odgovornost za preuzete obaveze izvršavanja zadataka, izdataka, odnosno namenjenih za realizaciju, podele i ministar zadužen za NIP, ali i ministar, odnosno funkcioner u čijem je razdelu projekat koji se realizuje sredstvima NIP. Kako će to izgledati u praksi, teško se može i zamisliti. Iz iskustva, možemo slobodno da kažemo da neće biti nikakve odgovornosti ni za jednog ministra, kamoli za oboje. Ko je do sada odgovarao za tako nešto? Godine 2006. je čak objavljena skripta o projektima sa iznosima koji će biti finansirani novčanim sredstvima i to ogromnim, posle prodaje Karićevog Mobtela. Posle tri godine, ministar Verica Kalanović kaže da je to bio spisak lepih želja iz lokalne samouprave i to je prosto neverovatno. Godine 2006. u Narodnoj skupštini je rečeno da je na osnovu raspoloživih sredstava za 2006 – 2007. godinu urađen plan realizacije projekata pristiglih iz opština i koji su zadovoljavali tadašnje postavljene kriterijume. Oni koji nisu, nije ih ni bilo u planu. Pitam vas sada – gde je onda novac u dinare raspoređen za projekte koji nisu realizovani? Da li će neko nekada snositi odgovornost?
Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević, koji želi reč. Izvolite.
Podneo sam amandman gde tražim da se reč „izvršena“ zamenjuje rečju „prenesena“. Radi se o sredstvima. Ovaj termin ne odgovara ni padeški, odnosno jezički, a ni pravno-tehnički onome što je pisac budžeta hteo da kaže. Radi se o sredstvima koja treba da budu prenesena. Neko je upotrebio pojam izvršena, a radi se o radnji. Radnja je izvršena. Izvršava se tako što se plaća, a ovde se govori o prenesenim sredstvima iz budžeta Srbije u budžet Vojvodine, pa će budžet Vojvodine da izvrši plaćanje po određenim stavkama itd. Tako da i ovaj budžet, a i ovi zakoni koje smo dobili u poslednje vreme, zaista ima puno nekih rogobatnih reči, nekih reči koje nemaju baš neku zdravu logiku. Evo i malopre, kada sam govorio o nekom prethodnim amandmanu da sam pominjao ovo čuveno - ministarstvo reformator i religija, oni imaju, recimo jednu stavku, kaže - dotacije nevladinim organizacijama. Koje su to nevladine organizacije? Kako nevladina organizacija može biti organizacija koja prima pare iz budžeta, koja je projektovana da primi pare iz budžeta. Ona može biti paravladina organizacija, ali mi smo doneli Zakon o udruženjima građana i onda udruženje građana treba da stoji ovde u budžetu, a ne da izmišljamo neke nove pojmove i neke nove termine. Zaista, po neki put nas zbunjujete, ne možemo da uđemo u trag šta je pisac hteo da kaže. Dajte malo povedite računa o tim terminima da možemo malo slobodnije i relaksiranije da pratimo šta ste hteli da kažete i da ulazimo u raspravu.
Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić, koji želi reč. Izvolite, gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto nemamo predstavnika Vlade trenutno u Skupštini, obratiću se vama gospođo Slavice Đukić-Dejanović. Naime, podneo sam amandman da se u članu 23. stav 7. posle reči "Vlada" dodaju reči "Republike Srbije". U obrazloženju stoji da se amandman ne prihvata iz razloga što je suprotan Zakonu o Vladi, kojim je utvrđeno da Vlada u svom nazivu nema dodatak Republike Srbije, jer je samo jedna Vlada. Podsetio bih vas, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, da je statut AP Vojvodine usvojen ovde i da je pre neki dan na Pokrajinskoj skupštini usvojen statut. Doduše, niste bili na toj sednici. Vešto ste to izbegli, kao i predsednik države i predsednik Republike. Ono što je svakako bitno to je da građani Srbije čuju šta je u stvari Statut Vojvodine. Čuli smo stav SVM, čuli smo stav LSV, gde nedvosmisleno traže da se traži imovina AP Vojvodini i da su to razlozi zbog kojih neće podržati ovaj budžet. Pokušali smo da upozorimo i vas, a i građane Srbije šta se krije iza ovog Statuta Vojvodine. Mi smo bili sprečeni da govorimo ovde, ali sam ubeđen, gledala je cela Srbija da nam je oduzimana reč, da smo kažnjavani, da su isključivani mikrofoni, ali je jako opasno što je ovo delo pre svega EU i pakt koji je DS potpisala sa đavolom 2000. godine. Naše je da upozorimo, a građani će znati da procene ko je bio u pravu.
Gospodin Maraš, po amandmanu. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, moram da vas zamolim da se ne smešite samo kada se ovakve stvari pričaju u Skupštini, o Statutu koji je ova skupština ovde usvojila, a koji je Skupština Vojvodine proglasila. Ne možemo iznova stalno slušati priče o tome da je na delu separatizam, da Vojvodini ne treba imovina, da Vojvodini ne treba budžet, da Vojvodina ne treba da postoji kao AP. Gospodine Preliću, imate Ustav. Šta proizilazi iz tog Ustava? Očito je da niste razumeli SVM i LDP kada su govorili zbog čega je ovaj budžet protivustavan, zato što sredstva koja su predviđena Ustavom ne nalaze se u ovom budžetu u iznosu koji je neophodan, odnosno u procentu koji je neophodan. Da treba vratiti imovinu ne samo Vojvodini nego svim lokalnim upravama, mislim da se svi ljudi koji žive po opštinama i gradovima, a isto tako u AP, slažu. Nemojte koristiti takve kvalifikacije kada govorite o aktu koji je u skladu sa Ustavom, o aktu koji je usvojen u ovoj skupštini i koji je proglašen u Skupštini Vojvodine. Gospođo predsednice, molim vas da reagujete nekad na takve reči.
Skupština je reagovala tako što je dala saglasnost i na moje zadovoljstvo Statut je proglašen u Skupštini Vojvodine, i zadovoljstvo najvećeg broja građana Srbije i poslanika. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Maraš, politički stavovi su politički stavovi, stvar je u tome što SRS smatra da je ovaj statut protivustavan. Nama je jasna politika koju zastupa vaša politička opcija. Jedan od osnovnih zadataka LDP je i bio da se spreči da ruski kapital uđe u Srbiju. Nama je to apsolutno jasno. Vi kada čujete za EU iz hodnika još podižete ruke, nije bitno o čemu se radi, ali isto tako naše je ovde da upozorimo građane šta se sprema našim građanima i za ovih devet godina šta je sve urađeno kako bi izvršili naloge Vašingtona i Brisela da rasparčate Srbiju. Podsetiću javnost da visoki funkcioner SPS koji je i narodni poslanik, koji je na pitanje novinara rekao, kada su ga pitali koliki mu je lični dohodak, da mu je plata visoko bezobrazna, da je 2000. godine rekao da je Vojvodina kič, Kasa i Čanak. Kako je odjednom promenio mišljenje i šta stoji iza toga, moraće da objasni u budućem periodu. Nad Srbijom se nadvila velika opasnost, 15 godina je građena jedna politika, pre svega politika DS na SPS, 15 godina mraka. Ovo sramno potpisivanje deklaracije o pomirenje jasno ide u prilog činjenicama koje SRS zastupa godinama. Ono što je svakako sigurno to je da SRS nikada neće odstupiti od svojih principa, od svoga programa, a to je očuvanje teritorijalnog integriteta Srbije, borba protiv korupcije i kriminala i dostojan život svakog čoveka u Srbiji. Ono što građani Srbije žele sigurno nije da žive od ničije milostinje. Građani Srbije su pre svega vredni, čestiti i pošteni ljudi, žele da žive od svog rada, a nikako od ničije milostinje.
Gospodin Slobodan Maraš ima reč.
Razlika između LDP i SRS, gospodine Preliću, jeste veoma velika i nadam se da se oko toga slažemo. Isto tako, pokušao bih nešto, ako mi dozvolite, ne želim da budem nepristojan, i objasnim. Kapital nema ime i prezime, kapital nema naciju. Veoma je nama stalo da kapital, bilo on ruski ili iz EU, stigne u ovu državu. Pitanje je načina na koji dolazi. Nijednog momenta se nismo sukobili sa drugačijim mišljenjem oko toga da treba ruski kapital da dođe u Srbiju, ali način na koji je NIS prodata, bez tendera, po ceni po kojoj je prodata i što je većinski deo dat ruskoj strani, to je za nas bio problem. Rekli ste da mi pre ulaska u salu, kad čujemo za Evropu, dižemo ruke. Gospodine Preliću, i tu moram nešto da vam objasnim. Nije naš jedini cilj da Srbija postane deo EU,naš cilj je da se Srbija evropeizuje. To znači da primimo vrednosti koje važe i da počnemo da ih primenjujemo, koje važe u… Molimvas da dozvolite da nastavim. Želimo da vrednosti koje su u Evropi budu i deo vrednosti koje svaki dan delimo ovde. Nikakve naloge i zadatke LDP ne dobija ni iz jednogcentra, ali gospodine Preliću, moram da vas podsetim da su se iz redova vaše partije čule opaske da nema niko ništa protiv da Srbija bude ruska gubernija. Nikad nismo želeli da budemo bila čija pokrajina, republika ili gubernija, želimo da Srbija bude ono što jeste, deo EU, deo Evrope i zato mislim da sve vaše konstatacije koje ste malo pre izneli u najmanju ruku nisu tačne. LDP je ponosna na to što je svaki put podržala one zakone koji nas približavaju Evropi i to ćemo činiti i ubuduće.
Nema razloga više. Sve je razjašnjeno, gospodine Preliću. Nema osnova za repliku. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Iliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 24. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije, sa predlogom da se stav 5. u Predlogu zakona briše. Amandmanom se predlaže brisanje stava 5. ovog člana jer je očigledno u suprotnosti sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu. U odgovoru, odnosno u obrazloženju za neprihvatanje amandmana Vlada se poziva na član 84. Zakona o uređenju sudova kojim je utvrđeno da nadzor nad trošenjem sredstava u okviru razdela 7 - pravosudni organi, vrši i nadležno ministarstvo. Međutim, Vlada je trebalo da se osvrne i na Zakon o budžetskom sistemu, pa tek onda da proceni vredi li prihvatiti amandman ili ne. Osim toga, kada smo već kod pravosuđa, u sudovima je trenutno haotično stanje. Sudije sa dugogodišnjim stažom i dragocenim iskustvom ovih dana se suočavaju sa činjenicom da će im se voljom nekog lokalnog partijskog moćnika iz vlasti završiti profesionalna karijera. To neka ostane za nauk onima koji su poverovali u laži onih koji su transparentno, demokratski, doduše malo pocrneli od paljevine Skupštine 2000. godine, doveli Srbiju i sudstvo, a i sudije i sve pravnike kao pojedince u ovakvu situaciju. Ovde imamo jednu sasvim suprotnu situaciju od situacije kakva je navedena u članu 23, o kojoj sam maločas govorio i po članu 23. nadzor, plaćanje i izvršavanje izdataka namenjenih za realizaciju NIP vrše obostrano Ministarstvo za NIP, ali i resorni ministar. Kada je u pitanju član 24. stav 5, to je samo ministar pravde, a verovatno će to za neke druge razdele biti opet neki drugačiji model i tada će vam verovatno odgovarati da primenite Zakon o budžetskom sistemu.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Izvolite, gospodine Šami.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, predložio sam da se u članu 25. brišu stavovi 1. i 2. Naime, u stavu 1. se kaže da ministar nadležan za poslove nauke i tehnološkog razvoja, drago mi da je gospodin Đelić tu, daje naloge za izvršavanje rashoda sa ekonomske klasifikacije 424 za specijalizovane usluge, za programe i projekte u skladu sa čl. 10. i 98. Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti. U stavu 2. se kaže - projektno finansiranje obuhvata isplatu zarada istraživačima instituta koji su angažovani na projektima. Naime, DSS misli da ove stavove valja brisati, jer oni na neki način unapred prejudiciraju očigledan oprez tvoraca ovog budžeta koji znajući da prihod neće biti onoliki koliki je predviđen i unapred predviđaju da neće možda moći ni sve da se isplati, ni sve obaveze plate. Onda se prvo poseže tamo gde se nekome čini da je najlakše, ali odmah da kažem da je to i najgluplje posegnuti za sredstvima za nauku i naučnoistraživački rad, koja su inače mala, a onda se ministar stavlja u poziciju da procenjuje šta će da plati, a šta eventualno neće da plati, kojim tempom će da plati. Smatramo da ovakve odredbe nisu potrebne u budžetu. Svi oni koji su dobili novce za svoje projekte, Vlada mora da im obezbedi, tim pre što su pare za naučno istraživački rad i nauku koje se odvajaju ovim budžetom inače male i premale. Naš je predlog da se stavovi 1. i 2. brišu, jer su kao takvi potpuno nepotrebni u ovom zakonu.
Potpredsednik Vlade, ministar Božidar Đelić.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, gospodine Šami, ova odredba zapravo postoji iz razloga koji ste napomenuli, ali zapravo i iz pravednih razloga, a to je da se zaštite životi onih naših građana koji su se posvetili nauci. Konstatovano je u prva dva kvartala ove godine da definicija u računovodstvenom smislu pozicije 424 nije omogućila Trezoru Republike Srbije da isplati plate našim naučnicima, zato što oni idu po jednom korektnom, projektnom principu, koji omogućava da svakih nekoliko godina naše ekipe pripreme projekte i imaju veoma jasne ciljeve u njihovom radu i u tom smislu mislim da ćemo se složiti da je jako važno da sačuvamo taj projektni princip. S druge strane, imajući u vidu da je to ugovorni odnos, a ne identifikuje sam po sebi činjenice da nemali deo tih sredstava, nažalost, tu ću se složiti s vama, i dalje se odnosi na lične dohotke onih koji su u našem naučnom sistemu, nismo bili u stanju, zbog prioriteta koji po Zakonu o budžetskom sistemu postoje u izvršenju budžeta, a to je da se prvo isplaćuje javni dug, isplaćuju se zakonski regulisana prava i to za penziju i druga socijalna davanja i prinadležnosti poput plata. Našli smo ovu formulu koja ni na koji način ne želi da uvede diskreciju ili diskreciono pravo ministra da odluči kome će platiti ili ne. Zapravo, ova odredba je omogućila, od kada je usvojena u rebalansu budžeta za ovu godinu, da se isplate lični dohoci za one koji rade u institutima istovremeno kada dobijaju plate i drugi koji rade za državu, naročito u sistemu visokog obrazovanja. Niko nije bio favorizovan, niti će biti u budućnosti. Sada bih iskoristio možda da kažem dve ili tri reči o razdelu nauke. Kao što vidite, uprkos velikim teškoćama, složićemo se, verujem, i o tome smo govorili na odgovarajućem Odboru za nauku, da ni ovakva izdvajanja nisu na adekvatnom nivou za našu zemlju, ali ipak i u ovim teškim momentima smo smogli snage da se poveća razdeo nauke za nekih 10% i sa nekih devet milijardi dinara iz budžetskih prihoda ovo predstavlja određeni napredak. S druge strane, potrudili smo se u ovim teškim budžetskim momentima da obezbedimo alternativna i dodatna finansiranja i kao što vidite u razdelu nauke postoje mogućnosti za investicije u našu naučno tehnološku infrastrukturu. Predviđeno je da to bude otprilike na istom nivou, kao što će biti izdvajanje iz budžeta. To je iz obezbeđenih sredstava Evropske komisije i iz Evropske investicione banke i nekih drugih projekata koje razrađujemo. Sa onih stalnih 0,3%, nažalost, izdvajanja za nauku koja imamo bukvalno od 2003. godine, ukoliko uspemo da sprovedemo ove projekte, preći ćemo ipak sledeće godine na 0,5% BDP. Gospodine Šami, s vama se slažem da ni to nije dovoljno, ali i to je mnogo bolje nego što je ikada bilo u Srbiji. Trudićemo se da i u godinama koje dolaze taj razdeo raste što više, s tim što ne treba razmišljati da to bude obezbeđeno samo iz sredstava budžetskih i državnih, nego da je veoma važno da uključimo i privatnu privredu u ovaj veliki projekat naše nauke. Gospođo predsednice, dame i gospodo, nadam se da ćemo imati mogućnosti već u prvoj polovini sledeće godine zajedno da razmotrimo strategiju razvoja nauke i tehnološkog razvoja. Javna rasprava koja je trajala od 29. juna do 1. decembra ove godine je završena. Sutra ćemo na sajtu Ministarstva nauke imati prezentaciju onoga što je poslato formalno na mišljenje drugim ministarstvima i do januara imaćemo i strategiju i zakonske izmene i dopune koje mogu da obezbede da predviđena sredstva budu bolje predviđena. Sledeća godina je važna. Iz ovih budžetskih razloga, strategije, zakonskih promena i to je isto godina u kojoj pripremamo novi ciklus finansiranja naučnih projekata za godine koje dolaze. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče i ministre. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 25. stav 2. Predloga zakona, posle reči „zarada“ dodaju se reči “i ostali troškovi“. Amandmanom SRS predlažem ovu pravno-tehničku korekciju, jer smatramo da će pored troškova zarada istraživača isti imati i druge vrste troškova, kao što su materijalni, tekući i drugi, koji će plaćati sa klasifikacije 423. Ovim amandmanom samo želimo da preciznije definišemo ovaj član zakona. Pošto imam vremena po ovom amandmanu, pitam ministra finansija, da li zna kako se troše novci građana Srbije na projekat proširenja fabrike vode „Majdevo“ iz Kruševca. Ovaj projekat se radi po teći put, radi ga isti projektant, Institut „Jaroslav Černi“, vrednost poslednjeg projekta je bila 33 miliona dinara. Gradsko veće grada Kruševca pre mesec i po dana bez tendera donosi odluku da izvođač radova bude Institut „Jaroslav Černi“. Da li je slučajno da su direktor „Srbijavoda“ Marjanović i direktor Instituta rođena braća? Pitam ministra da nam da odgovor radi građana Kruševca. Samo bih podsetio ministra finansija da je taj projekat proširenja fabrike vode „Majdevo“ u Kruševcu urađen devedesetih godina i radio ga je „Energoprojekt“, odsek „Hidroinženjering“ sa odgovornim licem Androm Tucovićem. Mi ništa nemamo protiv, iz SRS, proširenja fabrike vode „Majdevo“ u Kruševcu, ali tražimo da se radi po tenderu i da se projekat iz devedesetih godina uvažiida se po tom projektu radi proširenje fabrike vode „Majdevo“ Kruševac.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević, narodni poslanik Milorad Buha, narodni poslanik Nenad Popović, narodni poslanik Miloš Radulović i zajedno narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Zlata Đerić.
U ovom amandmanu tražili smo da se član 26. briše u celosti. To je član koji je mnogo pominjan u medijima i to je onaj član koji predviđa da ministar za lokalnu samoupravu, a zašto baš ministar za lokalnu samoupravu, može direktno iz budžeta da uplati sredstva mesnim zajednicama. Ovaj član ne da ne bi smeo, nego ako ostane u zakonu u ovom obliku, ako bude primenjivan, onda će biti ozbiljnih problema sa svim ostalim zakonima, a da ne pričamo koju će to pometnju proizvesti u lokalnim samoupravama i upravama. Obrazloženje. Ovaj put nije „kopi-pejst“, ovaj put se niste pozvali na svetsku ekonomsku krizu, pozvali ste se na efikasnost. Kaže, amandman se ne prihvata iz razloga što član 26. stvara mogućnost efikasnijeg korišćenja sredstava opredeljenih za realizaciju programa i projekata koji se odnose na mesne zajednice, a koje bi ministarstvo neposredno moglo usmeravati mesnim zajednicama. Znači, ministar može po svojoj volji, u privatnom dogovoru sa nekim mesnim zajednicama, a da se mi ovde ne pravimo ludi, znamo i sa kojim mesnim zajednicama, čijim mesnim zajednicama i zašto baš tim mesnim zajednicama, da opredeli sredstva. Ovo je član će ozbiljno narušiti neke ozbiljne zakone u ovoj zemlji. Već na nekoliko članova smo ukazali da su to članovi koji i ovaj budžet i ovu vladu čine privatnom vladom i privatnim budžetom i odnos vlade premabudžetu, kao prema svojoj privatnoj dobiti, a da ne kažem prema svom privatnom ćaru. Mislim da će kolege posle mene da vam ukažu na to koliko je ovaj član opasan, koliko je zlonameran i koliko on nanosi štetu velikom broju građana Srbije.
Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS podnela je amandman kojim se traži brisanje člana 26. Mogu da kažem da mi ovo liči na jedan eksperiment ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, g. Markovića, on je sklon tim eksperimentima, ali nije prvi koji se upustio u nešto ovako i neće poslednji da bude koji se na nešto ovako i opekao. O čemu se radi? Ministar Đelić, jedan od tvoraca Zakona o javnim nabavkama, evo njega da pitam, kakvo on viđenje ima, kako će mesna zajednica da sprovede postupak javne nabavke. Da li je neko od vas ikad u Vladi, koji ste pisali ovaj zakon, razmišljao o tom problemu i da li uopšte znate kakve sve probleme imaju mesne zajednice. U najvećem broju slučajeva, ukoliko neki projekat i bude odobren za neku mesnu zajednicu, ta ista lokalna samouprava izradila je taj projekat preko svojih službi. Sada se direktno sredstva prebacuju mesnoj zajednici. U redu. Postavljam pitanje, kako će da se sprovede javna nabavka i da to bude na zboru građana. Ko će da vrši nadzor izvođenja radova. Znam više slučajeva, ali navešću samo jedan, MZ Brnjica, opština Golubac, odvojena su sredstva od strane opštine i prebačena mesnoj zajednici za rekonstrukciju i izgradnju vodovoda. Na zboru građana se birala ponuda. To tako izgleda. Ako nastavite na ovakav način da arčite državni novac, razmislite samo i po pitanju kako se troše sredstva iz samodoprinosa koji su strogo namenski, pa često umesto da se ta sredstva opredeljuju za namenu za koji je mesni samodoprinos i raspisan, opredeljuju se i za sportske klubove ili neke druge stvari koje nisu uopšte ni bile…
Zahvaljujem. G. Milorad Buha ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, evo pred nama je još jedan promašeni član ovog zakona, naime, izvršenje, a to smo već konstatovali mi iz SRS, izvršenje budžeta i ovih 41 član, to sve vrvi od nezakonitosti. Ovo je jedan od primera kako se inauguriše u zakonsku projekciju nešto što nema uporište u Zakonu o budžetskom sistemu, niti u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Naime, u Zakonu o lokalnoj samoupravi predviđanje svojih izvora sredstava se alimentiraju prihodi mesne zajednice, pa kaže, pod jedan, sredstava utvrđenih odlukom u budžetu opštine, odnosno grada, uključujući i samodoprinos, donacija i prihoda koje mesna zajednica, odnosno drugi oblik mesne samouprave ostvari svojom aktivnošću. Znači, niti jedan od ova tri stava nema uporišta za puštanje sredstava, kao što je predviđeno ovim stavom. U praksi smo imali dva sistema. Jedan je sistem od 2001. godine kada prema Zakonu o lokalnoj samoupravi nismo imali mesne zajednice kao pravna lica i od 2007. godine kada je Zakonom o lokalnoj samoupravi mesna zajednicapostavljena kao pravno lice sa jedinstvenim tekućim računom. Znači, u tim uslovima, praktično da kažem, pola mesnih zajednica nije sada organizovano prema odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi i nisu pravna lica, nemaju tekući račun i nemaju mogućnosti da im se prebace sredstva. Pitam gospođu Dragutinović, da li vi mislite ako nemaju tekući račun, kako ćete im prebacivati sredstva? Da li ćete to raditi u gotovini? Malo se gospođa Dragutinović zabavlja, ali dobro. Konkretno pitanje, ako nema mesna zajednica (Predsednik: Prošlo je dva minuta, molim vas privedite kraju.) postavljam pitanje da li ćete to raditi u gotovini..
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Na trenutak mi je samo popustila koncentracija jer sam pogledala upravo sa koleginicom Popović spisak objavljen na RTS sudija koji su izabrani i mi smo zaista u šoku, zapravo ja, s obzirom na to da su sudije koje su učestvovale u krađi mandata SRS u Okružnom sudu u Kragujevcu unapređene i sada su u Višem apelacionom sudu, ali kakva država takva i pravda. Gospodine Đeliću, dobro je što ste došli, jer ovaj amandman govori o procesu javnih nabavki i o tome da li je garancija potrebna, pa vas molim, i gospođu Dragutinović, da mi odgovorite kako ste došli do ovih famoznih 590 miliona? Kažete da za nabavku koja je preko 590 miliona naručilac traži bankarsku garanciju, što je neverovatno. Kako ste uopšte došli do te cifre? Mi tražimo da to bude preko 100 miliona kako bismo vas bolje kontrolisali, jer očigledno je da je bilo mnogobrojnih zloupotreba i da je država Srbija, od kada ste vi došli na vlast, duboko zagazila u kriminal i u korupciju. Pokloniću vam, iskoristiću priliku baš što ste vi ovde, gospodine Đeliću, jer sve je nekako sa vama krenulo od tog januara 2001. godine, ovo je knjiga „Revizija demokratije“, ove vaše demokratije, posle 5. oktobra. Napisao je mlad čovek. Ima 21 godinu. Na čelu je antikorupcijskog tima SRS. Zove se Ivan Ninić i obuhvatio je najveći deo onoga što su bile malverzacije i zloupotrebe u procesu javnih nabavki, a i drugih korupcijskih afera koje su potresale Srbiju, kojima se nažalost nisu bavili državni organi, kako tužilaštvo, tako ni policija. U svakom slučaju, videćete da je u pitanju jedan hrabri čovek koji daje putokaz pre svega onima koji slede njegovu generaciju i onima koji će ostati da žive u Srbiji, da ne želi državu u kojoj se otima i pljačka od građana i u kojoj se zloupotrebom zakona stiče enormno bogatstvo. Vi to možete sada da sagledate kroz lični primer i nekih vaših prijatelja koji imaju veze sa tzv. privrednom sferom, a nije ni slučajno da je poklonio ovu knjigu i predsednici Skupštine, ali nije ni slučajno da je deo predgovora baš upravo iz Robespjerovog govora u Jakobinskom klubu iz „Dantonove smrti“, gde se kaže – nema sporazuma i nema primirja sa ljudimakojima Republikapredstavlja špekulaciju, a revolucija zanat. Izvolite, gospodine Đeliću.
Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, usvajanje budžeta za narednu godinu predstavlja usvajanje najvažnijeg dokumenta ekonomske politike kako za Republiku Srbiju, tako i za sve jedinice lokalne samouprave. Zbog čega ovo kažem? Zato što je danas u Leskovcu održana vrlo specifična sednica Skupštine grada. Najpre je problem nastao jer vladajuća većina nije prihvatila da na dnevni red stavi tačku dnevnog reda u vezi sa mandatima odbornika stranke SDP. Većini nije stalo do poštovanja zakona. Jedino je bilo važno izvršiti rebalans budžeta za 2009. i to po svaku cenu. Ali, bukvalno po svaku cenu. Vladajuća većina tj. odbornici vladajuće većine povukli su se u svečanu salu, primenili su neviđene mere obezbeđenja, tolike da je došlo i do intervencije hitne pomoći, a sve zbog toga da u svečanu salu ne bi ušli i predstavnici opozicije. U rekordno kratkom roku završena je sednica, bez prisustva televizijskih kamera, koje inače prate svako zasedanje Skupštine. Leskovac po treći put na vlasti ima Demokratsku stranku i izgleda da će u 2010. godini po treći put imati privremeno finansiranje. Praksa je izgleda praksa.
Na član 32. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Nenad Popović i zajedno narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ima dosta spornih članova u ovom zakonu i dosta spornih instituta. Nažalost, u članu 32. moći ćete da prepoznate još jedan od takvih. To je član koji se odnosi na garancije i daje pravo Republici Srbiji, dakle, Vladi da može da daje garancije pojedinim pravnim licima. Smatramo da je ovo faktički krajnje ne dopustivo, jer Vladu stavlja u situaciju da može da bira koje će to preduzeće, koje će to privredne subjekte da pomogne. Isto tako, ovo je, rekao bih, jedan proces reprivatizacije, jer dobar deo preduzeća, znamo i sami kakva je situacija danas u našoj privredi, možda neće biti u situaciji da vrati te kredite, pa će morati Vlada nakon toga da vraća ili kamate ili kredite i kroz onaj famozni član 19. o kome smo već govorili da uzima deo kapitala u tim preduzećima. Mi već imamo jednu jako traljavu sprovedenu privatizaciju, u kojoj trenutno ima preko 400 i nešto raskinutih ugovora. Polovina tih preduzećaidu u stečaj. Znači, opljačkani su od strane kupaca i kamo sreće da je Vlada izašla sa nekim konceptom kako da prevaziđemo probleme koji se iz dana u dan gomilaju kada je u pitanju proces privatizacije, a ne da ovakvim nakaradnim odlukama faktički nas vraća na početak, vraća nas korak unazad, u neku društvenu, državnu svojinu, kako god hoćete. Jedan sličan zakon i jednu sličnuodluku Vlade imali smo kada je u pitanju socijalno-penziono osiguranje, odnosno kredit koji subjekti, odnosno preduzeća mogu da podignu i da to garantuju hipotekom. To je put i način da država uzme deo učešća u nekom preduzeću. Mi iz SNS smatramo da je ovo neprihvatljivo, a iskreno ja sam začuđen da je gospođa ministarka uopšte prihvatila da ona bude ta koja će da određuje koja to preduzeća u Srbiji mogu…
Vreme. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Podneli smo amandman na član 32. zato što smatramo da je to materija koja mora da se uredi Zakonom o javnom dugu. Ako smatrate da u tom zakonu nešto nije do kraja urađeno, onda treba da izmenite odredbe tog zakona, a da vas podsetim da je na dnevnom redu ove sednice i izmena tog zakona. Ovako vi praktično uvodite neke nove namene, osnove ili ako bih moga da kažem da tražite neki novi izgovor za zaduženje u inostranstvu. Molim vas, kad su u pitanju vanredne okolnosti znate i sami da postoje rezerva gde možete da intervenišete. Ne sporim, ne daj bože da se to desi, da bude neka posledica drastična itd, pa je neophodno zaduženje, ali opet ide preko Narodne skupštine u onom delu gde se odnosi na izdavanje garancija. Molim vas, objasnite mi kako bi Republika Srbija, odnosno Narodna skupština donela zakon o izdavanju garancija radi otklanjanja štetnih posledica elementarnih nepogoda itd? Mi kada dajemo garanciju zakonom ovde, mi se javljamo kao garanti u ime nekog pravnog lica. Koje je to pravno lice kada je u pitanju elementarna nepogoda itd? Nije republika ta vrsta pravnog lica, nego se ide na direktno zaduženje. Ima tu još nekih nedorečenosti. Mislim da ste prekoračili neke stvari koje su moguće zakonom o javnom dugu, tim pre što povećavate taj veliki limit. Samo da vas podsetim, prihodi u ovoj godini, odnosno u sledećoj godini planirani su na 6,9 milijardi evra. Ako se uzme zaduženje za 2009. godinu i zaduženje koje ste planirali za 2010. godinu, to je 3,9 milijardi evra. To je rezultata vaše politike.
Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Kolega Krasić je u svom prvom delu izlaganja zapravo obrazložio i ovaj amandman, s obzirom da smo oboje imali amandman na isti član, ali na različite stavove. Vi ste ovde rekli da davanje garancija iz ovog prvog stava se vrši u skladu sa odredbama Zakona o javnom dugu. Mi mislimo da to ne može da stoji u ovom zakonu. Naravno, podrazumeva se da davanje garancija mora biti u skladu za Zakonom o javnom dugu. Mnogo je zakona koje ste onda morali na ovaj način da nabrojite u nekim članovima ovog zakona na koje mora da se osloni u pojedinim odredbama Predlog ovog zakona o budžetu. Ali, s obzirom da smo pri kraju rasprave o budžetu, mislimo da je dobro da se podsete pre svega građani Republike Srbije da mi ovaj zakon donosimo pre nego što smo razmatrali prošlogodišnji izveštaj o zakonu o završnom računu i što je još važnije, Izveštaj DRI. Zašto mi to nismo raspravljali? Zato što vi onda nikako ne biste mogli doneti ovakav budžet, jer ovaj budžet ima sve greške i sve propuste koji su već označeni u izveštaju državnog revizora za 2008. godinu. Nije ovo, kako volite da kažete, transparentan budžet. I dalje se u ovom budžetu kriju stavke koje teško da će neko moći znati saznati zašto su utrošene. Opet ćemo, gospođo Dragutinović, imati situaciju da ćete vi da kažete da ne znate gde je potrošeno 136 miliona. Opet ćemo imati situaciju da se ne zna koje su to specijalizovane usluge, da li su zaista izvršene. Imaće DRI mnogo posla kada bude raspravljala i o realizaciji ovog budžeta.
Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 33. Predloga zakona tražim da se briše jer je protiv odredaba Zakona o budžetskom sistemu. Naime, pošto se ovde sa nama nalazi gospodin ministar Đelić, a i vidim da se vratila ministar gospođa Dragutinović. Meni je drago što mogu da vam postavim jedno pitanje, pošto ste vi, gospodine Đeliću, vrstan stručnjak, pa da pojasnite ovim poljoprivrednim proizvođačima kako oni isto tako da brzo napreduju i da dođu do tih suma kao što ste vi došli zahvaljujući onim akcijama od 11 miliona evra. Da vam kažem da je učešće poljoprivrede u BDP spalo sa 13,5% ispod 10%. Šta to znači? Da poljoprivreda gubi na značaju. Kada kažete da poljoprivreda gubi na značaju, to znači da poljoprivreda i poljoprivrednik ne mogu u 2010. godini očekivati ništa dobro. Samim svojim izlaganjem ću potvrditi još jednu činjenicu. Gospodine ili gospodo ministri, Hrvatska, nažalost, moram da je spomenem, sa milion i 200 hiljada obradive površine hektara izdvaja 600 miliona evra iz godišnjeg budžeta, a Republika Srbija, sa tri puta više hektara obradivih, što znači 3,5 miliona, izdvaja iz budžeta 284 miliona evra. Ovo je samo pokazatelj ili jedan od hiljade pokazatelja kako vi sistematski već punih devet godina, a sledeća je i deseta godina kako uništavate poljoprivrednog proizvođača, uništavate poljoprivredu, uništavate najjaču i najprofitabilniju granu privrede.
Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Petar Jojić i narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Milica Vojić-Marković ima reč, Donka nije tu.
Vidim da nas svi mešaju, pa prosto moram da insistiram da sam ja samo ipak Milica Vojić-Marković. U članu 34. stav 4. posle reči "ministar nadležan za poslove finansija" mi smo rekli da se brišu reči "može obustaviti" i da se menjaju rečima "obustavlja". U stvari, ovo je jedan od članova budžeta u kome Vlada preti jedinicama lokalne samouprave da ukoliko ne primenjuju zakon o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnim administracijama, ona može, kako kaže u budžetu, da im obustavi transferna sredstva. Nema potrebe ni da piše ovaj član, zato što vi već ionako obustavljate transferna sredstva lokalnim samoupravama. Pogledajte broj lokalnih samouprava koje su pred bankrotom zato što vi niste uplatili ono što im dugujete, tako da ovaj član možete slobodno i da izostavite.Ali pod tim "može nešto da uradi" je u stvari nešto što smeta i poslanicima DSS i građanima Srbije, jer to je taj jedan prostor fine manipulacije. Od moje diskrecije, kao ministra finansija, mnogo štošta može da zavisi, a onda, to je prostor za manipulaciju. Nekima će biti taj zakon tolerisan, iako smo mi, kao DSS, bili protiv tog zakona, jer nisu jasni kriterijumi, niti se zna na osnovu čega ćete otpuštati ljude. Prosto, taj prosto je ono što nije dobro u ovom članu. Što se nas tiče, možete i ceo član da brišete zato što, kažem vam, transferna sredstva ionako ne idu tamo gde su namenjena. Očigledno je da idu na neka druga mesta.
Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 34. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije. Mojim amandmanom tražio sam da se stav 5. ovog člana briše. Da bi bilo lakše da se vidi zbog čega sam to uradio, zaista ću morati da pročitam ovaj stav 5. ovog člana, u kome se kaže – ukoliko se zakonom odredi maksimalni broj zaposlenih u lokalnoj administraciji i za nepoštovanje predvidi obustava transfernih sredstava, predlog za obustavu dostavlja Ministarstvu finansija. Želim da kažem pre svega građanima Srbije da je ovaj stav i ovo što stoji u ovom stavu u suprotnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije iu suprotnosti sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu. Na ovaj način vrši se diskriminacija prema građanima Srbije. Zbog čega? Jednostavno, moramo da znamo svi da su transferna sredstva nešto što je neotuđivo pravo i opština i gradova, a naravno i kroz opštine i gradove, građana Srbije. Zato mi u SRS smatramo da niko nema pravo i ne sme da obustavlja transferna sredstva građanima i zbog toga smatramo da bi Vlada trebalo da razmotri ovaj amandman, da ga usvoji, ali s obzirom da imamo loše iskustvo, čisto sumnjamo u to.
Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Gospođa Lidija Dimitrijević ima reč. Izvolite.
Gospođo predsedniče, izvinjavam se, gospodin Dragan Todorović je podneo amandman na član 35. Želim reč po tom amandmanu. Dame i gospodo narodni poslanici, šef poslaničke grupe SRS, gospodin Dragan Todorović, podneo je amandman na član 35. stav 3. Izuzetno je zanimljivo obrazloženje za odbijanje ovog amandmana. Amandman se ne prihvata iz razloga što je suprotan Zakonu o Vladi, kojim je utvrđeno da Vlada u svom nazivu nema dodatak Republike Srbije, jer je samo jedna vlada. Svi narodni poslanici i građani znaju da je jedna vlada i ne pomišljamo da ih ima više. I ova jedna je preglomazna i previše košta građane Srbije, radi isključivo u svom interesu, a ne u interesu svih građana, poreskih obveznika. Argument za ovu tvrdnju je predviđeni deficit budžeta za 2010. godinu u iznosu od 107 milijardi. Za ovu potrošnju, višu od prihodovanja, pokriće će se obezbediti najvećim delom zaduživanjem. Krediti će se uzimati i za druge namene, izdaće se garancije Republike Srbije do iznosa od 210.009.066.081 dinar, emitovaće se državne hartije od vrednosti oko 294 milijarde i za taj iznos će biti uskraćena privreda, jer se ti vrednosni papiri vuku od banaka. Dame i gospodo, poražavajući je podatak, koji je maločas u svojoj diskusiji izneo gospodin Krasić, da su planirani prihodi u 2010. godini oko 656 milijardi dinara ili oko 6,9 milijardi evra. Ukupno zaduživanje u ovoj 2009. godini i narednoj 2010. godini je 373 milijardi dinara ili oko 3,9 milijardi evra. To je skoro 57% ovogodišnjeg budžeta. Poslanička grupa SRS iznela je većinu svojih primedbi, mnogo ih je, ali je svaka naša primedba u interesu građana Republike Srbije. Još nešto najvažnije, svaka primedba ima utemeljenje u izveštaju o finansijskoj reviziji završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu. Sve primedbe SRS i državnog revizora identične su.
Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Milan Dimitrijević i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović, o kome je govorila gospođa Dimitrijević. Tada je bio 34, ali podneo je i na član 35. U redu je. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanik Donka Banović i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Lazić. Izvolite.
Poslanička grupa DSS ovim amandmanom predložila da u samom zakonu o budžetu bude definisano i oročeno donošenje kadrovskog plana za republičku administraciju. Odgovor Vlade na ovaj amandman je da je taj rok 30 dana od objavljivanja budžeta u Službenom glasniku, kao i da je to zapravo pitanje koje je regulisano aktom Vlade, pa zbog toga ne treba prihvatiti i ovaj amandman. Time je poslata pogrešna poruka kojom se zapravo kaže da zakoni treba da budu podređeni zakonskim aktima Vlade. Šta na primer ako nekom u Vladi padne na pamet da promeni taj podzakonski akt, što je mnogo lakše nego promeniti sam zakon? To može da otvori prostor za novo uvećanje administracije i naravno što bi impliciralo kasnije neselektivno otpuštanje bez jasnih kriterijuma. Iako mislim da ovo nije dobro i apelujem na predstavnike Vlade da ipak prihvate ovaj amandman.
Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Dimitrijević želi reč. Izvolite.
Predvideli smo da se ubaci još jedan novi stav pre ovog stava 1. Taj novi stav glasi - kadrovski plan i mere Vlade koje se odnose na reformu broja zaposlenih biće dostupan na sajtu Vlade najkasnije 31. januara 2010. godine, s tim što postojeći stav 1. postaje stav 2. itd. Šta ste vi nama odgovorili. Ovo je stvarno neverovatno. Amandman se ne prihvata iz razloga što objašnjavanje, objavljivanje kadrovskog plana na sajtu Vlade nije obaveza nadležnog organa u skladu sa aktom Vlade. Gospodine potpredsedniče Vlade, vi ste vrlo često upotrebljavali jednu reč koja se zove transparentnost. Čini mi se da vam je to bila omiljena reč. Vidite, reći ću vam nešto što će vam pomoći da vam ta reč bude bliže objašnjenja. Transparentnost je odlično sredstvo za dezinfekciju Vlade. Mislim da ovoj Vladi stvarno treba dezinfekcija. U čemu je problem? Da kadrovske promene u Vladi ne budu stavljene na sajt Vlade. Da li je to neka tajna? Da li je to državna tajna? Da li se vi nečega plašite? Problem će biti što vi u ovom trenutku ne znate koliko imate ministara, koliko imate državnih sekretara, koliko imate pomoćnika ministara, savetnika itd. Tu je problem. Zato ove zakone ovako i donosite. Zato i glase ovako predlozi zakona. Još nešto, gospodine potpredsedniče. Vidite, zakoni se donose da bi regulisali volju pojedinca i da bi uredili neke odnose u društvu. Ali, kada volja pojedinca postane zakon onda je država u problemu, onda je narod u problemima. Stotine pomoćnika državnih sekretara imate u Vladi, plašite se da objavite 31. decembra koliko će tih ljudi i dalje biti na platnom spisku. Uzimate sebi za pravo da uskratite zbog takvih istih stvari, ako se to ne ispošutuje, da se uskrate transferna sredstva lokalnim samoupravama. Gde to ima? Kakva je ova Vlada? Vi imate pravo da zavučete ruku u tuđe džepove poreskih obveznika, a da primenite mere prema onima koji ne poštuju vaše odluke. Gde to vodi? Da li to vodi u Evropu? Čini mi se da kada je reč o transparentnosti, da vam se to naliv pero prilično istupili, da čak i ne postoji.
Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Škrbiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogao bih da nastavim sa izlaganjem gde je gospodin Dimitrijević stao i da dopunim njega, jer je i on isto imao malo vremena. U stvari, ovaj član 36. stav 4. treba da se briše iz prostog razloga što je protivan Ustavu Republike Srbije i odredbama Zakona o budžetskom sistemu. Velika većina stručne javnosti se složila sa ovom konstatacijom, i ne samo time, nego i činjenicom da ovaj budžet nije razvojni, već je reč o potrošačkom budžetu. Evo kako. Podaci iz ove debele knjige, kako je sada mnogi nazivaju, govore sledeće. Govore, između ostalog, i o sumnjivim, specijalizovanim ili specijalističkim uslugama, sumnjivim angažovanjima po ugovoru. Činjenica je da su pojedine uprave i inspektorati više para dobili čak i za plate. Navešću neke, koliko budem imao vremena, koliko mi vreme dozvoli. Naime, na stavku plate, dodaci i naknade zaposlenih, umesto 75.942.000 dinara kao ove godine, devizni inspektorat će potrošiti čak 82.991.000, skoro 83.000.000. Upravo za javni dug povećao je platni fond čak tri puta, pa će na plate, umesto 6,1 milion dinara otići čak 18 miliona. U Ministarstvu pravde 94.732.000 dinara, ili 4.000.000 više, sa pet stotina sudija manje, što isto nije logično. Kada je o putovanjima reč, Ministarstvo pravde moći će da potroši 8.500.000, a 7,9 je bilo 2009. godine. Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom, više nego duplo, 3,6 miliona, dok je uprava za veterinu ovu stavku povećala gotovo osam puta. Ove godine je imala 800.000, sada ima 8.600.000. Ni ostala ministarstva neće štedeti na putovanjima. Za Ministarstvo za rudarstvo i energetiku odvojeno je 7,2 miliona, a za Ministarstvo infrastrukture čak 11.000.000 u odnosu na milion dinara ove godine. Direkcija za mere i dragocene metale na putovanja će potrošiti 4,77 miliona, umesto 879.000 ove godine. Tako će i Uprava za trezor (Predsednik: Vreme.) Da ne nastavim dalje? U redu.
Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Dragan Aćimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu. U članu 38. stav 1. Predloga zakona reči „i neophodno novo zapošljavanje“ brišu se. Najava vlasti da budžet ne bude razvojni, nego socijalni, ovo se može videti iz stavki budžeta za plaćanje administracije, a vezano je za odluku Vlade Srbije za otpuštanje radnika iz državne administracije. Iz tog razloga se ovaj član unapred demantuje. Ovim članom budžetskim sredstvima predviđeno je novo zapošljavanje radnika. Zbog toga sam kao predstavnik SRS predložio amandman kojim bi se ova kontradiktornost poništila, a ujedno izbeglo neposredno zapošljavanje birokratije, koje bi za rezultat imalo uvećanje birokratskog aparata države. Sve ovo navedeno je najobičnija prevara vlasti sa ciljem da se iz državnog aparata otpuste nepodobni radnici, kako bi se na njihovim mestima zaposlile stranačke pristalice i simpatizeri.
Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Taj amandman je prihvatila Vlada i Odbor za finansije. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. I ovaj amandman je prihvatila Vlada i Odbor za finansije. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Radojko Obradović i Milorad Buha. Gospodin Buha želi da obrazloži.
Moram da pročitam odredbu predloga ovog člana. Član 41. kaže: „Ukoliko korisnici sredstava budžeta Republike Srbije u izvršavanju rashoda postupe suprotno odredbama ovog zakona, Vlada na predlog Ministarstva finansija donosi odluku o obustavi izvršavanja odgovarajuće aproprijacije, utvrđene ovim zakonom tom budžetskom korisniku.“ S obzirom da sam predložio brisanje ovog člana i istakao da se radi o članu koji je suprotan odredbama Zakona o budžetskom sistemu, u odgovoru Vlade stoji – amandman se ne prihvata iz razloga što Predlog zakona sadrži odredbe kojima se regulišu izuzeci od primene odredbi drugih zakona, a što je pre svega u uslovima svetske ekonomske krize bilo neophodno. Šta to znači – bilo neophodno? U uslovima svetske ekonomske krize bilo je neophodno da se krše odredbe Zakona o budžetu i da izvršenje rashoda vrše suprotno odredbama ovog zakona. Gospođo Dragutinović, evo još jedne odredbe, član 41, govori se o privremenoj obustavi izvršenja budžeta. Privremena obustava izvršenja budžeta, od toga što je odgovorni rukovodilac u ministarstvu ili drugom državnom organu postupio suprotno odredbama zakona. Radi se o prekršaju, privrednom prestupu ili krivičnom delu. Zakon o budžetskom sistemu je predvideo kaznene odredbe. U ovom slučaju se radi o prekršaju i onaj koji je prekršio odredbe Zakona o budžetu treba da odgovara, ne da se vrši obustava prema direktnim i indirektnim korisnicima budžeta. Vi postupate suprotno odredbama Zakona o budžetskom sistemu i brojnim drugim zakonima. To ovde i ne krijete, čak i kažete, u obrazloženju Vlade stoji – amandman se ne prihvata iz razloga što Predlog zakona sadrži odredbe kojima se regulišu izuzeci od primene odredbi drugih zakona. Ne možete to Zakonom o budžetskom sistemu i ne smete, ali izgleda da se sve može.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Gospodin Perić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ovaj amandman je morao da bude prihvaćen. Zbog čega je morao da bude prihvaćen i šta ste vi naveli u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana? Godine 2005. je donet zakon kojim su penzije poljoprivrednika proglašene za javni dug Republike Srbije i onda je napravljena jedna dinamika u kojoj te, da slobodno kažem, zaostale penzije treba isplatiti poljoprivrednicima. Sada ste u članu 43. predvideli da se to ne može isplatiti u 2010. godini, nego ostavljate da će se one u celosti isplatiti do kraja 2011. godine i tu ne kažete da ćete isplatiti u prvom kvartalu, prvoj polovini 2011. godine, nego kažete – u celosti će se isplatiti do kraja 2011. godine. Srpska radikalna stranka je amandmanom intervenisala i predložila da to bude isplaćeno do 1. jula 2010. godine. Amandman se ne prihvata, vi kažete – nisu predviđena sredstva za tu namenu i ne mogu se isplatiti. Morali ste one silne usluge po ugovoru, gde nikom živom nije jasno kako i na koji način se troše ta sredstva i da li objektivno postoji potreba za trošenjem tih sredstava, da ih preusmerite u isplatu poljoprivrednih penzija, koje su stvorene i preuzete kao javni dug države. Ne, vi zaboravljate, a već smo vam govorili da su prosečne poljoprivredne penzije tri puta manje od onih koje primaju iz fonda zaposleni, iz Fonda samostalnih delatnosti, tri puta su manje i vi se seljaka i poljoprivrednika setite samo jednom u četiri godine ili možda ponekad i češće kad su izbori. Kad se to završi, onda vi njih ostavljate po strani i apsolutno vas ne zanimaju, a sve probleme u društvu smo prevazilazili zajedno sa poljoprivrednicima, zajedno sa seljacima i njima nije bilo teško i većina od njih ne može nakon odlaska u penziju da nastavi sa drugim aktivnostima (Predsednik: Vreme. Privedite kraju, molim vas.), dok to zaposleni u drugim delatnostima mogu.
Gospodin Đelić. Izvolite.
Gospođo predsednice, narodni poslanici, dame i gospodo, oko nekoliko pitanja koja su raspravljana ovde. Što se tiče agrara, nedvosmisleno je da trenutna situacija od nekih 19 milijardi dinara nije u potpunosti zadovoljavajuća, ali složićemo se da povećanje od pet milijardi dinara za sledeću godinu jeste značajan napredak za naš agrarni budžet. Tačno je da je Republika Hrvatska u stanju da izdvoji veća sredstva, ali ona to uspeva da uradi isto zbog toga što počinje da dobija i strukturna sredstva iz budžeta EU. Zapravo, EU je isto jedna značajna šansa za naš agrar. Iz tog razloga je Srbija pre dve godine počela određene reforme, poput direktnih davanja u iznosu od 120 evra po hektaru i koji su uspeli da dođu na stotine hiljada adresa, omogućili su da se dovrši jedan moderan registar poljoprivrednih gazdinstava i što je veoma bitno, dovršavamo veliki posao izgradnje agencije za agrarna plaćanja. Na taj način pripremamo sistem za naš agrar, koji će biti u stanju da apsorbuje sredstva koja će doći iz budžeta EU. Ne bih licitirao sa nekim ciframa, ali dovoljno je reći da prošle nedelje ministri poljoprivrede 22 od 27 zemalja EU su osetili potrebu da imaju zajedničku deklaraciju, kojima se spremaju da brane poziciju poljoprivrede u budućem šestogodišnjem budžetu EU, koja će početi 2014. godine, a završiće se 2020. godine. Danas, budžet EU, to je u velikoj meri budžet poljoprivrede, nekih 40% i čak i ako dođe do određenog smanjenja te proporcije, Srbija, to jest srpska poljoprivreda, moći će da računa na značajnu podršku iz tih sredstava. Srpska poljoprivreda napreduje uprkos svemu. Ove godine, ona je obezbedila da naša zemlja ostvari suficit, to jest da izveze za 200 miliona evra više nego što je uvezlau poljoprivrednim proizvodima na tržištima EU. Primena Prelaznog trgovinskog sporazuma od 1. februara 2010. godine će omogućiti da i one kvote koje smo dobili budu u punom smislu te reči iskorišćene. Veliki broj naših klanica je dobilo i počeli smo sa jednom pre dve godine, koje su imale standardizaciju i mogućnosti da izvoze na tržište EU i pre koju nedelju dobili smo i mogućnost da izvozimo naše mlečne proizvode. Ne stoji to da se kaže da je naša poljoprivreda u propasti i tačno je da niko ne može biti u potpunosti zadovoljan ovim nivoom agrarnog budžeta, ali ovaj agrarni budžet omogućava značajan napredak na onome što je bilo moguće uraditi ove godine. Samo bih hteo da dodam još dve-tri reči o javnim nabavkama. Javne nabavke uopšte nisu bile regulisane do zakona koji je donesen 2002. godine. Veoma sam ponosan, sa mnogim posledicama koje su ovde, što smo uradili taj veliki posao tada, pre sedam godina. Ne treba idealizovati ni taj zakon, ali isto tako treba primetiti da ovaj novi zakon koji ga je zamenio ove godine je odgovorio i na jedan broj izazova koji su uočeni tokom primene u prvih sedam godina primene te nove tematike u našoj zemlji. Mnogobrojne studije su urađene i možemo reći da uvođenje konkurencije omogućava značajno pojeftinjenje i suzbijanje korupcije u tom važnom domenu. Da li je situacija idealna? Nije, kao što se videlo i kroz akciju naše policije proteklih nekolik nedelja i meseci i ta tematika javnih nabavki je veoma osetljiva. Procenjuje se da svake godine razni nivoi vlasti troše do 2,6 milijardi evra kroz javne nabavke, te će biti važno da budemo svesni da ćemo se i u godinama i decenijama koje dolaze morati stalno boriti da unapredimo ovaj sistem. Novi zakon obezbeđuje u mnogo većoj meri upotrebu elektronskih javnih nabavki tako da transparentnost bude na višem nivou, ali mislim da će postepeno, imamo i konsultacije u Vladi, doći vreme kada jedan broj dobara kupuju razni nivoi vlasti da budu u smislu pregovaranja centralizovani, ne kupovina, ali pregovaranje na jedan mnogo transparentniji način za veće količine na duži period. To će obezbediti da veći broj ozbiljnih ponuđača bude prisutan. Zbog većih tržišta pojedinačna cena će padati i velika pozornost Vlade i medija i narodnih poslanika za te veće nabavke će biti takva da ćemo biti sigurni da neće biti tu nikakve korupcije. Onda niži nivoi vlasti i drugi ljudi koji žele da kupe ta dobra imaće tu mogućnost ukoliko imaju tu poziciju u budžetu za određeni kompjuter, papir i već šta, mogu samo da naruče ono što je već ispregovarano, ne treba da formiraju nikakve komisije i tako se suzbija korupcija i tako se smanjuje cena. Javne nabavke jesu velika tematika i očekujemo da vidimo u godini koja dolazi primenu ovog zakona koji je uvršten i da, ukoliko to bude moguće zajedno sa cenjenom Narodnom skupštinom, donesemo i dodatna unapređenja, tako da tematika bude još bolje uređena. Poslednja stvar koju bi želeo da kažem jeste da što se tiče transparentnosti i bilo je pitanje kadrovskog plana, moram da kažem da u članu 36. Zakona, cenjeni poslanik je predložio amandman koji zapravo omogućava niži nivo transparentnosti od onoga koji postoji u predloženom zakonskom rešenju. Zapravo, želeo bi to ovde da predočim na plenarnoj sednici, predlaže se u zakonu koji je predložen na usvajanje ovde u članu 36. dispozitiva da se na mesečnom nivou na internetu prati, i to uporedo, kadrovski plan razvijen po ministarstvima i po raznim delovima države, sa raznim nivoima kadrovskim i to ne samo nižih činovnika i ono što je pomenuto, državnih sekretara, pomoćnika, službenika, nameštenika, svi do poslednjeg i na onom nivou koji može da prati da li je poštovana procedura i koliko zapravo ljudi radi u državi u datom momentu. Ovde bih hteo da čestitam ministarki finansija i njenoj ekipi, jer ovo je jedan novitet koji do sada Republika nije imala. Hvala puno. (Sreto Perić, sa mesta: Replika.)
Gospodin Sreto Perić je želeo da replicira, ali nema osnova, ministar je zaista samo razložno izneo svoj stav. Dakle, sve je jasno. Nema poslovničkog osnova da vam dam reč. Gospodin Nenad Popović ima vreme poslaničke grupe u trajanju od devet minuta. Izvolite, gospodine Popoviću.
Gospođo predsednice, gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, pri kraju smo rasprave o budžetu i ipak posle svih ovih diskusija može da se kaže sigurno da budžet nije razvojni, budžet je ipak razorni za privredu i za građane Republike Srbije. Biće usmereno 63% budžeta u plate i troškove državnog aparata. Veliki problem je, to ću ponoviti, privreda i sve ono što je vezano za privredu, a to su nauka i obrazovanje. Drago mi je da je ovde gospodin potpredsednik Vlade čije ministarstvo, nažalost, nije dobilo nikakvo povećanje ovim budžetom. Ostalo je na istom nivou kao i prošle godine. To samo pokazuje da ni u ovom budžetu, osim tog nekog koalicionog principa gde su se zadovoljavali interesi raznih koalicija u ovoj vladi, nije bilo sistematskog i planskog pristupa. Da ga je bilo, sigurno je da bi veliki deo sredstava bio usmeren u kapitalne investicije, a ne samo 15% od onih 400 milijardi evra dodatog viška u odnosu na manjak iz prošle godine. Naravno, treba reći da ovim budžetom država produžava svoju originalnu ideju bavljenja preduzetništvom i ponovili smo nekoliko puta o totalno neprihvatljivom koraku o ulaganjima države u „Fijat“ u italijansko preduzeće. To je posao za privatne kompanije i one su dobrodošle. Siguran sam da će se većina ministara u Vladi složiti sa ovim što govorim. Takođe, država nastavlja preduzetništvo i to čujemo, država će da kupuje opremu za Bor. Zašto država da se bavi Borom? Bor je trebalo da bude privatizovan juče, Bor treba privatizovati danas, ne treba čekati sutra. Kako će se to država baviti Borom? Država će da kupi opremu za topionicu u Boru, neki mladi kadrovi će, koji su želeli da se igraju biznisa, da kupuju u ime države. Jako je lepo trošiti državne pare, niti si ih zaradioniti odgovaraš, a predlažem svim tim mladim lavovima koji žele da se bave biznisom da krenu u biznise. Makar danas u Srbiji za dva-tri dana za 500 evra možeš da osnuješ kampanju i dokaži svoje znanje i svoje mogućnosti. Verujte da je ljudima koji su danas u privredi izuzetno teško, pogotovo onima koji su u malim i srednjim preduzećima, koji nemaju mogućnost da dobiju kredite. Kriza neplaćanja je ogromna. Možemo da kažemo da u 80% preduzeća imate ogroman problem plaćanja, niko nikome ne plaća. Vraćamo se u neki težak period. Ne možemo taj problem neplaćanja da rešimo bez kredita tim preduzećima. Ponoviću, preduzećima u Republici Srbiji treba pomoći ne sa 50 miliona evra, koliko je Vlada Republike Srbije izdvojila za subvencionisanje kredita, preduzećima u Republici Srbiji treba pomoći sa milijardu ili sa nekoliko milijardi koje će biti direktno usmerene preko Fonda za razvoj. Fond za razvoj i postoji da bi kreditirao preduzeća u Republici Srbiji. Šta se dešava? Država reši da uloži 150 miliona evra u samo jedan posao sa „Fijatom“. Naravno, gospodin Đelić me je prošli put optužio da ne volim „Fijat“. Volim „Fijat“ i „Fijat“ je više nego dobrodošao. Volim i „Mercedes“, gospodine Đeliću. Volim i „Tojotu“, „Ford“, „Opel“ i volim i francuski „Sitroen“ i „Reno“. Sve volim. Ali, gospodine Đeliću, ne možemo deliti poslovne partnere i potencijalne investitore na naše i na neke njihove. Mislim da smo morali posle ovog neuspeha sa „Fijatom“, podsetiću vas, kao Vlada, nama je „Fijat“ bio dužan da u prošlom novembru plati 200 miliona evra, pa ste taj rok prolongirali, pa je trebalo da nam plati 200 miliona evra do 31. marta. Danas je decembar. Govorite – biće plaćeno između 21. i 25. decembra, obećavam vam. Evo, podsetiću vas na poslednje obećanje da će 21. decembra biti plaćeno, ostalo je još četiri dana, 200 miliona evra. Pitam šta ćete preduzeti? Možete da uradite samo po zakonu, da razbijete taj ugovor i plati „Fijat“ penal od 30 miliona ukoliko ne isplati 200 miliona evra. Nemojte nam samo govoriti da će platiti 100 miliona evra. To je jedna petina od obećane milijarde. Molio bih vas da se oko ove teme "Fijata" ne vraćamo, govorimo samo jezikom ovih činjenica da li je plaćeno ili nije plaćeno? Da li država ulaže ili ne ulaže? Imate preduzeće "FAP" u Priboju. Zašto "FAP" iz Priboja ne dobije ne 150 miliona?Dajte da "FAP" iz Priboja krene sa 15 miliona. Zašto "FAP" iz Priboja, proizvodi ta vozila, ne bi dobio potpuno iste subvencije, da date 150 miliona evra potencijalnom partneru Kinezu, Japancu, dajte 100 miliona evra garancije? Kad je to u istoriji Evrope neka država davala garancije inostranoj kompaniji od 100 miliona evra, bankarske garancije za kupovinu opreme. Pored svega toga treba da se da još dva miliona evra za neku imaginarnu konsultantsku kuću. Zamislite to. Vi ćete dati dva miliona evra, ne kažem vi gospodine Đeliću, ne kritikujem vas, ne daj bože, kritikujem Vladu kao sistem na čelu sa premijerom Cvetkovićem, dati konsultantskoj kući pare budžetskih korisnika, a ne zna se zašto. Da konsultuje koga? Inostranu kompaniju? Ta kompanija ima većinski inostrani kapital. Privatna kompanija. Kažem ponovo, "Fijat" je uvek dobrodošaou Srbiju, svi ćemo se radovati, ali od toga obećanja nema ništa. Takođe, hteo bih da kažem da u budžetu je apsolutno netransparentno urađeno sve što se tiče AP Vojvodine. Nažalost, ne vidimo ni jednu stavku u budžetu oko Vojvodine i mislim da je vrlo važno da se kaže da će verovatno troškovi za prenos ovih nadležnosti za Vojvodinu biti mnogo veći nego Ustavom zagarantovanih 7%, verovatno zbog toga što još uvek nije određeno i što ne može da se kaže da će taj prenos nadležnosti, taj višak para, plaćati građani, ne samo Vojvodine nego i Kuršumlije, Prokuplja, Novog Pazara, Šapca itd. Ono što ispred poslaniče kluba DSS mogu da kažem da smo mi uložili amandmane. Zahvaljujemo se na amandmanima koje ste prihvatili i takođe žao nam je što niste prihvatili ostale amandmane. Nekim amandmanima budžet je poboljšan, ali nedovoljno. Ono što predlažemo je da budžet povučete iz procedure, a mi ispred DSS nećemo glasati za ovaj budžet.
Ministar gospodin Božidar Đelić ima reč.
Gospodine Popoviću, teško je oteti se utisku da ima kontradiktornosti u ovome što ste upravo rekli. Počeli ste s time da ne treba dati nekim mladim lavovima bilo kakav novac za upravljanje, te da i u onim teškim situacijama, a Bor je sigurno jedan od njih, gde je kod nekoliko Vlada, pa i one koju je vodila vaša stranka, pokušana privatizacija. Nažalost, to nije uspelo i sigurno da nije to neko ideološko opredeljenje, nego potreba da sa ovim nešto boljim nivoom cena bakra se pokuša pokrenuti kvalitetnija proizvodnja da bi sačekali još spremniji pokretanje veće aktivnosti i ponovno interesovanja kupaca. Ako se ne varam, u četiri ili pet navrata je pokušana prodaja RTV Bora i ovo je jednostavno iznuđeni potez da bi se obezbedila budućnost Boru i celom Borskom okrugu. Složićemo se da je to izuzetno važno, znajući da istočni deo naše zemlje je nažalost pogođen depopulacijom, da imamo mnogobrojne probleme, i Bor, i Majdanpek i mnogobrojne opštine tamo. Ne treba gledati u negativnom smislu i svetlu sve to, nego pozdraviti. Kontradiktornost koju možemo videti je da ste u drugom stavu rekli da sa druge strane država ne daje dovoljno. Rekli ste da sa jedne strane ne treba da daje ništa, a onda ste odmah potom rekli da je onih malih 50 miliona evra nedovoljno. Hajde da se dogovorimo da li država treba ili ne treba da interveniše. Ako sagledamo činjenice, ekonomska kriza je momenat kada sve zemlje u svetu, pa i one koje su branile dugo najčistiju "formu liberalizma", poput Amerike, i to su zemlje koje su intervenisale masivno, koje su nacionalizovale njihove finansijske institucije. Poslednji primer, ne verujem da možemo da kažemo da jedna Austrijaje zemlja koja želi da uđe u neku formu komunizma. Ona je nacionalizovala jednu banku zato što je ona pretila da će da destabilizuje njen finansijski sistem. Ovo nije momenat za neku ideologiju, nego za rešavanje konkretnih problema za konkretne ljude, za konkretna preduzeća. Sigurno je da kada se desi situacija da se moramo vratiti, i tu bih se složili sa vama, sa ograničenom formom intervencija u privredi, sigurno ne politikama koje bi bile usmerene na pojedinačne slučajeve, nego mnogo više na nešto što je sektorsko tj. nacionalno. Obrni-okreni, za jednu investiciju poput "Fijata" bili smo u konkurenciji sa nekoliko zemalja. Da li hoćemo ili nećemo da imamo jednu fabriku koja proizvodi tri hiljade novih modela "Fijata" u našoj zemlji. Tačno je da je taj projekat otežan ekonomskom krizu. Videli smo da je "Fijat" ušao u nekoliko pregovora za koje niko nije mogao da predvidi, a ponajmanje oni sami, čak pre godinu i po dana. Koje mogao predvideti da će "Fijat" ući u pregovore sa "Krajslerom" u Americi? Ko je mogao predvideti da će "Fijat" imati diskusije Džoint Tvenčer u Kini? Ko je mogao predvideti da će "Fijat" biti jedan od tri kandidata za preuzimanje "Opela"? To su sve dosijei plus teškoće za koje znamo za sve automobilske proizvođače, pa i za "Fijat" ove godine u njihovim matičnim zemljama. U ovom slučaju se radi o Italiji, za "Fijat". Ovih nekoliko meseci, koji nisu ni na koji način mera bilo kakvog ugrožavanja ovog projekta već pripreme da se dođe do njega, tokom posete predsednika Tadića državnoj delegaciji u Italiji, na sastanku vlada oglasio se i predsednik Fijat grupe Markioni, koji je potvrdio da je projekat u Srbiji i dalje aktuelan i da će se on realizovati. To je sjajna vest i za Kragujevčane i za celu Šumadiju. Iskustvo je pokazalo da je najteže privući prvog u toj velikoj industriji, kao što su pokazali primeri Mađarske, Češke, Slovačke, a posle toga ta ekologija automobilske industrije, jedna od proizvođača automobila i već 75 firmi u domenu komponenata u našoj zemlji. U poslednjih nekoliko meseci možemo biti zadovoljni što jedna firma, poput "Festoa" u Prokuplju, otvorila novo postrojenje, koje će zaposlitidve hiljade i sto radnika. To su sve okolnosti kada bude pokrenut u punoj snazi taj projekat koji će obezbediti budućnost industrije naše zemlje. Zbog toga mislim, gospodine Popoviću, da i vi kao privrednik nadam se da ćete se složiti da ovo nije momenat za neke velike ideologije u momentu pripreme za izlazak iz ove krize. Nadamo se da je i ovaj budžet odlika toga. Očekuje se rast od 1,5%. Moramo na pragmatičan način rešavati konkretne probleme naših ljudi. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodine Popoviću, žao mi je, nemam poslovničku mogućnost da vam dam reč. Iskoristili ste vaše vreme. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Gospodin Zoran Popović želi reč.
Podneo sam amandman koji se odnosi na sredstva namenjena za obnovu Kolubarskog okruga, koji glasi da u članu 44. stav 2. Predloga zakona reč - pet zamenjuje se rečju - tri. U obrazloženju Vlade o neprihvatanju amandman piše - amandman se ne prihvata iz razloga što i nakon 11 godina od osnivanja Direkcije, i pored angažovanja značajnih sredstava iz budžeta RS, nije okončana izgradnja i sanacija objekata na području šest opština Kolubarskog okruga. Upravo iz tih razloga sam podneo amandman da skrenem pažnju na nebrigu ove Vlade prema opštinama Kolubarskog okruga, Ljigu, Mionici, Lajkovcu, Valjevu, Ubu i Osečini po pitanju obnova kuća oštećenih zemljotresom iz 1998. godine. Koliko je zvanično objekata do danas obnovljeno ne zna se, ali se kaže da je obnovljena polovina, međutim, niko ne saopštava koliko ta polovina iznosi. Postoje procene zasnovane na novcu koji se izdvaja za ovu namenu da će obnova biti završena tek za 15 godina, ali ako se ima u vidu dosadašnji tempo obnove, onda će to potrajati najmanje još 25 do 30 godina. Samo u opštini Ljig postoji oko 400 objekata koje treba izgraditi i 150 koji su predviđeni za sanaciju. U opštini Mionica, koja je bila u epicentru zemljotresa, situacija je još alarmantna, jer tamo treba obnoviti i sanirati preko hiljadu objekata. Sredstva koje ste nam odredili za obnovu Kolubarskog okruga u iznosu od 178 miliona nisu dovoljna samo za opštinu Ljig, koja u raspodeli učestvuje sa 12, 3%. Umesto da povećate izdvajanje sredstava namenjenih za obnovu Kolubarskog okruga pogođenog zemljotresom, vi svake godine sve više smanjujete, a rokove produžavate. Iz navedenih razloga predlažem da prihvatite ovaj amandman.
Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite.
Ovaj amandman je samo logičan nastavak prethodnog amandmana, gospođo ministre. Naša intencija ovim amandmanom jeste da se ukaže u stvari na nebrigu koju ova Vlada pokazuje prema opštinama Kolubarskog okruga. Godine 1998. ove opštine je zadesio strahovit zemljotres. U tom zemljotresu hiljade kuća su oštećene ili porušene. Samo u opštinama Ljig i Mionica oko 1.500 kuća treba da se sanira, popravi ili napravi. Sneg koji je padao ovih dana pretio je da mnoge od tih građevina, mnoge od tih polusrušenih kuća sruše do temelja. Država kupuje vreme, država u stvari znate šta traži sada, traži od tih nesrećnih ljudi ponovo da plate neke takse u iznosu od dve do 2.500 dinara radi navodne neke socijalne prekategorizacije. Umesto da im reše probleme, oni ih teraju u nove i nove izdatke i nove probleme. Kada će biti ovo isplaćeno onim ljudima kojima se duguje. Kada će im kuće biti sanirane ili napravljene? Postavlja se pitanje, dokle će nebriga ove Vlade da traje ili možda kod ove Vlade važi ona crnogorska izreka, koja je malo šaljiva, ali je u ovom slučaju tužna: "dužnik će dug vratiti ako rđa šćedne sačekati". Nije li to kod ove Vlade slučaj? Gospodo, pokažite malo razumevanja za ove nesrećnike. Možda su oni krivi što su napravili kuće na trusnom području.
Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu za 2010. godinu. U članu 47. stav 2. reči "ministar nadležan" zamenjuju se rečima "ministarstvo nadležno". S obzirom da je predloženim zakonskim rešenjem omogućeno da ministar samostalno odlučuje i novac samoinicijativno usmerava kao višak iz prethodne godine, pa podneo sam amandman ispred SRS koji ovu nepravilnost popravlja. Iz priloženog, kako vidimo, ministru se daje za pravo da odlučuje o svemu u ministarstvu, čime se legalnim putem omogućava zloupotreba ministra, a što nanosi štetu ministarstvu, budžetu i građanima Srbije. Zbog toga mislim da amandmanom možemo sprečiti njegovu individualnu moć sa ciljem da izbegnemo zloupotrebe ministra i da ta prava prenesemo na ministarstvo.
Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da.)
Podneo sam amandman na član 48. koji se odnosi na određene nadležnosti koje se prenose sa Republike na AP Vojvodinu. Sredstva koja su planirana u budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, a neutrošena za finansiranje tih nadležnosti, unose se u tekuću budžetsku rezervu i usmeravaju u budžet AP Vojvodine preko razdela Ministarstva finansija. Upravo smo imali skoro i na ovoj sednici, ovaj dom je doneo zakon o prenadležnosti Vojvodine, tako da moj amandman se odnosi na to da se ovaj član briše iz razloga što to reguliše upravo taj zakon koji je donet u parlamentu. Želeo sam još da kažem, pošto je gospodin Đelić otišao, a žao mi je što nije ostao, s obzirom da sve ove pare koje su bile, a i da će se probiti ovim zakonom ustavnost, ona koja pripada iz budžeta AP Vojvodini, da će upravo i sada je na delu, kako je to rekao gospodin Đelić, mladi lav Bojan Pajtić, kako arči pare po Vojvodini, i sada upravo takve pare koje su stigle iz Republike iz budžeta u AP Vojvodinu koriste se u političke svrhe. Upotrebljavaju se u opštinama gde su lokalni izbori, upotrebljavaće se tamo gde su izbori raspisani i kada budu raspisani u AP Vojvodini. Upravo, gospođo ministre, locirao je problem za 2010. godinu i najavio je da je najveći problem u javnim nabavkama, upravo ono što sam komentarisao u amandmanu koji se odnosio na sport. Takođe će se asfaltirati i praviće se igrališta itd. iz tih sredstava koja bude prebačena AP Vojvodini. Samo je jednu stvar zaboravio da kaže, koliko će uopšte dobiti, ako se bude kontrola izvršila nad javnim nabavkama.
Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 48. i odredba po kojoj Vlada može iz tekućih rezervi za poverene poslove, kada je u pitanju prihvaćeni statut Vojvodine, da prenosi sredstva bez ikakvog uvida niti javnosti, znači građana Srbije i ovog parlamenta. Vlada je dala sebi za pravo da prenosi sredstva onako kako ona smatra da treba za poverene poslove i stavljajući nas iz republičkog parlamenta u situaciju, nas poslanike, da nemamo uvid niti kolika su sredstva prenesena, niti zašto se ta sredstva troše, odnosno zašto je planirano da se troše. Mislim da je ovo krajnje neprimereno. Imamo jednu situaciju da su lokalne samouprave iz unutrašnjosti Vojvodine i iz unutrašnjosti centralne Srbije i na neki način prevarene i tek će biti prevareni zahvaljujući ovom članu zakona, jer one imaju obavezu da za par hiljada zaposlenih smanje svoju administraciju, a mi smo u situaciji da Novi Sad dobija par hiljada novih radnih mesta koje, zahvaljujući ovom članu zakona, nećemo moći da identifikujemo. Isto tako bićemo u situaciji da Beograd, koji je Novom Sadu dao tih par hiljada radnih mesta, neće za isto toliko, s obzirom da su povereni poslovi Novom Sadu, AP Vojvodini, neće za toliko da smanji broj radnih mesta u republičkoj administraciji, rekao bih u beogradskoj administraciji. Smatram da za sve poslanike iz unutrašnjosti ovaj član zakona bi trebalo da bude neprihvatljiv, ako se već zalažete za transparentnost, valjda je elementarna stvar da znamo koliko AP Vojvodina novca troši. Valjda je elementarna stvar da imamo uvid koliko će to novih radnih mesta značiti i za koliko Republika, odnosno beogradska administracija treba da smanji svoje kapacitete.
Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospođo ministar, naš cilj nije bio da vas nešto zaboli, nego da vas što više isprovociramo da prihvatite amandmane koji idu u korist građana Srbije, da se štedljivo odnosite prema budžetu Republike Srbije i da one pozicije koje smo mi naznačili, da se u njih usmeri što više sredstava. Podneli smo amandman na član 49. gde stoji - zakon stupa na snagu sledećeg dana od dana objavljivanja, a mi insistiramo na tome da se ispoštuju odredbe Ustava gde kaže da zakoni i drugi propisi stupaju na snagu osam dana od dana objavljivanja. Ovde ne postoji nijedan razlog. Da se radi o rebalansu budžeta, onda bi vi mogli da kažete, trebalo bi da stupi na snagu sledećeg dana od dana objavljivanja. Ovo je budžet za 2010. godinu, sledeća budžetska godina i moglo je od 1. januara ovaj zakon da stupi na snagu i da se primenjuje. Gospođo predsedniče, malopre niste dozvolili, ali samo bih nekoliko reči uputio ministru Đeliću. Ponaša se kao dobra vila – eto, izdvojili smo toliko, to nije dovoljno itd. On se uvek tako ponaša. Kaže – to nije dovoljno, ali to je više nego što je nekad bilo. On ovde kaže da je poljoprivreda u Srbiji ove godine imala suficit. Da, bio je suficit u izvozu, ali nije to zahvaljujući ovoj vladi. Ne kažem da je Vlada radila protiv, ali veoma je malo učinila u tom pravcu. To su najviše zaslužni naši vredni poljoprivredni proizvođači, seljaci ili paori u Vojvodini. Oni su to uradili, ali prema njima ova država odnosno ova vlada nije bila dobronaklona. O tome voli Velimir Ilić da govori. On kaže i pošto su jabuke, i koliko je mleko i koliko je meso. On je o tome govorio tako da ja o tim cenama neću da govorim. Ali, dobro znaju svi u Republici Srbiji kakav odnos Vlada ima prema poljoprivrednicima – 120 evra po hektaru subvencija za poljoprivrednu proizvodnju. Gospodin Srboljub Živanović, kao vrsni poljoprivredni proizvođač, a uz to doktorant i magistar mašinskih nauka, odlično zna da je potrebno za zasejavanje pšenice po jednom hektaru 500 evra u startu, plus izdaci u proleće, to je 800 evra, a država daje subvenciju od 120 evra. Čini mi se da je to malo u odnosu na ono što bi poljoprivreda mogla da nam pruži. Nemojte u „fijatizaciju“ Srbije. Hajmo u poljoprivredu. Tu je šansa. Tu je perspektiva.
Gospodin Kenan Hajdarević, ima još tri minuta. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, LDP smatra da je predlogom ovog budžeta za 2010. godinu Vlada propustila priliku da definiše jasnu politiku koja mlade treba da vidi kao resurs, odnosno Vlada Republike Srbije nije prepoznala potrebe mladih i samim tim nije ponudila neka dugoročna rešenja koja treba da reše sve one probleme sa kojima se mladi susreću. Takođe, ekonomska politika koja treba da bude definisana Predlogom budžeta za 2010. godinu ne daje nam odgovore koje industrije će biti razvijane u narednom periodu, odnosno koji su to obrazovni profili neophodni da se definišu, kako nam se ne bi desilo ono što nam se dešavalo prošle godine, na primer, kada je preko 2.000 svršenih studenata i ljudi koji su završili fakultete otišlo odmah na zavod za zapošljavanje zato što ne postoji potreba za njihovim profilima na tržištu Republike Srbije. Na kraju, iskoristiću priliku da podsetim predsednicu Skupštine na jedno pitanje koje sam postavio u decembru prošle godine, ponovio ga 25. maja 2009. godine, a ono govori o odnosu države odnosno državnih organa prema mladima, a to je pitanje vezano za mlade građane Republike Srbije sa područja opština Novi Pazar, Tutin, Sjenica, Prijepolje, Priboj, koji su završili Fakultet kriminalističkih nauka u Sarajevu, nostrifikovali svoju diplomu na Univerzitetu u Beogradu i dobili zvanje diplomiranog menadžera bezbednosti, a koji su u periodu od 2004. do 2008. godine pokušavali da se zaposle u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Svi njihovi pokušaji da se zaposle nisu uspeli, odnosno, njihove molbe ostajale su bez odgovora. Ovaj problem je naročito urgentan, gospođo predsednice, ako se uzme u obzir jedna činjenica, a to je da većina njih sledeće godine pune 30 godina starosti, odnosno, to je gornja starosna granica po kojoj, po Zakonu o policiji, oni mogu da se zaposle u policiji. Molim vas da iskoristite vaš autoritet kako bih konačno dobio odgovor na to poslaničko pitanje koje sam već dva puta postavljao.
Gospođa Lidija Dimitrijević, takođe tri minuta.
Gospodo poslanici, posle usvajanja ovog predloga zakona o budžetu za 2010. godinu i njegovim stupanjem na snagu, građani Srbije biće zaduženiji. Imaćemo i dalje glomazni državni aparat, bez obzira na velika otpuštanja koja će krenuti od 1. januara 2010. godine, iako je planirano da se tim otkazima administracija učini navodno efikasnijom. Penzionerima će biti zamrznute penzije, bez obzira na inflaciju u ovoj godini, štedeće se na naknadama porodiljama, iznosi transfera gradovima i opštinama biće toliki da ozbiljno dovode u pitanje njihovo funkcionisanje, imaćemo i dalje astronomski broj paralelnih državnih organa, uglavnom agencija, i dalje će biti visoki iznosi sredstava opredeljeni za budžetske korisnike, za usluge po ugovoru, specijalizovane usluge itd. Predlog SRS je bio da tu ostvarite uštede kako biste omogućili veći iznos subvencija poljoprivredi i privredi. Mi smo dali konkretne predloge, vi ih niste prihvatili. Štetu trpe svi građani. Zaista ne znam da li će narodni poslanici koji budu prilikom glasanja pritisnuli taster ''za'' nakon toga biti mirne savesti? Godine ekonomske krize su teške. Svesno ili nesvesno, vi ih činite još težim.
Reč ima ministarka, gospođa Diana Dragutinović. Izvolite. Izvinjavam se, gospodin Čolaković ima kompletno vreme.
Poštovana predsednice, predsedništvo, poštovana ministarko i predstavnici Vlade, uvaženi narodni poslanici, osećam potrebu da nešto kažem, s obzirom da nisam bio dva dana zbog drugih obaveza, a mnogo sam toga pročitao. PUPS i naša poslanička grupa smatra da je budžet uravnotežen i to iz dva razloga koji pišu u budžetu i treći je razlog o kojem se ne govori u budžetu. Prvi je ekonomski i razvojni, i to ne može niko da porekne. Drugo je socijalno opravdano. Mislim da je on u ovom trenutku pravičniji nego oni koji su u poslednjih 10 godina donošeni. Tu komponentu u ovom trenutku moraju imati u vidu. Rast BDP-a 1,5% je, po našoj proceni, realan i to svi treba da znamo da zavisi od nas, a ne od drugih. Takođe mislim da su procene rasta BDP-a u narednih dve godine, u 2011. i 2012. takođe realni. Ja sam u tom pogledu optimista. Nešto u vezi sa onim delom koji se tiče penzije. Nivo iz oktobra 2008. godine ne zadovoljava penzionere i to je tačno i u potpunosti se slažem sa poslaničkim grupama koje su uputile tu kritiku vezano za zamrzavanje penzija, ali isto tako nam je nerazumno kako je takav raskorak između poslaničkih grupa. Jedni tvrde da je nepravedno zamrzavanje penzija, a drugi traže smanjenje penzija. Lično mislim da je ovo dvogodišnje zamrzavanje penzija cena koju plaćaju penzioneri zbog ekonomske i finansijske krize. U tom pogledu smatram da su penzioneri dali svoj doprinos prevazilaženju ekonomske i finansijske krize. Ne samo sada, nego u poslednjih 20 godina. Mi znamo da je urušavanje penzijskog sistema počelo 1992, pa 1996, pa smo stigli na 2001, 2003. godinu i konačno 2005. godinu, kada su zakoni donošeni. Mi nećemo pristati, i mislim da je to jasno, na smanjenje penzija. Naš stav je tu jasan i on nije ucenjivački, kao što je ovde neko to govorio. Mi smo ušli čistih računa u vladajuću koaliciju 2008. godine, gde smo precizirali, i to je vladajuća koalicija prihvatila, pored četiri osnovna principa koja su ponuđena, da bude i peti princip – socijalna pravda. Dokle god Vlada ispunjava i poštuje te principe, mi ćemo joj davati podršku. Neka se traže rezerve i na nekim drugim stranama. Nešto je gospodin Đelić govorio o javnim nabavkama. Mi smatramo, iz mnogih istraživanja koja smo i mi vršili, da su tu najveće rezerve, da se kreću i preko milijardu evra. Isto tako mislimo da treba nastaviti sa daljom racionalizacijom državnih ustanova i institucija. Ne mislimo samo na agencije i ove druge organe nego mnogo dublje. Drugo, postavlja se pitanje koje penzije treba smanjivati. Da li one koje su u visini 11.000, odnosno najniže penzije i niže, a preko 500.000 penzionera te penzije primaju, ili onih koji primaju prosečnu penziju i nižu od nje od 19.500 dinara, a njih ima preko 900.000? Koje su to penzije koje mogu izdržati bilo kakvo smanjivanje? Mi insistiramo na tome da se od toga ne može živeti, ali druge mere državnih organa i državnih jedinica, kao što su lokalne samouprave, opštine, gradovi, pokrajine treba da to pitanje stave na dnevni red i da vide kako svoje građane mogu ispoštovati, kako se tim građanima može omogućiti bolji život. Moram da kažem ovde da su ti ljudi, tih milion ljudi, dali sve što su mogli dati za ovu državu, za izgradnju ove države. Dali su sve, pa dali su i stvorili one koji sada traže smanjenje njihovih penzija. Zbog toga mi ne možemo pristati na ovakav odnos koji se ovde traži i ističe. Njih je više od polovine. Upravo ovih najugroženijih. Treće, nešto o debati koja je bila ovde na račun nas pet poslanika. Takav način i takav odnos je neprihvatljiv, niti je poslanički, niti je demokratski, niti se može tako osporavati bilo čiji izbor na funkciju narodnog poslanika. Pogotovo nije to primereno mladim ljudima da se odnose tako prema svojim starijim kolegama, odnosno prema svojim roditeljima. Mi smo koalicija SPS-PUPS-JS, sa osvojenih 20 mandata, sa preko 332.000 glasača. Kakva je to interesna grupa? Ko može da kaže da je to interesna grupa? Čime smo mi to zaslužili da se tako nazivamo? Moram da kažem da mi imamo i veliki broj mladih ljudi koji je pristao uz našu partiju. Mi ćemo vam poslati te mlade ljude, sa njima da razgovarate, jer ste najavili da želite da razgovarate na liniji mladih i starih. Kaže - nemamo podršku vaših roditelja. Imamo podršku roditelja svih. Mi imamo podršku svojih mladih, svoje dece i svojih unučadi. Lično kažem da imam punu podršku svih mojih mladih i starih, a među njima je 90% mladih. Kažete da je to vaša politika. Mi vam to ne osporavamo, ali ja vas molim da ne osporavate ljudima našu partiju, ni našeg predsednika, ni naše narodne poslanike. Osporavate nas za devedesete godine. Lično ja, a i poslanici nisu iz te priče. Nisu oni iz priče od 2000. do 2008. godine, to treba da znate. Mi smo iz priče od 11. juna 2008. godine, jer sve što radimo, odgovaraćemo pred svojim biračima, pred svojom državom i svojim narodom. Da kažem i to, u toj grupaciji su dva-tri istaknuta bivša funkcionera, dva potpredsednika Vlade i predsednik Narodne skupštine. Iz perioda kada je privatizacija ove države imala najsramnije dane, te posledice morate prihvatiti kao odgovornost sada, to što se dešava i na prugama, i na putevima i na ulicama. To ne možete prebaciti na pleća onih ljudi koji su otišli u penziju devedesetih ili onih ljudi koji nisu učestvovali u tome. Godine 2001. i 2003. promenjen je Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranja. Tada su ukinuta mnoga stečena prava penzionera koja su bila zaslužena. Od svega toga što je urađeno, penzioneri nisu imali nikakve koristi i u tome nisu učestvovali. Zbog toga ih ne treba kriviti. Na kraju, osporavate da se nešto radi u vezi sa reformom penzijskog i invalidskog osiguranja. Ne treba da vas uveravam, tu je i gospođa ministarka, tu su i drugi predstavnici Vlade i mogu o tome da kažu šta se radi, imaju informaciju. Pripremljeno je dosta toga, ali mi imamo tri principa od kojih ne bi trebalo da odustane niko i koje treba svako da ispoštuje. Prvo – da se izgradi sistem penzijskog i invalidskog osiguranja koji će biti ekonomski održiv i tu nema ništa sporno. Ali, mi insistiramo i na socijalnoj pravičnosti, zbog onih koji su dali svoj život i zbog onih koji su gradili ovu zemlju. Drugo – insistiramo da se već stečena prava penzionera ne umanjuju. Treće – insistiramo na tome da budući penzioneri koji dolaze za nama ne budu oštećeni u pravima koja imaju sadašnji penzioneri. To su tri osnovna principa na kojima mi insistiramo i u tom pogledu je pripremljen tekst ili nacrt ili prednacrt ili neka rešenja u vezi sa Zakonom o penzijskom i invalidskom osiguranju. Ono na šta treba ukazati jeste da treba obratiti pažnju na greške koje su bile u zakonima i devedesetih i 2000. godine i sada. Prvi je oko beneficiranog radnog staža, gde je bilo propusta i slabosti i to treba da se ispravi. Takođe, kada je u pitanju donja starosna granica odlaska u penziju i treće, kada su u pitanju invalidske penzije, tu nije ništa sporno. Ono na šta mi bar sada ne možemo pristati, a mislim da i nećemo, da naše prelepe dame budu izjednačene sa nama muškarcima u pogledu odlaska u penziju, bilo to po godinama starosti ili po godinama staža, bar u uslovima u kojima mi danas živimo one to ne zaslužuju i ne mogu da izdrže. Na kraju, uvodi se centralni registar koji će obezbediti evidentiranje svih poslodavaca i svih zaposlenih, makar radio i dva dana ili pet dana i neće onda doći do ovoga do čega smo došli sada, da 150 milijardi neko duguje Fondu penzijskog i invalidskog osiguranja. Nemojte kriviti tog penzionera da su oni krivi. Treća stvar, tu bi se složili sa mnogim diskutantima, da službu penzijskog i invalidskog osiguranja treba racionalizovati i treba je osposobiti da može da radi svoj posao. Iz ovih i drugih razloga poslanička grupa PUPS će dati glas za ovakav budžet.
Zahvaljujem, gospodine Čolakoviću. Gospodin Kenan Hajdarević, replika.
Poštovana predsednice, gospodine Čolakoviću, divim se vašoj hrabrosti da odgovarate gospodinu Čedomiru Jovanoviću onda kada on nije ovde u Skupštini Srbije. Ono što vam mogu reći u ime većine građana Republike Srbije, to je da samo sa ponosom možemo da govorimo o onim godinama kada je na čelu Vlade Republike Srbije bio gospodin Zoran Đinđić. Upravo su te godine omogućile da danas vi, odnosno vaša poslanička grupa, odnosno vaš predsednik čine Vladu Republike Srbije. Onu vladu koja pokušava da Srbiju dovede do EU. Ako govorim o penzijama, mi u LDP znamo da niko od penzionera u Republici Srbiji ne može biti srećan, pa makar i njihova penzija bila pet puta veća nego što je danas, ako će njihovi unuci da žive u zemlji u kojoj oni nemaju apsolutno nikakvu budućnost. Gospodine Čolakoviću, kada govorite o penzionom sistemu, fondu morate da odgovorite na jedno prosto pitanje – ko je odgovoran za propast penzionog fonda? Mi iz LDP tražimo da se reformiše taj fond i ponudili smo jedno rešenje i odgovore na one kritike koje ste vi uputili na ono što mi predlažemo treba prevashodno da da ministarka, jer recite mi ijednu državu u svetu koja ima budućnost, ako jednu trećinu svog budžeta daje u penzioni fond. Šta će se desiti za godinu dana, za dve? Ionako male penzije će biti još manje, odnosno doći ćemo u situaciju da nećemo imati mogućnost da isplaćujemo penzije. Zašto? Zato što u ovoj državi apsolutno ništa ne funkcioniše od privrede, odnosno zato što neće imati ko da zaradi te penzije. To je činjenica sa kojom želimo da suočimo društvo. To je činjenica o kojoj hoćemo da govorimo. Hoćemo da govorimo i o činjenici da sve veći broj mladih ljudi ne mogu da se zaposle, da je privrede uništena, a da ono što ste vi tražili, da bi ušli u ovu vladu Srbije, a to je povećanje penzija linearno od 10%, uništilo faktički budžet Republike Srbije prošle godine i to je sve devalvirano, zato što je tada evro bio 75 dinara, a danas je 96 dinara. To su odgovori koje vi morate da date, a ne ovde demagoška priča. Ne možete vi, gospodine Čolakoviću, da govorite u ime onih penzionera koji imaju penziju 13 hiljada dinara.
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Hajdareviću. Gospodin Momo Čolaković, replika.
Nikako ne mogu da pristanem, a verujem niko, da smo mi prošlost. Gospodine Hajdareviću, jako puno grešite. Mi smo i sadašnjost i mi smo budućnost. Drugo, nismo mi učestvovali u privatizaciji i osnovnog narušavanja sistema PIO je i u to vreme bilo. To što je ova generacija izgradila trebalo je da deo prihoduje u fond i da fond onda raspolaže tim sredstvima. To se ne može baciti na pleća penzionera. Danas imamo preko ili oko 500 poništenih privatizacija i propalih privatizacija. To je kapital koji smo mi stvorili, a vi ste ga privatizovali. Na to ne možemo pristati. Oko osporavanja, da li mi zastupamo privatizaciju, rekao sam vam, imamo svoje glasače kao i vi. Nemojte to osporavati. Zastupamo svoje birače, ali zastupamo i penzionere i borimo se za sve penzionere, borimo se i za mlade više nego vi. Nemojte vi da kažete da više volite moju decu i unučad od mene. Na to ne mogu da pristanem. Ostajemo pri ovom stavu. Tražimo korektan odnos, pošten pristup i rešavanje penzionerskih problema. I ne samo njih, pre svega mladih radnika koji su ostali bez posla, najugroženijih porodica itd. U tom pogledu, molim vas da ostanemo u korektnim odnosima.
Zahvaljujem. Nema više replika. Nema više osnova za repliku. Po Poslovniku? Izvolite. Gospodin Kenan Hajdarević.
Član 104. gospođo predsednice. Pogrešno tumačenje od gospodina Čolakovića i samim tim neću upotrebiti tešku reč. Gospodine Čolakoviću, kada govorimo o privatizaciji, penzioni fond i društvo u Srbiji u ovom stanju se nalazi upravo zato što privatizacija nije završena. Sve privatizacije koje su vršene u periodu Vlade gospodina Zorana Đinđića su uspešne privatizacije. Vi ste, gospodine Čolakoviću, prošle godine glasali ovde u Skupštini Srbije zajedno sa većinom ostalih poslanika za jednu netransparentnu privatizaciju, privatizaciju NIS, koja je onemogućila puno veća sredstva za budžet Republike Srbije. Molim vas, kada govorimo o penzionerima, kada govorimo o generacijama naših roditelja, naših dedova, moramo da im kažemo, mora neko iz Vlade da izađe i da kaže ko je kriv za ono što su oni uradili, stvarali svih ovih godina, a uništeno je. Ko je uništio penzioni fond? Ko je uništio budućnost ove države? LDP to nije. LDP samo ukazuje na one probleme sa kojima ćemo se suočiti kada govorimo o penzijama sledeće godine.
Nema povrede Poslovnika. Član 104. govori o dostojanstvu Skupštine. Zaista, nema osnova za povredu Poslovnika. Gospodine Čolakoviću, zaista mislim da je sve bilo... Po Poslovniku? Izvolite, povreda Poslovnika. Gospodin Čolaković.
Hajde da se sporazumemo. Gospođo predsednice, molim vas da uvažite naš zahtev. Moram ovde javno da kažem da vas molimo da sa dva potpredsednika koji predsedavaju Skupštinom i primite poslaničku grupu – PUPS na razgovor u vezi sa osporavanjem ili kršenjem Poslovnika na našu štetu. Gospodine Hajdareviću, izuzetno cenim i poštujem to što ste vi kazali. Nemojte da baštiniti Đinđića više od mene. Vi ga niste ni upoznali ili ste ga slučajno upoznali. Bio sam neki funkcioner u to vreme kada je on stasavao, kada je on počeo svoju političku karijeru, vrlo uspešnu. To nismo negirali. I ne negiramo. O vašoj partiji ne govorim. Govorim o pojedincima koji su bili u vlasti u vreme nekih problema koji su nastali. U tom pogledu, molim za razumevanje. Neću se više javljati. Hvala.
Zahvaljujem i naravno da sa zadovoljstvom svaku poslaničku grupu, i vašu, mogu da primim u vreme koje želite. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, naša ministarka, gospođa Dragutinović želi da nam se obrati i da da završnu reč. Izvolite, gospođo ministar.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bila je ovo rasprava o budžetu, ali kao i obično bila je mnogo više od toga. Kroz ponuđene amandmane ili predložene amandmane, zaista su ponuđeni vrlo zanimljivi ekonomski koncepti. Danas bih govorila samo o onim najzanimljivijim, ali koji nisu bili prihvatljivi. Šta su narodni poslanici ovde ponudili kao ekonomski koncept? Osporava se zaduživanje. Predložili su brisanje svih onih članova gde se Republika Srbija ili zadužuje ili je garant. Objašnjenje je naravno da je dug zao drug i to sigurno da može da bude vlastiti stav. Ljudi mogu biti tradicionalni, ali kada bi taj stav postao opšteprihvaćen, to bi onda značilo da ne bi bilo potrebe da postoje ni banke, ni finansijski sistemi, ni finansijsko tržište. Pokušala sam da pronađem u tim rečima šta se zapravo krije iza toga, odnosno u takvom predlogu i da li on zapravo znači da treba zabraniti zaduživanje. Pokušala sam da pronađem da li postoji neka zemlja u svetu kod koje je zaduživanje zabranjeno. Naravno ima. To je Kuvajt. Da li neko misli da tamo zaduživanja nema? Činjenica jeste da se od Drugog svetskog rata nije u kraćem vremenskom periodu, tako brzo, je li, zadužilo toliko mnogo različitih država, ali je činjenica da nije bilo toga da bi kriza bila i dublja i da bi duže trajala. Nažalost, mi ne možemo da kontrolišemo međunarodne ekonomske cikluse i za mene je sasvim prihvatljivo da se zadužimo u ovoj fazi ekonomskog ciklusa da bismo vraćali te kredite onda kada kriza prođe. Takođe, bilo je dosta ličnih stavova o tome šta je to previsoko zaduživanje. Opet podsećam da to može biti privatni stav, ali da se tačno zna da je niska zaduženost zaduženost ispod 35% društvenog proizvoda. Povezano sa ovim, osporavala se veličina deficita i bio je jedan vrlo zanimljiv amandman koji je rekao - ne treba da postoji deficit. Deficit nula, dakle rashodi manji za 107 milijardi. Zanimljivo je zaista osporavanje deficita. Deficit je instrument fiskalne politike. Danas, na primer, postoji konsenzus o tome da je inflacija štetna za rast, ali ne postoji konsenzus o tome da je deficit štetan za rast, čak se deficit ispod 3% društvenog proizvoda u normalnim uslovima ne smatra lošom fiskalnom politikom, a to onda naročito nije slučaj u periodu recesije. Takođe, želim da vas podsetim da su sve zemlje sveta imale deficit, osim jedne Norveške 2009. godine i volela bih da pogledate, usvajaju se još uvek budžeti za 2010. godinu i uglavnom svi sa deficitom. Svuda u svetu deficiti se finansiraju zaduživanjem, samo privremeno može privatizacijom, a nadam se niko više i ne misli o mogućnosti da se deficit finansira emisijom iz centralne banke. Takođe, povezano sa zaduživanjem bio je koncept da su loši uslovi pod kojim se zadužuje. Nikada nisu dovoljno dobri. Ako su, recimo, dobri i ne može se usporiti visina stope, onda je to privremeno. Čak i kad se krediti dobijaju, recimo od Svetske banke i zaista je kamatna stopa izuzetno niska, u ovom trenutku, pojedinimposlanicima smeta što ta kamatna stopa fluktuira, kao da fluktuira samo za Srbiju, a ne za sve zemlje sveta. Činjenica je da je ona sada na istorijski niskom nivou. Činjenica je da je u pojedinim godinama, ali recimo pre 10 ili 15 godina, bila na rekordno visokom nivou, od na primer 7%, ali činjenica je takođe da je u najvećem broju godina ona iznosila najviše 2%. Dakle, sve zemlje imaju pristup kreditima Svetske banke zadužuju se pod ovim uslovima. Kamatna stopa je promenljiva za sve. Kakvi god da budu uslovi, neka se pogoršaju, neka kamatna stopa raste, ovo će uvek biti najpovoljniji uslov. Kada se kritikuje visina kamatne stope i varijabilnost, negde uvek želim da kažem - da li bi neko od nas sada uzeo kredit, npr, na 20, 30 godina, sa kamatnom stopom od 0,48% ili alternativno, mi koji želimo da pomognemo državi, da stvorimo takav budžet koji će biti razvojni, kako kažu mnogi od vas, da li bismo kupili državne obveznice na 20 i 30 godina u zamenu za ovu kamatnu stopu? Sve što hoću da kažem, da nikad, šta god da uradi država ili Vlada, nikad nije dobro. Kritikuje se, kao što sam rekla, fleksibilnost, ne samo kamatnih stopa, nego i fleksibilnost kursa. I kurs i kamatne stope su cene, jedna strane valute, druge kapitala. Da li treba da ih fiksiramo? Da li to znači da nam nije potrebno tržište? Povremeno, kada čujem ove koncepte, ne bih volela to da kažem, ali kao da smo negde u dva različita sveta. Takođe, bila je kritika profita kao takvog, s obzirom na moje godine i vreme kada sam studirala, nije mi nepoznat ovaj koncept, ali danas svi zajedno znamo da je konkurencija i privatna svojina ta koja ekonomije vuče ka ekonomskom progresu. Danas svi znamo da je profit osnovni motiv funkcionisanja ekonomskih aktera, bili oni preduzeća, bile to banke ili drugi. Koji drugi razlog postoji da formirate preduzeće, da poslujete ili da imate banku? Šta se predlaže? Ne vole profit, uočavaju da je profit visok kod bankarskog sektora i onda misle da je potrebno visokim poreskim stopama smanjiti profit banke, kao da banke ne mogu da prevale taj trošak na drugog, kao uostalom i ostali ekonomski akteri. Šta smo dobili? Samo veću cenu za krajnjeg korisnika. Kako možemo jedino da se borimo protiv profita, da kontrolišemo cene? Da li to zaista hoćemo? Kritikovana je takođe poreska politika, odnosno jedan moj stav kojim ja od poreskog sistema zaista želim da on bude pravičan, a pravičan znači da svi oni koji imaju istu ekonomsku snagu ili isti obim novca u rukama moraju da plate isto, odnosno da oni koji su bogatiji da plate više, nezavisno od toga kako se stiče taj dohodak. Standardno je, znate, da se poreskom politikom ne utiče na lokaciju resursa. Poreska politika ne sme nekog da stavi u povoljniji tretman. Poreska politika ne sme za nekog ekonomskog aktera da znači da on ima veliku prednost. Ona mora da bude neutralna, a državnu politiku treba da vodi preko rashodne strane budžeta. Šta su evropski standardi? Rekla sam već - konkurencija, to znači tržište, privatna svojina, ali pojedini narodni poslanici vole da od izuzetaka prave pravila. Tako, na primer, to što su neke banke u ovom periodu postale državne, to izgleda sada i to je izuzetak, za neke poslanike to predstavlja pravilo ili možda neki novi standard. Ovo je vreme ekonomske krize, ovo je vreme finansijske krize, ovo je vreme u kome su pojedine banke zaista propale, srećom ne ovde. Ovo je vreme u kome su neke vlade odlučile ipak da neke banke ne propadnu, privremeno. Standard i dalje jeste privatna svojina i konkurencija. Pojedini poslanici su kritikovali sivu ekonomiju, a istovremeno su podržavali taksiste i, pretpostavljam, advokate u nastojanju da ne uvedu fiskalne kase. Meni je žao što ću negde ovo reći, ali zaista mislim i volela bih da mogu to da promenim, da mi nismo zemlja sa visokom poreskim moralom. Dugo sam mislila da je to zato što smo uveli PDV uticalo da se smanji obim sive ekonomije. Međutim, pažljivom analizom podataka uočeno je da je upravo fiskalizacija bila ta koja je omogućila da se siva ekonomija smanji i da je praktično učešće i poreza na promet sa fiskalizacijom i PDV u društvenom proizvodu nakon 2005. godine u društvenom proizvodu konstantan. Nažalost, nama trebaju fiskalne kase. Fiskalne kase jesu najbolji način da smanjimo sivu ekonomiju. Takođe, kritikuje se ogromna javna potrošnja, a istovremeno se negde podržava neefikasnost. Ko bi više nego ja, recimo, podržao studente, prvo zato što sam nastavnik, pa sam i majka studenta, ali šta znače zahtevi studenata? Hajmo da zaključimo svi zajedno. To znači da se snizi kriterijum, broj bodova, za upis u narednu godinu. Dakle za isti rezultat mi trošimo veće i javne i privatne pare. Uvek se mogu naći primeri koji pokazuju da država ne brine dovoljno. Oni koji se naravno pozivaju na izveštaj Državne revizorske institucije traže da država reši problem radnika koji danima štrajkuju i blokiraju železničku prugu. Sa koje pozicije da se posavetujem sa državnim revizorom? To su radnici koji rade u privatnom sektoru. Da li država treba da snosi odgovornost za sve poslovne odluke svih privatnih pravnih lica? Kakvu pomoć očekujete? Da podsetim, država ima svoju mrežu socijalne zaštite, ima dečije dodatke, ima materijalno obezbeđenje porodice, ima tranzicioni fond, aktivne mere zapošljavanja, kompenzacije za nezaposlene, nešto van toga kažite mi sa koje pozicije da se plati. Jučerašnja diskusija Marine Raguš takođe je bila vrlo efektna. Znate, nije lako biti ovde ministar finansija i znati da u državi u kojoj, to jeste, ima 300.000 siromašne dece, moram da priznam da ne znam da li ih je 300.000, i onda je pitanje bilo ko je odgovoran za tu decu? Ko je odgovoran za tu decu? Pa ja mislim prvo roditelji, onda mislim da je tu država da obezbedi ono što toj deci pripada, a to su jaslice, to je predškolsko, to je osnovno i srednje obrazovanje, tu je zdravstvena zaštita i tu je pomoć države, njene socijalne mreže ukoliko su roditelji siromašni. Koliko država izdvaja za ove namene? Ja ću reći 110 milijardi dinara zajedno centralni i republički budžet, i lokalni budžeti. Ne znam da li je to stvarno malo. Naravno da je prateći zakon ili jedan od zakona koji se nalazi pred vama i čeka na usvajanje, jedan zakon, jedna promena koja je izazvala dosta polemike. Promena koja se odnosi samo na jednu mogućnost da se smanji prostor za zloupotrebu. Koga država treba da štiti? Šta mislite? Da li država treba da štiti više majku koja prima 200.000 dinara ili onu majku koja nema zaradu ili prima zaradu od 15.000, 20.000 dinara? Ako je privatni poslodavac spreman da pomogne mladoj majci, on to naravno može učiniti bez da traži refundaciju. Gospodin Maraš i uglavnom predstavnici LDP imali su ozbiljnih kritika na to da ovaj budžet ne predstavlja ništa novo da je status kvo, da se ništa ne menja i da baš zato što se ništa ne menja on neće da da i ne želi da da podršku. Ipak se nadam da će podrška negde doći zato što mislim samo kada bi se uporedili brojevi budžeta za 2010. godinu sa prethodnim budžetom, videli bismo da se ipak nešto menja, možda nedovoljno brzo kao što bi želeo LDP, ali zaista se menja. Neću da govorim o prstima i medu. Ne znam da li se sećate te priče juče, ali sam primetila da je omiljeno štivo i literatura poslanika izveštaj Državne revizorske institucije. U sve sumnjate, sve dovodite u pitanje, samo u izveštaj Državne revizorske institucije ne sumnjate, kao da postoji apsolutna istina. Podsetila bih nas sve da je ovo prvi put da Državna revizorska institucija radi izveštaj za državu Srbiju. Da li zaista neko misli da kada se nešto radi prvi put da se radi potpuno bez greške? Da li su možda oni neki državni izveštaj uradili u drugoj zemlji pa su stekli iskustvo? Ovo hoću da dokumentujem na jednom primeru, pošto sam javno bila prozvana. Pre nego što pređem na taj primer, a to je primer Trezora, rekla bih da takođe ne volim da se u isti koš stavljaju računovodstveni propusti, prekršaji i nešto što je zloupotreba ili krivično delo. Dakle, nemojte da prejudicirate reakciju Državne revizorske institucije, na njima je da pokrenu prekršajne i krivične prijave. Originalnost je, sada prelazim na te primere trezora, zaista lepa, lepa je u umetnosti, ali ne kada su u pitanju funkcije Trezora ili recimo definicije javnog duga. Htela bih da pročitam šta su to pozajmice u sklopu konsolidovanog računa trezora. To su pozajmice od entiteta ili subjekata koji pripadaju sektoru države, gde se ne mogu smatrati javnim dugom. Interno pozajmljivanje od jedne države drugoj državi nije javni dug. Dakle, za državnog revizora ovo jeste javni dug. Ne bi se trezor uopšte osnivao da je pozajmica od jednog državnog subjekta javni dug. Zašto postoji trezor? Da upravlja dugom, da dođe do novca jeftinije, da se ne zadužuje ako neko ima privremeno od državnih korisnika viška, kada drugi ima manje. Cilj formiranja Trezora je da postoji jedna država, a ne nekoliko, od kojih je jedna država drugoj državi dužna. Takođe, neko je rekao da bi najbolje bilo da se budžet usvoji sa tri stavke – prihodna, rashodna i taj deficit. Skoro da je tako izgledao budžet pre 10 godina. Upravo smo se potrudili da takvu praksu promenimo. Mnogo je bilo primedbi upućeno na račun fleksibilnosti Vlade, ali moramo svi zajedno priznati da naš okvir dosta ograničava Vladu, tako da ona kada bi trebalo i ne bi mogla brzo da reaguje. Na primer, kritikuju se često u amandmanima ove naše rečenice „Izuzetno Vlada može ovo, izuzetno Vlada može ono“, zato što je sistem tako napravljen da onemogućava brzo reagovanje. Ako brzo ne reagujete, onda ste opet pod kritikom da ste opet neefikasni. Kako se inače odobravaju garancije odnosno zaduživanja države u nekim drugim zemljama? Tako što parlament predstavi granicu, limit – ne možeš više od toga, a na Vladi je da izabere najpovoljnije. Da li Vlada uopšte može perfektno predvideti? Da li bilo ko od nas može predvideti? Da li možemo da predvidimo vlastite budžete? Ako ne možemo vlastite, kako možemo da tražimo da država predvidi kako će se kretati svi ti budžeti zajedno? Da bi se ipak nekako povećala fleksibilnost kao mogućnost ostaje veća budžetska rezerva. Ne manja od 1,5%, mi još to moramo da naučimo. Ukoliko je i neplanirano u tom iznosu, onda moramo imati nešto što će omogućiti veću fleksibilnost. Kakav je budžet? Namerno nisam upotrebljavala reč razvojni, moram da priznam. Rekla sam da je to kombinacija socijalnog i podsticajnog. Ima tu i razvoja. Kada govorim o razvoju, mislim samo na infrastrukturu, samo na krupne infrastrukturne projekte i na Koridor 10, na budžetska sredstva, na garancije i na zaduživanja. Sve je to u budžetu. Spominjana je takođe i kritikovana i bilo je dosta amandmana na temu realnosti prognoze. Čak i prognoze jednog poreskog instrumenta PDV dovođena je u vezu ili sa mojom iskrenošću ili sa alhemijom. Mada volim Kuelja i tu divnu knjigu koja se zove „Alhemičar“ i ne bih imala ništa protiv da je alhemija moguća recimo. Htela bih da kažem da je zaista teško predviđati u uslovima neizvesnosti da je ono – posle bitke svi su generalni pametni, ali ove prognoze nisam ja pravila. Pravili su vrlo kompetentni ljudi i sve ocene govore da su ovo vrlo konzervativne projekcije. Dakle, kada je PDV u pitanju, moram da kažem da je ove godine u vreme krize, u vreme pada DP od 3%, nominalni porez i porez PDV skoro će biti 6%. Da li mislite da je 9% nešto strašno veliko ukoliko se budu ostvarile naše projekcije? Rast je 1,5% i 6,5% je inflacija. Ove godine je samo došlo do promene strukture u potrošnji. Više se troše domaća dobra. Manje se troše uvozna. Znate li koliko je porastao PDV kada su domaća dobra u pitanju? Za više od 30%. Ove projekcije jesu konzervativne. Isto je bilo sa projekcijama akciza. Bila je vrlo zanimljiva diskusijao tome da li su akcize prevelike ili preniske, ali nikada neću da posmatram odvojeno javnu potrošnju i poreske prihode ili javne prihode. One nisu nezavisne veličine. Prvo se planira kakvu državu želimo, a onda poreze koji mogu da nam omoguće da dobijemo državu kakvu želimo. Znam da ima nižih akciza, nižih cena na primer u Bosni i Republici Srpskoj, ali isto tako znam da su mnoga prava ili javna potrošnja u Republici Srpskoj na nižem nivou nego ovde. Molim vas sve zajedno da ne posmatramo nezavisno prihodnu i rashodnu stranu. Takođe i za projekcije akciza za 2010. godinu, stoji najavljena promena akcizne politike kada su cigarete u pitanju. Za 2010. godinu je planiran porast specifične akcize od pet dinara po paklici. Sve to zajedno daće porast akcizi od jedno 10%. Ove godine akcize su porasle, u godini krize, za 25%. Htela sam još nešto da kažem. Gde se preteralo po vašem mišljenju? Preteralo se kada su u pitanju ministarstva sile, Ministarstvo odbrane, unutrašnjih poslova, BIA, Ministarstvo finansija, posebno Carina i Poreska uprava. Za te budžetske korisnike bilo je predloženo da značajnije smanje svoje troškove. Ipak i vi smatrate da se nedovoljno izdvaja za socijalnu zaštitu, različite programe zdravstva, Fond za mlade talente, sportske stipendije, subvencije u poljoprivredi itd. Često istovremeno tražite potpuno suprotno. Jedan traži da se smanji osnovica za obračun plate, dok drugi traže da se dozvoli isplata bonusa i nagrada. Neko traži penzionu reformu, drugi opet traži brisanje članova koji znače zamrzavanje penzija. Jedni traže veće izdvajanje za odbranu, drugi manje. Jedni veće podsticaje, drugi manje. Ne možemo sve istovremeno. Dakle, znam da smo svi negde malo i umorni i ja bih da zaključim. Vi zaista od države mnogo očekujete da investira, da podstiče, da subvencioniše, da zaposli, da zaštiti, da obezbedi pristojnu starost, da obezbedi dobro školstvo, zdravstvo uz niske stope, uz velika poreska oslobođenja, bez fiskalnih kasa, bez zaduživanja.
Poštovani narodni poslanici, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Zahvaljujem se gospođi ministar, zahvaljujem se gospođi Stojiljković, zahvaljujem se vama. Naravno da nastavljamo rad sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Da bismo tačno utvrdili tačan broj poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, te postoje uslovi za rad. Sprečeni su da prisustvuju sednici narodni poslanici Milica Radović, Đuro Perić, Aleksandar Pejčić i Željko Tomić. Obaveštavam da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike, dr Diane Dragutinović, ministra finansija, i gospodina Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i ministra za nauku i tehnološki razvoj, pozvala da sednici prisustvuju i Zoran Martinović, državni sekretar u Ministarstvu rada i socijalne politike, Zoran Milošević, pomoćnik ministra rada i socijalne politike, Suzana Paunović, pomoćnik ministra rada i socijalne politike, Rade Savičević, rukovodilac Grupe za međunarodne sporazume o socijalnom osiguranju u Ministarstvu rada i socijalne politike i Predrag Petrović, načelnik u Ministarstvu rada i socijalne politike. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Božidar Delić, Mićo Rogović, Zoran Antić, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević, Donka Banović, Nikola Lazić, Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Ivan Andrić, Nebojša Ranđelović, Slobodan Maraš, Kenan Hajdarević i Sreto Perić. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Mićo Rogović i Zoran Antić. Da li se neko javlja za reč? Gospodin Zoran Antić. Izvolite, imate reč.