Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 7. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Jani Prednik, Violeta Tomić, Luka Mesec, dr. Franc Trček od 12. ure dalje, mag. Karmen Furman, dr. Anže Logar, Jožef Horvat, Žan Mahnič, Boštjan Koražija do 10. ure in gospa Iva Dimic. S tem prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRED IONIZIRAJOČIMI SEVANJI IN JEDRSKI VARNOSTI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnitev obrazložitve predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju gospodu Alešu Prijonu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Po nekaj več kot letu dni od začetka veljavnosti novega zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti se je pokazala potreba po novelaciji zakona. Poglavitne spremembe in dopolnitve, ki se jih predlaga s tokratno novelo, se nanašajo na področje varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki bodo opravljali delo v jedrskem objektu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi ali prevozi jedrskih snovi. V noveli, ki jo obravnavamo danes, se v celoti spreminja 155. člen zakona, ki postopek varnostnega preverjanja za tuje državljane v pretežni meri ureja na vsebinsko soroden način, kot je določen za državljane Republike Slovenije. Nov člen izključuje dosedanjo pristojnost Urada Vlade Republike Slovenije za varovanje tajnih podatkov za izvajanje varnostnega preverjanja tujih državljanov. Varnostno preverjanje je v predlogu urejeno tako, da delodajalec, pri katerem bo oseba zaposlena ali za katerega bo opravljala dela, prevoznik ali organizator prevoza zbere predpisana potrdila ter jih skupaj s predlogom za varnostno preverjanje predloži Ministrstvu za notranje zadeve, ki na podlagi podatkov iz svojih evidenc, podatkov Slovenske obveščevalno-varnostne agencije, Obveščevalno varnostne službe Ministrstva za obrambo in policije ter po izvedenem preverjanju izda sklep, s katerim ugotovi, ali preverjana oseba predstavlja tveganje za jedrsko varnost Republike Slovenije ali ne. Zaradi spremenjenega 155. člena je bilo treba redakcijsko dopolniti še 3. člen, in sicer 107. točko in 108. točko, 150. člen v drugem in četrtem odstavku, 151. člen v prvem, tretjem in četrtem odstavku ter v 181. členu dopolnitev 41. točke. S predlagano novelo se uvaja tudi nekaj manjših sprememb, kjer gre predvsem za odpravo slovničnih napak in napačnih sklicev ter terminološko uskladitev besedila zakona. Predlagamo, da Državni zbor podpre spremembe zakona, saj so spremembe namenjene odpravi manjših pomanjkljivosti, ki so se pokazale med uporabo veljavnega zakona; s ciljem zagotoviti večjo varnost. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod državni sekretar. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Besedo predajam predsedniku gospodu Edvardu Pauliču. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 7. seji 3. 4. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Uprava Republike Slovenije za jedrsko varnost in Zakonodajno-pravna služba. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin k 2. in 12. členu ter predlogi amandmajev za amandmaje odbora koalicijskih poslanskih skupin k 6., 7., 8. in 13. členu. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor podal dodatno obrazložitev. Poudaril je, da je novelacija zakona potrebna, saj se je sedanja ureditev varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki je začela veljati v začetku leta 2018, izkazala za neustrezno. Predmet spremembe zakona je zlasti njegov 155. člen in nekateri z njim povezani členi. Z novelacijo zakona se bo omogočilo celovitejše varnostno preverjanje tujih državljanov, ki bodo opravljali dela v jedrskem objektu, in zagotovilo še višjo raven varnosti. Pojasnil je tudi, da gre pri ostalih spremembah predvsem za redakcijske popravke in za terminološko uskladitev besedila zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da je bila večina njihovih pripomb upoštevana z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin ter s predlogi za amandmaje odbora. Glede preostalih pripomb pa je Ministrstvo za okolje in prostor podalo dodatna pojasnila. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je poudaril, da komisija predlog zakona podpira in da nanj nima pripomb. V kratki razpravi je bilo s strani Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke zastavljenih nekaj vprašanj na temo varnostnega preverjanja tujih državljanov, strukture tujih državljanov, ki opravljajo dela v Nuklearni elektrarni Krško, in fizičnega varovanja prevoza radioaktivnih snovi v tujino in prevoza goriva v Nuklearno elektrarno Krško. Predstavniki Vlade so na ta vprašanja podali dodatna pojasnila. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vloženih amandmajih in nato še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Hvala, gospod predsednik, za predstavitev stališča odbora. S tem, spoštovane poslanske in spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Soniboj Knežak v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, ki smo ga predhodno obravnavali na matičnem odboru, se osredotoča predvsem na spremembo 155. člena zakona. Ta govori o varnostnem preverjanju tujih državljanov, ki bodo v prihodnosti opravljali različna dela na in v jedrskem objektu Nuklearne elektrarne Krško, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi in pri prevozu jedrskih snovi. Novela zakona je potrebna, saj je ureditev, ki jo imamo sedaj, neustrezna. Ugotovljena je bila celo neizvedljivost v praksi trenutno veljavnega 155. člena. Z omenjeno novelo tega zakona bo omogočeno celovitejše varnostno preverjanje tujih državljanov, hkrati pa se bo zagotovila ustrezna raven varnosti. Zakon namreč prinaša rešitve, ki bodo po eni strani zadostile vsem varnostnim zahtevam, ki so potrebne. Po drugi strani pa bodo omogočile, da bo izvedba postopka preverjanja izvedena brez težav. Predlagan način izvajanja varnostnega preverjanja tujih državljanov je dogovorjen med vsemi deležniki v postopku, slednji pa bo tudi praktično izvedljiv in s tega vidika sprejemljiv za vse. Delodajalec bo tako moral v skladu z zakonom zbrati vsa potrebna potrdila, dokumentacijo, izpolnjen varnostni vprašalnik ter predlog za varnostno preverjanje za svojega zaposlenega oziroma delavca, ki bo kot njegov podizvajalec opravljal kakršnokoli delo na jedrskem objektu; ter bo nato vso zbrano dokumentacijo predložil Ministrstvu za notranje zadeve Republike Slovenije. Omenjeno ministrstvo pa bo na podlagi pridobljenih podatkov s strani Ministrstva za obrambo, policije, obveščevalno varnostne agencije in službe ugotavljalo, ali oseba, ki bo opravljala dela na jedrskem objektu, predstavlja morebitno nevarnost oziroma tveganje. Ker predlog zakona prinaša izvedbene izboljšave, hkrati pa zvišuje raven varnosti, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona podprli.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima gospod Gregor Perič v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Predsednik, predstavnika Vlade, kolegice in kolegi, spoštovani vsi! Cilj varstva pred ionizirajočimi sevanji je v čim večji meri zmanjšati škodo za zdravje ljudi zaradi izpostavljenosti tovrstnim sevanjem in zmanjšati radioaktivno kontaminacijo življenjskega okolja. Krovni in trenutno veljavni zakon, ki ureja varstvo pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, je bil sprejet decembra 2017 in poleg ustreznega varstva pred ionizirajočimi sevanji daje pravno podlago za razvoj, proizvodnjo in uporabo virov sevanj in izvajanje sevalnih dejavnosti. Za vir sevanja, ki je namenjen pridobivanju jedrske energije, zakon ureja izvajanje ukrepov jedrske in sevalne varnosti; če gre za uporabo jedrskega blaga, pa tudi posebnih ukrepov varovanja. Danes imamo na poslanskih klopeh novelo tega zakona, poglavitne spremembe katerega se nanašajo na področje varnostnega preverjanja tujih državljanov. Ti bodo namreč opravljali dela v jedrskem objektu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi ali prevozu jedrskih snovi. V praksi se je izkazalo, da je obstoječ postopek zahtevanega varnostnega preverjanja za tuje državljane, ki v naši nuklearki opravljajo delo, časovno dolgotrajen in za tuje varnostne organe predstavlja precejšnje administrativno breme. Zato bi na tej točki želel poudariti, kar je na matičnem odboru pojasnil tudi državni sekretar Ministrstva za okolje in prostor, da ne gre za poenostavitev postopkov, temveč zgolj za optimizacijo. Torej raven preverjanja se ohranja, spreminja se le način preverjanja. V Nuklearni elektrarni Krško je stalno zaposlenih približno 600 ljudi, med remontom pa ta številka naraste na približno 2 tisoč. Delavci, ki v času remonta opravljajo delo v naši nuklearki, prihajajo iz podjetij, ki so usposobljena za opravljanje specifičnih nalog na strokovnem področju. Ta podjetja pa imajo sedež v tujini. Ker bo remont v nuklearki potekal oktobra letos in se remonti ponavljajo na 18 mesecev, je nujno, da se zagotovijo učinkoviti in optimalni postopki za varnostno preverjanje vseh, ki v tem času opravljajo delo v nuklearki. V Poslanski skupini Stranke modernega centra pozdravljamo smiselno prilagoditev postopka varnostnega preverjanja tujih državljanov, zato bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima gospa Nataša Sukič v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Trenutno veljavni zakon o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti je bil sprejet leta 2017. Zakon ureja varstvo pred ionizirajočimi sevanji z namenom zmanjševanja škode za zdravje ljudi ob izpostavljenosti s sevanjem in z namenom zmanjševanja radioaktivne kontaminacije življenjskega okolja. Zakon ureja izvajanje ukrepov jedrske in sevalne varnosti, ob uporabi jedrskega blaga pa tudi posebne ukrepe varovanja. Določa pa tudi različne pristojnosti organa za jedrsko varnost ter organa za varstvo pred sevanji Ministrstva za notranje zadeve in Inšpektorata za notranje zadeve za izvajanje določb tega zakona ter nadzora. Zakon, sprejet leta 2017, je ohranil že prej veljavno ureditev področja varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki opravljajo ali bodo opravljali dela v jedrskem objektu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi in pri prevozu jedrskih snovi. V praksi se je izkazalo, da je postopek zahtevanega varnostnega preverjanja pri tujih nacionalnih varnostnih organih zelo dolgotrajen, saj gre za skoraj enak postopek varnostnega preverjanja, kot ga opravljajo pri osebah, ki na svojem delovnem mestu dostopajo do tajnih podatkov stopnje tajnosti zaupno. Postavlja se vprašanje smiselnosti takšnega preverjanja, saj gre za delavce, ki z dostopanjem do tajnih podatkov nimajo nikakršnega opravka. Sprememba zakona, ki jo obravnavamo danes, odpravlja neustreznosti, nekatere nesmisle prejšnje ureditve in omogoča bolj celovito varnostno preverjanje tujih državljanov, zagotavlja ustreznejšo raven varnosti, ki zajema varnostno preverjanje v državah, katere državljani so preverjane osebe, ter podatke o varnostnih zadržkih iz evidenc pristojnih organov v Republiki Sloveniji. Poleg omenjenih sprememb so v novelo vključeni še nekateri pravopisni oziroma slovnični popravki, redakcijski popravki pa tudi terminološke uskladitve določb zakona. Če strnem, pri obravnavani noveli gre za tehnične popravke, ki omogočajo učinkovitejši in bolj smiseln način varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki opravljajo ali bodo opravljali dela v jedrskem objektu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi in pri prevozu jedrskih snovi. Obenem ta novela izboljšuje razumljivost veljavnega zakona, zato v Levici sprejetju Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti ne bomo nasprotovali.
Hvala, gospa poslanka. Besedo ima gospod Aleksander Reberšek v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, državni sekretar, spoštovani poslanke in poslanci! S spremembami zakona se ureja varnostno preverjanje tujih državljanov, ki opravljajo različna dela, povezana z jedrskimi objekti ali ravnanjem z radioaktivnimi snovmi. Zakonodajne in varnostne zahteve se smiselno poenostavi, tako da ustrezajo dejanskemu varnostnemu tveganju. Trenutno veljavni 155. člen Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti za vse, ki opravljajo dela v varnostno nadzorovanih območjih jedrskega objekta, ravnajo z radioaktivnimi snovmi ali prevažajo jedrske snovi, zahteva preveritev podatkov stopnje tajnosti najmanj zaupno, varnostno preverjanje pa opravijo nacionalni varnostni organi. Pri tem se pojavljata dva problema. Za tuje državljane postopek varnostnega preverjanja izvajajo nacionalni varnostni organi, kar je izjemno časovno dolgotrajno, traja tudi do 12 mesecev. To otežuje normalno poslovanje gospodarskih subjektov in naročnikov, na primer izvedba rednih remontov, veliko število pogodb in podobno. Osebe, ki bodo opravljale dela na jedrskih objektih, dejansko ne bodo dostopale do tajnih podatkov in torej za to ne potrebujejo dovoljenja. Sprememba zakona ureja postopek varnostnega preverjanja oseb, ki opravljajo dela v jedrskih objektih na način, da se ugotovi, ali preverjena oseba predstavlja tveganje za jedrsko varnost Republike Slovenije ali ne. Varnostno preverjanje vodijo slovenski obveščevalno-varnostni organi. Pomembno je, da se gospodarskim subjektom omogoča normalno poslovanje, hkrati pa je treba zagotavljali tudi ustrezne varnostne mehanizme za jedrsko varnost države. Nova Slovenija predlogu zakona ne bo nasprotovala.
Hvala za vaše stališče. Besedo ima poslanec mag. Andrej Rajh v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki je pred nami, uvaja več sprememb. Res je, da je večina sprememb redakcijske narave in odpravlja manjše pomanjkljivosti, kot sta terminološka neusklajenost ali tipkarske napake, a je pred nami, kot menimo v Stranki Alenke Bratušek, tudi sprememba bistveno večjega pomena, ki bo olajšala izvajanje vzdrževalnih del. S spremembo določbe 155. člena se bo namreč v praksi močno pohitril postopek preverjanja tujih državljanov, ki na jedrskih objektih opravljajo specifična dela. In ker so tovrstne naloge občutljive narave, je prav, da tuje državljane pred izvajanjem del ustrezno preverimo. Prav tako je tudi prav, da to storimo v razumnih časovnih okvirih in smiselnem obsegu. Dosedanja ureditev je namreč nalagala, da tuj državljan za potrebe dela v jedrskem objektu oziroma pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi ali prevozu jedrskih snovi potrebuje dovoljenje za dostop zaupnih tajnih podatkov. V resnici pa delavec do takih podatkov nikoli ni dostopal ali jih potreboval za svoje delo. 155. člen je bil tako nesmiseln. Oteževal in podaljševal je postopek preverjanja tujih državljanov in negativno vplival na gospodarsko poslovanje, zato ga je bilo treba čimprej ustrezno spremeniti. O tem, kako nujna je bila izboljšava 155. člena, priča tudi dejstvo, da so se z rigidnostjo veljavne ureditve strinjali prav vsi deležniki. O tem, do kakšnih zapletov je prihajalo zaradi nerazumne določbe, govori podatek, da je pri zadnjem remontu sodelovalo kar tisoč 800 delavcev; od tega precejšnji delež tujih. Če bi za delo pri remontu potrebovali le nekaj deset delavec, stvar ne bi bila problematična; toda številke so veliko višje. Temu priteče dolgotrajnost postopka in s tem negativen vpliv za izvajanje delovnih procesov. Pri tako pomembni stvari, kot je varnost jedrskega objekta, si ne moremo privoščiti, da bi na posodobitve, ki povečujejo varnost in zanesljivost obratovanj, vplivala neustrezna določba. Zato glede povedanega ni dvoma, predlog zakona bomo v Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Besedo ima gospod Ivan Hršak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi. Pred nami je novela Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, ki je začela veljati šele v začetku leta 2018. Zato nas preseneča, da se tako hitro ukvarjamo s spremembo zakona, predvsem v delu, kjer se sprememba nanaša na področje varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki bodo opravljali dela v jedrskem objektu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovmi ali prevozu jedrskih snovi. Pričakovali bi namreč, da je zakon pred predložitvijo v parlamentarno proceduro dan v medresorsko usklajevanje ravno z namenom, da resorji pogledajo, kaj bi lahko bila ovira pri izvrševanju zakona. To, da je varnostno preverjanje dolgotrajen postopek, vedo vsi, ki so kdaj šli skozi ta postopek, zato bi pričakovali, da bodo pristojne službe pravočasno opozorile, da je treba ta postopek ustrezneje urediti. Sedanja ureditev varnostnega preverjanja tujih državljanov v smislu preverjanja podatkov, ki so določeni za pridobitev dovoljenja za dostop do tajnih podatkov stopnje tajnosti najmanj zaupno, se je namreč kmalu izkazala za neustrezno. Predvsem pa je povzročila, da se tuji nacionalni varnostni organi v odzivih na veliko porast varnostnega preverjanja tujih državljanov v zelo kratkem času sprašujejo, zakaj se njihove državljane preverja po postopkih za dostop do tajnih podatkov, če do tajnih podatkov v okviru svojega dela v zadevnih slovenskih objektih praviloma sploh ne dostopajo. Tako se z novelo zakona predlaga rešitev, ki se v dobršni meri naslanja na sistem, ki velja za domače delavce, ki delajo v jedrskih objektih, in je menda usklajena z vsemi vpletenimi deležniki; hkrati pa bo zadostila varnostnim zahtevam in omogočila normalno izvedbo postopka. V Poslanski skupini Desus bomo predlog novele podprli, saj se zavedamo, da se lahko z vztrajanjem pri dolgotrajnem varnostnem pregledu jedrski elektrarni Krško povzroči še dodatne težave. Teh ima po naši oceni že dovolj s shranjevanjem jedrskih odpadkov, kajti Republika Hrvaška se kot polovična lastnica Neka izogiba odgovornosti, ko bi morala za odpadke poskrbeti v enakem deležu, kot to počne Republika Slovenija. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima gospod Dušan Šiško v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala, predsednik. Sam prihajam iz Posavja, natančneje iz Krškega, kjer imamo Nuklearno elektrarno Krško. Kot mnogi državljani in državljanke se zavedam, da je varnost takega objekta, kot je Nuklearna elektrarna Krško, na prvem mestu, da ne bi prišlo do katastrofe. Na nas pa je, da nekaj uredimo v tej smeri. Kot nam je znano, je predmet spremembe Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti predvsem njegov 155. člen in še nekaj členov, ki so povezani z njim. Na tem mestu je problematično varnostno preverjanje tujih državljanov, ki bodo opravljali dela v jedrskem objektu, kot je remont, in ravnali z radioaktivnimi snovmi ali prevažali jedrske odpadke. Pri sedanji ureditvi varnostnega preverjanja se je v praksi izkazalo, da gre za izjemno dolgotrajen postopek, to je 12 mesecev in več, kot ga opravljajo pri tistih osebah, ki bodo pri svojem delu dostopale do tajnih podatkov stopnje tajnosti zaupno. Da bi preprečili večjo gospodarsko škodo kot posledico nedoslednega izvajanja varnostnega preverjanja oziroma lažjega poslovanja Nuklearne elektrarne Krško ter glede na dejstvo, da tuji državljani pri svojem delu v jedrskem objektu, pri ravnanju z ARAO snovmi ali pri njihovem prevozu načeloma ne dostopajo do tajnih podatkov, se z novelo zakona, ki ga imamo na mizi, predlaga rešitev. Slednja se v veliki meri naslanja na sistem, ki velja za domače delavce, ki delajo v jedrskih objektih. Na ta način bo delodajalec zbral predpisana potrdila ter jih skupaj z izpolnjenim vprašalnikom in predlogom za varnostno preverjanje predložil Ministrstvu za notranje zadeve. Zakon tako v 149. členu določa posebna območja, kjer lahko delajo le domače ali tuje osebe, za katere pa ne obstajajo varnostni zadržki. Kot vemo, je bilo to eno od stališč Koordinacijskega odbora pri meddržavni komisiji za Nuklearno elektrarno Krško. Moram povedati, da sem dobil kar nekaj vprašanj državljanov, ali to sprejemamo zato, da bi se lažje uredile zahteve hrvaške strani, da bi njihove firme več delale za potrebe nuklearke. Nadalje se varnostno preverjanje ne zahteva za vsa dela, kot so voznik, v kuhinji, za prevoz kurilnega olja in administrativne zadeve, ki se izvajajo v Nuklearni elektrarni Krško. Elementarni cilj je torej preprečitev odtujitve jedrskega materiala oziroma kakršnegakoli prepovedanega delovanja v jedrskem objektu. Prav tako tujega delodajalca predlagana sprememba zakona zavezuje k pridobitvi podatkov o morebitnih varnostnih zadržkih iz evidenc slovenskih varnostnih organov. Varnostno preverjanje tujih državljanov bo tudi hitrejše in učinkovitejše, kar bo pozitivno vplivalo na gospodarstvo. S tem bodo pravočasno izvedli varnostno preverjanje svojih zaposlenih ter s tem pravočasno začeli delo, kar je izjemno pomembno v času rednih remontov. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti podpiramo, ker menimo, da je za zagotavljanje čim višje stopnje varnosti tak postopek nujen, pripomogel bo pa tudi k hitrejšemu in učinkovitejšemu izvajanju varnostnega preverjanja. Je pa žalostno, da je po enem letu treba spremeniti ta zakon, kajti Nuklearna elektrarna Krško dela že več kot 35 let in je bilo veliko tiskarskih popravkov za popraviti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima gospod Franc Rosec v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Predlagatelj zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti kot razloge za spremembo veljavnega zakona navaja, prvič: uvajajo se manjše spremembe, ki so večinoma redakcijske narave ali pa so namenjene odpravi sedanji manjših nedoslednosti. Drugič, največja sprememba se nanaša na področje varnostnega preverjanja tujih državljanov, ki bodo opravljali dela v jedrskem objektu v remontu, pri ravnanju z radioaktivnimi snovi ali pri prevozu jedrskih snovi, saj se je sedanja ureditev izkazala za neustrezno. Prav tako se navaja kot razlog preprečitev večje gospodarske škode kot posledice nedoslednega izvajanja varnostnega preverjanja poslovanja Neka, ki se sooča z dolgotrajnostjo postopkov varnostnega preverjanja tujcev pri opravljanju dela v okviru remonta. Poudariti je treba, da je bila večina pripomb Zakonodajno-pravne službe upoštevanih oziroma so bile k njihovim pripombam podane dodatne obrazložitve, zato predlogu zakona v Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. In kot zadnji v imenu poslanske skupine ima besedo gospod Robert Pavšič, in sicer v imenu Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Slovenija je v zvezi z obravnavanim določilom 155. člena že večkrat prejela poziv za pojasnilo o smiselnosti tovrstnega preverjanja tudi za tiste kandidate oziroma zaposlene, ki v delovnem procesu ne bodo imeli dostopa do tajnih podatkov. Temeljni cilj predloga sprememb in dopolnitev zakona je tako poenostavitev postopka za varnostno preverjanje tujih državljanov, zaposlenih v jedrskih objektih, ter sprememba vsebine 155. člena veljavnega zakona, ki pravi, da morajo tuji državljani, zaposleni v jedrskih objektih, ne glede na naravo dela pridobiti dovoljenje za dostop do podatkov stopnje zaupno. S tovrstno spremembo določbe 155. člena se bo omogočilo celovitejše varnostno preverjanje tujih državljanov in posledično zagotovilo ustrezno raven varnosti. Pri tem pa je treba poudariti, da dolgotrajni administrativni postopki lahko ovirajo delovni proces v navedenih objektih, še posebej v primerih, ko je treba postopke zaposlitve delovne sile izpeljati po hitrem postopku. Če predlog spremembe zakona ne bo sprejet, oktobra ne bo izveden remont jedrske elektrarne Krško, zato v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca predlog spremembe zakona podpiramo. Hvala.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. S tem ugotavljam, da smo zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predloga zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo, spoštovani poslanke in poslanci, na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PRAZNIKIH IN DELA PROSTIH DNEVIH V REPUBLIKI SLOVENIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Matjažem Nemcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Matjažu Nemcu. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Zakon o praznikih in dela prostih dnevih postavlja temelje slovenske identitete, saj potrjuje in neguje spomin na ključne prelomnice zgodovine naše države, njene tradicije ter vrednote slovenskega naroda in njegovega odnosa do domovine. Prazniki, komemoracije in spomin na pomembne dogodke v preteklosti nas kot narod opredeljujejo v celostni zgodovinski, sociološki in kulturni dimenziji ter nas umeščajo v širši družbeni kontekst v domačem in mednarodnem okolju ter nas naslavljajo ne samo z dogodki v preteklosti, temveč segajo v sedanjost in prihodnost našega kolektivnega spomina. To je bil ter ostaja glavni in prvi motiv, ko smo lansko leto, v prejšnjem mandatu Državnega zbora ravno zaradi hotenj ljudi, zaradi njihove želje, tradicije obeleževanja in pričujočih zgodovinski dejstev pripravili spremembo Zakona o praznikih in dela prostih dnevih. Predlog zakona tako zaobjema več desetletno hotenje Primork in Primorcev, da ta njihov in vseslovenski dan dobi svoje pravo poimenovanje, s tem pa svojo polno identiteto – s spremembo, ko tęrmin vrnitev nadomestimo s tęrminom priključitev Primorske k matični domovini. Ta beseda priključitev med primorskimi ljudi namreč živi svojo realnost že dan danes in jo je živela že pred letom 2005, ko je obsežnejša novela zakona vključila ta in še dva pomembna državna praznika. Tako ne gre za umetelno določen tęrmin, ki bi bil plod politične odločitve, temveč za nekaj, kar med primorskimi ljudmi biva že desetletja ob spominu na to prelomnico. Pri tej spremembi se tako ne gre opirati zgolj na slovarsko poimenovanje, še manj pa na nekatera dejanja zgodovine, ki jih v to zgodbo žele tiščati nekateri, ki nasprotno od naše združitve in osvoboditve slovenskega ozemlja pričajo o nasilni priključitvi okupiranega ozemlja. Tradicijo in poimenovanje priključitve v primeru tega našega skupnega, slovenskega in primorskega, praznika moramo kot prvo videti skozi to, kar je – mnogoletnega boja primorskih ljudi, da se ne vdajo navkljub težkim preizkušnjam fašističnega podjarmljenja in nenehne negotovosti pred, v, med in po 1. in 2. svetovni vojni, to je času, ko so usodo Primorske bolj kot njeni ljudje nosili interesni tokovi širše mednarodne skupnosti in interesi velikih. Naša Primorska je ta proces priključevanja udejanjila postopoma, ne z enkratnim dejanjem, kar se mi zdi sila pomembno poudariti, če želimo ta tęrmin priključitve resnično doumeti preko enodimenzionalnega vidika. Ta proces se je pričel mnogo pred podpisom mirovne pogodbe 1947, in sicer vključuje na tisoče bolj ali manj poznanih in zabeleženih dejanj slovenskega naroda, ki se je moral skozi desetletja boriti za svoj obstanek, za obstanek svojega jezika, kulture, imetja in življenj. Ta proces nas je kot narod ne samo povezal, temveč utiral pot vse do osamosvojitve Slovenije. Upam in pričakujem, da premoremo danes dovolj zrelosti in odgovornosti, da prazniku priključitve Primorske k matični domovini damo tudi poimensko tisto pravo žlahtno in pristnost, ki jo čutijo in praznujejo, obeležujejo naši državljanke in državljani vsakega 15. septembra. Ob koncu naj dodam, da pridržkov k spremembi zakona s strani pravne službe Državnega zbora in Vlade ni bilo. Vlada Republike Slovenije, upoštevaje dejstvo, da mora ureditev praznikov ustrezati dejanskemu odnosu državljanov do datumov, ki jih obeležujemo, predlog zakona celo jasno podpira. Tudi zato si nadenemo vaše podpore. Ne samo tistih poslank in poslancev, ki so se pod zakonom podpisali, temveč vseh, ki želijo, da prazniki ostanejo last in odraz ljudi; in ne političnih manipulacij, kot se jih žal tudi v tem primeru poslužujejo nekateri poslanci. In to prav tisti, ki so leta 2004 vložili isti predlog zakona z isto dikcijo in z isto spremembo. Ti isti politiki se danes, to je odraz dvoličnosti, temu strogo upirajo. Zgodovinska dejstva namreč tej nameri prižigajo zeleno luč, kot so jo že davno prižgali ljudje Primorske. In prav je, da danes to stori tudi ta državni zbor. Spoštovani in spoštovane, hvala in pričakujemo podporo. Hvala lepa.
Hvala za obrazložitev, gospod poslanec. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo predajam predsedniku gospodu Vojku Staroviću. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Nemcem; s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku. Kolegij je tak postopek potrdil. Odboru je bilo posredovano gradivo, objavljeno na spletnih straneh Državnega zbora, predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade in mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide. Pri delu odbora so sodelovali: predstavnik predlagatelja Matjaž Nemec, predstavnik Vlade, predstavnica Zakonodajno-pravne službe in predstavnik Državnega sveta. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika. K predlogu zakona nima pripomb. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta, ki podpira predlagane spremembe. Vlada je v svojem pisnem mnenju, ki ga je na seji odbora predstavil njen predstavnik, poudarila, da predlagane spremembe ne povečujejo števila prazničnih dela prostih dni, ampak predlaga le terminološko poimenovanje praznika. Vlada predlagane spremembe ureditve praznikov in dela prostih dni v Republiki Sloveniji podpira. Predstavnik predlagatelja je predstavil predlog zakona in kronologijo dogajanja v zvezi z njim. V razpravi, ki je potekala po 1. členu, so nasprotniki predloga zakona in nadomestitve tęrmina vrnitev s tęrminom priključitev poudarjali, da se s predlogom ne strinjajo, saj po njihovem mnenju ne gre za spremembo dikcije, ampak gre za spremembo zgodovinskega stališča. Beseda priključitev ne ustreza niti dejanskemu stanju niti resnici. Poudarjeno je bilo, da je treba biti eksakten in terminološko razumeti, kaj želimo, težnje pa po mnenju nasprotnikov predloga zakona niso utemeljene z zgodovinsko resnico. Nekateri so izpostavili, da vsi Primorci, prav tako pa ne vsa stroka, zagotovo ne menijo, da je tęrmin priključitev pravi. Nekateri so menili, da gre za povsem neprimeren in škodljiv izraz, saj naj bi s tem dokazovali, da Primorska nikoli ni bila del matične domovine in jo je zato treba priključiti. Če vrneš, pomeni, da je bil tvoj dom, in zato se lahko vrneš. Po tem mnenju je torej tęrmin vrnitev pravilnejši kot priključitev. Zagovorniki predloga zakona so poudarili, da je treba spoštovati zgodovino, seveda imamo lahko vsak svoje prepričanje, vendar pa je treba upoštevati tudi stroko. Dejstvo je, da je pobuda prišla od Primorcev in da so spremembi terminologije pritrdili tudi najuglednejši zgodovinarji, tęrmin pa se dejansko uporablja na vseh dogodkih na Primorskem. Poudarjali so, da je to predlog primorskih poslank in poslancev in da nikakor ne želijo delati političnih delitev državljank in državljanov. Predstavnik predlagatelja je povedal, da je pobuda za preimenovanje prišla od ljudi. Na podlagi tega je bilo opravljeno veliko posvetovanj in razprav s strokovnjaki in zgodovinarji. Večina se je strinjala z novim poimenovanjem. Poudaril je, da ta tako politika sledi volji ljudstva, ljudskemu izročilu in predlogu stroke. Poimenovanje praznika vrnitev Primorske k matični domovini, kot ga navaja zakon, namreč ne ustreza poimenovanju tega praznika, kar dokazujejo zgodovinski viri in dejstvo, da priključitev poimenujejo že vsa ta leta na vseh teh proslavah. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembi Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Želite besedo, predstavnik Vlade? Besedo ima državni sekretar Tilen Božič. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Vlada v svojem mnenju navaja, da je področje praznikov in dela prostih dni urejeno z Zakonom o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji. Cilj tega zakona je določitev prazničnih in dela prostih dni, ki imajo splošen pomen ali pomen za vse ali večino državljanov, zato mora ureditev praznikov vsekakor ustrezati dejanskemu odnosu državljanov glede pomembnosti določenih datumov, ki se jih posebej obeležuje. Od sprejetja zakona je bilo predlaganih že več dopolnil, pri čemer so bile tri realizirane v spremembah in dopolnitvah zakona v letih 2005, 2010 in 2015, nekaj pa jih Državni zbor ni sprejel v obravnavo. Leta 2005 so bili določeni trije dodatni prazniki, vezani na zgodovino in državotvornost naše države, ki pa niso dela prosti dnevi. Eden od njih je tudi 15. september, vrnitev Primorske k matični domovini, saj je Državni zbor potrdil, da slovenska Primorska zaradi zvestobe slovenstvu in najstarejšemu antifašizmu v Evropi zasluži poseben spominski dan, pri čemer je 15. september spomin na uveljavitev mirovne pogodbe iz leta 1947. Vlada v svojem mnenju ugotavlja, da predlagana sprememba ne povečuje števila prazničnih dela prostih dni, ampak pomeni le terminološko preimenovanje praznika, kar bi sledilo tradiciji njegovega praznovanja in tudi zgodovinskim obrazložitvam, pri čemer se Vlada v oceno zgodovinske utemeljenosti predloga v svojem mnenju ni spuščala. Upoštevaje dejstvo, da mora ureditev praznikov ustrezati dejanskemu odnosu državljanov do določenih datumov, ki jim je treba dati posebno obeležje, Vlada Republike Slovenije predlagane spremembe ureditve praznikov in dela prostih dni v Republiki Sloveniji podpira. Hvala.
Hvala, gospod državni sekretar, za predstavitev vladnega stališča. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva ima besedo gospa Janja Sluga v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
V Poslanski skupini Stranke modernega centra vstajo slovenskega Primorja smatramo za veliko dejanje v zgodovini slovenskega naroda. Večkrat smo že poudarili, da je Primorska simbol domoljubja, zato državni praznik, ki ga obeležujemo 15. septembra vsako leto, predstavlja spomin in spoštovanje vsem, ki so se borili za enotnost ozemlja slovenskega naroda; in hkrati opomin, da imeti svojo državo, svojo domovino ni nekaj samoumevnega. Na Primorskem je moral slovenski narod večkrat vstati in dokazati, da živijo na slovenski zemlji, poudarjam – na slovenski zemlji. To mu je vedno znova tudi uspelo. Zgodovina je učiteljica življenja in prav je, da je državni praznik, ki simbolizira vstajo primorskega in s tem slovenskega naroda, ustrezno, v skladu z zgodovinskimi in mednarodnopravnimi dejstvi poimenovan in vsakič znova obeležen. Predvsem obeleževanje je pomembno, spoštovane in spoštovani. Verjamemo, da s tem, ko smo prispevali svoje podpise k predlogu zakona, sledimo številnim Primorkam in Primorcem, ki že od nekdaj praznujejo priključitev Primorske k matični domovini. Temu pritrjujejo zgodovinski in tudi mednarodnopravni viri; v zadnjih dneh nismo slišali ne enih ne drugih strokovnjakov, ki bi temu nasprotovali. Zato je skoraj nemogoče verjeti besedam gospoda Jelinčiča, ko pa je njegova stranka že 2. decembra 2004 predlagala spremembo zakona o praznikih in dela prostih dnevih na način, da bi 15. september postal praznik priključitve Primorske k Sloveniji. Ponavljam – priključitve. Na tem predlogu je vseh šest podpisov poslancev takratnega sklica Slovenske nacionalne stranke. Kot izhaja iz obrazložitve, takrat je Slovenija z uveljavitvijo Pariškega mirovnega sporazuma 15. septembra 1947 de facto priključila Primorsko. Priključitev Primorske ima tolikšen pomen, da bi ta dogodek morala država Slovenija in njeni državljani obeležiti na primeren način. Težko je tudi razumeti, kaj se je zgodilo v teh petnajstih letih, da se skuša tokratno spremembo preimenovanja praznika označiti za izdajo slovenskega naroda, skoraj za zločinski akt. Težke besede za Primorke in Primorce, za Slovenke in Slovence. Verjetno je odgovor v naraščajočem populizmu, ki ga v Stranki modernega centra odločno zavračamo, še posebej zaradi nevarnega obujanja fašističnih idej in celo vedno bolj pogostih fašističnih izpadov nekaterih vidnih evropskih politikov in drugih podobnih poizkusov enostranske in selektivne interpretacije zgodovinskih dogodkov. In ne moremo se bolj strinjati z besedami gospoda Cirila Zlobca, ki je ob 50. obletnici priključitve Primorske k matični domovini med drugim zapisal: Primorska s svojo svetlobo in pozitivno politično zgodovino, zlasti s svojim odporom proti fašizmu, bi lahko bila hvaležna referenčna točka za nacionalno odgovoren razmislek o naši preteklosti, sedanjosti in prihodnosti. In ko se odločamo, kaj je prav in kaj ne, naj bo z nami zdrava pamet. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli.
Hvala, gospa poslanka, za stališče. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Praznik priključitve Primorske matični domovini je veliko več kot obeležje pariške mirovne pogodbe z Italijo. To je predvsem dogodek, ki je bil epilog več kot 20 let trajajočega antifašizma na Primorskem in seveda tudi upora proti nacizmu. V bistvu je pariška mirovna pogodba predvsem posledica tega boja. Vemo iz zgodovinskih dogodkov, iz poteka dogodkov, da je to bil dolg, 23 let trajajoč boj do leta 1943, ko je Italija kapitulirala. 16. septembra 1943 je vrhovni plenum Osvobodilne fronte v Bazi 20 v Kočevskem rogu sprejel zelo pomemben sklep. Ta sklep se je glasil tako: »Vrhovni plenum Osvobodilne fronte slovenskega naroda izpolnjuje temeljno, iz naravnih in zgodovinskih pravic izhajajočo zahtevo slovenskega naroda ter proglaša priključitev slovenskega Primorja svobodni in združeni Sloveniji v svobodni in demokratični Jugoslaviji.« Ta sklep oziroma podobno odločitev je potem sprejelo tudi drugo zasedanje Avnoja 29. novembra 1943, ko je potrdilo, da Jugoslavija priključuje ta del ozemlja. In to je tisto, kar je potem bilo dejansko realizirano konec aprila oziroma v prvih dneh maja leta 1945, ko so slovenski partizani dejansko osvobodili ozemlje po slovenskih etničnih mejah, vključno s Trstom. Potem so se seveda morali umakniti in vemo, kako se je razpletla celotna zadeva, ki je šele takrat z mirovnimi pogajanji med zmagovalkami in potem z Italijo, ki je sicer bila v tistem trenutku tudi na strani zaveznikov, izpogajala to, kar se je izpogajalo; in to je bila potem mirovna pogodba. Zgodovinsko Primorci praznujemo bistveno več, kot je bila mirovna pogodba z Italijo. Primorci praznujemo predvsem tisto, kar je plenum OF sklenil. Že pred nekaj leti smo v Komnu praznovali tudi 40. obletnico praznovanja tega praznika, ampak takrat se je praznovalo ravno ta sklep vrhovnega plenuma, ne pa uveljavitve pariške mirovne pogodbe, ki je bila podpisana februarja 1943. Je pa zelo podoben datum – 15., 16. september. Dejansko gre za priključitev. Kar se tiče dvomljivcev, ki jim je očitno na Primorskem predvsem bolj ljub pogled na morje in kandelabri, ki motijo ta pogled; v 11. členu te pogodbe zelo jasno piše, v angleščini: »Italy hereby cedes to Yugoslavia«; ali pa v francoščini: »L'Italie cčde ŕ la Yougoslavie«. Ne vrača, ni ničesar vračala, ne piše »returns« ali pa kaj; ampak prepušča oziroma odstopa tisto, kar je bilo nekoč izborjeno. V Levici smo prispevali podpise k temu zakonu in ga jasno tudi podpiramo. Tistim, ki dvomijo ali pa postavijo pod vprašaj to preimenovanje, pa lahko citiramo zgolj Danteja in njegovo Božansko komedijo: »Ne oziraj se na njih, ampak glej in hodi naprej.« Sprejmimo to sicer majhno, skromno, a vseeno pomembno spremembo imena praznika in zakorakajmo z dvignjeno glavo v nov čas izzivov pred nami. Pomembnih je več kot dovolj.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. Besedo ima gospod Blaž Pavlin v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! Očitno je zmanjkalo perečih tem in področij za obravnavo v Državnem zboru. Ko zmanjka idej, vedno dobimo na mizo ideološke teme. V Novi Sloveniji kot takšnega razumemo tudi predlog preimenovanja dneva vrnitve Primorske k matični domovini. Predlagatelj želi namesto besede vrnitev uveljaviti besedo priključitev. To utemeljuje z, kot jih on poimenuje, zgodovinskimi dejstvi. Po njegovem mnenju naj bi bilo poimenovanje neustrezno in celo nesprejemljivo. O predlogu zakona se je na matičnem odboru razvnela vroča razprava za in proti. Predsednik Vlade je včeraj o tem predlogu med drugim izjavil, citiram: »Ne vidim nobene potrebe po tem, da se praznik v tem predvolilnem času preimenuje.« V nadaljevanju je predsednik Vlade povedal, da je prejel precej pisem državljanov, ki nasprotujejo preimenovanju, in nekaj, ki ga podpirajo. Tudi v Poslanski skupini NSi smo prejeli veliko mnenj proti preimenovanju. Vsem je skupno to, da neprimernost predlagane besede priključitev utemeljuje že jezikovno, v nadaljevanju pa navedejo še dobre vsebinske razloge. V resnici si je takratna italijanska oblast našo Primorsko na osnovi meddržavne pogodbe iz Rapalla priključila leta 1921 h Kraljevini Italiji. Kasneje je sledila takrat že fašistična Italija, spet protipravno, saj je 3. maja 1941 priključila h Kraljevini Italiji še tako imenovano Ljubljansko pokrajino. Vzroka za nerazumno vztrajanje pri spremembi imenovanja največjega praznika Primorcev si ne moremo razložiti drugače kot s tem, da namenoma skuša uveljaviti premoč koalicije nad svetovnonazorsko nasprotno pozicijo v Državnem zboru. V Novi Sloveniji pa moramo opozoriti tudi, da gre pri spremembi poimenovanja za bistven poseg v 11. člen mirovne pogodbe med Italijo in Jugoslavijo iz leta 1947. Poimenovanje posega v ozemeljsko celovitost države, ki spreminja okoliščine osamosvojitve in spreminja stanje, opisano v drugem razdelku temeljne ustavne listine ter posega v sporazum o arbitraži ter samo razsodbo arbitražnega sodišča. Poleg vsega gre tudi za nedovoljeno retroaktivnost. Ker gre za ustavno problematiko najvišjega ranga, je načrtovano preimenovanje višek destrukcije slovenske državnosti v zadnjih 100 letih; brez vsakega konsenza, referenduma, dvotretjinske večine. Menimo, da smeš Primorsko zgolj in samo vrniti, jo spojiti z matico, z domovino; ne pa priključiti. Poslanci Nove Slovenije bomo glasovali proti predlogu spremembe zakona.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Besedo ima gospod Vojko Starović v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani! Pred nami je zakon, ki je na prvi pogled videti popolnoma neproblematičen, saj gre tehnično gledano zgolj za zamenjavo ene besede za drugo. Podpirajo ga Zakonodajno-pravna služba, Vlada, Državni svet in večina poslanskih skupin. Ne glede na to so se pojavili dvomi o tem, ali smo Primorsko slovenskemu narodu vrnili ali priključili. Zgodovinsko gledano smo Primorsko priključili. Tako pravijo sklepi odbora OF o priključitvi Primorske in zgodovinska dejstva. Praznik priključitve Primorske k matični domovini je zlasti za Primorce tradicionalni praznik, globoko zasidran v zavest ljudi. Izraz priključitev bolj odseva takratni boj in odločnost partizanov ter predstavlja simbolno močnejši izraz. V obzir moramo vzeti tudi širši kontekst. Ta praznik je ne glede na poimenovanje simbol primorske vstaje, ki se je trdno zasidral v narodno zavest in z upornim duhom zoperstavila fašističnemu režimu. Gre za obeležitev dneva, ko je po treh desetletjih nasilne razklanosti, trpljenja in potujčevanja slovenski narod ponovno zaživel skupaj. Zato naj bo ta praznik večni spomin na to, kar so ljudje na tem območju prestali. In to je tisto, kar mora jasno ostati v zgodovinskem spominu – hrabra in smela dejanja Primorcev, tigrovcev in partizanov za našo domovino. Le tako se bomo lahko zoperstavili poskusom relativizacije in potvarjanja zgodovinskih dejstev, kot smo jih bili nedavno priča v Bazovici. Kljub temu pa v Stranki Alenke Bratušek ob obravnavi tega predloga opozarjamo tudi na narodnopravni aspekt tega preimenovanja. Posebej smo opozorili na to, da je treba tudi s tega, ne zgolj zgodovinskega vidika, proučiti pomen besede priključitev. Sprememba imena praznika je, kot rečeno, simbolna in po mnenju predlagateljev v interesu Primorcev. Po mnenju Vlade sprememba imena tudi ne vpliva na obstoječe meddržavne dogovore in pogodbe. Pa vendar gre za zakonski predlog, ki ga sprejema najvišje predstavniško telo neke države, zato je treba preučiti vse vidike tega poimenovanja in tako preprečiti, da bi se šele naknadno pokazale morebitne negativne posledice. Zato smo v Stranki Alenke Bratušek na usklajevanju zahtevali, da se do predloga poimenovanja in mednarodnopravnega razumevanja besede priključitev opredeli tudi Vlada oziroma natančneje Ministrstvo za zunanje zadeve. Ker nismo dobili pomislekov, bomo v Stranki Alenke Bratušek predlagani zakon podprli. Danes na slovenskih tleh ni vojne, vendar je mogoče videti vse več podrobnosti med časom, za katerega smo bili prepričani, da je za večno minil. Tudi zato je treba pozitivne vrednote preteklosti ohraniti. Po drugi strani pa je čas, v katerem živimo, po svoje in drugače tudi prelomen in poln negotovosti. Upokojenci se sprašujejo, kako bodo s pokojninami sploh lahko preživeli mesec, mladi čakajo na priložnost, ko bodo končno lahko zapustili domače gnezdo in postali popolnoma samostojni, zdravstvo poka po šivih. V nestanovitne vode nas vodijo podnebne spremembe, gospodarstvo se postopoma ohlaja in še bi lahko našteli. Kar danes potrebujemo, je politika pravih odgovorov, pravih informacij in pravih ukrepov. Potrebujemo pa tudi volivce, ki bodo tako kot Primorci pred desetletji znali narediti, kar je prav in dobro. Ne samo za njih osebno, ampak tudi za našo državo in vse njene državljane. In naj se za dobro zavzemamo tako odločno, kot se je slovenski narod pred več kot sedemdesetimi leti. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Besedo ima gospod Jurij Lep v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembi Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji se zdi kot še en enostaven in nepomemben poseg v našo zakonodajo. Vendar še zdaleč ni tako. V naši poslanski skupini smo veliko časa in energije vložili v smeri razprave o spremembi besedne zveze vrnitev ali priključitev Primorske k matični domovini. Razprave so tekle o datumu 15. september kot dnevu, ko smo vrnili ali priključili Primorsko. Zgodovinski viri pričajo, da je bil takoj po kapitulaciji Italije 8. septembra 1943 ustanovljen Narodnoosvobodilni svet za Primorsko, v kateri so bili zbrani predstavniki celotne Primorske. Potem je sledila odločitev vrhovnega plenuma Osvobodilne fronte 16. septembra istega leta, ki navaja, da iz zgodovinskih in naravnih dejstev izhaja pravica in zato zahteva po priključitvi slovenskega Primorja svobodni in združeni Sloveniji v svobodni in demokratični Jugoslaviji. Ravno besedna zveza »zgodovinska in naravna dejstva« so našo poslansko skupino pripeljala k razmisleku o tem, kaj je zgodovinsko in perspektivno bolje za Slovence, predvsem pa za slovensko Primorje in njene prebivalce. Slovenci smo v svoji zgodovini vedno predstavljali del Evrope in bili del ali, če hočete, manjšina v neki združbi narodov. V 1. svetovni vojni smo bili na strani poražencev, v 2. pa na strani zmagovalcev; vendar smo v obeh primerih ostali del neke večje države. V zadnji vojni pa smo si dokončno priborili svojo državo – Slovenijo. Če vsa ta dejstva seštejemo, ugotovimo, da smo skozi vsa stoletja iskali, ohranjali, predvsem pa gradili svojo identiteto. Svojo državo smo tako uspeli dobiti oziroma zgraditi tako, da smo sestavljali kamenček po kamenček v mozaiku, ki se potem imenuje Slovenija, samostojna in neodvisna država. Verjamem in želim biti prepričan, da v Evropi ne bomo nikoli več spreminjali meja na silo ali z orožji. Zato je še toliko bolj pomembno, da odstranimo oziroma ne storimo nikakršnega koraka, ki bi v prihodnje lahko sejal še tako majhen dvom o naših zgodovinskih dejstvih. Iz zgodovinskih virov in dejstev je znano, da je bila Primorska del slovenskega ozemlja, na katerem so živeli Slovenci. Po 1. svetovni vojni, ko je bila Italija na strani antantnih sil, ki so bile zmagovalke, je bila podpisana Rapalska pogodba med Kraljevino Srbov, Hrvatov in Slovencev ter Italijo novembra leta 1920. Takrat je Italija priključila velik del ozemlja, na katerem je živelo, kot piše v zgodovinskih virih, več kot 300 tisoč Slovencev. Od tu se lahko sklepa, da je takrat Italija dejansko priključila slovenska ozemlja skupaj z ljudmi, ki so tukaj živeli. V 2. svetovni vojni pa je Italija z napadom na Jugoslavijo aprila 1941 prekoračila mejo, določeno z Rapalsko pogodbo, in tako sama izničila pogodbo ter s tem omogočila, da so zahteve Slovencev po spremembi meja postale uresničljive. V tej vojni smo bili Slovenci na strani zmagovalcev, pa smo se po koncu vojne kljub temu morali zelo boriti za naša ozemlja. Znano je, da je Italija kapitulirala in potem prestopila na stran zmagovalcev ter s tem pridobila status sobojevnice; in tako tudi večjo vlogo pri sestavljanju novih meja v Evropi. Z mirovno pogodbo, ki je bila podpisana 10. februarja 1947, je Slovenija v okviru Jugoslavije pridobila nazaj velik del ozemlja, na katerem je živelo takrat okoli 200 tisoč Slovencev, ponavljam – pridobila nazaj. To dejstvo nas je v Poslanski skupini Desus spodbudilo, da smo pričeli širše in poglobljeno razmišljati o smotrnosti spremembe besede vrnitev v priključitev. Še enkrat bom navedel dejstva. Italija priključi del slovenskega ozemlja, november 1920. Naslednje, Slovenija v okviru Jugoslavije pridobi nazaj približno isto ozemlje, 10. februar 1947. Z mirovno pogodbo je bilo ustanovljeno tudi Svobodno tržaško ozemlje, razdeljeno na cono A, ki je bilo pod anglo-ameriško upravo, in cono B, pod jugoslovansko upravo. Z Londonskim memorandumom leta 1954 pa je Slovenija v okviru Jugoslavije pridobila del cone B Svobodnega tržaškega ozemlja z obalnimi mesti Koper, Izola in Piran in s tem izhod na Jadransko morje. Vsa omenjena zgodovinska dejstva in datumi, z vsebino nas poslance v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije niso prepričala v enotno mnenje o predmetu razprave, zato bo vsak posameznik glasoval po lastni vesti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Leta 1943 je OF sprejel sklep o priključitvi. In na osnovi tega je Slovenska nacionalna stranka leta 2004 predlagala praznik, ki ga do takrat ni bilo. Vendar je bil tęrmin zaradi tega, ker je bila priključitev neustrezna, spremenjen, tako da v sedanjem zakonu piše vrnitev. Kolegica iz stranke, ki je v zadnjih vzdihljajih, Stranke modernega centra, je na pamet povedala samo polovico resnice. Tako je smiselno, da se v njeni stranki pozanimajo, kaj je. In mogoče bi bilo tudi dobro, da bi naučili koga, morda predsednika njene stranke, da zna brati kakšno pravno literaturo. Če recimo tu piše – dokumenti o spoljnoj politici SFRJ, spoštovana gospoda, to nima nobene zveze s spolnostjo, pač pa v srbohrvaščini beseda spoljna pomeni zunanja politika. Tako da bi bilo dobro, da si tudi tisti, ki govorite o angleških in francoskih prevodih, vzamete slovar Webster in pogledate malo širše, kaj kakšna beseda pomeni, ne pa govoriti na pamet. Danes je pomembna internacionalnopravna terminologija, zato je treba obdržati besedo vrnitev, kajti Rapalski sporazum iz leta 1920 je priključil Primorsko Italiji in kasneje so še večje dele Slovenije Italijani priključili svoji državi. Hitler je priključil Avstrijo Velikemu rajhu, to je Anschluss. In to hočejo uvesti zdaj ti določeni ljudje, ki lažejo, da večina Primorcev to podpira, lažejo. Lažejo verjetno zaradi tega, ker so dobili kakšno podporno misel, da ne bom česa drugega rekel, z italijanske strani, ki zelo agresivno posega z naraščajočimi apetiti po slovenskem ozemlju, po Primorski. Kar naprej govorijo in v šolah še vedno govorijo o rapalski meji, da je Italija do tja. In zgleda, da nekateri, ki se imajo za Primorce, pa ne vem, če po duši so, to izrabljajo v njihovo korist. Skratka, prekleto žalostno je vse skupaj. In takšni ljudje naj bi na evropskih volitvah zastopali interese Slovenije! Pa lepo vas prosim! Bo prišel nek Italijan mimo, pokleknili bodo na tla in drli se bodo – Viva il Duce. Tako kaže tukaj. In to poslanci v Državnem zboru Republike Slovenije. Lepo vas prosim! Moji so dali v 2. vojni štiri življenja na pravi strani. Stric Zorko je bil ustanovitelj TIGR-a. Zdaj mi boste pa vi govorili o teh zadevah, kvazi neka zveza borcev, ki jo vodi neki Tit Turnšek, bi bilo dosti bolje, če ne bi delal, po domače rečeno, pizdarij povsod po svetu, še posebej pa ne na Kitajskem kot veleposlanik [[…]]
Gospod poslanec, prosim, da skrbimo za kulturo govora.
Ja, seveda, gospod predsednik, slovar slovenskega jezika vsebuje tudi te besede.
Prosim, da skrbimo za kulturo govora in za zgled.
Skratka, vladni pravniki, ki ne vedo tega in furajo vse skupaj. Mi imamo Ministrstvo za zunanje zadeve, ki ne pozna osnovnih tęrminov internacionalnega prava, ne razume ničesar; razume pa klanjanje. Zato sem bil prav vesel, ko se je včeraj premier Šarec pravzaprav postavil proti podpori vlade, ki je na pamet dala podporo temu zakonu zato, da bo obdržala koalicijske partnerje skupaj. Potem je treba dati male bombončke raznim gospodom iz socialdemokracije, da se ne bi preveč razburjali, ker jim Levica leze v njihovo področje in jim jemlje glasove. To je treba pomiriti, da bo vlada skupaj ostala do konca mandata. To je razumljivo, vendar naj ne delajo tega na račun primorskega naroda. Naj ne delajo tega. Primorci tega ne bodo pozabili, sigurno ne, vem, da ne. In razna blebetanja, ki sem jih danes poslušal, samo kažejo na nivo patriotizma pri nekaterih strankah v tem parlamentu.
Hvala za vaše stališče. Besedo ima gospa Eva Irgl v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Janeza Janše je leta 2005 predlagala, da 15. september postane praznik vrnitve Primorske k matični domovini. Tako za izbiro datuma kot za poimenovanje praznika je bilo takrat v strokovnih zgodovinskih krogih veliko soglasje. Datum in ta dan je bil takrat izbran zaradi tega, ker je bila na ta dan leta 1947 uveljavljena mirovna pogodba. Še posebej Primorci smo se takrat zelo razveselili, da je vlada Janeza Janše kot prva pravzaprav prepoznala, kako pomembno za slovenski narod je v celoti, da Primorska dobi svoj praznik, ki si ga nedvomno zasluži kot poseben spominski dan prav zaradi zvestobe slovenstvu, ohranjanju identitete in boju proti fašizmu. Kot veste, sem tudi sama Primorka, sem Vipavka in sem tako kot tudi ostali Primorci čustveno vezana na takšne vsebine in tudi zelo občutljiva nanje, zlasti če imam občutek, da bi se lahko zlorabljale v politične namene zgolj za lastno samopromocijo, recimo pred evropskimi volitvami. Spreminja se torej ime praznika 15. septembra, ki je sedaj vrnitev Primorske k matični domovini v priključitev Primorske k matični domovini. Iz uvoda zakona izhaja, da predlagatelji zakon spreminjajo iz ideoloških razlogov, saj je tęrmin priključitev uporabljal v odloku izključno vrhovni plenum OF 16. septembra 1943; in očitno samo zaradi tega bi se moral praznik imenovati priključitev. Moramo tudi vedeti, da odlok vrhovnega plenuma OF, na kar se sklicujejo predlagatelji, nikoli ni imel nikakršnega pomena v mednarodnem pravu, kot so to na primer imeli mirovna pogodba iz leta 1947, Londonski memorandum oktobra 1954 ali pa Osimski sporazumi. Spoštovani kolegice in kolegi, danes bomo odločali o nečem in je dobro, da res premislimo; gre torej za povsem neprimeren in škodljiv izraz, ki ima lahko tudi mednarodnopravne posledice, in sicer v korist Italije, saj nakazuje na to, da Primorska nikoli ni bila del matične domovine in jo je zato treba priključiti. Za razliko od tęrmina vrnitev, ki pa jasno izkazuje, da je bila Primorska pred tem del matične domovine oziroma da so v tem delu vedno živeli Slovenci. Ali če povem drugače, tęrmin vrnitev pomeni, da se vrneš domov, torej da se vrneš tja, kjer je srce, tja, kjer je tvoj rod, tja, kjer so tvoja pljuča, torej tja, kjer so že stoletja živeli Slovenci oziroma tja, kjer je že stoletja živelo in dihalo slovenstvo. Če pa si nekaj priključiš in priznaš, da ta dom nikoli ni bil naš, pravzaprav priznaš, da je bil vedno italijanski, kar je zgodovinska neresnica. Primorci, ki smo bili vedno narodno zavedni in predani slovenstvu, tega pač ne moremo sprejeti. Sicer pa, spoštovani kolegice in kolegi, tudi iz zgodovine poznamo primere, ko je jasno, kaj pomeni tęrmin priključitev in kaj pomeni tęrmin vrnitev. Julij Cezar je recimo priključil Galijo Rimskemu cesarstvu, ni je vrnil Rimskemu cesarstvu. Prej je bil omenjen Hitler. Hitler je priključil Avstrijo, ni je vrnil Nemčiji. Imamo pa tudi primere, ko se je zgodilo, da je neka dežela bila vrnjena. Poglejte, Romanja je recimo bila vrnjena Papeški državi. Zakaj je bila vrnjena? Ker je bila pred tem samooklicano izključena oziroma samooklicano se je izključila zaradi tega, ker se je izogibala plačevanju cerkvenih davkov. Torej skozi zgodovino jasno vidimo, kaj pomeni ta terminološka razlika med priključitvijo in vrnitvijo. Jaz sem govorila z veliko Primorci, tudi moja poslanska kolega Primorca Zvone Černač, Danijel Krivec sta govorila; in pritrdili so mi, da je tęrmin vrnitev najboljša možna beseda in da želijo, da tako tudi ostane. Tudi predsednik Vlade je včeraj povedal, da je dobil precej pisem in da v teh pismih piše, da so proti preimenovanju praznika. S priključitvijo poudarjate ideološkost, mi pa z vrnitvijo poudarjamo ljubezen do domovine, torej tisto ljubezen, ki je bila vedno naravno dana primorskemu narodu, ki je prav zaradi nje lahko zdržal grozote fašizma in komunizma. Da se vrača nekdo domov, pomeni, da je bil zaradi okoliščin samo začasno razmejen; in prav to se je zgodilo Primorski in Primorcem, zato je možna samo uporaba tęrmina vrnitev. Če pa boste izglasovali tęrmin priključitev, potem trdite, da to nikoli ni bilo naše in potrjujete nedavno izrečene besede Tajanija, ki pa jih sama v celoti zavračam. V Slovenski demokratski stranki bomo glasovali proti. Hvala.
Spoštovana poslanka, hvala za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Besedo ima gospod Aljaž Kovačič v imenu Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Prazniki so dnevi, ki imajo za nas poseben pomen ali so posvečeni kakšnemu posebnemu dogodku. Nekateri prazniki so pomembni le posamezniku, druge praznujemo vsi. Včasih pa razlog za praznovanje najde tudi vsak sam. V Sloveniji imamo 12 državnih praznikov, ki jih ureja Zakon o praznikih in dela prostih dnevnih v Republiki Sloveniji. 1. in 2. januarja slavimo novo leto; 8. februarja prebiramo poezijo in se sprehajamo po muzejih; 27. aprila se spominjamo ustanovitve protiimperialistične fronte; 1. in 2. maj je posvečen vsem delavcem tega sveta; 8. junij je posvečen najpomembnejši osebnosti v razvijanju temeljev za oblikovanje slovenskega naroda; 25. junija je Slovenija formalno postala neodvisna; 17. avgusta so bili prekmurski Slovenci po stoletjih madžarske oblasti znova združeni z matičnim narodom; 15. septembra je bila uveljavljena pariška mirovna pogodba; 25. oktobra je zadnji vojak Jugoslovanske ljudske armade zapustil slovensko ozemlje; 1. novembra se spomnimo vseh umrlih; 23. novembra je dan velikega Rudolfa Maistra; 26. december se spomnimo plebiscita o samostojnosti. Dvanajst različnih dogodkov iz različnih časovnih obdobij, vendar je vsem skupno to, da imajo pomembno težo v slovenski zgodovini. Na omenjene dneve se po Sloveniji odvijajo različne kulturne prireditve in ljudje se na različne načine spominjamo ter slavimo za nas pomembne dogodke. Ali se ob petju slovenske himne in plapolanju zastave sprašujemo, kakšno je uradno ime praznovanega dne? Mislim, da ne. V bistvu je dogodek kot tak. Z razlogom se Primorci 15. septembra zberejo na različnih prireditvah in se na različne načine spominjajo vseh grozot, ki so jih doživljali v desetletjih zaničevanja z italijanske strani ter pomembnih zmag, ki so jih dosegli. Njihovega spomina in pesmi Vstajenje Primorske, ki jo s čustvenim glasom zapojejo, jim ne more vzeti nihče. Leta 2005 je Vlada sprejela novelo zakona in uradno je nastal nov praznik – dan vrnitve Primorske k matični domovini. Sami Primorci so se mnogo pred letom 2005 spominjali zgodovinskih dogodkov in jih tudi slavili. Žal pa se je pri pripravi novele zakona ni upoštevalo vseh zgodovinskih dejstev, niti same tradicije poimenovanja. Pri novem predlogu oziroma pri zamenjavi besede vrnitev s priključitev smo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca opravili pogovore z različnimi zgodovinarji, ki se ukvarjajo z omenjenim področjem. Tako smo prišli do naslednjih ugotovitev. Prvič, zgodovinsko gledano ne gre za vrnitev ozemlja k matični domovini. Tisto ozemlje, ki je bilo priključeno Jugoslaviji, je pred tem pripadalo Italiji, ki pa ga je osvojila ob koncu 1. svetovne vojne in potrdila z Rapalsko pogodbo leta 1920 na osnovi Londonskega sporazuma iz leta 1915. Šlo je za področje Avstro-Ogrske, konkretno za ozemlje Kranjske in za ozemlje Avstrijskega Primorja. Drugič. Kaj to pomeni? Da je Italija zasedla Avstro-Ogrsko ozemlje. Če bi šlo za vrnitev Primorske k matični domovini, bi šlo za vrnitev Avstro-Ogrski. Tretjič. Nič nam ni bilo vrnjeno, Primorska nam ni bila vrnjena. Nič nam ni bilo vrnjeno zato, ker nam Italija ni ničesar dala nazaj. Primorsko smo si Slovenci priborili in si jo vzeli v času 2. svetovne vojne z narodnoosvobodilnim bojem, ki je potekal proti fašističnemu italijanskemu in po propadu Mussolinijeve Italije v boju proti nacističnemu okupacijskemu režimu, ki je zasedel to področje današnje zahodne Slovenije. Četrtič. Slovenci smo zasedli in si vzeli tisto ozemlje, ki nam je pripadalo. Vzeli smo si skratka tisto, kar je bilo naše, namreč ozemlje, kjer je živelo slovensko prebivalstvo, ki se je v obdobju med obema vojnama dejansko znašlo pod strašnim pritiskom italijanske države, ki je to ozemlje dobila po razpadu Avstro-Ogrske. In petič, priključili smo ga preostalim predelom pod slovensko oblastjo v okviru povojne komunistične socialistične Jugoslavije; zato ne gre za vrnitev, ampak dejansko za priključitev. Mirovna pogodba z Italijo iz leta 1947 – in praznik obeležuje začetek uveljavitve te pogodbe – je samo potrdila tisto, kar je že veljalo na terenu, to je bilo slovensko ozemlje. Omenjeni argumenti govorijo, zakaj bi veljalo spremeniti ime praznika, prav tako raba na lokalnem nivoju pri prebivalstvu, ki mu ta praznik največ pomeni.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. In kot zadnja ima besedo mag. Meira Hot v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Trije poslanci iz vrst Socialnih demokratov smo Primorci, jaz in moja kolega Matjaž Nemec in Samo Bevk. In vsi trije dihamo in živimo za Primorsko. Zato mi dovolite, da vam razložim, zakaj predlagamo spremembo zakona in zakaj bomo Socialni demokrati glasovali za spremembo imena praznika. V Sloveniji od leta 2005 vsako leto 15. septembra praznujemo priključitev Primorske k matični domovini, namenoma pravim priključitev. Mi Primorci namreč vemo, da se nikoli nismo vrnili, kajti nikoli nismo odšli. Vedno smo bili tukaj in vedno bomo. To, da praznujemo, kaže na izjemen pomen tega dneva za slovenski narod. Tudi občine na Primorskem vsako leto v svojih vabilih pišejo o priključitvi. In mediji, ko poročajo o prazniku, pišejo o praznovanju priključitve. Naj omenim naslov vabila lanske prireditve ob državnem prazniku v Komnu – 71. obletnica priključitve Primorske k matični domovini; ali medijski zapis prireditve v Kopru – Priključitev Primorske v znamenju dobrodelnosti. Že Simon Gregorčič je rekel: »In ti mi boš krvava tekla«; in žal je res krvava tekla. Vojne za seboj pustijo globoko bolečino, trpljenje in nezaupanje med nacijami še vrsto let po koncu vojne, a treba je poudariti, da je Primorska že stoletja skupen življenjski prostor, ki smo ga zgradili na vrednotah medsebojnega spoštovanja, razumevanja in prijateljstva. Primorska ni le del zemlje, ki ga je mogoče premeriti, razkosati in razdeliti; je živo bitje, ki diha, čuti, se veseli in trpi le kot celota. V prejšnjem mandatu je bil organiziran posvet zgodovinarjev pri takratnem predsedniku Državnega zbora dr. Milanu Brglezu, v katerem so ugledni zgodovinarji utemeljili, zakaj uporabljajo izraz priključitev. Tudi iz zapisa dr. Branka Marušiča, že sam naslov pove O priključevanju Primorske, in nadalje, citiram: »Priključitev večjega dela Primorske k matični domovini pred 62 leti je zaključek dolgotrajnega procesa, ki ga lahko imenujemo kot priključevanje Primorske in se začenja pravzaprav od leta 1848, pred več kot 160 leti, ko so Slovenci prvič dobili svoj program.« Tudi zgodovinarka dr. Kaja Širok uporablja besedo priključitev in utemeljuje, da se Primorska formalnopravno ne more vračati, ker države, h kateri naj bi se vrnila, več ni, saj so nastale nove države po 1. svetovni vojni. Prav tako zgodovinarka dr. Troha v enem od intervjujev navaja: 1947. je začela veljati mirovna pogodba z Italijo in 21 državami, med njimi tudi z Jugoslavijo. Primorska je bila znova priključena k Sloveniji. Očitki nekaterih, da izraz priključitev nakazuje, da Primorska ni bila nikoli del matične domovine, so tako neutemeljeni. Primerjava z nemškim Anschlussom je absurdna, izrečena je pa zgolj z namenom zavajanja. Anschluss je prisilna priključitev, nasilna priključitev. Naša priključitev Primorske je pa rezultat mednarodno priznanih pogodb, je rezultat pariške mirovne pogodbe. To, da nekateri govorijo, da lahko s spremembo imena praznika izgubimo Primorsko, so laži, to je manipulacija. Ti mednarodni akti še vedno ostajajo isti. Primorska ostaja naša. Našega ozemlja ne bo nihče vzel. Res je, da so takrat poskušali, ampak ga niso vzeli in ga tudi ne bodo. Poskušali so nam vzeti naš jezik, našo kulturo, našo zavest; a ni jim uspelo. Žalosti nas to, da nekateri skušajo tęrmin priključitev spremeniti v nekaj popolnoma nasprotnega, kot dejansko je. Priključitev je za Primorce zavest o zmagi, je združitev z matično domovino, je dolgoletni boj Primorcev. Državljani nam večkrat očitajo, da poslanci ne poslušamo strokovnjakov, da vsako temo preveč spolitiziramo. Danes imamo dejstva na mizi. Zgodovinarji so rekli – bolj pravilna je priključitev. Primorci so rekli – že od nekdaj praznujemo priključitev in ne vrnitev. V pisnih virih se že po 2. svetovni vojni uporablja izraz priključitev. Tudi spoštovani kolega Zmago Jelinčič Plemeniti je leta 2004 kot prvopodpisani poslanec vložil predlog zakona in v 1. členu spremembe predlagal obeležitev 15. septembra kot praznika priključitve Primorske k Sloveniji. V obrazložitvi je utemeljil, da je z uveljavitvijo Pariškega sporazuma 15. septembra 1947 Slovenija de facto priključila Primorsko in združila svoje ozemlje. Spreminjamo torej terminološki izraz, spreminjamo besedo; ne spreminjamo pa danes naše zavesti, zavest ostaja še naprej ista. Zavest, da bomo svoj svet obvarovali le, če bomo zvesto sledili vrednotam, ki so nas vselej navdihovale in nam priborile svobodo. Svoboda, ki jo uživamo, danes je bila izborjena z orožjem, a utemeljena na solidarnosti, socialni pravičnosti ter zgrajena na zavračanju nestrpnosti in sovraštva. Hvala.
Hvala, spoštovana poslanka, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. S tem, spoštovane poslanke in poslanci, ugotavljam, da smo zaključili s predstavitvami poslanskih skupin. Ker k predlog zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Jožetu Tanku. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Mislim, da je prav, da se sedaj od škodljive teme vrnemo k eni resni in potrebni temi. K našemu tretjemu poizkusu, da se sistemsko popravi dohodninski zakon. Nekaj podobnega smo predlagali že leta 2017 in 2018, vendar z nekoliko drugačnimi poudarki. Ta zakon prinaša štiri ukrepe, in sicer dvig splošne olajšave iz 3 tisoč 200 na 4 tisoč evrov; dvig mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov v vsakem dohodninskem razredu; znižanje dohodninskih stopenj za 2 odstotni točki prav tako v vsakem dohodninskem razredu in usklajevanje davčnih osnov z inflacijo. Ta predlog zakona prinese približno 400 milijonov evrov davčnim zavezancem oziroma slovenskim družinam. Prav nobene potrebe ni, da bi vlada še kar naprej ohranjala skrbništvo nad njihovim zasluženim premoženjem. Sicer pa ima vlada denarja dovolj; 2,7 milijarde evrov leži v Bruslju, in sicer nepočrpan. In ker nič ne kaže, da se bo letos in prihodnje leto zgodila kakšna pomembna sprememba, bo veliko denarja obležalo in Slovenija bo postala najbrž celo neto vplačnik v bruseljsko blagajno. Naš predlog predstavlja samo 15 % tega nepočrpanega denarja v Bruslju; 3,5 milijarde evrov po ocenah mednarodnih institucij ponikne v davčnih oazah, a vlada tudi ne stori nič. Naš predlog zakona predstavlja pravzaprav le 10 % tistega, kar na črno izgine preko takšnih ali drugačnih transakcij, preplačil, poneverb in korupcije na razne sive, črne institucije v raznih otočjih. Vlada pri črpanju evropskih sredstev ni storila še nič sistemskega, pri preprečevanju kraje javnega denarja tudi ne, prav tako pri dohodnini ni storila še nič takega; a zakonu nasprotuje. Vlada sicer predlaga parcialni nesistemski ukrep, to je razbremenitev regresa, ampak minister za finance kaj več kot do izjav v slovenskih medijih ni prišel in ni storil. Letos je imel, če samo spomnim, minister za finance dr. Bertoncelj že dva intervjuja v Financah, kjer govori o sistemski rešitvi oziroma sistemskih predlogih in ukrepih pri dohodnini, ampak vsi so približni podobni, kot jih obravnavamo na moj predlog danes in jih je vložila Slovenska demokratska stranka. Sistemske spremembe dohodninske politike so potrebne. Ljudje si zaslužijo svoj denar in država mora tudi s tistim, kar ji dajo, delati skrbno, racionalno in povsem drugače, kot se to sedaj dogaja. Višji neto bi zmanjšal želje mladih izobražencev in tudi drugih strokovno usposobljenih ljudi po odhodu v tujino. In dohodnina je eden ključnih razlogov, da se domače znanje zliva v tujino in tega znanja ne moremo rešiti z raznim uvozom, z migranti in podobnimi potezami. Skratka, dohodnina je ključen ukrep, ki lahko zadrži slovenske strokovnjake doma. Da so spremembe potrebne, ugotavljajo tudi sindikati, saj so povedali, da je bila tako pompozno izvedena sprememba minimalne plače strel v prazno, kajti zaradi prestopa v višji dohodninski razred in tudi posledično znižanja transferjev le-ti, ki se jim je to zgodilo, ne bodo dobili praktično nič. Žal vlada zakonu nasprotuje, ampak kar je še bolj žalostno, pred dobrima dvema mesecema je Vlada poslala v Državni zbor svoj normativni program dela, se pravi spisek zakonov, ki naj bi jih obravnavali. In ne boste verjeli, na tem spisku novele Zakona o dohodnini ni. Zdaj težko pritegnemo ministru, ki po eni strani govori o tem, kaj vse se spreminja in naj bi se spremenilo, po drugi strani pa zakona niti zapisal ni, da bi ga predlagal v zakonodajni postopek. Predlagam vam, da zakon podprete. Če je treba karkoli dopolniti, spremeniti, izboljšati, bomo vsekakor tudi tem vašim željam pritegnili. Treba pa je nekaj narediti za ljudi.
Hvala, gospod poslanec, za dopolnilno obrazložitev. Za uvodno predstavitev pa dajem besedo tudi predstavnici Vlade, državni sekretarki gospe Nataliji Kovač Jereb. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Vlada je predlog skupine poslancev preučila in ugotavljam, da bi predlog zvišanja splošne olajšave na 4 tisoč evrov, znižanje stopenj vseh dohodninskih razredov za 2 odstotni točki in zvišanje mej v vseh dohodninskih razredih za 2 tisoč evrov, ob upoštevanju podatkov odmere dohodnine za leto 2016 ob nespremenjeni višini dohodkov, pomenil izpad v državnem proračunu za okoli 383 milijonov evrov. Vlada Republike Slovenije zakona ne podpira in meni, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakaj predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo? Predvsem zaradi pomembnega zmanjšanja javnofinančnih prihodkov brez nadomestitve izpada z ukrepi na prihodkovni strani proračuna. Vlada se zaveda pomena ugodnega poslovnega okolja in vplivov davčnih obremenitev na konkurenčnost gospodarstva. Vendar je ob oblikovanju ukrepov na tem področju treba zasledovati tudi ohranjanje vzdržnosti in stabilnosti javnih financ. To pa zahteva pripravo ukrepov, ki bodo temeljili na prestrukturiranju javnih dajatev. Predlagatelji navajajo, da je zaradi visoke obremenitve dela z davki in prispevki slovensko gospodarstvo manj konkurenčno in produktivno, ker ne more nameniti dovolj denarja za raziskave in razvoj, ki so temelj gospodarske rasti in blaginje vsake države. Pri tem pa je treba opozoriti na številne ukrepe na področju obdavčitve, ki so bili sprejeti prav z namenom povečevanja konkurenčnosti gospodarstva in povečanja gospodarske rasti po letu 2006. Slovenska obremenitev z davkom na dohodek pravnih oseb je znatno pod povprečjem držav članic Evropske unije, še posebej nizko obremenitev lahko dosegajo prav gospodarski objekti z investicijami in predvsem tisti, ki vlagajo v raziskave in razvoj. Predlagatelji opozarjajo tudi na vpliv zvišanja minimalne plače. V skladu z Zakonom v dohodnini je prejemnik minimalne plače poleg koriščenja splošne olajšave upravičen še do dodatne splošne olajšave. Vlada zasleduje tudi to linearnost v Zakonu o dohodnini, ki je bila uvedena, mislim da, leta 2017, ki poleg splošne olajšave določa še to linearnost davkov od dohodka. S tem je bila tudi odpravljena stopničavost, se pravi stopničavost pri dodatni splošni olajšavi, in omogočeno je, da zavezanci, ki so bili upravičeni do navedene olajšave, ne bi utrpeli negativnega učinka na neto dohodke v primeru, da bi dosegali višji bruto dohodek. Spoštovani, davčna obremenitev dela predstavlja eno izmed pomembnih prioritet vlade, vendarle na temelju prestrukturiranja davčnih bremen oziroma vzdrževanju vzdržnih in stabilnih financ ter širšem družbenem in političnem konsenzu. Vlada je že pripravila predlog za razbremenitev dela, in sicer v smeri zvišanja splošne olajšave, dodatne splošne olajšave in spremembe dohodninske lestvice. Predlogi so bili predstavljeni na Ekonomsko-socialnem svetu 22. 3. 2019. Prav tako je Ekonomsko-socialni svet na 317. seji 22. 3. 2019 sprejel sklep, da se iz paketa davčne zakonodaje izvzame razbremenitev regresa za letni dopust in prioritetno sprejmejo takšne zakonodajne rešitve, ki bodo omogočale razbremenitev regresa za letni dopust že za leto 2019. Glede na povedano vlada zakona ne podpira in predlaga, da se predloga zakona ne podpre. Hvala lepa.
Hvala za vašo predstavitev, gospa državna sekretarka. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi imate besedo gospod Primož Siter, Poslanska skupina Levica. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, pozdravljeni! Pred nami je še en predlog davčne razbremenitve dela, ki je na prvi pogled videti všečno. Predlagane spremembe bi namreč, tako predlagatelj, vsem delavcem povišali neto plačo. To so bile dobre novice. Sedaj pa k realnostim in k slabim novicam. Dvig plač bi bil izrazito nesorazmeren; delavci z najnižjimi dohodki bi dobili najmanj, delavci z najvišjimi dohodki pa največ. Predlagatelj se sicer na vse pretege trudi ustvariti vtis, da dela za dobrobit vseh običajnih delovnih ljudi,ampak dejstvo je, da je od predlaganih ukrepov delavka z minimalno plačo na najslabšem. Ne bi dobila veliko. Daleč največjo korist pa bi imel tisti, ki spada v privilegirano kasto direktorjev, menedžerjev, višjih specialističnih zdravnikov, premožnih odvetnikov itn. Pa ne bom ideološki in populističen. Grem h konkretnim številkam. Učinki dviga meje dohodninskih razredov, torej na 2 tisoč evrov, znižanje stopenj dohodninskih razredov za dve odstotni točki, dviga splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov ter uskladitve davčne osnove in olajšave z inflacijo so naslednji: delavki z neto mesečno plačo 760 evrov bi se mesečni neto dohodek povečal za 18 evrov, inženirju s plačo 2 tisoč 200 evrov pa za 87 evrov. Najbolj premožni bi seveda dobili bistveno več. Menedžerju s plačo 4 tisoč 500 evrov bi mesečna plača poskočila za okrog 145 evrov, najbolje plačani direktorji s plačami nad 9 tisoč evrov pa bi dobili več kot 250 evrov mesečno. Ob vsakem tovrstnem deljenju davčnih odpustkov najpremožnejšim se sicer najde nekdo, ki trdi, da si najbogatejši zaslužijo največ, ker da so tudi najbolj produktivni. S tem se nalašč ustvarja vtis, da je vsak evro v žepu premožne elite prigaran s trdim delom, znojem, z odrekanjem in drugimi žrtvami v delavnem procesu najbogatejših. A podatki Ministrstva za finance kažejo diametralno nasprotno sliko. Zavezanci z dohodki do 160 % povprečne plače 99 % svojega dohodka zaslužijo iz dela in samo 1 % iz pasivnih virov. Zavezanci s 5-kratnikom povprečne plače 90 % svojega dohodka dobijo iz dela in 10 iz pasivnih virov. Najbogatejši, največji bogataši z 10-kratnikom povprečne plače pa le 51 % svojega dohodka dobijo iz dela in 49 iz pasivnih virov. Kdo torej največ dela? Davčna reforma torej v največji meri razbremenjuje zavezance, ki praktično polovico svojih dohodkov dobijo brez delovnih naporov, daleč najmanj pa daje najmanj premožnim, ki so primorani praktično ves svoj, z delom prigaran dohodek nameniti zgolj in samo za preživetje. Predlog torej v največji meri razbremenjuje tiste, ki razbremenitve v bistvu sploh ne potrebujejo, in to za ceno ogromnega izpada prihodkov v državno blagajno. Ironično je, da je avtor predloga stranka, ki skorajda ob vsakem predlogi dviga državnih izdatkov za šolstvo, za zdravstvo za socialo, pokojnine, razvoj protestira proti potratni politiki države, poziva k varčnosti in se zgraža že nad najmanjšim odklon od fiskalnega pravila. Spomnimo se, kako so opozicijski poslanci neutrudno ponavljali stališče Fiskalnega sveta o rebalansu proračuna za leto 2019. Fiskalni svet je takrat trdil, da so proračunski izdatki previsoki za 260 milijonov evrov. Ko smo z namenom vlaganja v razvoj in krepitev socialne države, ki koristi zlasti najmanj premožnim, hoteli povišati proračunske izdatke, je bilo to za njih nesprejemljivo, zdaj pa prav ti poslanci predlagajo davčno reformo, ki bo koristila zlasti najbolj premožnim, ob tem pa bo državni proračun obremenila za bistveno več kot 260 milijonov evrov. Izpad proračunskih izdatkov bo namreč znašal 387 milijonov evrov. Kot kaže, za desno opozicijo obremenitev državnega proračuna je povsem sprejemljiva, kadar koristi zlasti bogatim, in poponoma nesprejemljiva, kadar koristi najmanj premožnim. Pri tem ne moremo pristati na zagotovila predlagatelja, da bo neto izpad državnih prihodkov bistveno manjši ali celo ničen. Večina dviga neto plač delavcev naj bi se prelila v potrošnjo, prek posledičnega povečanja prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost pa naj bi se izničil tudi učinek predlaganih davčnih razbremenitev – zopet narobe. Predlagatelj pri tem ne upošteva dejstva, da se dvig neto plače v potrošnjo pretežno prelije le pri zavezancih z najnižjimi dohodki. Delavec z minimalno plačo si ne more privoščiti varčevanja. Primoran je praktično celoten dohodek potrošiti za kritje svojih tekočih življenjskih stroškov. Pri najbogatejših državljanih pa je logika drugačna. Za njihove tekoče življenjske stroške je a priori poskrbljeno, zato lahko presežke vlagajo v vrednostne papirje, v sklade in tako naprej. Dvig dohodkov najpremožnejših se ne preliva v potrošnjo, ampak v varčevanje. Prav zato si od davčnih odpustkov, ki jih želi predlagatelj danes podeliti najpremožnejšim, ne moremo obetati ogromnih davčnih prilivov iz naslova davka na dodano vrednost. Na drugi strani pa tudi neznatna razbremenitev najmanj premožnih ne more povzročiti znatnega dviga potrošnje. Še posebej ne more bistveno prispevati k dvigu prihodkov iz naslova DDV, saj je dobršen del dobrin, ki jih kupujejo najrevnejši, obdavčen po nižji stopnji DDV. Logika predloga je pravzaprav zelo enostavna; eliti najbogatejših direktorjev in predsednikov uprav želimo dati še več. Da se ubranimo pred očitki, da zanemarjamo male delovne ljudi z najnižjimi plačami, pa tudi njim podelimo nekaj drobiža. Pri tem zamolčimo, da je vsak cent, ki ga podarimo najpremožnejšim, cent manj za socialno državo. Z davki in socialnimi prispevki, ki jih demonizira desnica za državljane, ti niso zgolj strošek temveč prispevajo k blaginji vseh v obliki pokojnin, v obliki zdravstvene oskrbe, pa tudi otroških dodatkov, nadomestil za brezposelnost in porodniških dopustov. Vsi se vračajo državljanu. Z njimi se zagotavlja socialna varnost za vse. V državah, kjer je obremenitev plač z davki in prispevki precej nižja kot v Sloveniji, pa je socialna varnost privilegij zgolj in samo najpremožnejših. Tipičen primer so Združene države Amerike. Tam na račun nizkih prispevkov in davkov vsi, zlasti pa najpremožnejši državljani, prejemajo nekoliko višjo neto plačo, a prav zato si v Združenih državah Amerike takrat, ko se izobražuješ, ko zanosiš, ko zboliš, ko se upokojiš, prepuščen neusmiljeni logiki trga, ki ti vsako socialno storitev drago zaračuna. V Levici seveda na takšno logiko ne moremo nikakor pristati, zato bomo noveli Zakona o dohodnini nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. Gospod Blaž Pavlin v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Novela Zakona o dohodnini, ki je danes pred nami, prinaša tri ključne rešitve: prvič, znižanje stopnje v vseh dohodninskih razredih za 2 %; drugič, zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov, ter tretjič, povišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov. Poleg tega prinaša ponovno usklajevanje višine olajšav z inflacijo. Delavec s povprečno plačo bi po vseh treh ukrepih na mesec prejel okoli 60 evrov več, kar na letni ravni zanj pomeni okoli 720 evrov več dohodka. Na področju davčne obremenitve dela je Slovenija med državami z nadpovprečno visokim odstotkom dajatev. Medtem ko povprečje OECD znaša 36 %, je breme dajatev na delo v Sloveniji 42,7 %. Raziskava agencije Spirit iz leta 2016 kaže, da tuji investitorji med največjimi ovirami za investiranje v Sloveniji vidijo prav obremenitev dela z davki in prispevki ter stroški dela. Anketa o poslovanju, izvedena med nemškimi podjetji v Sloveniji v letu 2015, pa kaže, da anketiranci med največjimi težavami za konkurenčnost in privlačnost za naložbe vidijo davčne stopnje na dohodke iz dela ter od vlade kot najbolj nujen ukrep pričakujejo njihovo znižanje. Ocena celotnega proračunskega izpada, ki ga je prinesel ta zakon, je okrog 387 milijonov evrov. Koalicija pri iskanju izgovorov za zavrnitev predloga zatrjuje, da v proračunu za izpad prihodkov iz dohodnine ne moremo zagotoviti sredstev. Nihče pa se ne sprašuje, kako zagotoviti sredstva, ko vlada povečuje proračunske odhodke za nekaj 100 milijonov evrov, ko se izdatki iz sektorja država v enem letu povečajo za 1,13 milijarde, ko stotine milijonov vlagamo v projekte, kot je na primer TEŠ 6. O tem se sprašujemo samo takrat, ko je na mizi konkretna davčna razbremenitev državljanov. Po tem predlogu zakona bi se pri povprečni mesečni plači država na zaposlenega odpovedala 60 evrom davka. To je po mnenju vlade velik problem in fiskalno popolnoma nevzdržno. Ni pa vlada videla problema v tem, da je pri povečanju minimalne plače v višini 60 evrov obremenitev delodajalca povečala za več kot 110 evrov. V Novi Sloveniji se zavzemamo za povečanje vseh plač. Prišel je čas, da se plače vseh zaposlenih v javnem in zasebnem sektorju končno enkrat povečajo na račun države z davčno razbremenitvijo. Krščanski demokratki verjamemo, da je posameznik pri ravnanju s finančnimi sredstvi veliko bolj odgovoren in racionalen kot država, zato naj se na državo preko davkov prenese le omejen obseg sredstev, ki so nujno potrebni za delovanje njenih sistemov. Le politika, ki ne zaupa svojim državljanom, namreč od njih zahteva plačevanje previsokih davkov, da bi namesto njih s temi sredstvi upravljala. Ker predlog zakona zmanjšuje davčno breme in prinaša višje plače za vse, ga bomo seveda podprli.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča. Gospod Franc Kramar v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Iizvolite.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice in kolegi! Trenutna obremenitev dela z davki in prispevki je visoka, po drugi strani pa nam prav plačevanje davkov omogoča življenje v socialni državi, ki se ji ne želimo odpovedati. Da socialno državo ohranimo in hkrati ne ogrozimo vzdržnosti javnih financ z morebitnimi nižjimi davki in prispevki iz naslova dela, mora država sprejeti več sistemskih in celovitih ukrepov. Verjamem, da se z naštetimi dejstvi strinjamo vsi v dvorani, tudi predlagatelj, pa čeprav to iz predloga zakona, ki je pred nami, ni razvidno. Predlog zakona Poslanske skupine SDS je skoraj identičen tistemu, ki ga je skupina poslank in poslancev te stranke vložilo že novembra lani. Tokratne novosti so dvig splošne olajšave na 4 tisoč evrov ter usklajevanje davčnih olajšav in letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin. Spomnimo, predlagatelj je bil že novembra lani, ko je vložil skoraj identičen zakon, prepričan, da je dvig splošne davčne olajšave na 3 tisoč 500 evrov zadosten. Na predlog vlade o enakem dvigu splošne davčne olajšave se je predlagatelj odzval z vložitvijo predloga zakona, ki ga obravnavamo danes in ki splošno olajšavo dviguje na 4 tisoč evrov. Predlog zakona je bil vložen brez posvetovanja z deležniki in socialnega dialoga, ki je ob sprejemanju tako pomembnih sprememb nujen. Utopično je pričakovati, da bo glede predvidenih ukrepov in sprememb zakonodaje prisotno soglasje vseh deležnikov. Z določenimi interesnimi skupinami se namreč lahko pogaja le Vlada. Ravno zato je smiselno, da takšne zakone vlaga slednja in ne opozicija. Ne zato, da bi koalicija nasprotovala opoziciji, ampak zato, ker Vlada s pristojnostmi, ki jih ima, najlažje uskladi in pripravi ustrezne ukrepe. Zakon, predlagan lani novembra, ni dobil zadostne podpore. Predvsem enake razloge za zavrnitev predloga zakona podajamo tudi danes. Država mora poskrbeti, da bodo pozitivnih učinkov davčnih in socialnih reform deležni vsi, torej ne zgolj zaposleni, temveč tudi brezposelni, socialno ogroženi in upokojenci, ki so s strani vladajočih že leta pozabljeni. Če iz javnofinančne pogače velikodušno in nepremišljeno odlomimo na račun razbremenitve dela, kot je predlagano danes, pogača kar naenkrat ne bo več nasitila vseh ust. In za koga bo pogača ali, bolje rečeno, državnega denarja zmanjkalo? Kdo bo potisnjen na rob preživetja? Kdo bo v trgovini štel cente? Prejemniki pokojnin, upokojenci, da, taisti upokojenci oziroma tudi tisti med njimi, za katere se je na prejšnji seji Državnega zbora zavzemal predlagatelj. Ali je zavzemanje SDS za izboljšanje položaja upokojencev, realno gledano na njihov predlog Zakona o dohodnini, presodite sami. Pretekla leta so pokazala, koliko odločnosti, poguma in izkušenosti potrebujemo, da preprečimo propadanje javnih financ in posledično blagostanje državljank in državljanov. Najtežje odločitve je sprejemala prav vlada Alenke Bratušek, ki je ohranila dostojanstvo, suverenost in neodvisnost Slovenije. In če so nas krizni časi kaj naučili, ne ponavljajmo starih napak. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek menimo, da predlog zakona za nadaljnjo obravnavo ni primeren. Razlogi so naslednji: prvič, predlagani zakon davčne reforme ne ureja sistemsko in celovito; drugič, zakon ne stremi k uravnoteženju javnih financ, ki bo na eni strani razbremenilo stroške dela, na drugi strani pa primanjkljaj nadomestilo z drugimi ustreznimi protiukrepi; tretjič, predlog zakona je neustrezen, ker je Poslanska skupina SDS novembra lani že vložila skoraj identičen zakon, deležen negativnega mnenja. Vedeti moramo, da bi takšen zakon brez sprejemanja drugih ukrepov resno ogrozil javnofinančni položaj države in javnih služb. In zadnje, v Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek zakonskim predlogom, ki bi upokojence zopet potisnili na rob, poslabšali njihovo gmotno stanje, izrekamo ne.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Robert Polnar v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Gospod predsednik Državnega zbora, gospe poslanke in gospodje poslanci! V rebalansu proračuna Republike Slovenije za leto 2019 je načrtovano tisoč 409 milijonov evrov davčnih prihodkov iz naslova dohodnine. Z današnji predlogom sprememb Zakona o dohodnini bi se ti prihodki zmanjšali za približno 380 milijonov evrov, kar predstavlja 27 odstotkov osnove. Vprašanje je, ali je tako velik izpad prihodkov mogoče nadomestiti. Nikakršne čarobne skrivnosti ni v tem, kako Vlada izpolnjuje svoje gospodarske in fiskalne odgovornosti. Država zbira denar z obdavčevanjem. Obdavčevanje je pravzaprav odločanje oblasti o tem, kako pridobiti potrebna sredstva od podjetij, gospodinjstev in posameznikov in jih naložiti v investicije in kolektivno potrošnjo. Denar, pridobljen z davki, je sredstvo, s katerim se realni viri prenašajo iz zasebnih rok v javno dobro. Davki so tisto, kar plačujemo za civilizirano družbo. Pri razpravi o zmanjševanju davčnih obremenitev moramo upoštevati osnovno dejstvo našega časa; to je korporacijski sistem, sistem gospodarskih družb, ki temelji na brezmejni moči samo bogatenja. To ne more ostati neopaženo. V slovenski ekonomiji je najbolj običajna stvar, da v podjetjih tisti najbolj plačani v 14 dneh zaslužijo več kot oni najslabše plačani v enem letu. Prav nič nenavadno ni, če je razmerje med najvišjo in najnižjo plačo v gospodarski družbi 1 : 40; se pravi, da tisti z najvišjo plačo zaslužijo v enem mesecu toliko kot oni z najnižjo plačo v štiridesetih mesecih. Pronicljiv opazovalec sodobnih gospodarskih pojavov ne more ubežati stvarnosti. Moč gospodarskih družb je v menedžmentu, v birokraciji, ki sama nadzoruje svoje naloge in svoje plače, nagrade, ki so včasih na robu tatvine. Danes bi naj tudi tem najbolje plačanim človekoljubno zniževali davčne obremenitve. Slovenska značilnost je tudi, da se je zakoreninilo stališče, da delavec z rednim mesečnim delom in polnim delovnim časom ne more zaslužiti niti za skromno, kaj šele za spodobno preživetje. Država naj bi bila tista, ki bi mu nadomestila primanjkljaj v obliki različnih vrst socialnih transferov. Tako se, denimo, Gospodarska zbornica Slovenije v poročilu za leto 2017 hvali, da je med največjimi uspehi, ki jih je dosegla v tem letu, umik predloga Zakona o minimalni plači; se pravi, preprečitev njenega povišanja. Po letih nasprotovanja dvigu minimalne plače in trditvam, da je slovenska delovna sila že tako predraga, da je nemogoče dvigniti neto prejemke zaposlenih zavoljo ogromnih obremenitev, ki jih na tej plači zahteva država, in zavoljo nujnih vlaganj v razvoj, je bil konec leta 2018 dosežen komaj zaznaven premik – dvig minimalne plače za 29 evrov. Razlogi, ki bi v primeru povišanja plač delavcev v konični posledici lahko privedli do propada delodajalcev in ukinitve delovnih mest, so se izkazali kot pretirani. Značilno je, da poslovni sektor konstantno poziva k čim manjšemu vpletanju države v ekonomske procese in se pri tem sklicuje na zakon trga, ki bi s svojo nevidno roko moral razrešiti vse probleme, tudi višino plač in stopnjo nezaposlenosti. Toda sedaj, ko tržne zakonitosti zahtevajo povišanje plač zaradi pomanjkanja delovne sile in povečanja gospodarske rasti, sedaj pa celotni poslovni sektor pričakuje vpletanje države; najsibo z zniževanjem davčnih obremenitev ali s povečanjem števila delovnih dovoljen za tuje delavce. Ni mogoče zanikati, da poslovni sektor ni obremenjen z raznimi davščinami toda gospodarski položaj je ta, da bodo delodajalci morali povišati plače, če bodo hoteli zadržati obstoječe in zaposliti nove delavce. Razlog za tako korenito spremembo stališča je preprost; trg dela se je v zadnjih nekaj letih popolnoma spremenil. Dolgoletna filozofija vzemi ali pusti, dovolj je tistih, ki hočejo delati – kar so morali delavci v nedogled poslušati, ker je bilo na trgu dovolj tistih, ki so bili pripravljeni prijeti za vsako delo, četudi za minimalno plačo ali pod njo – je doživela propad. Z dramatičnim praznjenjem borze dela in vsakodnevnim odhajanjem obstoječih zaposlencev v bogatejše države Evropske unije je tistih, ki hočejo, preprosto zmanjkalo. Dejstvo je, da so še pred letom ali dvema vsi zatrjevali, da bodo propadli, če tudi bi dvignili samo najnižje plače, toda sila kola lomi. Ljudje so prenašali eksistenčno izsiljevanje in delali za plače, s katerimi ni mogoče preživeti. Položaj pa se spreminja in še bolj se bo moral spremeniti. Plače so res da nekoliko porasle, toda veliko bolj oziroma še veliko bolj se je povečal posegal obseg poslov, zato morajo preostali delati neprimerljivo več kot prej. Danes žanjemo posledice dolgoletne kulture nespoštovanja dela, pri čemer kulturo umeščam v narekovaje. V zasebnem sektorju bo moralo priti do sprememb, plače bodo morale naraščati kot posledica prilivanja dobičkov ali pa kot rezultat boljše organizacije poslovnih sistemov. Prostor davčnih korekcij je, kot se zdi, v glavnem izčrpan. Trg zmeraj diktira ceno, tudi dela, ki se zdaj z drastičnim zmanjšanjem ponudbe postopno draži. V mnogih sektorjih, predvsem v trgovini in turizmu, ni več mogoče pridobiti kvalitetnega delavca, ne glede na ponujeno plačo. Vprašanje, ki se neizogibno zastavlja, je, ali so delodajalci res morali čakati do zadnjega trenutka ali niso mogli predvideti, kaj se bo zgodilo. Predvsem pa, ali niso soodgovorni za sedanje stanje. Profit je neločljivi del poslovanja in samoumevno je, da vsakdo želi nekaj zaslužiti. Navkljub temu je bila v zadnjih štirih letih, ko se je začelo okrevanje, rast dobičkov delodajalcev znatno večja od rasti plač. V takem položaju so se delodajalci odločili rezultate povečane gospodarske rasti prevzeti zase. Praksa kaže, da je porast dobičkov večja kakor porast plač, se pravi, da so se sedaj pozitivni učinki rasti nadpovprečno distribuirali k delodajalcem, ne pa k delojemalcem. Druga stvar je – in to je tisto, kar je najbolj pomembno –, da ne more celotna rast plač izhajati samo iz davčnih razbremenitev, marveč tudi iz podjetniške in zlasti inovativne dejavnosti. Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Dohodnina je najpomembnejši davčni vir za financiranje občin. Ustrezni finančni viri in premoženje občin so bistvena finančno-materialna sestavina lokalne samouprave. Osnove financiranja občin so podane z Ustavo Republike Slovenije in Zakonom o lokalni samoupravi. Kot temeljno izhodišče ustava in zakon postavljata financiranje iz lastnih virov in med lastnimi viri je daleč najpomembnejša dohodnina. V Zakonu o financiranju občin je določen delež dohodnine, ki predstavlja odstopljen davčni vir za financiranje primerne porabe. Od leta 2009 se občinam razporeja dohodnina v deležu 54 % odstopljene dohodnine. Na osnovi povprečnine pa je zajeta povprečna raven izdatkov za kritje nalog primerne porabe. Za kritje obsega teh obveznosti posamezni občini pripada 70 % odstopljenega deleža dohodnine, medtem ko 30 % tega vira predstavlja osnovo za solidarnostno izravnano med občinami s šibkejšo davčno strukturo. Lokalna samouprava temelji na predpostavki, da sta učinkovito politično odločanje in učinkovita preskrba javnih dobrin dosežena takrat, ko ju zagotavlja tisti nivo oblasti, ki je ljudem najbližje. Lokalna oblast pri reševanju lokalnih zadev izhaja iz boljšega poznavanja problemov lokalnega okolja in ima s tem možnost za učinkovitejše reševanje teh problemov. Osnovni namen avtonomne lokalne samouprave, se pravi tudi finančno neodvisne lokalne samouprave, je doseganje večjih narodnogospodarskih koristi, merjenih z gospodarsko rastjo in socialno enakostjo ter učinkovitejše zagotavljanje lokalnih javnih dobrin, kot če bi jih zagotavljala centralna oblast. Bistveno je, da so občine finančno avtonomne in da samostojno odločajo o pridobivanju in porabi finančnih virov za svoje delovanje. To pomeni, da morajo imeti zagotovljen zadostni obseg pretežno lastnih virov, da lahko z njimi pokrivajo stroške za izvajanje svojih zakonskih pristojnosti ter možnost odločanja o njihovi uporabi. Ponovno poudarjam, najpomembnejši lastni finančni vir je dohodnina. Pri oblikovanju primernega financiranja, ki naj bo podlaga za učinkovito delovanje lokalnega samouprave, moramo izhajati iz osnovnih načel Evropske listine o lokalni samoupravi, ki predpostavljajo sorazmernost dodeljenih virov in nalog občin, sodelovanje lokalnih oblasti pri odločanju o dodelitvi virov, avtonomnost lokalnih oblasti pri razpolaganju z dodeljenimi viri, sodelovanje lokalnih predstavnikov pri urejanju teh vprašanj in zlasti fleksibilnost prilagajanja dodeljenih virov glede na spreminjajoče se potrebe v lokalni skupnosti. Predlog sprememb Zakona o dohodnini predvideva nadomestitvene učinke. Res je, jih ne opredeljuje vrednostno, vsekakor pa priznava, da niti približno ne morejo doseči 380 milijonov evrov, toda ti nadomestitveni učinki so izraženi pri nekaterih drugih davčnih vrstah, zlasti pri davku na dodano vrednost. Ta davčna vrsta pa nikakor ni namenjena financiranju lokalne samouprave. V praksi to dejansko pomeni podfinanciranje že tako finančno podkapacitiranega sistema financiranja nalog, ki jih občine morajo opravljati. To je tisto, kar se nam zdi nesprejemljivo. Na podlagi navedenega bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenija glasovali proti predlaganim spremembam Zakon o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo stališče Poslanske skupine SNS predstavil gospod Jani Ivanuša. Izvolite.
Se mi je zdelo, da sem slišal SMC pa sem takoj zastal, ampak dobro. Lep dober dan vsem prisotnim. Spoštovana podpredsednica, državna sekretarka lep dober dan še vama! Predlog zakona, ki ga imamo danes v obravnavi, predvideva pet konkretnih ukrepov: zvišanje splošne olajšave, znižanje stopenj v vseh dohodninskih razredih za 2 odstotni točki, zvišanje vseh dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov ter usklajevanja olajšav in neto letnih davčnih osnov s koeficientom rasti cen življenjskih potrebščin, ne glede na višino inflacije. V obrazložitvi členov je zapisano, da bodo ti ukrepi razbremenili dohodke iz dela, kar naj bi povzročilo zvišanje neto plač delavcev, povečala pa naj bi se konkurenčnost slovenskega gospodarstva, zmanjšala naj bi se brezposelnost in tudi obseg sive ekonomije. V predlogu je zapisano, citiram, »dejstvo je, da je edini pravi način za zvišanje plač delavcev z znižanjem davkov in prispevkov«. Tukaj ste pa res brcnili v temo. Za zvišanje plač so potrebni samo večja produktivnost, višja dodana vrednost in odločitev delodajalca, da svoje zaposlene nagradi glede na njihovo uspešnost in učinkovitost. Enako velja za konkurenčnost. Slovenija ne more konkurirati s poceni delovno silo. Slovenija ima izobražen in usposobljen kader, ki se lahko izkaže z visoko produktivnostjo in dodano vrednostjo. Visoka obremenitev dela naj bi vplivala na brezposelnost. Lepo vas prostim! Kakšne večje davčne reforme nismo imeli že celo desetletje, pa se je v tem času brezposelnost gibala med 130 tisoč in današnjih 76 tisoč 533 brezposelnih, to je popolnoma zgrešen argument. Tudi siva ekonomija se bolj kot z znižanjem davkov zmanjšuje s poenostavitvijo plačila davka, z zagotavljanje spodbud za legalno podjetništvo, z uporabo negotovinskega poslovanja, z osveščanjem, s povečanim nadzorom. Predlog zakona naj bi zasledoval načelo pravičnosti in razumne oziroma zmerne obdavčitve. V Sloveniji naj bi bili namreč zavezanci prekomerno obremenjeni z davki – to pa sploh ne drži! V državah OECD se z dohodnino v povprečju pobere 25 % skupnih davčnih prihodkov, v Sloveniji pa le 14 %. Ali veste, koliko davka plača oseba z minimalno plačo, ki uveljavlja samo splošno olajšavo? 18,11 evra na mesec. Mislim, da to ni prekomerna obdavčitev. Ima pa res Slovenija visoke prispevke za socialno varnost. S prispevki za socialno varnost se v državah OECD v povprečju pobere 16 % skupnih davčnih prihodkov, v Sloveniji pa skoraj 40 %. Zato bi bilo treba znižati stopnje prispevkov za socialno varnost, ki so določene v Zakonu o prispevkih za socialno varnost. OECD predlaga preusmeritev bremena prispevkov za socialno varnost zaposlenih na dohodnino. To naj bi naredili z zvišanjem davčnih stopenj na drugem, tretjem in četrtem davčnem razredu, ki bi prispevale k financiranju zmanjšanja prispevkov za socialno varnost zaposlenih v višini 5 odstotnih točk. Zakaj? Zakaj pa tega ne predlaga? S sprejetjem predlaganih rešitev naj bi se spodbudila potrošnja, kar naj bi ugodno vplivalo na gospodarsko rast in konkurenčnost ter celo na prihodke v državnem proračunu. Po oceni finančnih posledic predloga zakona je zapisano, da bi predlagane rešitve pomenile izpad prihodkov v državnem proračunu v višini okoli 387 milijonov evrov. OECD je opozoril, da bi morala biti davčna reforma proračunsko nevtralna. Vemo pa, kakšno je bilo vaše stališče pri rebalansu proračuna s presežkom. Predlagatelj sicer ocenjuje, da bi ta izpad nadomestili z višjimi prihodki iz naslova DDV. Glede na varčnost slovenskega naroda se ne bi preveč zanašal na davčne prihodke ob povečanju potrošnje. Pri avstrijski obdavčitvi fizičnih oseb vsi vidite samo prvi dohodninski razred, po katerem so dohodki do 11 tisoč evrov oproščeni plačila dohodnine, nihče pa ne pove, da v Avstriji nimajo posebnih osebnih olajšav, kot jih imajo pri nas novinarji, kulturniki, športniki, dijaki in študentje. V Avstriji ni olajšav za vzdrževane družinske člane, se jim pa lahko davek zniža, če ne, so njihovi dohodki izredno nizki. Kdaj se bomo v Sloveniji začeli pogovarjati o znižanju davka zaradi izdatkov za neformalno izobraževanje in usposabljanje ter zaradi stanovanjskih kreditov, da se lahko mladi odselijo od staršev? Ministrstvo za finance je pripravilo dva predloga zakonov, s katerima bodo regres v višini povprečne plače razbremenili dohodnine in prispevkov za socialno varnost. Delodajalci vseskozi trdijo, da bi delavcem izplačali višje plače, če ne bi bile tako obremenjene z dajatvami. Na podlagi teh navedb delodajalcev v Slovenski nacionalni stranki pričakujemo, da bodo vsi delodajalci letos izplačali regres v višini tisoč 700 evrov, ki ne bo obremenjen z nobenimi dajatvami. Pri letošnjem regresu bomo torej videli ali se bo videlo, če so res problem visoke dajatve ali je problem kje drugje. Če bi bili dohodki tako zelo obremenjeni z dajatvami, bi morali vsi slovenski delodajalci povrnitvi stroške za prehrano med delom v višini 6,12 evra, saj se do te višine ne všteva v davčno osnovo dohodka iz delovnega razmerja, a jih po naših informacijah ne. Ker pa je cilj predloga zakona zagotoviti višje neto plače za vse delavce, ne glede na višini njihovih plač, bomo v Slovenski nacionalni stranki zakona podprli pa tudi zato, ker bo morda le malo večji pritisk na javno blagajno povzročil to, da se bodo proračunska sredstva končno začela racionalno porabljati. Prepričani smo, da je znotraj proračuna še veliko postavk, kjer bi lahko država ravnala bolj gospodarno. Ne dolgo nazaj smo pridobili podatke za leto 2018, kjer vsi javni zavodi oziroma večina javnih zavodov ali institucije, kakorkoli, v tujino nakažejo skoraj preko 3 milijarde evrov letno, imamo za podatke za leto 2018 od, recimo, proračuna 10 milijard. To so, bi rekli Bosanci, frapantni podatki, nadzorov nad temi javnimi zavodi v bistvu ni, to so v bistvu vsi s svojimi nadzornimi sveti kakorkoli – ne verjamem v to, da je to vse čisto. Tudi če malo pogledamo nevladne organizacije, teh je po eni podatkih 27 tisoč, po drugih podatkih 32 tisoč v Sloveniji, O. K., pa tudi odnesejo preko 300 milijonov proračunskih sredstev. Seveda pri nevladnih organizacijah govorimo o nevladnih, vendar so vse vezane na vladni proračun, tako da je tudi ta miselnost zanimiva. Toliko. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Naslednji bo mag. Marko Pogačnik predstavil stališče Poslanske skupine SDS.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki smo se ponovno odločili, da v zakonodajni postopek vložimo Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini. To odločitev smo sprejeli iz več razlogov, in sicer obremenitev dela z davki in prispevki v Sloveniji je ena izmed najvišjih v državah Evropske unije ali celo na svetu, to velja zlasti za delovna mesta višje in visoko usposobljenega kadra, ki ima plače, ki so povprečne oziroma nekoliko višje od povprečja. Zaradi tako visoke obremenitve dela z davki in prispevki je slovensko gospodarstvo manj konkurenčno in manj produktivno, saj ne more nameniti dovolj denarja za raziskave in razvoj, ki so temelj gospodarske rasti in blaginje vsake države. Visoka obremenitev dela pa seveda vpliva tudi na višjo brezposelnost. Študije Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, OECD, dokazujejo, da je visoka obremenitev dohodkov iz dela problematična vsaj z dveh vidikov, in sicer je prvi pritisk na stroške dela in slabšanje mednarodne konkurenčnosti podjetij in s tem države, drugo pa je lahko tudi tveganje za naraščanje sive ekonomije. Višina obremenitev dela vpliva tudi na dohodek, ki ga prejme delavec, nadomestilo, ki ga prejme za svoje delo in mu običajno pravimo plača, je na splošno njegov glavni vir dohodka, zato pomembno vpliva na njegovo zmožnost, da ta dohodek porabi ali prihrani. Bruto plače vključujejo socialne prispevke, ki jih plača delavec, medtem ko se neto plače izračunajo po odbitku teh prispevkov in vseh zneskov, dolgovanih državi, kot je dohodnina. V Sloveniji država delavcu, ki uveljavlja zgolj splošno olajšavo v obliki prispevkov in davkov pri minimalni plači vzame okoli 60 % njegove neto plače, pri povprečni plači pa je ta odstotek okoli 80 %, pri dvakratniku povprečne plače pa država delavcu vzame kar njegovo celotno neto plačo. Pri plačah, višjih od dvakratnika povprečne plače, pa ta odstotek narašča še bolj progresivno. Če se temu ne verjame, če to ni tako, potem bi izpostavili primer tako imenovanih delavcev migrantov, ki delajo v sosednji Avstriji. Ti delavci po plačilu davkov in prispevkov v Avstriji dobijo od slovenske države, Fursa, še za plačilo razlike davkov, ki so že bili plačani in ki morajo biti še plačani v Sloveniji. To nedvomno kaže, dokazano, da so davki v Sloveniji bistveno višji in da tu ne gre za dvakratno obdavčevanje, pač pa gre predvsem za plačilo razlike. Torej, davki v Sloveniji so previsoki. V primeru, če bi se dohodninske lestvice spremenile, enako, recimo, kot so v sosednji Avstriji, delavci migranti, ki delajo v Avstriji, potem slovenskemu Fursu ne bi plačevali niti centa. Dejstvo je, da je vlada Marjana Šarca v zadnjem obdobju nekaj poskušala narediti tudi na tem področju, vendar po mnenju Slovenske demokratske stranke neuspešno. Dejstvo je, da se je vlada predvsem s pritiskom nadkoalicijske stranke Levice odločila, da se ta minimalna plača dvigne. Tudi v Slovenski demokratski stranki smo za to, da se minimalne plače dvigujejo, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč z zniževanjem davkov in zniževanjem dohodninskih lestvic. Kaj je naredila vlada Marjana Šarca, ko je dvignila minimalne plače, ni pa poskrbela za vse ostale zakone? Dejansko tisti, ki se jim je minimalna plača dvignila, so danes, ko se črto potegne, celo na slabšem, kajti ostali so brez določenih olajšav, brez določenih socialnih prispevkov, predvsem zaradi nesorazmernih zviševanj plač tudi z rebalansom proračuna. Danes, bi rekel, to nepremišljeno dejanje, ki ni bilo storjeno v paketu, dejansko občutijo vsi državljanke in državljani Republike Slovenije z zvišanjem stroškov plačevanj vrtca, doma za ostarele in podobnih zadev. Glavni cilj predlaganega zakona, ki ga predlagamo v Slovenski demokratski stranki, je znižanje davčne obremenitve dohodka iz dela oziroma davčnega primeža v Sloveniji. To se lahko doseže z znižanjem stopenj v vseh dohodninskih razredih in z zvišanjem splošne dohodninske olajšave. Z davčno razbremenitvijo dohodkov iz dela se bodo zvišale tudi neto plače delavcev, hkrati pa se bo povečala konkurenčnost slovenskega gospodarstva, zmanjšala se bo brezposelnost in tudi obseg sive ekonomije. Poglavitni rešitvi predlaganega zakona sta znižanje stopenj v vseh dohodninskih razredih za 2 odstotni točki in zvišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov. Zvišanje splošne olajšave na 4 tisoč evrov pa za delavca s povprečno plačo pomeni zvišanje plače oziroma nekako izračunano, da bi delavec na leto z neko povprečno plačo lahko zaslužil več kot 400 evrov mesečno. Torej še enkrat ponavljamo, v Slovenski demokratski stranki smo za višje plače, vendar brez obremenjevanja gospodarstva s povečevanjem davčnih obremenitev. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se morda gospodarska rast poznati tudi v žepih in denarnicah državljank in državljanov Republike Slovenije. V Slovenski demokratski stranki pričakujemo, da bomo v nadaljevanju razprave prepričali poslanke in poslance koalicije, da podprete predlagano spremembo Zakona o dohodnini in s tem omogočite delavcem in delavkam v Sloveniji višje plače, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč na račun znižanja davčnih obremenitev.
Hvala lepa. Gospa Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V predlogu zakona, ki je pred nami, predlagatelj navaja, da je v Sloveniji obremenitev dela z davki, dohodnino in prispevki ena najvišjih v državah EU in celo na svetu. Navajajo tudi, da je edini pravi način za zviševanje plač delavcev v zniževanju davkov in prispevkov, saj je po njihovem to edini način, s katerim se izboljšuje mednarodna konkurenčnost podjetij in države, zmanjšala naj bi se brezposelnost in siva ekonomija. Predlagana rešitev, ki temelji na zniževanju davkov na delo, neposredno ne pomeni razbremenitve gospodarstva, saj bi s tem zvišali le razpoložljiv dohodek posameznika. Zaradi razbremenitve zavezancev ima vpliv na povečanje zasebne potrošnje v nižjih dohodkovnih razredih, ki so bolj kot drugi razredi likvidnostno omejeni in ves dodatni dohodek porabijo za potrošnjo. Prihodki, ki bi prišli iz naslova DDV, ne bi pokrili znatnega izpada prihodkov v državnem proračunu, saj je dodatni priliv iz naslova DDV ocenjen le na 19 milijonov evrov, na kar na drugi strani predlog zakona povzroči izpad prihodkov v državnem proračunu za okoli 333 milijonov evrov. Kot smo lahko že večkrat slišali, in to kažejo tudi študije OECD in podatki Evropske komisije, da Slovenija po obremenitvi plač z davki in socialnimi prispevki ne odstopa od povprečja razvitih držav. Nekoliko odstopa samo pri obremenitvi res visokih plač, te pa pri nas prejema zgolj peščica. Primerjava obdavčitev plač po državah je zelo nehvaležna in je težko prenesemo 1 na 1 v naš sistem, ker ima vsaka država svoje specifičnosti. Zaradi tega se v javnosti pojavljajo različni rezultati in interpretacije, odvisno, kaj kdo želi poudariti. V Sloveniji se z davki in socialnimi prispevki na plače v državne blagajne nateče približno 8 milijard evrov na leto, država pa nato vrne državljanov nazaj več kot to v obliki pokojnin, zdravstvene oskrbe, otroških dodatkov, boleznin, nadomestil za brezposelnost, porodniških dopustov, subvencioniranje vrtca, subvencioniranje prevoza, prehrane šolarjev, štipendij in še bi lahko naštevali. V nekaterih državah so obremenitve plač res zelo nizke in sliši se prav pravljično, vendar se moramo zavedati, da to posledično pomeni, da si takrat, ko se šolaš, ko zanosiš, ko zboliš ali se upokojiš, prepuščen neusmiljeni tržni logiki kapitalizma in vse stroške plačaš izključno iz svojega žepa. Mislim, da se moramo vprašati, na kakšen način želimo, da slovenska podjetja konkurirajo na trgu; z zniževanjem plač in socialnih prispevkov, kar pomeni socialni damping, ali se želimo razvijati z novimi proizvodi in ustvarjanjem visoke dodane vrednosti. V Poslanski skupini LMŠ se zavedamo, da je konkurenčnost gospodarstva ključnega pomena za državo in da na to vplivajo tudi davčna bremena. Temu smo se zavezali tudi v koalicijski pogodbi, zato se že pripravljajo predlogi za razbremenitev dela, ki bodo okrepili konkurenčnost poslovnega okolja ter ugodno vplivali na vzdržno gospodarsko rast in povečanje konkurenčnosti Slovenije v svetu, hkrati pa ohranili vzdržnost in stabilnost javnih financ. Predlog davčnih sprememb bo šel v smeri razbremenitve srednjih dohodninskih razredov, vseboval bo zvišanje razbremenitev plač iz poslovne uspešnosti z dohodnino. Predvsem pa je pomembna rešitev v smeri razbremenitve regresa z dohodnino do višine 100 % povprečne plače. Vendar vsi ukrepi ne morejo sloneti le na zniževanju davčnih bremen, temveč je potrebno tovrstne ukrepe obravnavati celostno in premišljeno s celim prestrukturiranjem bremen javnih dajatev, s čimer bi se lahko še naprej zagotavljal približno enak obseg javnih dobrin in storitev, hkrati pa zasledoval tudi cilj javnofinančne konsolidacije. V Poslanski skupini LMŠ zato predloga zakona ne bomo podprli, ker je zelo ozko usmerjen in močno obremenilen za državni proračun. Hvala.
Hvala lepa. Za Poslansko skupino SD bo stališče predstavil gospod Matjaž Han. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, državna sekretarka, kolegice in kolegi, spoštovani predlagatelj Jože Tanko! Številke so kruta stvar in včasih sem prav presenečen, kako lahko nekateri s tako lahkoto predlagajo nekatere zadeve, ki vedo, da se na koncu te številke, žal, ne seštejejo tako, da bi od tega ljudje, državljanke in državljani imeli več. Ko besede nanese na višino plač in dohodkov iz dela, se tako desni kot levi v bistvu strinjamo, da so te plače v naši državi – ja, prenizke. Ko se vprašamo, zakaj tako, pa se seveda začnemo med seboj malce razlikovati. Kot nam to redno dokazuje desna stran, opozicija, po njihovem mnenju za to obstaja samo en razlog, in to so previsoki davki v tej naši državi. Po tej logiki, njihovi logiki, bi vse krivice bile poravnane, če bi seveda ta pohlepna država obrzdala svoj pohlep in ljudem preprosto vzela manj kot sedaj oziroma še bolj preprosto, če ne bi plačevali davkov v tej naši državi, bi vsi živeli lepše. Ampak tukaj je en velik vprašaj. Delodajalcu se ne bodo povišali stroški, vsaka plača bi bila malo višja in vsakdo bi lahko rekel, da je malo, če se lahko malo pošalim, bogatejši, ker prej smo slišali primerjave čistilke in tistih, ki imajo najvišje plače, in da si vsak med temi, ki dobivamo plačo, lahko privošči malce več. Take ukrepe predlagatelji predstavljajo kot korak k družbi bogatih, v kateri bi lahko vsakdo s svojimi zaslužki poskrbel zase. Edina, ki pa je na slabšem, pa je tako imenovana država, ki po prepričanju predlagateljev je že tako preveč požrešna in dela ljudi odvisne od socialnih transferov. Cena, ki jo bomo plačali kot družba, pa zanje, za predlagatelje, absolutno ni pomembna. Pomembno je, da bomo lahko rekli, da njihovi predlogi, predlogi opozicije, vsakomur prinašajo nekaj evrov več. Kar pa pravice, dragi moji? Na to pa seveda pozabljamo. Socialni demokrati na drugi strani zastopamo mogoče danes manj popularna, a bolj realna stališča kot predlagatelj SDS. Nas pri vseh teh davčnih vprašanjih zanima, poleg seveda plač in tako naprej, tudi nekaj drugih vprašanj. Prvo vprašanje, kakšen bo učinek na javne finance oziroma zelo preprosto, koliko manj bo v tej naši skupni blagajni, iz katere pa, zanimivo, plačujemo vrtce v tej državi, da so čim cenejši, plačujemo javno šolstvo, da je lahko vsak v tej naši šoli, plačujemo zdravnike, da se vrata ne zapirajo, ko so bolni pred bolnišnicami in tako naprej, plačujemo cestarje, da imamo obnovljene ceste, plačujemo porodniške, plačujemo tudi iz proračuna pokojnine, dragi moji, plačujemo iz te krute blagajne, požrešne blagajne socialne pravice ljudem in še bi lahko našteval in še bi lahko našteval. Lahko bi bili kje na nek način bolj organizirani, ampak ta blagajna Slovence dela drugačne od drugih ljudi, ki živijo v Evropi in v svetu. Verjamem, da ste vsi bili veliko po tujini, hodili po tujini in veste, kaj pomenijo pri nas neke pravice, kaj imajo naši ljudje in kaj pomeni kruti svet. Drugo vprašanje, ki bi ga mi radi seveda na nek način tudi zastavili, je, kako bomo, ne nazadnje, nadomestili izpad. To besedico vi zelo dobro poznate, kadarkoli kaj predlaga ta del, vlada, koalicija, seveda pri vas se vžgejo vse lučke glede izpada v blagajno. Ta izpad bo nastal zaradi davčnega odpustka preveč obremenjenemu delu ali pa mogoče obstajajo kakšni drugi elementi davčnega sistema, kjer določeni plačujejo manj, kot bi bilo pravično in kot bi bilo pošteno. Povedano zelo na kratko, pred očmi moramo imeti, po moje, širšo sliko. Gledati moramo tako na prihodke ljudi, to se strinjam z vami, kot tudi na sposobnost države za take ali drugačne spodbude za odločitve ljudi, da trošijo ali da varčujejo. Gre torej za vprašanje, ali bomo še imeli sredstva, s katerimi bomo lahko pomagali tistim, ki enostavno niso tako bogati kot nekateri drugi. Predlog pred nami znova pokaže, da predlagatelji tega enostavnega razmisleka niso opravili. Ko smo decembra lani, kdo ve že kolikokrat, obravnavali njihov podoben predlog, je Vlada takrat ocenila ta predlog, ki je podoben današnjemu, na 326 milijonov. Danes je mogoče malo novejša ideja, ko se poleg premika dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov predlaga še višja splošna olajšava in dodatno še usklajevanje zneskov z inflacijo ta števec tega izpada po predlagatelju dvigne skoraj na 400 milijonov evrov letnega minusa v državni blagajni. Dragi moji, ustava, dragi moji, fiskalno pravilo, sprejet proračun – to v bistvu ni pomembno. Pomembno je, da lahko na nek način nekaj prijavljamo. Za primerjavo: vse načrtovane davčne spremembe davčne lestvice, ki jih je pa do sedaj predstavil finančni minister z ekipo, bi imele največ 130 milijonov negativnega učinka. Približen podoben znesek pa bi porabili tudi za predlagano razbremenitev regresa in letnih nagrad, pod pogojem, da bi vsi delodajalci v tej državi se odločili, da bodo izplačali maksimalen regres, ki je še neobdavčen, to pa je, mislim da, cirka tisoč 600 evrov. Pa že ko to predlaga vlada, se seveda pojavljajo pomisleki glede višine skupne porabe in zahteve po tem, da so razbremenitve ciljane tja, kjer je davčni primež neupravičeno največji. Že ob teh bistveno skromnejših predlogov ukrepov se vlaga velik napor v iskanje nadomestnih virov, kako zakrpati to luknjo, da bi preprečili nastanek te luknje v financah. Pri vsem tem pa predlagatelji pozabljajo tudi na nekaj drugih dejstev, na eno je seveda opozoril tudi gospod Polnar. Pozabljajo na 54 % zbrane dohodnine, ki ga prejemajo občine tudi iz te dohodnine. Če osiromašimo vso to skupno vrečo s tem vašim predlogom, gospe in gospodje, bo denarja enostavno za vse občinske, lokalne potrebe bistveno bistveno manj, kot ga je sedaj. Ne vem, kaj bomo takrat naredili. Že sedaj vemo, da smo imeli veto Državnega sveta tudi zaradi lokalne skupnosti, pa ima na nek način prav. Drugo, pozabljajo oziroma predlagatelj, da sicer nasprotujejo proračunskemu okviru, češ da v proračunu ni dovolj denarja in da je primanjkljaj velik – mislim, da okoli 270 milijonov, čeprav več denarja poberemo, kot ga zapravimo, ampak z vašim predlogom pa to sliko kar zelo pokvarite. Ko smo mi proračun sprejeli, vsi vi, tako Nova Slovenija, SDS in še ne vem kdo, Nacionalna stranka, kličete na pomoč Fiskalni svet, kličete na pomoč Ustavno sodišče. Mi te možnosti ta moment nimamo. Ali bomo mi sedaj na Ustavno sodišče dali vaš predlog? In drugo; pozabljajo, da bi se ena pomembna sprememba, ki bi jo vi s tem vašim predlogom, če ga spustimo naprej, naredila, je to, da v letošnjem letu zaradi vašega predloga ne bi mogli sprejeti po nujnem postopku Zakona o dohodnini glede regresa, ki je usklajen, zanimivo, z vsemi socialnimi partnerji – prvič v zgodovini, da so se vsi socialni partnerji strinjali – in kjer bo resnično vsak imel najmanj 150 evrov več v žepu že junija, julija, avgusta, septembra, ko bodo pač delodajalci izplačali ta regres. Če bi mi danes vaš predlog podprli, potem delavci od tega v letošnjem letu ne bi imeli nič. Ne verjamem, da to zavestno pozabljate, mogoče ste spregledali. Zaradi vseh teh zadev, ki sem jih naštel, bomo Socialni demokrati nasprotovali predlaganim rešitvam in tudi nasprotovali bomo sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnja bo stališče Poslanske skupine SMC predstavila gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, predstavnici Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Danes obravnavamo predlog novele Zakona o dohodnini, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Vsebinsko skorajda enak zakonski predlog smo v tem mandatu že obravnavali in zavrnili na decembrski seji, predlagatelj pa je z enakim zakonom neuspešno poskušal tudi že v preteklem sklicu Državnega zbora. Pred nami je danes torej že tretji poskus, da bi predlagatelj koreniti spremenil ključni sistemski zakon, ki posega v obdavčitev fizičnih oseb in se dotika tako rekoč vsakega izmed nas. Predlagatelj sicer ne vztraja na povsem enakih rešitvah kot zadnjič. Sedanji predlog tako predvideva zvišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, usklajevanje davčnih osnov in neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin. Vendar pa ta predlog, enako kot v predhodni verziji, ohranja znižanje davčnih stopenj vseh dohodninskih razredov za 2 odstotni točki ter zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov. Smer davčnih sprememb sicer lahko označimo kot pozitivno, saj davčno razbremenjuje delo, vendar pa ob tem poudarjamo, da je edino smiselno in strokovno utemeljeno, da posege v tako ključno sistemsko ureditev, kot je obdavčitev prebivalstva, striktno in vsebinsko konsistentno načrtuje ter vodi Vlada oziroma pristojno Ministrstvo za finance. Da pa je treba plače čim prej davčno razbremeniti, tega pa so se koalicijski partnerji zavedali že ob sklenitvi koalicijskega sporazuma. Minister za finance je temu sledil in je zato že konec februarja letos predstavil prvi predlog sistemskih davčnih sprememb, kako razbremeniti delo in preko višje domače potrošnje dodatno prispevati h gospodarski rasti. Predvideni davčni izpad naj bi večinoma pokrili s sorazmerno višjo obdavčitvijo kapitala ter z bolj učinkovitim pobiranjem davkov. Minister je napovedal še, da bi spremembe pri obdavčitvi regresa lahko uveljavili še letos, glavnino ostalih sprememb pa v letu 2020. Vendar pa je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke to novelo Zakona o dohodnini vložila tik pred doseženim dogovorom socialnih partnerjev o takojšnji davčni razbremenitvi regresa za letni dopust. Vlada je nato na podlagi soglasnega dogovora vseh partnerjev, Ekonomsko-socialnega sveta le nekaj dni kasneje potrdila in v parlament posredovala predloga sprememb Zakona o dohodnini in Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Na osnovi obeh vladnih predlogov zakonov bo regres za letni dopust v višini 100 % povprečne plače razbremenjen dohodnine in prispevkov za socialno varnost, zaposleni pa bi višje prejemke lahko dobili že letos, vendar pa morata biti zakonski spremembi uveljavljeni najkasneje do 1. julija, ko v skladu z delovnopravno zakonodajo izteče rok za izplačilo letošnjega regresa. Državni zbor mora zato čim prej zaključiti z obravnavo te, danes obravnavane novele Zakona o dohodnini, šele nato se lahko prične zakonodajni postopek vladnega zakona. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zato Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini, ki je danes pred nami, zavrnili tako iz vsebinskih kot tudi iz procesnih razlogov. Pozdravljamo pa njegov osnovni nameni, saj enako kot vladna reforma zasleduje iste cilje davčne razbremenitve stroškov dela. Ob tem želimo poudariti, da je že pretekla vlada v okviru tedanjih javnofinančnih zmožnosti zastavila prve korake v smeri davčnih razbremenitev dela s ciljem višjih neto dohodkov zaposlenih in tudi izboljšanja mednarodne konkurenčnosti slovenskega trga dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Najprej dobi besedo predlagatelj, potem pa naj se za razpravo pripravi gospod Nik Prebil. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mogoče najprej nekaj o tej pretirani skrbi za finančne vire. V Bruslju leži nepočrpanih približno 2,7 milijarde evrov. Prihodnje leto je zadnje leto perspektive. Če zdaj to povem bolj plastično. Nedavno smo bili priče otvoritvi tovarne Yaskawa v Kočevju, ki je stala 25 milijonov evrov, in to, kar leži v Bruslju, je 110 takih Yaskaw. Kar pomeni, da bi lahko bili v vsaki občini, kjer so sedežno upravne enote, dve taki Yaskawi in približno dodatno 400 zaposlenih. Nikogar od vas to ne moti nič. Drugič, prej sem povedal, da po podatkih mednarodnih institucij iz Slovenije ponikne 3,5 milijarde evrov. 3,5 milijarde evrov! Nihče med vami v tem izginulem denarju ne vidi nobenega vira, niti davčnega prihodka ne vidi. Ampak teh 3,5 milijarde evrov pomeni 140 Yaskaw. Če gremo naprej. Drugi tir bo preplačan vsaj 700 milijonov evrov, to pač govorijo številke, to povedo analitiki, to povedo tudi strokovnjaki, ki se s tem ukvarjajo. In preplačilo pri drugem tiru znaša 25 Yaskaw – nobenega ne skrbi nič! Naslednji vir, ki ste ga tu omenili nekateri v razpravi, so neizterjani davki. Tam, bo gospa državna sekretarka povedala, leži tudi nekaj milijard evrov, ki jih noben davčni organ niti sodni postopki pač ne prinesejo v državni proračun. Nihče ne vidi v tem nobenega vira in tudi nobene aktivnosti Vlada na tem področju ni naredila. Poznate kakšen ukrep? In še en ukrep, ki je in se ga ne izvaja, je zaplemba premoženja nezakonitega izvora. To je pri tistih, ki so se omastili v postopkih lastninjenja, pa tudi kasneje v raznih poslih. Nihče tu ne vidi nobenega vira. To so ukrepi, s katerimi bi država lahko nekaj pospešila, pri črpanju, recimo, ali pa nekaj slabega, kar se je nakopičilo v teh obdobjih, popravila. Niti enega ukrepa v tem načrtu Normativnega delovnega programa Vlade za leto 2019, ki je bil 19. januarja dan poslancem, ni napisanega v tej smeri. Niti enega. Sodstvo stoji, zadeve zastarajo in tako naprej in tako naprej. Niti enega ukrepa ni za sanacijo problema preplačil v zdravstvu. Tam je enormen vir za črpanje denarja za te stvari. Mimogrede, samo to, kar bo preplačila pri drugem tiru, je toliko, kot znaša ves letni program vzdrževanja cest in železnic v proračunu Republike Slovenije. Kar poglejte, samo preplačilo pri drugem tiru pa je en košček, 2 ali 3 % slovenskega omrežja bo poniknilo, toliko, kot znaša celoten program za vzdrževanje in investicije na cestah in železnicah v letošnjem letu. Vas kaj skrbi? Vidite v tem kakšen vir za kakšne druge ukrepe in za kakšne druge namene ali to mora biti tako, kot je, pač kot se to dogaja? Tako vsi tisti, ki zahtevate od nas kot predlagatelja kompenzacijske ukrepe, sem jih zdajle vam naštel. Primite ukrepe, poglejte, kje to je, naštudirajte varianto in začnite delati. Začnite delati. Kar zadeva Vlado, glejte, v tem programu, kar zadeva Ministrstvo za finance, na strani 3 v Normativnem delovnem programu Vlade za leto 2019 ni nobenega ukrepa, povezanega z Zakonom o dohodnini. Minister je pa predlagal novelo Zakona o dohodnini z enim ukrepom – razbremenitev regresa. Zdaj pa vas sprašujem, kakšno načrtovanje pa je to, da januarja Vlada ne ve, kaj bo storila meseca februarja ali marca. Vidite v tem koncept? Vidite v tem neko sistemskost? Vidite neko smer razmišljanja, kaj se bo dogajalo do konca leta, ko ste predložili ta program? Nihče od vas na to ni opozoril, ampak minister predlaga zakon, ki ima približno 90 milijonov evrov posledic, in ne predlaga ob tej razbremenitvi nobenega kompenzacijskega ukrepa. Vsi v koaliciji ste govorili, da ne predlagamo nobenega kompenzacijskega ukrepa, ki bi nadomestila ta izpad iz proračuna. Vi to od nas zahtevate, sami tega ne predlagate. Predlagali ste zakon o, ne vem, tam, ko smo dvigovali nadomestilo za brezposelnost na 390 evrov; pač ste to podprli, 68 milijonov evrov je to stalo. Predlagala je Levica, vsi v koaliciji ste podprli in Vlada. Ste zahtevali od Levice kakšen kompenzacijski ukrep za ta izpad iz proračuna? Nič, niti enega! Da vam še to povem, če še ne veste, s tem ukrepom, ko se je dvignilo to nadomestilo za brezposelnost na 390 evrov, je zraslo število upokojencev, ki imajo nižjo pokojnino za delovno dobo, s 17 tisoč na 43 tisoč. In oni imajo manjšo pokojnino od tega novega nadomestila za brezposelnost. Si predstavljate, kakšen socialni ukrep ste sprejeli? To je stalo 68 milijonov evrov in 26 tisoč upokojencev je zdaj v slabši situaciji, dodatno 26 tisoč, kot takrat, ko je veljala stara rešitev. In vi govorite o sistemskosti in celovitosti! Nemogoče! Ljudje, ne more to tako iti, če se pač tak ukrep zgodi in prinese take posledice! Ljudje, ki so bili zaposleni in ki so delali, ki imajo 10, 15, 20 let delovne dobe, so v slabšem položaju kot tisti, ki niso še nič delali. In govorite o sistemskih rešitvah, kolegi. To je nedopustno. Ker nam očitate, da delamo to na nek način enostransko, vi pa delate celovito in sistemsko, glasujete, sprejemate, obremenjujete proračun in delate same krivice. Z vsakim ukrepom, ki ga sprejmete, delate krivice. Naš predlog oziroma tole, kar imate pred sabo, ni krivičen predlog, kar zadeva splošno olajšavo, je enak za vse, kar zadeva povišanje razredov, je za vse dohodninske razrede enak, kar zadeva razbremenitev z dohodninsko stopnjo, je za vse dohodninske razrede enak, kar zadeva upoštevanje valorizacije oziroma inflacije, je za vse dohodninske razrede enak. Enak! Samo zanimivo, da nekateri, ki ste v koaliciji in nagovarjate to levičarsko vlogo države v javnem življenju, niste storili nič, da bi bili pa tudi vsi dohodninski razredi enaki, da bi bili vsi plačni razredi enaki. Da bi imeli samo en plačni razred v državi. Dokler imamo 65 plačnih razredov v javnem sektorjev, bo tudi 65 razlik v tem položaju, vključno z upoštevanjem vseh ostalih dodatnih prihodkov in tako naprej. Kritizirate, da bodo dobili eni več, drugi manj, imamo pa 65 plačilnih razredov. Ukrepajte, spoštovani kolegi, Levica, koalicija, ki jo podpirate, in naredite en plačilni razred za ves javni sektor. In bomo vsi enaki! Še naprej me moti, da nikogar ne zmoti valorizacija pokojnin. Vi ste tam dvignili za 1,1 % valorizacijo, pa še za 1,1 %, ampak tudi pokojnine niso vse enake, zato tudi pri pokojninah ne dobijo vsi enako pri tej 1-odstotni uskladitvi. Tam vas pa nič ne moti. Tam je pa to ukrep, ki je hvale vreden, ki mu ploskate, navijate za njega in tako naprej. Bodite dosledni pri svojih interpretacijah. Če je valorizacija pri plačah, in to ste izpeljali, potem je lahko valorizacija in zmanjšanje dohodninskih osnov tudi v tem primeru, na istih kriterijih, na vaših kriterijih. Na vašem ravnanju to sloni. Da je stvar še bolj paradoksalna, je pač tu v vaši razpravi, predstavitvi poslanskih stališč bilo povedano, da minister pravzaprav v principu predlaga, predstavlja iste ukrepe, kot so v tem zakonu, ki ga mi zdajle že tretjič od leta 2017 predlagamo. 2017, dve leti že. Tretji predlog je to. Ampak tisti ukrepi, ki jih bo minister prinesel, bodo odlični, s podobnimi rešitvami, kot je ta, tale je pa nikakršen. Mi lahko nekdo od vas utemeljeno obrazloži, kako je to mogoče? Pred dvema letoma je bil prvi predlog na mizi. Te rešitve sem takrat tudi sam predlagal, ki so tu notri zapisane, so bile vmes še neke druge, recimo glede katastrskega dohodka, ki so se potem spremenila. In zdaj minister, že dva intervjuja sem zasledil v Financah – enega mislim, da januarja, februarja, enega pa pred nekaj dnevi, ko govori o podobnih rešitvah, kot jih ima ta zakon. Zdaj pa sprašujem vas, zakaj je potrebna ta izguba časa. Zakaj je ta predlog slab, ministrov bo pa dober, ki bo prinesel, če bodo podobne rešitve, podobne finančne posledice? Mi lahko kdo to razloži? V čem bo ministrov predlog boljši s podobnimi finančnimi posledicami, kot je tale. In če ima minister idejo in rešitve, ki bodo boljše za dohodninske zavezance, lahko zlahka ta naš predlog tudi v postopku nadaljevanja z amandmaji popravite, dopolnite, izboljšate – mi temu ne bomo nasprotovali. Zlahka to naredite, gospodje v koaliciji! Imate glasov več kot dovolj, čez 55 ta hip kaže, da jih imate pri tem predlogu. Pa tudi sprašujem Vlado, v čem bo tisti predlog, ki ga boste predlagali, boljši od tega, in katere ukrepe boste predlagali, da boste kompenzirali tisto, kar vam leži vsepovsod. Prej sem naštel tega denarja, ki je na razpolago, je približno 8 milijard. En državni proračun. Nekaj v Bruslju, nekaj ga izgine, nekaj pri drugem tiru, nekaj za bilančnega dolga, nekaj ne vem še kje, in tako naprej. 8 milijard! In zdaj, da tukaj cinkate za 400 milijonov evrov oziroma za 5 % tega denarja. 5 % je to tistega, kar imate na razpolago, da to potegnete v letošnjem letu, v prihodnjem letu ali pa morda kdaj kasneje. Meni se zdi to nerazumljivo. Vlada ne dela tam, kjer bi morala delati; ko predlagamo neko rešitev, ste proti, mirno pa gledate, ko odteka denar iz zdravstvene blagajne, ko odteka denar iz javnega sektorja na drugih področjih, ko se davki ne izterjujejo, pa nič. Ne predlagate ne nobene izredne seje, ne nobenega zakona, ne nobene razprave v Državnem zboru – ničesar. To je, gospodje in gospe, nespodobno in to pomeni tiho podporo korupciji, to pomeni tiho podporo davčnim utajam, to pomeni tiho podporo komerkoli, ne privoščite pa, da bi neka družina dobila 200 evrov več na leto ali pa 400 evrov več na leto. To je pa problem. To je pa škandalozno, kar smo predlagali. Veliko govorijo o tem, kakšen je ta predlog, tisti, ki [[…]]Ne vem, nekateri med njimi niso ustvarili ali pa zagotovili plače nikomur izven javnega denarja. Sam sem bil trinajst let zaposlen v velikem podjetju in tudi odgovorno sem veliko stvari opravil. Tukaj pa najbolj protestirajo in kritizirajo ta predlog tisti, ki niso zagotovili še evra nikomur za plačo iz nejavnega denarja. Jokajo tisti, ki pravijo, da bodo občine oškodovane. Kaj bodo pa z ministrovim predlogom? Tam pa ne bodo? Pa še vprašam vas, kaj je najprej – občan ali občina? Mi delamo tukaj za občane. Tudi državljan je prej kot država, ker tisti, ki zagovarjate državo pa občino, tisti ste – da povem po domače – etatisti. To se pravi, zagovarjate nadvlado države nad komerkoli in v takem režimu tudi ni spoštovanja človekovih pravic, nobenih. Verjetno bi bilo treba še kaj povedati. Tudi v tem primeru vladnega zakona Vlada predlaga spremembo tega zakona zato, da bo dala regres, 90 milijonov evrov, ampak regres zadene – koliko? 600 tisoč zaposlenih! Ta zakon, ki ga mi predlagamo, se dotakne več kot milijona in pol davčnih zavezancev. Vseh. To se pravi, tisti, ki so zaposleni, tudi tisti, ki so upokojeni itn., razen šoloobvezne mladine, v bistvu zadene prav vsakega. In ne razumem, da je taka rešitev lahko slaba. Rad bi, da tudi ministrstvo pove oziroma pokomentira, zakaj se to dogaja, da nimate v programu. Drugič, zakaj predlagate zakone, iste, ki jih mi predlagamo, pa jih nimate v programu. Zakaj so te rešitve, o katerih govori minister, za koalicijo in Vlado dobre, za te, ki jih pa mi predlagamo, ki so zelo podobne, pa ne in tako naprej. To so odgovori, ki jih danes pričakujemo, če hočete kredibilno razpravljati in odločati. Ni pa spodobno, da se samo govori, kaj je slabo s tem predlogom, pa česa ne prinaša, pa kaj manjka, na drugi strani pa pridete sem, preberete vladno mnenje, vsak ga malo po svoje preloži in to je stališče. Tudi kar zadeva proračun, kolegi, gospod Bevk je jasno povedal, Vlada je pripravila proračun, da ga poslanci niste videli. Šel je mimo vas in vaša naloga je bila samo glasovanje o proračunu. Poglejte, kaj je gospod Bevk izjavil! Če na tak način ta koalicija deluje, potem je to strahotno slabo. Se pravi, pridete odsedet, ne razmišljate, ne predlagate, ne ukrepate. Sem zelo zaskrbljen tudi za nadaljevanje v tem delu. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker se seznam prijavljenih razpravljavcev ves čas spreminja, se opravičujem za prejšnjo najavo prvega razpravljavca. Spregledala sem gospoda Tomaža Lisca, ki sedaj dobi prvi besedo, pripravi pa naj se gospod Nik Prebil. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Očitno tudi koalicijskih poslancev tako pomemben zakon ne zadeva ravno dosti, kajti, tisti, ki so bili poklicani, so prebrali mnenje Vlade in ga prilagodili. Očitno je v tem državnem zboru razlika med dvema vrstama poslancev: socialisti oziroma komunisti, ki pravijo, dajte državi in bo ona odločala v vašem imenu, kam z denarjem. Ampak v Sloveniji je ravno med kapitalisti največ socialistov in komunistov, ki potem razlagajo, kaj je javno dobro, sami pa imajo denar najbolj oplojen iz tega kapitalizma. Na drugi strani smo demokrati oziroma liberalci, ki pravimo, dajte denar ljudem, pa naj oni sami razporejajo s svojim denarjem. Zato sem danes fasciniran nad stališči poslanskih skupin LMŠ, SMC in SAB, ki se uvrščajo v evropsko skupino liberalcev, spadajo pa globoko na levo stran evropskega političnega horizonta. Verjetno bi bilo zanimivo prebrati ta stališča oziroma jih prevesti v angleški jezik in poslati njihovim kolegom v ljudem bolj prijazno davčno okolje. Po drugi strani se mi zdi fascinantno, kako po tem zakonu pljuvajo ljudje, ki so podprli Zakon o minimalni plači, ki je resda nekaterim nekaj dal, marsikateremu pa tudi veliko vzel. Kajti, niste se zanašali na opozorila strokovnjakov, Fiskalnega sveta, če želite, sindikatov – če želite vam bolj ljudsko in politično bližjo grupacijo – ali v Poslanski skupini SDS, ko smo vas opozarjali in kar tudi v predlogu zakona piše, kakšne tudi negativne posledice bo imel Zakon o minimalni plači. In kljub temu da smo vsi glasovali za, smo nekateri predlagali in želeli še dodatne ukrepe. Ampak kaj se je zgodilo? Nič. Ministrstvo za finance spi, poslanci pa so srečni, ker bo po dveh dneh konec seje v prvi polovici leta vlade, ko bi morali imeti vsaj tri, štiri reformne zakone na vsaki seji Državnega zbora. Posledica pa je, da hodijo v poslanske pisarne, tudi poslancev SDS, ljudje, ki pokažejo računsko, finančno, kako jih je ne obogatil Zakon o minimalni plači, ampak kako jih je udaril, kako so na drugi strani deprivilegirani zaradi znižanja socialnih pravic. Skratka, z minimalnim zakonom se je zgodilo tisto, na kar smo nekateri opozarjali. Bo tu pa tam kakšen pozitiven premik, predvsem pa bo veliko vladnega piarja in na drugi strani ne takoj dana slika v realnem življenju. Torej, minimalna plača. Rekli ste, da tam bilo vse super, tukaj bo vse slabo, čeprav bodo ljudje dobili več, ampak o tem malo kasneje. Drugo, kar se mi zdi fascinantno, ko danes poslušam besede »ni sistemska rešitev«, »neustrezen zakon«, ker je bil že enkrat podoben, pa verjetno bo čez dva meseca še enkrat podoben zakon vložen, ker očitno še ne znate poslušati mladih, ki odhajajo v tujino, ali pa delodajalcev, niti sindikatov, ki opozarjajo na razbremenitev plač. Ali pa pravite, kako je ozko usmerjen, čeprav prinaša plus za vsako slovensko družino, in celo, kako vas skrbi javnofinančni položaj države. Spoštovani poslanci koalicije, skrbi vas 390 milijonov denarja, ki bi ga dobili ljudje in bi ga sami razporejali, sami pa niste imeli pojma, ko so vaši predstavniki podpisali sporazum z nadkoalicijsko stranko Levica, kjer je morala Gospodarska zbornica namesto vladnih predstavnikov izračunati, da bo najmanj 1,4 milijarde minusa na različnih blagajnah. Skratka, aplavdiranje ob minus 1,4 milijarde tudi za čudne ukrepe med njimi in na drugi strani zgražanje nad 387 milijoni tega, kar bi država dobila manj, dobili pa bi več ljudje. Medtem ko si aplavdirate, ko tu pa tam dvignete kakšno pokojnino za dva evra, ko se ministri ali pa predstavniki stranke upokojencev trkajo po prsih, dva evra več za upokojence, na drugi strani se zgražate, ker bi nekdo, po vaših besedah, dobil namesto 760 evrov na mesec neto 778 evrov neto, 18 evrov je zločin nad državo, dva evra več za upokojenca pa je herojstvo prve vrste. Temu pravim preprosto: hinavščina. Hinavščina! Ljudem ne privoščite 18 evrov več, nekomu z minimalno plačo 18 evrov več v denarnici, in potem pravite, da ti grdi kapitalisti pa bodo dobili največ. Niso grdi kapitalisti! To so ljudje, ki dajejo plače, resda včasih premajhne, ampak dajejo plače. In kot sem prej rekel, se moramo tudi pri takšnem zakonu odločiti, ali bomo vabili tujce v Slovenijo, tiste strokovnjake, ki jih vi izganjate, ali pa bomo slovenske mlade izobražene kadre pošiljali v davčno boljše okolje. Pa vam povem, kaj sem zdaj dobil na enem izmed socialnih omrežij: Mi dobimo zdaj v naše podjetje novo finančno članico uprave, Američanko, pride pa iz Anglije. In prva stvar, ki jo je vprašala, ko so ji povedali razliko bruto-neto, je rekla – upam, da smem reči po angleško, ker je Američanka – »Are you [[…]]kidding me!« Toliko o tem, kako smo mi prizanesljivi do teh grdih bogatih zdravnikov, odvetnikov, visoko izobraženih, recimo, strojnih inženirjev, če želite, in ne vem česa, in ko pridejo v Slovenijo, vprašajo, ali smo mi neumni. Na drugi strani se pa naši mladi sprašujejo, ali se jim splača delati v slovenskem podjetju ali pa počakajo na priložnost v avstrijskem ali slovaškem in ne nazadnje v zadnjem času zelo modernem bosanskem davčnem sistemu, ker jim tam več pripada, pri nas pa to vzame država. Naslednja stvar. 2 tisoč 200 evrov bi nekdo dobil – zdaj bi dobil 78 evrov več na mesec. 78 evrov več na mesec – živa katastrofa! V zakonu piše, 60 evrov več bi nekdo dobil s povprečno plačo, 720 evrov več na leto. Ampak, ne! Ta zlobni človek si ne zasluži 700 evrov več na leto, pač pa mora to dobiti država, ki bo potem ustrezno razporejala, kam s tem denarjem. To je ta ista država, ki nima pojma, kako pobrati evropska sredstva, ki nateguje finančno elastiko pri ključnih razvojnih projektih in ki nima pojma, kako pridobiti nazaj denar iz davčnih oaz. Skratka, tisti, ki si aplavdirajo pri minimalni plači, ki je deloma tudi slabi ukrep, so tukaj proti. Tisti, ki niso imeli pojma, ko so podpisali 1,4 milijarde vreden sporazum z Levico, sedaj govorijo o slabem ukrepu. Skratka, hinavščina tistih, ki ne vedo, kaj bi delali v Sloveniji, v slovenski vladi, deloma tudi v slovenskem parlamentu, se nadaljuje. Ko pride ustrezen predlog zakona, ki bi ljudem dal, je to problem in problem je samo, kar ugotavljamo znova in znova, napačen predlagatelj. Če bi isti predlog pripravil minister za finance, kjer bi rekel, nekdo s povprečno plačo bi dobil 60 evrov več neto, pa mislim, da bi vsi od vas zrasli za 3 centimetre, ministri za 5 centimetrov, 14 dni bi pa v mainstream medijih poslušali, da to je vlada, ki je še ni bilo v zgodovini Slovenije, ko pa to predlaga SDS, pa poslušamo, »nesistemska rešitev, neustrezen« in podobne floskule iz zakona v zakon, ki ga pripravlja Poslanska skupina SDS. Mislim, da niti ne razmišljate oziroma ne razmišljamo, kako pozitivne učinke bi imel ta zakon še na eno stvar – na večjo zaposljivost. Prej sem govoril o tem, kako tujci bežijo, ko vidijo našo razliko bruto-neto, kako naši mladi perspektivni kadri bežijo, ker se sprašujejo, zakaj ta razlika bruto-neto, in predvsem se naši delodajalci sprašujejo, ali zaposlovati, ali ne zaposlovati, ali – kar je čedalje večji primer, ki je za vas neka fama – prenesti sedež podjetja iz Slovenije in ga dati kam v davčno bolj optimalno državo. In danes je govora, češ ti grdi SDS so predlagali Zakon o dohodnini in s tem prehiteli naš vladni zakon o dohodnini glede regresa. Prvič, pogledal sem Normativni delovni program dela Vlade za leto 2019. Ne bev ne mev glede Zakona o dohodnini. Toliko o tem, koliko ste vi načrtovali, kaj boste počeli na področju dohodnine v letu 2019. Ne bev ne mev! Drugič, mi smo predlagali, ne nekdo drug, ampak SDS je predlagal zaradi svoje politične agende in smo le malo spremenili zakon, ki je bil pred pol leta že vložen v Državni zbor, pa ste rekli, ne, ne, ne ustreza, je nesistemski, mi bomo pripravili sistemsko rešitev, ampak sistemske rešitve – glej no glej – spet je ni. Naslednja stvar, ki se tiče glede vladnega zakona o dohodnini, ki se dotika regresa. Ko ste rekli, mora biti nujno sprejet – do kdaj je bilo danes rečeno? – konec maja ali do konca junija. Malo povprašajte delodajalce, predvsem tiste resne, kdaj izplačujejo regres. Večina so ga že izplačali, nekateri ga bojo morda zdajle pri majski plači, za katerega tudi vaš vladni zakon zamuja, ne glede na to, ali bi danes imeli naš predlog zakona v obravnavi ali pa ga ne bi imeli. Če se vam tako mudi s tem vašim zakonom o dohodnini, spoštovani poslanci koalicije, upam, da ste kdaj slišali za kakšne izredne seje, kjer se lahko v dveh dneh spravi zakon čez proceduro, kar se je že dogajalo, kadar so bili pametni in sposobni ministri in odločni odločevalci v Državnem zboru. Ko smo na sejah 24., 23. decembra sprejeli vse ukrepe, da so začeli veljati takoj z novim letom, sedaj je pa problem dva meseca in poslanski zakon SDS, kako vi ne morete izplačati regresa. Skratka, danes ogromno hinavščine s strani tistih, ki dajejo dva evra, imajo pa probleme dati nekomu 60 evrov. Ogromno hinavščine s strani tistih, ki nimajo pojma, kaj podpišejo z nadstrankarsko Levico. Danes pa je ta petinski znesek problematiziran, nad njim se zgražate in tako naprej. Skratka, mislim, da bi morale biti posamezne številke v tem zakonu še bolj odločne, še bolj v prid ljudi. Za konec, za spoštovane poslance Levice, predlagam, da greste kdaj v realni sektor in da podprete tudi tiste z najvišjimi plačami, ki niso samo grdi kapitalisti, ampak so uspešni ljudje na svojih položajih, ki so daleč od tega, da se imenujejo šefi ali pa direktorji, ampak ker so s svojim znanjem, s svojimi izkušnjami nekaj prinesli in jih je delodajalec plačal. Pojdite v kakšno uspešno slovensko podjetje, lahko državno, lahko pa tudi kakšno manj državno, in poglejte, koliko zaslužijo uspešni delavci – ne delodajalci, ampak delavci –, ki jih vi počasi s svojimi besedami pa tudi s svojimi dejanji izganjate iz države. Ko govorite, kako je problem, če bi nekdo, ki ima 4 tisoč 500 evrov, ki jih je sicer zelo malo, imel potem na mesec 145 evrov več, kako je to brutalno. Koliko ta gospod, ki ima 4 tisoč 500 evrov ali pa ta gospa, vplača v pokojninsko blagajno, koliko vplača v zdravstveno blagajno in kaj ima od tega več? Ko pride k zdravniku, lahko pokaže plačilno listi in reče, toliko sem vplačal v zdravstveno blagajno, hočem biti prvi na vrsti. Ne, ne! Čaka, tako kot vsi ostali državljani, ne glede na njihov mesečni prihodek. Ampak spoštovani, le za to, ker plača več v blagajne, ko pa je treba razmišljati, da mu država kaj da, pa – pof – po njem in mu še tisto, kar ima, poskušati vzeti in razmišljati o tem, kako bi vsi imeli 800 evrov plače, ne glede na to, kaj bi delal. Skratka, eni želimo še vedno malo sanjati o Švici, drugi pa nas vodite v Venezuelo. Napačna politika! Ta zakon je dobra osnova, da lahko to ideologijo v Državnem zboru spremenimo. Tukaj upam celo predvsem na miselnost tistih, ki se trkajo, da so člani evropske liberalne stranke, delajo pa v principih socialistične ideologije. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Nik Prebil, pripravi pa naj se gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za besedo. Spoštovana predstavnica Vlade in spoštovane kolegice in kolegi! Trenutno je ZDoh-2 urejen tako, da višina splošne dohodninske olajšave je 3 tisoč 302,70 evra letno, dodatno pa se prizna še zmanjšanje letne davčne osnove v višini 3 tisoč 217,12 evra za osebe z dohodkom 12 tisoč 166,37 evra, kar v praksi pomeni dodatno razbremenitev predvsem prejemnikov najnižjih dohodkov. Predlog zakona, kot ga predlaga stranka SDS oziroma eno od teh različic, kot že povedano, imamo na mizi že tretjič v zadnjih treh letih. S tem želi predlagatelj znižati davčne stopnje za 2 odstotni točki v vseh dohodninskih razredih, zvišanja splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov in zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov ter usklajevanje davčnih olajšav in neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin, ne glede na njihovo višino. Predlagatelji ocenjujejo, da bo dejanski izpad prihodkov v državni proračun nizek oziroma ga sploh ne bo. To seveda ne more držati, saj Vlada po drugi strani opozarja, da bi po izračunih takšna ureditev v državno blagajno prinesla nekaj več kot 380 milijonov evrov manj in ta denar bo, spoštovane kolegice in kolegi, nekje treba vzeti oziroma dobiti nazaj. Ministrstvo za finance že pripravlja predlog davčnih sprememb, kar je minister že povedal, s tem pa želi razbremeniti delo in posledično z višjo porabo podpreti gospodarsko rast. Zaposleni bodo tako imeli višje neto dohodke, slovenski trg pa bo mednarodno tudi bolj konkurenčen. Dohodninska sprememba, ki je pa že v teku in bo veljala že v letošnjem letu, je dodatna razbremenitev regresa. Regres do višine povprečne bruto plače ne bo vključen v dohodnino in bo poleg tega še v celoti oproščen plačila socialnih prispevkov; torej bo regres razbremenjen 100 % sedaj pa je bila ta meja 70 %. Temu ukrepu bodo sledili tudi drugi ukrepi, ki bo razbremenili dohodke iz dela. Kot je bilo že rečeno in je napovedala državna sekretarka, Vlada Republike Slovenije predloga stranke SDS ne podpira, ker nima zagotovitve nadomestila izpada prihodkov in ni v okviru finančne vzdržnosti javnofinančnih prihodkov. Vsi se vseeno zavedamo, da je davčna razbremenitev dela potrebna. Slovenija je bila namreč v letu 2017 na 14. mestu med državami članicami EU po obremenitvi z davki in prispevki, in to je sicer pod povprečjem Evropske unije, a so v Sloveniji socialni prispevki višji od povprečja Evropske unije – tukaj smo na precej visokem 6. mestu. In te spremembe se moramo lotiti celovito in moramo ohraniti stabilnost javnih financ. Ta predlog bi seveda tudi ustavil izplačilo višjega regresa že v letošnjem letu. In res je, da so plače preobremenjene, celovite ukrepe v okviru davčne reforme, kot sem že povedal, Vlada pripravlja in verjamem, da bo to področje tudi uredila. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Mateja Udovč, pripravi pa naj se gospod Franc Breznik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. »Grdi kapitalisti«. Zelo me boli, ko moram poslušati te besede, saj sama nikoli ne razmišljam o podjetnikih kot o grdih kapitalistih. Veseli me, da so uspešni, a ne moremo, ne smemo pozabiti, da so uspešni tudi zaradi delavcev , ki delajo pri njih. Ko poslušam predlagatelja, ne morem, da ne rečem, da je njihov predlog pozitiven. Predvsem pa je všečen; in to ne samo za delodajalce, temveč za širšo populacijo. Lagala bi, če bi rekla, da se ne strinjam, da bi morali delavcu nameniti višjo neto plačo. A žal je to zelo težko izpeljati na način, kot ga predlaga predlagatelj, saj bi s tem v blagajni povzročili zelo velik primanjkljaj in bi bilo nemogoče zadovoljiti potrebam družbenih skupin, da bi obdržali sedanjo situacijo. Naj ponovim, da je Poslanska skupina SDS že lani novembra vložila predlog Zakona o dohodnini, s katero so želeli znižati stopnjo po dohodninskih razredih in zvišati splošno olajšavo. Glavni cilj novele je bil znižanje davčne obremenitve dohodkov iz dela, s čimer naj bi se zvišale neto plače delavcev. Po predlogu bi se stopnja obdavčitev v vseh petih dohodninskih razredih znižale za 2 odstotni točki, splošna olajšava, ki jo lahko koristijo vsi zavezanci, pa bi se zvišala s 3 tisoč 302 evra na 3 tisoč 500 evrov. Poleg tega naj bi se meje obstoječih petih dohodninskih razredov zvišale za 2 tisoč evrov. In bi torej zavezanci v naslednjih dohodninskih razredih z višjih stopnjo obdavčitve napredovali nekaj pozneje kot zdaj. Naj opozorim, da so v SDS s podobnim predlogom poskušali že 2017, a ga je Državni zbor zavrnil. Prav tako je Državni zbor Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini na tretji seji 19. decembra 2018 zavrnil oziroma izglasoval sklep, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlagana novela je torej že druga novela Zakona o dohodnini v tem mandatu. Od predhodnih se razlikuje le v zvišanju splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, kot novost pa predlaga dodatno usklajevanje davčnih osnov in neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin, se pravi inflacijo. Podobno zahtevo imajo tudi sindikati. Cilj predlaganih rešitev je zagotoviti višje neto plače za vse delavce, ne glede na njihovo višino. Z davčno razbremenitvijo dohodka naj bi se povečala konkurenčnost slovenskega gospodarstva, zmanjšala brezposelnost in obseg sive ekonomije. S predlaganimi ukrepi predvideva izpad 387 milijonov evrov. Vendar pa ocenjujejo, da bo dejanski izpad bistveno manjši ali pa ga sploh ne bo. Zvišanje neto plač delavcev se bo prelilo v potrošnjo in s tem povečanje prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost. Želim opozoriti, da je SDS vložila svojo novelo Zakona o dohodnini le osem dni zatem, ko je Vlada sprejela predlog sprememb Zakona o dohodnini in Zakona pokojninskem ter invalidskem zavarovanju, s katerim se regres za letni dopust v višini do 100 % povprečne plače razbremenjuje dohodnine in prispevkov za socialno varnost. Razbremenitev bo veljala že za tekoče davčno leto. Vlada predloga obeh zakonskih sprememb v Državni zbor pošilja po nujnem postopku, da bi že letos dobili višji regres. A kot že omenjeno, je pred Vlado spremembo istega zakona vložila SDS. Njeni predlogi se sicer ne nanašajo na člene, ki urejajo regres, ampak jih je treba vseeno prej obravnavati, nato pa se lahko v zakonodajnem postopku obravnavata vladna predloga. SDS sicer trdi, da njihov predlog ni ovira za sprejetje spremembe glede regresa, kar pa ne drži. Zato bomo morali vladna predloga obravnavati na izredni seji Državnega zbora, ki bo sledila tej seji oziroma potem, ko bo Državni zbor SDS novelo zavrnil. Ker želim, da vsi upravičenci dobijo regres čim prej, in ker bo tej tematiki namenjena posebna izredna seja Državnega zbora, bom glasovala proti predlaganim spremembam Zakona o dohodnini, ki ga je predlagala SDS. Nikoli pa ne bom verjela, da bi predlagatelj, če bi bil na našem mestu oziroma če bi imel vlado, to dejansko tudi storil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dobi besedo gospod Franc Breznik, ima besedo predlagatelj. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa. Prvo, kar je, gospa je sicer začela mandat zdaj, ampak leta 2006 smo sprejeli davčno reformo, s katero smo razbremenili dohodnino, dohodninske zavezance in gospodarske družbe za več kot milijardo – milijardo 200 tisoč mark, če se ne motim, je bilo takrat. Tako to, kar ste vi povedali – ni treba dvomiti, da mi tega ne bi naredili, zato tudi zakone predlagamo. Drugo, gospa, zdaj ste pa že toliko časa poslanka, da bi lahko vedeli, da bi Vlada, ko je vložila zakon po nujnem postopku, zlahka na kolegiju dosegla skupno obravnavo s tem zakonom, hibrid bi naredili po tistem 117., 118. členu. Tega ne Vlada ne koalicija ni predlagala, zato imate dve seji. Vse to bi lahko naredili, ampak očitno ste nesposobni tudi to narediti, in zato bosta zdaj dve seji. Toliko, samo dve kratki pojasnili, kasneje pa še kaj več.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Breznik. Pripravi naj se gospod Gregor Perič.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Mislim, da je pred mano kolega Tanko obrazložil velik del. Tisto, kar mi želimo danes v tej razpravi, v tem delu, v bistvu pri edini resni točki te redne aprilske seje dokazati, je, da želimo dodati to sistemsko rešitev, o kateri Vlada vedno govori. Vse do zdaj je bilo negirano – »mi iščemo sistemske rešitve.« In to vlada, ki nima nobene izkušnje, ki igra nek šah tudi z mediji, v zadnjem tednu to vidimo, in ki pri tem šahu pozna samo prvo potezo, ne razmišlja ne o drugi, tretji, četrti, peti in šesti potezi naprej. Zdaj pa poglejmo! Mi, prvič, dokazujemo, da tudi dvig minimalne plače pomeni v bistvu piarovsko zgodbo, da na eni strani ljudje v letu 2019 dobijo samo pri neto plači delavca 21 evrov višjo plačo, ob tem da se bo strošek delodajalca dvignil za več kot 50 evrov in da je v tem vštet tudi višji prispevek za skoraj 30 evrov. In da bo leta 2020 ob tej minimalni plači, ob 40 evrov neto višji plači delavca, skupni strošek delodajalca 113 evrov. 113 evrov! Če pozabimo vse, kar se dogaja, vse, kar pišejo resni mediji okrog nas, ohlajanje gospodarstva [[…]]Torej, mi prihajamo v manjšo gospodarsko krizo, ki bo nastopila po vsej verjetnosti že konec tega leta s 113 evrov višjimi prispevki za delavca, ob tem, da država po vsej verjetnosti išče potem nekatere rešitve sredi krize, da čim manj delodajalcev odpusti delavce in da je čim več zaposlenih, ki plačujejo prispevke. Ob dejstvu, da imamo dohodninske razrede takšne, kot jih imamo, in da imamo na tisoče in tisoče naših rojakov izven te države, ki delajo v Avstriji, Nemčiji in tako naprej, ki morajo doplačevati dohodnino in ki vsako leto ugotavljajo pri plačilu dohodnine, kako velika je razlika, kako malo olajšav v bistvu ta država pozna za najbolj pridne, za ljudi, ki želijo nekaj narediti iz svojega življenja, iz svojega dela, ki imajo neke cilje, neke višje ambicije. Če pogledamo, ljudje, ki so na minimalni plači v Avstriji, doplačujejo do 5, 6 tisoč evrov dohodnine v Republiki Sloveniji. Oprostite, to je prva zadeva o tem, koliko je Slovenija socialna država. Druga zadeva je ta, kar je kolega Tanko danes razlagal v razpravi približno 15 minut nazaj, kjer ugotavlja ta socialistični model. Pa tudi mislim, da kolega Lisec. Torej, nič resnih olajšav nimate. Nekoč smo imeli celo olajšave za dodatno izobraževanje, olajšave za ljudi, ki si gradijo svoj dom, olajšave za ljudi, ki si svoj dom renovirajo, zato ker vlagajo v neko prihodnost, da si bo nekdo vzpostavil dom, družno in tako naprej. Vseh teh olajšav danes ni. Danes je edina olajšava, da ljudi prisilimo, kako čim manj preplačati prispevke, kako se čim bolj izogniti tem davkom, kako čim prej zbežati v tujino. To je ta politika te socialistične miselnosti – vi ne znate z denarjem, mi bomo vse pobrali, potem pa se bomo mi odločili, kako bomo to delili. In zdaj poglejte, če pustimo enega podjetnika, ima zaposlenih 100 ljudi, plačuje prispevke, recimo nima višje dodane vrednosti, ima nekaj ljudi, ki so nekaj nad minimalno plačo. Ta podjetnik bo prišel v krizo z vsem tem, kar sem razlagal, pri 50 delavcih, recimo 113 evrov višjimi prispevki na mesec, na leto je to približno 1200 evrov, z višjimi stroški. In kaj dobi od te države? Dobi popolnoma, lahko rečemo, uničen zdravstveni sistem, koruptiven, spet socialistični zdravstveni sistem, v določenih delih države nima niti dostopa do poštenega interneta ali hitrejšega interneta. Ta podjetnik ima zapore na naših avtocestah, sredi sezone ima popoln kaos, kjer podirajo eno ubogo cestninsko postajo, ki smo jo plačali spet nekaj milijonov. Ta podjetnik gleda, kako drago bomo gradili naslednji predor v Karavankah in kako se spravljamo zraven. Ta podjetnik gleda Vlado, ki nima nobene ambicije niti predstaviti svojega programa v Evropski uniji. Ta podjetnik, ki plačuje te davke in te večje prispevke, pogleda ne nazadnje tudi tiste rešitve, ki bi jih Vlada morala implementirati v vzgojno-izobraževalni sistem, zato da bi ta podjetnik dobil izdelane delavce, za katere ta država v vzgojno-izobraževalni sistem plačuje približno več kot milijardo evrov. Ta podjetnik gleda, zakaj nismo uvedli popolnega dualnega vzgojno-izobraževalnega sistema, ki ga imajo Avstrija, Nemčija in Bavarska, kjer več kot 30 % mlade populacije relativno zgodaj nastopi svoje delo, se izobražuje in ustvarja. In temu podjetniku je ta vlada s piar zgodbo ob dvigu minimalne plače povečala njegove izdatke drugo leto za 113 evrov za enega delavca, ki bi dobil minimalno plačo. Vi mi povejte, ali smo mi pri zdravi pameti. Po vsem tem, kar predlaga SDS, najbolj izkušena stranka v parlamentu, stranka, ki je celo vodila Evropsko unijo, in to na najboljši način, s samimi presežki takrat v letu 2008, govorite, da mi ne znamo sistemsko pristopiti. Govorijo nam ljudje, ki nimajo v državni politiki relativno nobenih izkušenj, kaj šele v evropski politiki, govorijo mi kolegi, ki mi sklicujejo sestanek vzhodne kohezijske regije neke poslanke skupine, kjer naj bi se mi pogovarjali – povejte mi, zakaj naj jaz s kolegi hodim v neko vzhodno kohezijsko regijo na sestanek, če za karkoli sem predlagal v parlamentu, ti kolegi glasujejo proti meni, proti vsakršni dobri rešitvi. Povejte mi, zaradi česa bi se jaz sestajal kot poslanec vzhodne kohezijske regije. Ali smo med tem časom, ko so imeli sestanek v Mariboru kolegi, naredili naslednjo stopnjo, da se recimo HSE končno prestavi nazaj v Maribor, kjer ima, lahko rečemo, svojo materijo, svojo osnovo, iz katere je nastajal in tako naprej. Da se vrnem k dohodnini, k finančni politiki, to je politika, ki nima razvojnih učinkov, to je politika, ki pridne, delavne ljudi odganja iz te države, in to je politika, ki skrbi ravno s takimi kvazifinančnimi reformami za to, da dajo 11 tisoč 800 zaposlenim v javnem sektorju, ki ste jih zaposlili v 3 letih, dodatni vir financiranja javnega sektorja. 11 tisoč 800 ljudi v 3 letih je dodatno zaposlenih v javnem sektorju. Upam, da podjetniki tega ne slišijo, da vidijo, kam gre njihov denar, torej vsi tisti, ki bodo morali plačevati, če bi imeli minimalno plačo, 113 evrov za vsakega delavca na mesec več. In to pomeni, od kod vzeti. Spoštovani kolegi, to je 413 milijonov evrov, če gledamo, da je strošek enega delavca v javnem sektorju s povprečno plačo približno 35 tisoč evrov, govorim o bruto II in tudi z regresom. A si vi predstavljate? Za 4 in pol milijarde evrov približno ste nam v 3 letih dodatno dvignili stroške delovanja javnega sektorja. Ob tem, da nam v javnem sektorju množično manjka zdravnikov, splošnih zdravnikov, vojakov, policistov, ne nazadnje tudi IT strokovnjakov in ostalih, ki bi tudi javnemu sektorju lahko dali dodano vrednost, kot mu pravimo, da je resni servisni del delovanja tudi slovenskih podjetnikov in gospodarstva. To je cela zgodba današnje seje. In poglejte, na to sejo seveda minister za finance niti ne pride, pošilja svojo drugo ligo ljudi sem. In že vnaprej glavni mediji, ki so blizu Vladi, povedo, da Vlada tega ne bo podprla. Kako veste, da tega ne bodo podprli? A to so že kar vnaprej poslanci odločeni, poslanke odločene, koalicija, da tega ne bodo podprli? Torej tudi za ustavno določene zadeve, ki jih imamo poslanci, da se sami odločamo, že kar vnaprej neka struktura ljudi najavi, da to ne bo šlo skozi. Kaj ne bo šlo skozi? To, da v vsakem dohodninskem razredu spustimo za 2 %. To, da bodo letos ravno zaradi tega, kar predlaga kolega Tanko, tudi moji delavci migranti morda doplačali nekaj manj te krivične dohodnine in da bo tudi njim ostalo nekaj več v žepu, zato da bodo lažje živeli. Nič od tega, kot vidim. Nič od tega. Tišina, skopi argumenti in nadaljevanje velika poraba, to, o čemer govori Fiskalni svet, nenormalna poraba in še več. In ti ljudje zahtevajo še več za delovanje države, za delovanje nekih sistemov in podsistemov te države, od katerih ta država nima nič, od katerih ta država nima boljšega poslovnega okolja in zaradi katerih ta država ne bo imela višje dodane vrednosti v svojih izdelkih in storitvah. Ravno vsled tega je edina resna točka na tej 7. redni seji, ki jo imamo v aprilu, naš predlog znižanja stopenj dohodnine, dvig splošne olajšave in tako naprej, kar se nam zdi edina smiselna zadeva. Jasno, v svojih razpravah vam želimo povedati, kje so rešitve in kje ste dodatno dvignili stroške delovanja sektorja država. Tega vam nismo povedali mi, to vam je povedal tudi Fiskalni svet. Ob vsem tem, glejte, spoštovani kolegice in kolegi, mislim, da mora enkrat nastati neka zrelost tudi v tem mandatu in da se boste enkrat morali upreti proti temu, kar delajo nekateri vaši kolegi, in enkrat mogoče glasovati z resno svojo voljo, s svojim srcem in glasovati za prave rešitve. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predno dobi besedo naslednji razpravljavec, se je k besedi prijavila predstavnica Vlade gospa državna sekretarka. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovane poslanke, poslanci! Vlada je predstavila ukrepe sprememb davčne politike na Ekonomsko-socialnem svetu 22. marca. Na tem Ekonomsko-socialnem svetu je bila predlagana pogajalska skupina, ki se je tudi prvič sestala. Pogajalsko skupino sestavljajo tako delojemalci kot delodajalci. Delodajalcem in delodajalcem so bile tudi predstavljene davčne spremembe tako glede dohodninske lestvice kot tudi davka od dohodkov pravnih oseb in kapitalskih dobičkov. Glede na to, da morajo biti sodelujoči pri davčnih spremembah tudi vsi deležniki, se pravi, da moramo mi na eni strani poslušati tudi delodajalce, kar se tiče davka od dohodkov pravnih oseb in tudi pri spremembah dohodninske lestvice, tako da morajo biti slišani delodajalci in delojemalci. Zdaj pa samo malo statističnih podatkov. Mi imamo v prvem dohodninskem razredu, kjer je stopnja obdavčitve 16 %, 1 milijon 63 tisoč 530 davčnih zavezancev. Če spreminjamo v prvem davčnem razredu stopnjo obdavčitve s 16 na 15, to pomeni za 53 milijonov manj davčnih prihodkov. Se pravi, da se moramo mi tudi zavedati, kakšna je dinamika zavezancev po posameznih davčnih razredih. V prvem razredu, kjer je obdavčitev 16 %, imamo 1 milijon 63 tisoč 530 zavezancev, v drugem razredu, kjer je sedanja stopnja dohodnine 27 %, je 372 tisoč 817 zavezancev, v tretjem razredu pa 75 tisoč 343. Kjer je obdavčitev 50 %, pa imamo le 3 tisoč 615 davčnih zavezancev. Mi se moramo pri davčnih spremembah lestvice zavedati vseh posledic, ki jih prinaša sprememba za vsako odstotno točko. Prav tako je potrebno gledati, kaj se dogaja z višanjem splošne davčne olajšave. Če splošno davčno olajšavo dvigamo za 100 evrov, se znižajo prihodki iz dohodnine za 18 milijonov. Glede regresov, ker smo bili prej vprašani, koliko regresov je izplačanih. Mi smo naredili analizo glede izplačila regresa v letu 2018. Pretežni del regresa v 2018 je bil izplačan v maju in juniju. V maju 2018 je bilo število zavezancev s prejetim izplačilom 121 tisoč 216, v juniju pa 504 zavezanci 961 tisoč. Se pravi, da podatek, da so bili regresi izplačani že pred aprilom in majem, ni pravilen. Največji procent regresa je izplačan v maju in juniju. Glede odmere prispevkov za socialno varnost. Mi smo dejansko pri delojemalcih ena izmed najbolj obdavčenih držav. Pri povprečni plači so delojemalci z davki in prispevki v davčnem primežu skoraj 42,9 % višine dohodka – za samsko osebo brez otrok smo delali – se pravi, da so delojemalci v Sloveniji resnično obdavčeni z davki in prispevki v največji meri. Prav tako bi želela še enkrat povedati glede davka od dohodkov pravnih oseb. V letu 2017 je znašala efektivna davčna stopnja pri davku od dohodkov pravnih oseb 13,1 %, se pravi, da tudi tukaj nismo nič v povprečju, smo celo pod povprečjem držav Evropske unije. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil predlagatelj. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala. Ta predlog zakona, ki ga predlagamo mi, nima nobene zveze s sindikati in niti z delodajalci. Ta predlog zakona je izključno relacija dohodninski zavezanec in Republika Slovenija, mislim Vlada, to se pravi državni proračun. Ne vem, zakaj bi bilo to predmet socialnega usklajevanja in Ekonomsko-socialnega sveta, če to ne zadeva niti sindikatov neposredno nič in niti delodajalcev nič. To je predlog, da se država odpove delu prekomernih davčnih obremenitev delojemalca, tako kot je povedala malo prej državna sekretarka. Po drugi plati pa še nekaj. Rešitve, o katerih se pogajate, o katerih se pogovarjate na Ekonomsko-socialnem svetu, so podobne našim. Se pravi, treba bo spremeniti dohodninsko lestvico, treba bo spremeniti davčne stopnje, treba bo spremeniti splošno olajšavo, in da ne bomo vsakič posebej nečesa počeli, bo najbrž potreben tudi razmislek glede valorizacije oziroma avtomata usklajevanja, tako kot je marsikje drugje. To se pravi, prinaša tudi administrativne poenostavitve, da ne bo vedno potrebno ali sprejemati uredbe ali pa spreminjati zakona. Problem je pa tam, kot so tudi kolegi povedali, tipični za davčni sistem, kakršnega imamo, so delavci, ki delajo v Avstriji, tako imenovani delavci migranti. Tam pri tisoč 500 evrih plačajo vse obveznosti in dobijo 200 evrov več, kot bi dobili po slovenski dohodninski lestvici. Toliko je razlike med avstrijskim davčnim sistemom in slovenskim pri isti plači. Zaradi tega ni imel tam v Avstriji nič slabših zdravstvenih storitev, čakalnih dob sigurno nimajo, nimajo slabega izobraževalnega sistema, da ne govorim o ostalih zadevah, ki so povezane s standardom ljudi. Ampak ko se ta človek vrne v Slovenijo, mora še od razlike plačati posebej dohodnino. Zdaj mi pa povejte, ali je to racionalno, smiselno ali ni. Mislim, da ni. In treba je nekaj narediti na tem področju. Toliko mogoče zaenkrat za sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj zares dobi besedo gospod Gregor Perič, pripravi pa naj se dr. Anže Logar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Začel bom tako. V bistvu se bom kar strinjal s tem, da ste v SDS v tej hiši med najbolj izkušenimi, ste pa tudi z vsemi žavbami namazani, in to smo videli že večkrat. Lahko razberemo iz tega konteksta marsikaj, morda tudi z vidika nekega političnega preživetja, da je zelo pomembno, da imaš v lasti kakšno medijsko hišo, kakšno televizijo, kakšen časopis, pa je potem lažje pošiljati svoja politična in druga sporočila v sistem. To sigurno pomaga. Če se pa osredotočim na današnjo tematiko, tudi to, kar sem zdaj omenil, ni nepomembno pri današnji tematiki, ker je neka splošna zadeva. Torej, Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini se na nek način dotika tudi nedavnega dviga minimalne plače. V osnovi s tem ukrepom, ki smo ga dosegli, torej z dvigom minimalne plače, ni prav nič narobe, ampak ko se lotevamo neke take zakonodaje, ki tudi sistemsko vpliva na številne akte, številne zakone, moramo biti zelo previdni, ker se to predvsem odrazi v številnih vidikih. Če se osredotočimo na to, odpiramo neke potrebe, celo vrsto, cel niz nekih potreb, sledi vrsta nekih verižnih reakcij in potem tudi pritiskov na usklajevanje, če nek zakonodajni akt, če nek predlog ni dovolj dobro premišljen. Mislim, da imamo na mizi ravno en tak predlog, ki naslavlja problematiko na eni strani, torej na strani, če gledamo z vidika države, njenih prihodkov, če gledamo z vidika državljana, njegovih prihodkov. Država v tem smislu dobi v blagajno nekaj manj kot 400 milijonov manj, po predlogu, ki ga imamo na mizi. S takimi predlogi v osnovi ni nič narobe, ampak moramo vedeti, kako bomo razliko teh 400 milijonov na drugi strani bodisi nadoknadili bodisi z nekimi drugimi ukrepi dosegli to, da do teh 400 milijonov stroškov ne bo prišlo. Če razmišljamo malo bolj široko, lahko pogledamo recimo znižanje stopenj v vseh dohodninskih razredih, namesto 2 odstotni točki tako predlagamo 3-odstotno znižanje ali pa 4-odstotno ali pa več, potem lahko namesto zvišanja splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov ta znesek spet spremenimo pa potem je lahko z zvišanjem mej dohodninskih razredov za 2 tisoč ta znesek spet drugačen, pa usklajevanje davčnih osnov in neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin. V bistvu se mi ta indeksacija zdi nek mehanizem, ki je še najbolj korekten in najbolj odseva realnost v nekem trenutku v našem gospodarstvu. Ko govorimo o višanju plač kot takih, lahko uberemo dve poti. Na eni strani lahko razbremenjujemo davčne mehanizme ali pa bolj obremenimo delodajalce, torej da morajo delodajalci z nekim stimulusom bolje plačati svoje zaposlene. To se da narediti preprosto z nekim zakonodajnim ukrepom. Mislim, da je tista najbolj smiselna in primerna rešitev kombinacija obojega, torej iskanje nekega ravnotežja v tem smislu, kar pa ne more iti mimo socialnega dialoga kot takega. Obžalujem, da smo ga nedavno nekoliko preskočili, kar je škoda. Kot rečeno, pri višanju plač se ta ukrep, torej višanje plač, najlepše izkazuje ravno z indeksacijo. Kadar se višajo cene življenjskih stroškov, bi temu primerno morale tudi slediti plače. Na drugi strani pa bi morali kot država, to bi bila predvsem neka utež na strani gospodarstva, imeti nek splošno dogovorjen srednjeročni načrt dviga minimalne ali pa povprečne plače, kjer bi lahko tudi gospodarstvo vedelo, kaj ga čaka čez eno leto, čez tri leta, čez pet let, in bi se temu primerno prilagodilo in lahko tudi ustrezno odzivalo, temu prilagajalo svoje izdatke, investicije in vse ostale korake, ki so odvisni tudi od plače kot enega od stroškov pri njihovem delu. Same številke o razmerjih, o tem, koliko od recimo dviga minimalne plače pripade delavcu, koliko pripade državi, jaz vidim predvsem kot eno opozorilo, da kadar pripravljamo neke zakonodajne predloge, da jih zelo dobro in temeljito premislimo, predvsem pa z zakoni nikakor na vrat na nos ne hitimo, ker utegnejo potem taki zakoni imeti še neke skrite učinke, ki jih moramo odpravljati ali blažiti na kakšen drug način, in to predstavlja predvsem motnje v sistemu in v končni fazi tudi nezadovoljstvo pri naših državljankah in državljanih pa vseh tistih službah, ki opravljajo neko javno storitev, nek javni servis. Ta predlog, ki ga imamo na mizi, kot sem že dejal, je še eden v nizu tistih zakonov, ki imajo obsežne javnofinančne učinke, in to ne govorimo o kakšnem milijonu, dveh, ampak kot sem že rekel, o stotinah milijonov. Konkretno 390 milijonov, kar ni ravno malo. Na žalost pa je ta predlog zakona šibek na tisti strani, ker ne pove, kako bi, v kolikor bi ta zakon sprejeli, potem teh 400 milijonov nekako nadoknadili, bodisi dobili notri bodisi pa zmanjšali neke stroške na področju države. Ta predlog predstavlja nek sistemski ukrep, ki bi bil dolgoročen. To torej ni enkratni finančni učinek, ampak je finančni učinek, ki se ponavlja iz leta v leto. Ravno zaradi tega je potrebna toliko večja previdnost in je potrebno zadevo premisliti. Če bi ga samo sprejeli in rekli ja, pa ne bi naredili nič, bi se to preprosto odrazilo v povečevanju javnega dolga. Tu se potem spet odpre tisto večno vprašanje, ali se zanašati na politiko, ki je prociklična, ali na aciklično. Jaz tega področja oziroma te tematike ne bi odpiral, ker smo jo že ničkolikokrat, mislim da sodi to bolj na kakšno ekonomsko fakulteto. Zaključil bom na naslednji način. Sama smer razmisleka niti ni tako zelo slaba, se mi pa zdi predlog nepopoln in v tem smislu nedodelan, zlasti na strani izpada dohodkov. Predvsem se mi pa poraja vprašanje, ali prihaja ob pravem času. Gledano zelo široko politično, ekonomsko, v teoretskem smislu smo bili nečemu podobnemu priča pred krizo, ki je Slovenijo, Evropo oziroma svet doletela leta 2009 in v nadaljevanju. Tisti izpad dohodkov je zaradi tega, ker smo se odrekli določenim davčnim prihodkom, zelo močno obremenil tudi proračun in predstavlja še dodatno breme, dodatno težavo, tudi zavoljo iskanja nekega ravnotežja in večjih izdatkov za socialne storitve je pognal našo javno zadolženost zelo visoko. Vsi omenjate tudi v SDS, da je ekonomska situacija v tem trenutku nekoliko bolj negotova. Jaz verjamem, da se take okoliščine, kot so se v preteklosti, ne bodo ponovile, oziroma upam, da se ne bodo ponovile, vseeno pa moramo biti dovolj skrbni in previdni. Zato jaz takega predloga, kljub temu da ima tudi kakšen ukrep oziroma rešitev, ki sploh ni slaba, v tem trenutku ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker se je od razprave odjavil gospod Logar, naj se naslednji pripravi gospod Primož Siter, še prej pa dobi besedo predlagatelj gospod Tanko. Izvolite.
Hvala lepa. Samo nekaj kratkih komentarjev. Zakona o dohodnini se ne da dodelati s kompenzacijskimi ukrepi, z obdavčitvijo podjetij z, ne vem, nepremičninskimi davki in tako naprej. To je zakon, ki zadeva samo osebni položaj davčnega zavezanca. Tako da tole, kar nakladate, gospod kandidat za evropskega poslanca, nima nobene zveze s predlogom zakona in z materijo. Drugo, kar je, ko govorite o načrtu, kaj bo čez tri leta, vlada ni sposobna pripraviti normativnega programa za dva meseca naprej. Za dva meseca naprej. Sem vam prej razložil in lahko tudi pogledate. In zdaj vsi tisti poslanci iz koalicije, ki bi radi kaj več, enostavno samo filozofirate. Poglejte si, ga imate na mizi. Mislim, da je bil 19. januarja posredovan v Državni zbor. Kar zadeva te medijske hiše in te zgodbe, pa naslednje. Kar zadeva kandidature za domače ali evropske poslance, so novinarji RTV kandidirali na listi SD. Nekaj primerov je. Kar zadeva kandidaturo na listi LMŠ, je kandidirala novinarka POP TV. In kar zadeva plačila uslug raznim medijskim spin hišam in tako naprej, imate pa Futuro, Pristop, imate financiranje iz drugega tira in posledično tudi odstop vašega ministra. Tako da ko govorite o nekih zgodbah, poglejte najprej sebe, svoje in kdo upravlja s kakšnim medijskim ali pa submedijskim sistemom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Primož Siter, pripravi pa naj se gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Začel bom zelo laično, brez abstrakcij, brez filozofije, da bomo vsi dobro razumeli in da bo razumela najširša javnost. O številkah, seveda. Ponovil bom naše uvodno stališče. Predlagana novela bi se v prakso prevedla nekako takole: en uspešen menedžer, direktor, ki zasluži 9 tisoč evrov mesečno, bi v tem primeru prišel do dodanih 250 evrov mesečno, kar pri taki vsoti ni veliko, to je eno tako malo bolj konkretno kosilo, ki si ga tak človek lahko privošči, lahko si kupi eno kravato za 250 evrov ali pa ne vem kaj. Menedžer, recimo, ali pa nekdo, ki zasluži 4 tisoč 500 evrov, bi po tej noveli prišel do dodatnih 145 evrov, kar tudi pri vsoti 4 tisoč 500 ni neka velika vsota, ampak je pa vseeno lepa vsota. Inženir s plačo 2 tisoč 200 evrov bi prišel do dodatnih 87 evrov, delavka ali pa delavec z neto plačo približno 760 evrov pa bi mesečno obogatela za dodatnih 18 evrov, kar je približno 3 vozovnice, moje vozovnice za vlak Trbovlje–Ljubljana. 3 vozovnice. In cela ta fama, cela ta diskusija na temo »delamo za majhnega človeka, da bo dobil 18 evrov na mesec« je ena velika dimna zavesa z drobižem, zato da se zakrije nov privilegij najbogatejšim, ki tukaj zopet največ profitirajo. Ampak ne bom s prstom kazal samo na kolege iz desne opozicije. Zgodovina slovenske politike je kar drzna v tej smeri dajanja privilegijev najbogatejšim. Prva taka točka je bila Bajuk-Janševa reforma 2006/2007. Odpravili ste 50-odstotno mejo najvišjega razreda, znižali dohodnino v vseh razredih, kar je seveda najbolj koristilo tistim z najvišjimi dohodki, izločili dohodke od kapitala iz skupne obdavčitve, znižali davek na dohodek pravnih oseb s 25 na 20. In potem druga Janševa vlada, nova etapa, znižanje davka z 20 na 17 %, kjer seveda zopet profitirajo najbogatejši. Potem naslednji dve etapi. V Cerarjevi vladi zopet znižanje, razbremenitev plač najvišjih, tistih višjih od 1,6-kratnika povprečne plače, kar je padlo na približno 10 % najpremožnejših. Cerarjeva vlada je to storila dvakrat v svojem mandatu. Vedno isti imenovalec, podobni ukrepi, skupni imenovalec vsega pa dodajanje novih in novih privilegijev tistim, ki so že tako in tako najbolj premožni. Ampak zdaj gremo pa še enkrat na led, na to isto foro z novelo, ki je na klopi. Ideja današnje novele, današnje obravnave je slaba. Je na lestvici od 1 do 10 slaba na 11. Slaba je, ker kaže na brezsramno prilizovanje slovenske politike kapitalu, slaba je, ker je brez vrednosti za splošno blaginjo v državi, in slaba je, ker je brez vrednosti za državni proračun. Še v minus gre. Obremeni ga za dodatnih 387 milijonov evrov. Eno brezsramno prilizovanje kapitalističnemu razredu, nič drugega. Bržkone samo zato, da predlagatelj ohrani dobre odnose s svojimi bogatunskimi prijateljčki. Seveda pod pretvezo, da naj tisti, ki največ prispeva s svojo produktivnostjo, tudi največ odnese. Ampak kdo v delovnem procesu največ prispeva s svojo kreativnostjo, s svojimi rokami, idejami, znojem in tako naprej? Je to samo ta en človek, ki vodi ta proces, ali je to množica tistih, ki to idejo realizirajo v praksi? Koliko je vredna ideja brez tistih, ki jo realizirajo v praksi za dodatnih 18 evrov? Zaključil bom. Ko govorimo o davčnih politikah, o davčnih reformah, o davčnih razbremenitvah in tako naprej, moramo vedno imeti v mislih tistega, ki je najšibkejši. Davčna obremenitev mora biti vedno zastavljena progresivno in iti v obratni smeri, ko govorimo o razbremenitvi. Torej, več ko imaš, več prispevaš, manj ko imaš, manj prispevaš. Več ko imaš, boš preživel, če boš dobil manj, manj ko imaš, je solidarno, da dobiš več. To je jedro civilizacije in socialne države. Vse ostale debate o davčnih razbremenitvah in davčnih politikah so brezpredmetne, so nesocialne, nepravične, nehumane, necivilizirane in roko na srce popolnoma brez zveze. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa. Repliciram gospodu Tanku. Ali nakladam ali ne, to je pač stvar neke presoje. [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, dovolite? Če uporabljamo diskreditacije, je pač to očitno neko pomanjkanje nekih argumentov, zlasti kadar nekdo ne piha v isti rog. Na tiste očitke okoli Future, mislim, da smo že tisočkrat ponovili, da v SMC nismo sodelovali s Futuro, da je maketa stala nič evrov in tako naprej, ampak če ima nekdo težave s sodbami, z jemanjem kreditov iz tujine, z razumevanjem zakona o financiranju političnih strank, tega, kaj pomeni šestnajstkratnik povprečne plače in podobno, jaz težko pomagam. Hvala lepa.
Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa za besedo in omogočitev te pozne replike. Ne vem, zakaj je minister Leben odstopil, zaradi pristopa najbrž, kajne? Napačnega pristopa pri maketi drugi tir. To je bil pa vaš minister. Toliko, da ne bomo zdaj tu filozofirali levo in desno. Najprej se posujte s pepelom, potem pa kažite s prstom naprej. Kar zadeva razpravo Levice, sprašujem, kolega, zakaj poslanci še nismo na minimalcu. Sprašujem vas, zakaj je med vami, med vašo poslansko skupino toliko želja za petinsko delo dodatno ob poslanskem delu. Tu predavate neke parole o socializmu, enakosti, pravičnosti ljudem, ki imajo slabše plače, sami si pa gradite in se borite za nadstandard. Zakaj potem kandidirate za Evropski parlament? Ker so tam plače še višje in bonitete še višje. Bodite dosledni, recite, mi se evropske zgodbe ne gremo, mi hočemo minimalne plače za poslance in tako naprej. Skratka, je problem. Kar pa zadeva ostale ukrepe Janševe vlade, res smo znižali davek od dohodka pravnih oseb, ampak tisti denar je ostal v podjetjih in je šel pri umnih gospodarjih za investicije. Res je, da smo uvedli tudi investicijske olajšave dodatno pri gospodarskih družbah pri davčnih zadevah, ampak tudi tisti denar je šel namensko za investicije v znanje, v nove projekte, nova delovna mesta in tako naprej. Vse se je zaokrožilo v boljšem položaju zaposlenih ljudi in tudi boljših plačah navsezadnje, ker če si delal bolj konkurenčen izdelek, si dobil tudi boljši finančni izplen in si lahko tudi več delil. Tako da te parole o tem, kako bi vse moralo biti enako, ne gredo. Navsezadnje imamo cel kup primerov na svetovni ravni, kjer je zadev, ko so poskušali to narediti, istočasno pa ukradli vse, kar je ostalo od tega, česar niso razdelili, več kot dovolj, Zimbabve, Venezuela, pa Kuba je bila do sedaj in tako naprej, pa še kakšen bo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite repliko? Izvolite, gospod Siter.
Hvala lepa. Moram odgovoriti gospodu Tanku. Kar se tiče minimalne plače in poslancev, jaz ne vem, zakaj bi kdorkoli v tej državi moral biti na minimalni plači. Druga stvar, kar se evropskih volitev tiče, jaz živim v prepričanju, da ljudje, ki se hočejo angažirati v Evropskem parlamentu, se hočejo angažirati zato, da spreminjajo politike Evropske unije, ne zato, da imajo višjo plačo. Ampak zdaj vsaj dobro vem, kakšna je vaša motivacija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj gospod Jože Tanko.
To, kar mi predlagamo, se nanaša na relativna merila. To se pravi, ko v odstotku od neke osnove nekaj obračunavaš, so zagotovo razlike, tako kot pri pokojninah, tako kot marsikje drugje. Če želite karkoli spremeniti, dajte en plačni razred v javni sektor ali pa kaj drugega, da bo vse enako. Pa tudi vi bodite enaki potem vsem tistim državljanom, za katere pravite, da imajo premalo. Dajte jim od svoje plače še 500 evrov ali pa 2 tisoč evrov – očitno imate preveč – in bodo vsi zadovoljni in tudi druge boste za sabo potegnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič, pripravi naj se Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Končno se lahko vrnemo na temo današnje razprave. Spoštovani predlagatelji, morda ste preslišali ključni stavek iz našega današnjega stališča, da pozdravljamo osnovni namen vašega predloga zakona, ker enako kot vladna reforma zasleduje iste cilje davčne razbremenitve stroškov dela. Ja, končno bi lahko rekli, da gremo v isto smer, razen seveda Poslanske skupine Levica, ker oni pa očitno hočejo biti prav posebni populisti. Glede na temo bi na današnjem mestu lahko ponovila svojo razpravo izpred nekaj mesecev, vendar z veseljem ugotavljam, da to ni potrebno, ker je Ministrstvo za finance očitno sledilo zavezam iz koalicijske pogodbe in tudi prisluhnilo argumentom iz naše tedanje razprave in pripravilo predloge davčnih sprememb, ki bodo davčno razbremenile delo, da bodo ljudje prejeli višje neto plače, kar bo pospešilo domačo potrošnjo in slovenski trg dela naredilo mednarodno bolj konkurenčen. Sorazmerno se bodo povišale neto plače, višje povečanje pa bodo prejeli tisti, ki ustvarjajo višjo dodano vrednost. To so predvsem visoko izobraženi kadri, in to je tudi odgovor dobesedno na zavajanje, ki si ga je danes v stališču in tudi potem v razpravi privoščil kolega poslanec iz Levice. Namreč, višjega povečanja ne bodo deležni le direktorji, menedžerji, ampak predvsem visoko usposobljeni strokovnjaki, ki ustvarjajo višjo dodano vrednost. Tako da ne vem, kaj imate kolegi iz Levice proti visoko usposobljeni delovni sili. Kar se pa tiče ranljivih skupin, za njih pa je ta vlada že poskrbela na začetku mandata z dvigom minimalne plače in z dvigom socialnih transferjev. Ta vlada in ministrstvo za delo imata posluh za socialne teme in zavajanje oziroma manipulacije na to temo niso primerne, res ne. Kar se tiče dinamike napovedanih davčnih razbremenitev, ki jih je napovedal minister za finance, v letošnjem letu je, kot rečeno, predvidena davčna razbremenitev regresa za letni dopust, v prihodnjem letu pa večji paket davčnih razbremenitev še glede razbremenitve stroškov dela. Zato je pričakovati spremembe sistemskih davčnih zakonov še pred koncem tega leta, saj morajo biti uveljavljeni pred pričetkom prihodnjega leta. Zakaj tega ni v normativnem programu dela Vlade, na to, predlagatelji, upam, da vam bo vseeno kakšen odgovor podala državna sekretarka. Mogoče še glede vašega očitka, zakaj ne želi koalicija potrditi opozicijskega predloga, vašega zakona. Ali se vam ne zdi logično, da je Vlada tista, ki sama načrtuje, koordinira in vodi svojo davčno reformo, ne pa, da to prepušča opoziciji? Jaz sem prepričana, da bi vi, če bi vodili Vlado, tudi sami ravnali tako. Gre namreč za preveč pomembno državno politiko, za državne finance, za proračun, za finančno stabilnost, tako da je razlog povsem vsebinski in ne politični. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli, pripravi naj se Jože Lenart. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Ta razprava ne morem reči drugega, kakor da je dobrodošla. Lahko se samo zahvalim SDS, da je odprla problematiko in končno povedala zadeve, tako kot se morajo povedati. To moramo povedati. Zdaj moram jaz paziti, kaj govorim, ker vsako reč, ki jo rečem, mediji poberejo na tak način, da si ne morete misliti. Samo omenil sem v zvezi z alkoholom, da se ne strinjam z znižanjem meje z 0,5 na 0,2, je nastal cel halo. Da ne govorimo o transmaščobah, da ne govorimo o regratu. To je naša država. To so tiste zadeve, ki jih mi moramo tukaj zdaj reševati. Ali bomo reševali državo z regratom, da jim ne bomo dovolili? Pa naj pridejo k meni domov, jaz imam desettisoče kvadratnih metrov regrata za vse, če hočejo, to ni noben problem. Gremo na tematiko in povejmo, zakaj tu gre. Se opravičujem, prej, prijatelj Tomaž, da smo socialisti, komunisti – verjemite, nisem jaz socialist in še manj komunist. Absolutno se distanciram od te reči, imam podjetniško srce in socialno srce, zato sem tudi nekako v tem delu parlamenta, če lahko rečem tukaj. Ampak glede predlogov, ki jih je SDS dala, mislim, da je zadeve treba povedati enkrat tako, kakor so resnične, ne samo govoriti, kdo je proti, kdo je za, ker so dali oni predlog, mi moramo biti a priori proti, ker bi ga lahko dala Vlada in bi bilo drugače. Tukaj bi se jaz absolutno strinjal, 100-procentno, ker mislim, da razbremeni zadeve. Predlaga znižanje za 2 odstotni točki, zvišanje splošne dohodninske olajšave za 4 tisoč, to so vse dobre reči – kako ne bi človek rekel, da je to prav za delavca? Saj to pride, to gre direktno v žep delavcu. Direktno. Seveda jim Vlada potem reče in odgovarja na tak način, da reče, to ni za pospešitev gospodarstva, kar je. Ampak mi delamo določene reči, predlog je bil tak, da razbremeni plače, to je pisalo, mislim da, tudi v koalicijski pogodbi na tak ali drugačen način, in da ostane v žepu delavcu, zaposlenim. Tukaj pa nastane potem drug problem. Tukaj pa nastane problem, za katerega bom žal tudi jaz moral držati in glasovati tako, kot je bilo zmenjeno, ker se verjetno v tem trenutku ne da vsega tega napraviti v enem dokumentu, v enem zakonu. Pripravljeno je v bistvu, da razbremenimo regres, za kar mislim, da je izredno dobro. Jaz ne razumem Levice, jaz ne bom nikoli razumel v določenih zadevah Levice, mi je žal, ampak ne morem. Res je tisto o plačah, kar je kolega Tanko povedal, saj tisto je bil njihov slogan – da damo na minimalce ali ne vem, kaj je bilo, to, kar je. Zdaj pa se je zanimivo potegovati za Evropski parlament, tam je še več, pa možnosti tudi so. Saj vam želim, da pridete notri, ampak pustimo, to ni argument za danes. Plače. Kako bomo mi zahtevali, da bomo – mi, jaz rečem vedno mi, podjetniki – dvigali plače svojim zaposlenim? Trg, tržišče, to je, samo to je, diktira večje plače. Razbremenitev gospodarstva, to je zelo pomembna zadeva. Zame je še vedno preobremenjeno, davčno preobremenjeno. Zdaj bomo še dvigali stopnjo, jaz sem bil edini, ki sem bil proti, s 25 na 30 % pa vse [[nerazumljivo]], ampak tako pač bo. Pa še vedno se dokazuje, da ni res tako, da smo še vedno pod povprečjem davčnih stopenj glede na evropsko raven. Veste, govorimo o plačah. In ko se govori o plačah, saj smo vse naredili, da se javni uslužbenci dobijo, en, dva, celo tri razrede več bodo dobili. Tri. Pri nas, mi se bojimo, da bi poslanci popravili desetletno stagnacijo naših plač. Župani! Kje so župani tukaj?! Kje so zdaj župani?! Odgovornosti, ki jih imajo županiOsebno vam bom povedal, zdaj sem poslanec, imam krepko manj odgovornosti, kakor sem jih imel, ko sem bil župan. Za vse odgovarjaš! Vse! Karkoli narediš. Vedno je podpisan župan, nikoli ni kriv tisti, ki je notri vodja. Kje so plače županov? Zakaj se ne popravijo tudi plače županov? Dam kot pobudo. Tukaj bom povedal še, da je tisto, kar je Levica rekla, res, več dobiš, več daš, manj dobiš, manj daš. Ampak tudi ena meja mora biti enkrat. Enkrat mora biti ena meja. Ne more biti vedno, da ti pobereš 50 % tvoje plače. Ker toliko je, pošteno. Tebe zaposleni stane 100-procentno več kot tisto, kar dobi v žep. Tukaj je treba povedati, kaj ima tujina, zakaj naši hodijo v tujino. Je res treba tudi povedati, da so življenjski stroški pri nas drugačni, kot so v tujini, da tudi mi nimamo davka na nepremičnine, kot ga imajo v tujini. Tudi to je treba povedati. Tudi voda, elektrika, vse stane manj, določene reči. Življenjski stroški so pomembni. Ampak da obremenimo vedno in vedno bolj visoke plače, pa tudi ni prav. To pa je tista famozna kapica, smo takrat dosti debatirali okrog nje, ker ni bilo moč nič iztržiti iz nje. Tukaj SDS predlaga eno zadevo, bom še enkrat ponovil, podpiram. Ne bom mogel glasovati iz razloga, ki sem ga povedal prej, bom pa podpiral še vedno katerokoli stvar, ki jo bodo pokazali, da je za razbremeniti davke na plače, dajatve na delo. To bom vedno. Ampak sistematično. Ne sistematično, kot mislijo tukaj, to pomeni, da enkrat naredimo cel zakon za vse, ker to ne more biti. Ker tukaj vidim, sem bral zdaj poročilo Vlade, mislim, da je pisalo celo 383 milijonov manj denarja na prihodkovni strani. Če to drži. A ste se vprašali, zakaj ne gre naprej tisti predlog upokojencev, da naj bi delali tudi po upokojitvi? Veste, v čem je problem? Ker tukaj se dosti govori in potem se ne pove dejansko, za kaj gre. Ker stane 70 milijonov evrov državo. 70 milijonov evrov stane državo. To so podatki, matematika. Zakaj? Ker gospodje profesorji, notarji, odvetniki, ki delajo tudi po tem delovnem obdobju, dobivajo 20 % penzije in se jim splača, da ostanejo na delu. Na tak način državi ni treba da jih financira! To je treba povedati, zakaj! Ker stane 70 milijonov evrov državo! Kdo je tukaj privilegiran? Je treba povedati zadeve tako, kot so. Zaključil bom s tem, da mi je žal, ker zakon je dober, predlog je dober, ponovim, povem odkrito. In tudi če bodo za naprej določene progresivne spremembe pri tej zadevi, bom podprl. Zdaj je na vrsti regres. In zato ker vem, da je na vrsti ta zadeva tukaj, bom zavrnil. Ne bom zavrnil zaradi SDS, zavrnil bom samo zaradi tega razloga, zaradi katerega je treba. Ponavljam še enkrat, dober predlog. Dober tudi za gospodarstvo. Dober za gospodarstvo. Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Lenart, pripravi naj se Marijan Pojbič.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Vlada in ministrstvo oziroma minister za finance je predlagal celovito davčno reformo optimizacije, ki temelji na uravnoteženju javnih financ, in jo tudi postopoma uvajamo v življenje. To je naloga in obveza te vlade. Pri tem so upoštevani vsi deležniki, ki vplivajo tako na prihodkovni kot odhodkovni strani, predvsem pa gre za skrbno naravnanost davkov, davka na dodano vrednost, trošarine, dohodnino, davek od dohodka pravnih oseb, kapitalske prihodke in tudi druge davčne prihodke ter seveda tudi prispevne stopnje na bruto in od bruto plač, namenjene predvsem zdravstveni in pokojninski blagajni. Davki niso uničevalci preživetja ljudi, ampak nasprotno, so varovalni mehanizem, da socialno in razvojno poskrbimo za vse strukture prebivalcev nekega naroda. Pomanjkanje davčnih prihodkov in njihova nesorazmerna razdelitev škodljivo vplivata na življenja in prihodnost revnih ljudi po celem svetu in pojasnjujeta, zakaj so davki tako pomembni v boju proti svetovni revščini. Pri tem je pomembno zagotoviti solidarnost kapitala, preprečiti nezakoniti beg kapitala in pa davčno izmikanje. Ključno vprašanje je, od kod bo prišel denar za plačilo storitev, dostop do zdravstvenih storitev, do izobrazbe, do čiste vode, do sanitarnih storitev, ustreznih bivalnih razmer, zagotovitev temeljnega varstva pravic, zagotovitev prihodkov v tretjem razvojnem obdobju in pa številnih drugih osnovnih storitev. Seveda poznamo na svetu številne politike davčnih politik, ki pomembno vplivajo na razvojne spodbude s prednostnimi nalogami, kot so spodbujanje naložb za večjo rast, podpora zaposlovanju, zmanjšanju neenakosti, zagotavljanju izpolnjevanja davčnih obveznosti. Davčne politike so izzivi, s katerimi se na teh področjih srečujemo države, za nas pa so vsekakor primerjalno pomembne države Evropske unije, v katerih skupino tudi spadamo. Tudi na tem področju Evropske unije poznamo različne oblike davčnih politik z velikimi razlikami deležev davkov v razmerju do BDP. Slovenija spada s pobranimi davki skupaj z dohodnino v zlato sredino Evropske unije oziroma celo nekoliko manj. Pri tem pa opažam eno temeljnih ugotovitev, in sicer, bolj razvite države zberejo več davkov in zagotavljajo večjo socialno varnost prebivalstva, države v razvoju pa zberejo manj sredstev iz davkov in zagotavljajo nižjo socialno varnost prebivalstva. Države v razvoju se tako v večji meri zanašajo na pomoč in posojila, ki jih dolgoročno utesnjujejo in jih delajo odvisne. Plačevanje davkov prinaša neodvisnost. Davki so zanesljivejši in bolj predvidljiv vir financiranja kot pomoč in posojila. V nasprotju s pomočjo in posojili so lahko davčni prihodki neomejen vir takšnih sredstev. Davki pripomorejo k temu, da se vlade vedejo bolj odgovorno do svojih državljanov. Višji ko so davčni prihodki neke vlade, bolj so njeni državljani običajno pozorni na to, kako se ti porabijo. In če vlada svoj proračun financira bolj iz davkov kot iz pomoči, potem je bolj odgovorna do svojih državljanov kot do držav donatoric. Zvišanje davčnih prihodkov torej pripomore k boljšemu vodenju države in spodbuja večjo demokratičnost političnega sistema. Davčni sistemi določajo, kako je bogastvo razporejeno med bogatimi in revnimi. Pri progresivnih davčnih sistemih bogati plačajo več in revni manj davka, zato so davki pomembno orodje za odpravo gospodarskih in družbenih neenakosti tako v posamezni državi kot v celem svetu. Slovenska davčna politika v osnovi temelji na samofinanciranju z visoko stopnjo socialne solidarnosti. Žal pa smo si v preteklem obdobju zaradi netransparentnega poteka tranzicije in neuravnoteženih javnih financ pridelali visok delež dolga. Ta dolg je naša travma in danes je največja cokla nadaljnjega razvoja. Vendar s tem moramo živeti in se nadalje obnašati racionalno, preudarno in predvsem odgovorno do davkoplačevalcev. Če temu ne bomo sledili, bomo izgubili zaupanje državljanov, davkoplačevalcev. Sam Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini nikakor ni sprejemljiv in predstavlja veliko nevarnosti. Zmanjšuje davčne prihodke za 387 milijonov, kot je bilo danes že ničkolikokrat poudarjeno, kar bi v primerjavi s proračunom 2019 privedlo do proračunskega primanjkljaja, in s tem bi grobo kršili fiskalno pravilo, ki ga že ob sedanjem proračunu presežka toliko opevamo in nanj opozarjamo. Predlagatelj v predlogu ne daje rešitev, kako bi ta primanjkljaj pokrili z drugimi davki oziroma kje bi zmanjšali prihodke za uravnoteženje financ oziroma proračuna. S takšnim parcialnim predlogom me predlagatelj ne more prepričati v vzdržnost spremembe, še posebej, ker smo že leta pred velikimi izzivi starajočega se prebivalstva, ki od nas zahteva višja sredstva predvsem za zdravstvo in pokojnine. Torej bomo morali davke povečevati, za koliko pa je odvisno od same gospodarske rasti, učinkovitega upravljanja in racionalizacije sektorjev in odgovornosti same javne porabe. Vsi si želimo živeti kvalitetno in dlje, za to pa bomo morali nameniti več sredstev. Naša odgovornost je, da bodo ta sredstva davkoplačevalcev porabljena racionalno in transparentno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič, pripravi naj se Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Najprej bi se rad odzval na to zadnjo razpravo gospoda pred mano, ki očitno nima razčiščenih nekih osnovnih stvari. Najprej se mi zdi zelo pomembno, da poudarim, da je najpomembneje in vsi se moramo zavedati, da je treba več ustvariti, potem lahko več delimo. In nikakor ne z dodatnimi davčnimi obremenitvami! Kako mi lahko stimuliramo tiste, ki morajo vlagati v tehnologijo, višje plače in tako dalje, če jim bomo poviševali davke na zaposlene, na vse ostalo in tako dalje, da ne bom šel v podrobnosti? Spoštovani gospod, verjel bi, da se vsaj malo spoznate na ekonomijo, če bi razpravljali na tak način, kot sem jaz zdaj uvodoma povedal. Najprej je treba ustvariti ustrezno okolje, v katerem lahko delodajalci in tisti, ki investirajo, ustvarjajo in s tem dajejo tudi bistveno boljše in lepše plače zaposlenim. Ne pa z višanjem davkov, kot ste vi trdili. In druga stvar, spoštovani gospod in spoštovane kolegice in kolegi v parlamentu, jaz sem prepričan, da se vsak dober gospodar, vsak dober podjetnik še kako zaveda, kako je pomembno, da so delavci dobro plačani. Potem so delavci zadovoljni in je tudi produktivnost višja. Vsak normalni gospodar, vsak dober delodajalec se tega še kako zaveda. Če se malo dotaknem razprave Levice, čisto mimo ne morem, ker ko sem danes poslušal razpravljavca, preden je zapustil ta prostor, je resnično govoril nebuloze, ki enostavno niso sprejemljive za Državni zbor. Med drugim je govoril o nekih 18 evrih, dvomim, da se je pravilno lotil izračunati tisto, kar bodo delavci po tem zakonu dobili. Rad bi opozoril in ponovno spomnil na Zakon o minimalni plači. Po tistem zakonu je delavec dobil 21,51 evra na mesec, država pa 29,39, s tem da se zaposlenim s temi najnižjimi dohodki v večini primerov zgodi še naslednji problem, izguba socialnih transferov ali pa deležev socialnih transferov, otroški dodatek, državne štipendije, znižanje plačil za vrtec ter subvencije za malico, kosilo in tako dalje, in na koncu se zgodi, da bodo tisti, ki so jim dvignili minimalno plačo, dobili minus! Ne pa v letu 2019 21,51 na mesec povišanja minimalne plače. To je tista stvar. In jaz sem prepričan, da bi bilo treba, ko se je ta minimalna plača pripravljala, o tem razmišljati. Mi smo v tem zakonu o tem razmišljali! Ko bom prebral naše ključne cilje in poglavitne rešitve, boste videli, da smo o tem razmišljali. Ta zakon tudi to situacijo popravlja. Ne morem razumeti, da ljudje v tem parlamentu vsiljujejo neke stvari, ki so zelo slabo premišljene ali pa popolnoma nepremišljene, na drugi strani pa ugovarjajo temu, kar smo mi predlagali v tem zakonu. Vedno slišim, da državni proračun nečemu ne more slediti, a lahko smo sledili 500 milijonom evrov povečanja stroškov državne in javne porabe. A to pa ni bil problem?! A tega problema pa ni bilo?! Kdo je to sprejel, te odločitve in te rešitve?! Kdo?! Ta vlada, ta koalicija! Za pol milijarde in ni bilo nobenih problemov, nobenega zadržka, nobenih težav. Sedaj ko bi pa bilo treba tukaj zagotoviti, ko gre za zaposlene, ko gre za te delavce, ki so na robu preživetja, in tako dalje, tu pa denarja ni. Vedno ista zgodba. Vedno ista zgodba. Tisto, kar mene strašno moti, je ta socialistični način razmišljanja – država mora imeti čisto vse vajeti v rokah, da lahko drži pod strogo kontrolo kompleten narod, delodajalce, zaposlene in tako dalje. To je zgrešena filozofija. In to napako je ta socialistični sistem delal vseskozi od samega začetka, od samega obstoja pa do danes, zato je tudi propadel! Sedaj se vrnemo k temu zakonu. Še enkrat bom prebral cilje in poglavitne rešitve, da bomo vedeli, o čem govorimo. Med drugim je cilj predloga zakona zagotoviti višje neto plače za vse delavce ne glede na višino njihovih plač. Predlagamo, da se neto plače zvišajo z davčno razbremenitvijo, in sicer z znižanjem stopenj v vseh dohodninskih razredih, zvišanjem splošne dohodninske olajšave, zvišanjem mej dohodninskih razredov in usklajevanjem davčnih olajšav ter neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin, inflacije. Poglavitne rešitve so: znižanje stopnje v vseh dohodninskih razredih za 2 odstotni točki, zvišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov in usklajevanje davčnih olajšav ter neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin oziroma inflacije ne glede na njihovo višino. Predlagamo, da se te rešitve uporabijo že pri dohodnini za leto 2019. Z navedenimi ukrepi bomo poleg zvišanja neto plače za vse delavce dosegli tudi, da delavci z minimalno plačo kljub njenemu zvišanju ne bodo plačevali bistveno višje dohodnine. S tem se bo večina učinka zvišanja minimalne plače prelila v izboljšanje materialnega položaja delavcev in njihovih družin, ne pa za polnjenje državnih blagajn, kar se dogaja ob veljavni ureditvi. Za delavca s povprečno plačo bi sprejetje predlaganih rešitev pomenilo za okoli 60 evrov višjo neto mesečno plačo, kar bi na letni ravni zanj pomenilo okoli 720 evrov več dohodka. To so ti ključni argumenti, zakaj smo mi ta zakon pravzaprav vložili v parlamentarno proceduro. Prepričan sem, da lahko vsi, ki sedimo v tem parlamentu, če imamo resnično interes pomagati zaposlenim, torej delavcem, ta zakon sprejmemo, lahko v nadaljnji proceduri popravimo, naredimo še vse tisto, kar je potrebno, kar misli koalicija, da ni prav, oziroma Vlada, in resnično enkrat gremo po pravi poti v smeri razbremenitve delavskih plač in vsega tistega, o čemer jaz mislim, da je nujno potrebno za to, da se gospodarstvo lahko normalno razvija, da začnemo ustvarjati neko normalno gospodarsko okolje, da lahko tudi delodajalci, obrtniki, ker je v slovenski družbi že veliko takih podjetnikov in obrtnikov, pri katerih vidimo, da imajo zelo dobre, zelo primerne plače, to pa zaradi tega, ker dosegajo višjo dodano vrednost. Torej, več je treba narediti, da lahko več deliš. To se mi zdi tisto, kar je ključno.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj, pripravi naj se Igor Zorčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Zakon predlagamo zato, ker je obremenitev dela z davki in dohodnino v Sloveniji ena najvišjih v državah Evropske unije. Zadnja raziskava OECD je spet pokazala, da je Slovenija prva na lestvici po deležu prispevkov delavca, ki znaša 19 %. Če razbremenimo tako, kot predlagamo z novelo Zakona o dohodnini, razbremenimo tudi delovna mesta višje in visoko usposobljenega kadra. Kolegi iz Levice pravijo, da je to slabo, da bomo zdaj zniževali obdavčitev tistim, ki so tajkuni, bogati in tako naprej. Gospa državna sekretarka je povedala, da je največ ljudi v prvem dohodninskem razredu, čez milijon. Tistih v najvišjem razredu je samo 3 tisoč. Torej ne bomo tem 3 tisočim, ki naj bi bili ne vem kako bogati, uredili oziroma olajšali, pač pa se nanaša zadeva predvsem na prvi, drugi dohodninski razred, kjer je večina ljudi, milijon pa pol približno, slab milijon pa pol. In tudi ne vem, če je slabo, da razbremenimo tiste, ki so visoko usposobljeni in zato tudi nekoliko bolje plačani, ampak nam kljub temu, kot vidite, vsak dan odhajajo v tujino ravno zaradi plačila in zaradi obdavčitve. Veliko tudi zaradi pogojev, ampak veliko pa dejansko zaradi tega, ker lahko v tujini bistveno bolj zaslužijo in imajo tudi občutek, da je njihovo delo cenjeno, za razliko od razmer pri nas. Če bodo vsi ti odšli v tujino [[…]]Kolega iz Levice pravi, da so pomembni delavci v podjetju, ki delajo na različnih delovnih mestih, ne samo direktorji – res je, ampak direktor je pa tisti, ki vlaga v razvoj, ki razmišlja o tem, kako bo širil hale, kako bo dodatno zaposloval in tako naprej. Marsikje novih zaposlitev ne bi bilo, če se ne bi stvari na tak način dogajale. Prej je že kolega Tanko povedal, kaj se je zgodilo, ko smo mi v preteklih vladah razbremenili delo, in kako je napačna ta filozofija samo povišati davek na dobiček. Glejte, po podatkih Gospodarske zbornice samo 12 % dobička porabi menedžer za svoje potrebe, 88 % vloži nazaj v podjetje, se pravi, naredi nove hale, kupi nove stroje, zaposli nove ljudi. Ali ni to smisel? Ali ni to bistvo tega – da se ne bomo pogovarjali o minimalni plači, ampak da bodo vsi ljudje, ki bodo zaposleni, imeli dostojne plače, s katerimi bodo lahko dostojno preživljali svoje družine? Kolega iz Levice je dejal, spet bodo najmanj dobili tisti z najnižjimi plačami. Pred kratkim ste povišali plače v javnem sektorju, sprostila so se napredovanja – kako je to izgledalo? Najnižji so dobili povišan en plačni razred, oni srednji so dobili pa dva. Torej ali se je takrat Levica kaj oglasila? Po logiki bi moralo biti obratno, tisti najnižji bi morali dobiti povišanje za dva razreda in srednji morda za enega. Nikjer nobenega upora proti temu oziroma nobenih komentarjev. To je pa res najbrž malo nepošteno, bi lahko rekli. Nekateri kolegi in kolegice ste dejali, da je sprememba zakona ozko usmerjena. Ozko usmerjena, zadela bo pa milijon in pol ljudi. Vaš predlog za regres, ki bo zadel 600 tisoč ljudi, pa ni ozko usmerjen. Več kot pol manj. Treba je stvari najmanj prebrati, če že ne kaj drugega, treba jih je pa tudi razumeti, da ne uporabim še kakšnega drugega izraza. Govorite nam, da hitimo s spremembami in da bi se moralo o tem razmisliti, pogovoriti in tako naprej. Tudi vaš minister je napovedal, da se bo spremenila dohodninska lestvica, sicer šele naslednje leto, hkrati pa naj bi se povišala tudi splošna in dodatna olajšava. Torej to, kar mi predlagamo. Ali je ta intervju kar nekaj? Drugo leto bomo to naredili, drugo leto bo pa mogoče kriza pa bomo spet odložili za nekaj časa – saj take predloge je imel tudi prejšnji finančni minister v prejšnji vladi, pa se ni potem nič zgodilo. Mi smo pa večkrat predlagali, noben zakon ni enak kot prejšnji, ampak se razlikujejo. Kakorkoli, če bi bil res kakšen namen karkoli spremeniti in popraviti, bi o stvareh razmislili in bi do danes že lahko prinesli neko pametno rešitev, ne pa nas napadali, kaj se spet greste in spet vlagate isto stvar – ja, zato ker pač od vas nič ne pride. Ne od prejšnje vlade ne od zdajšnje vlade, v kateri vas polovica istih sedi ali pa še več. Spremembe, da so hitre. Ravno smo videli, kako se nam je zgodila ali pa se vam je zgodila ena hitra sprememba z Zakonom o minimalni plači, ki je povzročila kar nekaj težav. Podobno dvig denarne socialne pomoči brez razmisleka o drugih stvareh. Ja, kdo bo pa še sploh delal, če je razkorak med minimalno plačo in med denarno pomočjo minimalen v primerjavi s tistim, ki 8 ur na dan dela? Saj se bolj splača doma sedeti pa se prijaviti za socialno pomoč pa dobivaš tisto nadomestilo, kakšen še vmes malo pofuša pa zasluži več na koncu kakor tisti, ki normalno hodi 8 ur na dan v službo. S takimi vašimi ukrepi povzročamo ravno to, da se delo ne bo splačalo in da vsi iščejo neke variante, da ne bi bilo treba delati. In če ste tako natančno, državna sekretarka, izračunali, da bo 383 milijonov evrov manj zbranega v proračunu, kar bo res, bi pa lahko zelo natančno najbrž ali pa vsaj približno natančno izračunali, koliko bo pa drugačnih prilivov iz tega naslova, ker bodo ljudje imeli več. Večina vas je rekla, da po navadi to ljudje potrošijo za tiste stvari, ki jih vsak dan rabijo. Se pravi, vse, kar poberemo, in od tega poberemo davek. Dražijo se elektrika, komunalne storitve, LPP v Ljubljani, vrtci, domovi starejših in tako naprej. Tukaj ima povsod država svoj piskrček, davek na dodano vrednost, ki ga ljudje plačajo. Zelo nepošteno je reči, da bomo zbrali 383 milijonov evrov manj. Ne vemo točno, koliko bo pa prilivov. Zato sigurno ne bo 383 milijonov evrov manj, ker bo na drugi strani tudi prihodek iz tega naslova. Samo od drugje, ljudje se bodo sami odločali, ne bo pa država tega razporejala. Ker zdaj od tistega, kar poberemo, tretjino zelo slabo zapravi država. Saj to je tudi glavni očitek podjetnikov in vseh tistih. Nimajo ljudje problema plačevati davek, če je to potem nekako pametno porabljeno. Če pa se razmetava s tem denarjem, preplačuje medicinsko opremo in tako naprej, potem imamo pa vsi težave in se vsi ne strinjamo s tem in je treba najbrž najprej preganjati to, potem pa lahko očitate karkoli temu našemu zakonu. Torej če bi bil dejansko namen tudi to, kar pravi vaš minister – glejte, vaš minister pravi, da bomo povišali splošno olajšavo, dajmo se usesti pa poglejmo, koliko je neka optimalna številka, ali neko postopnost naredimo ali karkoli. Veste, zato mi zelo težko verjamemo, da v intervjuju za Finance gospod minister to pove, zraven pa tukaj reče, da to ni prava rešitev. A njegova pa bo, potem ko bo on določil, koliko je ta splošna olajšava? Če bi imeli resno namen nekaj narediti, bi se usedli in bi se o tem pogovorili, oziroma kot je postopek v Državnem zboru, namesto da boste danes zakon zavrnili, bi se o tem pogovarjali na odboru. Ministrstvo bi prišlo z dodatnimi izračuni, mi tudi, ker pač nekaj že znamo, smo nekajkrat vodili Vlado v tej državi in naredili ukrepe, ki so prinesli rezultate. Mogoče še to, prej je bilo očitano, da smo znižali davke in tako naprej v prvi Janševi vladi. Ja, in zaradi tega smo takrat skupaj s SD v partnerstvu za razvoj – tudi SD je glasoval za tiste davčne spremembe – s 120 tisoč brezposelnih prišli na 55 tisoč. Kaj se je zgodilo? Kot sem rekla, če znižaš obremenitve podjetjem, podjetnik vlaga naprej v svoje podjetje. Saj v Sloveniji je največ srednjih in malih podjetij, to so družinska podjetja, družinski člani so zaposleni in nihče ne bo izčrpaval svojega lastnega podjetja, ker jutri on in njegovi otroci nimajo službe. Zato vlagajo ljudje nazaj v podjetje. Kot sem rekla, kupijo nove stroje, zgradijo nove hale in zaposlijo nove ljudi. Na ta način rešujemo brezposelnost. Ampak to, ne vem, kakšni to razumejo, kolegi v Levici pa očitno ne, tudi če jim stokrat poveš in narišeš. Predlagam, da glasujete za zakon in da na odboru potem bolj podrobno pogledamo stvari in določimo, če morda niso vsi naši predlogi sprejemljivi, da ministrstvo pove, kaj je možno in kako je možno, in skupaj nekaj naredimo. Ves čas govorite, da je treba sodelovati, sodelovati, zraven pa nobenega našega predloga ne upoštevate, niti ga nočete poslušati niti nočete o njem debatirati, kar jaz obžalujem, ker to ni parlamentarno delo. Želim si, da bi bili malo bolj podobni Evropskemu parlamentu, kjer Evropska ljudska stranka in socialisti toliko časa stvari usklajujejo, da pridejo do ene skupne rešitve in večinoma ne preglasujejo eden drugega, ampak se pogovarjajo in najdejo najboljše rešitve za vse skupaj. Tako bi morali delati tudi tukaj. Tega res ne razumem, da smo tako na okopih, vsak na svojem bregu, in kar mi predlagamo, ni v redu. Mi pa marsikaj vašega podpremo, veste, da. Tam, kjer smatramo in vidimo, da stvari niso v redu, pa na to opozorimo. Pri minimalni plači se je točno to zgodilo, kar smo opozarjali. Tudi pri – zdajle imamo težave z družinskimi zdravniki, 2017 ste sprejeli spremembo zakona, ki je povzročila, da morajo specialisti, preden lahko delajo, samostojno še tri leta dlje študirati oziroma se usposabljati pod mentorstvom. Norost! Tega nima nikjer nobena evropska država, samo mi smo to sprejeli pod Milojko Kolar – torej ne mi, vi, kolegi iz SD, kolegi iz SMC, kolegi iz Desusa. In zdaj razmišljajmo že tri mesece, namesto da bi to neumnost čim prej odpravili in si olajšali. Ampak, veste, takrat smo mi čisto isto govorili, kaj se bo zgodilo, pa ni nihče hotel poslušati. Tako kot se nam dogaja zdajle. Tako da jaz vas vabim, da malo prisluhnete in da ne jemljete vsega kot napad ali pa kot ne vem kaj, ampak neke dobronamerne sugestije, zato da bo vsem skupaj v tej državi bolje.
Hvala lepa. Seznam prijavljenih razpravljavcev se krči, tako da ima kot zadnji besedo mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Kot je bilo že uvodoma rečeno, v Slovenski demokratski stranki se zavedamo tega, da naj bi gospodarska rast pomenila tudi višje prihodke vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Z drugimi besedami, državljanska gospodarska rast bi se morala poznati tudi v žepih državljank in državljanov Republike Slovenije. Zaradi tega smo v Slovenski demokratski stranki vložili ponovno v zakonodajni postopek zakon o spremembi dohodnine, in sicer zakon o spremembi dohodnine, ki pomeni razbremenitev, zmanjšanje davčnih bremen in povišanje plače ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč plačevanja manj davka. Dejstvo je, da smo skozi današnjo razpravo lahko prišli do ugotovitve, da koalicijski poslanci in poslanke in pa, bi rekel, nadkoalicijski poslanke in poslanci ne boste podprli tega našega predloga. Med argumenti za to pa se mi zdi, da niti eden ni tisti, ki bi o zadevi prepričal. Na začetku ste še uporabljali: »Ta zakon otežuje spremembo dohodnine oziroma davčnih postopkov v zvezi s predlagano spremembo regresa.« To ne drži. Drugič ste rekli: »Glejte, niste navedli notri, kaj bi to pomenilo za manjše prihodke na področju proračuna.« Ampak, se bom jaz drugače vprašal. Tudi predlagatelj, kolega Tanko, vam je že povedal, da višjih davkov sem noter, v dohodninsko zadevo, ne moremo dati. Ampak jaz sem prepričan, da bi vi morali kot vladajoča koalicija najti ta izpad prihodkov. Dal vam bom dve sugestiji. 1,3 milijarde davčnega dolga je približno. 1,3 milijarde. To pomeni, da če vi 10 % več tega davka, ki bi moral biti pobran, poberete, imate že tukaj malo več kot 130 milijonov. Evropska sredstva, spoštovane kolegice, kolegi koalicije. Eno petino vam je uspelo počrpati evropskih sredstev v obdobju 2014–2018, 18 %. Tukaj na tleh ležita 2 milijardi evrov, ki ju vi ne znate pobrati ali jih pa nočete. Nočete ali ste, bi rekel, nesposobni. Tukaj imate že lahko zadevo pokrito, več kot pokrito, če bi se resno lotili določenih zadev. Spoštovane poslanke, poslanci, v primerjavi z letom 2014 imate iz naslova davčnih prihodkov 1,4 milijarde višje davčne prihodke. 1,4 milijarde višje davčne prihodke. Kolega Lenart je prej razlagal, kako lepo je treba z davki ravnati in da ima davek predvsem tudi socialno funkcijo. Davek mora imeti tako socialno kot razvojno funkcijo, če je pravilno uporabljen. Ampak, glejte, iz rebalansa proračuna za leto 2019, ki ste ga vi potrdili, pa ni razvidno, da bi teh 1,4 milijarde evrov več davkov, ki so bili pobrani, ki jih je plačalo gospodarstvo, ki so jih plačali državljanke in državljani Republike Slovenije, šlo v razvoj. Določenim ste povečali plače. 1,4 milijarde davčnih prihodkov več, na drugi strani imamo pa razpad zdravstvenega sistema. Kar poglejte, koliko je bilo v zdravstvo vloženega denarja, čakalne vrste se pa povečujejo. 60 družinskih zdravnikov je na Gorenjskem dalo odpoved. Grozi nam, da bo brez osebnega zdravnika ostalo 40 tisoč državljank in državljanov Republike Slovenije. Kdo nosi tukaj največjo odgovornost? SMC in sedanja vlada. 1,4 milijarde niste znali uporabiti, ne vem, za kaj je bilo uporabljenih. Večkrat sem povedal že v prejšnjem mandatu in v sedanjem mandatu, tisto, kar je gospodarstvo ustvarilo, je vlada Mira Cerarja pa zdaj vlada Marjana Šarca pojedla in popila. Spitzenkandidat SMC Perič za evropske volitve je rekel: »Minimalna plača da se je povečala – super.« Evropska poslanka s strani SDS Romana Tomc je rekla: »Minimalna plača – maksimalna blamaža.« In to je res, je tudi utemeljila. Ko ste povečali minimalno plačo, ko ste rekli, da delujete sistemsko, niste pri tem upoštevali, kaj to posledično pomeni. Na koncu ste ljudem povečali minimalno plačo, v žepu imajo pa manj, zato ker so izgubili na osnovi tega socialne dodatke. Zaradi tega se je povečalo recimo plačevanje vrtcev. Veliko je bilo govora po koalicijski pogodbi, kaj boste naredili za upokojence. Povečali ste jim bivalnino v domovih za ostarele – in jim zmanjšate prihodke. Za minimalno plačo se je pa pokazalo, da je maksimalna blamaža. Ampak vi vedno rečete, ko opozicija nekaj predlaga, mi tega ne bomo podprli zaradi tega, ker to ni sistemsko. Ali ste vi, ko ste minimalno plačo povečali, delovali sistemsko? Če bi delovali sistemsko, potem bi tisti, ki imajo minimalno plačo, ki se jim je povečala, imeli danes v denarnicah več, vsaj normalno bi bilo. Vi ste jim pa s tem še nekaj vzeli in ste jim še zmanjšali. Ampak ne mi govoriti, da tega recimo na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti niso vedeli. Preklemansko dobro ste vi vedeli! Vendar vam je šlo izključno za to, da je šel proračun politično skozi in da ste se obdržali na oblasti. Zdravstvo v Sloveniji ni brezplačno. Velikokrat poskušate to zadevo tako predstaviti javnosti. Zaposleni s povprečno plačo in njegov delodajalec za zdravstveno zavarovanje letno plača približno 2 tisoč 500 evrov. 2 tisoč 500 evrov, da bo danes recimo tak ostal brez osebnega zdravnika na Gorenjskem, da je čakalna doba recimo za kakšen specialistični pregled dve leti in pol. In vi poskušate na vsak način govoriti sociala, sociala. S strani Levice smo poslušali tale argument, ki velja za tisto, kakor recimo, ne vem, ko je sosedu crknila krava, potem je pa oni lastnik prišel pa je tam videl eno zlato ribico. Pa je rekla: »Kaj ti naj izpolnim?« »Ja, da še meni crkne krava.« »Zakaj pa?« »Da sosed ne bo hodil k meni po mleko.« In to isto zgodbo Levica uporablja. Ne povečati plače enim za 20 ali pa 25 evrov, zato ker bo sosed dobil 100 evrov. Vsi enaki, vsi revni. Mislim, ta filozofija, sem jaz prepričan, da je napačna, no. Ne povečati recimo minimalnih plač za 20 evrov, zato ker bo sosed dobil 50 ali pa 100 evrov. Ne, boljše, da nihče nima nič. Poslušajte, kaj ste govorili v sami razpravi, no. Mislim, da je dokaj žalostno. Ta današnja razprava je še enkrat pokazala, kaj so prioritete te vlade in te koalicije. To pomeni dodatno zadolževanje države, dodatno obremenitev pa predvsem gospodarstva. Ampak jaz sem prepričan, da takšna pot ni ustrezna in da se ne bo končala dobro.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Besedo ima predstavnica Vlade Natalija Kovač Jereb, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Najlepša hvala. Kakor sem že na začetku rekla, Ministrstvo za finance je predstavilo davčne spremembe, se pravi davčne spremembe na razbremenitvi dela, na drugi strani pa obdavčitev kapitala. Ministrstvo za finance je predstavilo davčne spremembe, tako da je predstavilo spremembe dviga splošne olajšave na 3 tisoč 500 evrov, potem dvig splošne dodatne olajšave, potem je predlog, da se dvigne prvi razred z 8 tisoč na 8 tisoč 500, potem se drugi razred dviga z 8 tisoč 500 na 25 tisoč evrov, potem tretji razred od 25 tisoč do 50 tisoč evrov in se tudi niža stopnja dohodnine na 32 %, s 34 % na 32 %, in ohranja se tudi stopnja dohodnine na 50 %. Prav tako se potem davčne osnove dvigajo na od 25 do 50 tisoč v tretjem razredu, v četrtem razredu od 50 tisoč do 80 tisoč in se dviga pri petem razredu nad 80 tisoč evrov tudi davčna osnova. Prav tako je v predlogu, da se ohranja tudi linearnost, linearnost med 11 tisoč 166 in med 13 tisoč 316 evrov. To je tudi predlog Ministrstva za finance. Še enkrat opozarjamo, mi smo morali predstaviti davčne spremembe tudi Ekonomsko-socialnemu svetu. Pri tem smo ustanovili pogajalsko skupino. Pri pogajalski skupini smo že predstavili davčne spremembe in upoštevali pripombe tako delodajalske skupine kot med delojemalci. Mi pripombe proučujemo in bomo v prihodnosti predstavili naše pripombe, nekatere bomo lahko tudi upoštevali. Na drugi strani pa mi dvigamo efektivno stopnjo pri davku od dohodkov pravnih oseb, na 5 % najnižjo stopnjo, in v prihodnosti dvigamo davek od dohodkov pravnih oseb z 19 % na 20 %,v letu 2021 na 21 % in v letu 2022 na 22 % pri davku od dohodkov pravnih oseb. Še vedno izločamo cedularno obdavčitev iz dohodnine, se pravi pri kapitalskih je naš predlog s 25 % na 30 % davka. Na drugi strani pa predlagamo mehke ukrepe. Pri tem se pri davčni upravi davčnim zavezancem predlagajo aktivnosti finančne uprave na inšpiciranju davka od dohodkov pravnih oseb in samostojnih podjetnikov posameznikov, prav tako se predlagajo spremembe pri obdavčitvi fizičnih oseb. To so predlogi, ki jih je Ministrstvo za finance predstavilo Ekonomsko-socialnemu svetu. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik predlagatelja Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa. Naši predlogi sprememb dohodninskega zakona so v obtoku približno dve leti. To je druga vlada, ki se seznanja z njimi. Moram reči, da sem izjemno žalosten, da strokovne službe ne prejšnje vlade ne te vlade v tem času niso uspele odreagirati in pripraviti česarkoli. To, kar je nazadnje predstavila državna sekretarka, so točno tiste vsebine, ki jih ureja naš zakon. In če bi bila volja, bi Vlada lahko to z lahkoto amandmirala, dala svoje rešitve in bi imeli postopek končan. Zdaj pa, kot slišimo, se bo to vleklo še eno leto, ker to bodo spremembe za naslednje leto. To, kar mi predlagamo, to spremembo dohodnine, to je rešitev, ki bo prejela v vsaki vasi, ki bo prejela v vsaki hiši, v vsakem gospodinjstvu, prejela bo v Ribnici, v Kočevju, v Ormožu, na Gorenjskem, ne boste verjeli, tudi v Bohinju, skratka, vsi bodo dobili. Milijon in pol davčnih zavezancev bo ali pa bi imelo od tega našega predloga koristi. Milijon in pol. Med njimi je tudi 600 tisoč upokojencev. Tudi njih zadeva dohodninski zakon, ker so tudi oni davčni zavezanci. 600 tisoč! In to, kar bi dobili upokojenci, je več kot tisto, kar jim je Vlada dala ali pa jim bo Vlada dala letos z obema valorizacijama. Več je tole. Recimo, tam ste bili zelo navdušeni, kaj Vlada daje upokojencem in kako jim to usklajuje pokojnine, s tem našim dohodninskim predlogom bi dobili pa bistveno več. Pravzaprav je valorizacija na letni ravni nižja od mesečne bonitete, ki bi jo sprejeli upokojenci po našem zakonu. Nerazumljivo je, da vladna koalicija in niti Vlada temu predlogu ne prisluhneta. Rečem lahko za konec samo to, boj se takih poslancev in politikov, ki imajo tako slabo poznavanje in razumevanje tematik in z, lahko rečem, celo bedastimi razlogi opravičujejo, zakaj ne bodo podprli za ljudi dobrega predloga. Moram reči, da sem nad ravnanjem, nad odnosom že izjemno razočaran. Vsi ste brali in podajali te interpretacije vladnega predloga, obrazložitve oziroma njihovo mnenje, ne da bi z eno stvarjo argumentirali, zakaj je to dejansko slab predlog. Istočasno pa ploskate predlogu, ki ga bo predstavil minister, ki zadeva popolnoma enako vsebino in bo imel podobne finančne učinke. Skratka, človek ne razume, da je to sploh mogoče v razviti družbi.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim, da ja. Če želita razpravljati tudi predstavnik predlagatelja Jože Tanko ter predstavnica Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Hvala lepa. Prijavljeni so štirje razpravljavci, vsak razpravljavec ima na voljo pet minut. Besedo ima Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala še enkrat, podpredsednik, za dano besedo. Zakaj sem se javil? Zato ker po vseh besedah koalicijskih poslancev na koncu pride gospa državna sekretarka in reče, da bodo v bistvu spremenili prav tako 111. člen, ki govori o splošni dohodninski olajšavi, in tudi oni bodo spremenili 122. člen, ki govori o stopnji dohodnine za davčno leto. Zdaj pa ne vem, ali ste toliko hinavski, da res ne podprete samo zato, ker je predlagatelj SDS, ali pa, z vsem spoštovanjem, nimate pojma, kako poteka parlamentarni postopek. Z lahkoto bi do druge obravnave, torej do obravnave na matičnem delovnem telesu, naredili pet sestankov Ekonomsko-socialnega sveta, z lahkoto, in prišli z amandmaji, ki bi po vašem namesto 4 tisoč evrov dali splošno dohodninsko olajšavo na, kot je vaš predlog, 3 tisoč 500 evrov, in bi se malo poigrali, kot je vam ljubše oziroma verjetno bolj domače, čeprav govorimo o resni temi, govorili o stopnjah dohodnine in dohodninskih razredih. Z lahkoto. Ampak ne, pri vas bo trajalo vsaj še devet mesecev usklajevanja, vmes bo verjetno SDS še enkrat vložil isti zakon, da vas bo prisil, da boste migali, da se boste usklajevali, najprej sami s sabo na ministrstvu, potem sami sami znotraj Vlade, potem sami sami znotraj koalicije in potem z ne vem kom še. Aja, na koncu z nadvladano koalicijsko stranko Levico. In nič ne bo od tega. Nič ne bo boljšega za državljane. Mene je zelo strah, da bo na koncu ta dohodninska lestvica in stopnja še slabša. Ker po besedah gospe državne sekretarke ne samo, da vas je strah, da imajo državljani več v denarnici in država manj, da ona odloča namesto ljudi. Vi ste celo danes lepo obljubili gospodarstvenikom: čim prej spokajte iz Slovenije. Govorili ste, da pripravljate zakon o dohodku od pravnih oseb, dvig, kar pomeni čim prej v Avstrijo, na Slovaško, v Bosno ali pa še kam drugam. In govorili ste o obdavčitvi kapitalskih dobičkov, glede mehkih ukrepov pa sem poslušal: mehki ukrepi. Skratka, ne veste, kako vzeti državljanu in to predstaviti kot dobro zgodbo, čeprav govorimo o zelo konkretnih številkah, kaj pomeni današnji zakon za nekoga s plačo 760 evrov neto – 18 evrov več na mesec, kaj pomeni za nekoga z 2 tisoč 200 evri – 78 evrov več na mesec neto pri plači. Spoštovane državljanke in državljani, na žalost ste izvolili oblast, ki vam na vsakem koraku jemlje, zato da se potem hvali, kako vam daje. Ampak daje vam kako? Tako, kot so to dokazali pri Zakonu o minimalni plači. Damo vam veliko piar prostora za nas, torej za oblast, da govorimo, kako je zakon dober, potem pa vi hodite k poslancem v opozicijo v poslanske pisarne pa jokajte, kako vam je vladajoča oblast zaradi dviga minimalne plače nekje vzela pri socialnih pravicah. Isto se dogaja, ko nekdo brez pojma pristane na sporazum z Levico, ki ga potem ostali ocenijo na najmanj 1,4 milijarde evrov, in tam se hvalite, kako ste rešili državo pa verjetno vsaj še pol sveta. Tukaj pa je problem, ko govorimo o slabih 400 milijonih, ki bi jih državljani – še enkrat, jaz upam, da imate vsi denarnico pri sebi – čutili v svoji denarnici, če želite nekdo z minimalno plačo, povprečno plačo, z dvakratno minimalno plačo. Spoštovani poslanci Levice, z vami zaključujem. Preveč očitno imate, da bi imeli še višjo plačo, zato predlagam čim prej, da poslance Levice damo na minimalce, da se ne bodo hvalili, kako veliko so naredili za državljane. Za konec pa še enkrat, vsi tisti, ki govorite za to, da ste liberalci, videli bomo vaše obnašanje glede vaše liberalne drže pri glasovanju o tem zakonu, ali ste le liberalci v besedah ali pa ste socialisti v dejanjih. Sam absolutno podpiram ta zakon, ker daje tako tistim z minimalno plačo kot tistim, ki so najbolj izobraženi kadri in razmišljajo, ali se jim bo 100 evrov poznalo v Sloveniji ali pa se v Sloveniji ne bo poznalo nič, ker se bodo slej ko prej odselili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Breznik. Izvolite.
Podpredsednik, najlepša hvala. Kolegice in kolegi! V tem dodatku časa bi rekel, da mislim, da sem danes povedal cel spekter argumentov, zakaj je bil tudi dvig minimalne plače piarovska zadeva in zakaj bo ta dvig minimalne plače v bistvu največji skupni strošek delodajalca, kjer bo delodajalec v letu 2020 plačal v proračun mesečno za enega delavca točno 113,53 evra in ob tem tudi višje prispevke za 70 evrov, ob tem da se bo minimalna plača povečala dejansko neto samo za 40 evrov pri tem delavcu. Sedaj pa še nekaj. Ko smo mi pripravili to novelo Zakona o dohodnini, smo zasledovali vašo makroekonomsko agendo, v kateri vaša vlada, v kateri vaš finančni minister govori, da moramo v času ohlajanja zasledovati večjo domačo porabo in da bomo gradili na večji domači porabi. Kolega Tanko vam je povedal, približno 1,5 milijona ljudi se dotiče točno ta naša novela zakona, dobijo dobesedno vsi. V prvem delu današnje razprave sem vam povedal, kje je ta razlika. V času digitalizacije, v času, če se spomnim 3 leta nazaj, ko je Miro Cerar podpisoval veliko digitalno agendo na Bledu, se slikal v soju žarometov, je dejstvo, da se bo z digitalizacijo največ ljudi izgubilo ravno v birokraciji, v državni in javni upravi, službah, ki jih ne potrebujemo, zato ker lahko umetne inteligence na računalnikih zavzamejo ta delovna mesta in ti postopki tečejo, vsi birokratski postopki tečejo hitreje, učinkovito in brez lastnih napak. V tem času teh 3 let, odkar je bila podpisana digitalna agenda, si vi predstavljate, konec prejšnje vlade in ta vlada zaposli novih 11 tisoč 800 ljudi na teh mestih! Mi nismo dobili tisoče in tisoče novih zdravnikov, vojakov in policistov, mi smo dobili čisto birokracijo. In glejte, na Ministrstvu za finance in predvsem na Ministrstvu za javno upravo, na Ministrstvu za javno upravo se je povečalo za 94 %. 94 %. Zdaj pa vas sprašujem, povejte ljudem – zaradi naše birokratske in socialistične miselnosti, vsega tega zmanjšanja dohodninskih razredov, tudi tistim kolegom, ki smo s Štajerske, tistim ljudem, ki delajo na Štajerskem, vse to jemljemo, zato da damo tistim svojim ljudem, ki smo jih zaposlili v javnem sektorju, kjer jih sploh ne potrebujemo. Ker v času te digitalne agende bi potrebovali ne 150, ampak mogoče 120 tisoč ljudi, da bi bil javni sektor še bolj učinkovit in boljši servis državljanov. V tem trenutku širimo birokracijo, zaposlujemo več ljudi, postavljamo fiksne stroške te države, torej jih povečujemo, in tako se mi pripravljamo na ohladitev gospodarskega okolja in na morebitno manjšo krizo, ki prihaja z nekim zamikom tudi v Slovenijo. A si vi predstavljate, kakšna dejanja se v tem trenutku dogajajo v Sloveniji? To je kolaps finančnega sistema v roku enega leta! Mi smo zasledovali, in kolega Tanko, prav vašo makroekonomsko politično agendo: dajmo dvigniti domačo porabo in dvignimo jo po vertikali in po horizontali v načelu neke poštenosti, pravičnosti. Prav to smo tudi zapisali, torej, dobivajo vsi, od upokojenca iz Slovenskih goric do delavca iz Gorenjske ali pa nekoga z višjimi dohodki iz Dolenjske, Gorenjske, Bele krajine ali kakorkoli. Popolnoma vsi državljani s to novelo Zakona o dohodnini dobivajo. Če želimo, če pravite, da ste partner – verjamem, da državni sekretarki ni lahko odgovarjati na te argumente, ker tudi jaz bi težko sedel na vašem mestu ob predpostavki, da ministra danes ni tukaj, se vam čudim, da imate toliko živcev z nami. Ampak glejte dejansko, državna sekretarka, zakaj ta vlada nima pooblastil, da se usede tu s socialnimi partnerji, to, kar je rekel kolega Lisec, in da pomisleke, če jih imate, tudi glede te splošne olajšave dorečemo? Kot je rekel kolega Lisec, mislim, da gre za nekaj dni in lahko to rešimo še v tem mesecu, celo pred temi velikonočnimi prazniki. Tam, kjer je volja, tam je pot. Če pa ni te volje, če ni teh zadev, spoštovani kolegi, potem pa je brezpredmetno, da karkoli postavljamo. Pustili vas bomo naslednje mesece, delajte karkoli hočete, vas bomo opazovali, prevzemite popolnoma vso odgovornost za kolaps, ki se bo dogajal v naslednjih letih za to državo. Ampak verjemite mi, da si bom zapisal ime in priimek vsakega od kolegov in kolegic. In tudi vas že zdaj rotim, ne vabite me na nobene sestanke neke vzhodne kohezijske regije, ker do zdaj niste še niti ene zadeve, ki sem jo predlagal, ki je bila dobra, v tem parlamentu potrdili. Toliko z moje strani in najlepša hvala, v kolikor boste glasovali za to novelo Zakona o dohodnini.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Danes oziroma na tej redni seji Državnega zbora imamo pravzaprav zgolj dve pravi točki. Dve točki, ki bi dejansko izboljšali položaj ljudi v tej državi. Ena je ta, Zakon o dohodnini, druga bo potem kasneje Zakon o voznikih. Pri tej točki bi bila res vesela, če bi razprava peljala v neko konstruktivno pot, v neko konstruktivno rešitev, pa temu ni tako. S strani Vlade – spoštovani, porabili ste okoli 8 minut časa, ki ste ga imeli na razpolago, od vsega časa, ki bi ga lahko porabili, povedali ste nam zgolj to, da je zadeva nesistemska in da pripravljate neke druge rešitve. Lahko bi nam dali te rešitve tudi pisno, bi bilo veliko lažje za razpravljati, ampak verjetno vam niti ni v interesu, da bi lahko o tem govorili. Veste, ko jaz slišim besedo sistemsko, mene kar zmrazi. Pa ne zmrazi samo mene, ampak zmrazi predvsem državljanke in državljane. Ker, veste, to, kar se v tej državi pod imenom sistemsko dogaja, je katastrofa. Je katastrofa in norost! Ena od teh norosti je bil tudi dvig minimalne plače. Jaz se spomnim takrat, ko smo o tem razpravljali, je kolegica Jerca Korče v imenu LMŠ, Liste Marjana Šarca, povedala kar nekaj zgodb ubogih ljudi, res. Ljudi, ki težko živijo, težko delajo. Spomnim se, da je govorila tudi o nekih delavkah. Ampak ali bo LMŠ danes tako pošten in bo javno povedal, da je zaradi dviga te minimalne plače ta delavka poslej na slabšem? Kajti izgubila bo neke ugodnosti iz tako imenovanih socialnih transferjev. Tukaj notri so državne štipendije, tukaj notri so otroški dodatki, tukaj notri je plačilo vrtcev, tukaj je ostala pomoč, ki jo nudi država. Ta delavka torej ne bo dobila teh 21,51 evrov, ampak bo zaradi drugih obveznosti, ki jih bo imela, ta denar ne samo dobila, ampak bo tudi tisto, kar je prej imela, izgubila. In to so vaše sistemske rešitve. Enako o sistemskih rešitvah smo poslušali tudi ob tem, ko smo predlagali, da se uredi minimalna invalidska pokojnina. Včeraj sem še enkrat o tem spraševala in dobila odgovor, da rešitev pravzaprav ni. Za te ljudi rešitev ni. Mi smo pa poslušali, da je potrebno pripraviti sistemski ukrep. Veste, z neko drugo sistemsko rešitvijo se je v prejšnjem mandatu dvignila tudi ta tako imenovana socialna podpora. Ne rečem, da ni upravičena, ampak na drugi strani smo naredili razliko med tistimi, ki so delali, pa so invalidski upokojenci, in tistimi, ki niso nikoli delali, še večjo. Vaše sistemske rešitve delajo še večje razlike v državi in še slabše razmere v samem sistemu. Seveda, tako kot je bilo rečeno, gospodarska rast, s katero se velikokrat hvalite, naj bi se poznala v žepih ljudi, v njihovih denarnicah. Mene ljudje na cesti sprašujejo: »Pa kje se pozna gospodarska rast v moji denarnici? Ali mi lahko konkretno poveste, kje se pozna v moji denarnici?« Seveda se mu ne pozna, ker imamo prepožrešno državo, ker imamo državo, ki dvigne minimalno plačo, da od tega dobi več davka, več kot dobi oseba, ki bi si zaslužila to plačo. Rešitve, ki jih danes predlagamo, so ravno v tej smeri, da končno tisti mali človek in tudi vsi ostali dobijo nekaj več, nekaj, s čimer bodo res lahko razpolagali in tudi trošili spet v državi. Ampak vi ste sistemsko proti, vi delujete sistemsko, kot stroj sistemsko.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko.
Hvala lepa. Ta zakon o dohodnini je prvi sistemski zakon v letošnjem letu, ki ga imate v agendi in o njem odločate. Ni drugega do zdaj. Edini. In meni je žal, da danes ni tu z nami ministra, da bi delil to našo razpravo. Najbrž je vedel, zakaj se je izognil tej razpravi. To je zelo pomemben zakon, tudi Vlada pravi, da je to zelo pomemben zakon, in najbrž bo takrat, ko bo njegov predlog na mizi, sedel tukaj, morda bo prišel celo s predsednikom Vlade. In to se mi zdi izjemno problematično. Druga stvar, ki se mi zdi problematična, je to, da je ravnanje koalicije izjemno dvolično. Na eni strani se je težko izogniti temu, da boste glasovali proti samo zato, ker to ni zraslo v pravi glavi. Vendar ta predlog ni nov, je že od leta 2017 v podobnih verzijah, in v tem času bi vsaka spodobna in sposobna državna uprava in politična oblast, ki se ji reče vlada, morala biti sposobna pripraviti rešitve, ki so, ne takšne, kot so te, ampak so boljše od teh. Še nekaj bi rad opozoril, ker sem prej pozabil. Ta zakon ne vpliva v ničemer na položaj ZPIZ in ZZZS, v ničemer. Tisti del, ki pomeni prispevke, vplačila v ZPIZ in ZZZS, je nedotaknjen. Ta zakon vzpostavlja samo relacijo, drugačno relacijo med davčnim oziroma dohodninskim zavezancem in državno blagajno. V državni blagajni je pa lukenj, kolikor hočete, nekaj smo jih našteli. Naj samo spomnim, nepravilno koriščenega denarja, premalo koriščenega denarja, davčnih odpustkov, davčnih utaj in podobnega je za približno 450 takih tehnoloških biserov, kot je bil pred enim tednom odprt v Kočevju, ki se mu reče Yaskawa robotika. Za 450 takih biserov je denarja, ki leži vsepovsod. Za 110 takih biserov ga je v Bruslju, nepočrpanega, 3,5 milijarde oziroma 140 takih biserov se kanalizira preko črnih fondov v davčne oaze, cel kup je namenjenega korupciji v zdravstvu. Preplačil pri investicijah, ki jih že ta vlada pelje, je za približno 40 Yaskaw samo pri drugem tiru in tako naprej. Tako da virov je več kot dovolj. Ker zakona ne boste podprli, bodo prizadeti mladi, predvsem tisti, ki so strokovno usposobljeni ali pa celo visoko izobraženi. Ti imajo neznansko željo, da gredo v tujino. Kako ne, če dobi pri istem bruto, ki mu ga gospodarska družba nakaže, 200 evrov večji neto, 200 evrov večji neto na mesec – 2 tisoč 400 evrov na koncu? Se pravi v bistvu dobi dve plači več že v enem letu samo na osnovi dohodnine. To dobi delavec s tisoč 500 evri bruto plače v Avstriji. Dobili bi več upokojenci, ker so tudi davčni zavezanci. Dobili bi bistveno več kot s tistimi valorizacijami, ki jih namenjate. Pridobili bi delavci migranti, ki jim zdaj na račun slabše davčne politike v Sloveniji dodatno obračunavate dohodnino. Tam imamo permanenten problem. Skratka, problem je v tem, da cilj te države ni nobena davčna racionalizacija, ni nobena poslovna racionalizacija, ampak najmanj ohranitev davkov na obstoječi ravni. Saldo mora biti nič. Avstrija se je odpovedala dodatnim davkom, je že znižala dohodnino. Zdaj pa še nekaj. Po glasovanju, po razpravi in glasovanju bomo imeli vsebinske in politične dokaze, da delate proti ljudem in da podpirate nezdrave prakse, ki so se prenesle iz prejšnjih v ta mandat. Med njimi tudi korupcijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOZNIKIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 75 poslank in poslancev s prvopodpisanim Borisom Doblekarjem in Janjo Sluga. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 75 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Borisu Doblekarju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo letos februarja vložili Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o voznikih. Temeljni cilj je zagotovitev operativne pripravljenosti prostovoljnih gasilskih društev in omogočiti operativnim gasilcem izjemo za vožnjo manjših gasilskih vozil, ki presegajo največjo dovoljeno maso 3 tisoč 500 kilogramov in za vožnjo katerih so operativni gasilci doslej morali imeti opravljeno in veljavno kategorijo C1. Po novem bodo ta vozila lahko vozili z opravljeno in veljavno kategorijo B in opravljenim ustreznim usposabljanjem na Upravi Republike Slovenije za zaščito in reševanje v skladu z Direktivo Komisije EU. Kaj je osnovni namen in cilj novele zakona o voznikih, ki jo predlagamo? Operativnim gasilcem bomo omogočili, da bodo v času 24-urne operativne pripravljenosti na dan in vse dni v letu sposobni ukrepati v primeru nesreč na teritoriju Republike Slovenije. V imenu gasilcev in vseh ostalih, ki jim bo novela zakona prinesla dolgo pričakovane pozitivne, praktične in uporabne spremembe ter izjemno veliko željo, da nam uspe sprejeti predlagano novelo zakona, sem bil izjemno pozitivno presenečen, ko so roko sodelovanja ponudile tudi poslanske skupine koalicijskih strank, ki so želele sodelovati pri projektu. O noveli Zakona o voznikih se je v imenu koalicijskih poslanskih skupin z menoj in strokovnimi sodelavci sestajala poslanka Janja Sluga, in moram priznati, da smo imeli zelo konstruktivne in vsebinske pogovore. Pripravili smo skupni predlog, ki je usklajen za začetek zakonodajnega postopka. Poleg Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in strank koalicije LMŠ, SD, SMC, SAB in Desus so podpise k noveli zakona prispevali tudi v Novi Sloveniji. Naj se vrnem k usklajenemu predlogu sprememb in dopolnitev Zakona o voznikih in k bistvu novele zakona. Skoraj 800 gasilskih enot prostovoljnih gasilskih društev v Republiki Sloveniji za posredovanje uporablja manjša gasilska vozila, ki pogosto presegajo maso 3 tisoč 500 kilogramov. Za njihovo vožnjo operativni gasilci potrebujejo vozniško dovoljenje kategorije C1. Za zagotovitev enega voznika s kategorijo C1 po vseh prostovoljnih društvih predstavlja skupni strošek skoraj milijon evrov, za nekaj več voznikov pa kar nekaj milijonov evrov, kar je seveda veliko finančno breme in ovira tako za posameznike kot za posamezna prostovoljna gasilska društva. Te dobrodošle spremembe bodo veljale tudi za voznike reševalnih in specialnih vozil za nujno medicinsko pomoč, ki se uporabljajo v okviru javne in vojaške zdravstvene službe. Vključujemo pa tudi intervencijska vozila civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe na ravni države in tudi mobilne enote ekološkega laboratorija. Pomembna novost bo tudi odprava motečih administrativnih ovir. Odpravlja se dosedanja krajevna pristojnost in rok veljavnosti za odpravljanje kontrolnega zdravniškega pregleda po izgubi oziroma začasnem odvzemu vozniškega dovoljenja, kar bo prineslo dobrodošlo spremembo, s katero bodo vozniki lahko kjerkoli v državi opravili kontrolni zdravniški pregled. Tako čakalne vrste ter drugi razlogi ne bodo več ovira, kar nadalje pomeni, da bodo sodišča hitreje odločala o vrnitvi odvzetega vozniškega dovoljenja, kar je še posebej pomembno za tiste posameznike, ki jim je veljavnost vozniškega dovoljenja pomembna za eksistenco. S predlagano novelo zakona tudi predlagamo, da se osebi, ki ima veljavno vozniško dovoljenje za kategorijo B in F najmanj 6 mesec, izda tudi vozniško dovoljenje za vožnjo motornih vozil kategorij BE, kjer največja dovoljena masa priklopnika ne presega 3 tisoč 500 kilogramov. To predlagano spremembo utemeljujejo s tem, da četrti odstavek 60. člena veljavnega Zakona o voznikih določa, da se osebi, ki ima veljavno vozniško dovoljenje kategorije B, BE, C1, C, C1E, CE, D1, D ali DE najmanj 6 mesecev, izda tudi dovoljenje za vožnjo vozil kategorije F, to je traktorjev, če uspešno opravi tečaj o varnem delu s traktorjem in pa traktorskimi priključki. Veselim se razprave pri prvi obravnavi novele Zakona o voznikih in skupnega večinskega konsenza pri zakonu v Državnem zboru Republike Slovenije in da bi še večkrat sledili takemu načinu, poti vložitve in sprejemanja zakonodaje, kot sva se ga lotila s kolegico, sopredlagateljico poslanko Janjo Sluga, ki bo v nadaljnji razpravi poleg mene sodelovala v imenu predlagateljev zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade Nini Mauhler, državni sekretarki na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči! Lep pozdrav! Skupina poslank in poslancev je dne 3. aprila 2019 Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejetje predložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih. Vlada Republike Slovenije je Predlog novele zakona natančno preučila in sprejela pozitivno stališče do Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih v delih, kjer se določa, da so v ukrep prepovedi ponovnega vpisa v register šol vožnje oziroma zaposlitve strokovnega vodje šole vožnje zajete vse težje nepravilnosti, določene v tretjem odstavku 20. člena Zakona o voznikih-1, nadalje, kjer se ukinja krajevna pristojnost za opravo kontrolnih zdravstvenih pregledov za vrnitev začasno odvzetega vozniškega dovoljenja, odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja ter izbris določenega števila kazenskih točk, v delih, kjer se ukinja rok veljavnosti zdravniškega spričevala o opravljenem kontrolnem zdravstvenem pregledu, kjer se določa, da posebna zdravstvena komisija po opravljenem zdravstvenem pregledu izda zdravniško spričevalo o telesni in duševni zmožnosti kandidata za voznika ali imetnika vozniškega dovoljenja za vožnjo motornih vozil z obrazloženim mnenjem, in še v tistih delih in vsebinah, ki črtajo pogoj vozniških izkušenj za vožnjo vozil s prednostjo, kot je določeno v prvem odstavku 102. člena Zakona o pravilih cestnega prometa. Vlada Republike Slovenije v zvezi z rešitvami, s katerimi se določajo izjeme pri vožnji manjših gasilskih vozil, reševalnih vozil in intervencijskih vozil civilne zaščite, določenimi, v 1., 2., 3., 5. in 10. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, meni, da so neustrezne, zato v nadaljevanju predlaga nekoliko drugačne rešitve, ki so zapisane v obliki amandmajev. Tako Vlada Republike Slovenije predlaga, da se med izjeme poleg manjših gasilskih vozil, reševalnih vozil in intervencijskih vozil civilne zaščite uvrstijo tudi vozila policije, ki so po namenu uporabe namenjena izvajanju operativnih nalog policije, da se za izvajanje programa usposabljanja in preverjanja usposobljenosti, izdajo potrdil o usposobljenosti in vodenje evidence o opravljanem programu usposabljanja in preverjanju usposobljenosti ter izdanih potrdilih o usposobljenosti določi na javnem razpisu izbrano in s strani direktorja javne agencije, tukaj govorim o agenciji za varnost prometa, AVP, pooblaščeno pravno osebo ali samostojnega podjetnika posameznika. V nadaljevanju Vlada Republike Slovenije predlaga, da se za izvajanje strokovnega nadzora nad vsebino, obsegom, strokovnostjo in kakovostjo izvajanja usposabljanja za vožnjo manjših gasilskih vozil, reševalnih vozil in intervencijskih vozil civilne zaščite določi že prej omenjeno Javno agencijo Republike Slovenije za varnost prometa in da se za izvajanje inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem določb, ki se nanašajo na usposabljanje za vožnjo manjših gasilskih vozil, vozil policije, reševalnih vozil in intervencijskih vozil civilne zaščite določi inšpektorat, pristojen za cestni promet, saj je predlagana zakonska rešitev, da to opravlja inšpektorat, pristojen za obrambo, v nasprotju z določbami Zakona o obrambi, ki določa pristojnosti Inšpektorata Republike Slovenije za obrambo. Vlada Republike Slovenije v zvezi z rešitvijo, ki je določena v 6. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, meni, da je ta v nasprotju z Direktivo 2006/126/ES z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih, zato predlaga, da se ta rešitev črta iz predloga. Direktiva 2006/126/ES določa kategorije vozniških dovoljenj najnižje starosti za pridobitev vozniškega dovoljenja določenih kategorij, ekvivalence kategorij ter izdajo veljavnosti in podaljšanje vozniških dovoljenj. Navedene določbe so bile v pravni red Republike Slovenije prenesene z implementacijo Direktive 2006/126/ES, ki pri določitvi ekvivalenc kategorij in pogojev za pridobitev vozniškega dovoljenja kategorije B, E ne določa izjem. To posledično pomeni, da je ureditev v vseh državah članicah Evropske unije enaka in je ni smiselno in tudi ni mogoče drugače urediti. Na koncu Vlada Republike Slovenije še posebej poudarja, da bo imel predlog zakona zaradi vzpostavitve sistema usposabljanja in preverjanja usposobljenosti za vožnjo manjših gasilskih vozil, vozil policije, reševalnih vozil in intervencijskih vozil civilne zaščite, zaradi vzpostavitve evidenc in izvedbe javnega razpisa oziroma oblikovne rešitve ter zaradi morebitne izvedbe javnega razpisa za izbiro subjekta, ki bo izvajal ta program usposabljanja, posledice za državni proračun in druga javnofinančna sredstva. Te posledice pa v predlogu zakona niso opredeljene. Ker torej te finančne posledice v predlogu zakona niso opredeljene, Vlada Republike Slovenije v tem trenutku izredno težko ocenjuje, ali bodo predlagane rešitve, s katerimi se določajo izjeme pri vožnji manjših gasilskih vozil in ostalih vozil, za navedene subjekte ugodnejše od obstoječe rešitve, to je opravljaje vozniškega izpita za pridobitev vozniškega izpita za pridobitev vozniškega dovoljenja za vožnjo motornih vozil kategorije C1. Dodajam še oceno oziroma informacijo o ocenjenem strošku, ki bi bil približno 900 evrov na osebo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bo predstavil Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Osnovni namen dopolnitve zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih je, da se članom prostovoljnih gasilskih društev omogoča vožnja manjših intervencijskih vozil GV-1, GVV-1 z vozniškim izpitom kategorije B in opravljenim usposabljanjem. V Sloveniji je preko 800 gasilskih enot prostovoljnih gasilskih društev in večina članov sedaj ne izpolnjuje pogojev za vožnjo manjših intervencijskih vozil. Operativnim gasilcem, ki niso vozniki začetniki in imajo vozniško dovoljenje kategorije B ter opravljeno posebno usposabljanje, se dovoli vožnja manjših gasilskih vozil kategorije C, skupna masa med 3 tisoč 500 in 5 tisoč 500 kilogrami za prevoz 8 oseb plus 1, in manjši gasilskih vozil kategorije B s priklopnikom, največja skupna dovoljena masa med 3 tisoč 500 kilogrami in 4 tisoč 250 kilogrami. Poleg tega mora kandidat predložiti veljavno zdravniško spričevalo, ki dokazuje, da je fizično in psihično zmožen voziti vozila kategorije C1, ter potrdilo poveljnika gasilske enote, da je kandidat voden v evidenci prostovoljnih gasilcev. Poklicni gasilci predložijo potrdilo delodajalca. Enaka izjema velja tudi za vožnje intervencijskih vozil civilne zaščite, gorske, jamarske in podvodne reševalne službe, mobilne enote ekološkega laboratorija, reševalnih in specialnih vozil za izvajanje nujne medicinske pomoči in intervencijskih vozil vojaške zdravstvene enote Slovenske vojske. Posebno usposabljanje izvaja Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Prostovoljni gasilci so steber zagotavljanja požarne varnosti v naši državi, vedno so pripravljeni na pomoč: podnevi, ponoči, ob vsakem vremenu. 133 tisoč Slovencev je članov prostovoljnih gasilskih društev. Društva so relativno dobro opremljena, imajo sodobne gasilske obleke, prenovljeni so gasilski domovi in interventna vozila. Problem pa je, da med člani društev ni veliko takšnih, ki imajo opravljen vozniški izpit za kategorijo C. Zato smo velikokrat priča situaciji, ko pride do požara ali druge intervencije in vozila ne morejo izvoziti, ker preprosto ni voznika. Zbrani gasilci torej čakajo, požar se širi, poplave uničujejo in ogrožajo ljudi in premoženje zaradi nepotrebnih in pretiranih birokratskih zahtev. Tega ne smemo dopustiti. V Novi Sloveniji bomo spremembe zakona podprli, saj podpiramo vse predloge zakonov, ki izboljšujejo status prostovoljnih gasilcev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjene poslanke, spoštovani poslanci! Danes bomo obravnavali zakon, ki se osredotoča na tri glavne točke: določitev izjem za vožnjo gasilskih in nekaterih drugih vozil, določitev posebnih pogojev za izdajo vozniških dovoljenj in odpravo krajevnih omejitev za določanje izvajalca kontrolnega zdravstvenega pregleda. Začnimo pri določitvi izjem za vožnjo gasilskih vozil. S predlogom zakona naslavljamo problematiko, na katero prostovoljna gasilska društva po vsej Sloveniji opozarjajo že zelo dolgo. Zagotavljanje optimalne operativne pripravljenosti je najmanj, kar je prostovoljnim gasilskim društvom treba zagotoviti, in je osnova za vse ostalo. Tega se je zavedala tudi Evropska unija, ki je v direktivi za vsa vozila civilne zaščite dovolila izjemo pri pridobivanju vozniških dovoljenj. V SAB smo prepričani, da dvoma o tem, ali uvedbo izjeme prepoznati kot pozitivno ali negativno, ni, vendar pa to ne pomeni, da lahko k stvari pristopamo nepremišljeno. Dejstvo namreč je, da gre pri intervencijskih vožnjah za specifične vožnje in da te za razliko od običajne vožnje od voznika zahtevajo več preudarnosti, treznosti, osredotočenosti in odgovornosti. Dejstvo je, da bomo morali, če tako izjemo uzakonimo, oblikovati sistem, ki članom gasilskih društev ne bo le olajšal poti do pridobivanja ustreznega dovoljenja, temveč bo, kot zagovarjamo v SAB, tudi zagotovil, da so vozniki ustrezno izobraženi, usposobljeni in pripravljeni. Bližnjica, ki jo na nek način uvajamo za intervencijsko vožnjo, naj torej zahteva enake standarde in daje enake rezultate kot redni postopek pridobivanja vozniškega dovoljenja. Nezadostno podkovan voznik in intervencijska vožnja, od katere so odvisna življenja, sta namreč nedopustna kombinacija. Inštruktorji varne vožnje že zdavnaj opozarjajo, da je pri voznikih intervencijskih vozil mogoče opaziti pomanjkanje dodatnih izobraževanj. Prav tako novela prinaša predlog, da bi se lastniku vozniškega dovoljenja za kategorijo F po najmanj šestih mesecih izdalo tudi vozniško dovoljenje kategorije BE. Trenutno velja obratno. Pomembno je, da pri kakršnih koli spremembah upoštevamo že prej omenjeno evropsko direktivno. Tudi v predlogu zakona lahko preberemo, da je ministrstvo za infrastrukturo zaradi nepopolnega prenosa nekaterih določb v preteklosti že prejelo uradni opomin Evropske komisije. Vedeti moramo, da bi z uzakonjenjem predlagane spremembe znova šlo za neustrezen ukrep. Evropska direktiva državam članicam v določenih ozirih res omogoča, da se glede nekaterih vprašanj odločajo same, a so pravila v zvezi s tem točno in jasno opredeljena. Pri določanju ekvivalenc kategorij in pogojev za pridobitev vozniškega dovoljenja in kategorije BE ne gre za področje, kjer bi članice imele proste roke. Sprašujem se, ali bi v Sloveniji bili deležni enake pomoči, kot smo je bili deležni v času žledoloma. Zato bo ta točka še predmet nadaljnjih usklajevanj. Če se na hitro ozrem še na zadnjo točko, to je na odpravo krajevnih omejitev za določanje izvajalca kontrolnega zdravstvenega pregleda. Tu je stvar kristalno jasna. Čakalne dobe pri pooblaščenih izvajalcih so predolge. Ni prav, da sodišča ob vrnitvi začasno odvzetih vozniških dovoljenj z zamudo odločajo, ker ne razpolagajo z zdravniškim spričevalom. In ni prav, da postopki za nekatere posameznike trajajo veliko dlje, ker živijo s tega vidika v bolj obremenjeni regiji. Pogoji morajo biti za vse enaki in z odpravo krajevne pristojnosti lahko v tej smeri naredimo velik korak. Predlog zakona bomo v poslanski skupini SAB soglasno podprli tudi zato, ker krepi vrednote solidarnosti, ki jih odločno poosebljajo naši izkušeni gasilci. Se pa zavedamo, da bo treba predlog zakona v nadaljnji obravnavi izpiliti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Naj predstavitev stališča Poslanske skupine DeSUS začnem s tem, da izrazim veselje nad tem, da smo koalicija in del opozicije s predlogom novele Zakona o voznikih dokazali, da lahko navkljub različnim političnim pogledom najdemo skupni jezik za način reševanja problemov, ki zadevajo širšo skupnost. Še več, v pripravo zakona je bilo vključeno tudi Ministrstvo za infrastrukturo, zakon pa je usklajen tudi z Gasilsko zvezo Slovenije, posameznimi gasilskimi društvi in Upravo za zaščito in reševanje. Še bolj pa nas veseli, da smo skupaj naredili še en korak, ki bo povečal operativno pripravljenost prostovoljnih gasilskih društev ter omogočil operativnim gasilcem izjemo za vožnjo manjših gasilskih vozil z opravljenim veljavnim izpitom kategorije B. Tako bodo lahko prostovoljni gasilci vozili vozila nad maso 3, 5 tone, seveda pa bodo za to morali opraviti ustrezno usposabljanje na Upravi za zaščito in reševanje. V to rešitev pa so vključeni tudi vozniki reševalnih, specialnih vozil za nujno medicinsko pomoč, ki presegajo maso 3, 5 tone, ter intervencijska vozila civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe. S predlagano rešitvijo smo društvom prostovoljnih gasilcev omogočili, da bodo lahko skupaj prihranili skoraj milijon evrov, kot znaša skupni strošek za zagotovitev vsaj enega voznika s kategorijo C1 v vsakem od približno 800 gasilskih društev. Ob tem pa je potrebno poudariti, da potrdilo o opravljenem usposabljanju nikakor ne bo nadomestilo za izpit kategorije C1 in tudi ne bo nadomeščalo tega izpita, veljalo pa bo samo na območju Republike Slovenije. Bo pa gasilcem omogočalo, da so v času 24- urne operativne pripravljenosti na dan in vse dni v letu sposobni ukrepati v primeru nesreč, kar je pravzaprav bistvo predlaganih rešitev. Sam predlog zakona odpravlja tudi nekatere druge administrativne ovire. Tako se na primer odpravlja krajevna pristojnost za opravljanje kontrolnega zdravniškega pregleda po izgubi oziroma začasno odvzetem vozniškem dovoljenju. To pomeni, da bodo vozniki lahko kjerkoli opravili kontrolni zdravniški pregled. Naslednja novost je tudi ta, da se bo odpravil rok veljavnosti zdravniškega spričevala o opravljenem kontrolnem zdravstvenem pregledu, saj je pomembna vsebina tega spričevala, ne pa rok trajanja. Na koncu želim izraziti presenečenje, da se za sopodpisništvo ni odločila tako imenovana pogodbena opozicija, ki ima vedno polna usta skrbi za dobrobit prebivalcev naše države. Očitno zanje prostovoljni gasilci niso dovolj pomembna skupina, za katero bi se bilo vredno zavzeti ali pa enostavno vsebina zakona zanje ni dovolj populistična. Kakorkoli že, poslanci naše poslanske skupine smo predlog novele zakona sopodpisali in ga bomo tudi soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo glasovali o predlogu zakona, kajti kar je Cerarjeva vlada zakuhala in razpustila takratni parlament, mi pa na odboru nismo imeli možnosti, da bi dali kakšne pripombe, zato je to razlog, da ne bomo o tem glasovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pred nami je novela Zakona o voznikih. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo letos februarja vložili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih. Temeljni cilj je zagotovitev operativne pripravljenosti prostovoljnih gasilskih društev in omogočiti operativnim gasilcem izjemo za vožnjo manjših gasilskih vozil, ki presegajo maso 3 tisoč 500 kilogramov, in za vožnjo, za katero so operativni gasilci doslej morali imeti opravljeno veljavno kategorijo C1. Po novem bodo ta vozila lahko vozili z opravljeno veljavno kategorijo B in opravljenim ustreznim usposabljanjem na Upravi Republike Slovenije za zaščito in reševanje v skladu z direktivo Evropske unije. Kaj je osnovni namen novele zakona? Operativnim nosilcem bomo omogočili, da bodo v času 24-urne operativne pripravljenosti na dan in vse dni v letu sposobni ukrepati v primeru nesreč na teritoriju Republike Slovenije. Skoraj 800 gasilskih enot prostovoljnih gasilskih društev v Republiki Sloveniji za posredovanje uporablja manjša gasilska vozila, ki pogosto presegajo maso 3 tisoč 500 kilogramov. Za njihovo vožnjo operativni gasilci potrebujejo vozniško dovoljenje kategorije C1. Zagotovitev enega voznika s kategorijo C1 po vseh prostovoljnih gasilskih društev predstavlja zelo velik strošek. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je predlagana novela zakona ustrezna, ustrezno naslovljena in rešuje številne težave, s katerimi se srečujejo tako prostovoljna gasilska društva kot vozniki vozil s prednostjo. Zato bomo podprli sklep, da je Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o voznikih primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavila Jerca Korče. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih po mnenju Poslanske skupine Liste Marjana Šarca naslavlja povsem realen problem in na nek življenjski način vzpostavlja lažje delo prostovoljnih gasilskih društev ter predvideva tudi določene druge novosti na področju izvajanja nujne medicinske pomoči, civilne zaščite, gorske in jamarske ter podvodne reševalne službe. Večina pripadnikov prostovoljnih gasilskih društev ima namreč opravljen vozniški izpit B kategorije. Pričakovati, da bi znotraj posameznega društva bilo dovoljšnje število pripadnikov z opravljenim izpitom kategorije C1, je povsem nečloveška ureditev. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca se zavedamo pomena višanja prometne varnosti, v kar sodi tudi primerna usposobljenost voznikov, ki se pridobi tudi s primernim izobraževanjem in postopkom za pridobitev vozniškega dovoljenja za posamezno kategorijo. Kljub temu pa se nam zdi smiselno, da kadar za to obstajajo neki utemeljeni razlogi, da za to predvidimo tudi določene izjeme. Trenutna veljavna zakonodaja na področju prometa in prometne varnosti ne predvideva izjem, ki bi dovoljevale osebi z opravljenim izpitom kategorije B, ki opravlja naloge zaščite in reševanja, upravljati z motornimi vozili, katerih največja dovoljena masa ne presega 3 tone in pol in poleg sedeža za voznika nima več kot 8 sedežev. V to kategorijo sodijo tudi manjša gospodarska vozila, ki iz razloga opremljenosti s tehnično in drugo opremo presežejo dovoljeno maso, kar pomeni, da preidejo v razred, za katerega velja predpis, da se za vožnjo potrebuje vozniško dovoljenje kategorije C1. Novela, ki je danes pred nami, bo omogočila, da bodo lahko prostovoljni gasilci, ki imajo pridobljen vozniški izpit B kategorije ter bodo opravili usposabljanje, upravljali tudi z manjšimi gasilskimi vozili. Ureditev, ki jo predvideva ta predlog, bo prispevala tudi k višji operativni pripravljenosti gasilskih enot ob interveniranju v primeru nesreč, požarov in drugih dogodkov. Nemalokrat se namreč v praksi društva soočajo s pomanjkanjem voznikov, ki imajo izpit ustrezne kategorije. Usposabljanje članov društva za pridobivanje izpitov pa predstavlja lahko visok finančni zalogaj bodisi za posameznika ali pa mogoče celo za društvo, ki to težje pokrije. Primerljivo ureditev že poznajo v Avstriji in Nemčiji, kjer so izjeme za vožnjo manjših gasilskih vozil z največjo dovoljeno maso do 5 ton in pol že zakonsko urejene. Prva in najpomembnejša stvar pri vsaki intervenciji je najprej zaščita samih gasilcev. Vsako društvo se zaveda, da je lastna varnost prvi predpogoj, da lahko pomagamo drugim ogroženim. Tudi ta predlog predvideva način, na katerega se bo zagotavljala primerna teoretična in praktična usposobljenost ter pridobitev potrdila, na podlagi katerega bo pripadnik prostovoljnega gasilskega društva lahko dejansko opravljal vožnje vozil, ki bodo določene kot izjema v tem zakonu. Verjamem, da bo danes v vseh stališčih ter razpravah veliko povedanega o vsebinskem delu predloga, ki je pred nami. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo mnenja, da vsebina zasleduje prave predloge ter ureja področje na način, da so vključeni elementi, ki bodo pripomogli k izboljšanju pogojev delovanja prostovoljnih gasilskih društev ter drugih organizacij, ki se jih ta predlog dotika. Verjamem tudi, da bodo morebitne odprte zadeve še usklajene tekom razprave. Poleg samih vsebinskih rešitev pa želim na tem mestu še posebej izpostaviti eno ključno zadevo, ki se je pokazala skozi ta predlog zakona. Slednja se mi zdi resnično izjemno pomembna in pohvalna. Dragi kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca nas veseli, da sta se okoli predloga dogovorila prvopodpisana poslanka SMC Janja Sluga ter poslanec SDS Boris Doblekar ter da so se pod zakon podpisali vsi poslanci SDS, LMŠ, SD, SMC, Nove Slovenije, SAB in Desusa. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo že večkrat poudarili, da gasilci ne smejo postati predmet političnih preigravanj. Gasilci so enostavno naši, od vseh nas. Znotraj gasilskih društev so združeni različni ljudje, različnih pogledov in tudi različnih političnih pripadnosti. Prav je, da vse probleme in status gasilcev urejamo vsi skupaj in ob tem presegamo politične delitve in politične pole. V Poslanski skupini Lista Marjana Šarca upamo in verjamemo, da bo tak način postal uveljavljena praksa, ko bo govora o gasilcih in tudi drugih tovrstnih organizacijah. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana sekretarka, cenjeni kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o voznikih, ki smo ga sopodpisale skoraj vse poslanske skupine aktualnega sklica Državnega zbora Republike Slovenije. Zakon o voznikih smo v takšni ali drugačne obliki v preteklosti že imeli v parlamentarni proceduri in opravili dokaj obširne razprave, vendar do enotnih in skupnih zaključkov nismo prišli. Socialni demokrati verjamemo, da bo pri tokratnem predlogu zakona o voznikih, ki ga obravnavamo danes, epilog vendarle drugačen. Slovenija ima bogato gasilsko tradicijo. Po zadnjih podatkih premore kar 800 prostovoljnih gasilskih enot, ki neumorno vsak dan 24ur na dan skrbijo za varnost nas vseh. Vsa ta prostovoljna društva za svoje nemoteno delovanje potrebujejo tudi člane, ki imajo vozniško dovoljenje za kategorijo C1, pa vendar vemo, da jim tovrstni kadri močno primanjkujemo. Da bi se prostovoljna gasilska društva okrepila s kadri, ki imajo vozniško dovoljenje kategorije C1, ter bi svojim članom in članicam omogočili opravljanje tega izpita, bi to pomenilo ogromen strošek za sama društva ali pa posameznike, ki so člani teh društev. Ker želimo omenjenim prostovoljnim gasilskim društvom še naprej zagotavljati pogoje, na podlagi katerih bodo svoje delo opravljali nemoteno in tako skrbeli za našo skupno varnost, je v predlaganem zakonu med drugim predvideno, da je za vožnjo manjših gasilskih vozil smiselno uvesti ustrezne izjeme, kar v naši poslanski skupini pozdravljamo. Poleg manjših gasilskih vozil predlog zakona predlaga uvrstitev tudi drugih vozil s prednostjo, kot so reševalna in specialna vozila za izvajanje nujne medicinske pomoči, ki se uporabljajo v okviru javne zdravstvene službe in vojaške zdravstvene službe ter intervencijska vozila civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe in mobilne enote ekološkega laboratorija. Ko bodo kandidati uspešno opravili teoretično in praktično usposabljanje, ki ga bo izvajala Slovenska vojska, ob sodelovanju z gasilsko šolo, bo nato pristojni minister določil, da lahko vozila kategorije C1 vozijo usposobljeni kandidati z vozniškim dovoljenjem kategorije B. Tu se mi sicer pojavlja malce vprašanje, da bo inštitucija, ki že več let dobiva negativno oceno, usposabljala člane ene najbolj organiziranih in strokovno usposobljenih gasilcev, ampak verjetno obstaja razlog. Po našem mnenju bodo omenjene rešitve pomagale k večji varnosti v naši državi, gasilskim društvom pa bodo predvsem omogočile, da svoje delo še naprej nemoteno in kakovostno izvajajo. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga. Izvoli.
Na spletni strani Gasilske zveze Slovenije je zapisano: »Gasilske enote s članstvom in gasilsko tehniko predstavljajo najmočnejšo silo za ukrepanje v primeru naravnih in drugih nesreč.« Težko bi rekli, da se z zapisanim ne strinjamo. Res je, gasilci so s svojo požrtvovalnostjo in pripravljenostjo neprecenljiv del družbe, ki ogroženim vedno in vsakih priskočijo na pomoč. Ne samo v vremenskih ujmah, tudi v prometnih nesrečah, zaporah cest, reševanju živali in še in še je situacij, ob katerih so gasilci tisti, ki prvi priskočijo na pomoč in smo od njih odvisni. Zato bi želela izraziti zadovoljstvo, da bomo danes opravili splošno razpravo o predlogu zakona, ki zasleduje rešitve iz SMC-jeve poslanske novele iz prejšnjega mandata. Temeljni cilj predloga zakona je prostovoljnim gasilskim enotam omogočiti, da so 24ur na dan vse dni v tedni operativno pripravljeni. S tem namenom predlagamo, da se za manjša gasilska vozila predpiše vožnja z vozniškim dovoljenjem kategorije B ter dodatnim posebnim usposabljanjem za operativne gasilce. V Sloveniji je približno 800 gasilskih enot prostovoljnih gasilskih društev, ki uporabljajo manjša gasilska vozila, ki zaradi opreme pogosto presegajo 3 tisoč 500 kilogramov. Za vožnjo teh je potem predvideno vozniško dovoljenje kategorije C1. V Sloveniji je prostovoljnih gasilcev več kot 150 tisoč. Trikrat manj, okrog 50 tisoč pa je operativnih gasilcev. Večina prostovoljnih gasilcev nima vozniškega dovoljenja kategorije C, zato je v primeru interventnih voženj operativna pripravljenost gasilskih enot vprašljiva. Če upoštevamo, da prostovoljno gasilsko društvo rabi najmanj dva voznika v enoti, si lahko predstavljamo, kakšno finančno breme bi pridobivanje vozniških dovoljenj kategorije C pomenilo za prostovoljna gasilska društva. Ker predlog zakona sledi načelu enakosti, se izjema predvideva tudi za poklicne gasilce. Predlog med izjeme uvršča tudi reševalna in specialna vozila za izvajanje nujne medicinske pomoči do 5 tisoč kilogramov in intervencijska vozila civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe na ravni države in mobilne enote ekološkega laboratorija. Ob tem bi želela poudariti, da novela ne omogoča kar na splošno pridobitve vozniškega dovoljenja za kategorijo C oziroma C1. Vožnja teh vozil bo namreč mogoča le z veljavnim vozniškim dovoljenjem kategorije B ob veljavnem potrdilu usposobljenosti za vožnjo teh vozil. Potrdila ne bo mogoče uporabljati za vožnjo drugih vozil te kategorije. Dejstvo, da smo predlog zakona v zakonodajni postopek vložile poslanske skupine koalicije skupaj s poslanskima skupinama SDS in Nove Slovenije, dokazuje, da predvidene rešitve niso predmet političnih bojev in obračunavanja, ampak gre za širši družbeni interes zagotoviti pomoč gasilcem. Predlog zakona uživa tudi široko podporo gasilskih društev, Gasilske zveze Slovenije in Uprave za zaščito in reševanje. V poslanski skupini bomo predlog seveda podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željko Cigler. Izvoli.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Z novelo Zakona o voznikih, ki jo obravnavamo danes, se bo omogočilo prostovoljnim gasilskim enotam zagotavljanje večje operativne pripravljenosti iz naslova večjega števila voznikov s posebnim vozniškim dovoljenjem za vožnjo manjših gasilskih vozil. Predlog zakona omogoča, da bo lahko ob izpolnjevanju določenih pogojev in opravljenem ustreznem usposabljanju na podlagi že pridobljenega dovoljenja kategorije B oseba s tem dovoljenjem vozila tudi intervencijsko vozilo do največje dovoljene mase 5 tisoč kilogramov. S tem se odpravlja težava, s katero se soočajo gasilska društva pri obveznosti zagotavljanja voznikov za manjša gasilska vozila in manjša gasilska vozila z vodo. Gre za vozila, ki prazna sicer pogosto padejo v B kategorijo vozil, ko pa se napolnijo z vodo in gasilskimi posadkami, pa presežejo ta prag največje dovoljene mase 3 tisoč 500 kilogramov, do katerega vozila še spadajo v kategorijo B, in preidejo v kategorijo C. Za vožnjo njihovi vozniki tako po zakonu potrebujejo vozniško dovoljenje za kategorijo C oziroma, po domače – za vožnjo tovornjaka. Razen poklicnih voznikov tovornjakov je med gasilci razmeroma malo oseb s tem vozniškim dovoljenjem, zato imajo prostovoljna gasilska društva pogosto težave že z zagotavljanjem enega voznika za takšno vozilo, kaj šele za vzdrževanje 24- urne operativne pripravljenosti. Zakon, ki ga obravnavamo danes, bo omogočal, da tudi vozniki s pridobljenim vozniškim izpitom kategorije B, ki niso vozniki začetniki, vozijo takšna gasilska vozila, če pred tem opravijo usposabljanje za vožnjo teh vozil, ki ga bo na podlagi pravilnika, ki ga bo pripravilo Ministrstvo za obrambo, izvajala Slovenska vojska. Poleg gasilcev bo takšna ureditev veljala tudi za vozila vožnje intervencijskih vozil civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe na ravni države in mobilne enote ekološkega laboratorija, ki se uporabljajo za izvedbo nujnih nalog, potrebnih za reševanje življenja in premoženja oziroma preprečevanje nastanka velike materialne škode. Gre za rešitve, ki so skladne z evropsko zakonodajo in so že v veljavi v Avstriji, Nemčiji. V Levici takšno ureditev podpiramo. Poleg dovoljenj za vožnjo gasilskih vozil in drugih vozil reševalnih služb pa zakon spreminja tudi določbe v zvezi z opravljanjem kontrolnega zdravstvenega pregleda za imetnike vozniških dovoljenj. Osebe se na kontrolni zdravniški pregled napoti, če jim je bila v zadnjih dveh letih najmanj dvakrat pravnomočno izrečena kazen za prekršek ali kaznivo dejanje povzročitve prometne nesreče ali če se je pri njem pojavil sum bolezenskega stanja, okvare ali hibe, kateri simptomi lahko predstavljajo nevarnost v cestnem prometu. Predlog zakona obvezo opravljanje kontrolnega pregleda določa na območju, na katerem imajo stalno prebivališče oziroma začasno prebivališče tiste izmed prej naštetih oseb, ki morajo kontrolni pregled opraviti, ker jim je bilo izrečeno prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, in osebe, ki so vozile pod vplivom alkohola. Torej gre za hude prometne prekrškarje. Zakon črta obvezno opravljanje kontrolnega pregleda na območju, kjer ima oseba stalno oziroma začasno prebivališče, zaradi domnevno dolgih čakalnih vrst pri določenih pooblaščenih izvajalcih. Nekateri ljudje so od vožnje vozila skorajda eksistenčno odvisni, ker se vsakodnevno vozijo na delo, skrbijo za svoje otroke, prevoz v šolo, vrtec, s katerim konec koncem svojim družinam zagotavljajo preživetje. Razumemo namen predlagatelja, da je treba tem osebam čim prej omogočiti kontrolni zdravstveni pregled in začasno vrnitev vozniškega dovoljenja, če izpolnjujejo vse predpisane zdravstvene in zakonske pogoje. Kljub temu pa bi želeli, da so takšne spremembe bolje utemeljene in obrazložene. Ne nazadnje gre tu za spremembe, ki bodo hudim prometnim prekrškarjem, povzročiteljem prometnih nesreč in tistim, ki vozijo pod vplivom alkohola, omogočile, da se bodo prej vrnili na ceste. Zato si želimo podrobnejše utemeljitve potrebnosti teh sprememb. Konkretno: kako dolge so čakalne vrste, kakšne so razlike v čakalnih vrstah, koliko je bilo primerov, ko osebe niso mogle v nekem doglednem času priti to kontrolnega pregleda in podobno? Predlog zakona celotno spremembo tega sistema gradi na argumentih dolgih čakalnih vrst in na katerih območjih, kjer pa ne pride dlje od splošnih trditev. V Levici bomo predlog zakona v prvi obravnavi podprli, v drugi obravnavi pa pričakujemo dodatna pojasnila predlagateljev v zvezi z nujnostjo odločb, ki se tičejo kontrolnih pregledov, in zagotovil, da te spremembe ne bodo povzročile nižanja prometne varnosti. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Glede na to, da je precej odjav, bi samo prebral prve štiri razpravljavce, in sicer najprej bo na vrsti Zvonko Černač, potem Vojko Starović, Franci Kepa in Matjaž Han. Najprej pa je zaprosil za besedo predlagatelj Boris Doblekar. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Moram reči, da sem s prvimi odzivi zadovoljen in vesel, da ta novela zakona uživa tako veliko podporo v Državnem zboru oziroma skorajda s strani vseh poslanskih skupin. Ravno pred samim začetkom, pred svojo predstavitvijo oziroma takoj po njej sem v roke dobil tudi pisno mnenje Vlade o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, tako da se do stališč Vlade trenutno ne bom opredeljeval. Poslušal sem sicer pozorno državno sekretarko, vendar je zaradi časovne stiske tako hitela, da mi ni uspelo zapisati prav vseh podrobnosti, pa ji nič ne zamerim. Kot sem povedal, smo dobili ravnokar pisno na mizo ta stališča Vlade in se bomo do njih potem opredelili na samem matičnem odboru, se pravi na Odboru za infrastrukturo, kjer bomo tudi preučili vse te njihove predloge oziroma amandmaje k posameznim členom in potem po preučitvi odločili, ali bomo te amandmaje podprli ali jih ne bomo ali bom dali kakšne svoje predloge. Skratka, treba bo zelo podrobno pregledati, ker verjamem, da se v takšnem zakonu oziroma v teh spremembah, ki smo jih dali in jih ni tako malo, najde lahko še marsikaj in treba bo zelo podrobno tudi vse preučiti. Morda samo toliko, da od predstavitve stališč Vlade državne sekretarke mi je mogoče malce bolj v uho padla Agencija za varnost prometa, ki sem jo večkrat slišal omenjeno in mogoče bo ravno tukaj pri Agenciji za varnost prometa, ki jo spoštujem in tudi že vsa leta kot član Sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu v občini Litija zelo aktivno sodelujem z agencijo, imam pač svoje mnenje o agenciji in bomo tudi te pobude, predloge s strani Vlade zelo podrobno proučili in se do njih tudi opredelili. Ne bom kradel časa, bom prepustil besedo razpravljavcem, ki bodo verjetno šli v smeri predstavljenih stališč posameznih poslanskih skupin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica Janja Sluga. Izvoli.
Hvala lepa. Tudi mene veselijo ta stališča poslanskih skupin. Bi pa opozorila na nekaj. Ko smo pripravljali ta skupen predlog, smo za osnovno vzeli tistega iz prejšnjega mandata, a smo ga vendarle bistveno nadgradili. Pri tem smo upoštevali vse pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki jih je imela takrat na tisti predlog, upoštevali pa smo v veliki meri tudi pripombe Vlade, kolega Doblekar. Tako da v resnici me malo čudi to mnenje Vlade, pa ga bom potem na koncu mogoče zelo na hitro pokomentirala, v nadaljnjem postopku pa se bomo vsi podpisniki pod ta predlog zakona uskladili in po vsej verjetnosti, tako kot je rekel kolega, ali pristopili k tem predlaganim amandmajem ali pa spisali svoje. Kot je bilo danes že večkrat povedano, Gasilska zveza Slovenije seveda ta predlog podpira, celo prizadeva si v bistvu za te rešitve že od leta 2010. Gasilska zveza je sama opozorila, da bo ta rešitev praktično pomenila največjo razbremenitev tistim manjšim prostovoljnim gasilskim društvom, ki so v največji meri lastniki tovrstnih vozil. Govorimo o vozilih GV1 in GVV1. Gasilci seveda natančno vedo, katera vozila so to. Naj povem, da je danes globa za to, da se na takšno vožnjo odpravi oseba brez ustreznega izpita, v tem trenutku brez izpita za C kategorijo, 300 evrov za gasilca in kar 5 tisoč evrov za prostovoljno gasilsko društvo. Pa si potem predstavljajte, kakšno breme to predstavlja za neko prostovoljno gasilsko društvo. Res je, da posamezna prostovoljna gasilska društva že imajo člane z izpiti za kategorijo C, vendar pa po podatkih gasilcev so to največkrat osebe, ki to kategorijo uporabljajo, ker jo dejansko potrebujejo pri opravljanju svojega poklica. Tako da se nemalokrat zgodi, da ko pride intervencija, ko pride poziv na intervencijo, ravno teh oseb, ki te izpite imajo, ni, so odsotne, ker so v službi. In potem pride ta zagata, da ni človeka, ki bi se usedel v avto za volan in to vozilo odpeljal. Zgodi se tudi, da ker take osebe ni, je potrebno poklicati prostovoljno gasilsko društvo, ki je temu najbližje, kar pomeni, da se intervencijski čas toliko podaljša ali pa pač riskirati, kakor rečemo, in tvegati to globo. Kar se tiče operativne pripravljenosti in prihranka, ki bi ga ta predlog prinesel prostovoljnim gasilskim društvom, moram jaz opozoriti še na en drug vidik. Se pravi ne zgolj finance, to, kar smo že danes govorili, da to stanje na nivoju Slovenije, se pravi po dva človeka na posamezno prostovoljno gasilsko društvo, pa smo hitro na milijonu ali dveh, ampak pomeni tudi prihranek časa samega gasilca. Vi veste, da gasilci in cele njihove družine namenjajo ogromno svojega prostega časa ravno tem aktivnostim v prostovoljnih gasilskih društvih, tudi njihovi družinski člani. Zahtevati od njih, da vložijo še toliko časa, financ in energije za pridobitev stvari, ki jo rabijo samo za opravljanje prostovoljne gasilske dejavnosti, se mi res mogoče zdi malo preveč. Kot je bilo omenjeno, obstajata dve državi, ki takšno rešitev že imata, tako da ne odkrivamo neke tople vode. Nemčija je takšno rešitev uzakonila že leta 2009, in sicer se pri njih lahko vozijo takšna vozila s kategorijo B do 7 ton in pol, pri čemer se za vozila do 4,75 tone zahteva posebno usposabljanje, za vozila 7 ton in pol pa praktični preizkus. Avstrija je enako naredila do 5 ton in pol že leta 2010. Ker pa tako dovoljenje velja samo na območju tiste države, kjer se to uzakoni in opravi usposabljanje, sta Avstrija in Nemčija leta 2013 podpisali medsebojni sporazum, da, Avstrijci na območju Nemčije in potem velja tudi obratno, povsem zakonito vozijo s temi usposabljanji oziroma z B izpiti. Kot je bilo že danes rečeno, gre rešitev v smeri, da se to enako omogoči tudi nujni medicinski pomoči, gorski, jamarski, podvodni, reševalni in tudi poklicnim gasilcem. Sam način, pogoje za izdajo takega posebnega dovoljenja, vsebino usposabljanja in tako naprej je predvideno, da bo predpisal pristojni minister, torej minister za obrambo, sam program pa bo izvajala Uprava za zaščito in reševanje. V okviru Uprave za zaščito in reševanje že od leta 1992 obstaja izobraževalni center s tremi oddelki: oddelek za usposabljanje, oddelek za podporo, usposabljanje in pa seveda gasilska šola. Ta center ima sedež na Igu in ima še tri enote, tako da v okviru tega centra je takšno usposabljanje možno. Smo pa v zakonu predvideli tudi za primere, ko infrastruktura, ki bi bila potrebna za takšna usposabljanja, ne obstaja, in smo zato v besedilo vključili možnost, da izobraževalni center na podlagi javnega razpisa izbere drugega ustreznega izvajalca in ga pooblasti za takšno izvajanje. Kot je bilo rečeno glede stroškov. Takšno usposabljanje za prostovoljne gasilce zagotovo ne bo popolnoma brezplačno, je pa od njih samih, od iznajdljivosti, od optimalne ureditve tega usposabljanja, načina usposabljanja in izvedbe odvisno, kakšen bo na koncu dejansko ta strošek. Bistveno pa je, da se usposabljanje opravi, da se zagotovi varnost tudi samih gasilcev. Potrdilo, ki je predvideno, se bo pridobilo za dobo petih let. Za podaljšanje bo potrebno zdravniško spričevalo in pa potrdilo, da je nekdo operativni gasilec oziroma potrdilo delodajalca, da je poklicni gasilec, ali da je reševalec, ali da je zaposlen v vojski, oziroma izkaznica civilne zaščite. Še enkrat poudarjam, izpit kategorije B skupaj s tem potrdilom, ki ga bodo morali imeti, ne nadomešča izpita C kategorije, velja samo za vožnjo teh vozil, in to samo za naloge, ki spadajo v ta okvir in tudi ne izven Republike Slovenije. Pa še na nekaj bi rada opozorila. Pri sami ureditvi nismo izhajali kar nekaj na pamet, ampak smo se zgledovali po že obstoječi ureditvi, ki že obstaja v okviru Slovenske vojske. Namreč tudi tam obstaja šola vožnje Slovenske vojske, obstaja pridobitev takšnega potrdila, obstaja obrazec za to potrdilo in se ga na enak način pridobi in se ga na enak način potem tudi podaljšuje. V zakonu pa smo v bistvu rešili tudi eno težavo, na katero so nas opozarjali tudi vozniki reševalnih vozil na terenu, in sicer ta nedoslednost, ki obstaja v 102. členu Zakona o pravilih cestnega prometa, po katerem morajo tudi reševalci, ki vozijo reševalna vozila, pa vanje naložijo kar na enkrat več opreme, da presegajo 3 tone in pol, opravljajo izpit za C kategorijo, pa vendarle po opravljenem izpitu za C kategorijo ponovno dve leti veljajo za mlade voznike, ne glede na to, da so že pred tem to isto vozili lahko dve leti, pet let ali pa deset let. Tako da tudi to alinejo iz 102. člena s tem predlogom črtamo in tako rešujemo tudi to zagato. Mogoče bi se pa še odzvala na tisto, kar je rekel kolega iz Levice, kjer pravi, da se bo z odpravo krajevne pristojnosti prometnim prekrškarjem omogočila hitrejša vrnitev za ceste. To seveda ne drži. Jaz bi rada opozorila, da vse določbe, ki so v tem predlogu zakona in se nanašajo na zdravniške preglede, so prišle v ta predlog na predlog ministrstva oziroma pristojnega direktorata na Ministrstvu za infrastrukturo z razlogom, da so oni zaznali to težavo na terenu in da so sodišča pri postopkih vračanja odvzetih vozniških dovoljenj ali pa odločanja o odlogu izvršitve v bistvu sama opozorila na to, da prihaja do zamud pri odločanju, ker ljudje ne uspejo pravočasno opraviti kontrolnega zdravniškega pregleda. Namreč izvajalcev za te zdravniške preglede je na območju Slovenije deset. Letno vsak od njih opravi osem do devet tisoč zdravniških pregledov. Poleg tega da opravljajo tudi še ostale storitve, se število teh izvajalcev ne povečuje. Ponekod, predvsem vzhodni Sloveniji, je čakalna doba za te zdravniške preglede v tem trenutku že dva do tri mesece, hkrati pa imajo sodišča, ki odločajo o teh postopkih, predpisane postopke, predpisane roke in se večkrat zgodi, da zaradi teh čakalnih dob zamudijo te roke. Ali pa, kot je bilo zdaj tudi opozorjeno s strani ministrstva, ta zdravniška potrdila so imela nek rok veljavnosti in je ta rok veljavnosti potekel, kar je za posameznega kandidata pomenilo, da je moral vse še enkrat od začetka na novo opravljati, zato se tudi ta rok v teh potrdilih zdaj črta. Vrhovno in Upravno sodišče sta pa opozorila, da je potrebno to zdravniško spričevalo tudi dopolniti z obrazloženim mnenjem in tudi to smo zdaj v ta predlog zajeli. Bom pa mogoče zdaj v tem trenutku kar končala, pa se bom potem še v razpravi oglasila in pokomentirala mnenje vlade. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa dobi besedo poslanec Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala. Lep pozdrav vsem prisotnim. Jaz moram reči, da je ta novela zakona pomembna ne samo zaradi tega, ker olajšuje življenje in delo gasilcem, reševalcem in številnim drugim, ampak tudi zaradi tega, ker je deležna podpora vseh poslanskih skupin, razen ene, če sem to prav razumel, ker ocenjujem, da trasira neko pot pretirani normativizaciji na tem področju v naši državi. Ne samo v tem, ampak na številnih drugih področjih. Tisto, kar me skrbi ob tej razpravi, je stališče Vlade, ki je bilo danes predstavljeno in ki smo ga danes dobili tudi pisno na mizo. Glede na to, kaj je napisno, se nekako že čuti nek odklon od tega, da želimo določene stvari deregulirati, poenostaviti, če želite, tudi poceniti konec koncev. Kajti vsaka pretirana regulacija, ki ni potrebna, pomeni tudi dodatne nepotrebne stroške. V tem mnenju, ki smo ga danes dobili, ni govora o tem, da bi se to, kar poslanske skupine predlagamo, nadgradilo, ampak je govora o tem, kako bi se na nek način to, kar se predlaga, na nek način zmanjšalo, čim bolj skrčilo. Da bi se sicer nekaj naredilo, ampak še vedno ohranilo neko pretirano regulacijo, kjer ni potrebna. Posebej smo bili opozorjeni v tem mnenju Vlade na dodatne stroške, ki naj bi zaradi tega nastali, okrog 900 evrov na posameznika in tako naprej. To pa me skrbi. To je napačen pristop. Jaz mislim, da bi morala biti ravno vlada tista, ki bi to, kar je bila poslanska iniciativa, še posebej, ker je bila skoraj soglasna v tem državnem zboru, nadgradila. Se pravi, da bi bila še en korak pred nami in rekla, »res je, imate prav«. Mi se velikokrat v tej državi pretirano sklicujemo na direktive Evropskega parlamenta, istočasno pa ne povemo, da te direktive tega, kar mi predpisujemo v nacionalnem pravnem redu, od nas ne zahtevajo. Tudi danes je bilo omenjeno, da ne moremo sprejeti 6. člena, ker od nas to direktiva 2006/ 126 ne omogoča, ker to prepoveduje. To pa ni res. Ni res. Tudi ni bilo povedano, da direktiva od nas ne zahteva številne ure praktičnega usposabljanja, ki so predpogoj, da nekdo pristopi k praktičnemu delu vozniškega izpita. Direktiva govori samo o sedmih urah. A jih imamo mi samo sedem? Nikjer jih nimamo samo sedem. Nikjer. Za nobeno kategorijo. Tudi za tiste minorne ne, ki se dodatno izvajajo. Mislim, da je za te minimum devet ur. Vsaka ura pa mislim, da je tam okrog 25 ali pa še več evrov. Ta pot, ki je bila tukaj s to novelo trasirana, mislim, da v nadaljevanju v drugem branju bi bilo prav, da jo dopolnimo tudi v tej smeri. Da se poleg tega, kar je glavni namen tega zakona, tudi pokaže neka pot, se pravi olajšanje dela gasilcem in ostalim, da se pokaže tudi neka pot razbremenitve. Nedopustno je namreč, da se ljudi obremenjuje z nepotrebnimi stroški. Poglejte, nismo vsi enaki, nismo vsi enako sposobni. Zaradi tega direktiva govori o sedmih urah minimuma. Vse, kar je več, pa je odvisno od potreb posameznika. In zakaj bi nekdo, ki se v sedmih urah več kot usposobi za to, da lahko pristopi k izpitu, delal 20 ali 25 ur. Ni potrebno, nobene potrebe za to ni. Učinek je samo pri tistih, ki to storitev na koncu opravljajo. Zaradi tega so se tudi stroški opravljanja vozniškega izpita za osebno vozilo, če govorim o B kategoriji, v zadnjem času povečali. Avtošole beležijo enormne dobičke, plačujemo pa vsi to iz naših žepov, v glavnem mladi, ki so v glavnem dijaki ali študentje, in stroški izpita so na nivoju tisoč ali več evrov. Recimo, če želi danes v tej državi nekdo dobiti izpit za jahto, dolgo 24 metrov, kaj menite, koliko ur praktičnega izpita mora narediti? Niti ene. Kar je pa premalo regulacije po moji oceni, premalo. Ampak taka pravila trenutno imamo. Se pravi, na eni strani pretirana regulacija, pretirane obremenitve. Nekdo, ki mu verjetno ni problem dati tisoč ali dva tisoč evrov za izpit, če lahko ima 24 metrov dolgo jahto, plača pa, tukaj sem malo pobrskal po spletu in sem našel ceno, 179,90 evra tečaj za čoln, če je star več kot 18 let 24 metrov, če je star več kot 16 let 12 metrov. Skupaj z vsemi ostalimi stroški, taksami pa mislim, da ne presega 300 evrov. To so ta razmerja, ki govorijo – o čem? O tem, da državna birokracija, v tem primeru Vlada, ni prijazna do ljudi in se pri tej neprijaznosti sklicuje na evropsko birokracijo in regulativo, kar ne drži. Tako da jaz mislim, da je zelo pomembno, da poslanske skupine pri tej noveli tudi v drugem branju le vztrajamo in da preprečimo preko amandmajev, ki jih predlaga Vlada, da bi se ta novela izničila do te mere, da na koncu ne bi imela praktično nobenega učinka, bi sicer nekaj naredili, ampak bi na eni strani gasilskim društvom ali pa državi povečali stroške in na nek način še povečali birokracijo. Mislim, da to ne bi bilo prav. Zaradi tega predlagam – verjamem, da bo ta zakon danes podprt – da v drugi obravnavi dejansko naredimo vse, da se ta novela ali v taki obliki, kot je bila predlagana in kot jo imamo sedaj na mizi, ali pa mogoče še s kakšno dopolnitvijo dopolni, tako da bo sledila tudi temu cilju deregulacije, debirokratizacije in zmanjšanja stroškov vsem ostalim uporabnikom. Še eno kategorijo bi omenil, ki se je pojavljala v zadnjih letih. Tehnologija, prometna sredstva in vse ostalo, vozila se pač izpopolnjujejo, in ena velika kategorija voznikov tej državi so postali tudi avtodomarji. Večinoma so bila ta vozila homologirana do 3 tisoč 500. V zadnjih letih zaradi tehnike in vsega so začela ta vozila te standarde presegati in se večina teh vozil giblje tam med 4 in 4 tisoč 500 kilogrami, kar pomeni, da se z B kategorijo tako vozilo več ne da voziti. Je pa popolnoma enako vozilo, nobenih dodatnih znanj ni potrebnih za upravljanje. Jaz mislim, da je tudi glede tega potreben en razmislek in je treba omogočiti tem ljudem, da v teh primerih, ko pride do teh situacij, lahko brez nepotrebnih stroškov pridobijo ustrezen certifikat, da lahko s takim vozilom upravljajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je prišlo še do nekaterih sprememb, bom napovedal naslednje. Najprej bo dobil besedo Franci Kepa, za njim Janja Sluga in šele potem Matjaž Han. Gospod Kepa, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo vse pozdravljam! V začetku je bil predlog to Slovenske demokratske stranke. Namen je zagotovitev pripravljenosti gasilcev in jim omogočiti, da so maksimalno operativni in na voljo občankam in občanom. Predlog zakona omogoča vožnjo manjših gasilskih vozil, ki presegajo 3 tisoč 500 kilogramov. To naj bi bila izjema kategorije C1. Veliko jih nima te kategorije na novo, je pa to strošek tako osebno kot za gasilska društva. Gasilci bodo lahko vozili in upravljali ta vozila s kategorijo B in dodatnim upravljanjem ustreznim usposabljanjem na Upravi Republike Slovenije za zaščito in reševanje ali kakšnih drugih usposabljanjih. Kasneje je bilo z uskladitvijo s koalicijskimi strankami in z dopolnili dodano še za voznike reševalnih in specialnih vozil, ki se uporabljajo v okviru javne zdravstvene službe, vojaške in zdravstvene službe, ki tudi presegajo 3 tisoč 500 kilogramov teže. Prav tako so dodana še intervencijska vozila za civilno zaščito, gorske, jamarske ter druge reševalne službe. Veseli me, da je to prvi predlog v tej sestavi, ki je podan skupno, razen ene stranke, kakor je bilo rečeno, in mislim, da bi bilo tudi v bodoče dobro, da se večkrat uskladimo skupaj in s skupnimi predlogi izpilimo zadevo. V drugem branju se bodo zadeve še dogradile in izpilile za boljši zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanka Janja Sluga. Izvoli.
Hvala lepa. Zdaj se bom pa tega menja Vlade lotila. Nekaj bi naprej povedala. Veste, v lanskem predlogu, ko je bil prvopodpisani naš bivši poslanski kolega Ivan Prelog, je tudi v tistem poslanskem zakonu bil predlog odprave krajevne pristojnosti za opravljanje zdravniških pregledov, pa je Vlada takrat bila odločno proti – da malo osvežimo spomin. Takrat je bilo mnenje Vlade, ki je v celoti nasprotovalo odpravi krajevne pristojnosti za zdravniške preglede, zdaj po enem letu pa je dejansko Vlada bila tista, ki je nama s kolegom Doblekarjem to predlagala. Tako da se samo spomnimo, pa zdaj v tej luči gledamo, kaj je Vlada tukaj napisala. Najprej je predlog Vlade, da se med izjeme poleg manjših gasilskih vozil in reševalnih vozil, uvrstijo tudi vozila policije. Jaz s tem nimam težav. Celo več, v času usklajevanja smo pristojnemu ministrstvu, Ministrstvu za notranje zadeve poslanci to celo predlagali, vendar pa pravočasnega odziva s strani Ministrstva za notranje zadeve ni bilo, zato tega nismo mogli v samo besedilo že vključiti. Torej bomo v tem delu, predvidevam, sledili mnenju Vlade in vključili v predlog tudi vozila policije. Kar zadeva pripombo, da se za program usposabljanja, preverjanje usposobljenosti, izdajo potrdil, vodenje evidence in pa ves ta nadzor določi na javnem razpisu, izbrano s strani direktorja Javne agencije, pooblaščeno pravno osebo. Ravno to je zdaj namen zakona, da se odpravi birokratizacija, da se gasilcem olajša pridobitev, da se lahko ta program usposabljanja, ki ga predpiše minister – saj ga ne bodo določili sami, da se razumemo – naredi takšen, da je dejansko pisan na kožo gasilcem. Ker roko na srce, opravljanje C izpita v običajni avtošoli ni enako vožnji malega gasilskega vozila z nadgradnjo, v katerem se nahaja tudi voda za gašenje – ni enako, v to me ne bo nobeden prepričal. Tudi me ne noben prepričal, da je znanje nekega običajnega inštruktorja, ki poučuje v avtošoli za pridobitev C izpita, takšno, da lahko neke neposredne izkušnje, neka neposredna znanja, ki jih rabijo specifično točno za vožnjo teh vozil s to opremo in z vodo za gašenje, da je takšno, da mu lahko to znanje prenese. V to me boste zelo težko prepričali. Torej mora biti to usposabljanje narejeno tako, da se bodo gasilci naučili točno tega, kar rabijo in ne vožnje tovornjaka ali pa šleparja s C izpitom, ker to niti slučajno ni enako vožnji malega gasilskega vozila na intervencijski vožnji s polno cisterno vode. Ko se pogovarjamo o tem usposabljanju, smo že poslanci – predvidevam, da ste tudi vi – začeli dobivati neke dopise, neka elektronska sporočila raznih avtošol, ki so zdaj uvidele, da ta 2 milijona, o katerih smo prej govorili, ne bodo pritekla v njihove blagajne in je zdaj potrebno narediti vse, da se to ne bi zgodilo. Z vsem spoštovanjem do avtošol, kot sem rekla, jaz menim, da je treba to usposabljanje narediti takšno, da bo po usposobljenosti in znanju, ki ga bodo pridobili, natančno ustrezalo temu, kar potrebujejo za vožnjo malih gasilskih vozil z opremo ali z vodo ali pa z moštvom, ne nazadnje, ki zagotovo ni enako, kot če opravljaš izpit za kategorijo C. Lahko si predstavljam, da recimo izobraževalni center za zaščito in reševanje v tem trenutku ne poseduje neke infrastrukture, ki bi bila potrebna za izvedbo takega usposabljanja, zato smo, kot sem že prej rekla, v zakon vključili možnost, da se izbere zunanjega izvajalca. Zagotovo pa avtošole, tudi tiste, ki imajo dostop do, ne vem, poligonov, nimajo verjetno v svojem voznem parku takih vozil, ki bi ustrezala točno tem vozilom GV-1 ali pa GVV-1. Zato vztrajati pri tem, se mi ne zdi smiselno, in v tem delu, če se ne bomo drugače dogovorili, jaz v tem delu tej pripombi iz mnenja Vlade, če me ne boste prepričali z nekimi dodatnimi argumenti, zelo težko sledim. Da bi pa dopustili, da bomo zdaj, ko hočemo neke enostavnejše rešitve uvesti za gasilce, neko znižanje stroškov, pristali na to, da bo agencija za varnost izbrala nekega izvajalca, pri katerem bodo potem gasilci morali plačati vse v kompletu, se pravi od uporabe infrastrukture, do uporabe opreme, do nekih inštruktorjev – potem pa nismo nič naredili, potem je pa boljše, da pustimo kategorijo C. Ni bil namen takšen. Potem je naslednja pripomba iz mnenja Vlade, da se za izvajanje strokovnega nadzora, pa tudi za izvajanje inšpekcijskega nadzora določi drug organ, kot smo ga predvideli v samem predlogu. Tukaj sem izjemno začudena. Zakaj? Ker smo se strašansko dolgo usklajevali z ministrstvom oziroma s pristojnim direktoratom, katerega tendenca je bila znebiti se tega dela, dobesedno. Se pravi, prenesti ga na ministrstvo, ki je za ta del pristojno, in to je Ministrstvo za obrambo. Tudi meni se ne zdi smiselno, da dejansko sledimo v sami ureditvi nekemu obstoječemu sistemu, ki ga že ima vojska, po drugi strani pa potem nadzor puščamo nekje drugje in uvajamo nek dualizem. Ne zdi se mi to smiselno, kot sem rekla, ampak, okej, če Vlada to želi, je meni v resnici vseeno, kdo jih bo nadzoroval, samo da je ta nadzor ustrezen, da je strokoven, da poskrbijo za to, da vse deluje, kot mora, da je program ustrezen, da so tudi na konec koncev gasilci potem varni ob teh vožnjah. Tako da načeloma s tem osebno nimam težav, je pa malo skregano s tem, kar se je dogajalo do trenutka vložitve zakona ob raznoraznih usklajevanjih besedila in tako naprej. Čudim se tudi navedbi, da finančnih učinkov ni možno predvideti, hkrati je pa Vlada izračunala, da bo to stalo približno 900 evrov na osebo. Nisem čisto razumela, koga bo to stalo 900 evrov na osebo. Tisti gasilci, ki zdaj hodijo na opravljanje C izpitov, to plačujejo zelo različno – eni si morajo to plačati sami, enim to plača občina, enim to plača gasilsko društvo [[…]]Je pa to tisti denar, ki bi bil na koncu koncev, če ne bi šel za ta namen, namenjen za neko opremo, za neke operativne naloge in bi bilo tudi prav, da bi se za te stvari, tako kot je bil namenjen, uporabil. Še enkrat poudarjam, sam program usposabljanja, vsebina, način izvajanja je predlog podzakonskega akta, ki ga bo pripravilo pristojno ministrstvo. Kot sem prej rekla, stroškov zagotovo zdaj v tem trenutku ne moremo določiti, ker bo vse odvisno od tega, na kakšen način, s kakšnim programom, s kakšno vsebino in na kakšen način se bo to vse skupaj izvajalo. Lahko so stroški minimalni, lahko so pa, če sledimo temu, kar je zdaj tukaj v tem mnenju Vlade napisano, enaki, kot so zdaj. Ampak potem dejansko nismo nič naredili. Pa še na nekaj bi opozorila. Veste, jaz se sama zelo trudim za prostovoljne gasilce ves čas. Verjamem, da se vsi. In me zelo jezi, ko v določenih trenutkih vidim, da nekateri se sicer vedno znova sklicujejo, kako so prostovoljni gasilci fajn, kako so prostovoljni gasilci tista kategorija, ki jim ljudje najbolj zaupamo. Ko pa se v Državnem zboru ali pa na Vladi sprejmejo določene rešitve za gasilce, da se jim pomaga, da se odpravijo neke ovire, takrat se pa najdejo določene skupine ljudi, ki v tistem trenutku pa več ne mislijo na gasilce, ampak mislijo samo še na sebe. Govorim zdaj o tem pritisku avtošol, da ne bo pomote, pa govorim tudi o zdravnikih. Ministrstvo za zdravje je namreč v lanskem letu tudi glede zdravniških pregledov spremenilo pravilnik, olajšalo in pocenilo prostovoljnim gasilcem, da pridobivajo zdravniške preglede na drug način, bistveno hitreje in bistveno ceneje, pa je v nasprotju s tem pravilnikom ravnala zdravniška stroka in deluje še danes, ne upošteva pravilnika in dela po svoje, kot da je nad njimi samo modro nebo. In tudi tu zdaj zaznavam, ko dobivamo te maile avtošol, ja, lahko se strinjam, potrebno je poskrbeti, da je vsebina taka, da se bodo gasilci naučili dovolj, da bodo znali ta vozila voziti, kot je treba, da bodo poskrbeli za svojo lastno varnost in tudi za varnost tistih, ki jih bodo v teh vozilih prevažali, absolutno. Ampak nedopustno se mi pa zdi, da želimo potem na vsak način ohraniti še vedno neke stvari, zato da bo nekdo pristavil svoj lonček. Tako kot se dogaja pri zdravniških pregledih. In res ni fer, res ni fer. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Han, za njim Franc Jurša. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa. Pa dovoli mi, da ti ob današnjem dnevu vendarle čestitam in ti želim vse dobro. Prej sem pozabil v bistvu na tvoji temi, ampak okej. Pred mano je bila Janja Sluga, velika borka za gasilstvo. Jaz upam, da bo dobila v tem letu kakšno priznanje in medaljo. Za mano je veliki gasilec, tako da jaz verjetno ne bom kaj pametnega povedal. Ampak s tem zakonom se že nekaj časa ukvarjamo, že v prejšnjem mandatu je Prelog zadnje dni pred volitvami vložil ta zakon. Na nek način se nismo mogli takrat izogniti predvolilni ihti. Zdaj pa moram reči, da sem tudi jaz zadovoljen, da je prišlo do enega dogovora, da je gospod Doblekar ta zakon vložil, Janja ga je v bistvu v prejšnjem mandatu zagovarjala in sta se združila ter danes oba skupaj v bistvu prepričujeta, kako je ta zakon fajn, podpisali smo ga tudi Socialni demokrati in mislim, da bo zakon imel svoj namen, da bomo poenostavili nekatere zadeve v prostovoljnih gasilskih društvih. Edino, kar sem opazil, med vama ni velikega tovarištva. Tam sem videl predlagatelj, pa ti je pobrala več kot 70 %, ampak recimo, da je dama, pa da ima več izkušenj na tem področju. Jaz se strinjam z gospodom Černačem, ki je rekel, če že sprejemamo ta zakon, poskušajmo biti manj birokratski oziroma ne se igrati s to veliko regulacijo. Žal mi, bil je minister za infrastrukturo, to bi lahko takrat naredil, mogoče je bil prekratek čas. Absolutno se strinjam. Ampak da ne bomo zdaj sprejeli zakona, ki bo v bistvu še bolj zategnil zadeve in bo naredil še večjo birokracijo med prostovoljnimi gasilskimi društvi, ki imajo vsakodnevne težave z nabiranjem denarja, z dogovarjanjem z lokalnimi skupnostmi, z nabavami novih stvari, predvsem pa tudi z gasilsko zvezo, na katero se zdaj vsi skupaj toliko radi sklicujemo. Tudi jaz sem član gasilskega društva in če bi tudi Gasilska zveza svojo regulacijo, svojo birokracijo pa nekatere svoje zadeve malo sprostila, bi mogoče bistveno manj denarja zapravili za nepotrebne zadeve, kar se tiče operativnih gasilcev. Vemo namreč, da jih je treba imeti v društvih 54, vsi pa vemo, da jih v prostovoljnem gasilskem društvu v neki vasi nimamo, pa moramo imeti vseeno za 54 ljudi opremo, realno pa imamo 20 ali pa 15 pravih prostovoljnih gasilcev oziroma operativnih gasilcev, ki gredo zmeraj na teren. In takih zadev je kar nekaj, ki bi jih lahko tudi Gasilska zveza na nek način sprostila in bi bilo mogoče več denarja za pravo opremo, predvsem pa več denarja za izobraževanje, ki ga prostovoljna gasilska društva za posameznike najbolj potrebujejo. Če kje, to je moje mnenje, lokalna skupnost ali pa lokalna samouprava, tista, ki je pametna, župan zelo dobro poskrbi za to, da so naša prostovoljna gasilska društva dobro opremljena. Kakor jaz spremljam zadeve, vidim, da takšno dobro opremo, kot jo imajo naša prostovoljna gasilska društva, gre za avtomobile, opremo, imajo malo kje. Mislim, da je to prav in noben denar, ki ga vržemo v prostovoljno gasilsko društvo, ni vržen stran, ker nikdar ne vemo, kdaj rabimo gasilce. Ne bom demagog, ampak vi veste, da danes gasilska društva, posamezniki, še najmanj, hvala bogu, gasijo, delajo pa vse drugo, kar je potrebno v lokalni skupnosti – od tega, da so redarji, od tega, da urejajo marsikakšno stvar, ki bi jo mogoče kakšna druga inštitucija opravljala. Kadar je težko, se v občinah poslužujemo gasilskih društev, zato pa tudi takšen odnos. Zelo enostavno, jaz ne bi veliko kompliciral, zelo enostavno je, kadar gredo v akcijo, lahko gasilski avto, ki je za C izpit, vozi gasilec, ki naredi neko preverjanje z B izpitom. To moramo enostavno narediti. Če tukaj spravimo notri še policiste, reševalce in vse tiste, ki pomagajo v težkih razmerah, smo kar veliko naredili. Se pa tudi jaz strinjam z Janijem in s podobnimi, veste mi smo že v prejšnjem mandatu, tudi SMC, če se spomnite, pa mislim, da je tudi Franc Breznik zagovarjal ta zakon o teh motorjih, ki jih registriramo, da ne bomo zdaj podobno naredili, da bomo spet naredili nek zakon, ki bo omogočil nekaterim, da bodo služili na lahek način. Zato jaz mislim, da je treba biti tukaj po mojem zelo previden in najti varianto, kako na nek kontroliran način z majhnimi sredstvi priti do tega, da bodo lahko operativni gasilci še bolj operativni in da ne bodo čakali človeka, ki ga slučajno ni doma ali pa je kje drugje, pa ima C izpit. Jaz absolutno to na nek način podpiram, kdo pa si bo na koncu medaljo dal zaradi tega zakona, pa izvolite, jaz bom samo pritisnil knof »za«. Hvala lepa.
Hvala lepa za prvi stavek in za razpravo. Zdaj pa najprej replika Zvone Černač. Izvoli.
Hvala lepa. Gospod Han je rekel, da je bil Černač minister, pa da bi lahko takrat to zadevo uredil. Jaz sem bil minister eno leto, med letoma 2012–2013. Vi ste vladali od 2013 do danes, šest let, zakaj vi niste v šestih letih te zadeve uredili, gospod Han. Bi jo pa uredil, če bi ministroval vsaj še eno leto. Ne samo to, ampak še številne druge [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] , ker so bile pač postavljene prioritete. Takrat je ministrstvo v pol leta uvedlo poceni vozovnice za dijaki in študente, kjer je bil prihranek na enega dijaka na letni ravni okrog tisoč 500 evrov. Tukaj je prihranek od 500 do 700 evrov, če se stroški izpita, kar bi naredili, pocenijo, pa je enkraten, enkrat v življenju. Tako da smo najprej uvedli poceni vozovnico za dijake in študente, v času ko je veljal ZUJF, ob isti količini državnega denarja. Zdaj je pa trajalo pet let, da so ti dijaki in študentje dobili enotno vozovnico za vlak in avtobus, pa še vedno nimajo vsi ostali uporabniki javnega prevoza poceni enotne vozovnice. Ampak ni SDS na oblasti, zdaj je neka druga vlada.
Hvala lepa. Replika, Janja Sluga. Izvoli.
Hvala lepa. Moram se odzvati, ker kolega Han pravi, da sem borka za gasilce. Sem borka za gasilce, pa sem borka še za marsikoga pa za marsikaj. Ampak zaradi tega ne pričakujem nobene medalje. In se, kolega Han, rad takole občasno malo ponorčuješ, ampak dobro, to je pač tvoj način. Tudi nisem kolegu pobrala 70 % časa, ker sem se zdaj oglasila kot razpravljavka v okviru časa naše poslanske skupine. Tako da nisem nikomur nobenega časa porabila. Imam pa kot predlagateljica še tri minute, kar je bistveno manj kot kolega, ki se bo potem verjetno še oglasil na koncu, jaz se pa ne bom mogla. Bi pa želela še nekaj povedati. Ja, sem borka za gasilce, ker v bistvu od prvega dne prejšnjega mandata, ko so me prvič povabili na en občni zbor, sem se z njimi usedla in takrat smo govorili tudi o tem, kar si ti, kolega Han, zdaj izpostavljal, o nekih ovirah, ki si jih gasilci sami zase znotraj Gasilske zveze postavljajo. Se strinjam s tabo, so stvari, ki bi jih tudi sami morali narediti, ki jim predstavljajo zelo velike preglavice, lahko govoriva o opremi, lahko govoriva o marsičem, tudi o usposabljanjih na koncu koncev, na kakšen način potekajo, koliko stanejo, kako jih Gasilska zveza organizira, ampak to so vendarle stvari, ki jih morajo urediti sami, znotraj sami sebe, bom rekla. So pa stvari, kjer pa država, zakonodajna ali pa izvršilna veja oblasti lahko priskoči na pomoč, ta, ki jo urejamo danes, pa tisti dve, ki smo jih uredili v prejšnjem mandatu, to so zdravniški pregledi pa tudi tehnični pregledi za vozila v lasti prostovoljnih gasilskih društev, s katerimi prevažajo otroke, kjer smo nazaj vrnili zadevo, da se tehnični pregledi ne opravljajo na šest mesecev, ampak na eno leto. To so čisto konkretne stvari, ki pa zelo žulijo gasilce. Zato se mi zdi prav, da smo pri taki stvari stopili vsi skupaj, prinesli na mizo ta zakon in da ga bomo očitno tudi sprejeli. To bi morala biti praksa ne samo za gasilce, ampak tudi še za koga drugega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Jurša, za njim bo razpravljal Boris Doblekar. Izvoli.
Podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Jaz bi rekel za začetek, kako je bilo fajn skoraj do konca. Tik pred koncem se je malo zataknilo, ampak ne toliko, da ne bi mogli iti naprej. Vsi razmišljamo o tem, kako bomo pomagali gasilcem. Jaz vam odkrito povem, sem isti in si to predvsem tudi od vas želim. Vsi radi povemo, da smo gasilci. Ja, saj če živiš v nekem manjšem kraju v Sloveniji, enostavno in preprosto ni moč, da ne bi bil gasilec. Naj vam zdaj na začetku povem eno informacijo, mislim, da je še v tem državnem zboru nisem povedal, vsaj tej sestavi ne, da jaz prihajam iz okolja, kjer ima vsaka vas, pa najmanjša vas, tudi če je 30 hiš v vasi, ima vas svoje prostovoljno gasilsko društvo. Zelo sem ponosen. Ampak vsa ta gasilska društva imajo minimalno GV-1 ali pa GVV-1 ali 2 ali kako se že imenuje [[oglašanje iz dvorane]] . Ena, z vodo. Tako. Vsi imajo to dejansko, in prav je, da imajo. Pa da še vam nekaj povem. Glede na to, da imamo toliko društev v občinah, kljub temu da podpišejo pogodbo o opravljanju javne gasilske službe z občino prostovoljna gasilska društva, občine enostavno nimajo toliko denarja, da bi vsem financirale v višini 80, 90 ali 100 %. Ampak financirajo mogoče 50 %. Za vse ostalo pa pridobijo gasilci tako ali drugače dodatni denar, da potem lahko financirajo nabavo te opreme. Nekdo je tudi razpravljal o tem, koliko mora imeti prostovoljno gasilsko društvo operativcev. Ja, vsako gasilsko društvo mora imeti določeno število operativcev, odvisno od tega, kakšen požarni okoliš ima in v katero kategorijo spada prostovoljno gasilsko društvo. Jaz moram reči, da pri nas, ker jih je toliko, več ali manj spadajo v prvo kategorijo, lahko bi tudi v peto kategorijo. Nekatera društva, ki imajo velik okoliš, spadajo v peto kategorijo, tam je seveda treba zagotoviti tudi dodatno raznorazno opremo, ki je potrebna za reševanje z višin, reševanje na cesti in tako dalje. Pa da ne bi bil predolg in o tem ne bi razpredal, kar verjetno vsaj tisti, ki ste nekje v bližini gasilstva, tudi poznate. Veste, kaj mene veseli? Predvsem to, da že nekaj let ni upadanj prostovoljnih gasilskih društev. Da imamo cirka v Sloveniji tisoč 341 društev, večino s terena, nekaj tudi iz industrije in da imamo 151 tisoč oziroma ob zadnjem štetju 162 tisoč prostovoljcev gasilcev. To je velika skupina ljudi, ki so pripravljeni pomagati v danem trenutku, ko je ta pomoč neobhodno potrebna. Za nekatere prostovoljne gasilce je to način življenja, verjeli ali ne, način življenja. Oni se istovetijo z gasilskim društvom, prostovoljnim gasilskim društvom in seveda z operativo. Nekateri več poudarka dajejo na organizacijska dela. Republiška uprava za zaščito in reševanje namenja določen del sredstev za financiranje določenih gasilskih vozil. Vsako leto imajo svoj razpis in društva se na te razpise javljajo, kakor tudi v pogodbah o opravljanju javne gasilske službe se določena sredstva namenijo nabavi nove opreme in gasilskih vozil. Kakšne vrste gasilskih vozil imamo, o tem ni treba posebej govoriti. Moram pa reči, da imajo posebno specifikacijo za vsako vozilo in izven te specifikacije enostavno in preprosto Gasilska zveza ne dovoljuje, da se nabavlja oprema, kar mislim, da je prav. Iz preteklosti se spomnimo, bilo je ogromno raznoraznih vozil, ki so spadala h gasilskim društvom, predvsem takrat, ko so še društva dobivala kot darilo starejše avtomobile. Dandanes, moram reči, da večina prostovoljnih gasilskih društev ima svoja nova vozila – več ali manj nova vozila. Rekel bi še to, da je konec koncev treba podpreti take predloge. Sem prepričan, da smo tu naredili en korak naprej. Tudi to, o čemer je Janja razpravljala – o možnosti izobraževanja gasilcev, ki bodo vozili ta vozila. Res je, da ni vseeno, ali voziš cisterno, tisto, ki jo pač potrebujejo za gašenje požarov, ki se lahko vozijo s tem avtomobilom, da ni isto, če voziš polno, napol polno ali pa če voziš prazno. Tu so potrebna dejansko neka dodatna izobraževanja in da bomo to izobraževali znotraj centrov, ki so ustanovljeni pri Upravi za zaščito in reševanje. Prav je, imamo te centre tako na vzhodu kakor tudi na zahodu naše države. Za zaključek, ta predlog v prvi obravnavi bom z veseljem podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar, za njim pa bo razpravljal Franc Breznik. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Tudi z moje strani vse najboljše, kar smo že slišali. Gospod Tanko, veliko zdravih let! Kar se pa tiče današnjega predloga zakona, bolj ali manj je že vse povedano, sam bi kot predlagatelj tudi v uvodu predstavil, kje so tiste bistvene zadeve, ki si jih dotikamo. Predvsem je največji poudarek na gasilcih, kar je bistvenega pomena in tudi vsi cilji in namen je bil predvsem se osredotočiti na gasilce za njihovo lažje delo, za boljšo operativnost. Vemo, da je gasilskih društev v Sloveniji mnogo, nekje okoli 800 ali čez. Veliko je teh operativnih gasilcev, ki pa izpita oziroma kategorije C1 nimajo, kot smo že tudi večkrat slišali, treba ga je narediti, treba ga je plačati, prostovoljna gasilstva društva, vemo, da denarja imajo toliko, kolikor ga dobijo s strani lokalne skupnosti – bolj ali manj – in kolikor si ga sami priskrbijo z različnimi mnogimi aktivnostmi. Vemo, da so gasilci zelo, zelo pridni in se znajo tudi dobro organizirati in vsak tisti evro, ki ga dobijo, potem vložijo v boljšo opremo, v boljše prostore, infrastrukturo. Ni jim lahko, vemo pa, da bi vsi radi imeli čim boljšo opremo, čim boljše prostore, čim boljše pogoje za svoje delo, svoje poslanstvo, vemo pa tudi, da vse zelo, zelo stane in potem jim je treba nekako pomagati. Občine zmorejo, kolikor zmorejo, nekaj dobijo s strani kakšnih prijav na razpise ali pa Gasilske zveze, razne ugodnosti tudi dobijo, ampak vsi bi pa radi bili čim boljši. Pogledajo k sosedu in če je tam bolje kot pri njih, seveda iščejo potem neke rešitve, da bodo tudi sami boljši od soseda. To je tudi prav, ta tekmovalnost, zdi se mi, da je potem tudi izvajanje njihovih storitev mnogo bolj kvalitetno. Vemo pa, da delajo vse v korist in dobrobit občank, občanov, državljank, državljanov. S tem zakonom, s tem predlogom sprememb in dopolnitev smo hoteli in zasledovali cilj, da bomo pomagali gasilcem, pomagali prostovoljnim gasilskim društvom; se pravi, da jim olajšamo delo, da jim pocenimo zadevo, ne da bom na koncu, kot smo že rahlo slišali, celo na istem, kot smo bili. Potem nismo naredili nič. Izkoristiti moramo vse te državne resurse, ki jih imamo na voljo, ki so na voljo, in gasilcem omogočiti, da bo pridobitev tega dodatnega izobraževanja s prilagojenim programom in vsebino, ki bo namenjena prav njim, prav gasilcem. Ker smo že tudi slišali – in se tudi sam strinjam –, da pri upravljanju kategorije C1, ko pride potem tak fant ali dekle s to kategorijo v gasilsko društvo, je vprašanje, če ne naredi še tam s svojim nadrejenim ali z nekom, ki že ima izkušnje z vožnjo teh GVV vozil – kar nekaj ur mora narediti in biti zraven, da potem v bistvu zna pravilno rokovati s tem vozilom, sploh, če je naloženo z vodo in tako naprej. Tako tista kategorija C1 je bolj kot ne samo na papirju. Zato bi bilo res zelo prav in priporočljivo, da poleg pridobljenega oziroma veljavnega vozniškega dovoljenja za B kategorijo opravijo še to dodatno izobraževanje, ki bo prav namensko in bo prav služilo vožnji teh vozil. Seveda tukaj ne smemo pozabiti tudi na reševalce, tudi njih smo se dotaknili in tudi za reševalce bomo poskrbeli, ker imajo zelo podobne probleme. Tudi za vse ostale: gorsko reševalno službo, civilno zaščito, podvodno reševalno službo in tako naprej; skratka, za vsa ta vozila s prednostjo. Še enkrat, mi želimo s to spremembo vsi skupaj – in vidim, da smo tudi tega mnenja –, da olajšamo in pocenimo pridobitev tega dovoljenja gasilcem, ne da bomo na koncu podražili pa jim še bolj zakomplicirali. To je tudi naš cilj in želja in verjamem in kot je slediti, je ta podpora v prvem branju že napovedana in ne bo težav. Pri obravnavi na odboru bomo pa seveda morali še marsikaj predebatirati in vsekakor upoštevati tudi predloge Vlade, ki smo jih tik pred samo razpravo tudi dobili danes. Verjetno bo treba še kakšno zadevo dodatno izpiliti, seveda pa se bomo morali dotaknit tudi vseh ostalih zadev, ki so še predlagane. Prav tako tudi tiste zadeve, ki govorijo o tem, da bi voznik, ki ima pridobljeno kategorijo B in F, po šestih mesecih pridobil tudi potem kategorijo BE. Seveda smo slišali negativno stališče Vlade. Mi smo prebrali veljavni zakon in tudi videli v četrtem odstavku 60. člena veljavnega Zakona o voznikih, ki določa, da se osebi, ki ima veljavno vozniško dovoljenje kategorije B, BE in tako naprej do DE, najmanj šest mesecev, izda tudi dovoljenje za vožnjo vozil kategorije F – to pomeni traktorjev –, če uspešno opravi tečaj o varnem delu s traktorjem in traktorskimi priključki. Mi smo potem šli samo nazaj. Tukaj smo očitno trčili na neke majhne težavice zaradi evropske direktive, ampak mislim, da bomo morali o teh zadevah še kar nekaj predebatirati in poskušati najti neke rešitve. Kajti, časa bomo imeli dovolj in bomo na mizo dali vse tiste argumente, ki jih ni malo – nekako vse v smislu neke logike in zdrave kmečke pameti. Mislim, da gre čas naprej, ne nazaj, in z vozili, s tehnologijo se marsikaj dogaja, mi pa očitno upoštevamo še neke starejše zadeve. Mislim, da bomo tukaj morali še precej predebatirati, prav tako tudi o predlogu, ki jih je v razpravi podal gospod Zvonko Černač. Tudi on je podal kar nekaj zanimivih iztočnic in mislim, da bo časa dovolj, da bomo o tem razpravljati in da bomo dejansko, ko že imamo odprt Zakon o voznikih, iztržili maksimalno. Vsi skupaj; se pravi, bolj ali manj v sodelovanju vseh nas tukaj, in naredili veliko delo, veliko korist za vse tiste, ki smo jih že omenjali; torej gasilce, reševalce [[...]]Po novem, seveda, bomo zraven dodali tudi policiste, za katere, kot je že kolegica poslanka Janja Sluga povedala, da smo si želeli, da so tudi zraven. Sedaj so – po stališču Vlade smo to tudi slišali in tudi vidimo, da je zapisano. Skratka, za vse te skupine želimo narediti nekaj dobrega in verjamem in upam, da si bo državna sekretarka zdajle tudi te naše predloge skrbno zabeležila in da jih bodo tudi na Vladi še dobro preučili. Ko bo prišel čas pogovorov, dodatnih usklajevanj na samem matičnem odboru, pa upam, da bomo spet, tako kot pri samem začetku tega postopka spreminjanja Zakona o voznikih, našli skupen jezik in bomo dejansko iz tega vsega naredil najboljše, kar je mogoče. Da ne bomo na koncu ogromno dela vložili, ogromno debatirali, na koncu pa izplen ne bo takšen, kot smo si ga vsi skupaj tudi zamislili. Res si želim, da najdemo vsi skupaj res skupen jezik, ki bo potem pripeljal do teh celovitih, čim boljših, čim bolj prijaznih rešitev za vse te skupine, torej od gasilcev, reševalcev in tako naprej. Veseli me, da tudi razprava poteka v takem zanimivem tonu. Prav je, da slišimo mogoče tudi kakšno takšno, ki jo po navadi na sejah slišimo, ko nas mogoče le spodbudi, da še ostali morda začnemo še malce bolj razmišljati, pa bo iz tega razmišljanja prišlo še kaj bolj pametnega na plano. Tako se veselim še nadaljnje razprave. Ker pa sem pač v tem trenutku tudi razpravljavec, pa seveda moram še enkrat reči, da bom zelo z velikim veseljem in ponosom tudi potrdil ta predlog sprememb in dopolnitev Zakona o voznikih. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, najprej za tisti uvodni del in potem za razpravo. Preden dam besedo naprej, bi tudi predlagal državni sekretarki, če smatra, da je potreben eventualen odziv na vse te pomisleke, nekateri so bili povedani tako s strani koalicijskih poslancev kot tudi opozicijskih, in se nanašajo na vaše mnenje, ki ste ga tik pred sejo posredovali poslancem. Če želite, to je neobvezno. Lahko tudi kasneje, ampak [[…]] Izvolite.
Lahko, nekaj minut želim.
Prosim, če vstanete. Izvolite.
Želim ponovno ponoviti, da Vlada Republike Slovenije seveda predlog novele zakona podpira, da je sprejela pozitivno stališče do tega predloga, torej do Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih v delih, ki sem jih naštela že prej. Predstavila oziroma omenila bom samo še nekatere zaključke, ki izhajajo iz medresorskega usklajevanja med našim ministrstvom, med Ministrstvom za infrastrukturo in Ministrstvom za obrambo in pa Službo Vlade za zakonodajo. Ministrstvo za obrambo se s temi predlogi ni v celoti strinjalo in skupaj smo ugotovili, da Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje, ki naj bi bila po predlogu zakona zadolžena za izvajanje obravnavanih usposabljanj za te namene, da trenutno nima kadrovskih, organizacijskih in prostorskih pogojev. Vzpostavitev teh bi zahtevala tudi znatna finančna sredstva in organizacijske spremembe. Na osnovi njihovih stališč smo potem skupaj s Službo Vlade za zakonodajo posredovali oziroma pripravili amandmaje. Z nekaterimi amandmaji ste se danes strinjali, z določenimi pa se niste. Omejila se bom samo še na tiste, ki so bili danes tukaj problematizirani. Gre predvsem za 2. in 3. amandma, in sicer da je izvajanje programov usposabljanja in preverjanja usposobljenosti za izdajo potrdil o tej usposobljenosti, za vodenje evidenc o opravljenem programu in tako naprej, da se s strani AVP, se pravi Agencije za varnost prometa, pooblasti pravno osebo. V kontekstu s 3. amandmajem, da se za izvajanje strokovnega nadzora nad vsebino, obsegom, strokovnostjo in kakovostjo izvajanja potem pa določi Javno agencijo za varnost v prometu. Seveda bi bilo nelogično in nemogoče, da bi razpise pripravljala agencija, potem pa bi tudi strokovni nadzor izvajala agencija, zato smo ti dve vsebini nekako ločili. Inšpekcijski nadzor pa bo, kot sem že prej omenila, izvajal Inšpektorat. Kar se pa tiče finančnih posledic, ki so bile tudi omenjene, ne spomnim se, da bi rekla, da jih ni mogoče predvideti, običajno pa je, da finančne posledice predvidi predlagatelj. Te stvari bi bilo po našem mnenju treba še dodelati in dobro ovrednotiti. Lahko seveda v sodelovanju z resornim ministrstvom, gre pa za oceno. Izrecno sem poudarila, da ocenjujemo, da bo strošek približno 900 evrov na osebo. Kakorkoli, ponovno podpiramo predlog novele zakona, ne bi pa želeli iti v nižanje standardov, vsaj kar se varnosti tiče. To mislim, da mora biti pred popularnostjo še vedno vodilo, da zagotavljamo varnost v prometu. Hvala.
Hvala lepa, gospa Nina Mauhler. Sedaj pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Janja Sluga kot predlagateljica. Izvolite.
Hvala lepa. Saj imamo še čisto malo, ampak vseeno. Predlagatelj mora predvideti javnofinančne učinke. V primeru, ko gasilci opravljajo izpit kategorije C, ta izpit plačajo sami. Če bodo zdaj namesto izpita C opravili neko določeno usposabljanje v okviru Uprave za zaščito in reševanje, kakorkoli, bodo tudi to usposabljanje plačali sami. Kolik bo strošek, bomo še videli. Ampak sploh ne razumem, zakaj se tu pogovarjamo o nekih javnofinančnih učinkih, če jih ni.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Franc Breznik, za njim bo dobila Mateja Udovč. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, se zahvaljujem, lahko rečem, za nekako enotnost danes, vsaj pri tem zakonu, ko gre za gasilce za več kot 800 gasilskih enot v Republiki Sloveniji. Vsi, ki ste vabljeni kdajkoli ali pa ste tudi botri kakšnega gasilskega vozila, mogoče kaj donirate pri nakupu kakšnega gasilskega vozila, lahko rečemo, poznamo vsaj že ta dva tipa, o katerih teče tudi razprava. Torej GVV-1 in GV-1, da bomo vsaj vedeli, o čem se pogovarjamo, da ne bomo, tako kot je kolega Han danes govoril, se pogovarjali o materiji, kjer so nekateri drugi bili v tistem prejšnjem zakonu, ki si ga, Matjaž, prej omenil. So nekateri ponavljali, da gre za mopede. V bistvu ni šlo za mopede, ampak za kolesa s pomožnim motorjem. Ker moped je termin za kolo, ki dosega med 25 in 45 kilometrov na uro. Ampak, da se vrnem k tej temi. Ne bom ponavljal tega, kar so kolegi govorili, bom pa iz svoje prakse, svojega videnja kot nekdanji uslužbenec Ministrstva za obrambo, kjer sem delal tudi na področju logistike, povedal čisto relativno praktičen primer, ki ga lahko vkomponiramo v drugem branju. Poglejte, Slovenska vojska je imela velike probleme na začetku, ko smo kupili terenska vozila Puch, predvsem vozila Puch z avtomatskim menjalnikom. To so bili predvsem tako bencinski motorji 230 G, kot tudi nekateri dizelski, čeprav tisti dizelski z dizelskim motorjem 300 iz prve kvote, iz leta 1991, so imeli večinoma ročne menjalnike. Ampak, kaj se je zgodilo – ljudje jih niso znali upravljati! Predvsem so vklapljali, recimo na terenu, zaporo diferenciala, večina teh Puchov je imelo prednjo in zadnjo zaporo diferenciala, ki se je vklapljala mehansko. Seveda so to pozabili izklopiti in ko so prišli na asfaltno cesto, je največkrat celo prišlo do tega, da so uničili cel kardan in tako naprej. Problem je bil tudi glede takega vozila, ko vozilo vleče nek tovor, recimo, ko prihaja do okvare vozila, ko je treba šlepati. Tukaj gre za specifiko avtomatskega menjalnika in tudi za upravljanje s tem vozilom na težko dostopnih terenih. Torej, kdaj se vklopi zapora diferenciala in tako naprej in tudi kakšne strmine in vse ostalo, kako se vozi v teh strminah in cela teorija. Želim povedati, da smo v Slovenski vojski pred leti uvedli dodatno usposabljanje – tu pa je zdaj ta tema –, kjer so, recimo, vsi imetniki izpita B kategorije dobili zraven malo knjižico, da imajo tudi opravljano usposabljanje za vozila Puch z avtomatskim menjalnikom in na podlagi tega usposabljanja lahko upravljajo s tem vozilom. Dajem samo idejo, morda kakšen minimalni popravek, da tega ne kompliciramo. Tukaj se strinjam – mislim, da je kolega Jurša prej govoril –, da se to usposabljanje opravi na Upravi za zaščito in reševanje, ker tam tudi gasilci opravljajo druge izpite, ki jih tudi opravljajo – različne za različne stopnje, častnike in vse ostalo. Kako izgleda ta izpit? Mislim, vsaj za tisto prvo kategorijo vozil, ki smo jih omenjali, da je to lahko izpit, ki se opravi v enem dnevu. Lahko se neka predpriprava naredi v lastni gasilski enoti na terenu, kjer se ljudje seznanijo z vozilom, njegovimi tehničnimi karakteristikami, zmogljivostmi na terenu, kdaj se uporablja, tudi vse ostalo, potem pa gre za neko specifiko mogoče v tistem vozilu, ki je težje, ki ima večjo maso ali pa tudi kakšen priklopnik, kjer se opravi mogoče v enem dnevu na nekem poligonu neka vožnja in se s tem zaključi. Na podlagi te prakse, lahko jo tudi potegnete iz Slovenske vojske, izda temu človeku Uprava za zaščito in reševanje – to je ena knjižica, približno izgleda kot izpit in to je to. Po vsej verjetnosti je to, ko govorim o stroških, minimalen strošek – škoda, da ni državne sekretarke tukaj – in zadeva zaključena. S tem je zadeva, mislim da, tudi z varnostnega vidika tudi v sami enoti, gasilske enote so timi, vedo, kako je kdo sposoben, kako upravlja z vozilom, in v bistvu že neko predpripravo naredijo prej s tem kandidatom. In to se v enem dnevu lahko opravi. Tako kot so upravljali tista vozila, o katerih sem vam prej govoril. Mislim, da zadostimo večini teh standardov in ta spregled tukaj resnično – vidim, da tudi kolegica Sluga, se zahvaljujem, prikimava –, torej, ta spregled naredimo in tudi ta bojazen nekih velikih nesreč in ne vem kaj vse, mislim, da je odpravljena. To je moj predlog, relativno bom v tej razpravi kratek. Imamo neko dobro prakso Slovenske vojske in mislim, da ravno tej praksi lahko sledimo tudi pri tem spregledu Zakona o voznikih, kot je dejal kolega Doblekar, za gasilce, ne nazadnje tudi jamarske enote, potapljače in tudi vse ostala reševalna vozila itn. Tu bi lahko uvedli neko enotnost pri vsem tem; torej, osnovni izpit predložiš, ki ti je spregledan, zraven pa predložiš potrdilo, da si opravil usposabljanje za ta tip vozila, in zadeva je zaključena. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Udovč, za njo bo dobila besedo Alenka Jeraj. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Kot smo danes že slišali in kot lahko razberemo iz gradiva na to temo, je bil predlog o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih pripravljen za prvo branje že pred več kot letom dni. Sama takrat še nisem bila poslanka, vendar pa sem bila zelo vesela, ker je bila na vidiku zakonska rešitev, s katero bi olajšali delovanje gasilcev predvsem v prostovoljnih gasilskih društvih. Kot članica, ena izmed njih, sem bila dobro seznanjena s tem problemom, saj je bil ta problem v manjših PGD še bolj izrazit. Manjša društva imajo vozila GV-1 in GVV-1, vendar pa jim primanjkuje voznikov, ki bi imeli opravljen izpit za C kategorijo. Predlagana zakonska ureditev temelji na evropski direktivi o vozniških dovoljenjih, kjer je določeno, da države članice Evropske unije lahko iz uporabe navedene direktive izključijo vozila, ki jih upravljajo oborožene sile in civilna zaščita oziroma vozila pod njihovim nadzorom. Zato predlog sprememb zakona vključuje poleg voznikov manjših gasilskih vozil še voznike intervencijskih vozil, civilne zaščite, gorske, jamarske ter podvodne reševalne službe na ravni države in mobilne enote ekološkega laboratorija ter voznike reševalnih in specialnih vozil za izvajanje nujne medicinske pomoči. Pri tem je treba poudariti, da gre za vozila, ki so zasnovana in izdelana tako, da je v njih poleg prostora za voznike še prostor za največ 8 potnikov, največja dovoljena masa presega 3 tisoč 500 kilogramov in ne presega 5 tisoč 500 kilogramov. Preseganje največje dovoljene mase je posledica opreme, ki jo vozilo prevaža zaradi učinkovite izvede intervencij. Opravljanje vozniškega izpita za C kategorijo bo nadomestilo teoretično in praktično usposabljanje kandidatov. Program, način usposabljanja in način preverjanja znanja določi minister, pristojen za obrambo, v soglasju z ministrom za zdravje ter ministrom, pristojnim za promet. Vsebina programa usposabljanja, pa mora biti primerljiva s programom usposabljanja za pridobitev vozniškega dovoljenja kategorije C1. Seveda pa ne smemo pri tem pozabiti še na zdravniško spričevalo o telesni in duševni zmožnosti za vožnjo motornih vozil kategorije C1. Program izvaja Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje, zakon pa dopušča tudi možnost podelitve pooblastila zunanjim izvajalcem na podlagi javnega razpisa. Tukaj bi se rada navezala na kolega Franca Breznika, ki je podal danes čudovito idejo. Škoda, da ni bilo državne sekretarke in da je še vedno ni v dvorani, da bi ga slišala, ko je govoril o lažjem načinu izobraževanja in ne v dolgih procedurah, ki jih je izpostavljala izključno iz varnostnih vidikov. Verjamem, da on ni imel v mislih, da s tem varnostni vidiki ne bi bili zajeti, da ne bi upoštevali varnosti vožnje. Nasprotno, menim, da vsi, ki imajo narejeno B kategorijo, da vedo, kako se vozi vozilo, ki ga lahko voziš do 3 tisoč 500 kilogramov, tudi če bi imel potem 3 tisoč 900 kilogramov. Naj na tej točki poudarim, da sem verjetno ena redkih poslank in poslancev, ki sem članica gasilskega društva 30 let in imam opravljene izpite, vse izpite, razen F kategorije. Na tej točki lahko povem iz prakse, da se pridružujem Janji Sluga, ki pravi, da je velika razlika voziti vozilo, ki je polno vode oziroma polpolno vode ali pa prazno vozilo. Naj poudarim, da sem tudi sama vozila dejansko vozilo, ki je imelo 40 ton, in vam lahko povem, da je to na cesti zelo težko in da so zavorne poti veliko daljše, ampak to govorimo o tovornih vozilih, ki so na cestah in je tovor privezan. V cisternah pa voda ni privezana. Za gasilce so, kljub temu da so imeli C kategorijo, podajali posebno usposabljanja, hodili so tudi v Avstrijo, so plačevali dodatna sredstva, zato da so se naučili rokovanja z vozili, ki vozijo vodo oziroma tekočino, saj se tovrstna vozila drugače obnašajo na cesti kot pa vozila, ki imajo tovor privezan, skrbno privezan. Rada bi poudarila tudi namen in naracijo, ki ga želimo doseči s predlagano ureditvijo. Namen nove ureditve je v tem, da bo gasilcem in ostalim intervenistom s subjektom civilne zaščite prinesla boljšo odzivnost in učinkovitejše delovanje v primeru izvajanja intervencij 24 ur na dan, in to na območju celotne Slovenije. Prinaša razbremenitev obveznosti opravljanja vozniškega izpita C kategorije za določeno skupino članov teh organizacij in finančno razbremenitev navedenih struktur. Iz obrazložitev je namreč razvidno, da uveljavitev zakona naj ne bi imela javnofinančnih posledic. Prav na tej točki moramo biti previdni; pri pripravi in izvedbi programa usposabljanj, podeljevanja pooblastil in pri operacionalizaciji drugih določil zakona, da se v končni posledici spet ne bomo znašli v sedanji ali še slabši situaciji, kot jo imamo danes. V današnjem času je namreč zelo priljubljeno predpisovati obsežne programe usposabljanj za zadovoljevanje pogojev pri izvajanju določenih aktivnosti in posledično nadziranju le-teh. Skratka, zakon naj dejansko razbremeni navedene ciljne skupine in poveča njihovo odzivnost ter učinkovitost pri izvajanju intervencij in ne obratno. O predlaganih rešitev v zvezi s petim odstavkom 85. člena Zakona o voznikih, ki določa pogoje in okoliščine, ko morajo določene osebe oziroma imetniki vozniških dovoljenj opraviti zdravstveni pregled pri pooblaščenem izvajalcu zdravstvene dejavnosti, na območju katerega ima stalno prebivališče, pa sem mnenja, da je to določilo v sedanjem času povsem neživljenjsko. Razmere v zdravstvu so pač takšne tudi zaradi kadrovskih problemov, posledično dolgih čakalnih dob in ne moremo zagotoviti enakopravnega izvajanja teh zakonskih določil. Zdravniški pregledi pri pooblaščenih izvajalcih zdravstvene dejavnosti pa se morajo opravljati po enotnih standardih na območju vse Slovenije. Na podlagi navedenega bom predlagane rešitve z veseljem podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prišlo je naknadno še do ene spremembe, tako da vabim k besedi Braneta Golubovića. Vidim, da ga ni. In kot zadnji razpravljavec Bojan Podkrajšek. Izvoli.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Danes govorimo o noveli zakona o voznikih, ki se dotika gasilstva. Kar nekaj časa nazaj poslušamo tako s strani Gasilske zveze Slovenije, gasilskih društev, občasno tudi Uprave za reševanje in zaščito Republike Slovenije, da je na tej točki, o kateri danes govorimo, treba nekaj spremeniti oziroma dopolniti. Ko slišimo besedo gasilstvo, nas vse prav gotovo spravi na eno skupno točko, da se je treba tej problematiki posebej posvetiti. Nedavno, v prejšnjem mandatu naj spomnim, da smo v Slovenski demokratski stranki govorili o enem zakonu. V tistem zakonu smo tudi ugotavljali, koliko zakonov imamo v Republiki Sloveniji in koliko imamo podzakonskih aktov. Seveda ti podatki bremenijo Slovenke in Slovence na vsakem koraku. Pa da se vrnem nazaj k gasilstvu. Ko pričakujemo od gasilcev, da nam priskočijo na pomoč, pričakujemo od njih, da so najbolj strokovni, predvsem in največkrat merimo čas, da so najhitrejši, ko gre za reševanje življenj ali materialnih dobrin. Ta novela zakona, ki je danes na poslanskih klopeh, ki ima z leve, desne podporo, se malo bojim, pa upam, da je ta bojazen odveč, da med tem prvim in drugim branjem ne bodo neki posegi, neki grobi posegi v to novelo, tako mogoče z Vlade – pa še enkrat ponavljam, naj bo ta moja bojazen odveč –, pa tudi od nekih zunanjih dejavnikov. Ko govorimo o tistih ljudeh, ki imajo te kategorije, to smo že danes skozi razpravo ugotovili, da pretežno tisti člani gasilskih društev, ki imajo C kategorijo, imajo to kategorijo prvenstveno zaradi svojega poklica, ki ta poklic vsakodnevno uporabljajo, in ker je ta poklic poklic voznika, se mnogokrat zgodi, da so ti člani, ko dobijo poziv, zelo oddaljeni od svojega gasilskega doma oziroma od tiste točke, kjer to vozilo čaka na poziv, in tudi zelo oddaljeni od neke nesreče, ki se je zgodila. Zato se mi zdi še kako prav in pozdravljam ta trud kolega Doblekarja in tudi gospe Sluga, da na tem segmentu neke stvari spremenimo. Kot sem že uvodoma povedal, gre za neko oviro; oviro, da bi lahko tisti ljudje, to so gasilke in gasilci v Republiki Sloveniji, ko dobijo poziv, ko največkrat ne vedo, kam odhajajo, kaj jih v nesreči čaka, dali še to breme s sebe, da če bodo sedli za vozilo, katerega masa presega 3,5 tone, ne bodo dobili kakšne globe. Pa še enkrat ponavljam svojo bojazen in verjamem in upam, da je ta bojazen odveč, da med tem prvim in drugim branjem te novele Zakona o voznikih ne bodo posegli tisti dejavniki, ki bi mogoče v ta dober namen novele zakona posegli v takšni smeri, da bi na koncu, ko bomo stisnili tipko v drugem branju, ne bila ta novela zakona namenjena temu, za kar je bilo veliko truda vloženega tako s strani gospoda Doblekarja pa tudi gospe Sluga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave v katerem dobijo besedo še predstavnica Vlade in predstavnika predlagatelja. Želi besedo državna sekretarka Nina Mauhler? [[Ne želi.]] Želi besedo predlagateljica Janja Sluga? Izvoli.
Hvala. Vsem kolegom bi se zahvalila za današnjo konstruktivno razpravo. V resnici je bilo kar nekaj dobrih predlogov, ampak tukaj se moram pridružiti v mnenju zadnjemu razpravljavcu gospodu Podkrajšku. Tudi mene se sedaj v tem trenutku nekako loteva ena bojazen. Vsakič znova, ko berem mnenje Vlade, pa ko imam sedaj v glavi teh 900 evrov na osebo – absolutno ni bil predlog mišljen tako! Tako razmišljam o tem, da se bomo morali v vmesnem času vsi skupaj še enkrat usesti s predlagatelji, pa mogoče vnesti neke varovalke, da se ne bi slučajno zgodilo, da se bo predpisal nek preobsežen, prezahteven, ne vem kakšen še program samo z namenom, da se bo zopet plačevalo nekam, ne vem komu, ne vem zakaj. Ker zagotovo to ni namen. To, kar je rekel kolega Breznik, mislim, da to absolutno zadostuje in da se bomo zopet vrnili potem v neko začetno pozicijo pa se pogovarjali o nekih 30 urah pa o nekih tisoč evrov na osebo. Zagotovo to ni namen. V vmesnem času je bila ena od verzij zakona, ko smo se pogovarjali, bistveno širše zastavljena in je vsebovala že tudi delno program tega usposabljanja, pa smo potem v pogovoru z Ministrstvom za infrastrukturo te zadeve pobrali ven. Če bo potreba, se zagotovo lahko vrnemo nazaj in neke varovalke tu vzpostavimo, da se ne bi namen izrodil. Kot rečeno, še enkrat hvala. Upam na konstruktivno razpravo tudi v nadaljevanju.
Hvala lepa. Še zadnji, gospod Boris Doblekar. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Na hitro bom preletel nekaj stvari. Še enkrat tudi z moje strani kot predlagatelja najlepša hvala vsem za konstruktivno debato, za sodelovanje v tej vsebinski razpravi. Še enkrat se bom na hitrico dotaknil tega, kar je omenila državna sekretarka za teh 900 evrov, kar daje nek strah oziroma se na koncu koncev vprašamo, ali ima smisel še kaj delati naprej ali pa pustimo pa delajo gasilci C1 veselo naprej, plačujejo gasilska društva te izpite avtošolam in potem ko pride gasilec iz avtošole s C1 kategorijo v gasilski dom, da bo peljal avto – ga ne zna peljati. Sicer ste prej omenili nižanje standardov, če sem prav razumel in tako naprej, da ne bomo nižali standardov. Mi ne želimo nižati standardov, res ne, nikakor ne in kategorija B pridobljena in to dodatno izobraževanje – kot če bi slišali gospoda Breznika oziroma tudi sami to vemo, saj smo na osnovi tega tudi potem te zaključke potegnili – to izobraževanje že poteka v vojski. To ni nič novega, ne odkrivamo tople vode, to je stara zadeva, ki se je takrat uredila z zakonom na sklicevanje evropske direktive, to smo takrat izpustili. Tako to lepo teče, to stane okoli 100 evrov, tisto izobraževanje naredijo vojaki in potem vozijo ta vozila, s tem da imajo to potrdilo, ki ga pridobijo s tem izobraževanjem vedno pri sebi in vozijo zgolj za potrebe vojske. Tukaj je pa popolnoma isto. To, da bi bil zdaj izpit 900 evrov, tisoč ali pa mogoče tisoč 100, ne vem, koliko točno vzamejo avtošole za C1, se mi zdi malo tako, malo strašenje ali kakorkoli že. Verjamem, da bo ta cena močno padla, do prve seje Odbora za Infrastrukturo, ko bomo o tem govorili. Vsaj želim si tako, ker še enkrat: mi želimo gasilcem omogočiti cenejše in lažje delo. Veste, vsak, ki mora ta izpit narediti, to danes, v teh časih, ko se vse hitro nekaj dogaja pa ko imajo vsi neke zadolžitve, je ta porabljen čas tudi veliko vreden. Plus tega še toliko denarja dati. Če samo pogledamo – jaz lahko samo pogledam svoje prostovoljno gasilsko društvo v Litiji in tudi njihov gasilec, ki je redno zaposlen, samo eden v poklicnem jedru, ki lahko je, če je prostovoljno gasilsko društvo v četrti kategoriji – kar tudi litijsko je –, mi je tudi svetoval in takrat navdušil, da smo sploh v te spremembe šli, poleg Gasilske zveze in pa tudi prejšnjih predlagateljev lanskega leta. Oni bi si zaželeli imeti gasilsko-reševalni, zaščitno-reševalni center, ki je nujno potreben, ne da so v starih objektih, ki komaj še zmorejo vse prostore za tako sodobne avtomobile, pa hovercrafte pa čolne, pa ne vem kaj vse, kar je danes nujno potrebno, pa ni denarja za to, da bi se ta center zgradil. Na neke načine jim poskušajmo omogočati, da bodo tisti denar, ki ga prigarajo na različne načine – , tudi s tistimi koledarji za novo leto, pa z ne vem čim vse, pa udeležujejo se različnih prireditev, kjer še kakšen evro tudi zaslužijo, pa lokalna skupnost daje preko občinska proračuna, – raje jim pomagajmo, da bodo prihranili ta denar in da ga bodo vložili v tisto, kar je nujno potrebno. Tukaj pa ne bomo nižali standardov in poskušajmo najti res te rešitve, ki smo jih tudi, seveda s to spremembo in dopolnitvijo Zakona o voznikih, skupaj predlagali in jim res pomagajmo, kakor se najbolj da, in verjamem, da bomo tudi do tega prišli. Še enkrat, ta deregulacija, kar si želimo, pa debirokratizacija pa pocenitev naj bodo tista osnovna vodila nas vseh, ki se zdajle tukaj borimo, da bomo vsi skupaj, seveda vključno tudi z Vlado, saj verjamem, da nimate zlih namenov, da bi Vlada poskušala nekako blokirati naše pobude in predloge, ki so po moje zelo, zelo v redu. Pa ne, da bi rekel, da so populistični, kakor je bilo omenjeno, ampak, to so neka realna pričakovanja gasilcev in mi smo tukaj, zato da jim uresničimo. Pa seveda, še enkrat povem, nikakor ne z nižanjem standardov. Če bi kdo, vsaj meni, dokazal ali pa mi razložil, da bomo nekje znižali standard in da bi na račun tega trpela kakršnakoli varnost ali karkoli, se seveda s tem absolutno ne bi strinjal. V tem primeru pa, ko gradimo na nekem primeru dobre prakse, ki že funkcionira v Slovenski vojski, mislim, da ne bomo nič novega odkrili, če gremo po tej poti naprej tudi pri gasilcih, reševalcih, jamarjih, podvodnih reševalcih in vseh ostalih, ki smo jih danes že neštetokrat omenili. Torej še enkrat, čisto na koncu – in pa seveda tudi policiji, ki je tudi vključena zraven –, vesel sem, da smo našli skupen jezik, da smo v razpravi odprli neke teme, neke stvari, o katerih prej mogoče o njih nismo morda toliko razmišljali, jim toliko pozornosti posvetili, je pa res, da to stališče Vlade je seveda treba tudi upoštevati. Jaz ga upoštevam in ga tudi bom, me pa edino to žalosti, da sem ga dobil na mizo šele potem, ko sem že svoje stališče oziroma kot predlagatelj predstavil predlog teh sprememb in dopolnitev Zakona o voznikih. Ampak nič hudega, zdaj ga imamo. Zakon bo, kot kaže, v prvem branju potrjen, za kar se lepo zahvaljujem vsem, bomo pa seveda to mnenje Vlade in vse ostale pripombe skupaj tudi proučili in na seji matičnega odbora tudi zaključili z debato v drugem branju. Računam in upam, da bo šel ta zakon skozi, tako kot smo si tudi vsi skupaj zamislili, in bomo naredili eno dobro delo skupaj vsi, kolikor nas je tukaj notri v tej hiši demokracije, vključno s spoštovano Vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi kdo na podlagi 71. člena še razpravljati? Nekaj prijav je. Preden spustimo postopek samo še naslednje. Če želita razpravljati tudi eden od predstavnikov predlagatelja ter predstavnica Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade in nato predstavnik oziroma predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Prijavljenih vas je 5. Vsak ima na razpolago 5 minut. Najprej dobi besedo Marijan Pojbič. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Moram se opravičiti, ker prej sem bil prijavljen pri razpravi, ampak sem moral biti odsoten, ker sem imel sestanek, in ravno v tistem času, ko bi prišel na vrsto pri razpravi. Najprej bi rad povedal, da sem zelo vesel, da je ta zakon prišel na mizo. Še posebej sem vesel, da smo našli širše politično soglasje v Državnem zboru, kar me, moram reči, še posebej veseli. To tudi dokazuje, da zmoremo več. Resnično smo s tem predlogom zakona tudi to dokazali; presegli smo politične meje, delamo tisto, kar od nas pričakujejo ljudje. Tukaj mislim še posebej na gasilce. O gasilcih so v tem hramu demokracije potekale velike razprave, ampak na žalost, tudi mi smo v Slovenski demokratski stranki vložili veliko predlogov, pa od tega na koncu ni bilo nič. Danes smo nekako skupaj uspeli tudi politična drugačna gledanja sestaviti v dobro naših gasilk in gasilcev. da ne govorimo samo takrat, ko gasilce potrebujemo, da jim tudi pomagamo reševati tisto, kar njih žuli in kjer imajo probleme za izvajanje vsega tistega, kar pač je njihov delokrog. Še posebej mislim, da gre ta zakon v pravo smer, in to predvsem, da gasilci lahko svoje naloge na operativni ravni izpeljejo učinkovito in čim hitreje. Od tega je velikokrat odvisna uspešnost intervencije, kjer je čas izjemno pomemben, še posebej ko govorimo o reševanju življenja, premoženja, požarih in tako dalje. Ta njihova plemenita dejanja so velikokrat videna takrat, ko to izvajajo. Zato še posebej lahko potrdim, da bom Zakon o voznikih sam tudi osebno z veseljem podprl, ker ocenjujem, da je to prava smer k temu, o čemer sem v predhodnem stavku govoril. In to je, da omogočamo gasilkam in gasilcem, da lahko svoje delo opravljajo v skladu s tistim, kar je njihova ključna naloga v naši družbi, in da smo vsi, vsak izmed nas, na njihovo delo neizmerno ponosni. Osebno, ker sem tudi sam gasilec, in seveda vsi tisti, ki tukaj v Državnem zboru sedimo, se zavedamo, kako pomembna je njihova vloga in njihova naloga v naši družbi, ko opravljajo svoje delo. Še enkrat, ta zakon bom z veseljem podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Igor Zorčič. Izvoli.
Hvala za besedo. Izraziti moram zadovoljstvo, da se je pri reševanju tega problema našla, recimo temu, nekakšna plebiscitarna večina. Očitno reševanje nekaterih vprašanj ne pozna političnih barv in to me veseli. Danes imamo na glasovanju še nekaj predlogov zakonov. Škoda, da ni tudi tam prišlo do takšnega usklajevanja. Očitno je ta Zakon o voznikih nekakšna šola, da je treba v bolj zgodnji fazi pristopiti, da moramo pristopiti eden do drugega in da morda včasih pride do tega, da se potem zmenimo o vsebini. Res je, da imamo danes šele prvo branje in da bo morda kakšna rešitev še dopolnjena ali bolje dorečena v nadaljevanju, pa vseeno si bo ta zakon vredno zapomniti po tem, da je pač ta želja po teh spremembah tlela že dlje časa in da je na koncu prišlo do tega, da smo se dogovorili v nekem širšem krogu. Kot sem omenil malo prej, danes imamo še eno glasovanje, bilo je omenjeno, so bili tudi v kontekstu tega zakona, ki ga zdaj obravnavamo, torej Zakona o voznikih, tudi drugi zakoni, o birokraciji smo se pogovarjali pa o prejšnjih zakonih, o mopedih in podobno. Veste, če bi se večkrat poslušali, sem prepričan, da bi tudi o teh nekaterih drugih zakonih našli skupen jezik, pa morda ne bi pri tem zakonu opredeljevali, kateri so pomembnejši ali ne. Tudi o teh današnjih zakonih, torej Zakonu o voznikih, pa zakonu o praznikih, pa morda Zakonu o dohodnini, imamo različna mnenja, kateri so v tem trenutku najbolj pomembni. Ampak, če najdemo nek skupen jezik, potem se tudi manjši problemi tisti, ki jih je nujno rešiti. Upam, da se bo takšna konstruktivna debata odvila tudi v nadaljevanju obravnave tega zakona. Prepričan sem, da obstaja ta podpora tudi širše med gasilce. Ne nazadnje je nekaj kolegov članov prostovoljnih gasilskih društev, verjamem, da so prisluhnili tudi preostalim svojim kolegom, in prepričan sem, da bo ta zakon, takšen kot je, njegovo sprejetje mogoče popotnica za sodelovanje tudi na drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Pozdravljam predlog zakona. Mislim, da bo zelo olajšal delo številnim prostovoljnim gasilskim društvom, hkrati pa tudi pozdravljam pot Ministrstva za infrastrukturo, ki nas je seznanila z vsemi relevantnimi dejstvi in okoliščinami in ne naseda toku populizma. Prav je, da v gasilstvo ne vnesemo lahkotnosti, ki jo pozna vsem poznana pesem Brizgalna brizga. Jaz bom kljub temu podprl predlog Zakona o voznikih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Udovč. Izvoli.
Hvala lepa. Rada bi samo še enkrat poudarila, da me zelo žalosti razprava državne sekretarke v delu, ko govori o populističnem zakonu, ki pozablja na varnost voznikov. Naj še enkrat poudarim, da se v avtošolah vozniki učijo vožnje na vozilih, ki imajo pritrjen tovor, gasilci pa potrebujejo varno vožnjo, kjer tovor ni pritrjen, saj vsi vemo, da se voda ne da pritrditi. Naj še enkrat poudarim, da avtošole imajo usposabljanja predvsem iz praktičnega dela za gasilce, ki morajo imeti že izpit C kategorije, in jih peljejo v Avstrijo na usposabljanja, kjer se naučijo vožnje s tovrstnimi vozili. Se pravi, da tukaj ni nobene zveze varna vožnja, C1 kategorija, ki je pridobljena v avtošolah, z dejansko vožnjo gasilskih vozil. Zato menim, da je veliko bolje, da opravljajo izpit tako, kot ga predvidi novela zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še zadnji razpravljavec, Boris Doblekar. Izvoli.
Se še enkrat javim. Hvala lepa. Čisto za zaključek bom še enkrat izrazil veliko zadovoljstvo zaradi vse te razprave v Državnem zboru o Zakonu o voznikih. V mesecu februarju, ko smo v Slovenski demokratski stranki vložili prvič to novelo zakona o voznikih, in kasneje, ko je tudi koalicija proučila ta zakon, ki ga je seveda v neki obliki že predlagala tudi lansko leto, sem bil res izjemno, izjemno vesel, da je pristopila do mene kolegica Janja Sluga in sva potem skupaj nadaljevala to pot, ki je – kot sem tudi slišal od nekaterih razpravljavcev – nek edinstven primer in dobra praksa sodelovanja, ki lahko obrodi le dobre sadove. Verjamem, da bo tudi s tem našim predlogom tega zakona ta primer dobre prakse izobraževanja vojakov, na tak način, ki ga predlagamo mi za reševalce, policiste in predvsem gasilce, da bo tak primer ugledal luč sveta in bomo nekako po tej poti krenili in našli te rešitve, ki smo jih tudi predlagali. Res želim še naprej, po potrditvi, kot kaže, za kar sem izjemno vesel, da bomo prišli do nekega dobrega zakona, ki bo deloval po neki logiki, ki bo življenjski in ki bo pomagal tako velikemu številu uporabnikov. Še enkrat, hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo razpravo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 7. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 17. uri in 40 minut. (Seja je bila prekinjena ob 17.08 in se je nadaljevala ob 17.40.)
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. [[nemir v dvorani]] Če želite, pa lahko imamo še malo odmora. Hvala. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. in 1. točka dnevnega reda. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim vas, da preverite glasovalne naprave. Hvala. Prehajamo na prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je na obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Hkrati vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. [[oglašanje iz dvorane]] Prvo vprašanje. Ali želi kdo podati mnenje v imenu poslanske skupine? Nihče. Ali želi kdo podati mnenje kot posamezni poslanec? Gremo na prijavo. Lahko še enkrat? Se opravičujem. Imamo 4 prijave. Kot prvi imate besedo, gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Hvala lepa. Primorci so odhajali s svoje zemlje, odhajale so aleksandrinke, odhajali so fantje v Abesiniji in se borili za nekoga drugega, na koncu pa tudi sami zase. Zakaj imamo praznike? Zato, da lahko proslavimo te minule dni in minule ljudi, da proslavimo dogodke in damo posebno veljavo – in to zanamcem, sodobnikom in tudi prednikom. Še vedno nam, izgleda, očitno manjka enotnosti, če nas samo ena beseda razdeli na toliko različnih struj in toliko različnih verovanj. Prepričan sem, da so Primorci bili vedno del Slovenije v srcu, usodo pa so jim krojili v Londonu, v Parizu in danes samo z eno besedo jo krojimo tudi v Ljubljani. To zadevo bom z veseljem potrdil, zato ker vem, da je posledica aktivnosti. Če se vrneš, potem si nekam odšel in si prišel nazaj, je to pasivnost. Če si pa nekaj priboriš, se potem pa lahko priključiš. In to govori tudi refren neuradne primorske himne »Vstala Primorska si v novo življenje, z dvignjeno glavo korakaj v nov čas.« In to je tisto, kar želi poudariti. Vsekakor bom zadevo potrdil.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate, gospod Robert Polnar. Pripravite se, dr. Milan Brglez. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Podprl sem oziroma podpisal sem zahtevo za spremembo zakona. Ta moja odločitev ni bila pravilna. Leta 1942 v Gorici je s prefekturnega balkona takrat sredi znorelih krikov množice nekdo z barbarsko čeljustjo in pod smešno čelado na petelinje pero na ves glas kričal: »Pokončati je treba vse moške tega prekletega plemena.« Tisto prekleto pleme smo bili Slovenci. Ti načrti še danes veljajo in nihče jih ni preklical. Rimski oblastniki so do nas, vzhodnih sosedov, ne glede na njihovo politično nomenklaturo, zmeraj enaki in isti – oholi in napadalni, spolzko izmuzljivi, nesramni, domišljavi in sprenevedavi, nikdar pa neumni. To, kar danes govorita Tajani in Salvini, je samo refleks zgodovinsko nikoli preseženega fašizma, ki se najbolj izrazito izkazuje v tezi o začasno izgubljenih ozemljih. Tako kot je zamišljena sprememba zakona, lahko pomeni samo olje na ogenj italijanskemu iredentizmu. Nimam navade ponavljati svojih napak, zato bom danes glasoval proti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Besedo imate dr. Milan Brglez, pripravite se gospa Jerca Korče. Izvolite.
Hvala lepa za besedo! Glasoval bom za ta zakon zaradi tega, ker obstajajo tehtni mednarodni pravni razlogi, zakaj je takšno pojmovanje pravilno. Namreč, sama Pariška mirovna pogodba z Italijo in tudi Osimski sporazumi zelo jasno govorijo o teh terminih – o odstopu ozemlja Italije in priključitvi tega ozemlja k Jugoslaviji. Torej, ta termin je absolutno mednarodno pravno nesporen. Tudi zaradi tega je pojmovanje tega zakona ustrezno. Gre pa v primeru takšnih pogodb še za dve varovalki, ki sta zelo pomembni. Prva in osnovna; pogodbe, ki določajo meje, so tako imenovane radicirane mednarodne pogodbe. Te so zaščitene pred kakršnimkoli enostranskim aktom katerekoli države in zavezujejo vse v mednarodni skupnosti. Torej imajo poseben status, od katerega je odvisen obstoj mednarodne skupnosti. In druga reč, ki je ne manj pomembna, je povsem neprimerno enačenje Anschlussa in podobnih zadev. Namreč, ko gre za okupacijo, je nihče ne sme priznati in okupacija, ki bi bila povezana s priključitvijo, ne pride v poštev. Ko pa gre za osvoboditev, ki je priznana z mirovno pogodbo, v takem primeru je priključitev pravilen termin in je povsem legalna v mednarodnem pravu. Govorim mednarodnopravno, zato da ne bodo samo zgodovinski argumenti. Mednarodno pravno povsem drži in ne delamo nobene krivice, vračamo pa čustva na tisto mesto, kjer morajo biti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa Jerca Korče, izvolite.
Hvala za besedo! O svoji odločitvi za podpis sem veliko razmišljala, medtem ko smo to že imeli v postopku, ko je moj podpis bil že oddan, in menim, da je bila ta moja odločitev še kako pravilna. Če ne drugega, sem v tem času opravila marsikateri pogovor s kakšnim, ne gospodarstvenikom, ampak zgodovinarjem in s kar precej mladimi moje starosti, ki živijo v naši preljubi državi; in kolikor je zgodovinarjev, toliko je bilo tudi mnenj okoli te tematike. Vsi smo najbrž prejemali taka in drugačna sporočila, pozive in tako naprej. Bi pa na tem mestu, kljub vsemu – ravno iz tega procesa, ki se je v meni vzbujal skozi razmislek o tej tematiki – končno enkrat pozvala vse poslanke in poslance, da nadaljujemo s tem procesom predvsem v smeri izobraževanja. Ker nobeno pojmovanje nobenega praznika, pa najsibo vrnitev, priključitev ali združitev, nam ne bo pomagala, če ne bodo tudi naši zanamci in tisti naši najmlajši vedeli, zakaj te praznike sploh praznujemo. Menim, da to stanje v naši državi ni tako idealno, da bi bili lahko ponosni na to in sama sprememba imena k temu ne bo doprinesla. Tako mislim, da je skrajni čas, da v izobraževalne procese, poleg poznavanja antike, baroka in vseh egipčanskih piramid, vnesemo tudi te stvari bolj aktivno in tudi dele osamosvojitvenega procesa, ker skrajni čas je, da zakopljemo bojne sekire, ki mogoče še obstajajo znotraj stare politike in premaknemo ta voz naprej. Tako bo moj glas danes vzdržan, ker se ne želim opredeljevati okoli poimenovanja, ampak morala sem pa povedati ta del, ki želim, da se nadaljuje. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, začenjamo z glasovanjem. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 32. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 50. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagan sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PRILOGE I K DOPOLNILNEMU PROTOKOLU K ŽENEVSKIM KONVENCIJAM Z DNE 12. AVGUSTA 1949 O ZAŠČITI ŽRTEV MEDNARODNIH OBOROŽENIH SPOPADOV, TO JE PROTOKOL I, Z DNE 8. JUNIJA 1977, KOT JE BILA SPREMENJENA 30. NOVEMBRA 1993. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA AKTA O DOPOLNITVAH AKTA O NOTIFIKACIJI NASLEDSTVA GLEDE KONVENCIJ SVETA EVROPE, ŽENEVSKIH KONVENCIJ IN DODATNIH PROTOKOLOV O ZAŠČITI ŽRTEV VOJNE IN MEDNARODNIH SPORAZUMOV S PODROČJA KONTROLE OBOROŽITVE, ZA KATERE SO DEPOZITARJI TRI GLAVNE JEDRSKE SILE. Predlog akta je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog akta je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu akta. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče]] . Ugotavljam, da je akti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z Mandatno-volilnimi zadevami. In sicer prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za izvolitev gospoda Jana Šömna v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavnici Sodnega sveta gospe Daši Sikošek. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, cenjeni poslanke in poslanci! Razlog za razpis prostega mesta okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru so kadrovske oslabitve na Kazenskem oddelku sodišča. Od prvotno sedmih sodnikov so na oddelku ostale le še štiri sodnice. Dve okrožni sodnici sta bili namreč zaradi potreb razporejeni nazaj na Okrožno sodišče, en sodnik pa je bil imenovan za okrožnega sodnika in premeščen na Okrožno sodišče v Mariboru. Ker sodniki Kazenskega oddelka Okrajnega sodišča v Mariboru rešujejo tudi celoten pripad kazenskih zadev Okrajnega sodišča v Lenartu, oddelek brez kadrovskih okrepitev ne bi več zmogel zagotoviti sojenja brez nepotrebnega odlašanja in postavljenih časovnih standardov. Kadrovskega primanjkljaja tudi ni več mogoče reševati z razporeditvijo sodnikov iz drugih oddelkov Okrajnega in Okrožnega sodišča v Mariboru. Na konkretni razpis se je prijavilo 24 kandidatov oziroma kandidatk, pri čemer so trije svojo kandidaturo med postopkom umaknili. Sodni svet je izbirni postopek, tako kot običajno, vodil v treh zaporednih fazah, v katerih je postopoma izločal kandidate. V prvi fazi je preveril izpolnjevanje razpisnih pogojev, v drugi je opravil oceno primernost kandidatov, v tretji fazi pa je opravil razgovor s šestimi najprimernejšimi kandidati oziroma kandidatkami. Po opravljenem izbirnem postopku je ugotovil, da kandidat Jan Šömen celostno gledano najbolje izpolnjuje pogoje za razpisano sodniško mesto. Jan Šömen je diplomiral na Pravni fakulteti v Mariboru leta 2009 s povprečno oceno 8, 91. Pravniški državni izpit je opravil tri leta kasneje s povprečno oceno 8, 62. Leta 2017 je magistriral na Pravni fakulteti v Mariboru. V dosedanji karieri je delal kot notarski pripravnik, kot sodniški pripravnik, notarski pomočnik, odvetniški kandidat, strokovni sodelavec na Kazenskem oddelku Okrožnega sodišča v Kopru, zadnjih pet let pa je strokovni sodelavec na Okrožnem državnem tožilstvu v Mariboru, in sicer na Gospodarsko kazenskem oddelku. Zaradi odličnega poznavanja kazenskopravnega področja in njegovih ostalih lastnosti, je kandidata prednostno podprla že predsednica Okrožnega sodišča v Mariboru, zelo dobro pa se je izkazal tudi na razgovoru s člani Sodnega sveta. Glede na to ga je Sodni svet soglasno izbral in ga predlaga Državnemu zboru v izvolite v sodniško funkcijo okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru. Hvala lepa.
Spoštovana, hvala za vašo obrazložitev. Predlog je obravnavala Mandatno volilna-komisija kot matično delovno telo, ki nam je pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. Zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Mariboru izvoli gospoda Jana Šömna. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju članice Programskega sveta RTV Slovenija – na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se je za članico Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija za čas do izteka mandata članov, imenovanih s Sklepom o imenovanju petih članov Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija, imenuje gospa Špela Vrtačnik. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, 2 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je tudi ta sklep sprejet. S tem prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi predsednika Državne revizijske komisije. Gospod Borut Smrdel, ki ga je Državni zbor 26. septembra 2012 imenoval za predsednika Državne revizijske komisije, je Državnemu zboru 2. aprila 2019 posredoval odstopno izjavo s te funkcije. Na podlagi navedenega je Mandatno-volilna komisija v obravnavo zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Državni revizijski komisiji razreši predsednik gospod Borut Smrdel. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za razrešitev namestnika varuha človekovih pravic. Gospod Tonček Dolčič je na podlagi prvega odstavka 21. člena ter 22. člena Zakona o varuhu človekovih pravic 8. aprila 2019 Državnemu zboru predlagal, da ga predčasno razreši funkcije namestnika varuha človekovih pravic zaradi upokojitve. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru tudi pisno poročala in predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se gospod Tonček Dolčič razreši funkcije namestnika varuha človekovih pravic. Obveščam vas, da bo v skladu s tretjim odstavkom 21. člena v zvezi z 22. členom Zakona o varuhu človekovih pravic navedeni predlog sklepa sprejet, če bosta zanj glasovali vsaj dve tretjini navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 16. aprila 2019, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Prvi: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Marjana Šarca na poslansko vprašanje dr. Anžeta Logarja v zvezi z evropskimi zadevami. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Prehajamo na naslednjega: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Marjana Šarca na poslansko vprašanje gospoda Aleksandra Reberška v zvezi z izgradnjo 3. razvojne osi. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 43. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Marjana Šarca na poslansko vprašanje gospoda Mihe Kordiša v zvezi s privatizacijo oziroma razgradnjo javnega zdravstvenega sistema. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 46. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala na poslansko vprašanje gospoda Željka Ciglerja v zvezi s financiranjem in izvrševanjem odločb o usmeritvi otrok s posebnimi potrebami. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala na poslansko vprašanje gospoda Primoža Siterja v zvezi s plačljivostjo dostopa staršev do polne storitve, ki se izvaja na platformi eAsistent. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 45. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala na poslansko vprašanje gospoda Borisa Doblekarja v zvezi z zagotavljanjem prevozov, kjer je varnost učencev ogrožena zaradi prisotnosti velikih zveri. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve gospoda Boštjana Poklukarja na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi s povečanjem števila ilegalnih migrantov in aktivnostmi nevladnih organizacij pri tem. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 50. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje gospoda Aleša Šabedra na poslansko vprašanje gospe Lidije Ivanuša v zvezi s kadrovsko problematiko. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 48. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve gospoda Boštjana Poklukarja ter ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje mag. Dejana Kaloha v zvezi z varnostjo v cestnem prometu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 43. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenije Klampfer ter ministra za zdravje gospoda Aleša Šabedra na poslansko vprašanje gospoda Primoža Siterja v zvezi z doplačevanjem za osnovne storitve v domovih za ostarele. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 44. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala na poslansko vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z Zakonom o vajeništvu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 49. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za javno upravo gospoda Rudija Medveda na poslansko vprašanje gospoda Janija Ivanuše v zvezi z dostopnostjo javnih uslužbencev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje gospoda Zvonka Černača v zvezi s Kobilarno Lipica. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor gospoda Simona Zajca na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi s problematiko onesnaženosti pitne vode z atrazinom in drugimi pesticidi, nitrati ter težkimi kovinami na področju Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 44. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo gospoda Karla Erjavca na poslansko vprašanje gospe Anje Bah Žibert v zvezi s stanjem v Slovenski vojski. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo dr. Iztoka Puriča na poslansko vprašanje gospoda Tomaža Lisca v zvezi s črpanjem evropskih sredstev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 41. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenije Klampfer na poslansko vprašanje gospe Anje Bah Žibert v zvezi z invalidskimi pokojninami. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 42. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Prehajamo na predzadnji, to je 18. predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje gospoda Tomaža Lisca v zvezi z energetskim konceptom Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 43. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. In še: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje gospoda Mihe Kordiša v zvezi z načrtovano širitvijo ljubljanske obvoznice. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 43. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključujem to točko dnevnega reda in tudi 7. sejo Državnega zbora. Lep dan naprej!