Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 33. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Zvonko Černač, Rudolf Moge, dr. Marko Pavliha in Milan Petek. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O TRGOVINI v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, prosim. Besedo ima gospod mag. Tomaž Jeršič, državni sekretar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poslanke in poslanci, lep pozdrav v imenu Ministrstva za gospodarstvo in v imenu Vlade! Zakon o trgovini je bil sprejet leta 1993 in je ostal nespremenjen v prvotnem besedilu, razen določb, ki urejajo obratovalni čas prodajaln. Glede na navedeno je Ministrstvo za gospodarstvo pripravilo nov predlog zakona in dovolite mi, da ga na kratko predstavim. Predlog ureja dejavnost trgovine tako, da še vedno zagotavlja okvir za opravljanje dejavnosti in tako zagotavlja varstvo zaposlenih, potrošnikov in okolja. Predlog zakona o trgovini opredeljuje pojem trgovine, način in pogoje za opravljanje trgovinske dejavnosti ter izvajanje nadzora. Poglavitni cilji zakona so naslednji: izenačitev pogojev poslovanja vseh gospodarskih subjektov, ki ponujajo potrošnikom blago, ne glede na to, ali so ga proizvedli sami ali so ga kupili z namenom nadaljnje prodaje. Naslednji cilj je deregulacija poklicev prodajalec in trgovski poslovodja, kar prinaša trgovcem možnost, da si ne glede na smer in stopnjo izobrazbe izberejo kader, ki bo najbolj primeren za prodajo njihovih izdelkov. Predlog zakona odpravlja obveznost vodenja evidenc v trgovini, katerih namen je bil predvsem v preverjanju izvora blaga in preverjanje sprememb prodajnih cen blaga v primeru prodaje s popusti, akcijske prodaje in razprodaje. Predlagana ureditev še vedno nalaga trgovcu, da zagotovi podatke o izvoru blaga, ki se prodaja, in podatke o spremembi prodajne cene blaga, le da bo te podatke lahko zagotovil tudi iz drugih zbirk podatkov, ki jih trgovec vodi že v druge namene. S tem se odpravlja dvojnost vodenja določenih podatkov. V luči zadovoljevanja potreb in želja potrošnikov se omogoča, da trgovci izdelke dodatno obdelajo ali dodelajo v lastnih prodajalnah ter določene vrste napitkov in živil tudi ponudijo potrošniku. Predlog zakona določa, da se lahko opravlja trgovinska dejavnost v prodajnih objektih ali zunaj njih. Če se v prodajalni opravlja tudi druga dejavnost, mora biti prostor, namenjen tej dejavnosti, vidno ločen od dela prodajalne, ki je namenjen trgovinski dejavnosti, ali pa kot tak določen v internem načrtu tega prostora. Trgovec lahko v svoji prodajalni dodatno obdela hrano, tako da je primerna za uživanje, ne sme pa potrošniku omogočiti uživanja hrane ali pijače v prodajalni ali pred njo. Ne glede na določbo tega stavka pa lahko trgovec zaradi zaokrožitve svoje ponudbe brez izpolnjevanja posebnih pogojev, ki jih določa zakon, v prodajalni nudi potrošnikom tudi določene vrste napitkov in živil. V duhu tega člena je vložen tudi amandma, in strinjamo se, da je vsebinska narava amandmaja primerna, vendar se nam zdi sprejetje amandmaja nepotrebno, ker sam Zakon o davku na dodano vrednost določa o stopnjah obdavčitve teh izdelkov. Amandma namreč govori, da bi dodali stavek, ki govori naslednje: "Za prodajo napitkov in živil iz prejšnjega odstavka se davek obračuna in plačuje skladno s predpisi o davku na dodano vrednost." Menimo, da je to določilo že vneseno, že zakonsko določeno v Zakonu o davku na dodano vrednost in tudi pojasnila društva so naslednja tako, da ne bo privilegiranega položaja trgovcev v primerjavi z gostinci. Predlog zakona daje tudi ministru, pristojnemu za trgovino, pooblastilo, da lahko reprezentativni ali drugi zbornici z odločbo na podlagi javnega razpisa podeli javno pooblastilo za izdajanje aktov za področje trgovine, ki urejajo sezonske razprodaje. Na Ministrstvu za gospodarstvo menimo, da predlog zakona sledi trendom razvoja trgovinske dejavnosti v želji po večji konkurenčnosti trgovcev in hkrati sledi potrošniškim navadam v smislu dodatne ponudbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Ferija Horvata, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavkami in sodelavcem. Spoštovani kolegice in kolegi. Odbor za gospodarstvo je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o trgovini na 37. seji 7.11.2007. Predlog zakona je bil deležen velike pozornosti zainteresiranih organizacij. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, pripombe so bile upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, ki jih je odbor tudi sprejel. Odbor je bil seznanjen s pripombami in predlogi Državnega sveta za amandmaje odbora. Svoja stališča sta odboru posredovali Trgovinska zbornica Slovenije, ki podpira predlog Vlade, in Obrtna zbornica Slovenije. Poleg amandmajev koalicijskih strank sta amandmaje vložili tudi Poslanska skupina SD k 5. členu in Poslanska skupina NSi k 8. členu. O teh členih je bilo na odboru tudi največ razprave. V zvezi z dopolnilnimi dejavnostmi v trgovini je bilo enotno mnenje, da je bistvena enaka obdavčitev dejavnosti oziroma storitev. V zvezi s 5. členom in amandmajem Socialnih demokratov je bilo največ razprave o predlagani rešitvi, da ni predpisane nobene izobrazbe, ampak je to v celoti prepuščeno trgovcem. Torej, popolna deregulacija izobrazbe za trgovske delavce. Tudi pri 8. členu v zvezi z obratovalnim časom trgovin je ob amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije, da se omeji obratovanje oziroma prepove obratovanje ob nedeljah in državnih praznikih, prevladalo stališče Vlade in večine poslancev, tako koalicije kot opozicije, da je smiselno ostati pri sedanji rešitvi in je bil amandma zavrnjen oziroma ni bil sprejet. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjeni predlog zakona, ki je sestavni del poročila, ki ga imate. Predlagam, da predlog zakona sprejmemo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Kristijan Janc v imenu poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani državni sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi! Zakon o trgovini smo zadnja leta pogosto obravnavali, predvsem v zvezi z obratovalnim časom prodajaln. O obratovalnem času oziroma o tem, ali naj bodo trgovine odprte ob nedeljah in drugih dela prostih dneh, smo odločali tudi na referendumu. Verjetno se vsi dobro spominjamo ponesrečenega referendumskega vprašanja, iskanja ustreznih rešitev in odločbe Ustavnega sodišča. Vprašanje obratovalnega časa je bilo potem na podlagi dogovora med delodajalci in delojemalci vendarle urejeno in tudi dogovorjeno. Kljub pogostim spremembam Zakona o trgovini v omenjenem delu pa se zakon v ostali vsebini ni spremenil vse od leta 1993, ko je bil sprejet v Državnem zboru. Takrat so bile na področju gospodarstva in trgovske dejavnosti v Sloveniji popolnoma drugačne razmere, kot so danes, zato je odločitev Vlade oziroma pristojnega ministra, da se pripravi nov zakon o trgovini, smiseln in tudi dobrodošel. Potrebe po zakonu potrjujejo tudi mnenja Trgovske zbornice Slovenije, ki je v svojem dopisu zapisala, da v celoti soglaša s predlaganim zakonom, saj besedilo predloga zakona sledi razvojnim trendom in smernicam današnjega konkurenčnega okolja, v katerem deluje tudi trgovinska dejavnost. Že na podlagi povedanega lahko v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ugotovimo, da gre za dober zakon, ki ga je smiselno potrditi. Predlagani zakon še vedno ločuje med trgovino na drobno in trgovino na debelo, kar je v interesu potrošnikov. Poleg tega pa z vidika celostne ponudbe zakon trgovcem omogoča dodatne dejavnosti v trgovskih centrih oziroma trgovinah, kot je na primer dodatna obdelava hrane, ki je primerna za uživanje. Omenjeni ukrepi so torej v interesu potrošnikov kot tudi trgovcev in jih zato ocenjujemo kot pozitivne. Morda pomembnejša novost zakonskega besedila je deregulacija poklica prodajalec in trgovski poslovodja. Z vidika konkurenčnosti odpiranja delovnega trga oziroma zaposlovanja in hitrega razvoja trgovine je deregulacija seveda smiselna in tudi dobrodošla. Dodatno jo podpira tudi dejstvo, da tudi v drugih evropskih državah omenjena poklica nista regulirana. Glede na to menimo, da deregulacija poklica še ne pomeni, da trgovci ne bodo tudi v bodoče zaposlovali posameznikov s trgovsko izobrazbo, saj si vsak trgovec želi dobrih prodajalcev, ki svoj posel obvladajo in s tem trgovini ustvarjajo večji dobiček. Je pa deregulacija poklica izziv tudi za trgovske šole, ki bodo morale dokazati svojo kvaliteto in s tem, da bodo njihovi učenci oziroma dijaki v primerjavi z drugimi poklici poklicnimi profili v trgovini dosegali še boljše rezultate. Prepričani smo, da vsak odgovoren in željen uspeha delodajalec, trgovec bo zaposloval najboljše trgovce za delo v trgovini, kar mu tudi prinaša zagotovo uspeh. Če pa na trgu delovne sile ni dovolj izkušenih trgovcev, kar se danes dogaja, pa mu dajemo z zakonom tudi možnost, da izbira tudi med drugimi poklici. Na primer šivilja, ki je izgubila delo ne po svoji krivdi, pa bi rada zaposlitev, morebiti tudi v trgovini in ji ta zakon to možnost mu trgovcu s tem tudi daje. Tudi na področju trgovinskih evidenc predlagani zakon odpravlja nepotrebne administrativne zahteve. Trgovinska dejavnost v Sloveniji se v zadnjih letih zelo hitro razvija, kar je dobro. Seveda pa se trgovina poleg trgovcev, ki se ukvarjajo samo s trgovsko dejavnostjo, srečuje tudi z drugimi gospodarski subjekti, ki potrošniku ponujajo blago, kot na primer tisti, ki so ga proizvedli sami. Predlagani zakon vse te gospodarske subjekte izenačuje, kar je smiselno predvsem z vidika večje konkurenčnosti med temi subjekti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da predlagane rešitve v Zakonu o trgovini zagotavljajo nadaljnje spodbujanje podjetništva in krepitev konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, zato ga bomo tudi brez zadržkov podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Posedel v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem! Tudi v Poslanski skupini Zares smo Zakonu o trgovini namenili veliko in potrebno pozornost. Tako kot je spoštovani kolega Feri, predsednik matičnega odbora dejal, da je ta zakon vzbudil veliko pozornosti, kar je razumljivo. Zadeva tako trgovce, ki ponujajo, kot tudi vse nas, ki nastopamo v vlogi kupcev, in seveda članov parlamenta, ki ustvarjamo pogoje, pod katerimi bo ta dejavnost izvrševala svoje poslanstvo. In pri zakonu kot celota lahko rečemo, da smo veseli in zadovoljni, ker je pač zakon pripravljen, da je veliko dobrih rešitev nastavljenih in zapisanih in da zakon kot tak omogoča tudi nadaljnje izvajanje tistega poslanstva, kot ga trgovina ima, spodbujanje podjetništva. In zato tudi pozdravljamo rešitve, ki so zapisane in omogočene v obliki dopolnilnih dejavnosti, kar je zagotovo dobro, da se omogoči čim večjemu številu subjektov čim več možnosti, kako še dodatno izpopolniti in dopolniti svojo ponudbo in zadovoljiti tudi potrebe kupcev. Da pa je ob tem velika nevarnost, ki je bila tudi izražena v teh razpravah, da bi lahko zaradi nejasnosti ali celo želje, prišlo tukaj do tipičnega primera nelojalne konkurence, kar bi praktično pomenilo, da bi v trgovini, kjer bi lahko kupec kupil tudi zrezek ali pa hot dog, ga kupil po bistveno nižji ceni kot v sosednjem lokalu, gostinskem lokalu, kar zagotovo ni dobro. In tukaj je potrebno, da je enaka davčna stopnja in da so tudi enaki pogoji pri zagotavljanju ponudbe, se pravi, tako glede sanitarnih, higienskih in ostalih pogojev, in pa predvsem, da je spoštovana enaka davčna obdavčitev tako za trgovca, tako za gostinca za istovrstne izdelke. Druga zadeva, ki je v naši poslanski skupini Zares pa ocenjena kot nerazumljiva ali pa ta rešitev ne zagotavlja tistega, ker si verjetno kot družba želimo, čim več znanja, čim več usposobljenih kadrov, pa je ta popolna derazonacija kadrov, kar lahko hitro zapelje v drugo smer, se pravi v pad strokovnosti, kvalifikacije prodajalcev, zaposlenih, kar lahko potem pomeni tudi slabšo ponudbo, slabše zadovoljstvo kupcev. To je verjetno lahko tudi posledica pritiska velikih trgovcev, ki na ta način, da bodo lahko zaposlovali nekvalificirano ali slabše kvalificirano delovno silo, prodajalce, ostale zaposlene - na ta način tudi znižajo svoje stroške in zopet dobijo v svoji dejavnosti še več dobička. Zato mislim, da je ta korak nazaj in da je zagotovo potrebno vztrajati na tem, da se zagotoviti ustrezna kvalifikacija, in da je verjetno tudi prav, da bi ob takšnem predlogu v okviru Vlade svoje stališče izrecno dal tudi minister za šolstvo. Vemo, da se že danes ubadamo z velikimi problemi v krajih, v šolah, kjer se izobražuje kader za gostinstvo, za trgovski kader, in ta deregulacija pomeni še korak k večjim problemom in, kot rečeno, k manjši strokovnosti. Tretja zadeva, ki je bila v fazi razprave deležna velike pozornosti, pa je, mislim, da skoraj lahko rečem, nerazumljiv predlog ene od poslanskih skupin za zopet prepoved odprtja trgovin v nedeljah. Mislim, da je čas, ki ga živimo, takšen, da je popolnoma demokratično in pravica vsakega, da po svobodni volji in odločitvi preživi nedeljsko dopoldne ali v trgovini, ali v naravi, ali kje drugje in da je zato ob poudarjanju svobodne podjetniške iniciative, poudarjanju tega, kako naj se čim bolj odprejo možnosti za različne dejavnosti, takšen predlog nesprejemljiv in ga tudi v naši Poslanski skupini Zares ne podpiramo. Podpiramo pa zelo dobro dobre rešitve, ki so v tem zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Spoštovani prisotni. Po oceni Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ta zakon v prioritetni ali izboljšan položaj postavlja lastnike kapitala, torej nosilce trgovinske dejavnosti. Dejstvo za moje besede oziroma dokaz za moje besede so seveda v več elementih omenjenega zakona. Po moji oceni postavitev kapitala na piedestal nad potrošniki po drugi strani in nad osnovnimi elementi konkurenčnosti, kot je izboljšanje, kvaliteta, ni pravilen način razmišljanja Vlade Republike Slovenije. Dejstvo je, da je Vlada Republike Slovenije omenjeni zakon poslala v Državni zbor pod imenom izboljšanja kvalitete in konkurenčnosti tako na domačem kot na mednarodnem trgovskem prizorišču. Ampak ali se res kvaliteta zvišuje na ta način, da se znižujejo minimalni standardi? Na vseh ostalih področjih gospodarske dejavnosti, pa vzemimo avtomobilsko industrijo, se kvaliteta izboljšuje z upoštevanjem oziroma povečevanjem minimalnih zahtevkov, tako na področju onesnaževanja kot na področju varnosti, kot na področju certifikata in podobnih stvari. Tokrat v tem zakonu, pa Vlada Republike Slovenije govori, da bo šla bližje nosilcem lastnikom kapitala, trgovcem - ne trgovcem, ki so zaposleni pri lastniku kapitala, ampak izključno lastniku kapitala - na ta način, da bo izničila dosedanjo zahtevo po izobrazbi; sedanjo zahtevo po izobrazbi in to bo nekaj boljšega. Drži! To bo nekaj boljšega in lažjega za lastnika omenjene trgovine oziroma nosilca določene organizacije, ki se ukvarja s trgovino. Ampak ljudje, to ni pravi način za spodbujanje konkurenčnosti, to je izjemno kratkoročen cilj! Dejstvo je, da se bo na dolgi ali pa na srednji rok tovrstno zniževanje kriterijev pod taktirko ali v skupnem imenovalcu konkurenčnost, kar seveda v popolnosti ne drži, izkazalo v celotni negativni luči. Dejstvo je, da je to v nasprotju z Lizbonsko strategijo. Dejstvo je, da je sploh vprašaj, ali je ministrstvo za gospodarstvo omenjeni zakon uskladilo s šolskim ministrom, ki po eni strani zahteva našo družbo prihodnosti kot izobraženo družbo, družbo, ki ve, kaj bo počela, Ministrstvo za gospodarstvo pa reče: Ni več potrebne izobrazbe. Vsak lahko opravlja te storitve." Ampak to je mnogo širši problem kot zgolj problem nekoga, ki bo iskal neustrezno rešitev, ali pa zgolj problem nekoga, ki išče posameznika za opravljanje tovrstne dejavnosti. To je seveda upad vpisa na srednje šole, ki se ukvarjajo s poučevanjem gostinske, turistične storitve in podobnih stvari. In to je popolnoma v nasprotju z vsemi strategijami, ki smo jih v tem Državnem zboru, na Vladi Republike Slovenije sprejeli tako na področju šolstva kot na področju konkurenčnosti. Ampak, kaj pa je tisti še večji, še bolj negativen cilj, ki se bo kot dejstvo, v kolikor bo tovrsten zakon sprejet, pojavil v naši družbi - to je zmanjševanje plač za ljudi, ki opravljajo tovrstno dejavnost, torej za zaposlene. S tem ko ministrstvo za gospodarstvo zagovarja, da ni več potrebno imeti izobrazbe za prodajo živilskih izdelkov, za prodajo tistih izdelkov, in ostalimi trgovci, gospodje in pa seveda gospe, se opravičujem, ampak, če boste to sprejeli, bo v naslednjem koraku delodajalec manj plačeval delojemalce! In vse to Ministrstvo za gospodarstvo dela pod predpostavko dviga konkurenčnosti. Ja, lepo vas prosim! Kakšnega dviga konkurenčnosti? Po eni strani boste dosegli nižji vpis v srednješolski sistem, ki se ukvarja s tem, po drugi strani manj sposoben trgovski kader, ki pred prodajnimi policami, in ne nazadnje padec plač teh ljudi. Namesto da bi naša država rekla, da gradimo na znanju tudi na področju trgovine, gradimo konkurenčnost v trgovini z izboljšanjem storitev, z dvigom kriterijev - ne! Izberete drugo pot, kratkoročno pot. Omenjeni zakon po oceni Nacionalne stranke ni primeren, iz tega naslova ne bo dobil podpore v okviru glasovanj. In naj se Vlada Republike Slovenije že enkrat zave, da v kolikor obstaja resolucije na drugih področjih najsibo mednarodne zaveze Republike Slovenije po tem, da je znanje bogastvo, naj potem to resolucijo tudi vklopi v zakonodajni postopek, ne pa da na tem področju ignorira. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem želim! No, že doslej se je videlo in najbrž se bo še, da tega zakona ne podpiramo vsi z enakim zadovoljstvom. Stopnja zadovoljstva je torej različna v glavnem iz enega temeljnega razloga, v glavnem iz razloga rezervacije strokovne izobrazbe, pa tudi nekaj drugih pomislekov je v zvezi s tem zakonom bilo še povedanih. Kar se tiče Poslanske skupine DeSUS smo mi podporniki vseh prizadevanj za to, da bi se, kar se rado govori, zmanjšale administrativne ovire, da bi se povečevala konkurenčnost, da bi se prosta pobuda spodbujala na trgu, da bi se kar se da - tako pač pišemo v vseh naših strategijah in reformnih programih - spodbujala naša konkurenčna prednost, ki temelji na znanju, pa vendarle pri vrsti zakonov na koncu doživimo šok. Na tnalo, na žrtvenik se za spodbujanje konkurenčnosti v zadnjem času prepogosto polaga strokovna izobrazba. Tako je bilo pri Zakonu o gostinstvu, tako je pri Zakonu o obrti, tako je pri tem zakonu, ki je danes v obravnavi. Doslej je predlagatelj predlagal spremembe in dopolnitve tega zakona, zdaj se je odločil za nov zakon; v poprejšnjih poizkusih sprememb je šlo za interesni trikotnik, šlo je za to, da so se pojavljali - malo shematizirano seveda govorim - na eni strani delodajalci, na drugi strani delojemalci, na tretji strani potrošniki in v glavnem je šlo za zagotavljanje boljše situacije delojemalcem, torej zaposlenim v trgovini, in na koncu se je po referendumu, po odločitvah Ustavnega sodišča vendarle odločilo s sporazumom. Tako smo vsaj v veliki večini bili vsi zadovoljni. In takrat se je ustavil poizkus, ki se je zdaj v bolj benigni obliki zopet ponovil, namreč poskus, da bi se trgovina urejal bolj ideološko, politično kot pa z ekonomskimi kriteriji, pa vendarle - skratka, dosegel se je sporazum, s katerim so bili partnerji v tem trikotniku zadovoljni. Sedaj imamo drugačen poizkus. Sedaj predlagatelj v tem trikotniku interesov bolj zagotavlja pravice tistim, ki so delodajalci. Kar tudi nič ni slabega, seveda tudi njihovim interesom in potrebam je treba ugoditi, vendar se je zopet pojavilo protislovje. A to pot sporazuma ni bilo. To pot se niso upoštevala pripombe sindikatov, to pot se niso upoštevale pripombe niti Državnega sveta, niti Obrtne zbornice. To pot se je nepopustljivo vztrajalo na interesu trgovcev, torej delodajalcev. Ta odmik od poizkusa sporazumevanja je nekaj, kar Poslansko skupino DeSUS ovira pri tem, da bi soglasno podpirala predlog tega zakona. Cilji zakona so sicer takšni, da ni nobenega posebnega dvoma okoli tega in bi jih mi seveda lahko podprli, če ne bi prišlo do cele vrste protislovij. Pa poglejmo, kakšna protislovja so. Prvič je protislovje med kratkoročnim in dolgoročnim interesom. Kratkoročni, torej stroškovni interes, znižanje stroškov za delodajalce, je podprt in je res, da bo, tako kot so nekateri danes že govorili, to na koncu rezultiralo pač v nižjih plačah. Tisti, ki nimajo izobrazbe, ne bodo terjali in ne bodo imeli upravičenj do takšnih plač, kot tisti, ki strokovno izobrazbo imajo. In zaman je govoriti, da bodo delodajalci že poskrbeli, da bo usluga dobra, ker je to njihov interes. Potem bi lahko sedaj poskrbeli na ta način, da ne bi povzročili drugega protislovja, namreč protislovja, ki izvira iz anket, ki so jih sami izvedli in v katerih so trgovci ugotovili, da potrebujejo predvsem kader s IV, V in VI izobrazbo, predlagajo pa ukinitev sleherne izobrazbe kot pogoj. Sploh ni več tega pogoja v tem zakonu. In naj vam povem, da je mednarodni ekonomski forum, ko je to področje proučeval v zvezi s konkurenčnostjo, ugotovil, da je ena temeljnih slabosti Slovenije slabost kvalifikacijski standard človeških virov, kot temu rečemo, in je od 124 držav, ki jih je analiziral, Slovenija na 111 mestu. Torej, čisto na dnu. Zato mi sodimo, da se pretirano favorizira interes delodajalcev, da bi morali bolj upoštevati tudi dolgoročne interese, ki naj temeljijo na znanju, in znanje se preverja s strokovno usposobljenostjo, in zato žal ne bomo v celoti oziroma tisti, ki bomo, bomo z velikimi pomisleki podprli ta zakon.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stane Pajk v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani! Pred nami je predlog zakona o trgovini, gre v smeri deregulacije, večje svobode. V omenjenem zakonu se predlaga takšna normativna ureditev dejavnosti trgovine, ki zagotavlja varstvo zaposlenih, potrošnikov in okolja, hkrati pa odpravlja odvečne administrativne ovire in izenačuje pogoje poslovanja vseh gospodarskih subjektov, ki ponujajo potrošnikom blago, ne glede na to, ali so ga proizvedli sami, ali so ga kupili z namenom nadaljnje prodaje. Predlog zakona o trgovini odpravlja izobrazbene pogoje za opravljanje trgovske dejavnosti, odpravlja obveznost vodenja trgovskih evidenc v trgovini ter namesto njih uvaja zagotavljanje podatkov o stanju trgovskega blaga v skladu z veljavnimi slovenskimi in mednarodnimi standardi računovodskega poročanja. Predlagana ureditev omogoča trgovcem, da pod določenimi pogoji blago dodatno obdelajo ali dodelajo v lastni prodajalni ter te izdelke tudi ponudijo potrošniku. Predlagani zakon temelji na naslednjih načelih: načelo enakosti - vsak gospodarski subjekt, ki ponuja blago potrošnikom, naj posluje pod enakimi pogoji; načelo svobodne gospodarske pobude v povezavi z deregulacijo poklicev - trgovec naj si na podlagi lastne izbire izbere stopnjo in smer izobrazbe kadra, ki ga potrebuje za prodajo lastnih izdelkov. Načelo ekonomičnosti poslovanja - trgovcem se dopušča, da izdelke dodatno obdelajo ali dodelajo v lastnih prodajalnah ter jih v spremenjenem stanju ponudijo potrošnikom. Na ta način preprečijo posledično škodo, ki bi jim zaradi neuporabljenosti blaga pri tem nastala. Odprava izobrazbenih pogojev za opravljanje trgovske dejavnosti je povzročilo največ polemik v prehodnem zakonodajnem postopku, vendar mi mislimo, da je tako, kot je predlagano, tudi pravilno. Vsako podjetje, ki se ukvarja s trgovino, naj samo presodi, kakšne kadre naj zaposluje glede na stroko in višino izobrazbe. Več kot bo podjetje želelo dodati dodane vrednosti v obliki svetovanja in ostalih uslug, bolj izobražen in specifičen kader bo zaposlovalo. Omenjeni zakon podpira tudi Trgovska zbornica Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je zakon dober in ga bomo tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Feri Horvat v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavkama, sodelavcem. Kolegice in kolegi. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Socialnih demokratov zakonu ne bomo nasprotovali. Pri vprašanju dopolnilnih dejavnosti v trgovini, na kar je imel pripombe Državni svet in nekatere zbornice, se nam zdi bistveno, da so davčne stopnje za istovrstne dejavnosti v trgovini, gostinstvu, obrti in pri zasebnih podjetnikih opredeljene tako, da ne bo nelojalne konkurence med dejavnostmi oziroma da bodo pogoji izenačeni. V zvezi s strokovnimi kvalifikacijami razumemo splošno usmeritev v deregulacijo in prepuščanje pravic in odgovornosti nosilcem dejavnosti ter delovanju trga. Pri tem zakon sledi že sprejetim rešitvam v Zakonu o obrtništvu in gostinstvu. Vendar nam nenadna popolna deregulacija, opustitev vseh, tudi minimalnih kriterijev, vzbuja skrb, da to ne bi vodilo v znižanje kakovosti storitev, kar bi lahko škodovalo tako sami dejavnosti kot tudi potrošnikom. Težave lahko nastanejo tudi ob pričakovanem prihodu tuje nekvalificirane delovne sile v trgovine. Žal naš amandma za pooblastilo Vladi, da poleg minimalnih tehničnih pogojev lahko določi tudi druge pogoje, vključno z minimalno izobrazbo, ni bil sprejet. V zvezi z obratovalnim časom trgovin podpiramo predlagano rešitev in nismo podprli amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije, ki mu je nasprotovala na odboru tudi Vlada in vse druge poslanske skupine. Naj spomnim, da smo približno pred enim letom v Državnem zboru po dolgotrajnih razpravah, vključevanju Ustavnega sodišča v obravnavo in razreševanje te problematike ter na podlagi dogovora med sindikati in trgovci, delodajalci, z veliko večino sprejeli zakon in ni tehtnih razlogov za ponovno odpiranje tega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala za besedo. Prisrčno pozdravljeni! Naj najprej povem, da v Poslanski skupini Nove Slovenije imamo do Zakona o trgovini tudi tokrat zadržke. Vse novele zakona iz leta 1993 so se ukvarjale z ureditvijo obratovalnega časa prodajaln oziroma trgovin. In danes v Poslanski skupini Nove Slovenije ugotavljamo, da tudi z novim predlogom zakona o trgovini nismo nič bliže uresničitvi referendumsko izražene volje ljudi. Trgovine ob nedeljah so še vedno odprte. Moram pa povedati, da spremembam, ki jih prinaša nov zakon, v Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo nasprotovali. Razumemo, da se zakonodaja prilagaja spremenjenim razmeram. Razvoj informacijske tehnologije, globalizacija ter nova marketinška znanja niso pogojevala novih pogojev in načinov poslovanja le v trgovinski dejavnosti, ampak v življenju na splošno. Mi pozdravljamo odločitev, da se odpravlja obveznost vodenja evidenc v trgovini in se poslovanje ureja skladno s slovenskimi in mednarodnimi standardi računovodskega poročanja. Zaupamo tudi predlagatelju, da je dobro priučil možnost, da trgovci nudijo potrošnikom tudi dodatne storitve. Odprava izobrazbenih pogojev za prodajalce in trgovinske poslovodje, je smiselna, če jo presojamo skozi oči lastnikov. Ti bodo poiskali takšno delovno silo, ki bo s trgovinskim blagom znala rokovati, smo pa tudi trdno prepričani, da bo nudila kvalitetne storitve za potrošnike. Vsekakor tudi razumemo, da je dodaten argument glede tega deregulacija poklicev ta, da tega kadra ni. Prodajalcev in poslovodij praktično ni. V Poslanski skupini Nove Slovenije se sprašujemo, ali ni to morda posledica zavedanja, da odpiralni čas prodajaln vključuje tudi nedeljsko delo. Veste, zanimivo je bilo na odboru slišati, kako pred leti ni bilo frizerk in frizerjev. Takrat pred leti, ko so frizerski saloni, saj to dobro veste vsi, oziroma vemo, bili odprti. Danes, ko so frizerski saloni ob nedeljah zaprti, je baje tega kadra dovolj. Vse glasnejše so govorice, da prodajalke in prodajalci niso deležni dodatnega plačila za nedeljsko delo, kot to določa kolektivna pogodba dejavnosti trgovine Slovenije. Kar samo od sebe se postavlja vprašanje, ali ni tudi v tem primeru prevladal interes velikih trgovcev. Vemo, veletrgovci so zmagovalno razglasili pred slabim letom, kako so se dogovorili s sindikati glede nedeljskega dela. Danes lahko vprašamo, kaj so se ti isti veletrgovci pred časom dogovorili glede cen, ki jih danes imamo. Strokovnjaki ugotavljajo, da je naš trg premalo pregleden in premalo konkurenčen. Posledica tega je tudi rast cen hrane in današnja inflacija. Vemo, da je Urad za preprečevanje omejevanja konkurence v primeru veletrgovin nemočen. Če te ugotovitve strnemo, se nam vsaj v Poslanski skupini Nove Slovenije pojavlja čedalje večji dvom v enakopravnost partnerjev oziroma podpisnikov kolektivne pogodbe za trgovino. Tako kot sem uvodoma dejal, predlogu zakona ne bomo nasprotovali, moramo pa vam jasno povedati, da bo naša posebna skrb tudi v prihodnje usmerjena v prizadevanja za odpravo nedeljskega dela in uveljavitev referendumske volje ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je tudi gospod Mitja Slavinec, ki pa je zamudil svoj nastop zaradi tega, ker je bil prisoten pri sprejemu delegacije v parlamentu. Če nima nihče nič proti, mu dajem besedo. Izvolite, gospod dr. Mitja Slavinec.
Hvala lepa za besedo in razumevanje. Sestanek z nemško delegacijo se je zavlekel in zaradi tega moja kratka zamuda. V poslanskem klubu LDS podpiramo cilj zakona, to je spodbujanje podjetništva in krepitev konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Vendar pa je ena od rešitev novega zakona o trgovini, to je deregulacija poklicev trgovec in trgovski poslovodja, ki po eni strani dodaja možnost, da si ne glede na smer in stopnjo izobrazbe izberejo kader, ki bo najbolj primeren za prodajo njihovih izdelkov, za nas prav gotovo nesprejemljiva. V Poslanskem klubu LDS zelo nasprotujemo tovrstni deregulaciji, saj ocenjujemo, da nikakor ne prispeva k sledenju tega cilja, k spodbujanju podjetništva, ampak zelo zelo negativno vpliva tako na strukturo kadra v trgovinah, še bolj pa negativno vpliva na že tako nizek vpis v poklicne šole za že tako nezanimivo poklicno izobraževanje. V tem konkretnem primeru za poklic trgovcev. Predlog zakona o trgovini namreč ne predvideva niti minimalno potrebno raven izobrazbe, prav nobenih izobrazbenih zahtev ne predvideva in s tem po eni strani na široko odpira vrata komurkoli - konkretno poslovodja je lahko nekdo brez osnovne šole - po drugi strani pa seveda delodajalcem omogoča, da ustvarjajo negativno selekcijo. Temu predlogu zelo nasprotujejo tudi sindikati, saj se zavedajo, kaj to pomeni. Pomeni, da se bodo trgovci, delodajalci lahko odločali za nižje izobražen kader in na račun tega še bolj zniževali plačila in na račun tega seveda tudi ustvarjali negativno selekcijo v trgovinah. Predlagana rešitev o deregulaciji poklicev je tudi v nasprotju s cilji lizbonske strategije, ki je ena izmed osnovnih prioritet Republike Slovenije in zaradi tega še toliko bolj obžalujemo, da ni bil sprejet amandma, da je treba opredeliti vsaj minimalno izobrazbeno stopnjo za nekatere poklice, torej za nekatera področja trgovine, ker je to tudi iz varnostnih razlogov nujno potrebno. Zakaj se nekdo konkretno odloči za študij farmacije? Zato, ker ga veseli delo v farmaciji, in zato ker ve, da če hoče, recimo, v lekarni biti zaposlen, da potrebuje diplomo, da mora zaključiti ta študij. Zakaj se sedaj nekdo odloči za poklic trgovca? Zato, ker ga prav gotovo veseli trgovanje, delo v trgovini, in ker ve, da bo ob znanju, ki ga v tej šoli dobi, nujno potrebno imeti tudi neko formalno izobrazbo. V Poslanskem klubu LDS ne vztrajamo, da ta formalna izobrazba mora biti trgovec, vztrajamo pa, da mora biti zagotovljena vsaj minimalna raven izobrazbe, da tisti, ki v trgovini dela, da tisti, ki trgovino vodi, ima ustrezno usposobljenost. Druga točka, ki se nam v Poslanskem klubu LDS zdi sporna, je vprašljiva določba 3. člen, ki je neusklajena z Zakonom o davku na dodano vrednost, ker ne bo zagotovljena prodaja enakih izdelkov pod enakimi pogoji oziroma enakih storitev. Gre za to, da s tako rešitvijo lahko v trgovini ali pa v gostinstvu določene produkte prodajajo pod različno davčno stopnjo. In to prav gotovo ni prav in to prav gotovo tudi ni pravično in ne zagotavlja enakih možnosti na trgu. Zaradi tega, predvsem zaradi deregulacije poklicev in neenakosti pri plačilu davkov, v Poslanskem klubu LDS Zakona o trgovini ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20.11.2007. V razpravo dajem 3. člen in amandma Poslanske skupine Zares. Želi kdo besedo? Prijava teče. Gospod Alojz Posedel, izvolite, prosim.
Hvala lepa. Že v uvodni obrazložitvi stališča Poslanske skupine Zares smo poudarili, da je zakon v določenih primerih dober, da pa s tem členom lahko vzbudi razmišljanja o pojavu nelojalne konkurence. Zato predlagamo, da se na koncu četrtega odstavka 3. člena za piko doda besedilo "za prodajo napitkov in živil iz prejšnjega stavka se davek obračunava in plačuje skladno s predpisi o davku na dodano vrednost, kot to velja za gostinske storitve". Jaz verjamem in sem prepričan, da je verjetno tudi namen zakona takšen, da zavestno ne ustvarja nelojalne konkurence, in sem prepričan, da je to tudi logično razmišljanje tako ministra za gospodarstvo kot vseh tam zaposlenih, in prepričan sem tudi, še posebej državnega sekretarja, in da je ta naš amandma samo dodatek k temu, da bo to še bolj eksplicitno zapisano, da se ne bodo pojavljale špekulacije, ali da bi celo na terenu, v vsakodnevni praksi nekdo narobe razumel in potem bi prišli do situacije, ki je bila prej opisana, da bi na eni lokaciji imeli primer trgovca, ki bi prodajal in ponujal hrano, živila oziroma jedila in napitke, zraven pa gostinca, ki bi prav tako istovrstna živila, jedila oziroma napitke prodajal po višji ceni, ravno iz tega razloga, ker bi uporabljal drugo davčno stopnjo. Zato še enkrat ponavljam, prepričani smo, da ta osnovna logika zakona sledi temu, da sledijo enakim pogojem tako za gostince kot za trgovce, pa vendar s tem našim dopolnilom k 3. členu postane dikcija tega člena še bolj jasna. Zato predlagam kolegicam in kolegom, da ta člen oziroma to dopolnilo k 3. členu tudi sprejmejo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc. Prosim.
Še enkrat hvala lepa, predsedujoči. Na prvi pogled, ko prebereš amandma, se ti zdi kar v redu, ko pa malo bolj brskaš po nekaterih stvareh, pa ugotoviš, da verjetno DDV ne sodi v zakon o trgovini. Imamo nek drug zakon, nek predpis, kjer se tam določa davčna stopnja za to ali ono storitev. In mislim, da tega, po naši oceni, po oceni, kar sem prebral, ne sodi sem in ta amandma potem tudi ni potreben, zato ga tudi Slovenska ljudska stranka ne bo podprla. Bi pa rad povedal obrazložitev, ker sem prebral nekatere stvari, ki se mi zdijo pomembne: "Ker v zvezi z nelojalno konkurenco med trgovci in gostinci glede višine stopenj DDV-ja za istovrstno blago je treba poudariti, da se stopnja DDV za posamezno blago ne določa glede na to, ali jih opravlja trgovec ali gostinec, ampak po tem, na kakšen način se hrana oziroma pijača ponuja, in sicer ali kot dobava blaga ali kot storitev. Ker bi trgovec določene izdelke v svoji prodajalni lahko ponujal dejansko kot storitev in ne zgolj kot dobavo blaga, se DDV za te izdelke obračunava po enaki stopnji, kot pri gostincu." In tu je popolnoma jasno določilo v zakonu dodane vrednosti. Tako se mi zdi, da to res ne sodi v to materijo tega našega zakona, ki je po oceni, bom rekel, kot sem poslušal, dober, razen v tistih trenutkih, ko nekateri kolegi poslanci nočejo in nočejo razumeti stvarnosti današnjega časa. Ta stvarnost današnjega časa pa je, da na trgu delovne sile ni trgovcev, jih ni. Verjemite mi. Bil sem 12 let delodajalec, poznam to zadevo kar dobro. In prav je ta deregulacija, prav je, da na nek način družba oziroma zakonodajalec omogoča zaposlovanje tudi tistim profilom, ki nimajo eksplicitno trgovske šole, in lahko druge. Kot sem prej v najavi povedal, tudi šiviljo. Ne nazadnje, ta bo lahko še boljša ali enaka za opravljanje določenih storitev v trgovini. In to je po moje pozitiven korak tega, kljub temu da vsak resen in odgovoren trgovec, če bo na trgu dobil kader, ki bo strokovno izobražen, še posebej za neke tehnične poklice v trgovini je nujno potreben, zagotovo ne bo vzel enega drugega. Mislim, da tukaj preveč grmenja za prazen nič. Pustimo to delodajalcem in delojemalcem. Je pa res en problem ključen v tej naši družbi: da žal ni interesa ne za trgovca, ne za gostinca, ne za zidarja, ne za komunalca, ne za tehnika, za nič. To pa je kompleksno vprašanje, kjer se moramo vprašati. Ampak v tem trenutku s tem popravkom vaših želja teh problemov v družbi ne moremo popraviti, nikakor ne. Bojim se, da bo tudi v bodoče premalo vpisa v te šole, poklicne, strokovne, kjer vpisa preprosto ni. Jaz sem tudi za to, da je ta družba učeča, da vlagamo v znanje. To je naša prednost, da hodijo v srednje, visoke šole, ampak vendarle tudi te poklice družba potrebuje. Verjemite mi, čisto vsega pa tudi ne bomo mogli uvoziti iz drugih držav EU, da bodo delali te stvari. Mislim, da moramo tukaj nekaj narediti. Strinjam pa se, vzrokov je več. Prvi in temeljni zame je plača; plača trgovca, gostinca je prenizka, definitivno. Za delo, ki ga opravljajo, nedeljsko, nočno, zahtevni delavni pogoji, je plača prenizka. Če bi bila ta plača boljša bi zagotovo bil tudi večji vpis v trgovske, gostinske in druge šole. To je po moje temeljno vprašanje. In seveda tudi tisto, kar smo pred leti govorili, tega se spominjam, govorim za gostinsko branžo: "Moja hči pa že ne bo natakarica." In to je v družbi kar nekako prisotno, zato je to skrb vzbujajoče. Nimam nobene slabe vesti s tem, da to stvar omogočimo delodajalcem, da izbira na trgu delovno silo, ki jo ima na voljo. Trgovine se širijo. Poznam nekatere trgovske hiše, ki ne dobijo delavcev za trgovino in zato tudi ne morejo odpreti dokončanega objekta. Tu je nekaj narobe. Pustimo jim, naj oni odločajo koga, na kakšen način bodo zaposlili. In na koncu dobiček, ki ga vsak trgovec želi, bo moral tudi temeljiti na dobremu kadru. To pa zagotovo velja za trgovino, za gostinstvo in za vse ostale. In če temu ne bo sledil, potem zagotovo tudi ne bo rezultata. Mislim, da to, o čemer je bilo tudi govora na matičnem delovnem telesu in danes v Državnem zboru, po moji oceni, "ne pije vode". Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo? Gospod Alojz Posedel, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz sem pričakoval, da bo prva razprava, ki bo na ta naš amandma Poslanske skupine Zares ravno o tem, da to ni sistemsko, da je davek urejen v drugem zakonu. Tega se zavedamo tudi sami. To dobro poznamo, pa vendar predlagamo, da se tega dopolnila ne sprejme. Poglejte, čisto enostavno, pravijo: "Od viška ne boli glava." Pa vendar na ta način samo z enim stavkom, ki je tudi v tem zakonu o trgovini, pa zelo jasno vsakemu pove. Zapisano je, da mora biti obdavčitev enaka, tako v trgovini tistega, ki ponuja hrano, kot v sosednjem lokalu, ki je gostinski lokal; bo enostavno in za vse enako razumljiv, in bo onemogočal te anomalije, ki se lahko pojavijo. Mi v Poslanski skupini Zares ne trdimo, da se bo to dogajalo, tudi ne trdimo, da bo to tudi onemogočilo, da bo kdo še kljub temu poskušal in ponujal zaradi tega, ker bo njegova dopolnilna storitev v trgovini, ponujanje hrane oziroma pijače, da ne bo poskušal drugače razlagati tega zakona. Vendar z našim dopolnilom bo ta dikcija zelo jasna in zelo razumljiva vsakemu. Mi se tudi zelo dobro zavedamo, da je življenje, ki ga živimo sedaj v Sloveniji, pač v okviru življenja, ki se živi v Evropi in drugod po svetu, in da se način življenja spreminja in se te navade iz tujine prevzamejo tudi v Slovenijo z obema rokama. Zato je tako velika gneča po trgovskih centrih, zato je spremenjen način prehranjevanja, ki se seli iz domače jedilnice v trgovske nakupovalne centre in trgovine in se tega zavedamo, da je to pač potrebno sprejeti, kolikor kdo lahko to omeji sam pri sebi. Da pa bi pri tem ne nastajale takšne anomalije kot lahko iz tega, kar je nelojalna konkurenca med trgovci in pa med gostinci, predlagamo ponovno - in ne bo nič narobe oziroma zelo dobro bi bilo, če bi dodali ta stavek, "da se za prodajo napitkov in živil iz prejšnjega odstavka davek obračuna in plačuje skladno s predpisi o davku na dodano vrednost, kot velja za gostinske dejavnosti oziroma gostinske storitve," da odpravi vsak dvom in mislim, da bi bilo dobro, kljub temu da je ta amandma podan iz nekoalicijske stranke, da se sprejme in da se zakon, ki je takšen, še izboljša. Hvala.
Hvala lepa. Gospod dr. Mitja Slavinec, prosim. Spomnil bi vas edino, da ne bi bilo razprave, ampak govorimo oziroma razpravljamo o amandmaju, ki pa je dokaj precizen.
Hvala lepa za besedo. Bom se omejil na amandma in na vse, kar k temu amandmaju pride zraven. Torej sam osebno podpiram amandma. Podpiram ga zaradi tega, ker odpravlja določeno nejasnost. Jaz bi bil zelo vesel, če je moja skrb za to, da bo prišlo do možnosti zlorab, da bo prišlo do možnosti nelojalne konkurence zaradi različne obdavčitve, odveč. Prav gotovo, v kolikor že obstoječi zakon to izključuje, potem je vse v redu. Vendar žal - tako je tekla tudi razprava na odboru - to eksplicitno ne izključuje. Lahko se najdejo primeri, lahko se najde možnost, kjer se bo trgovska dejavnost mešala, ker se prepleta z gostinsko dejavnostjo. Seveda podpiram to, da se v trgovinah omogoči prodaja na hitro pripravljenih izdelkov, ne nazadnje tudi pijač, pijač iz avtomatov. Vendar podpiram ta amandma prav zaradi tega, da ne bi bilo nejasnosti, da se ne bi zgodilo to, da ljudje ne bi vedeli, kako ravnati, da trgovci, da vodje trgovin ne bi vedeli, kakšen je pravi postopek. Zakaj pa ne bi vedeli - tudi zaradi deregulacije izobrazbe. Tudi to lahko vpliva na to, ali bodo vedeli, po kakšnem davku obračunati pijačo, ki jo v trgovini prodajo, ali to po trgovskem - in jo tam lahko nekdo spije - ali po skladu z zakonom o trgovini ali gostinske dejavnosti in to je tista stvar, o kateri govorimo, kajti tukaj je davek različen: v enem primeru je 8,5%, v drugem primeru je 20%. In če bomo imeli to, kar ta zakon tudi prinaša, hipotetično situacijo, ko bodo v trgovini zaposleni ljudje z osnovno šolo ali pa niti to ni. To je sedaj po novem predlogu možno. Jaz sem prepričan, da ljudem ne bo povsem jasno, da tisti, ki bodo odgovorni, se ne bodo vedeli prav odločiti. In tudi zaradi tega je dobro, da imajo trgovsko šolo, tudi zaradi tega je dobro, da zaposleni v trgovini imajo neko osnovno predpisano raven izobrazbe; ne vztrajam, da trgovsko, vendar neko izobrazbo, kjer slišijo vsaj osnove o davkih. Jaz se zavedam tega, da so plače nizke, ampak bodo še nižje zaradi tega, ker bodo zaposleni ljudje, ki imajo nižjo stopnjo izobrazbe. Zaradi tega se tudi lahko vprašamo, čemu sploh imamo potem srednješolsko izobraževanje, čemu sploh, recimo, trgovska šola ima ob prodaji tudi predmet o pravnem redu, kjer se jih poduči o davčni zakonodaji, o kateri je sedaj tukaj govora. Vprašajmo se, čemu sprejemamo takšno zakonodajo, po kateri lahko praktično vsak dela vse. Jaz se zavedam tega, da ni nujno, da imajo vsi v trgovini poslovodsko šolo; nasprotno, tudi trdim, da stanje, kot je sedaj, ni najbolj življenjsko, vendar ko pogledamo zakon v celoti, vidimo, da prav gotovo nekatere stvari izboljšuje, vendar ne povsem dorečeno. In zaradi tega podpiram ta amandma in zaradi tega si želim, da so zadeve bolj eksplicitno in natančno zapisane v zakonodaji, da ne bo potem prihajalo do kakršnihkoli dvomov. In še enkrat poudarjam, verjetnost in možnost za dvom, verjetnost za napako tistih, ki trgovine vodijo ali v trgovini delajo, se s to zakonodajo povečuje. S to zakonodajo se povečuje, saj se odpravlja kakršnokoli raven izobrazbe, kakršenkoli drug, razen tehničnega pogoja pri opravljanju trgovinske dejavnosti. In če že zaradi drugega ne, pa velja zaradi tega amandma podpreti in doseči to, da se odpravi možnost napak, nenazadnje potem tudi kazni zaradi nepravilnega razumevanja in pa, kar je ključno, tudi zaradi tega, ker bi nekdo hotel zlorabiti ne najbolj natančno zapisano dikcijo v zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš. Prosim.
Hvala lepa za besedo. No, danes imamo pred seboj še en zakon, kjer se izrazito kaže, da se je tudi tokrat Vlada postavila na stran kapitala. Ni pomemben delavec, delavka, pomemben je lastnik trgovine, lastnik kapitala. Zgrožena sem, ko nekateri predstavniki vladne koalicije upravičujejo nižanje izobrazbenih standardov s stvarnostjo današnjega časa, spoštovane kolegice in kolegi. Ali veste, kaj je stvarnost današnjega časa - to, da trgovka, ki ne dosega niti minimalne plače za 8-urni dnevni delovni čas, ne more zapustiti delovnega mesta, da bi odšla na WC! To je stvarnost današnjega časa - da mora ženska, ker ima pač mesečno perilo, nositi kapico drugačne barve, zato da lahko zapusti delovno mesto in gre na WC! To se dogaja v Sloveniji. To je stvarnost današnjega časa, ampak o tem se ta Vlada ne sprašuje, ni pomembno. Pomembno je, da se gremo konkurenčnost na nivoju trgovin. Trgovine rastejo kot gobe po dežju. Vam bom povedala, pred časom, lansko leto, je ta ista Vlada sprejela podoben ukrep na področju gostincev, kuharjev. Veste, kaj je posledica? Ni pomembno, kakšno izobrazbo imajo gostinci danes, kakšno izobrazbo imajo kuharji, posledica tega je 30% upad na Srednji šoli za gostinstvo in turizem. Po drugi strani berem vladne napovedi oziroma polna usta so obljub te Vlade, kakšne bodo prioritete v času predsedovanja Evropski uniji. EU 2008, z izobraževanjem za rast in več delovnih mest.
Gospa poslanka, prosil bi vas [[...]]
Dovolite, dovolite, predsedujoči [[...]]
[[...]]bi vas prosil, bi vas prosil [[...]]
[[...]]tudi ostali poslanski kolegi so govorili [[....]]
[[...]]razprava teče. Ali lahko dobim besedo!? Razprava teče o 3. členu in amandmaju Poslanske skupine Zares, zato prosim, razpravljajmo o tej temi. Hvala.
Jaz verjamem, gospod predsedujoči, da boli resnica, ampak tudi moji poslanski kolegi, tudi kolega iz SLS pred menoj je govoril konkretno o nižanju izobrazbenih standardov - od njega sem namreč povzela besede "Stvarnost današnjega časa.". Zato dovolite, da končam; seveda se bom povezala tudi z amandmajem, ki ga je vložila Poslanska skupina Zares; ampak veste, tudi ta amandma govori o konkurenčnosti, konkurenčnosti med enimi in drugimi, med trgovci in med gostinci. Zato dovolite, da zaključim svoje razmišljanje o konkurenčnosti, kajti bojim se, bojim se, da nas ta konkurenčnost ne bo pripeljala, ne vem, ob bok najbolj razvitim evropskim družbam, kar se tiče izobrazbe, znanja. Če je Vlada zastavila projekt - biti konkurenčen na nivoju izobrazbe, potem ne razumem zakaj takšni zakoni, kot jih sprejemamo, kot ga sprejemamo danes v državnem zboru. Omenila sem kaj se je zgodilo na področju gostinske dejavnosti - podobna zadeva se bo zgodila na področju trgovinske dejavnosti. Zanima me kje je varovalo za delavce, delavke. Kje je varovalo? Ali se delavkam ne bo znižala plača? Ne. Ker ne bodo imele več tako visoke izobrazbe, kot je danes predpisana. Kje je varovalo? Kje je varovalo, da kapitalisti, lastniki kapitala ne bodo na ta račun znova prihranili, v svojih lastnih žepih? Ne. Tudi davčna reforma te Vlade je šla v tej smeri. Davčna reforma je šla v tej smeri, da smo razbremenili najbogatejše sloje prebivalstva. Posledica, da se je od januarja do oktobra letos, zvišal procent tistih ljudi, tistih delavcev, ki imajo minimalno plačo. Takšni so bili učinki. To so napačni ukrepi, spoštovane kolegice in kolegi. Na odboru niste imeli posluha, da bi sprejeli amandma, ki je popravljal to, kar boste uzakonili danes. Ne. Brezbrižno ste, bom rekla po domače, "skenslali" amandma, opozorilo opozicije. Bojim se, da se bo podobna zadeva zgodila tudi na področju predšolske vzgoje. Minister Zver je že pred časom napovedal, da imajo vzgojiteljice previsoko stopnjo izobrazbe za to, da pazijo na otroke. To je katastrofa, da nekdo tako razmišlja! Nekdo, ki vodi in usmerja našo politiko. Kar pa se tiče amandmaja in konkurenčnosti. Ja, jaz bi zelo rada slišala pojasnilo Vlade - zakaj, ampak resnično zakaj ne. Pa ne se izgovarjati na Zakon o dohodnini, zakaj ne sprejeti takšnega amandmaja in vključiti neko varovalo ali bolj jasno dikcijo v okvir zakona, ki ga obravnavamo danes? Zakaj ima lahko v istem nakupovalnem centru lastnik trgovine hot-dog po, ne vem, bom rekla na pamet, 2 evra, ker ga lahko prodaja po nižji stopnji DDV-ja? In zakaj ima lahko oziroma ima lastnik gostilne hot-dog po 5 evrov, ker ga pač mora prodajati po višji stopnji DDV-ja? Sprašujem, zakaj Vlada nasprotuje temu amandmaju?
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič. Prosim.
Hvala še enkrat za besedo. Sem mnenja, da je glede tega amandmaja obrazložitev tudi s strani Vlade bila dokaj jasna, ker pravzaprav to področje res ureja tako imenovana davčna zakonodaja in sem tudi mnenja, da do nekih nepravilnosti, če se bo to že izvajalo, ne bi smelo prihajati. Sicer pa imamo določene inšpekcijske službe, ki prav gotovo morajo tudi delati na terenu. Jaz glede tega 3. člena imam določene pomisleke, to, kar sem že izrazil tudi na odboru. Vemo, da pravzaprav Vlada s tem zakonom gre nasproti z ureditvijo gostinske dejavnosti, tisto, kar smo pred časom sprejeli, ker gostinci tudi lahko prodajajo določene izdelke, ki so bili do sedaj samo lahko v trgovini in nasproti temu bi naj tudi trgovine nudile tisto, kar smo pač v tem zakonu napisali. Veste, v končni fazi je pa za potrošnika najbolj pomembna ali pa najpomembnejša cena in ko govorimo o neki veletrgovini, o veleblagovnici, kjer bo trgovina in zraven tudi gostinec, me to moti, ker v zakonu piše, da brez posebnih nekih dodatnih pogojev ali zahtev, lahko pač trgovec to izvaja, gostinec pač ima določene oziroma mora izpolnjevati določene pogoje, bodisi prostorske, sanitarne in tako dalje, kar vsekakor vpliva na končno ceno in jaz se edino to bojim, da bodo v teh velikih veleblagovnicah dobesedno trgovci gostinca iztisnili iz prostora, ker bo pač se ugotovilo, da določenih teh, če lahko rečem, proizvodov oziroma teh artiklov ali te pijače in vse ostalo, ne bo konkurenčen. In sem še vedno mnenja, tako kot sem tudi izrazil, povedal na odboru, da bi to bilo primerno seveda za tiste trgovine, kjer je samo trgovina, se pravi, treba bi pa res poskrbeti za trgovine v starih trških jedrih, v mestnih jedrih in tako dalje. Na žalost pa je res tudi to, da danes ugotavljam dobesedno, da se te trgovine iz dneva v dan zapirajo, morda bi bila to ena od rešitev, dejstvo je, da so veliki trgovci male iztisnili oziroma jih več skoraj ni. Sem pa, še enkrat poudarim, mnenja, da ni potrebno to dodatno v 3. členu zapisati kot Poslanska skupina Zares predlaga.
Hvala lepa. Gospod Stane Pajk. Prosim.
Hvala. Marsikaj smo slišali, samo malo o amandmaju k 3. členu. Jaz bom prvo tudi o amandmaju povedal. Mislim, da je dobronameren, da skuša vnesti v ta zakon to, da ne bi prihajalo do nelojalne konkurence med gostinci in trgovci, pa vendar je nepotreben, zato nepotreben, ker zakon, ki določa DDV prihaja iz davčne zakonodaje in ni dobro stvari mešati preveč skupaj. Ker kaj se zgodi, če namečeš iz večjih področij v en zakon? Zgodi se to, da mora tisti, ki ta zakon spoštuje, ki ga mora spoštovati, pregledati vso mogočo zakonodajo, če je slučajno še nekje tam v enem čisto tretjem zakonu, kje napisano od tega, zato je potreben neki red in prav je, da se ta red spoštuje in da se v zakone ne daje tistih stvari, ki načeloma v ta zakon ne spadajo. Osebno mislim, da ta amandma v ta zakon ne spada, čeprav poudarjam, da je najverjetneje pisan z dobrim namenom, da se uredi to, da ne bi prihajalo do nelojalne konkurence. Sam sem prvi zoper to, da bi prihajalo do nelojalne konkurence, pogovarjali smo se tudi na odboru, da bo za to kar se bo dogajalo v trgovini dodelalo in potem prodajalo v obliki gostinske storitve po drugi davčni stopnji, najverjetneje bo potrebno za to imeti drugo blagajno ali ne, kako bo to izvedeno je druga stvar, ampak dejstvo je, da bo za ta izdelek, za to storitev potrebno imeti drugo davčno stopnjo. In za to je v bistvu odgovorno Ministrstvo za finance, da uredi vse. Sam bi pa bil malce hudomušen in bi rekel, da če bi imeli enako davčno stopnjo, teh problemov ne bi bilo, bi vsi izdelki prihajali po enaki davčni stopnji in se bi tem anomalijam, ki prihajajo in ki so robni izdelki, robne storitve, ki jih lahko daš enkrat v to davčno stopnjo ali tisto, tisto davčno stopnjo, anulirajo in gre vse po eni davčni stopnji. Mogoče kdaj kasneje ne bo več teh problemov. Ja, ker je bilo pa govorjeno o vsem drugem, samo o tem členu najmanj, bom pa tudi sam glede izobrazbe, glede tega, ali je to potrebno ali ni, da je regulirano, ali je ali ni. Sam gledam svobodno na to stvar, to pomeni, s čim manj omejitvami. Tudi vsak zakon naj bi bil napisan kratko, jedrnato, da ga razume vsak, in s čim manj omejitvami. Pustimo prosto gospodarsko pobudo tistemu, ki jo izvaja. Ta člen je v ustavi napisan in prav je, da sledimo tudi ustavi, ko pišemo zakone. Prosta gospodarska pobuda pomeni, da tisti, ki je delodajalec, ima čim manj ovir, da zasluži in da se ta zaslužek potem razdeli tudi za delo, tudi za napredek, tudi za razvoj in za vse, kar je potrebno, da družba in gospodarstvo preživi na dolgi rok. Zato glede omejevanja menim, da se mu je treba izogibati, razen v specifičnih poklicih, kot je zdravstvo, farmacija, pa mogoče še kje. Moram tudi povedati, da smo imeli pred tem Zakon o gostinstvu, kjer smo tudi sprostili, in ne bi bilo zdaj dobro, da na drugi strani pa omejimo, ker z ene strani smo dopustili gostincem, da razširijo svoj prostor delovanja in ga bolj svobodno oblikujejo, je na drugi strani tudi prav, da trgovci dobijo to možnost, pa ne, da bi se s tem postavljal na stran kapitala. Ampak ta kapital je dolžan, da zasluži toliko denarja, da ga lahko potem deli. Kako ga zasluži, pa mislim, da je najbolj za to odgovoren, kako priti do dodane vrednosti, ravno lastnik ali tisti, ki zastopa lastnika. Bom dal primer. V trgovini, kjer prodajajo računalnike, je po moje zelo nesmiselno, da bi morali imeti trgovca s poklicno šolo zato, da bo lahko prodajal računalnike. Tam se zahteva vsaj srednja izobrazba s področja računalniške smeri, da pozna tudi programsko opremo, ker se zraven računalnika prodaja tudi programska oprema in razne druge dodatne stvari, ki so v povezavi z računalnikom, recimo, osebnim računalnikom. In kako bi bili neotesani, če bi temu prodajalcu rekli, da mora imeti minimalno poklicno šolo. Za mene naj tam prodaja ali inženir računalništva, ali vsaj s srednjo izobrazbo, ampak človek, ki se na to spozna, ki lahko svetuje. In preko teh svojih nasvetov, preko teh znanj, ki jih ima, uveljavi tudi večjo dodano vrednost, da tudi kaj malega priklopi in pove to se naredi tako in tako. In to je smisel tega, da ne omejujemo trgovskih podjetij. Naj podjetja odločajo o tem, kakšno po stroki in po višini izobrazbe delovno silo bodo zaposlovala. Lahko rečem še to, da je prav, da damo možnost tudi tistim, ki so ta trenutek nezaposleni, pa bi z veliko željo šli delati v trgovino, pa nimajo te izobrazbe. Tudi tem je prav, da se da, ali je bolj prav, da izdamo delovne vize in pripeljemo izobraženo tujo delovno silo. To je potrebno dati na tehtnico in tehtati te stvari. Smisel in vsaka vlada ali vsaka družba bi morala zasledovati par ciljev. To je čim manjšo nezaposlenost in s tem zakonom tudi na nek način dodajamo kapljico k tem, čim večjo dodano vrednost in da so gospodarski subjekti, ki se ukvarjajo čim bolj svobodni. Seveda ne na račun narave in ne na račun ljudi. To se tudi strinjam. Ampak mora biti stvar uravnotežena. Preprosto, zato tega amandmaja ne bom podprl, ker mislim, da je nepotreben.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Besedo ima gospod Drago Koren.
Lep dober dan prisotnim v tej dvorani! Kar se tiče tega amandmaja k 3. členu jaz osebno vidim samo en zadržek, da dejansko ni smiselno in ni prav, da bi tak amandma sprejeli, ker je pač govora o zadevi, ki enostavno ne sodi v zakon, ki ga danes tu obravnavamo. Ni logično in ni razumljivo, da bi stvari, ki se tičejo davčne zakonodaje dejansko sedaj v vse druge zakonodaje z določenimi določili uvajali, kar dejansko povzroča veliko nepreglednost oziroma jaz bom rekel samo megli področje davčne zakonodaje. Naj se davčne stvari urejajo v svoji zakonodaji. Tukaj pri tem Zakonu o trgovini pa urejamo stvari, ki se dejansko tičejo trgovine. Moram reči, jaz sami vsebini amandmaja drugače nimam kaj pripomniti oziroma ne nasprotujem. V tej svoji razpravi pa se bi vseeno želel dotakniti tudi malo razprave, ki je že, sedajle poteka tukaj, kar se tiče izobrazbene strukture, pa tudi o tem kar je razpravljala gospa Tavševa, o trgovcih. Jaz pravim, vsaka stvar ima določene resnice in moram reči, o določenih stvareh se strinjam, da so trgovci zelo zelo obremenjeni, da jih marsikje delodajalci nenormalno izkoriščajo, kar ni prav in to za eno minimalno plačo. To jaz moram pritrditi gospe Tavševi, da bi tukaj morali na nek način urediti in onemogočiti tako, bom rekel kar kruto izkoriščanje. Moram se ob tem dotakniti tudi nedeljskega dela. Jaz osebno sem žalosten, da te zadeve kljub referendumski volji nismo uspeli, vsaj za moje pojme, primerno urediti, da smo tukaj preveč popustili delodajalcem. Jaz sem za to, da je ena prosta gospodarska pobuda, ampak do ene meje, do ene razumne meje. Namreč ta logika kapitala je pa neusmiljena in skuša iti preko vseh mej, kar pa ni dobro. Če se še enkrat vrnem na same trgovce. Mislim, da bi moral biti vsak delodajalec, vsak trgovec zainteresiran, da ima zaposlene takšne ljudi, ki mu bo s svojim strokovnim delom trgovca prenesel čim večjo prodajo in s tem tudi čim višji dohodek. Jaz tukaj ne gledam na to, da bi morali zaposlovati samo trgovce, ampak moramo zaposlovati tudi strokovnjake na določenem področju, kajti večkrat se mi je že zgodilo, da sem enostavno šel iz trgovine, čeprav sem imel željo, da nekaj kupim, ker pač nisem naletel na trgovca, ki bi mi lahko pomagal in svetoval pri določenem nakupu. In če še enkrat rečem, jaz tega amandmaja, ki je tukaj predlagan, ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Posedel. Upam, da bo razprava tekla, ponovno opozarjam, o amandmaju.
Gospod predsedujoči, lahko ste prepričani, da zagotovo, saj smo tudi predlagatelji tega amandmaja Poslanska skupina Zares in ravno o tem dopolnilu bi želel ponovno poudariti zakaj smo ga v Poslanski skupini Zares predlagali. Vse razprave kolegov iz pozicijskih strank ravno to dokazujejo, da je potrebno to dopolnilo vnesti, ker poglejte. Zapisal sem si nekaj stavkov. Prvič, lepo jih je slišati. Drugič pa res kažejo tisto, kar se na terenu dogaja, in kar opazujemo tako opozicija, kot koalicija, samo razlika je v tem, da nekateri lahko na to direktno vplivate, nekateri pač lahko samo opozarjamo. In pri tem, da bi eksplicitno napisali, da za prodajo napitkov in živil iz prejšnjega odstavka se obračunava davek in plačuje skladno s predpisi o davku na dodano vrednost, enako kot velja za gostinske storitve, pomeni to, da ne bo nesporazumov. Vi ste prej govorili, da imamo zamegljeno zakonodajo, da je treba poznati toliko različnih vrst. Ravno to, zakonodaja na finančnem ministrstvu je glede davka na dodano vrednost zelo jasna, Zakon o trgovini, je pa možnost in obstaja verjetnost, da se kdo lahko tudi dobronamerno zmoti in si razlaga zadevo tako, da bomo imeli v ponudbi trgovca, živilo ali pijačo ceneje, kot jo bo ponujal sosednji lokal gostinec. In če ste prej sami lepo ugotovili, da je skoraj grozno pogledati kako so veliki trgovci uničili male trgovce, da smo na dobri poti z malo špekulacije, da bodo na ta način veliki trgovci uničili še gostince. In v parih mesecih nerazumevanja tega zakona z narobe in v boljšem obračunavanju nižjega davka se bo zgodilo to, da bo sicer gostinec imel prav, vendar teh par mesecev ne bo zdržal. Zato se mi zdi pomembno, da bi ta člen dopolnili s eksplicitnim stavkom, ki bi vse te dileme izbrisal. Prepričan sem, da je do popoldan oziroma do glasovanja še dovolj časa in da ni nič narobe, ponavljam, če je to pač predlagala Poslanska skupina Zares in nič narobe, če je to že urejeno tudi v zakonodaji o davčni stopnji. Ne razumem humorja gospoda Pajka, ki pravi: "Če bi bil hudomušen bi pa vprašal, če bi imeli eno davčno stopnjo ne bi bilo teh dilem." Ne vem zakaj sprašujete nas, ki smo zelo številčni v opoziciji. Vi ste na oblasti. Zakaj jo nimamo, vas lahko jaz vprašam, če sem malce resen, ne hudomušen. In še bolj resno vas bi pa vprašal, kako si enostavno razlagate to deregulacijo poklicev, izobrazbe? Mirno smo to naredili pri gostincih in se vam logično zdi, da naredimo tudi pri trgovcih. In logično se bo verjetno zdelo, da bomo naredili pri varuškah v vrtcih, logično potem tudi pri učiteljih v šoli, logično pri šoferjih avtobusov, pri pilotih. Edino verjetno pri kirurgih in zdravnikih verjetno ne bomo s tako lahkotnim pristopom šli v to deregulacijo, ampak bomo gradili na znanju. Zato so ta opozorila, k smo jih dajali tako na odboru, tako na teh razpravah, pomembna, in da je trenutek, ki je takšen, da smo to zamudili, da pa lahko na to opozarjamo zato, da se to v praksi ne bi dogajalo, in da je to dopolnilo, ponavljam, samo dodatek, ki bo razjasnil in ki bo res nedvoumno zavezal in vsakemu dal na znanje po kakšni stopnji in kako se naj obračunavajo storitve v tistih trgovinah, ki bodo imele tudi gostinsko dejavnost. In jaz upam in obljubim, gospod predsedujoči, da ne bom več razpravljal, da pa bo to dopolnilo Poslanske skupine Zares, sprejeto.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz razumem, dobronamernost kolegov iz stranke Zares, da si prizadevajo vstaviti tudi ta predlog v zakon, ampak iz vseh odmevov strokovne javnosti pa tega jaz nisem zasledil, da bi bilo potrebno, da je "mus". Vse stvari govorijo v tej smeri, da potreba po umestitvi tega amandmaja ni nujna. Zato menim, da ne bi stvari podvajali in mislim, da ni nobene take hude potrebe okrog tega. Seveda se mi pa zdi nekoliko neumestno, da se v tej razpravi pa tako vehementno javljajo nekateri, ki verjetno trgovine, razen v smislu nakupovanja, od znotraj še niso videli. Jaz lahko trdim, da v svoji 15-letni praksi v trgovini, sem doživel že vse sorte, predvsem pa želim povedati to, da so trgovine izredno različne, in ne poenostavljati stvari. Trgovina na podeželju je popolnoma v drugačni situaciji kot v mestu in je sploh vprašanje obstoja trgovine na podeželju. Mislim pa, da so tisti, ki živijo na podeželju, bistveno več, bolj odvisni, in je bistveno bolj potrebno, da trgovina obstoja, da si vsaj lahko kupijo tiste osnovne živilske proizvode, ki jih vsak dan rabijo. Po navadi so uspešne tiste trgovine, ki so v lasti posameznikov in tam nobenega problema ne vidim, če nekdo priskoči v pomoč, pa da nima ustrezne trgovske izobrazbe. Seveda se pa ne strinjam s tem, kar se je pa dogajalo, konkretno pri "največjem sosedu", ki je v ta namen, da je zniževal stroške, zaposloval študente, čeprav trdim, da tisto delo pa lahko tudi opravlja nekdo brez trgovske izobrazbe. In to mislim, da ta zakon v tej funkciji in s tem namenom je bil noveliran in popravljen. Jasno pa je vsem, mislim, da je nesmiselno o tem diskutirati, da neke visoke tehnologije ne more prodajati pa niti ekonomist z diplomo, ampak je treba, da to prodaja nek strokovnjak izključno iz tega področja, to pa je tudi povsem jasno in takšne disproporcije in takšni strahovi, ki so se pojavljali tukaj znotraj, jaz mislim, da so povsem neopravičeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman, prosim.
Hvala lepa. Tisti, ki so zavračali sprejem tega amandmaja so v glavnem govorili v tem smislu, češ, da je to nepotrebno, da je to podvajanje, da ni nujno, da je itak vse jasno, ampak jaz bi rad spomnil, da ni tako vse jasno, vsaj doslej v naših razpravah ni bilo tako. In če bi danes to vprašanje jasnosti postavili 90-im poslankam in poslancem, pa bi oni na to odgovarjali, bi videli kako smešne odgovore bi dobili, sram bi nas bilo. Večina ne ve za kaj gre, velika večina ne ve za kaj gre. Kako bodo vedeli tisti 100 tisoči kupcev, ki se pojavijo potem v trgovini? In če je eno izmed načel prava, da naj bo jasno, jaz ne vidim razloga zakaj ne bi tega jasno opredelili, to je zdaj en odgovor. Drugi odgovor, ki je pa po mojem bolj dramatičen je pa ta, tisti, ki smo sodelovali na razpravi na matičnem delovnem telesu, smo lahko videli in slišali aroganco trgovcev oziroma njihovega vrhunskega zastopnika, ki je takrat, ko smo o teh stvareh razpravljali, za zapisnik povedal, da je itak vseeno kakšen zakon bomo sprejeli, ker, če zakon ne bo tak kot ustreza trgovcem, ga oni ne bodo spoštovali, to je rekel. In to bi morali vsi mediji objaviti, potem bi bilo morebiti jasno zakaj celo vrhunskim trgovcem, menedžerjem na televiziji ne uspe povedati kaj je za njih marža in kaj je za njih rabat, kje so razlike, zakaj takšna inflacija, kdo služi in kdo ne in tako naprej. Veliko te megle bi bilo morebiti razkajene, če bi kakšno stvar bolj določno opredelili. In jaz, oprostite, res ne razumem tistih, ki slepo verjamejo trgovcem, tako so danes tukaj govorili, pustimo jim, oni naj odločajo, oni že vedo kaj je prav, oni bodo vse prav naredili. Ne. Tržna ekonomija je ekonomija, ki jo je treba regulirati. Kdor tega ne ve, kdor misli, da smo v srednjem veku, kjer bo delal vsak po svoje, če le ima malo lastnine, ta pač mora živeti v srednjem veku in tega ne sme privoščiti tistim, ki želijo živeti sodobno. Tako, da so varovani pred tistimi, ki imajo večjo moč, kapital in denar. In zakaj bi jaz preprosto verjel na slepo, verjel trgovcem, da bodo oni zaposlovali najboljše in najbolj izobražene. Zakaj niso potem prišli z analizami, koliko inženirjev, koliko tehnikov in drugih poklicev imajo zaposlenih? Zakaj potem ugotavljajo, da si želijo zaposlene s VI. stopnjo izobrazbe, pa zahtevajo, da se naj izobrazba kot pogoj vrže iz zakona, zakaj bi jim slepo verjeli? Jaz ne želim obsojati vsepovprek. Ampak, hočem opozoriti, da so v tem zakonu tudi nekatere slabosti, za katere bi bilo prav, da bi se jih zavedali. In, če je kakšen amandma, ki lahko pri tem kaj odpomaga, sem ga jaz pripravljen podpreti. Ni trgovcev na trgu je bilo rečeno. Pa še meša kaj je trgovec in kaj je prodajalec. Prodajalk ni mogoče dobiti. Prodajalk ni zato, ker imajo slabe plače, ker so imele slabe pogoje za delo in tako naprej. In hvala bogu, da se trg odpira, da lahko pobegnejo iz teh slabih plač v kakšen drug poklic, kjer lahko spodobno zaslužijo in spodobno žive. In seveda, po tem zakonu bo prodajalk takih, pravih, še manj, ker ne bo potrebe, saj jih nihče ne bo iskal po poklicu prodajalke, iskali bodo tiste, ki nimajo nobene izobrazbe in ki jih bo dejansko možno slabše plačevati. In jaz mislim, da če se malo pošalim, parafraziram, pravzaprav, da ni daleč čas, ko bomo zahtevali, da nima tisti, ki se želi zaposliti nobene izobrazbe.
Hvala lepa. Gospod Mitja Ljubeljšek, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bi v tej svoji razpravi zelo rad polemiziral s kolegico Tavševo. Žal je ni, pa vem tudi, da me boste vi prekinili. Glede na to, da je ona nekaj v zvezi s trgovci povedala, s čimer bi se jaz tudi strinjal, da se izkorišča trgovke, ampak je šla tudi na druga področja, ki nimajo blage veze s tem amandmajem, niti s tem zakonom. Jaz tudi ne bom razpravljal okoli izobrazbe, ker mislim, da ne omenja ta amandma tega, o tem je bilo veliko govora, tudi na samem matičnem delovnem telesu. Struktura izobrazbe oziroma prodajalca se spreminja od priučenih, pa do visoko kvalificiranih in izobraženih in inženirjev in elektronikov in tako naprej, glede na specifiko različnega asortimana, ki je v trgovini. Ampak, kar se tiče tega amandmaja, vsebinsko je v redu, ampak jaz ga jemljem tako, kot sporočilo za vsak slučaj, napišimo še notri, da se ne bo kdo zmotil oziroma če bo slučajno nekdo, ki ni trgovec, občan, državljan šel gledati in bo rekel, aha, saj se obračunava tako kot v gostinstvu. Jaz smatram to kot dejansko sporočilo in mislim, da se zadeve podvajajo. In da to ne bi smela biti praksa, da v zakonih citiramo neke člene oziroma vsebine nekega temeljnega zakona, ki to že predpisuje. Trgovec, če se bo zmotil, točno ve, kako se obračunava davek na dodano vrednost, on to zelo dobro ve. In če se bo zmotil, se lahko zmoti tudi, če bo to zapisano, on se lahko vedno zmoti. Ampak, če se bo zmotil, ga bo na to spomnil tržni inšpektor tudi z določeno globo, za vsak slučaj, če se bi on zmotil. Zato so organi, ki to preprečujejo, ki opozarjajo in tudi kaznujejo. Tako da mislim, da res ni potrebno, da za vsak slučaj to tudi zapišemo, ker je to natančno zapisano v Zakonu o davku na dodano vrednost, ki velja za gostinske storitve. Hvala lepa.
Gospod Kristijan Janc, prosim.
Hvala lepa. Kolegicam in kolegom bi povedal, da smo se pač odločili za kapitalizem, in to imamo zdaj pred vrati. Drugič, kolegici Tavševi, ki je žal tu ni, da se za plačo v trgovini dogovorita delodajalec in delojemalec, ne Vlada, pač pa ta dva se dogovorita. In tretjič, če bo trgovec delodajalec zaposloval samo delavce z osnovnošolsko izobrazbo, potem mu dolga pot ni odprta. Če bo pa kateri vmes tudi z osnovnošolsko izobrazbo, pa to ni nič slabega. Nenazadnje to dokazujejo primeri [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Odpiram še en krog prijav. Gospod Martin Mikolič, prosim.
Hvala. Še vedno smo pri 3. členu in amandmaju. Ko smo sprejemali Zakon o gostinstvu, kjer smo omogočili gostincem, da lahko ponujajo tudi določen asortima, kar se nudi v trgovini, bi rad povedal, da se tam nekako ni odprlo tega vprašanja, najbrž ni bilo umestno. Ker smo nekateri laiki na tem področju, zdaj je 8,5% davek oziroma 20%, kaj pa to pomeni za gostince. Ampak veste, zakaj sem zdaj odprl to vprašanje, zaradi tega, ker bi bilo zanimivo zdaj po slabem letu dni, mislim, da je slabo leto dni od tega, ko smo ta zakon sprejeli, se vprašati, kaj smo pa dobrega naredili za gostince oziroma ali se je to v praksi kaj uveljavilo. Moram povedati, da sem takrat z veseljem ta predlog podprl, ravno zaradi tega, ker, a veste, ko smo govorili o zaprtju trgovin ob nedeljah, smo ves čas imeli v mislih, ja, kaj pa tiste nujne življenjske potrebščine, ki jih pa morda tudi v nedeljo rabiš. In to smo mi v ta zakon zapisali. Najbrž, tisti, ki ste takrat sodelovali, smo sprejemali ta zakon, da ste se tudi tega zavedali, vsaj zame je bilo to zelo pozitivno, ker lahko neke suhomesnate izdelke, ustekleničeno pijačo, kavo, tudi mleko - jaz mislim, da litrsko mleko lahko danes v nedeljo dobiš v gostilni, seveda, če se je gostinec odločil, da bo to vse izkoristil, kar je takrat bilo v zakonu zapisano. Jaz mislim, da se to v praksi še ni uveljavilo. Moram tudi povedati, da sem se z nekaterimi gostinci pogovarjal, tega sploh ne vedo. Ampak, še enkrat bi poudaril - ali takrat ni bilo vprašanje to, da v zakon dodamo, da mora te izdelke obračunavati po DDV stopnji tako, kot predpisuje, pod enakimi, kot če izdelek prodaja v trgovini. Mogoče je neumestno, da sem to izpostavil, ampak mi se vedno sprašujemo, ali samo takrat na veliko razpravljamo, ko gre nekomu nekaj v korist, ne pa takrat, ko gre nekomu v izgubo. Hotel sem pa pravzaprav to povedati. Ali veste, če bi tole zaživelo, kar smo mi takrat sprejeli v Zakonu o gostinstvu, po mojem ne bi bilo potrebno, da bi bile trgovine v nedeljo odprte. Kajti, s tem smo pravzaprav zagotovili tiste nujne življenjske artikle, da jih lahko kupiš tam. To je samo še en od apelov Nove Slovenije, da bi bilo potrebno; nekateri ste prej rekli: "Ne odpirajmo spet te stare stvari, da je bilo to zelo dobro rešeno.", danes, ko vse skupaj analiziramo kaj smo takrat dobro rešili. Recimo, da so se delodajalci in sindikati dogovorili, ali so se dogovorili delodajalci in delojemalci ali trgovke. Najbrž ne, glede tega, da so danes veliki problemi glede osebnih dohodkov tistih, ki so zaposleni v trgovinah. Veste, res, ko razpravljamo o kadrih, da trgovk ali trgovcev tega poklica ni. In se tudi danes sprašujem, kako se bo odločal za ta poklic, če že danes ve, da bo moral v nedeljo delati. To je tisto, kar sem že prej izpostavil pri stališču naše poslanske skupine. Če se nekdo odloča za poklic zdravnika ve, da bo v nedeljo najbrž moral tudi opravljati kakšno dežurstvo in tako dalje. Da pa nekoga že vnaprej silimo, da bo moral v nedeljo delati tam, kjer ni potrebno, se mi pa zdi, da ni na mestu in da bi bilo potrebno o tem spet razmišljati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman. Izvolite.
Mene je poslanski prijatelj na kratko, v zelo kratkem kurzu podučil, da smo v kapitalizmu. Jaz to vem. Ampak jaz vem še nekaj več. Vem, da imamo kapitalizem na Japonskem, da imamo kapitalizem Azijskih tigrov, da ga imamo v Afriki, da ga imamo v Južni Ameriki, da ga imamo v Združenih državah, in da ga imamo v Evropi, celo pri nas v Sloveniji ga imamo. In da niso enaki. Zelo se razlikujejo med seboj. Pa ne samo, da se tako sinhrono razlikuje kapitalizem sedaj v tem trenutku po svetu, tudi diahrono se razlikuje. Kapitalizem imajo v Ameriki, pa se ob vsaki menjavi vlade menja značaj tistega kapitalizma. Tudi pri nas bo najbrž tako. Ko se bo Vlada menjala bomo še zmeraj imeli kapitalizem, morebiti malo drugačnega. In kapitalizem ne tvorijo samo kapitalisti. Velikanska večina v kapitalističnih državah je tistih, ki niso kapitalisti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Jeršič, državni sekretar.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Poskušal bom biti čim krajši. Slišali smo dosti pogledov z vse strani dvorane, pa mi dovolite, da samo na kratko še enkrat povzamem stališče predlagatelja Ministrstva za gospodarstvo. Dostikrat se je omenjala beseda stvarnost današnjega časa. In ena izmed ključnih zadev, ki se tičejo teh besed je pomanjkanje kadrov v trgovini v Sloveniji. Vse raziskave, ki so bile opravljene na trgu kažejo, da delodajalci, trgovci ne morejo zaposliti toliko prodajalcev kot jih želijo. Po drugi strani pa smo govorili o ekstremih, če bo zakon sprejet, če bo ta novela sprejeta, da bodo trgovci odpustili vse kvalificirane trgovce in zaposlili samo prodajalce z osnovnošolsko izobrazbo. Verjamemo, da temu ne bo tako. Poglejte, omenjali so se dobički in podobne zadeve. Dobiček je posledica prodaje. Dobra prodaja je posledica dobrega kadra. Jaz verjamem, da nihče od nas ne podcenjuje delodajalcev z vidika obravnavanja svojih kadrov. Vsi vedo, da dober kader je motiviran kader, je konkurenčen kader in podobne zadeve. In dober menedžment bo poskušal zaposliti kader, ki ga lahko dobi na trgu. Z deregulacijo poklica lahko trgovec zaposli tudi prodajalce z drugačno izobrazbo. Verjamem in vem, da je na trgu dosti nezaposlenih gimnazijskih maturantov in verjamem in prepričan sem, da vsi ti gimnazijski maturanti imajo kompetence, ki ustrezajo kompetencam dobrega trgovca. Slišati je bilo in tudi s tem se strinjam, da trgovina ni samo prodaja najenostavnejših izdelkov. Tehnične trgovine prodajajo hardware in software opremo, tu morajo biti prodajalci izobraženi. Še enkrat poudarjam, najverjetneje bodo trgovci zaposlili kader, ustrezen temu izdelku. Predlog zakona daje možnost, ne zapoveduje trgovcem, da morajo zaposliti ljudi z nižjo izobrazbo. Na koncu kar se tega tiče samo še to. Trenutno veljavni zakon regulira poklic prodajalca, pa kljub temu srednje trgovske šole niso polne. Zatorej očitek, da se bo z deregulacijo poklica se zmanjšal vpis v srednje trgovske šole, popolnoma ne drži. Kar se pa tiče amandmaja. Jaz sem že uvodoma v povzetku zakona dejal, da se strinjamo z vsebino predlaganega amandmaja. Ampak vendarle, imamo sistemski zakon, Zakon o davku na dodano vrednost. Poslanka Slovenske nacionalne stranke je prej omenila, da se Vlada izgovarja na Zakon o dohodnini. Ne, ni res. Ne izgovarjamo se na Zakon o dohodnini. Zakon o dohodnini nima nič z davkom na dodano vrednost. In še enkrat, Zakon o davku na dodano vrednost govori tako, kot je že poslanec Janc prej dejal; ni opredeljeno kdo prodaja določen izdelek, temveč na kakšen način je ta izdelek ponujen. Ali se prodaja ali v obliki storitve. In zakon jasno govori, če je storitev, je davek 20%. Predlog Zakona o trgovini točno tudi določa, da morajo trgovci, če bodo ponujali storitev s svojimi izdelki, ločiti prostor od ostalega prostora v trgovini. In namen tega zakona je v tej točki, da omogoči predvsem manjšim trgovcem, ki se borijo z veliko konkurenco, manjšim prodajalnam na podeželju, da obogatijo svojo ponudbo za svoje preživetje. In tudi to smo slišali. Če vnesemo ta amandma v ta zakon, da bodo potrošniki bolje osveščeni o davčnih stopnjah. Mislim, da temu ni tako. Verjetno nihče od nas kot potrošnikov, ne bere zakonov, preden stopi v trgovino po nek izdelek. Ne Zakona o davku na dodano vrednost, ne specialnega zakona. Ali je to trgovina ali je Zakon o gostinstvu? Tudi v Zakonu o gostinstvu nismo sprejeli posebnega določila, ki govori gostincu, po kakšni stopnji davka proda pijačo, ki jo postreže za mizo ali po kakšni stopnji davka proda žvečilni gumi. On je tukaj v fazi trgovca in kot specialist, kot obrtnik, kot podjetnik, točno ve kaj mu nalaga zakon in kako obračunavati davek. To je stališče Ministrstva za gospodarstvo. Za konec pa samo še to. Govora je bilo o konkurenci med trgovci in gostinci. Še enkrat poudarjam, namen zakona je nekako priskočiti na pomoč manjšim trgovinam. In verjamemo, da je velikim trgovcem veliko več vreden meter prodajne police kot pa par kvadratnih metrov, da bo v svoji trgovini prodajal oziroma ponujal določene izdelke kot storitev. Jaz mislim, mnenje je, da bi šlo celo v neki fazi za kanibalizem, ker vsi lastniki velikih trgovskih centrov so najemodajalci v gostinskih lokalih v istem objektu in verjetno si ne bodo sami sebi ustvarili konkurenco. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prijava teče. Gospod Vili Rezman. Izvolite.
Državni sekretar ima mojo podporo pri delni deregulaciji in mojo podporo pri možnosti zaposlovanja gimnazijskih maturantov, zmanjka moja podpora šele tam, ko se zahteva, da se odpravi sleherni pogoj za prodajalca in za poslovodjo. Tu je med nama samo razlika.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj oziroma pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem prekinjamo to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POTROŠNIŠKIH KREDITIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, prosim gospod mag. Jeršič, državni sekretar.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Naj na kratko orišem spremembe Zakona o potrošniških kreditih. Vsi vemo, da je to pereč problem na trgu posojilodajalca, predvsem pa problem posojilojemalcev in poskušamo s to spremembo zakona čim bolj zaščiti potrošnike oziroma posojilojemalce. Ključne predlagane spremembe zakona o potrošniških kreditih so naslednje; spremembe zožujejo krog izjem, za katere se zakon uporablja, v primerjavi z dosedanjo določbo, po kateri se zakon ne uporablja za kreditne pogodbe z rokom poplačila do treh mesecev in do višine trikratnega zajamčenega bruto osebnega dohodka je v tej noveli črtano. V praksi je prihajalo do zlorab s strani nebančnih kreditodajalcev na način, da so sklepali več zaporednih kreditnih pogodb za tri mesece in tako obhajali zakon, zato je bila ta sprememba nujna. Naslednja sprememba, ki se nam zdi zelo, zelo pomembna je omejitev zneska članarin, ki se naštevajo v skupne stroške kredita. Vemo, da se v praksi vedno iščejo luknje v zakonu in nekako ti nebančni kreditodajalci so institut članarin iznašli zato, da so višali svojo maržo, svoje dobičke iz naslova na račun posojilodajalcev. Skladno z evropsko direktivo se članarine ne vštevajo med skupne stroške kredita, kar so nebančni kreditodajalci s pridom izkoriščali. Predlog zakona govori o tem, da se stroški članarin ne bodo vštevali, vendar samo do 2% zneska kredita in največ 20 evrov absolutnega zneska mesečno. Vse kar je višje, se bo upoštevalo v efektivni obrestni meri tako, da bo vsak posojilojemalec točno vedel po kakšni ceni najema kredite. Predlog novele razširja pristojnosti urada, pristojnega za varstvo potrošnikov, ki se nanašajo na zavrnitev vloge za dovoljenje za upravljanje postopkov potrošniškega kreditiranja. Tudi tu nam je praksa pokazala, da se odgovorne osebe nebančnih kreditodajalcev, ki so storile prekršek po tem zakonu, selijo iz družbe v družbo, odpirajo nova podjetja in tako ponovno izkoriščajo svojo pozicijo. Zato tudi novoustanovljenim podjetjem, katerih odgovorne osebe so že prekršile Zakon o potrošniških kreditih, ne bomo izdali dovoljenja; se pravi, urad ne bo izdal dovoljenja, če bo ta zakon sprejet. Zakon v nadaljevanju razširja tudi taksativno naštete primere za odvzem dovoljenja za opravljanje storitev potrošniškega kreditiranja, kar je spet novost za ukinitev teh zlorab. In na koncu uvaja tudi nove prekrške in sankcije zanje ter spreminja višino glob za posamezne prekrške. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika, gospoda Ferija Horvata, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko in sodelavcem, kolegice in kolegi! Moje poročilo bo zelo kratko, kot je bila tudi zelo kratka razprava o tej točki na Odboru za gospodarstvo, ki je kot matično delovno telo obravnavalo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o potrošniških kreditih na 37. seji, 7.11.2007. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Pripombe Zakonodajno-pravne službe so bile upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in odbor je te amandmaje sprejel. Na seji odbora je predstavnik Vlade predstavil cilje in glavne rešitve zakona. Novela zakona v bistvu pomeni dodatno zaščito potrošnika kot ekonomsko šibkejšega člena. Pravkar smo slišali od državnega sekretarja poglavitne rešitve in cilje zakona, zato tega ne bom ponavljal. Sprejeti amandmaji so kot običajno vključeni v dopolnjen predlog zakona in ta dopolnjen predlog je sestavni del poročila, ki ga imate pred sabo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prosim, gospod Vili Rezman, imate besedo, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa. No, pri Zakonu o potrošniških kreditih ima gospod državni sekretar bolj brezpogojno podporo z moje strani in s strani Poslanske skupine DeSUS kot pri zakonu, ki smo ga maloprej obravnavali. Sodimo, da je ta zakon dobro pripravljen, da ima dobre rešitve in da bo imel tudi dobre posledice za kreditojemalce. Sicer bi, če se literarno izrazim, lahko imel ta predlog zakona naslov "kako ustaviti oderuhe", ker za to gre. Opisuje, sicer ne v uvodu, bolj v obrazložitvah členov, ki jih predlaga, kaj se pravzaprav dogaja in kakšna je iznajdljivost, kako znajo vrvohoditi tisti, ki imajo denar in ki ga ponujajo tistim, ki denarja nimajo, ki so morebiti v stiski in ki so pripravljeni na marsikaj, samo da bi to stisko razrešili. Predlog zakona torej tem, ki so v stiski, oziroma kreditojemalcem nasploh pač pomaga prebroditi in premostiti morebitne prepade, v katere bi se lahko sesuli ob svoji, prvič, neprevidnosti, drugič pa tudi zavoljo tega, ker niso tako vešči plesanja po teh finančnih trgih, kot tisti, ki seveda to opravljajo kot svoje vsakodnevno opravilo in ki so specializirani tudi za to, kako slabše informirati, kot je potrebno, da se morebiti kakšne slabosti prikrijejo. In ta predlog zakona odpravlja tudi vsaj deloma tisto, kar se imenuje slaba informiranost. Predlagatelj s temi svojimi predlogi širi ukrepe, ki govore o tem, da je treba kreditojemalce zaščititi, in kar se tega tiče, ima vso našo podporo. Našo podporo ima tudi pri tem, ko zaostruje bodisi prekrške bodisi sankcije za prekrške oziroma globe in ko daje več pooblastil tistim, ki naj nadzirajo to področje trga. Zadovoljni smo, da se poudarja, da tisti, ki je enkrat zlorabil svoj položaj, ne more tega več ponavljati in da torej ne more več dobiti dovoljenja za sklepanje kreditnih poslov. Strinjamo se s tem, da je zaostreno to tudi tako, da se lahko odvzame tistim, ki nevestno poslujejo, ta pravica, in strinjamo se, da se lahko tudi omeji poslovanje tako dolgo, dokler se slabosti, ki se pojavijo, ne odpravijo. Torej zato, ker je predlagatelj pripravil predlog zakona, ki je v korist kreditojemalcem, ki omejuje možnosti zlorab, ki omejuje oderuške ambicije, bo ta predlog s strani Poslanske skupine DeSUS soglasno podprt.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Nebančni ponudniki posojil so v praksi našli kar nekaj stranpoti, kako sicer zaobiti zakon o potrošnikih kreditih, ki varuje kreditojemalce. Tako je ena najbolj pogostih kršitev prikrivanje dejanskih stroškov obresti, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozdravljamo novelo zakona, ki bo še bolj uredila trg potrošnikih kreditov. Z novimi spremembami in dopolnitvami se zožuje krog stroškov, ki se ne vštevajo v skupne stroške kredita. Dodatno se zožuje določitev izjem, za katere se zakon ne uporablja, da se širi možnosti pristojnega organa, da zavrne vlogo za pridobitev dovoljenja za sklepanje potrošnikih kreditov. Širijo se tudi pristojnosti organa Tržni inšpektorat Republike Slovenije za ukrepanje v primeru ugotovljenih kršitev. S tem se želi še dodatno zaščititi potrošnika kot ekonomsko šibkejšo stranko. Poudariti velja, da je zakon nastal tudi na podlagi opozoril o kršitvah s strani tržnih inšpektorjev, ki so jih ti zaznali na samem terenu. To je zagotovilo, da se bo novela zakona dobro obnesla v praksi. Vendar pa je potrebno kljub temu opozoriti kreditojemalce, da 100% zaščite na žalost ni, da morajo dobro paziti, pri komu najamejo posojilo, da si dobro preberejo posojilno pogodbo, še zlasti drobni tisk, in da si poiščejo primerne oziroma pooblaščene finančne in pravne svetovalce. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Lepo pozdravljeni še enkrat. Lep pozdrav vsem obiskovalcem na balkonu. Osnovni namen predlaganih sprememb in dopolnitev zakona o potrošniških kreditih je dodatno zaščititi potrošnika, ki je ekonomsko šibkejša stranka v kreditnem odnosu. Pri izvajanju zakona je prišlo do odstopanj, ki se s spremembo zakona skušajo odpraviti. Gre predvsem za zlorabe pri sklepanju zaporednih kreditnih pogodb za tri mesece in zaračunavanje neupravičenih članarin kot povečanje zaslužka nebančnih kreditodajalcev. Predlog zakona zožuje krog izjem, za katere se zakon ne uporablja, širi možnosti pristojnega organa, da zavrne vlogo za pridobitev dovoljenja za sklepanje potrošniških kreditov, in širi pristojnosti organa nadzora za ukrepanje v primeru ugotovljenih kršitev. V noveli zakona je omejen znesek članarin, ki se ne vštevajo v skupne stroške kredita. V Novi Sloveniji zlasti te spremembe zakona pozdravljamo, saj je tu prihajalo do največjih zlorab in izkoriščanj nebančnih kreditojemalcev. V Novi Sloveniji bomo predlog zakona podprli, saj je njegov namen zaščititi potrošnika kot šibkejšo stranko. Glede na to, da se pripravlja nova evropska direktiva o potrošniških kreditih, pa pričakujemo nov zakon, ki bo tematiko potrošniških kreditov uredil na novo. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Kristijan Janc v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa še enkrat, predsedujoči. Sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi. Pozdrav mladim na balkon. Ko je letos spomladi Svet Banke Slovenije sprejel poročilo o finančni stabilnosti, je med drugim opozoril, da se dokaj hitro povečanje izpostavljenost tveganja, ki izvira iz vse večje zadolženosti prebivalstva in podjetij ter z uvajanjem novih finančnih instrumentov; zadolženost gospodinjstev se torej zvišuje in znaša okrog 26% bruto družbenega proizvoda. Kljub največji zadolženosti prebivalstva doslej, pa je v primerjavi z državami evroobmočja zadolženost še relativno nizka. Zadolževanje prebivalstva je postalo pravzaprav nuja predvsem zaradi vse manj dostopnih stanovanj kot nujnega pogoja za osamosvojitev posameznika, ki želi imeti svoje stanovanje oziroma si želi ustvariti družino. Zaradi dejstva, da so mnogi posamezniki nezmožni pridobivati kredite oziroma posojila pri bankah ali hranilnicah bodisi za namen nakupa nepremičnin bodisi za kakšne druge namene, se odločajo za različne potrošniške kredite pri katerih nesubjektih, pogosto celo pri več subjektih. Pri tem pa pogosto zaradi stiske in nasploh podrejenega položaja sprejemajo pogoje, ki so pravzaprav nesprejemljivi in ki jih dolgoročno bremenijo do te mere, da pogosto izgubijo velik del svojega premoženja. Zakon o potrošniških kreditih ima namen zaščititi potrošnika oziroma jemalca kredita kot šibkejšo stranko pri kreditnem pogodbenem razmerju, za katerega se uporablja ta zakon. Predlagana novela zakona sledi še bolj strogi zaščiti potrošnika. Konkretno določa manj izjem, za katere se zakon ne uporablja, in opredeljuje uvrščanje kreditov v kategorijo glede obročnosti in višine zneskov. Posebej pomembno je širitev pristojnosti Urada za varstvo potrošnikov v zvezi z zavrnitvijo vloge za izdajo dovoljenja za opravljeno storitev potrošniškega kreditiranja. Z novimi prekrški in sankcijami zanje se tudi zagotavlja dodatno varstvo potrošnikov. Pojavljanje velikega števila kreditodajalcev, ki ponujajo različne kredite, zahteva bolj jasno in strogo zakonodajno regulativo, zato predlagano novelo tudi podpiramo. Ob tem pa seveda ne morem mimo tega, da se za najem določenega kredita odloča posameznik, ki s podpisom pogodbe prevzame tudi vso odgovornost za vračilo danega kredita. Država z zakonodajo ne more posegati na področja, ki so v skladu z zakonom, četudi imajo za potrošnike negativne posledice. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je ta sprememba zakona na podlagi povedanega dobrodošla in jo bomo tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona opravili danes v okviru glasovanj oziroma pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI. V okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod mag. Zinrajh, državni sekretar.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, kolegice in kolegi! Zakon o mednarodni zaščiti bo sistemsko uredil celotno področje mednarodne zaščite v Republiki Sloveniji. Gre za krovni zakon, ki vsebuje materialne in procesne določbe mednarodne zaščite. Sprejem zakona je potreben zaradi celovitega prenosa določb skupnega evropskega azilnega sistema v nacionalno zakonodajo Republike Slovenije. Njegov namen je uvedba zakonitih, učinkovitih in hitrih azilnih postopkov, ki nudijo potrebno zaščito državljanov tretjih držav in omogočajo integracijo v slovensko družbo, v primeru negativne odločitve pa takojšnjo vrnitev tujcev v matično državo. Zakon o mednarodni zaščiti bo nadomestil zakon o azilu. Z zakonskim predlogom se v nacionalno zakonodajo prenašajo recepcijska, kvalifikacijska in postopkovna direktiva, ki tvorijo pravne temelje skupnega evropskega azilnega sistema in seveda določa način izvajanja dublinske in EURODAC uredbe. Na podlagi Haaškega programa in pa Zelene knjige o prihodnosti skupnega evropskega azilnega sistema bodo države Evropske unije do leta 2010 poenotile prakse in delovanje med azilnimi organi. Vsebina predlaganega zakona je nastala po tehtnem premisleku na podlagi izkušenj in upravno-sodne prakse ter usklajevanj. Področje mednarodne zaščite bo po sprejemu zakona urejeno primerljivo in usklajeno z ureditvami, ki jih imajo druge države članice Evropske unije. Marsikatero področje predlog zakona ureja bistveno višje, kot pa to zapovedujejo same direktive, ki tvorijo enotni evropski azilni sistem. Predlagatelj je uporabil možnost iz direktive in uvedel ugodnejše standarde, kot jih kot minimalne določa direktiva, takrat ko je prisodil, da je to potrebno. Pri definiranju družinskih članov predlog zakona družinske člane širi še na starše mladoletnika brez spremstva, kar je višji standard, kajti obe direktivi, recepcijska in kvalifikacijska, določata le zakonca prosilca in izvenzakonskega partnerja ter mladoletne otroke tega para, v kolikor jih imata. Predlog zaradi pravne varnosti prosilcev ohranja tristopenjski postopek mednarodne zaščite v vseh primerih, se pravi ministrstvo, Upravno sodišče, Vrhovno sodišče, kar je bistveni odstop od minimalnih standardov postopkovne direktive torej, o katerih smo že prej nekaj rekli. Ta namreč določa samo, da je zoper vsako odločitev organa potrebno zagotoviti sodno varstvo. Ob tem bi še želel dodati, da ima po odločitvi Vrhovnega sodišča vsak prosilec tudi možnost ustavne pritožbe. Predlog zakona ohranja obseg in vrsto pravic beguncev in oseb, ki jim je bila priznana subsidiarna zaščita. Izjema je le trajno dovoljenje za prebivanje. Begunec namreč avtomatično pridobi dovoljenje za stalno prebivanje, osebi s priznano subsidiarno zaščito pa se prizna dovoljenje za prebivanje za tri leta, seveda z možnostjo podaljševanja za dve leti, kar v končni fazi privede do pridobitve dolgoročnega statusa. S sprejetjem zakona se bodo ustanovile integracijske hiše, namenjene nastavitve oseb, ki so pridobile mednarodno zaščito. Kot pomoč pri integraciji predlog določa, da stroške nostrifikacije diplome za osebe, ki so pridobile mednarodno zaščito, krije ministrstvo, kar je prav tako še eden od višjih standardov, kot to določa sama kvalifikacijska direktiva. Izven obveznosti, ki jih narekujejo direktive, predlog zakona uvaja novo poglavje o trajni preselitvi v Republiko Slovenijo na podlagi tako imenovanih kod. V globokem prepričanju, da so v številni begunskih taboriščih ljudje, ki so sicer ušli pred preganjanjem v matični državi, živijo pa v pogojih, ki niso primerni za trajno ureditev življenja, predlog zakona uvaja poglavje o sprejemu v Slovenijo na podlagi letne kvote, z namenom trajne integracije. Tej temi daje poseben poudarek Zelena knjiga evropske komisije o bodočem skupnem azilnem sistemu. Trajna naselitev je znak mednarodne solidarnosti in delitve bremen in s tem zmanjševanja problemov, na katere naletijo neposredno po tem, ko so si z begom rešili lastno življenje. Predlog daje posebno skrb ranljivim skupinam, tako prosilcem kot beguncem in osebam s priznano subsidiarno zaščito, saj omogoča pozitivno diskriminacijo pri materialnih pogojih sprejema, zdravstvenega varstva, psihološkega svetovanja in pa nege. Na primer prosilki se omogoči, da je v njenem postopku postavljena uradna oseba ženskega spola in tolmačka. V primeru, da prosilec zaradi trajne in začasne motnje ne more samostojno sodelovati v postopku, mu krajevno pristojni center za socialno delo postavi skrbnika. Pri obravnavi na matičnem delovnem telesu je bil sprejet amandma, ki določa obvezno sprejetje podzakonskega akta, s katerim bodo podrobneje določeni pogoji in načini zagotavljanja pravic posebne nege in skrbi za te ranljive skupine. Pri tujcu, ki v Republiki Sloveniji izrazi potrebo po mednarodni zaščiti, policija ugotavlja zgolj njegovo istovetnost in pot, po kateri je prišel, sprejme izjavo o razlogih za mednarodno zaščito, nato ga nemudoma napoti k organu pristojnemu za vodenje postopka mednarodne zaščite. S sprejetjem amandmaja k 36. členu, ki to področje obravnava, je tako odstranjen, po naši oceni, vsakršen dvom o vlogi policije v postopku mednarodne zaščite. V postopku obravnave na matičnem delovnem telesu je bil sprejet tudi amandma, na podlagi katerega je izvršitev odločbe mogoča šele takrat, ko je odločba pravnomočna. Predlog določa, da imata tožba na Upravno sodišče in pritožba na Vrhovno sodišče zato vse vsebinske odločbe, izdane v rednih in tudi pospešenem postopku odložilni učinek. K predlogu zakona so podali pripombe tako Visoki komisariat za begunce Organizacije združenih narodov kakor tudi nekatere nevladne organizacije. Predlagatelj zakona je vse pripombe skrbno preučil in jih nekaj tudi upošteval. Potrebno pa je ponovno poudariti, da je prenos direktiv v notranjo zakonodajo obveznost Republike Slovenije. Vlada Državnemu zboru predlaga, da predlog zakona sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika gospoda Srečka Hvauca, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 38. seji dne 8.11.2007 obravnaval Predlog zakona o mednarodni zaščiti, ki ga je v redni zakonodajni postopek predložila Vlada Republike Slovenije. Dne 10.7.2007 je skupina poslancev s prvopodpisanim Alešem Guličem zahtevala, da se o predlogu zakona opravi splošna razprava. Državni zbor je splošno razpravo o predlogu zakona opravil na 31. redni seji dne 2.10.2007 in sprejel sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlog zakona je kot zainteresirano delovno telo na svoji 27. seji dne 7.11.2007 obravnavala Komisija Državnega zbora Republike Slovenije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, ki je pripravila mnenje k temu predlogu zakona. Na začetku razprave je predstavnik predlagatelja v okviru dopolnilne obrazložitve predstavil temeljna načela, bistvene rešitve in kratko vsebino predloga zakona z nekaterimi poudarki. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je uvodoma povedala, da je služba podala pripombe k posameznim členom predloga zakona ter k naslovu enega poglavja. Pojasnila je, da so nekatere pripombe upoštevane v posameznih amandmajih, vloženih k predlogu zakona. Posebej je izpostavila pripombe službe k 10., 50. in 77. členu ter k prehodnim in končnim določbam predloga. Mag. Majda Potrata, predsednica Komisije za peticije ter človekove pravice in enake možnosti, je predstavila mnenje, ki ga je pripravila komisija. Predstavnica Pravno-informacijskega centra nevladnih organizacij je opozorila, da po njihovem mnenju predlog zakona sicer v nekaterih delih ima višje standarde, kot jih pozna sedanja ureditev, da pa v nekaterih delih predlog ni skladen z Ženevsko konvencijo. Predstavnik Amnesty International Slovenije je pojasnil, da so bili formalno vkjučeni v postopek priprave predloga zakona, povedal pa je, da ocenjujejo, da bi bila lahko raven nekaterih pravic tudi višja, kot jih pozna sedanja ureditev. Predstavnik Visokega komisariata Združenih narodov za begunce, gospod Lloyd Dakin, je povedal, da je Visoki komisariat s predlagateljem sodeloval pri pripravi zakona in da so bile nekatere pripombe upoštevane, nekatere pa so vsebovane tudi v predloženih amandmajih predloga. Ocenjuje pa, da bi bil sprejeti zakon v nasprotju z Ženevsko konvencijo. V razpravi, ki je sledila, so bila predstavljena različna mnenja. Predvsem predstavniki opozicije so izpostavili, da predlog ni usmerjen h krepitvi temeljnih človekovih pravic in svoboščin in da predstavnik predlagatelja premalo upošteva pripombe, ki so po njihovem mnenju upravičene. Predstavniki pozicije pa so izpostavili, da predlog zakona po njihovem mnenju nikakor ne krši mednarodnega prava, še posebej ne Ženevske konvencije, in da je bilo vloženih veliko število amandmajev, ki sledijo pripombam Zakonodajno-pravne službe. V nadaljevanju je predstavnik predlagatelja odgovoril na nekatere trditve, še posebej na tiste, izrečene s strani predstavnika Visokega komisariata. Zanikal je, da je predlog zakona pripravljen v nasprotju z mednarodnim pravom. Pojasnil je, da se določbe Ženevske konvencije različno razlagajo in da so nekatera stališča drugačna od stališč komisariata. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje k 5., 6., 8., 9., 11., 13., 14., 21., 24., 25., 36., 37., 50. in 51. členu ter amandma k naslovu 5. poglavja in v nadaljevanju še amandmaje k 56., 57., 58., 59., 70., 72., 73., 74., 88., 92., 93., 104. in 134. členu predloga zakona. Sprejel je tudi svoj amandma k 78. členu. Po končani razpravi in glasovanju o amandmajih je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj. Sestavni del tega poročila je dopolnjen predlog zakona, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 31. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20.11.2007. V razpravo dajem 13. člen ter amandma poslanskih skupin LDS in SD. Prijava teče. Gospa Majda Širca, izvolite.
Hvala. V Poslanski skupini Zares bomo amandma k 13. členu, enega ali drugega, oziroma enega, glede na to, da je možen samo eden v sprejem, ampak vendarle na nek način pokrivata isto materijo, podprli. Sami ga nismo vložili zaradi tega, ker je bilo to že storjeno, to pa ne pomeni, da ga ne podpiramo. Ne podpiramo ga samo mi, ampak podpirajo ga tudi tiste nevladne organizacije, ki so ob tem zakonu pripravile - ena 30, druga 40 strani pripomb na Zakon o mednarodni zaščiti, za katerega menijo, mislim, da tudi po obravnavi na matičnem delovnem odboru, da še vedno ne ustreza tistim rešitvam, ki so jih zagovarjale v pripombah, v nastopu znotraj Državnega zbora, znotraj Odbora Državnega zbora in tudi v svojih analizah. Ta člen hoče sanirati ukinitev brezplačne pravne pomoči, amandma to vrača, brezplačne pravne pomoči na prvi stopnji in tudi imenovanje svetovalcev za begunce na ta način, kot ga predlaga. Jaz naj ob tem povem, da zakon kot ga je pripravila Vlada, vendarle ne v celoti ustreza tistim standardom, ki bi jih morala država Slovenija imeti. Pripravljen je na, bom rekla, nek ovinkast način. Namreč, vsi vemo, da je Vlada v začetku svojega vladanja sprejela Zakon o azilu, katerega smo nekateri poslanci poslali na Ustavno sodišče, ker je bil neskladen z ustavo. Ustavno sodišče je zadržalo izvajanje nekaterih členov tega spornega Zakona o azilu. Ministrstvo se je očitno zavedalo, da to zadržanje bo imeli še kakšno drugo posledico, ko bo dokončno posredovalo svojo odločitev, in v tej zadregi je ministrstvo prejšnji zakon nadomestilo s tem zakonom, seveda, pod nekim izgovorom, da gre za vključevanje direktiv oziroma implementacijo, za katero pa menimo, da je že vključena v prejšnjem, se pravi v tistem zakonu iz leta 2005. Tam so bili standardi boljši, tam so bili standardi za zaščito bistveno bolj skladni z mednarodnimi pravili, tudi z Ženevsko pogodbo. Zaradi tega menimo, morebiti sicer v manjši meri, kot smo menili na odboru, ko nekaj amandmajčkov je bilo vendarle sprejetih, da še zmeraj ne zadostuje tistim vprašanjem, ki smo jih izpostavljali in ki so jih tudi predstavniki PC-ja, Amnestyja in Visokega komisariata predstavili na matičnem odboru. V nadaljevanju bom poudarila ne samo odprta vprašanja, ki so vezana na 13. člen, ampak tudi kasneje pri ostalih amandmajih na druge člene, ampak to naj vendar povem, da se Vlada pri zagovoru teh rešitev brani, češ da bodo s tem zakonom postopki pospešeni. To se pravi, v tistih izjemnih primerih, ko se sumi, da gre za zlorabe. Ob tem pa velja poudariti, da je 40%, kot sami trdite oziroma poročate, primerov že obravnavanih prošenj že tretiranih po rednem postopku in 60% tistih prošenj prosilcev v Sloveniji pa gre po pospešenem postopku. In če bodo prosilci, ki gredo po pospešenem postopku, diskriminatorno - če mogoče uporabim dosti grob izraz - tretirani, potem zakon ne bo sprejemljiv za mednarodne, predvsem pa standarde za zagotavljanje človekovih pravic, kajti pospešitveni postopki pomenijo omejevanje gibanja oziroma neke vrste zapor. Tukaj je odprtih še vedno ogromno vprašanj. Bojim se, da če ne bodo ti amandmaji sprejeti, jih bo preveč in da bi veljalo prisluhniti tem rešitvam, ki prihaja s strani LDS-a, SD-ja in v nadaljevanju tudi Zaresa, da se sanira še to, kar se sanirati da. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Aleš Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni kolegice, kolegi, gostje pred menoj in nad menoj! Kolegica Majda Širca je dobro obnovila zgodovino sprejemanja te zakonodaje, tako da ne bi ponavljal in bi se dotaknil 13. člena. Namreč, mi ga amandmiramo predvsem zaradi tega, ker ukinitev brezplačne pomoči na prvi stopnji, imenovanje svetovalca za begunce in način določanja nagrade za zastopanje niso urejeni tako, da bi bilo to usklajeno z ustavo. Gre za zgodbo, ki se na nek način ponavlja ne samo pri tem zakonu, tudi pri drugih in drugih resorjih. Ampak z ukinitvijo brezplačne pomoči prosilcem za mednarodno zaščito na prvi stopnji se seveda niža standard in otežuje uveljavljanje pravic. Jaz sicer lahko verjamem, da je to usklajeno z mednarodnimi pogodbami, mednarodnimi določili, direktivami in tako naprej, ampak natanko vemo, da seveda so vse te zadeve, kadar gre za ta bazična priporočila, spravljene na raven nekega skupnega imenovalca in seveda ne zajemajo nikoli polne vsebine. Tukaj pač država Slovenija oziroma predlagatelj zakona pravzaprav slepomiši z vsemi državljani Republike Slovenije in tudi s tistimi, ki bi enkrat v bodočnosti mogoče prišli čez naše meje in prosili za azil. Brezplačna pravna pomoč je bila ukinjena že s spremembo zakona o azilu leta 2006, in že takrat se v Liberalni demokraciji s tem seveda nismo strinjali, ker nismo pristajali na nižanje pridobljenih standardov v teh azilnih postopkih. Treba je vedeti, da je zakon o mednarodni zaščiti v bistvu azilni zakon, ki se je zdaj preimenoval, in gre spet za neki "bypass", mimo vsega tistega, kar velja v civiliziranih družbah. Že takrat smo opozarjali in še danes, da se s takimi ukrepi pravzaprav lahko dejansko prepreči uveljavitev pravice do azila oziroma zdaj do mednarodne zaščite, da se znižuje pravno varstvo prosilcev za azil, ki se v državi, v katero so pribežali pred nevarnostjo v domovini, slabo znajdejo: ne poznajo jezika, ne poznajo našega zapletenega pravnega sistema, ponavadi so tudi brez finančnih sredstev, da bi si takšne storitve lahko plačali sami, in niti nimajo možnosti, da bi izkoristili tako imenovano pravico revnih in bi zaprosili za brezplačno pravno pomoč na osnovi zakona o brezplačni pravni pomoči. Na to seveda opozarjamo s tem amandmajem in poskušamo rešiti to, kar se rešiti da. Treba je pač upoštevati poseben položaj prosilcev za mednarodno zaščito, ki je zahteven v pravnem in dejanskem smislu. Prosilci bi morali imeti dostop do te brezplačne pravne pomoči, kar izhaja tudi iz 47. člena Listine temeljnih pravic in človekovih svoboščin, po katerem mora vsakdo imeti pravico do pravnega svetovanja, obrambe, zastopanja in pravna pomoč mora biti dostopna tudi tistim, ki nimajo zadostnih sredstev, če je takšna pravna pomoč potrebna za učinkovito uveljavljanje pravic. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo tako ocenili, da je dostop do te brezplačne pravne pomoči na prvi stopnji odločanja v različnih interesih; je v javnem interesu in tudi v interesu prosilcev za mednarodno zaščito in konec koncev interesu države Slovenije, že zaradi ugleda, ki ga hoče obdržati, ki ga hoče imeti, za katerega hoče, da bi bil večji v svetu. Tako se pri tej brezplačni pravni pomoči, ki naj bi bila omogočena, zmanjšuje verjetnost potrebe po nadaljnjem sodnem varstvu v različnih postopkih, postopkih pred Upravnim ali Vrhovnim sodiščem, in seveda s tem povezanimi stroški. Druga stvar, ki jo rešuje ta amandma, je ureditev, ki pristojnost za imenovanje svetovalcev za begunce daje Ministrstvo za notranje zadeve. Ministrstvo za notranje zadeve je namreč v postopku mednarodne zaščite na prvi stopnji organ, ki odloča, ki že odloča o prosilčevi prošnji za mednarodno zaščito, v postopkih s pravnimi sredstvi pa celo nasprotna stranka, kar ustvarja konflikt interesov. In vsi vemo, da ni dobro, da je tožnik tudi sodnik. Gre za neko staro spoznanje, ki očitno ga predlagatelj ni upošteval in je naredil to tako, kot je pač naredil. Takšna ureditev, po kateri ima stranka v postopku pravico do odločanja, kdo in pod kakšnimi pogoji lahko zastopa nasprotno stranko, ni sprejemljiva. Poleg tega pa vsebinsko to sodi v področje ministrstva, pristojnega za pravosodje. Zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlagamo, da te postopke izvaja ministrstvo, ki je pristojno za pravosodje. Na ta način bi z amandmajem k 14. členu rešili kar nekaj zagat in apeliram na vse poslance, da ta amandma podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Torej jaz bi povedala nekaj načelnih stvari, ki bi jih bilo mogoče in treba povedati ob slehernem amandmaju, o katerem bo danes tekla razprava. Namreč, za vse amandmaje velja, da smo jih vložili zato, da bi poskušali vsaj, tako kot je rekel kolega Gulič, rešiti tisto, kar se rešiti da. Namreč, s tem zakonom nikakor ne moremo biti zadovoljni. In še več, zdi se nam oziroma kar več indicev kaže na to, da je pravzaprav predlagatelj hotel s tem predlogom zaobiti odločbo Ustavnega sodišča, ki je odložila posamezne člene zato, ker smo poslanci opozicije naslovili na Ustavno sodišče pobudo za presojo skladnosti posameznih členov z ustavo v prepričanju, da so ti členi v neskladju z ustavo in da pomenijo, če bi prišlo do njihove implementacije, resno oviro na področju spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v Republiki Sloveniji in spoštovanja standarda tega varovanja in zaščite človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki je bil v Sloveniji že dosežen in na katerega se sicer tako zelo radi sklicujemo, ko nastopamo kje v Evropi. Mislim, da je to pomembno tudi zaradi tega, ker ta zakon sprejemamo navsezadnje v času tik pred prevzemom predsedovanja Svetu Evropske unije in pravzaprav tudi s takšnim zakonom, v kolikor bo sprejet takšen, kot je predlagan in brez teh amandmajev, sporočamo Evropski uniji, koliko nam je v resnici do zavarovanja standardov varovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin in kako razumemo pravno državo in kako razumemo ustavnost, zakonitost in zaupanje v pravo. Tokrat pa smo spet priča isti maniri trenutne Vlade, da se kadarkoli posega v zakonodajo, ki določa standarde zaščite človekovih pravic in temeljnih svoboščin, odloči za nižanje teh standardov, da oži polje svobode in da se sklicuje na določene minimalne standarde, ki morda veljajo marsikje v Evropski uniji, doma pa za uveljavitev takšnih nizkih oziroma minimalnih standardov ni posebnih razlogov, saj smo v Sloveniji doslej dobro shajali s temi višjimi standardmi. Tudi minister Mate je na matičnem delovnem telesu, na Odboru za notranjo politiko zagotavljal, ko smo ta zakon obravnavali, da je prišlo do drastičnega upada podelitve statusa beguncev oziroma azilantov in da iz tega izhaja, da ni nobene potrebe, da nižamo te standarde. Moja razlaga je tudi ta, da je seveda prišlo do drastičnega upada števila podelitev statusa beguncev oziroma azilantov tudi zaradi tega, ker se je pravzaprav že uveljavljal novi zakon o azilu, kjer je bil uveden ta policijski predpostopek, ki je bil, roko na srce, uveden zato, da pravzaprav prepreči podelitve statusa azilanta. In potem seveda ta zakon, o katerem danes govorimo, v celoti pravzaprav omejuje pravna sredstva, ki so na voljo prosilcu za azil, omejuje tudi dostopnost samega postopka in v večji meri, kot je potrebno, je restriktiven pri omejitvi gibanja. In seveda spet poskuša uvesti predpostopek, za katerega je Ustavno sodišče povedalo, kar je povedalo, se pravi, da je zadržalo uveljavljanje tega konkretnega člena. Tako res ne razumem te manire in predlagatelja tega zakona, kako mu res ni nič do tega, da bi spoštoval, če drugega ne, če že opozicijskih predlogov ne spoštuje, vsaj odločbo Ustavnega sodišča, ki jo je seveda po našem ustavnem redu dolžan spoštovati. Rada bi še to povedala, da je tudi v celoti ta zakon v marsikaterem pogledu v nasprotju z našo ustavo, zlasti kar zadeva sorazmernosti, ko gre za omejitve človekovih pravic, ker mora biti na drugi strani neka omejitev človekove pravice v sorazmerju s tistim interesom države, ki se tukaj varuje. Recimo, javni red ali kaj drugega. V tem pogledu je temu predlogu zakona moč očitati marsikaj, moč mu je očitati tudi da ne spoštuje docela Ženevske konvencije o statusu begunca in tudi ne nove listine Evropske unije o temeljnih pravicah in svoboščinah, seveda pa tudi ne spoštuje, to bi bil pa že nadstandard, denimo, dveh odločb Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Jabari proti Turčiji in zadevi Hylal proti Združenemu kraljestvu, kjer je Evropsko sodišče tudi jasno povedalo oziroma potrdilo mednarodne standarde učinkovitega pravnega varstva. Torej, ne vem, zakaj je treba, da s takšno ignoranco predlagatelj prezre dobronamerne predloge in opozorila nevladnih organizacij, ki delujejo v Republiki Sloveniji, da prezre in omalovažuje predloge predstavnika visokega komisarja za begunce v Sloveniji, in zakaj pravzaprav s takšno vehemenco in silo rine v nekaj, kar Sloveniji ni potrebno na tem področju, enostavno ne potrebujemo zaradi manjšega števila prosilcev azila, da bi uvedli tako rigorozen sistem oziroma tako rigorozne ukrepe. Kar zadeva ta konkretni amandma k 13. členu, bi navedla enake razloge v prid temu amandmaju, kot jih je že pred mano kolega Gulič, se pravi, naj Ministrstvo za pravosodje imenuje svetovalca za begunce, ker Ministrstvo za notranje zadeve je na prvi stopnji že samo organ odločanja o prosilčevi prošnji, v postopkih s pravnimi sredstvi pa je celo nasprotna stranka in tukaj lahko pride do konflikta interesov med obema. Tako bi jaz prosila kolege poslance, da ko bomo glasovali o tem amandmaju, da ga podprejo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Torej, jaz bi želel naprej povedati, da ta zakon je nastal na podlagi nekega skupnega azilnega postopka Evropske unije. To se pravi, to je bil nek dogovor na nivoju Evropske unije, pač tisto, kar je bilo sprejemljivo za vse države. To je nek najmanjši skupini imenovalec tega, kar so države članice tudi dolžne in za kar so se dogovorile. To je prvo. To se pravi, ni nobeno kršenje nekih načel Evropske unije, kajti potem Evropska unija kot celota krši neke zakone. Pa verjetno ne boste tega trdili, to se pravi to je že za lase privlečeno. Naslednje, kar bi želel poudariti, da Slovenija s 1.1. naslednje leto s tako imenovano schengensko mejo odgovarja za celotno Evropsko unijo. Mi smo sedaj vstopna vrata v EU. To, kar se bo zgodilo na naši meji, bo imelo posledice tudi na Irskem, v Veliki Britaniji, na Portugalskem, v Španiji, kjerkoli na področju EU. Naslednje, mi smo s tem zakonom sprejeli čisto vse, kar je v tem enotnem azilnem postopku EU priporočano. Celo več, mi imamo na določenem segmentu nadstandard, če lahko uporabim ta izraz, se pravi, dajemo nekaj več, kot je bilo dogovor na nivoju EU. Več dajemo. Dajemo pa na tistem področju, ki so tudi najbolj občutljivi, to je pri otrocih brez staršev, mislim, da pri zaščiti mater in žensk in še bi se verjetno kaj našlo. V redu, mi smo to dali, čeravno najbogatejše tudi tega ne dajo, in smo se mi tu izkazali, ne vem, ali bolj bogati ali pa tisti, ki imajo več razumevanja, ali pa še tretja možnost je, ki pa je ne bom omenil, pa si lahko vsak sam misli, kaj bi želel povedati. Nihče nam ne more nič očitati, da dajemo manj, kot dajejo najbogatejše države EU. Naslednje, ne soglašam s tem, kar je zapisano v obrazložitvi k 13. členu, da je navedena določba korak k drastičnemu nižanju pravnega varstva prosilcev, ki je nekritično povzeta po proceduralni direktivi. Tu je mišljeno tisto, kar so se članice EU dogovorile. Prosim lepo! Ureditev v slednji je izzval ostro nasprotovanje mnogih organizacij, ki delujejo na področju človekovih pravic, azila, Amnesty International, Human rights in tako naprej, pa tudi Evropskega parlamenta. Dajte no! Če bi v Evropskem parlamentu nasprotovali ali vsaj kot večina v Evropskem parlamentu, potem bi ta najmanjši skupni imenovalec skupnega azilnega evropskega postopka bil drugačen, pa ni. To se pravi, to je zopet nekaj za lase privlečeno, kar je pa pri nas tako ali tako že običaj v zadnjem času, da se izmišljujemo in če je treba tudi lažemo. Poglejte, me prav zanima, kaj se je sedaj zgodilo, ko gledamo buldožerje v Italiji, ko izravnavajo z zemljo naselja tujcev, predvsem tistih iz vzhodnega dela EU, ko jih za 78 evrov na sedež pošilja nazaj v Bukarešto. Pa me zanima, če bo tudi njihovo ustavno sodišče zadržalo takšen zakon, oprostite buldožerje, ki ravnajo naselja tujcev. Me prav zanima. Naslednje, želel bi vas vprašati, ali ni nič protestov z vaše strani v zvezi s tem, kaj se dogaja v Italiji. Ali ne boste poslali na 320 naslovov v EU, vsem predsednikom držav, vlad, in kaj vem česa še vse, pa ne vem, mogoče novinarjev, kaj se dogaja v Italiji? Protestirajte, če že pišete na 320 naslovov, da so v Sloveniji taborišča za Rome. Napišite, kaj se dogaja v Italiji in protestirajte! Verjetno vas bodo poslušali zato, ker vsak dan tudi sami gledajo buldožerje na televiziji in še kje drugje v kakšnih drugih medijih, kaj delajo v Italiji. Protestirajte. Naslednje, želel bi povedati, da zakon, takšen kot je, seveda podpiram, kljub temu da se uvajajo nadstandardi, ampak na tistih področjih, kjer tudi sam podpiram. In sicer zaradi tega, ker ne bi želeli, da bi se nam zgodila Nizozemska. Tisti, ki ste dalj časa v parlamentu, se boste spomnili, da nam je eden od poslancev takratne vladajoče koalicije, največje stranke, zagrozil, da nam bo pripeljal - in mislim, da nam tudi je - poslanko iz Nizozemske, za katero smo kasneje ugotovili, da je iz neke lezbične skupnosti, ampak je bila poslanka Evropskega parlamenta, ki bi nas naj podučila, kako se ravna s tujci na Nizozemskem. Ampak, poglejte, en dober mandat je mimo, kaj se pa zdaj dogaja na Nizozemskem: od najbolj liberalne države, ki je bila preveč liberalna, je nastala najbolj konservativna v Evropi. Ne bom vas spominjal na vse, kar se je dogajalo na Nizozemskem, kaj vse je zgorelo, verski objekti, šole tujcev - zato, ker so bili najbolj liberalni, pa vsak, ki je hotel priti, je lahko prišel na Nizozemsko, pa je imel verjetno več pravic. Ko so se pa začeli rezati vratovi in podobno, je pa zadeva postala malo drugačna. Danes je pa tam slika zelo črna. In ne bi želeli, da bi se nam kaj takega zgodilo, zato je boljša preventiva, kot pa da bi se kasneje kaj takega dogajalo. Ko govorite o zastonj pravni pomoči. Ja, lepo, vse lepo in prav, ampak naj vas spomnim, koliko imamo pa mi kot državljani možnosti brezplačne pravne pomoči. Dajte napisati kako peticijo našim pravnim organom, naj imajo nižje tarife! Napišite, mogoče bo še kdo z naše strani podpisal, da bi imeli nižje tarife za pravno pomoč. Pa bi tudi Slovenci imeli brezplačno pomoč, ne vem, tam, kjer je zdaj nimamo, kjer do zdaj ni bilo možno, tarife so pa zasoljene. To zahtevajte, saj mi plačujemo davke. Ampak za nas, ki plačujemo davke: draga pravna pomoč, visoke tarife, za tujce - ne morem pomagati, meni je tudi žal, če se to zgodi, da pridejo na našo mejo, ampak tako je -, za njih bi bilo pa brezplačno. Dajmo, imejmo malo, ne vem, uravnoteženja, kaj si lahko privoščimo sami, za nas, za naše državljane, ki plačujemo davke, pa kaj lahko damo tujcem. Tisto, kar je dogovorjeno na nivoju Evropske unije - v redu, še nekaj več - tudi v redu, ampak ne kar počez. To pa ne gre. In res pogrešam proteste, če je to tako hudo urejeno na tem nivoju, pošljite na nekih 300 naslovov po Evropi, pa opozorite, kaj se dogaja v Italiji, kako tam kršijo človekove pravice! Nič tega še niste naredili! Napišite kako peticijo, da naj bo tudi za nas, Slovence, pravna pomoč bolj poceni, da ne bodo tarife tako visoke. Napišite! Potem pa bo mogoče tudi takšen amandma sprejemljiv, pa še vse tisto, kar pride. Malo sem že zakoračil k naslednjemu amandmaju, zato da se mi kasneje ne bo treba oglašati, bodo pa tudi še kolegi povedali svoje. Tako da zame je ta osnovni tekst popolnoma dovolj. In mislim, da se je Slovenija izkazala boljša, kot pa je povprečje Evropske unije. Če dajemo več kot nekatere najbolj razvite evropske države, ki jih mi skušamo šele dohitevati, potem mislim, da dajemo kar več in smo kar dober zgled, nismo slab zgled Evropski uniji. Zato bi bilo prav, da napišete na 320 naslovov, kamor je bilo poslano, da je Evropska unija slab zgled ali pa da bi bilo celo nevarno za Evropsko unijo. To še naredite, spoštovani kolegi! Hvala.
Hvala lepa. Replika. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej gospod Petan, ni čudno, da nas niste prav razumeli, zaradi tega, ker očitno tudi ne razumete ali pa ne poznate zakonodajnih pristojnosti v Evropski uniji. Zato ste govorili o Evropskem parlamentu na ta način, kot ste pač govorili. Gre pa za to, da Evropski parlament je, ja, doslej že večkrat zelo kvalificirano razpravljal o migrantski in azilni politiki v Evropi oziroma v državah Evropske unije in je tudi sprejel ustrezna stališča oziroma resolucijo, ki zadeva ta vprašanja. No, o buldožerjih ne bi, ker mislim, da je to očitno bolj vaša tema. Je pa še nekaj. Danes ne govorimo o nezakonitih imigrantih, o čemer ste vi pravzaprav govorili, ampak govorimo o prosilcih za azil. To je pa nekaj povsem drugega. Gre za posebej ranljivo skupino, ki zaprosi za azil v neki državi zaradi tega, ker gre iz svoje države zato, ker ima resne razloge, da se denimo boji za svoje preživetje zaradi tega, ker je iz političnih ali drugih razlogov diskriminiran ali kako drugače. Se pravi, ne mešajmo nezakonitih imigrantov in prosilcev za azil, ker gre za povsem dve različni kategoriji ljudi. Prosim, hvala.
Hvala lepa. Gospod Kovačič, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Evropska unija ima na področju mednarodne zaščite postavljene minimalne standarde, ki jih morajo države članice Evropske unije spoštovati. Slovenija ima te standarde oziroma ureditev mednarodne zaščite v tem zakonu postavljene precej višje, kot so minimalni standardi, ki jih določa Evropska unija. In v primerjavi z drugimi državami članicami so ti standardi eni najvišjih. Zato ne morem razumeti vehementnega in omalovažujočega govorjenja o Sloveniji in to tudi internacionalizirati s tem, da se tudi na tem področju pošiljajo v svet in v Evropo določene stvari, ki omalovažujejo Slovenijo. To je nesramno in zelo podlo ravnanje. Kar se tiče očitka, da je nekaj neverjetnega to, da se s tem zakonom oziroma s to spremembo pospešujejo postopki in to naj bi bilo kratenje pravic teh ljudi, ki se znajdejo v teh postopkih za zaščito pravic. Torej, vendarle je hitrost, hitri postopek ravno v korist vseh ljudi, ki so v postopku. Čim prej se postopek zaključi, tem bolj je to v njihovo korist, ne pa nasprotno, da tukaj to oporekate, da je to nekaj nezaslišanega. Ravno obratno. In ko govorimo o tem konkretnem amandmaju in brezplačni pravni pomoči, je seveda treba povedati, da brezplačna pravna pomoč je po tem zakonu zagotovljena za vse postopke pred Upravnim in Vrhovnim sodiščem. Torej, zagotovljeno je nekaj, kar ni zagotovljeno državljanom Republike Slovenije. Tukaj je to zagotovljeno. Torej zelo visok standard! Ko pa govorimo o drugih postopkih, preden pride zadeva na sodišče, če pride, seveda, to so pa postopki pred organi policije in tako naprej, tam je pa seveda ravno tako zagotovljeno vse. Zagotovljene so vse temeljne procesne pravice, temeljno procesno jamstvo, zagotovljeno je, da so informirani v razumljivem jeziku, da se prevede vse, kar je potrebno, da se jih poduči o njegovih pravicah in obveznostih in tako naprej. Dostopne so mu vse storitve tolmača ali karkoli, kar mu lahko koristi v tem postopku. Torej, ogromno, zelo visok standard, pa vendarle govorite, da Slovenija ravna mačehovsko in to celo grdo govorite o ravnanju Slovenije tudi v tujini, kar pa je zame nezaslišano. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Zupan, želite besedo?
Amandmaja, v Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo podprli, bi pa želela ob tem povedati, da menimo, da je Predlog zakona o mednarodni zaščiti soliden in da solidno ureja to področje, da se prilagaja spremembam in da pomeni harmonizacijo zakonodaje držav članic Evropske unije. Vem, da so zahteve in pričakovanja nevladnih organizacij v zvezi s to problematiko velike, in prav je tako, da so. Vendar je prav, da so pripravljeni upoštevati tudi dejstvo, kakšno je dejansko in realno stanje v državi. Mislim, da Vlada in zakonodajalec morata tehtati - na eni strani med položajem ranljivih oseb, kar begunci brez dvoma so, in na drugi strani med standardi, ki jih država lahko nudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej, smo pri 13. členu ter amandmaju poslanskih skupin LDS in SD. Na podlagi želje poslancev bom odprl še en krog za prijavo. Izvolite, prosim. Hvala lepa. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Po mojem prepričanju že sam zakon daje dovolj nad standardov in dovolj privilegijev tujcem, ki pridejo v našo državo na takšen ali drugačen način. Zato vsekakor ne morem podpreti amandmajev k 13. členu, ne prvega in ne drugega. Bi pa vseeno, spoštovani kolegi iz koalicije, rad povedal: kar štirikrat mislim, da sem slišal besedo "napišite" nekaj za Slovence, da bodo tudi Slovenci deležni take podpore in bom rekel takšnih "nadstandardov", v narekovajih, kot jih predlaga ta zakon za tujce. Moram reči, da se v tej fazi popolnoma strinjam z vami, ampak jaz sem bil prepričan, da bo to Vlada v treh letih že naredila in jim te nadstandarde omogočila. Prav tako sem prepričan, da vsaj večina poslancev vladajoče koalicije je pismenih, in ne vem, zakaj tega ne napišejo sami. Verjetno bi tudi na strani opozicije dobili kakšnega sopodpisnika. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanko Majdo Širco. Izvolite.
Če je moja statistika prava, potem naj bi v lanskem letu bilo 400 prošenj prosilcev za azil, od teh je bilo 9 pozitivno rešenih. Nevladne organizacije, vem, so se na sektor za azil obračale s prošnjo, da bi dobile dokumentacijo in vpogled, zakaj Država Slovenija ni odobrila šestim iraškim prosilcem za azil pravice do azila. Na naše maile, verjetno ne samo moje, so bile poslane prošnje, da bi morebiti poskusili priti do dna, mislim, da več kot enoletnim čakanju dveh prosilcev za azil iz Kosova, ki sta prosila za azil na osnovi spolne orientacije. Pa mislim, mogoče nimam prav, imate priložnost, da poveste, ali jim je bilo ugodeno ali ne, in zakaj ne? Ampak to, kar danes slišimo, ni v redu. Češ, že spet smo na tej senčni strani Alp, zakaj bi bili v Sloveniji bolj dobri, kot so drugje po svetu. Ne samo danes, tudi na odboru, kjer je ogromno dejstev in nasprotovanj s tem zakonom, izrazil tudi predstavnik UNMCR gospod Deikin, pa tudi Amnesty, pa tudi PICI, pa tudi ostali, je bilo vseskozi prisotno razmišljanje, da ne rečem neke vrste filozofija, češ, zakaj bi v specifični situaciji, kot je Slovenija, bili tako pozorni do drugih. Imamo dovolj svojih problemov, zakaj bi bili bolj vzorni. Poglejmo, kako nesenzibilni so drugje po svetu. Danes slišimo še več, zakaj bi bila Slovenija boljša od Italije, zakaj bi silili v nek liberalizem, kot ga je poznala in kot ga pozna Nizozemska, ker na koncu koncev potem pristane v skrajnem konservativizmu, in glejmo, kaj se njim dogaja. Skratka, zakaj bi ščitili človekove pravice. To se ponovno sprašujemo. In da se sprašujemo na ta način pred predsedovanjem Evropski uniji, ni dobro. Ni dobro, da se ponovno potiskamo na to senčno stran Alp, kjer je mogoče človekove pravice nekoliko odškrniti, ker konec koncev tisti azilanti, ki prihajajo, imajo že nekaj za bregom in imajo tudi že določene razloge, ki jih ni treba velikodušno razumeti. Slovenija bo predsedovala Evropski uniji z zakoni, ki ne ščitijo polno človekovih pravic. Predsedovanje, ki bo potekalo v luči in pod geslom medkulturnega dialoga, s pomembno temo, v tem času Slovenija noče imeti konference o romski problematiki, ki ni bila sprožena v našem prostoru, slovenskem prostoru. V času predsedovanja, ki bo potekalo v znamenju boja proti raku, Slovenija čaka s sprejetjem cepljenja proti virusu HPV, ki bi omejilo in omejevalo obolelost žensk za rakom. In v času predsedovanja, ki bo potekalo v znamenju strpnega dialoga, Slovenija, recimo, ne želi inkriminalizirati sovražnega govora. Ne, mi ne, mi se ukvarjamo z zaupanjem, mi se ukvarjamo, namesto da bi vse teme izpostavljali in prikazovali na nek način senzibilno, za najbolj boleče točke današnjega dne, vprašanje ne samo migracij, temveč vprašanje političnih in ostalih zatočišč po svetu je vse vsak dan večje, je boleče, ga je treba razglabljati, se je treba z njim soočati in ga je treba urejati na način, ki bi bil lahko vzoren, ne pa, ki bi nekako še zmeraj nekaj pod mizo držal. Namesto da bi se vse teme izpostavljale, se jih tlači pod mizo, premier pa hoče vse po vrsti utišati, da bodo vendar v tem času določene teme pod mizo in da vendar ni treba, da govorimo o tistih stvareh, ki nas bolijo. Pa ne bolijo samo nas v Sloveniji, bolijo ne samo v Evropski uniji, ampak tudi zunaj, ker se svet pač sooča s problemi in jih poskuša urejati, tudi z, recimo, določeno regulativo, ki mislim, da bi jo lahko Slovenija uredila bolj vzorno, kot jo ureja s tem zakonom.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanskega kolega Marjana Drofenika. Izvolite.
Hvala lepa. Naj na začetku povem, da ne bom podprl tega amandmaja, in sicer iz nekaterih svojih prepričanj, pa tudi prepričanja Slovenske ljudske stranke, da podpiramo rešitev, ki jo je predlagal predlagatelj, še posebej zato, ker cela vrsta tudi nevladnih organizacij pravzaprav priznava, da je zakon na več mestih napisan tako, da uveljavlja nekatere nadstandardne pravice, ki so uveljavljene v tem zakonu. Seveda so nekatere tudi zgolj takšne, kot jih uveljavlja tudi evropski pravni red. Menim pa, da po vseh razlagah, ki sem jih slišal, pravzaprav nikjer se ne uveljavljajo nižje pravice, ki naj bi bile zagotovljene s pravnim redom Evropske unije. Glede na to, da smo mala država, da smo država še vedno v tranziciji, da smo država, ki še nismo na vrhuncu ekonomskih moči, ker tudi nudenje vseh teh pravic je povezano s stanjem v lastni državi, v ekonomski moči domačega prebivalstva, sicer to, kar sem prej pri prejšnjih govornikih slišal, se tudi sam strinjam, da ne smemo s pravicami nekaterih skupin pretiravati, pa zdaj kakorkoli se to sliši, se lahko potem tudi domača družba vrže iz ravnotežja in se potem zgodijo nekatere ekstremnosti, o katerih se pozneje bomo zelo težko oziroma jih bomo nazaj zelo težko spravili. Mogoče je to tema, če bi pretiravali v pravicah, ki bi celo na določenih mestih presegale pravice, ki jih imajo mogoče domači ljudje, da bi ne bilo prav. Pa še to bi rekel, da menim, da se iti neko tekmovalnost med strankami na relativni občutljivih področjih, mislim, da ni tisto pravo. Seveda vsak ocenjuje te zadeve po tistem, kaj mu to tudi prinaša. Rekel bi še to, da menim, da ni dobro oziroma da ni potrebno, da smo v celi vrsti zadev oziroma skušamo biti vedno na prvem mestu. Jaz mislim, da je dovolj, da je Slovenija v tem trenutku ena dobra povprečna evropska država. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Jaz pa odpiram nov krog prijavo. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Dimitrij Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa. To je pa bilo že preveč, kar smo slišali od gospe Širca, ki je trdila, da se zavzemamo za kršitev človekovih pravic. S tem, kar je tukaj zapisano, da se zavzemamo za kršitev človekovih pravic. Kako morete govoriti nekaj takega, ko so zagotovljeni vsi standardi, ki jih predpisuje Evropska unija s svojo direktivo? In celo več kot to, več, kot so minimalni standardi, predpisani z evropsko direktivo. Pa vendar govorite, da s tem kršimo človekove pravice. To je pa preveč. In na ta način omalovažujete in črnite našo državo. In ko govorimo o brezplačni pravni pomoči. Poglejte. Tukaj ne gre za to, da bi se zdaj brezplačna pravna pomoč morala uvesti tudi za slovenske državljane. Brezplačna pravna pomoč je pravni inštitut, ki se uporabi v izjemnih primerih. Za slovenske državljane, če gre za socialno ogrožene ljudi, se jim to zagotavlja. V tem primeru se jim zagotavlja na postopku pred upravnim in vrhovnim sodiščem. Zelo visok standard je to, ki se zagotavljam tem beguncem, ki pridejo v naš postopek. Ampak kar tako na široko, da bi pretiravali, kot je govoril gospod Drofenik, pa seveda ne gre. Tako ne gre za te kategorije ljudi, kot ne gre tudi za slovenske državljane. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam za pojasnilo. Repliko, poslanka Širca. Izvolite prosim.
Gospod Kovačič včasih sliši na pol, ali sliši tisto, kar želi slišati. Govorila sem o tem, da ne samo danes; danes v manjši meri, glede na to, da je zelo malo poslank in poslancev zainteresiranih za ta zakon; ampak vendarle na odboru, kjer so bili predstavniki tudi civilne in drugih organizacij, ki so opozarjali na to, kar so zapisali, kot pravim, na 70-ih straneh. Nekaj od tega je bilo tudi slišanega in sprejetega. In so opozarjali, da velja sprejeti mednarodno korekten in tudi za človekove pravice usklajen zakon. Prevladovala pa je filozofija, češ zakaj vendar, zakaj je treba do te mere in za vsako ceno, tako sem tudi rekla, spoštovati človekove pravice, češ, poglejte druge države, katera pa izvaja mednarodno zaščito po tako visokih standardih in 100%, zakaj neki, saj ne rabimo biti tako vzorni - o tem sem govorila. Govoriti pa danes o tem, kar smo slišali od mojih predhodnikov, da s človekovimi pravicami ne sme pretiravati: "Zakaj bi pretiravali, dajmo jih malo vzeti, zakaj bi bili tako radodarni, potem nas zmeraj pripeljejo v preveliko liberalnost, ki se konča potem s kaznijo." To pa ne gre. Človekove pravice so. In niso ene bolj pomembne, ene manj pomembne, ene bolj kupljive, ene manj dopadljive. Človekove pravice bi morala Slovenija in tudi druge države v čim večji meri spoštovati.
Odpiram nov krog za prijavo. Prosim vse poslance, da se prijavite. Izvolite. Hvala lepa. Besedo ima poslanec Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz moram moji predgovornici žal povedati, da gospod Kovačič dobro posluša, pa tudi bere dobro. V predlogu za ta amandma je zapisano v obrazložitvi, po mnenju tistih, ki so navedeni, ki se mu pridružujejo tudi slovenske nevladne organizacije, da je predlog v nasprotju z listino pravic in temeljnih svoboščin, sprejeto v okviru Evropske unije. Implementacija določb proceduralne direktive, to pomeni ta enoten azilni postopek, v notranjo upravo držav članic pa bi pomenila kršitev njihovih obveznosti v begunskem [[...]] [[nerazumljivo]] [[...]]pravu človekovih pravic. Ja, to je bilo zapisano, gospe in gospodje, spoštovana gospa poslanka. To ste napisali. Ne trdim vi, ampak vi zagovarjate to. To je črno na belem napisano. In ne nam sedaj očitati, da slišimo tako, kot nam paše. Ni res, vi ste to napisali. In še to, kar bi vam želel povedati. Prej ste veliko govorili, kaj bi naj v času predsedovanja, kakšne zakone bi naj sprejemali. Oprostite, saj predsedovanje ni Potemkinova vas, ko bomo v teh šestih mesecih zgradili Potemkinovo vas, sprejeli zakone, ki bodo, ne vem komu ugajali. Jaz ne vem sicer komu, ampak recimo, da bi se vi z njimi strinjali, bi to bilo nekaj dobrega za Evropsko unijo. Saj zakoni bodo ostali, mi pa ne bomo več predsedovali. Ta zakon bo verjetno ostal še ne vem, dve, tri, pet, deset let, dokler ne bo na nivoju Evropske unije sprejeta kakšna druga rešitev, ki bo mogoče malo boljša ali pa slabša. Lahko bo tudi slabša. Odvisno od situacije v svetu in teh šest mesecev je mišljeno, da nekdo vodi Evropsko unijo, to pa je priložnost, da se na splošno pokažemo. Ampak oprostite, jaz še nisem videl statistike, ali je to na nivoju Združenih narodov ali pa Evropske unije, ki bi prikazovale države drugače kot: površina, število prebivalcev, nacionalni dohodek, dohodek na prebivalca. Nikjer pa še nisem videl rubrike, kakšen azilni postopek imajo v tej državi, ampak samo bruto nacionalni dohodek. In naša naloga je, da pač pokažemo v teh šestih mesecih, kar imamo, ker smo na, kot se temu reče, na pladnju, da nas vsi lahko gledajo, vsi ki hočejo, lahko prihaja k nam, delegacije prihajajo k nam, mi pa lahko pokažemo, kar imamo, ne pa graditi kulise za šest mesecev, potem pa, kar bo, pa bo. Mi moramo v tem času izkoristiti propagando, da se pokažemo, kakšni dejansko smo, ne, kakšni bi mi radi bili, pa zgradili neke kulise, neko Potemkinovo vas. Imamo pa priložnost, ker drugače bi morali reklamo plačati, da jo imamo zastonj, ker drugi enostavno pridejo k nam, pa o nas pišejo, o nas poročajo in zato je toliko škodljivo, če vi pošiljate na 320 naslovov ali vaši kolegi, pa črnijo Slovenijo, da kršimo človekove pravice, tako kot ste tu napisali. Če bi zdaj en tuji novinar to gledal, bi rekel: "Kako hudiča kršijo človekove pravice?" To ste vi napisali. To pa je signal, ki je malo drugačen od tistega, kar bi si vi želeli, ko ste prej govorili. Jaz vem, da ste verjetno dobronamerno mislili, da bi bila Slovenija malo lepša, ampak ni treba, da je lepša kot je. Samo priložnost imamo, da jo pokažemo, kakšna je, ker smo v središču zanimanja. Tako v teh šestih mesecih moramo biti čisto normalni državljani. Izkoristiti pa to, da drugim povemo, da smo malo boljši in tudi po tem zakonu smo pa res malo boljši tudi od tistih, ki so že pred nami, pa ki so naš cilj, tako da nam ni treba biti nič nerodno, samo ne takšnih neumnosti pisati. To je blatenje, to je v stilu, tega kar se je dogajalo v zadnjem času, tu ste zapisali: "kršitev temeljnih svoboščin in pravic." In potem nam še očitate, da mi ne poslušamo dobro ali pa da želimo slišati tisto, kar želimo. To ste zapisali in zato sem se tudi oglasil k besedi. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Petan. K besedi pa vabim poslanca Srečka Hvauca. Izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Jaz se strinjam, da je koristno, potrebno, nujno, da v neki civilizirani družbi delujejo tudi razna civilna združenja, ki skrbijo za človekove pravice. In ker mislim, da smo takšna družba, so na Odboru za notranjo politiko bili povabljeni in so tudi sodelovali, pojasnili svoja stališča tisti, ki so plemenito nalogo tudi opravljajo. Je pa res, da smo na odboru slišali tudi drugačna stališča, drugačne poglede, drugačne razloge. In ravno takšen pristop je pravi za to, da pridemo do pravega rezultata. Ne strinjam pa se s trditvijo kolegice Širce, da je bila želja teh civilnih združenj, ki so tam nastopala, da bi končno prišli na mednarodno korekten in usklajen zakon. Ja, s čim pa ta zakon ni usklajen? Z direktivo, ki je sprejemljiva za celotno Evropsko zvezo, je usklajen in ponuja še nadstandard. S čim ni potem usklajen? Jaz enostavno tega ne razumem. Drugo. Kolegica Širca, ki ravnokar odhaja, ker očitno ne želi poslušati tega, kar želim povedati, se je vprašala [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[..]]me veseli, se je vprašala, zakaj bi sploh ščitili človekove pravice, zakaj ne bi pa odškrnili še, pa še, tako da bomo na koncu verjetno izpadli kot neka družba, ki sploh ne skrbi za človekove pravice. Imamo zakon, ki je evropsko primerljiv, ki ponuja več, nadstandard na nekaterih področjih. In ne pristanem na neke trditve, da ne rečem še kaj hujšega, da smo, ne vem, slaba družba, da nočemo biti boljši. Smo boljši od marsikatere države v Evropi. To je bistvo, kar se mene tiče. In jaz se s čustvi nekaterih, ki nas poslušajo, ko govorimo o ljudeh, ki so resnično v stiski, ki se znajdejo v tuji državi s svojimi problemi, ki so bili verjetno doma izpostavljeni nemogočim pritiskom, ne igrajmo se pa s čustvi teh, ki nas poslušajo. Mi tem ljudem zagotavljamo sprejem v azilni dom, zagotavljamo obravnavo v njihovem jeziku, seznanjeni so s pravicami, s pravili, ki veljajo v Sloveniji, in dobijo brezplačno pravno pomoč v upravnem postopku oziroma še na tretji stopnji. In govoriti, da ne skrbimo, da smo kruti do teh ljudi, se mi ne zdi sprejemljivo, zato tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa tudi vam, kolega Srečko Hvauc. Ker vidim, da je še želja po razpravi, odpiram ponovni krog. Prosim za prijave. Besedo ima poslanec Aleš Gulič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Nekaj bi rad razjasnil. V tem amandmaju ni nobenih obtožb Slovenije, nobenih negativnih zadev, ampak v obrazložitvi smo pa vendarle povedali nekaj stvari, ki so moteče, ki so prav gotovo v neskladju z ustavo, nekaj pa jih je tudi v neskladju z neko čisto zdravo pametjo. Predvsem nas je motilo to, da je ukinjena na prvi stopnji brezplačna pravna pomoč in da je policija tista, ki je tožnik in razsodnik. To sta dve zadevi, ki smo ju dali ven. Primerjalno gledano, jaz zelo verjamem, da je Slovenija bistveno boljša od marsikatere države, kar se tiče obravnavanja azilantov, političnih imigrantov, gospodarskih in tako naprej. Ampak za nekaj drugega gre. Zdaj imamo poluveljavljeni zakon o azilu, predlog zakona o mednarodni zaščiti in še nek standard, ki je iz preteklosti, ki tudi velja. In mene zanima samo to, kaj se dogaja s krivuljo zaščite pravic azilantov v Sloveniji: ali ta pada ali ostaja na isti ravni ali narašča. Se pravi, ne primerjava z Italijo, Avstrijo, Madžarsko, Azerbajdžanom, Zimbabvejem in Timbuktujem, ampak primerjava s Slovenijo, zdaj, prej in potem. In samo za to gre. Poskušajmo biti takšni, da teh pravic ne zmanjšujemo, da ne oviramo ljudi, da jim ne zapletamo življenja, in seveda, da ga ne zapletamo tudi sebi. Temu je namenjen ta amandma in mislim, da ga ravno zato lahko podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanka Majda Širca. Izvolite.
Torej, nihče ne trdi in ni res, da je Slovenija slaba družba. Ko imamo pa priložnost, da določene stvari lahko izboljšamo, je prav, da to poskušamo in da si za to tudi prizadevamo. V tem smislu je bilo na nas naslovljeno tudi gradivo, ki so ga podpisali Amnesty, Jezuitska služba za begunce, Mirovni inštitut, Pravno-informacijski center, Slovenska filantropija, pa po drugi strani še komisariat, pa UNMCR, pa še druge civilnodružbene organizacije. In te so prosile, dajmo se pogovarjati, to so prosile tudi Vlado, dajmo uskladit 17 bistvenih točk, zaobseženih v nekaterih tudi zelo podrobnih, mogoče tudi nepomembnih, ampak v življenju in v praksi vedno pomembnih stvari, ki so jih strnile v razmišljanju, da je predlog zakona, kot ga je pripravila Vlada, na več mestih ustavno sporen tako z vidika obstoječega slovenskega pravnega reda kot tudi mednarodnih dokumentov, ki zavezujejo Republiko Slovenijo. Nekaj tega, ampak zelo malo tega, je bilo saniranega na odboru in o tem se danes ne pogovarjamo več. Nekaj tega se v amandmajski obliki še nahaja pred nami. Ni mnogo, mnogo členov je bilo zaprtih, ampak nekaj je bilo pa tudi rešenega, tako da 17 točk ni več znotraj teh za nekatere in tudi zame slabih ureditev. Nekaj pa jih je še ostalo. In te institucije so opozarjale na številne probleme, na probleme statusa državljanov tretjih držav, recimo na prevode, na policijske postopke, ki so še odprti in jih tudi amandmiramo v nadaljevanju, se pravi tudi na skrajšane postopke, kjer pride do omejevanja gibanja, na prevajanje, na rok za ustavno pritožbo, na pojme rasne škode, na imenovanje svetovalcev za begunce, ki tudi še ostaja odprto, in tudi na pravno pomoč. In to, da je za azilante, slišali smo, da jih je bilo devet v letošnjem letu odobrenih, da so dobili ta status, od 400 prosilcev, ki se znajdejo v državi v hudih, verjetno travmatiziranih izkušnjah, brez znanja jezika in v vseh drugih okoliščinah, ki niso zadovoljive in ki so ne samo emocionalno, psihično in tudi materialno napete, ni problematično, če bi Slovenija vendarle organizirala neko obliko brezpravne pomoči, saj neka formula obstaja, ko bi se lahko zagotovo, če bi se potrudili, ne samo sedaj, mogoče tudi kdaj v preteklosti, na kakšen način zagotoviti te pravnike, ki menda so tako dragi. Saj bi se lahko kakšne poti našle, ki bi, ne samo tukaj, ampak bi tudi drugim olajšale pravno pomoč, ki priznajmo, tudi za slovenske državljane in slovenske državljanke, kjer je to predpisano, ne funkcionirajo vedno najbolje. Ne gre za demagogijo, gre za poizkuse, da bi imeli optimalnejšo rešitev. Konec koncev nekaj teh opozoril prihaja tudi z zadrževanja določenih členov prejšnjega zakona na Ustavnem sodišču, ki bi se moralo tukaj s tem zakonom boljše rešiti.
Hvala lepa. Odpiram ponovni krog za razpravo. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Dimitrij Kovačič, izvolite.
Hvala lepa. Gospa Širca, z vsem dolžnim spoštovanjem, ampak to, kar govorite, je zamegljevanje dejanskega stanja in to, kar govorite, je manipuliranje z javnim mnenjem. Poglejte, brezplačna pravna pomoč, sem že dvakrat, mislim, da ponovil, je zagotovljena pred Upravnim in Vrhovnim sodiščem, pred sodnim postopkom pa so zagotovljene vse temeljne procesne garancije, vsa temeljna procesna jamstva v skladu z evropsko direktivo. In Slovenija je ena redkih držav, ki ima zagotovljeno tristopenjsko sodno varstvo v azilnih postopkih. Po evropski direktivi je mogoč samo enostopenjski nivo, mi imamo tristopenjsko, torej bistveno nad tem, kar evropska direktiva zahteva, zato ne govorite nekaj, kar verjetno sami veste, da ne drži in želite s tem, ustvariti neko drugačno podobo v javnosti. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo v povezavi z dvema amandmajem k 13. členu? Hvala. Kot rečeno, pa prehajamo na 36. člen ter dva amandmaja, in sicer poslanskih skupin LDS in SD. Odpiram razpravo. Izvolite. Ni želje po razpravi. Poglejte, ravnokar sem odprl postopek, vi pa mi zdaj pravite, da se niste prijavili iz tega ali onega razloga. Poglejte, dovolil bom samo tokrat, če se naslednjič ne boste prijavili, potem se pritožite strokovnim službam ali kdorkoli vodi računalniške naprave. Odpiram ponovno postopek. Besedo ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, za vašo velikodušnost. Mi smo vložili amandma k 36. členu, s čimer pravzaprav tudi kažemo svoj odnos do člena, ki je vsebinsko enak, kot je 26. člen v sedaj veljavnem zakonu o azilu in ki ga je Ustavno sodišče obravnavalo in odločilo v zvezi z njim, da zadrži njegovo uveljavitev. Gre za to, da zdaj; in res ne razumem razlogov predlagatelja, da poskuša ponovno vpeljati ta predpostopek, ki ga ima v svojih rokah policist. Mi smo prepričani, da bi smel policist preverjati samo osebo, ki je vstopila na nezakonit način, in ko se ta napoti na policijo, potem policist ugotavlja samo njegovo istovetnost, pot, po kateri je prišel v Republiko Slovenijo, in s tem povezana dejstva. Potem pa bi po tem končanem postopku policist moral prosilca za mednarodno zaščito napotiti k organu, ki je pristojen za odločitev o njegovi prošnji, ne pa da sam izpolni registracijski list. Se pravi, ne pa da policist sam izpolni registracijski list. Mi smo prepričani, da bi moral odločitve v postopku mednarodne zaščite v celoti sprejeti pristojni organ, kar vključuje tudi sprejem izjave, ki je ključni del postopka za pridobitev mednarodne zaščite. Postopek, ki pa ga predvideva ta člen, o katerem govorimo, pa ne vsebuje potrebnih varovalk, da ne bi prihajalo do napačnih presoj razlogov za mednarodno zaščito, in posledično do kršitve načela nevračanja, kot temeljnega načela begunskega prava. Ta amandma, ki smo ga vložili, se nam zdi izredno pomemben, in kolegi, vseeno vas prosim, da upoštevate dejstvo, da je Ustavno sodišče že zadržalo identično enak člen zakona o azilu. In dajmo mi, če že predlagatelj zakona ne upošteva, upoštevati to dejstvo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem poslancu Alešu Guliču.
Spoštovani predsedujoči. Najprej naj vas obvestim, da so te naprave delale, ampak da sem se jaz zmotil, ko sem pritiskal. Hvala za to, da ste omogočili, da lahko spregovorimo. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije se pridružujemo tem razlagam, ki jih je dala kolegica Darja Lavtižar Bebler. V bistvu gre spet za poskus "bypassa", spet neke bližnjice, mimobežnice, mimo odločitev Ustavnega sodišča. Če ne gre tako, gre pa drugače. Tudi pri prejšnjem amandmaju smo videli, da je hrana v lokalu zastonj, samo da je pa vstopnina tako visoka, da tisti, ki bi hotel jesti, ne more noter. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ne oporekamo pristojnostim policije v postopkih mednarodne zaščite. Seveda, nekdo mora to početi, in zelo pomembno je, da policija, ki ima najbolj razdelan sistem, ugotavlja istovetnost, ugotavlja pot, po kateri je oseba, ki išče azil, prišla v Slovenijo, ugotavlja tudi relevantna dejstva za odkrivanje kriminalnih dejanj. Ampak kot neprimeren pa ocenjujemo tisti del, ko je na policijsko postajo napotena oseba, ki je v Republiko Slovenijo vstopila čisto zakonito. S tako osebo policija nima kaj početi. In v tistem trenutku, ko izrazi željo po tem, da bi imela azil v tej državi, da bi imela ugodnosti iz mednarodne zaščite, se jo napoti na pristojni organ. In to prav gotovo ni policija. Ne bom ponavljal o tem, da je Ustavno sodišče že odločilo o vsebini, o takšni vsebini, o takšnem tekstu pri Zakonu o azilu. Ampak vendarle je treba povedati to, da morajo pristojni organi za nadzor prehajanja čez državno mejo in drugi državni organi ali pa organi lokalnih skupnosti tudi danes do končne odločitve Ustavnega sodišča tujca takoj napotiti v azilni dom, ker je ta člen zadržan. Se pravi, ta stvar v tem trenutku obstaja in zaradi tega ima Slovenija tudi, bomo rekli zdaj, ugled ali kako ste prej rekli, da govorimo o tej zadevi. Seveda, ko tega ne bo več, bodo pa stvari drugačne. In mi bi predvsem radi to, da se te zadeve, te pravice, te možnosti vsem, ki iščejo zatočišče v Sloveniji, omogočijo. Postopek, ki ga pa zdaj predvideva ta 36. člen, pa ne vsebuje nobenih varovalk, ki bi onemogočile napačne presoje, arbitrarnost razlogov za mednarodno zaščito, in tudi omogoča to kršenje nekega načela nevračanja. Zato smo se v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije odločili, da predlagamo ta amandma. Dva razloga: eden, ki je iz civilizacijskih in humanih norm, in drugi, ki je bolj formalen, ker je vendarle tu upoštevana odločitev Ustavnega sodišča, ki je pa v predlogu predlagatelja, Vlade Republike Slovenije, ni. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želi še kdo razpravljati v zvezi z obema vloženima amandmajema k 36. členu? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 50. člen ter amandma Poslanske skupine Zares. Prosim vse tiste, ki želite razpravljati, da se prijavite. Izvolite. Besedo ima poslanka Majda Širca. Izvolite.
Hvala. 50. člen. Pred 50. členom je treba pogledati 74. člen tega zakona, ta govori o postopkih sodnega varstva. Potem členu so postopki za sodno varstvo z zakonom zagotovljeni, kar je vse lepo in prav. Še posebej, če pogledamo tretji odstavek 74. člena, ki govori, da se lahko vloži tožba zoper vse sklepe, izdane na podlagi tega zakona, kar pomeni, da se prosilcu za azil zagotovijo vse pravice oziroma sodno varstvo. To je v redu. Ampak v 50. členu, ki govori o umiku prošnje, pa vidimo zelo problematično situacijo v drugem odstavku. Zato tudi predlagamo, da se beseda "dokončno" sklepa zamenja s "pravnomočnost", kar pomeni, da bi prosilec moral zapustiti Slovenijo nemudoma potem, ko bi bil sklep pravnomočen, ne pa dokončen. Tukaj vidimo možnost, da se lahko zakon že spet preverja na Ustavnem sodišču, ker bi bila sicer, če ne bi popravili tega, lahko kršena ustavna pravica do sodnega varstva. Želimo, da bi s spremembo tega besedila, to se pravi drugega odstavka 50. člena, bi moral predlagatelj sklep o ustavitvi prošnje zagotoviti in ga poslati v življenje šele po pravnomočnosti ne pa po dokončnosti. Tu je velika razlika, kdaj se umakne prošnja, vidimo našteto v zgornjih petih alinejah, to se pravi takrat, ko prosilec za to posebej v takšni ali drugačni obliki zahteva, če ne obvesti o spremembi naslova in tako naprej. Zelo veliko možnosti je, da se obravnava zaključi, da mora prosilec zapustiti Republiko Slovenijo. Ampak prav bi bilo takrat, ko bi bil ta sklep pravnomočen, ne pa dokončen. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. S tem tudi zaključujem razpravo v povezavi s 50. členom ter amandmajem poslanske skupine. Odpiram pa razpravo v povezavi z 51. členom ter amandmajem Poslanske skupine SD. Predstavnike Vlade obveščam, da se v razpravo lahko vključijo, če bodo želeli oziroma imeli pripombe. Prosim za prijavo. Izvolite. Besedo ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Najprej bi opozorila na dejstvo, da je pospešeni postopek pogosto samo na videz dejansko prednost za prosilca azila. Včasih ravno pospešeni postopek pomeni, da bo prosilec težje uveljavil svojo prošnjo in uveljavil razloge za upravičenost do podelitve tega statusa, ker glede na to, da je prosilec tujec, ki ne pozna našega jezika, ki mu je praviloma tudi omejeno gibanje, ko praviloma nima sredstev, je tako v težjem položaju, če bo moral to svojo namero uveljavljati v pospešenem postopku. Predlog zakona o mednarodni zaščiti predvideva ogromno število primerov, ko lahko organ o prošnji odloča v pospešenem postopku. Kar je pravzaprav žal le uzakonitev upravne prakse. Kljub sodni praksi, ki večkrat opozarja, da bi se moral v več primerih izvajati redni postopek. Gre za to, da so novi razlogi navedeni na tako širok in neopredeljen način, da posegajo tudi v temeljno načelo pravne države, to je "lex certa", in tako dopuščajo široko polje diskrecije organu. Če pri tem upoštevamo še dejstvo, da je prosilcu pri tem lahko omejeno gibanje, kot sem rekla, da pravno sredstvo nima suspenzivnega učinka in da oseba ne bo imela možnosti brezplačnega zastopanja, ugotavljamo, da je malo verjetno, da bodo osebe lahko uresničevale svojo ustavno pravico do zaščite. Ustavno sodišče je večkrat poudarilo, in tukaj bi to rada posebej podčrtala, da ima posameznik pravico do učinkovitega pravnega sredstva, torej takšnega, s katerim lahko zavaruje svoje pravice in interese, in je zavzelo stališče, da neobstoj pravnega sredstva s suspenzivnim učinkom pomeni poseg v pravico do pravnega sredstva iz 25. člena naše ustave. Novi razlogi za odločanje v pospešenem postopku predstavljajo na primer primere, ko oseba ne izrazi namena vložiti prošnje takoj, ko je mogoče, navajanje nekonsistentnih izjav, ravno temu je na primer namenjen osebni razgovor, kjer lahko prosilec razjasni nejasnosti in kadar ne predloži zadostnih podatkov o svoji identiteti. Vse to lahko dopolni na osebnem razgovoru, prav tako pa je v skladu s priporočilom visokega komisarja za begunce od prosilcev neutemeljeno zahtevati predložitev formalnih dokazov. Torej je odločitev, da se takšen postopek vodi kot pospešen, očitno sankcija za prosilca, ki teh dokazov ni uspel predložiti, kar je nedopustno. V takšnih primerih bi moral pristojni organ še toliko bolj v rednem postopku raziskati vsa relevantna dejstva. Povsem logično je ali pa normalno, da prosilci za azil odidejo iz matične države brez dokumentov in da morajo zapustiti svojo matično državo brez teh dokumentov in so potem na poti večkrat prisiljeni uporabljati nezakonita sredstva, kot so denimo, ponarejeni dokumenti. Vse to bi seveda moral imeti tudi zakonodajalec v mislih in upoštevati te konkretne posebne situacije in upoštevati dejstvo, da gre za posebej ranljivega osebka. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Lahko zaključim razpravo v povezavi s tem členom? [[Ne.]] Kolega Petan, izvolite.
Ko sem jaz tole bral, mi je nekako vsebina ušla, ampak sedaj se zahvaljujem spoštovani kolegici, ki me je spomnila in sem šel potem iskat, kje je to zapisano. Nekako oporekajo dejstvu, da mnogi razlogi za odločanje o pospešenem postopku predstavljajo na primer primere, ko oseba ne izrazi namena vložiti prošnjo takoj. Lepo vas prosim, kaj pa potem dela na meji, če nima namena takoj vložiti? Kaj bi potem sploh želel? Se pravi, tisti, ki bo z njim prvi kontaktiral, bo moral prositi njega, da mu pove, kaj dela na meji in kaj bi želel. Če bo na osnovi tega potegnjena določena sankcija, vi temu oporekate, ker, ne vem, moral bi na drug, tretji organ in tam razložiti, kaj bi bilo. To enostavno ne gre. Mislim, da je to že premilo. Takšnega, ki ne ve kaj dela na naši meji, se pravi na zunanji meji EU, takšnega sploh ne bi smel obravnavati, oprostite. Jaz razumem, da bi prišlo pol milijona ljudi, ki bi vsi vedeli, kaj hočejo. Mi se bomo pa tu ukvarjali in blatili Slovenijo, koliko je nekaj v nasprotju s človekovimi pravicami, če ne ve, kaj naj bi delal na naši meji in kaj bi želel: ali bo vložil neko vlogo prošnjo, ali pa je ne bo vložil. Jaz vse druge argumente razumem, in sicer nasprotujem mogoče nekaterim. Ampak tega pa enostavno ne razumem, kaj bi želeli s tem, če nekdo nima namena vložiti prošnje takoj. Ne vem, kaj bi bilo treba vse z njim delati in ga prositi, mu povedati, kaj vse lahko naredi, potem pa naj se on sam odloči. Vse drugo razumem, tega pa enostavno ne razumem, da sploh lahko vlagate amandma zaradi takšnega besedila, da nekdo ne ve, kaj bi rad na naši meji počenjal. In takemu bi potem morali dati žepnino in možnost pritožbe na tri stopnje, na Ustavno sodišče. Ustavno sodišče je že tako ali tako prenapolnjeno z zahtevami predvsem domačih državljanov, ki imamo pravico, da se pritožujemo, mi naj bi se pa ukvarjali z nekom, ki je prišel od drugod. Ne oporekam, da nima pravice, seveda ima pravico, ampak ne ve pa, kaj bi naredil. In mi danes tu zapravljamo čas. In zapišemo tudi, oprostite, to, kar ste zapisali tule, da "je predlog v nasprotju z Listino pravic in temeljnih svoboščin, sprejeto v okviru Evropske unije," pa je ravno to besedilo nastalo iz enotnega azilnega postopka Evropske unije. Kako morete kaj takega napisati! In, oprostite, ko sem že pri besedi [[se bom kasneje manj javljal]] , glede že tolikokrat omenjenega visokega komisarja UNHCR za področje Balkana, ki je bil pri nas, gospod Lloyd Dakin. Z njim sem se pogovarjal in sem mu vse obrazložil, čemu služi ta zakon, kaj je osnova. On seveda temu ni oporekal. Obrazložil sem mu tudi, da če je slišal kaj drugega o Sloveniji, potem to ni res, ker tako radodarna, kot je bila Slovenija za čisto vse tujce, tudi za državljanstvo v Evropski uniji, je ni. Pa ne bom zdaj govoril o tisti kategoriji, o kateri bomo enkrat kasneje govorili. On je to sprejel kot dejstvo. Ne bom trdil, da bi mi moral oporekati, če se s čim ni strinjal, ampak potem sem ugotavljal, da so naši domači predstavniki njemu govorili nekaj čisto tretjega in blatili Slovenijo v smislu kršenja temeljnih svoboščin, pravic in ne vem kaj še vse. V tem je problem. Človek izhaja iz sredine, iz katere pač izhaja, se ukvarja s tem problemom, pozna zakonodajo Evropske unije, pozna enotni azilni postopek Evropske unije, države članice ga bodo implementirale, nekatere točno toliko, kot je minimum, verjetno bo Italija ena takih, pa je še bolj razvita od nas, mi smo dali še nekoliko več, kot se zahteva od nas. Ampak tega pa ni treba zapisovati in ljudem, ki prihajajo iz tujine, govoriti, da gre za kršenje temeljnih svoboščin in pravic, sprejeto v okviru Evropske unije, to pa je ravno enotni azilni postopek, ki je pa nižji standard, kot pa ga mi uvajamo. V tem je problem. In zdaj še enkrat recite, da ne blatite Slovenije v tujini. Mislim, da tega ne morete reči. Saj ste to sami napisali, tega si nisem jaz izmislil, jaz samo berem, kaj ste vi zapisali, nič drugega. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Rudi Veršnik. Ne? Moja napaka, se opravičujem. Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 51. členu? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Odpiramo 57. člen predloga zakona ter amandma Poslanske skupine Zares. Poslanka Majda Širca, imate besedo, izvolite.
57. člen govori o postopku pri ponovno prošnji. To se pravi, če je bila prosilcu oziroma prosilki prošnja zavrnjena, se lahko posluži še ene možnosti, še enkrat vloži prošnjo, seveda na način, da predloži dodatne oziroma primerne in upravičene dokaze. V tem primeru pa zakon pravi, da če to naredi, če vloži zahtevek za uvedbo ponovnega postopka, se oseba, to se pravi prosilka, prosilec, na podlagi sklepa policije nastani pri organu, ki je pristojen za odstranitev iz države. Mi menimo, da ni potrebno se poslužiti takšne nastanitve, da je takšna nastanitev neprimerna, da omejevanje gibanja v tem času ni potrebno in da bi lahko pri ponovni prošnji zaobšli takšno rešitev, zato tudi predlagamo črtanje četrtega odstavka. Kar se pa tiče prejšnjih ugotovitev, ki so bile izrečene, češ, da ne gre za nobeno žongliranje z neupoštevanjem mednarodnih dokumentov, ki zavezujejo Republiko Slovenijo, kot je navedlo vseh pet civilnodružbenih organizacij in povzelo svoje pripombe na 17-ih točkah, po pregledu teh ključnih pripomb, strnjenih v 17 točk in številne rešitve, zaobjete na teh 30-ih straneh, so bile delno upoštevane le na dveh mestih. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaprem razpravo v povezavi z 57. členom? Vaš molk razumem kot da. Prehajamo na razpravo v povezavi z 58. členom ter amandmajem Poslanske skupine SD. Želi kdo razpravljati? Poslanka Darja Lavtižar Bebler, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mi predlagamo, da se 58. člen črta, ker določba 58. člena ne zagotavlja enakega obravnavanja oseb, ki v državo vstopajo prek letališč in pristanišč. Gre za kršitev ustavne pravice do načela enakosti v postopkih. V predlagani določbi gre za zagotavljanje čim bolj učinkovitih postopkov, vendar pa učinkovitost nikoli ne sme prevladati nad varovanjem temeljne pravice dostopa do azilnega postopka in posebne obravnave ranljivih kategorij oseb, posebej otrok brez spremstva. Izvajanje navedenih postopkov lahko pripelje do kršenja temeljnega načela begunskega prava, to je načela nevračanja oseb, ki potrebujejo zaščito, zato predlagamo, da se ta člen črta. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo v povezavi z 58. členom in prehajamo na 59. člen, tokrat je avtor amandmaja Poslanska skupina Zares. Se odpovedujete razpravi. Hvala. Prehajamo na 78. člen ter amandma Poslanske skupine SD. Poslanka Darja Lavtižar Bebler, izvolite.
Hvala lepa. Mi predlagamo, da se uvede tudi dodatek za dnevne izdatke, torej žepnina. Menimo, da je to nujno potrebno in da tudi sami ste slišali, koliko je teh oseb, ki prosijo za azil. Zelo malo, torej to ne more biti problem. Pred sprejemom Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o azilu v letu 2006 smo že imeli določbo, ko so prosilci za azil imeli pravico do žepnine, kot je to od Republike Slovenije zahtevala zavezujoča direktiva 2003/9/EC, ki pa je bila z novelo zakona o azilu ukinjena. Nevladne organizacije so nas tudi opozorile, da so se že kazale slabosti dejstva, da prosilci nimajo pravice do žepnine, zato predlagamo, da se ta pravica sedaj ponovno uvede. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. In k besedi vabim poslanskega kolega Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči! Poglejte, ta amandma, milo rečeno, skrbi za uvajanje žepnine. Ali ni malo sramotno, da ne znamo poskrbeti za tiste, ki so na robu revščine živeči v Sloveniji in teh je po besedah premiera na zadnji seji, 10%, to je 200 tisoč ljudi. V socialnih transferjih je 42% Slovencev, mi pa bomo dajali v žepe tujcev, ki so dobili zaščito, razumem to, da so pod nekim nujnim pritiskom prišli sem, po zaščito pred svojim življenjem, še žepnino. Lepo vas prosim! Dajmo se strezniti! Mi smo dolžni, da poskrbimo za svoje državljanke in državljane. 200 tisoč je lačnih, na robu preživetja so, Vlada ne sliši njihovih problemov. Prodali so jim celo, ta vlada jim je prodala celo dobra podjetja, v katerih so lahko delali in zaslužili za normalen kos kruha. Na Primorskem smo prodali Splošno plovbo, ki smo jo sanirali s tem denarjem, 70 milijonov dolarjev ste dali v to podjetje, pa ste ga prodali tujcem. Tujec je posodil denar, 50 milijonov evrov za tri dni, po treh dneh pa kupnino dvignil iz podjetja, lastništvo mu je pa ostalo. Sram nas je lahko, če smo tako velikodušni do tujcev in kako malomarni do svojega lastnega naroda. Upam, da nas ljudje gledajo. Včeraj smo prihranili za en referendum. Predlagal sem, naj ta denar razdelijo revnim. Včeraj je premier dejal, da ve, kdo je prinesel denar v Slovenijo nazaj, privezal jahte, kupil drage hiše in obogatel. Ne vem, bojda s prodajo orožja in nakupom takšnih podjetij in odprodajo takšnih podjetij. Zakaj ne ukrepate!? Vsi skupaj bi se morali zavzemati za to, da stopimo na prste takim, ki bogatijo na račun povečevanja revščine, mi pa dajemo tukaj azilantom še žepnino. Lepo vas prosim! Ali ni normalno v vseh evropskih državah, da pogledamo v žepe bogatašem, pa jih vprašajo, kar pogostokrat, od kod pa vam ta izvor premoženja? Mi pa bomo iz proračuna namenjali, iz tistega okrnjenega proračuna, za katerega ne znamo najti za naše, ki nimajo za kos kruha, namenjali denar azilantom. Jaz proti temu amandmaju prav gotovo ne bom stisnil tipke "za". Oprostite, to je sramotno, sramotno za vsakega poslanca, ki je poslanec ljudstva v tem parlamentu, da ne zna zagovarjati interesa svojega lastnega naroda pred interesi drugih. To vodi v skrajni nacionalizem, veste. Nam očitate sovražnost govora in ne vem kaj še vse. To vodi v to, da boste jutri imeli tukaj obračunavanje, kot so ga imeli Nemci nad Kurdi in tako naprej. To vodi v to, v take razmere, vi to delate.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Manjka mi pri tem amandmaju ena zadeva, ki je predlagatelj verjetno ni upal opredeliti. In sicer višina te žepnine. Koliko bi vi dali azilantom v tej državi? Sam sem prepričan, da ta država ni toliko bogata, da bi lahko razmetavala denar vsepovprek in omogočala enim ljudem, ki poznajo pravo, verjemite mi, da preden pridejo v našo državo, poznajo pravo boljše, kot vsaj 99% ljudi, ki sedi v tej hiši, na Vladi ali pa kot vsaj 60% pravnikov v naši državi. In mi bi jim dali še žepnino. Dajemo jim obleko, dajemo jim hrano, dajemo jim streho nad glavo. Vse tri osnovne kategorije za dostojno življenje posameznega človeka. Ampak vsega tega pa ne znamo ali pa nočemo dati ljudem v naši državi. In ne vem, verjetno smatram, da je tukaj šlo za neke vrste pomanjkanje korajže ali pa si niste znali izračunati, koliko bi ti ljudje lahko dobili žepnine na dan. Veste, otroci ne dobivajo žepnine, ker jim jih starši ne morejo dati. Ta država, še enkrat bom poudaril, nima denarja še za žepnine. Mislim, da je dve leti nazaj, ko sem slišal celo predlog oziroma smo jim celo dajali karte za družbene prireditve, razno razne, tudi nogometne tekme, ki so se odvijale v Republiki Sloveniji. Pa dajmo jim še to, zakaj pa ne, če jim že vse dajemo. Naši Slovenci, ki pošteno delajo in pošteno plačujejo davke, njim pa nič. Njim pa dajmo rajši pobrati, da bodo lahko tujci imeli po vašem prepričanju žepnino. Sam tega amandmaja tudi sigurno ne bom podprl. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o amandmaju poslanske skupine SD, ki dodaja besedo "žepnina"? Ja, kolega Cvikl, izvolite.
Lep dober dan. Sicer sem mislil, da se bodo oglasili poslanci vladajoče koalicije in podprli to, kar so neupravičeno leta 2006 črtali v zakonu o azilu. To je določba, ki izhaja, najprej seveda iz evropske direktive, predvsem pa izhaja iz tega, ali želimo imeti pravično družbo. Gre za devet oseb, ki so zaradi teh ali onih razlogov v Sloveniji dobile azil. Glede višine. Višino določa v skladu s tretjim odstavkom tega člena minister, pristojen za notranje zadeve, se bo potrudil, da bo takšna, kot odraža politika posamezne koalicije. Temeljno vprašanje je tu zelo enostavno: Ali bomo spoštovali direktive, za katere smo se zavezali ob vstopanju v EU, ali poniglavo, tako kot se je pri zakonu o azilu to naredilo leta 2006, to žepnino črtamo? Glasovanje vladajoče koalicije, ki namerava čez 30, 40 dni prevzeti mesto predsedujoče države, bo pokazalo spoštovanje evropskih direktiv. Poslanci Socialdemokracije seveda predlagamo ta amandma, ker menimo, da to spada med osnovne civilizacijske norme. Ti ljudje lahko tudi kradejo, pa tega verjetno ne želimo, da jih spravljamo v to. In ne pozabiti, če bodo dobili možnost za izobraževanje, če bodo dobili možnost za delo in zaposlovanje, potem je jasno, da žepnina ni potrebna. Če tega ni, se v vsaki pravični družbi zagotavlja tudi žepnina. Tako je to opredeljeno v evropskih direktivah.
K besedi oziroma razpravi vabim poslanca Rudolfa Petana.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz bi še enkrat, ne vem kolikokrat že, povedal, da ta zakon temelji na enotnem azilnem postopku EU. To so sedaj evropske direktive. Govoriti, da je kaj v nasprotju z evropskimi direktivami, je, ne vem, kako naj opredelim, da ne bi koga užalil, ali zavajanje, ali zavestno zavajanje, ali pa laži, ali karkoli. Zakon temelji na enotnem azilnem postopku EU. To je osnovno dejstvo. Drugo, zakaj jaz tega amandmaja ne bom podprl, zakaj mislim, da je čisto v redu, da žepnine niso v zakonu. Zato, ker ti ljudje tako dobijo, kot je bilo že rečeno, hrano, obleko plus učbenike za šolanje otrok, tisti, ki potem ostanejo v tem centru. To verjetno tudi veste. In prav je tako. Kar pa se tiče šolanja naših otrok, bom pa rekel, da hvala bogu, da je tudi ta Vlada, z novim predlogom pa sploh bo celotno devetletno šolanje, kar se učbenikov tiče, brezplačno. Zato, ker bodo učenci dobili lahko, če bodo hoteli, učbenike v šoli. Lahko si jih pa tudi kupijo, ampak jih bodo dobili. Šele sedaj bo izenačeno za vse otroke enako, tudi za naše domače. Naslednje, kar bi rekel. Strinjam se s tistimi, ki pravite, da denarja je, kolikor je, in da ga ni moč razmetavati. Če nekomu daš vse, žal moram tudi povedati, ki ne plačujejo nobenih davkov, tisti, ki pa plačuje davke, pa mora marsikaj plačati, kar o teh, o katerih govorimo, azilantih, ne bo mogoče. Dejstvo je, da je še pred tremi leti dobivalo 54.000 ljudi preko socialnih transferov pomoč. Danes je hvala bogu samo 40.000, ampak še vedno preveč. Tudi 40.000 je preveč. To so uradni podatki. To število se je zmanjšalo za eno tretjino, zato ker je več delovnih mest in je manj teh ljudi, ki nimajo možnost, da sami poskrbijo za svojo socialno varnost in preko socialnih transferov to dobijo. Tudi 54.000, kot jih je bilo prej, je bilo evropsko zelo sprejemljivo. To je treba priznati. Ampak 40 tisoč je seveda še bolj ugodna številka, in če bo še manjša, bo še bolj ugodno, ker je 40 tisoč preveč. In ni mogoče govoriti, da sedaj nekdo, tako kot vi pravite, ne nakaže, kako ste že opisali, da me ne boste za jezik prijeli, da govorim kaj na pamet, "če ne izrazi takoj namena vložiti vlogo." Se pravi, tem bi morali pa dati tudi po vaše žepnine. To enostavno ne gre. Drugo, kar bi želel povedati: dejstvo je, da zelo veliko ljudi, ki pridejo na našo mejo iz takšnih ali drugačnih razlogov, poznajo boljše našo zakonodajo kot pa naši državljani, zato ker oni so prišli sem, da bodo poiskali luknjo, naši državljani pa živijo tukaj. Takšno je pač dejstvo. In dovolite mi, da se vrnem zopet na Italijo. Si predstavljate, koliko žepnin bi morali biti - jim na kraj pameti ne pride! In oni jim ne bodo dali žepnine, bodo jim pa dali za vozovnico za nazaj, od tam, od koder so prišli. To mislim, da je 68 ali 78 evrov po osebni za sedež v avionu, zato da bo šel hitro, ne z ladijo ali pa kako drugače. Na avion in nazaj, od koder so prišli. Jaz se seveda s takim ravnanjem ne strinjam, ampak takšna so dejstva v Evropski uniji, in mi imamo višji standard, zato ne blatiti Slovenijo, da je predlog v nasprotju z listino pravic in temeljnih svoboščin, sprejeto v okviru Evropske unije, implementacija določbe proceduralne direktive v notranje pravo pa bi pomenila kršitev njihovih obveznosti po begunskem pravu in pravu človekovih pravic. To pišete vi, verjetno ste še poslali na kakšne naslove v tujini in sedaj, ne reči, da ne blatite Slovenije. To je še en dokaz več. Jaz sem prepričan, da če bi to napisali včeraj ali pa danes, verjetno tega ne bi več napisali, zato ker sedaj bi želeli to skriti, ker se je ugotovilo, da se kar naprej z nekimi takšnimi zadevami blati Slovenijo. Tukaj je zapisano. Tukaj ne morete reči, da tega niste napisali in da to ni res. To je bilo visokemu komisarju za človekove pravice tudi jasno povedano. On seveda se zavzema za to, da bi na tem področju bil visok standard. Normalno, prav je, da se tudi naše organizacije Amnesty International, Human rights watch in ne vem, kaj vem kaj še vse, zavzemajo za visok standard. Normalno. Samo ne blatiti Slovenijo pa pisati, da je zakon v nasprotju s pravom človekovih pravic. To pa je malo preveč. Če bi tukaj pisalo: mi hočemo, se zavzemamo, da je višji prag teh pravic - v redu. Ne pa, da je naša zakonodaja, je in bo, ki bo sprejeta, če bo, v nasprotju s pravom človekovih pravic. To pa je eklatantno blatenje Slovenije. Za to gre, nič drugega. Nihče vam ne očita, da se zavzemate visok standard, ampak take laži širiti po Slovenije, to pa je malo "too much", oprostite. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala lepa. Malo prej sem slišal, da je eden izmed mojih spoštovanih kolegov govoril o nekih osnovnih civilizacijskih normah; da to, o čemer se sedaj pogovarjamo, spada v te osnovne norme. Strinjam se, da lahko razpravljamo o teh žepninah, ampak še enkrat ponovim, da ti ljudje, ki so se pač ne po svoji krivdi znašli v takem položaju, dobijo streho, dobijo nek začasen dom, osnovno oskrbo, hrano, obleko, možnost šolanja otrok, obiske raznih prireditev in tako naprej, kar je povezano z nekimi materialnimi stroški. Ampak mene to toliko ne zanima. Dobijo še marsikaj več. Dobijo neko varnost v naši državi, da ne živijo v strahu, tako kot so verjetno živeli tam, od koder so prišli. Da se počutijo kot ljudje, da so deležni neke pozornosti, nekega spoštovanja. In to, mislim, da spada v te osnovne civilizacijske norme. Če pa nekdo trdi, da zaradi tega, ker ne bomo izplačevali žepnin, kršimo te osnovne civilizacijske norme, kar je pa res problematično, potem pa, prosim lepo, izvolite, dajte peticijo, zberite zadostno število podpisov, predlagajte referendum, obvestite širni svet, kako zaradi takšnega nehumanega, slabega ukrepanja Slovenije kršimo osnovne civilizacijske norme!
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani predsedujoči. Samo kratek komentar glede odgovorov na eno mojih vprašanj. In sicer, povedano je bilo, da je minister pristojen za določitev višine te žepnine. To ima lahko črn in bel pol. Skratka, pomeni "briga moja idi na drugega", pa naj se on odloči, ki itak nima denarja, niti da bi oblekel svoje policiste. Ampak po drugi strani, od kdaj vi tako zaupate temu našemu ministru? Kaj pa, če bo minister dobil napad dobrote pred božičem, pa bo rekel, žepnina 250 evrov za vsakega azilanta, boste pa spet skočili na noge v tej dvorani. Denarja ni. Strinjam se samo z navedbo enega izmed mojih predhodnikov, ki je rekel, enakost za vse. Dajmo potem žepnine tudi tistim - če ne verjamete, sem dobil v tem času tri SMS-je: "Tudi jaz bi imel žepnino," je pisalo na vseh. Dajmo najprej našim, tistim, za katere smo odgovorni, za katere moramo poskrbeti, dajmo žepnine tistim, ki si ne morejo privoščiti, potem pa se sekirajmo o tem, ali bo nek azilant - pa se bo mogoče grobo slišalo - lahko šel v trgovino še po škatlico cigaret ali bo moral biti zadovoljen s hrano, pijačo, streho nad glavo in obleko, ki jo dobi, plus varnostjo, ki jo dobi v tej državi. Dajmo najprej našim to omogočiti, pa se potem pogovarjajmo o njih. Kar se tiče sklicevanja na evropske direktive, veste, verjamem, da se dosti bolje zavedate kot jaz, koliko vpliva ima ta država na neko evropsko direktivo, na njen nastanek - ta vpliv je enak ničli. In če se bo nekoč kdaj pojavila neka evropska direktiva, ki bo rekla "Slovenija, ves denar ali pa vse orožje ali karkoli v tej državi postavite na glavo," bomo mi zaradi spoštovanja, po vašem prepričanju, to počeli. Mi smo bili proti Evropski uniji v Slovenski nacionalni stranki in na takšne direktive, ki predvidevajo takšne stvari za države, ki si tega ne morejo privoščiti - enostavno, tudi če jih ne spoštujem, me ne boli ne srce in ne glava. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Dušan Kumer.
Hvala za besedo. Ne da bi zmanjševal ali pa poveličeval problem, ki se je iz te diskusije izcimil, bi pa vseeno rekel, da stvar je zelo preprosta. Večina, in mi smo zakonodajalec, pač lahko rečemo, ne bomo dali tem 9 ljudem žepnine in konec debate. Tudi veliko ni treba razlagati. Ampak rad bi rekel nekaj drugega. V tej razpravi pa se je sedaj pokazalo, da seveda če dobimo priložnost, damo v ta lonec o tej odločitvi marsikaj drugega. In bom šel kar po vrsti glede teh zadnjih 15 minutah glede brezplačne šole in tako dalje. Kolega Petan, 35 let to poslušam in še vedno veliko položnic plačujem in po moje bom še plačeval za vnuke te položnice o šoli. Tako da te floskule o brezplačni šoli pustite za kdaj drugič. Ko govorimo o teh 9 azilantih in teh žepninah in povezujemo, kako smo nekorektni do lastnih državljanov in državljank in ne privoščimo ali pa ne poskrbimo za njih. Rad bi samo eno malo dal, ker poslanci sedimo tukaj. Bodimo korektni. Ko o teh stvareh govorimo, potem bodimo sami do sebe korektni. Prehrana, prevoz na delo, ločeno življenje, ki ga dobite poslanci, je štirikrat več, kot je socialna pomoč, ki jih dobi, ne vem koliko število tukaj. Dajmo diskutirati na tej relaciji, ne pa povezovati teh devetih žepnin, o katerih danes govorimo, s celotno problematiko, ki se tukaj dogaja, sebe pa vedno iz tega izvzamemo. In čisto na koncu. Še na to, ker očitno je, da imate sedaj poslanke in poslanci koalicije vgrajen čip o tej blatoželjnih opozicijskih poslancih in poslankah. In boste to ponavljali na vsaki seji desetkrat, stokrat. Jaz sem prišel sedaj sem in v pol ure so bile šestkrat izrečene besede o blatenju. Kolegice in kolegi iz koalicije! Pa vam bom takole odgovoril. Očitno v naslednjem letu do naslednjih volitev, če bo izrečena kakršnakoli kritika do predloga Vlade ali do vladnih zakonov in tako dalje s strani opozicije, se bo takoj našel argument, da blatimo državo v širšem prostoru, v naši širši domovini v EU. Če vi blatite doma opozicijo, jo diskreditirate in o njej slabo govorite, je po besedah kolega Petana, kot je danes bilo izrečeno, je normalno stanje, je to lepa slika o Sloveniji v tej širši domovini, ki se ji reče EU. Opozarjam pa vas, da tudi vi blatite državljane in državljanke te Slovenije v tujini. V zadnjih šestih mesecih je največja stranka in tudi druge pozicijske stranke v tem parlamentu v javnosti, slovenski javnosti in širši javnosti, izrekla mnogoštevilne ocene, sodbe in vrednostne sodbe o kršenju človekovih pravic, o prisluškovanju, o spremljanju ljudi etc., etc. Brez dokazov, brez argumentov tudi vi blatite državljanke in državljane v širši tujini - in je prav; sklicujete celo tiskovne konference, dajete javne izjave, zahtevate izredne seje in tako dalje. To pa ni blatenje, to pa ni blatenje v tujini, to je pa normalno! Če pa kdorkoli od nas kaj reče in uporabi, da se kršijo človekove pravice, je pa to blatenje v tujini. Lepo vas prosim! Jaz vam predlagam, da ta čip, ki ste ga od ponedeljka dobili, malo korigirate, pa mogoče kakšen drug program vgradite.
Hvala lepa. Preden pa dam repliko spoštovanemu kolegu Petanu, dovolite. Jaz do zdaj nisem omejeval razprave, ne mislim je omejevati tudi naprej. Rad pa bi vas samo spomnil, da govorimo o amandmaju k 78. členu, katerega avtorstvo nosi Poslanska skupina SD in upravičencem iz naslova Zakona o mednarodni zaščiti dodeljujejo tudi državno pomoč v obliki žepnine. Prosim, če se naslednji razpravljavci držijo in govorijo o njihovi zamisli. Kolega Petan, imate repliko. Izvolite.
Hvala za besedo. Bom zelo kratek, bom samo v alinejah govoril. Ko pravite, nam očitate, da mi tudi blatimo Slovenijo. Oprostite, na osnovi česa sem jaz to dejal? Ker sem vam prebral, kar je bilo zapisano v obrazložitvi amandmaja, da je to "kršenje človekovih pravic in temeljnih svoboščin" in tako naprej. To je bilo povedano našemu gostu, ki ste ga verjetno vi povabili, gospodu Lloydu Dakinu, s katerim sem se tudi sam pogovarjal in sem podal svojo verzijo v imenu poslanske skupine. Vi še kar naprej govorite o kršenju in tudi zapišete, to je zapisano, si nisem nič izmislil, berem to, kar ste vi zapisali. Ko ste pa govorili, da mi blatimo, ker govorimo o prisluškovanju, mi pa dovolite samo en primer: sodbo z odločbo, kakorkoli to imenujete - dokončno sodbo o primeru prisluškovanja novinarju gospodu Rancu, ki ga je dal gospod Kos. Kos je glavni, ki obtožuje, kdo kaj dela, on je pa dal nalog za prisluškovanje novinarju Rancu in to je zdaj pravnomočno. In vi nas obtožujete, da si mi izmišljujemo zadeve! Nič si ne izmišljujemo, povedal sem samo ta primer, drugega ne bom, zato ker še ni pravnomočen, ta je pa že pravnomočen. In o prisluškovanju vi zelo veliko veste, več kot tisti, ki smo kdajkoli bili v tej komisiji, pa ki smo poslušali kašne trakove, vi ste že to nekateri vedeli prej, kaj kje je, pa česa kje ni, tako da, prosim, pustimo prisluškovanje in tisto besedo rajši vzemite nazaj, da mi blatimo, kar se tiče prisluškovanja. Imate pravnomočno sodbo, da o gospodu Lukšiču sploh ne govorim, kaj on naroča! Je že tako. In bodimo previdni, jaz sem vam pa samo prebral, kar ste vi zapisali in o čemer sem se prepričal, da govorite predstavnikom iz tujine o slovenski državi, pa ni res, ker je ta zakon, o katerem govorite, da bo kršenje človekovih pravic, nastal na osnovi enotnega evropskega azilnega postopka z direktivo Evropske unije - ni važno, kateri organ. To je pa nekaj več, kot predpisuje ta enotni azilni postopek. To se pravi, da mi sploh ne moremo kršiti. Nadstandard je. Vi pa nam očitate, da je to kršitev, in to vi zapišete. O tem sem jaz govoril, nič drugega. Nič o kakšnih insinuacijah. Kar ste zapisali, o tem sem vam govoril. O Rancu pa sem vam tudi povedal, kar je že pravnomočno. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani [[...]]
Kolega Cvikl, držite se, prosim, pravil. Dovolite, da govori poslanec, ki je imenovan. Hvala lepa, da upoštevate navodila. Kolega Srečko Prijatelj, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Poglejte, da ne bo pomote, ker smo vedno ožigosani, da imamo sovražni govor. Jaz osebno sem za varno zatočišče in topel dom, za vse tiste, ki ga rabijo in so prišli v Slovenijo zaradi tega, da bi ohranili svoje življenje. Prav gotovo je to normalno dejanje, da jim država Republika Slovenija nudi zatočišče. Vendar sem proti temu, da se pravice delijo na počez in mene, moram reči - tudi kolega je dobil nekaj sporočil, ganilo tole sporočilo. Jaz ga bom prebral, ker vem, da nas gledajo: "Prijatelj, prosim te, vprašaj, kakšni so pogoji za pridobitev žepnine, če nisi azilant, si pa Slovenec na robu preživetja." Lahko povem, kdo je to poslal - Fras Dušan iz Divače. To je Slovenec, ki verjetno nima za dostojno življenje. In odmevi so takšni, kot so. Poglejte. Včeraj smo poslušali gospoda Sajovica, ki je govoril o šolstvu, da so slovenske šole, katere okna in vrata so zabita z žeblji, ker ni sredstev za zamenjavo. Podeželske šole. Mi dajemo azilantom učbenike zastonj - tudi prav. Kdo pa našim slovenskim socialno ogroženim družinam da kaj zastonj?! celo bogataši se - to je pa primer iz Sežane, ne bom povedal osebe, ker bi bilo neokusno - se delajo norca iz te države, ker živijo v ločenih zakonskih zvezah in prijavljajo svojo socialno ogroženost tako, "češ moja žena pa živi kot samohranilka", doma pa se vozijo s ferrariji in porscheji, v bistvu pa otrokom plačuje država malico. Revežem - tistim pa ne! Ponavadi se ti ne postavijo v vrsto čakajočih. Azilantom pa bi dali kar zakonske pravice. Veste koliko papirja je treba spisati za eno socialno pomoč? Pa praviloma revežev niti ne vidimo! Naših slovenskih revežev naše socialne službe niti ne vidijo. Vidijo seveda svoje programe, svoje plače, ki so takšne, kot so na zavodih za zaposlovanje. Naši reveži, socialno ogroženi na podeželju in v mestih pa so odvisni od pomoči, če se jim ta dodeli, dobronamerno in dobrodušno, drugače pa jih nihče ne vidi. In zato bom glasoval proti temu amandmaju. Mislim, da ni prav, da se delate norca, dobesedno norca, iz državljank in državljanov. 200 tisoč jih je, to je beseda gospoda premierja - pa vem, da je zlagana - ki nimajo za kruh. To je povedal na zadnji seji, ki smo jo imeli v prejšnjem mesecu: 10%, je priznal, je takih, ki so pod minimumom socialnega preživetja. Gospa Cotmanova pa trdi, še enkrat povem, 42 jih pa uživa socialne transferje. 42%, da ne bo pomote, ne ljudi. Tako bodite racionalni in predlagatelja prosim, da umakne ta amandma, ker dobesedno se dela norca iz tistih, ki nimajo za preživetje. Bilo bi modro, da lačni enkrat postanejo slišani in da siti damo pravico lačnim, da postanejo siti. To piše tudi v 2. členu ustave, da smo socialna država.
Hvala lepa. Nadaljujemo na podlagi prijavljenih. Besedo ima poslanec Dimitrij Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Stranka Socialnih demokratov želi, da se prosilcem za mednarodno zaščito poleg pravic, ki so že predvidene v 78. členu, dodeli še pravica do žepnine. Zdaj o tem bi se dalo seveda zelo demagoško razpravljati, kot je to naredil že moj predgovornik sedaj, ampak mislim, da ni potrebno. Potrebno je povedati samo to, da bi prišla ta pravica v poštev, če zakon ne bi zagotavljal že nekaj osnovnih stvari. To je, da imajo ti ljudje zagotovljeno ustrezno nastanitev in oskrbo, da imajo ti ljudje zagotovljeno dnevno 3 obroke in dodatno hrano za manjše otroke, prav tako tudi šolsko malico za šoloobvezne otroke, da imajo ti ljudje dodatno zagotovljen prevoz v šolo, zdravniku, na kulturne prireditve in povsod, kamor je to potrebno, da imajo ti ljudje pravico do dela in zaposlovanja, na podlagi katerega dobijo zaslužek in tako naprej. Torej, če kaj od tega ne bi bilo ali pa če vsega to ne bi bilo, potem je pravica do žepnine upravičena in to terja tudi evropska direktiva, ki določa zelo natančne pogoje, kdaj pravica do žepnine, ne pa kumulativno, ko je že vse ostalo zagotovljeno. V tem primeru je pa to, kar zahtevate, popolnoma odveč ni potrebno, ker je vse že zagotovljeno, pred tem. Če česa ne bi bilo zagotovljeno, potem seveda - ja. In upam, da bo gospod Cvikl si prebral tisto, kar zahteva Evropska unija s svojo direktivo in da ne bo govoril o tem, da se s tem, ko to ni zagotovljeno, poleg vsega ostalega krši evropski pravni red, kar je pa velika neumnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sicer vidim, da imamo zdaj nov model klicanja poslancev, ampak tudi to sprejmem. Jaz bi v svoji razpravi predvsem vprašal Vlado Republike Slovenije o njenem mnenju na ta amandma. Gre namreč za to, tukaj imamo očitno različne interpretacije pravične družbe, socialne države, določb ustave. Hkrati bi pa seveda predlagal, da nam Vlada tudi pojasni, ko črta to določbo, zakaj od januarja 2006 do novembra 2007 še ni prišlo do eskalacije tudi ostalih socialnih prispevkov. Če zdaj že govorimo o pravičnosti in o socialni državi, potem seveda je prav, da govorimo o tem, ne pa da se tukaj spravljamo na žepnino za devet azilantov. Otrok azilanta, ki se šola, pa ima pravico, po mojem mnenju, dobiti žepnino, da lahko gre v kino, če želite seveda, da se razvija tako kot vsak drug otrok. Samo za to vprašanje tukaj gre. In zato bi prosil, če nam Vlada Republike Slovenije da stališče o usklajenosti predloga amandmaja z evropskimi direktivami. Takšen je bil pravni red, ko smo vstopali v Evropsko unijo. Ta pravni red smo vmes spremenili, sedaj ga želimo popraviti. Mislim, da zaslužimo tako slovenska javnost kot poslanci odgovor izvršne oblasti. In drugo, kot sem rekel, ta odgovor, ki ostaja v zraku že mesece neodgovorjen, zakaj neusklajevanje socialnih transferov že več kot 22 mesecev.
Hvala lepa. Obveščam vsa, da se je predstavnik Vlade že pred vašim pozivom prijavil k besedi in bo imel na koncu razprave tudi besedo. Naslednji ima besedo poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Samo rekel bi, strinjam se s temi stališči, ki jih je sedaj povedal v zvezi s tem kolega Kovačič. Razlika med stališčem kolega Kovačiča in mojim stališčem je samo ta, da gre za neko dodano vrednost, ki je v tej žepnini. Če vi ugotavljate, da je to tako, potem je temu tako in to zadostuje. Rečmo, to je diskusija, ne pa, da odpremo ob tej diskusiji, ob tem amandmaju celotno paleto ekonosmkih, socialnih problemov in politike tukaj doma v Sloveniji in to vežemo na ta amandma. To je bila moja poanta. In drugo. Kolega Petan! Jaz se nobenega ne bojim in nobene grožnje mi ne pridejo do živega. Zato bom še enkrat rekel: nisem govoril o primeru Ranc in nisem gradil tega svojega stališča na primeru Ranc, gradil sem na stališčih, ki iz vaše poslanske skupine in vaše stranke dnevno, tedensko šest mesecev poslušamo o kršenju človekovih pravic, ki so jo v preteklosti izvajali državljani Slovenije, brez tehtnih, sodno zaobseženih dokazov. In to delate na tiskovnih konferencah in to delate na sejah komisij, odborov etc. etc. In samo primerjam in pravim, tudi vi kršite to vaše pravilo, ki ste si ga dali in blatite, ne državo, državljane in državljanke Slovenije v tujini, ko o tem iz dneva v dan ponavljate.
Poglejte, jaz sem še enkrat prisiljen ponoviti. Govorimo o amandmaju Poslanske skupine SD, ki upravičencem. Kolega Kumer! Govorimo o amandmaju Poslanske skupine SD, ki upravičencem tega zakona iz naslova 3. člena izključno govorimo o državljanih tretje države ali osebah brez državljanstva. Govorimo o tujcih. Njihov amandma predvideva, da bi se jim dalo žepnine. Prosim, če se tega držite. Nadaljujemo na podlagi prijavljenih. Besedo ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi vas rada, drage kolegice in kolegi, spomnila, o čem pravzaprav govorimo in o kom govorimo. Govorimo o tistih osebah, ki se zaradi utemeljenega strahu pred preganjanjem, temelječem na rasi, veri, narodni pripadnosti, pripadnosti določeni družbeni skupini ali določenem političnem prepričanju, nahaja izven države, kateri državljan je, ali pa je brez državljanstva. O teh osebah govorimo. Poglejte, če ženevska konvencija, ki je bila sprejeta leta 1951, v veljavo pa je stopila leta 1954, uveljavlja v bistvu enak položaj tudi glede javnih pomoči za te osebe kot za državljane tistih držav pogodbenic, ki so to konvencijo sprejele. Se pravi, že 1954. leta je bilo uveljavljeno to načelo. Potem, za božjo voljo, dajmo se osredotočiti na to, o kom govorimo. Govorimo o teh prizadetih osebah, ki če bi se vrnile v svojo državo, bi bile verjetno podvržene zelo rigoroznim ukrepom in se zaradi strahu ne vračajo domov oziroma če nimajo državljanstva, je pa še toliko huje. O teh osebah govorimo. In če sam predlagatelj pove, da je ta zakon usklajen z direktivami, tudi s tisto katero sem prej citirala, potem res ne vidim razloga, zakaj ne bi v tem zakonu te direktive upoštevali. Enostavno ne razumem te ozkosrčnosti, ki sem ji danes tukaj priča. Če smo bili in Slovenija oziroma takrat Jugoslavija je bila takrat tudi pogodbenica te ženevske konvencije o statusu beguncev, če smo takrat bili sposobni pristati na te kriterije, na te pogoje, potem res ne razumem, zakaj ne bi mogli biti danes pripravljeni izpolnjevati direktive Evropske skupnosti oziroma EU. Mislim, da je to res izrazito ozkosrčno gledanje in v tem smislu sem zelo razočarana. K temu bi dodala še to, da tisti, ki govorijo o nekaterih, ki češ da blatijo to državo v tujini, bi rekla samo to, da tisti, ki izražajo tukaj tako ozkosrčna stališča, morda pa tisti še bolj učinkovito blatijo to državo kot kdo drug. Hvala.
K besedi vabim poslanca Jožefa Jerovška.
Hvala lepa. Tudi sam tega predloga ne bom podprl zato, ker enako kot moj kolega Dimitrij Kovačič, menim, da je ta pravica do žepnine že konzumirana v drugih, ki so taksativno navedene. Plus tega pa mislim, da prihaja iz istih virov ali pa so isti pravniki verjetno pisali to, ki v okviru nekega drugega zakona ali pa so v preteklosti zahtevali velike odškodnine za tako imenovane izbrisane. Tudi za tiste, ki so nasprotovali slovenski osamosvojitvi. Ko pogledam, katera stranka se je podpisala pod ta amandma, se čudim, zakaj niso sprejeli izziva prejšnji teden, da gredo v vlado, da ne rečejo, da nimajo mandata za zastopanje ljudi. Prejšnji teden so bili najbolj preplašena stranka, stranka, katere poslanci so drgetali in škripali z zobmi, kaj če se zgodi, da Vlada pade, pa bomo morali sami prevzeti neko odgovornost. Če bi bili pripravljeni na izziv, če ne bi govorili, da nimate mandata za zastopanje ljudi, volivcev, bi lahko prevzeli odgovornost in bi lahko nastavili tu ogromne žepnine in ne vem kaj vse, povabili ljudi, naj pridejo, tudi brez da so politični preganjanci ali karkoli, v Slovenijo, pa jim izplačujte. Prejšnji teden je bil pravi teden za vas, da bi pokazali širokosrčnost in hrabrost. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanka [[...]]Žal mi je, kolegica Jerajeva, čas poslanske skupine je potekel. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa. Očitana je bila ozkosrčnost in rečeno, spoštujmo direktivo. Kakšno direktivo pa moramo spisati, da bomo zagotovili to, kar pišejo mediji, "vsak osmi Slovenec živi v bedi," danes, današnji tisk, sveži tisk, barva se še ni posušila. Jaz bi vas samo nekaj prosil. Ko smo dali v Slovenski nacionalni stranki predlog, naj bi imeli izredno sejo Državnega zbora, tako predsedniku Državnega zbora kot tudi predsedniku Vlade, zaradi tega, ker je revščina taka, kot je, niti odgovora niso napisali. Podpredsednik Državnega zbora je na kolegiju sprožil vprašanje, je bil preglasovan - pri predsedniku Državnega zbora na kolegiju preglasovan, da to ni potrebno. O tem sploh nočete govoriti, kot da tega ni. 200 tisoč Slovencev je lačnih, vi pa govorite o ozkosrčnosti. Jaz nisem rekel, da ti ljudje nimajo pravice do toplega doma in zaščite, vendar denarja jim pač ne bomo dajali, ker ga nimamo niti za naše revne slovenske družine. In, prosim, umaknite ta amandma, ker je brezpredmeten!
Hvala lepa. Besedo ima poslanka Breda Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram reči, da se sedaj pogovarjamo o zadevi, ki je dejansko bagatelna. Tudi če ne bi bilo 9, ampak 90 azilantov, ki imajo status azilanta ali ki prosijo za azil, bi to bilo za Slovenijo v primerjavi z vsem tistim denarjem, ki bi ga ta država morala nameniti za izboljšanje življenjskih pogojev državljanov, ki živijo pod pragom revščine, ne drobiž, ampak prahec ali pa kaplja v Jadranskem morju. In zaradi tega menim, da je današnja razprava na eni strani pod vsako kritiko in pod vsako mejo dobrega okusa, ne bom rekla civilizacijskih norm. Govoriti o tem, da Socialni demokrati blatimo Slovenijo, če napišemo, da je predlog zakona v nasprotju s temeljnimi civilizacijskimi normami ali da je v nasprotju z direktivo, ki jo je izdala komisija Evropske unije, je nesmisel. Prvič, zaradi tega, ker ta zakon še ni sprejet, in drugič, nesmisel je taka trditev in drugič zaradi tega, ker je identifikacija nekaterih posameznikov v tej državi samih seboj, s celotno državo drugi popolni nesmisel. Vlada Republike Slovenije, ki je predlagala ta zakon, ni Slovenija. In jaz vam lahko trdim, da kljub SMS-om, ki smo danes o njih slišali, velika večina Slovenk in Slovencev še vedno ima v sebi velik čut solidarnosti in razume, da ljudje, ki jih je njihova lastna država zaradi takih ali drugačnih razlogov zavrgla, izgnala, povzročila, da so se počutili v lastni domovini ogroženi, da smo jim pripravljeni pomagati - tudi z žepnino. Kajti ta žepnina vemo vsi, kaj pomeni. To je nekaj majhnih zneskov, ki pač človeku pomagajo tudi izven azilnega doma normalno se tudi kdaj pa kdaj sprostiti, ne s škatlico cigaret, ampak čim drugim. In zaradi tega bi rada še to povedala. Ko govorimo o azilantih, moramo vedeti, da je Evropska unija, komisija Evropske unije v tej svoji obrazložitvi in komunikaciji oziroma sporočilu Evropskemu parlamentu in Svetu Evrope sporočila, da se zaveda, da je s svojo direktivo pravzaprav in s svojim azilantskim programom, kot bi se temu reklo po domače, pravzaprav krši konvencijo. In da se opravičuje skozi to svojo razlago direktive, ki jo je pripravila. Mi smo imeli standarde, ki so bili na nivoju ženevske konvencije, mi smo bili, bom rekla, ne država, ki je bogata, pač pa država, ki čuti solidarnost do nesrečnikov, ki iščejo zatočišče pri nas ali kjerkoli drugje v Evropski uniji. In ko primerjamo primere, ki se dogajajo v Italiji, moramo vedeti, da so to ljudje, ki niso azilanti, ki niso begunci, ampak so državljani Evropske unije, skupaj z nami. Medtem ko pa danes govorimo o zakonu, ki obravnava državljane tretjih držav; se pravi državljane držav, ki niso članice Evropske unije in kjer se dogajajo grozljive stvari. In zato moramo o tem razmišljati na takšen način. Če se vam zdi, da je za prosilce za status begunca, status azilanta preveč dati žepnino - glasujte proti temu. Dejstvo pa je, da celo evropska direktiva, ki ni v popolnem soglasju s temeljnim dokumentom Združenih narodov, med drugim predvideva tudi žepnino. Se pravi, da ni res, da nismo mi zavezani izpolnjevati evropskih direktiv, kajti kadar Evropska unija sprejme direktivo, je to tako, kot če bi bil tu zakon sprejet znotraj naše države.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Najprej tistim, ki govorijo o tem, da nismo pripravljeni prevzeti odgovornosti. Jaz se ne spomnim, da bi to možnost sploh dal. Saj ste vi krčevito podprli zaupnico gospodu predsedniku Vlade.
Kolega Milan Cvikl, [[....]]
Končujem, končujem predsednik [[....]]
Smo pri predlogu zakona o mednarodni zaščiti. Prej sem bil naiven, ko sem verjel, da bo zaleglo tretje opozorilo, o čem govorimo. Spremenil bom svojo odločitev. Če boste še enkrat govorili o zaupnici Vladi in [[...]]
Alineja številka [[...]]
[[...]]dogajanju v ponedeljek, vam bom pri priči vzel besedo! Nadaljujte!
Predsednik, jaz nisem tega vprašanja začel, začel je gospod poslanec Jerovšek. Alineja številka 11 k 78. členu je povsem normalna alineja. Izhaja iz direktiv, izhaja iz mednarodnega pravnega reda in je že bila uvedena. Če hočete, v alineji številka pet - Finančne pomoči v primeru nastanitve na zasebnem naslovu - je celo vključena. Ker seveda nekdo, ki gosti azilanta na zasebnem naslovu, bo iz finančne pomoči otroku tega azilanta plačal tudi kino. Gre pa za otroka azilanta, zelo konkreten primer, ki je v azilskem domu, kjer ima vse, razen gotovine, da si kupi karto za kino ali škatlico cigaret. Za to civilizacijsko normo gre.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Josip Bajc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi. Nisem se mislil vključiti v razpravo, ampak sedaj, ko sem poslušal eno in drugo stran, mislim, da razprava o tem amandmaju je dejansko res nesmiselna, ampak iz dveh preprostih razlogov; enega s strani predlagateljev. Če preberemo vse alineje, ki so že sedaj zapisane v tem 78. členu, in da jih samo nekaj naštejem: finančna pomoč v primeru nastanitve na zasebnem naslovu, zdravstveno varstvo, izobraževanje, pravica do dela in zaposlitve, humanitarna pomoč - se pravi ta azilant [[.....]]Minoren bi bil ta znesek, tako kot ste nekateri ugotavljali. Lansko leto je bilo 9 azilantov, in tisti, ki smo se ukvarjali s temi socialnimi pomočmi, vemo, da je ta žepnina za oskrbovanca v domu upokojencev, mislim, da med 10 in 12 evrov. To je starih 2400, 2800 tolarjev. Drugo, zakaj se mi zdi ta razprava nesmiselna tudi s strani nekaterih kolegov, ko v to vključujejo vse tisto, o čemer ne govori sploh ta zakon, da ne govorim, da govori ta sam amandma. Ne razumem pa razprave, mislim, da kolega Cvikla, dvakrat, ko je rekel, naj bi šla ta žepnina otrokom. Ja, kje pa je to zapisano? Ta žepnina bi šla verjetno vsem, upravičencem, tistim, ki so dobili azil oziroma ki imajo ta status oziroma ki jim poskušamo urediti status po tem zakonu. In tretje, in s tem bi zaključil, pričakujem pa dejansko res odgovor predstavnika Vlade glede na zatrjevanje kolegov, ki so predlagali ta amandma, dodatek k tej enajsti ali dvanajsti alineji 78. člena, da nam eksplicitno pove, ali so z vsebino 78. člena, ko govorimo o pravicah prosilcev za azil - se pravi, teh, ki so našteti - upoštevane določbe evropskih direktiv ali ne. In ali katerakoli organizacija - kot je kolegica Darja rekla, Združenih narodov ali Evropske unije - pa predvideva, da so prosilci za azil upravičeni tudi do žepnine in vsega tu naštetega. Če bi tu pisalo, da so do žepnine upravičeni tisti, ki niso dela sposobni, bi bil prvi, ki bi podprl tak amandma. Tudi če bi pisalo za mladoletne, se pravi, šolajoče, bi tudi podprl tak amandma, da se takim da žepnina. Tisti, ki pa imajo pravico do dela in do zaposlitve, se pravi, kot vsi ostali državljani te države, pa mislim, da ne bi bili upravičeni, v kolikor, kot pravim, neki dokumenti, za katere smo se obvezali, da jih bomo spoštovali, tega ne predvidevajo. Zaradi tega, predsedujoči, preden nadaljujemo, predlagam, da nam predstavnik Vlade odgovori, kako je z upoštevanjem evropskih direktiv ali eventualno Združenih narodov v zvezi s pravico do žepnine prosilcev za azil.
Hvala lepa za vaš predlog. [[Oglašanje v dvorani.]] Kolega Cvikl, sem vas slišal že prvič. Preden dam besedo državnemu sekretarju, ima repliko kolega Cvikl. Izvolite.
Gospod Bajc, hvala lepa. Želim replicirati samo to, da če pogledate tretji odstavek tega člena, pravi, da "minister za notranje zadeve v soglasju z ministri, pristojni za zdravje, delo, družino in socialne zadeve, šolstvo in šport, podrobnejše določi pogoje in načine...". Tam lahko napiše, kar želi - žepnina za šolajoče otroke, žepnina za [[...]]in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Zvonko Zinrajh, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Stališče Vlade do tega amandmaja je pač takšno. Vlada zagovarja temeljno načelo, da morajo biti postopki mednarodne zaščite zakoniti, učinkoviti, predvsem pa hitri. To pa predvsem zato, da prosilec ni predolgo v negotovosti, kje si bo lahko ustvaril svojo prihodnost. V tem času je pomembno, da ima zagotovljeno ustrezno nastanitev, oskrbo, da mu je nudena psihosocialna pomoč, da si lahko opomore od morebitnih travmatičnih dogodkov v lastni, matični državi. Prosilci imajo v vseh nastanitvenih kapacitetah azilnega doma zagotovljeno dnevno tri obroke in dodatno hrano za manjše otroke, prav tako tudi malico za šoloobvezne otroke, za prosilce so zagotovljeni prevozi v šolo, k zdravniku, tudi na kulturne prireditve. V zvezi s pravico, o kateri govorimo direktiva Sveta Evrope, ki je bila danes kar nekajkrat predstavljena, iz leta 2003, v 13. členu natančno določba, kateri materialni pogoji za sprejem morajo biti zagotovljeni prosilcem in na kakšen način morajo biti realizirani, kar pa Slovenija, ocenjujemo, zagotavlja. Govorimo, o kakšnem številu. V bistvu letos smo imeli približno 400 prosilcev za azil. Gre za osebe, ki še nimajo statusa begunca. Socialna pomoč gre osebam, ki že imajo status begunca in so v tem popolnoma izenačeni s slovenskimi državljani. Mislimo, da je s tem zadeva, po naši oceni, zagotovljena, to je zagotovljena socialna varnost za eno in drugo, se pravi za obe kategoriji. Hvala.
Hvala lepa za pojasnila tudi vam. Mi pa nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala še enkrat za besedo. Jaz bi se resnično vrnil še k amandmaju, in sicer amandma kot takšen predvideva, da bi se te žepnine tem devetim azilantom dajale iz državnega proračuna. Strinjam se, spoštovana kolegica Pečanova, da je Slovenija najbolj solidarna država in nič nimam proti solidarnosti, kdor ima, naj da, pa če bo dal po svoji želji tudi azilantom, naj to naredi. Zaradi mene tudi v Poslanski skupini SD odprite poseben transakcijski račun, 10 in nekaj vas je in boste zlahka nahranili oziroma omogočili kino tem devetim azilantom; ampak ne siliti ljudi, ki že itak nimajo v tej državi, pa morajo dajati v proračun preko davščin, da naj dajejo še za nekoga drugega, če že za sebe nimajo; tega pa ne delati! Solidarnost, pa vsaka čast, če boste to naredili - mislim, samo hrabro. Hvala.
Hvala lepa. In za enkrat zadnja prijavljena za razpravo je poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Samo nekaj sem pozabila povedati. Ko primerjamo izdatek te države za žepnino - gospod državni sekretar nam ni povedal ali drži, da je v evropski direktivi navedena tudi obveza gostiteljice azilantov oziroma prosilcev za azil za med drugim izplačevanje žepnine ali ne - bi rada opozorila samo na eno. Ko govorimo o tem, kako Slovenci, ki so pod mejo revščine, ne dobivajo od države pomoči, mi pa se tukaj v Socialnih demokratih trudimo, da bi "talali", kot bi temu rekli, azilantom, tujcem, prišlekom državni denar, bi rada opozorila, da je kolegica Majda Potrata že pred časom predlagala Ministrstvu za delo, da bi ukinilo oziroma da bi skrajšalo obdobje, ko se revalorizira socialne prejemke, in da bi naši državljani, ki potrebujejo pomoč, kar bi morda nekatere od njih tudi dvignilo nad mejo revščine, da bi hitreje se usklajevale njihove pomoči z rastjo cen. To je Vlada z gnusom zavrnila in rekla, da je nepotrebno.
Hvala lepa. Je še katera poslanska skupina ali pa poslanec, kadarkoli naslovil poslansko pobudo na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve? Sedaj je enkratna priložnost za reklamo, glede na to, da imamo neposredni televizijski prenos. Kolega Josip Bajc, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Pa ne zaradi tega. Če sem pravilno razumel gospoda državnega sekretarja in mislim, da sem ga, so prosilci za azil, ki so dobili ta status, so izenačeni z državljani Republike Slovenije. Ergo, to pomeni, da veljajo za njih tudi predpisi v zvezi z žepninami. In če so naši državljani upravičeni, so tudi ti. In mislim, da sem tudi pravilno ugotovil in slišal številko, da 400 prosilcev za azil je s temi enajstimi ali desetimi alinejami v 78. členu konzumiralo tisto ali pa bo konzumiralo tisto, kar predvidevajo oziroma predpisujejo evropski predpisi oziroma evropske direktive.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo v povezavi z amandmajem Poslanske skupine SD? Ne še! Kolega Školč, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Rekel bi samo to, da je neumestna vaša pripomba, da je tukaj prostor, kjer se lahko kdo reklamira. Tukaj se razpravlja o zelo resnih stvareh in bi vas prosil, da se kot podpredsednik te vrste komentarjev, ki imajo v podtonu neko vsebino, do katere se ne bi opredeljeval, in morebiti tudi vaše stališče, da se tega vzdržite. Ni mogoče te diskusije izvesti na nivo propagiranja in reklamiranja, ampak gre za zelo občutljivo temo; ne samo zaradi tistih, katerih v tem trenutku ne obravnavamo, ampak tudi zaradi vseh zadev, o katerih smo govorili dva dni nazaj in so povezane z ugledom Slovenije v svetu. Če se neka tema zreducira na to, da se jo obravnava kot zobno pasto, na kar ponavadi človek pomisli, ko govori o reklami, potem gre tukaj za nekaj, kar ni vredno politike. V parlamentu bi se bilo dobro vzdržati reklamiranja in delati dobro politiko v korist državljank in državljanov Slovenije in tistih, ki se zaradi njim ne prijetnih okoliščin znajdejo, bom rekel, brez doma na poti in tako naprej.
Hvala lepa. Jaz verjamem, da je vaša pripomba dobronamerna. Verjamem pa, da občutljivost teme za Poslansko skupino Liberalne demokracije dokazuje tudi prisotnih vaših poslancev - pred tremi minutami ni bilo niti enega. S tem pa tudi zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRIJAVI PREBIVALIŠČA v okviru skrajšanega postopka. Za to točko imamo predvidenih 45 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Mag. Zvonko Zinrajh, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še enkrat za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Sprejem predlaganih sprememb in dopolnitev zakona o prijavi prebivališča narekuje predvsem potreba po dopolnitvi obstoječih pravnih rešitev, ureditve prijavno-odjavne obveznosti posameznikov v Republiki Sloveniji, predlog pa prinaša tudi nekaj pomembnih novosti na področju same prijave. Ta predlog zakona odpravlja krajevno pristojnost za prijavo oziroma odjavo stalnega in začasnega prebivališča ter hkrati ohranja obstoječo ureditev krajevne pristojnosti za vodenje dveh ugotovitvenih postopkov, in sicer za postopek preverjanja resničnosti prijave in postopek za ugotavljanje dejanskega stalnega prebivališča, saj lahko to zagotovo hitreje in bolj ekonomično izvede upravna enota. Zakon daje pristojnost za vnos naslova stalnega prebivališča državljana Republike Slovenije v tujini našim diplomatsko-konzularnim predstavništvom, pri čemer gre za uskladitev z Zakonom o evidenci volilne pravice. Predlog zakona uvaja možnost tako imenovane elektronske prijave in odjave stalnega oziroma začasnega prebivališča z varnim elektronskim podpisom, kar pomeni tudi odpravljanje administrativnih ovir na tem področju. Zaradi vedno večjih težav, predvsem z vročanjem uradnih pisem, s čimer se soočajo najbolj sodišča, se v register stalnega prebivalstva vključuje tako imenovani naslov za vročanje. Pri tem posameznik ob prijavi stalnega ali začasnega prebivališča eno izmed teh izbere kot naslov za vročanje. Nadalje predlog zakona prinaša novost v zvezi s prijavo začasnega prebivališča posameznika, ki se nahaja na prestajanje zaporne kazni, v priporu ali pa je v prevzgojnem domu. Tako določa, da mora zavod prijaviti začasno prebivališče posameznika v treh dneh po nastopu te kazni ali ukrepa, odjaviti pa ga pred odpustom. Predlog zakona prinaša pomembno rešitev tudi za posameznike, ki so prijavili prebivališče ali želijo prijaviti prebivališče na naslovu, ki še ni evidentiran v registru prostorskih enot. Se pravi, da je bila hišna številka ali ukinjena ali da gre za objekt črne gradnje. Ob prijavi oziroma spremembi se namreč veljavnost naslova preverja v registru prostorskih enot, ki ga vodi Geodetska uprava Republike Slovenije. Prijava po sedaj veljavni ureditvi zato ni možna na objekt z ukinjeno hišno številko in pri črnih gradnjah. Veliko število posameznikov je prijavilo prebivališče na takih naslovih pred uveljavitvijo zakona iz leta 2001. Ti si sedaj ne morejo pridobiti potnih listin, niso zdravstveno zavarovani, prav tako pa jih je potrebno ob vsakokratnih volitvah ali referendumih ročno vnašati v volilne imenike. Spremembe kazenskih določb v predlogu zakona predstavljajo uskladitev z zakonom tudi ob uvedbi evra, pri čemer se zvišujejo globe, predpisane v razponu. Predlog zakona pa odpravlja tudi pomanjkljivost veljavnega sedanjega zakona, ki posameznih kršitev oziroma opustitev ravnanja ni sankcioniral. In nazadnje, v predlogu zakona je tudi predvideno podaljšanje roka za prijavo stalnega prebivališča novorojenčka s sedanjih 8 dni po rojstvu na 8 dni po določitvi osebnega imena, seveda v skladu z zakonom, ki ureja osebno ime. Predlagam, da državni zbor sprejme ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora Srečka Hvauca, da predstavi stališče poročila. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 38. seji dne 8.11.2007 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prijavi prebivališča, ki ga je v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. V uvodu je osnovne cilje in rešitve zakona predstavil predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. O podrobnostih ne bi govoril, ker ste jih pravkar slišali. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe predstavila mnenje te službe in še posebej opozorila na določili 19. in 28. člena predloga zakona. Odbor je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih. Pri tem je na pobudo poslanskih skupin koalicije sprejel tudi dva svoja amandmaja. K predlogu zakona so vložili amandmaje: SDS, NSi, SLS in DeSUS, in sicer k 19. in 28. členu predloga zakona, ki jih je odbor sprejel. Kot že omenjeno, je sprejel tudi dva svoja amandmaja, in sicer k 2. in k 18. členu. V nadaljevanju je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih skupaj in jih je sprejel. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev v skladu s prvim odstavkom 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljen dopolnjeni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prijavi prebivališča, sestavni del tega poročila odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanec Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V naši poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je predlog Zakona oziroma sprememb zakona dober. Nato mu bomo zagotovili našo podporo. Radi bi pa tudi opozorili na neke nevarnosti, ki se v praksi v zvezi s tem problemom tudi dogajajo. Jaz ne bom našteval vseh podrobnosti, dobrih, ki jih je predlog zakona predstavil pred nas. Bili so predstavljeni ti dobri predlogi. Bom pa usmeril pozornost na nekaj skupin, problematik, ki bi utegnile biti zanimive za razmislek oziroma, ki bi utegnile biti potrebne pozornosti, ker nosijo v sebi neke nevarnosti. Najprej je treba ugotoviti, da ta zakon zadeva zelo različne vidike. Zadeva različne subjekte in vsak ima s tega različnega aspekta tudi verjetno različen odnos do temeljne problematike. Gre za to, kaj pomeni ta predlog zakona za državo, kaj pomeni na primer za lokalne skupnosti in kaj pomeni za posameznike, ki so bolj ali manj živo zainteresirani za ustrezno ureditev. V vsakem primeru, gre za posameznike zato, da imajo iz tega naslova bodisi določene pravice ali jih pa nimajo. Torej morajo biti živo zainteresirani, kakor je v uvodu zapisano tudi, in kakor je živo zainteresirana za celovit in popoln register teh podatkov tudi država oziroma javni interes temu sledi. Te pravice so tudi pravice različnih polj. Lahko so to pravice na področju politike, državljanov in so zelo pomembne te pravice. Lahko so to socialne pravice, lahko so tudi nekakšne druge pravice, na primer stanovanjske pravice. In kot je običajno, imajo pravice zmeraj tudi svoj drugi pol, svojo drugo plat, ki mu pogosto rečemo obveznosti. Naj ponazorim, kaj imam v mislih, na primeru lokalne skupnosti. Lokalna skupnost je po zakonu dolžna zagotavljati stanovanja za ljudi, ki si jih sami ne morejo zagotoviti. Po zakonu je zadolžena tudi za plačevanje subvencij. In če ti dve kategoriji vzamemo, vidimo da tiste lokalne skupnosti, ki se resno lotevajo teh problemov, vlagajo zelo pomembna sredstva, strukturno v deležu svojega proračuna, če hočejo te pravice tudi uresničevati. Podobno je s precejšnjim obsegom pravic, ki so vezane ne različne oblike zavodskega varstva. Bodisi da gre za starostnike, bodisi da gre za invalide ali za kakšen zavod, v katerem mora občina participirati na osnovi stalnega bivališča. Ali pa na primer, kadar gre za brezposelne, za obvezno zavarovanje brezposelnih oseb, ki nimajo drugega naslova za zavarovanje. Cela vrsta drugih bonitet je tudi iz občinskih proračunov, ki so vezane na stalno bivališče. Bolj kot je posamična občina socialno senzibilna, večje ima te obveznosti. To se zelo hitro pokaže tudi pri ljudeh in mnogi začno to zlorabljati. Tako ni nepomembno, kje ima kdo prijavljeno stalno bivališče, na kakšen način ga je prijavil, ker je s tem takoj dobil po zakonu samem ustrezne pravice, ki se kasneje merijo tudi v velikih finančnih sredstvih in te pravice lahko včasih izrivajo, če so neupravičeno pridobljene, tiste, ki imajo realna in upravičena pričakovanja iz tega naslova. Poznamo primere, da ne bom z imeni govoril, ne s krajevnimi, ne z osebnimi, ko je nekdo na vsem lepem postal upravičenec do stanovanja in mu ga ni mogoče ne oddati, pa kraja, v katerem bo dobil stanovanje, nikoli ni videl, ampak ima stalno bivališče. Zato je zelo pomembno, da se ohranja ta pravica, ki je zelo pogosto neučinkovito uporabljena, da se preveri prijava stalnega prebivališča, da se preveri možnost, da se preveri dejansko bivanje in da se lahko take na hitro pridobljene pravice tudi odklonijo. Cela vrsta je še drugih pravic. In drugi sklop, ki bi ga rad pri tem omenil, so pravice, ki sicer niso zapisane, so pa bile v obtoku razmišljanj, namreč pravice tujcev in Romov, ki da jih je pa bojda dobro držati čim bliže skupaj, jih tako rekoč getoizirati, da bo kontrola lažja, da bodo stroški manjši in da bodo problemi s tem v zvezi tudi manjši. Na tak način pojmovanja teh zahtev pa mi ne pristajamo. Sicer pa je, kot pravim, zakon dober in mi ga bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil poslanec Mitja Ljubeljšek. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor, spoštovani predstavniki Vlade! Predlagana novela zakona je ena od tistih dopolnitev obstoječe zakonodaje, ki so zapisane v koalicijski pogodbi ter so vključene v delovni program Vlade in koalicije, in to s temeljnim namenom odprave nepotrebnih in nesmiselnih birokratskih ovir, ki jih lahko prinašajo zakoni in drugi predpisi. Predlagana novela zakona poleg nujno potrebnih vsebinskih dopolnitev poenostavlja postopke oziroma poslovanje javne uprave in pravosodnih organov, s poudarkom na informatizaciji podatkovnih baz, njihovem povezovanju in odpiranju za uporabnike znotraj in zunaj javne uprave. Širjenje storitev e-uprave in odprava administrativnih ovir pa so spremembe, ki jih v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vedno podpiramo. V praksi uporabe dosedanjega, obstoječega zakona, ki celovito ureja vsa vprašanja v zvezi s prijavo prebivališča, način in pogoje prijave ter odjave stalnega in začasnega prebivališča, so se pokazale potrebe po spremembah in dopolnitvah posameznih določil, saj je registracija posameznika na naslovu, kjer dejansko prebiva, tako javni kot zasebni interes. S tem ciljem so tudi predlagane spremembe, in sicer: odpravlja se krajevna pristojnost za prijavo in odjavo stalnega in začasnega prebivališča oziroma sprememba naslova stanovanja; uvaja se možnost elektronske prijave in odjave stalnega in začasnega prebivališča ter spremembe naslova stanovanja ter odhoda in vrnitve iz in v Republiko Slovenijo; mogoče bo uvesti postopek ugotavljanja dejanskega začasnega prebivališča zoper tujca, ki v Republiki Sloveniji nima prijavljenega stalnega prebivališča; ureja se obveznost oseb, ki prebivajo v Republiki Slovenji, da upravljavcu registra stalnega prebivališča sporočijo naslov, na katerega se jim vročajo pisanja sodišč in upravnih organov; zavod za prestajanje kazni oziroma prevzgojni dom mora zaradi vročanja prijaviti začasno prebivališče posameznika v treh dneh po nastopu kazni, odjaviti pa ga mora pred odpustom; veljavnost naslova se kontrolira v registru prostorskih enot pri Geodetski upravi Republike Slovenije; prijava na naslovu brez hišne številke ali v črnih gradnjah je mogoča, vendar po predhodno izpeljanem postopku s končno dodelitvijo hišne številke; ministrstvu za zunanje zadeve je dano pooblastilo za vnos podatkov o prijavi stalnega prebivališča oziroma spremembi naslova stanovanja v tujini v register stalnega prebivalstva. In še druge, manj pomembne, spremembe kazenskih določb ter spremembe redakcijske narave in uskladitve z drugimi zakoni. Ker so vse navedene spremembe in dopolnitve v smeri odprave pomanjkljivosti in administrativnih ovir, poenostavitve postopkov in večanju storitev e-uprave, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagano novelo tudi podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Miran Potrč bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlagani zakon je eden tistih, ki navidezno urejajo sama potrebna vprašanja. Ne upam trditi, da je med navidezno in zares velika razlika v tem konkretnem primeru, vendar je prav povedati, da vsi, ki se neposredno z ozko problematiko prijave prebivališča ne ukvarjamo, kdaj pa kdaj nismo sposobni korektno oceniti, ali bo vse, kar je predlagano, res prineslo tudi želene učinke ali bo nastopil kakšen problem. V načelu torej zakon podpiramo, se nam pa postavlja vprašanje, ali sta rešena na ustrezen način recimo dva vprašanja. Vprašanje prijave prebivališča v primeru, kadar nekdo nima, da rečem, uporabnega dovoljena in hišne številke, to je namreč resno vprašanje, ki ga je treba na življenjski način reševati. To so vprašanja, ki se vlečejo v Sloveniji na žalost leta in desetletja. Jaz upam, da je ministrstvo, ki je ta del predloga pripravljalo, o tem v povezavi tudi z evidenco na geodetski upravi dobro razmislilo. In drugo vprašanje je vprašanje, povezano z evidenco prijave prebivališča in evidenco volilne pravice, posebej v tujini. Glede na probleme, s katerimi smo se srečevali ob zadnjih volitvah za predsednika republike, ki kažejo na to, da bi bilo nujno potrebno te evidence med seboj usklajevati, ne glede na to, da najbrž ni nesprejemljivo, da se diplomatsko-konzularnim predstavništvom določena pooblastila dajejo, vendar bi jih morali izvajati ne tako formalistično, kot so bila po naši oceni izvajana doslej, da je lahko prišlo do tako velikega razkoraka med tem, kdo je dejansko imel popolne podatke in popolno evidenco o svojem stalnem bivališču in mu je bilo tudi mogoče vabila in volilni material pošiljati, kje so se pa podatki vračali, ker niso bili urejeni in točni. Jaz še enkrat povem, lahko upam in verjamem, čeprav na ta vprašanja v celoti zadovoljivih odgovorov na matičnem delovnem telesu nismo dobili, da je predlagatelj o njih razmislil, verjetno se bomo pa z njimi še ob določenih spremembah in dopolnitvah zakona srečali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka Majda Zupan bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani poslanci in poslanke. Zakon o prijavi prebivališča ureja prijavno obveznost prebivališča tako za državljane Republike Slovenije, kot za tujce z namenom celovite in točne evidence o dejanskem stanju prebivalstva v Republiki Sloveniji. Na prijavo prebivališča se vežejo tudi določene materialne pravice posameznika. Zato je v interesu prebivalcev, da imajo ta status urejen. Enotna prijavna obveznost posameznika velja za prijavo stalnega prebivališča, medtem ko je pri prijavi začasnega prebivališča ta prijavna obveznost v večini primerov na strani stanodajalca. V teh šestih letih, odkar se zakon uporablja, so se pokazale določene pomanjkljivosti ureditve. Novela zakona uvaja dva nova inštituta in prinaša določene rešitve, ki bodo olajšale izvajanje zakona. Predlog zakona zasleduje cilj odprave administrativnih ovir, ki smo ga uresničili v kar lepem številu že sprejetih zakonov v zadnjih treh letih, zato tudi ta novela odpravlja krajevno pristojnost za prijavo oziroma odjavo stalnega in začasnega prebivališča. Uvaja se tudi možnost elektronske prijave ali odjave prebivališča, elektronska prijava odhoda iz države in vrnitev ter elektronske spremembe naslova stanovanja. Zakon je nastavljen tako, da je posameznik registriran na tistem naslovu, kjer dejansko prebiva, zato so predvideni tudi določeni novi instrumenti prijave prebivališča, ki do sedaj niso bili mogoči. Možna bo prijava prebivališča ter sprememba naslova stanovanja na naslov, ki še ni evidentiran v registru prostorskih enot. Pri tem pa je treba opozoriti, da registracija hišne številke ne pomeni legalizacije morebitne črne gradnje. Prijavo začasnega prebivališča posameznika bodo morale obvezno izvesti uprave zaporov, priporov ali prevzgojnih domov, v treh dneh po nastopu kazni zapora ali drugega ukrepa, odjaviti pa ga bodo morali pod odpustom. V tem primeru bo začasni naslov postal tudi naslov za vročanje, kar bo vplivalo na bistveno hitrejše in učinkovitejše vročanje upravnih in sodnih pisanj posameznikom, ki so na prestajanju kazni. Naslov za vročanje bodo morali ob prijavi ali odjavi stalnega ali začasnega prebivališča navesti tudi ostali posamezniki. Naslov za vročanje lahko posameznik spremeni kadarkoli, tudi če ne prijavlja ali odjavlja prebivališča. Zadostuje že izjava pred pristojnim organom. Zakon prinaša tudi pomembno novost, in sicer bodo morali imeti lastniki stavbe možnost vpogleda v register, kdo vse ima prijavljeno prebivališče na naslovu njegovega objekta. Dogajalo se je namreč, da so posamezniki brez vednosti lastnika stavbe na ta naslov prijavili svoje stalno ali začasno prebivališče. Na naslov je potem prihajala pošta in uradna pisanja, lastnik pa ni imel nobenih mehanizmov, da bi to na nek način preprečil ali se vsaj pozanimal, kdo vse je prijavljen na njegovem naslovu. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da so spremembe koristne, zato bomo novelo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Josip Bajc pa nam bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Hvala.
Hvala, gospod podpredsednik. Malo nenačrtovane reklame za televizijski prenos. Spoštovane kolegice in kolegi. Spremembe in dopolnitve zakona o prijavi prebivališča gredo po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke z roko v roki z aktualnimi spremembami in trendi, ki jih prinaša nova tehnologija. Kot vemo, je večino zadev, zaradi katerih so si posamezniki prej morali vzeti čas, sedaj moč urediti kar od doma po tako imenovani e-pošti oziroma poti. Ta način mnogokrat marsikomu prihrani dolgo pot in čas in to z veseljem pozdravljamo v poslanski skupini. Predlog zakona namreč odpravlja krajevno pristojnost za prijavo in odjava stalnega ali začasnega bivališča ali spremembe stanovanja. E-prijava ali odjava je namen bistveno zmanjšati administrativne ovire, ki jih imamo v življenju prav gotovo preveč. Dobro je in primerno, da se da enostavno majhne stvari urediti tudi na tak preprost način, neposredno od doma. Temeljni namen zakona je registracija posameznika na naslovu, na katerem dejansko prebiva. Tako se bo evidenca prebivalstva dejansko pomaknila proti točnosti in ne le približkom, kot je to bilo v nekaterih primerih danes in nekaterih, ki ste jih konkretneje tudi omenjali v svojih predstavitvah. Vsi smo že mnogokrat slišali za primere, ko je na enem naslovu bilo prijavljenih po več deset ljudi, ki tam dejansko sploh niso bili, še hujše je bilo, da te hiše oziroma hišne številke tam ni bilo. Ali pa so bili prijavljeni na naslovih, ki so bili dejansko črna gradnja. S temi spremembami zakona, vsaj po mnenju poslanske skupine, se bodo zlorabe takšnih vrst bistveno zmanjšale, upajmo, da v celoti onemogočile. Novost je tudi naslov za vročanje, ki se po novem uvaja v registru stalnega prebivalstva. Predlagatelj zakona je na predstavitvi predloga zakona zapisal, da iz sporočil sodišč izhaja, da se delež neuspešno vročenih sodnih pisanj v pravdnih zadevah giblje med 5 in 10%, pri nekaterih sodiščih pa izvršilnih zadevah tudi do 30%. Ko si ta podatek predstavljamo v praksi, je slika grozljiva, v nekaterih primerih kar eni tretjini upravičencev sploh ni moč vročiti sodne pošte. To vsekakor povečuje tudi sodne zaostanke, ki so pri nas poseben problem in mislim, da večkrat tudi omenjen. Zato v poslanski skupini močno podpiramo tudi obveznost oseb, ki prebivajo v naši državi, da upravljavcem registra stalnega prebivalstva sporočijo svoj naslov v Republiki Sloveniji, na katerem jim bo moč vročati pisanje sodišč in upravnih organov. Predlog zakona predvideva še mnoge dobre rešitve, na primer obveznost zavoda za prestajanje kazni, prevzgojnega doma in podobnih ustanov, da prijavo začasnega prebivališča posameznika v treh dneh po nastopu kazni ali pa enotno urejanje pravnoodjavne obveznosti tako za državljane Republike Slovenije, kot tudi za tujce, ki pri nas prebivajo. Po našem mnenju se tako odmeven primer iz polpreteklega časa prav gotovo ne bi mogel zgoditi. Opisane rešitve se nam zdijo dobre in napredne, ker po našem mnenju zagotavljajo preglednost v registru prebivalstva, česar v tem trenutku prav gotovo primanjkuje. V poslanski skupini menimo, da bo stanje na tem področju v primeru, da predlog zakona stopi v veljavo, izboljšalo in ljudem prihranilo marsikatero nepotrebno pot na sedež bodisi upravne enote bodisi izpostave upravne enote. Zato bomo poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ta predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Poslanec Boštjan Zagorac pa bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prijavi prebivališča zgleda na videz kot zakon, ki nima neke grozne teže za življenje ljudi v naši državi in na tak način se mi zdi, da je bil tudi na Odboru za notranjo politiko obravnavan. Ampak po našem prepričanju gre za zakon, ki je sigurno eden izmed zakonov, ki je v tej državi največkrat kršen. Gre za enega izmed tistih zakonov, ki ga ljudje najmanjkrat spoštujejo, bodisi zaradi tega, ker je pač prijava, odjava stalnega prebivališča povezana z drugimi stroški oziroma določenimi stroški, bodisi zaradi tega, ker se jim pač to zdi ali večina ljudi reče: "Bom že, ko bom." Čeprav vemo, da je rok jasno postavljen, do kdaj je treba to narediti. Samo stalno prebivališče, kot je dejal že nekdo pred mano, daje posamezniku tudi določene pravice in seveda obveznosti. Največ kršitev tega zakona se mi zdi, da se dogaja predvsem, bom rekel, na Dolenjskem in tudi v ostalih krajih Republike Slovenije, kjer so nastanjeni v hiši, prijavljena dva človeka - maksimalno štirje, noter pa jih živi 45, po nekod na Dolenjskem, pa tudi do 130. Gre za pripadnike Ciganov, ki to več ali manj v naši državi pridno koristijo, ohlapnost in nekontrolo tega zakona. Zato predvsem apel s strani Slovenske nacionalne stranke na Ministrstvo za notranje zadeve, da skuša še bolj natančno in še bolj, kot to počne do zdaj, izvajati kontrolo nad prijavo in odjavo stalnega prebivališča posameznikov. Kot sem že dejal, stalno prebivališče daje posamezniku določene pravice in pa predvsem tudi obveznosti. In vemo, da ni enako, če sta v neki stanovanjski enoti prijavljena dva človeka, živi jih pa 130 ali pa če dejansko dva živita. Stroški se delijo malo drugače v takem primeru, pa tudi intervencija policije v takšnem primeru zna biti drugačna. Načeloma stvari, kot jih predvideva zakon, kot je tako imenovano elektronsko prijavljanje in odjavljanje, niso nič slabega in mislim, da bodo samo olajšali življenje tistih, ki mogoče kdaj nimamo časa iti na upravno enoto in to narediti v roku, kot ga predpisuje zakon. Zato temu zakonu v Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih predlogov sprememb, zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj oziroma pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem pa tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH KAZENSKEGA ZAKONIKA, SKRAJŠANI POSTOPEK. Za to točko imamo predvidenih 55 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano poslanko Majdo Širca. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem podpredsedniku omenjenega odbora, gospodu Srečku Hvaucu, da nam predstavi poročilo odbora in predlog sklepa. Izvolite.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 38. seji 8.11.2007 obravnaval Predlog zakona o spremembah Kazenskega zakonika, ki ga je v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Majdo Širca. V uvodu je predstavnica predlagatelja izrazila nestrinjanje z odločitvijo podpredsednika odbora, da na njeno pobudo na sejo nisem povabil tudi predstavnikov z dolgega spiska predlogov. Kot podpredsednik sem najprej pojasnil, da so predlagatelji predlog zakona vložili po skrajšanem postopku in v obrazložitvi navedli, da gre za manj zahtevne spremembe zakona, tako da so sami na nek način že omejili ali zožili možnost za razpravo. Če bi zadevo vložili po rednem postopku, bi ta razprava že zaradi postopka bila lahko bolj bogata, bolj obširna, lahko bi 10 poslancev zahtevalo splošno razpravo, odprta bi ostala tudi javna razprava. Sicer pa so seje odbora javne, kdorkoli od zainteresiranih lahko sodeluje na teh sejah in poda tudi pisno mnenje, kar se pa ni zgodilo. Na obravnavi smo se seznanili tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je imela kar vrsto pomislekov glede tega predloga zakona. Naj navedem samo nekatere. Navajajo, da je podlaga za [[...]] [[Nerazumljivo.]] člen Kazenskega zakonika 63. člen Ustave Republike Slovenije, ki omejuje vsakršno spodbujanje sovraštva, nasilja in diskriminacije, zato ni jasno, zakaj se je predlagatelj odločil za inkriminiranje samo javno storjenih tovrstnih kaznivih dejanj. Drugo, izvršitvena oblika kaznivega dejanja ni ustrezna z vidika spoštovanja načela zakonitosti v kazenskem postopku [[28. člen Ustave]] , pa mogoče še neposredna uporaba mednarodne materialnopravne norme Rimskega statuta bi pomenila kršitev načela zakonitosti. Glede na zgoraj navedeno je predstavnik Zakonodajno-pravne službe menil, da bi bilo treba pristopiti k celovitemu procesu oziroma uskladitvi Kazenskega zakonika z določbami Rimskega statuta, torej ne na način, ki je uporabljen v predlogu zakona. Tudi Vlada je navedla vrsto pomislekov. Tudi tu bom navedel samo nekatere. Predstavnik Vlade je povedal, da predlagana sprememba 300. člena Kazenskega zakonika ni ustrezna, saj se z njo konceptualno spreminja veljavni 300. člen Kazenskega zakonika in da veljavni Kazenski zakonik v 141. členu že inkriminira kaznivo dejanje. Po mnenju Vlade se predlagatelji tudi neustrezno sklicujejo na določbe mednarodne pogodbe, saj kazenskopravna teorija zahteva njihovo specialno transformacijo v notranjo upravo. In še mogoče to, da je načrtovana obsežnejša prenova kazenskega zakonika in njihova uskladitev z Rimskim statutom, zato je Ministrstvo za pravosodje pobudo predlagatelju zakona za spremembo tega 300. člena zaradi proučitve kazenskopravnih vprašanj, ki jih ta odpira, že posredovalo pristojni delovni skupini. V razpravi, ki se je razvila po teh predstavitvah mnenj, so nekateri menili, da bi bilo potrebno širši krog strokovne javnosti vključiti že pri obravnavi predloga tega zakona, drugi pa so nasprotno menili, da bo strokovna javnost glede na navedeno problematiko vključena pri pripravi obsežnejše novele kazenskega zakonika, ki je pa že v pripravi. Člani so tudi menili, da gre za nekonsistenten predlog, z nekonsistentnimi rešitvami in da prinaša še bolj ohlapno dikcijo 300. člena Kazenskega zakonika. Na koncu se je pa večina članov strinjala s stališčem Zakonodajno-pravne službe in Vlade, da je potrebno pristopiti k celovitemu procesu oziroma uskladitvi kazenskega zakonika z določbami mednarodnih pogodb ter da se sovražni govor uredi v kazenskem zakoniku, vendar ne na takšen način. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, predlog predlagateljev zakona za amandma odbora k 1. členu pa ni bil sprejet. Na podlagi mnenj, izraženih na samem odboru, je bil s 7 glasovi "za" in 1 "proti" sprejet sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje Državnemu zboru predlaga, da na podlagi drugega odstavka 134. člena Poslovnika sprejme sklep: Predlog zakona o spremembah Kazenskega zakonika, skrajšani postopek, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Za govornico pa vabim poslanko Majdo Širco kot prvopodpisano pod spremembe kazenskega zakonika za uvodno predstavitev oziroma opredelitev do stališča matičnega delovnega telesa. Izvolite.
Lep pozdrav, spoštovani minister! Dovolite, da vam ponovim v teh petih minutah, zakaj mislimo, da bi naš predlog zahteval drugačno odločitev, se pravi primernost, da bi ga prepoznali kot primernega in da bi ga obravnavali še naprej tudi s tistim amandmajem, ki je prisluhnil vsem pripombam tako Zakonodajno-pravne službe pa tudi Vlade na naš predlog, ki smo jih sprejeli. Naj na začetku povem, da jezik ni nedolžna stvar. Če je nestrpen, lahko izziva, izzove nasilje. Svoboda govora namreč ni neomejena. Ustava jamči za svobodo izražanja, toda hkrati to svobodo tudi omejuje. Omejuje na točki, ko gre za sovražno in diskriminatorno izražanje in ko vpije k nasilju. Sovražni govor ni vsako drzno, žaljivo ali drugačno izražanje mnenj, kot smo tukaj slišali že večkrat, češ, da sovražni govor je drugačno, nesprejemljivo razmišljanje. Sovražni govor je tisti, ki poziva k nedopustnemu dejanju, k akciji. Če nekdo reče, recimo, da so homoseksualci odvečni, neprimerni, promiskuitetni, na primer, ali kakorkoli že, je to stališče, s katerim se sicer jaz ne strinjam, mogoče še kdo drugi ne, ampak je pač drugačno razmišljanje, drugačno mišljenje. Če pa k tej izjavi dodamo in k temu mnenju še dodamo neko akcijsko noto, nek zato, to se pravi, če rečemo, homoseksualci so odvečni in neprimerni in promiskuitetni, zato jih je treba iztrebiti ali jim odsekati ude, potem govorimo o sovražnem govoru. Skratka, vsa ostala mnenja, različni pogledi, stališča, to ni sovražni govor in 300. člen Kazenskega zakonika, ki ga spreminjamo, teh mnenj ne bo kriminaliziral in svoboda govora v tem smislu ne bo omejena. Sovražni govor je torej pozivanje k nasilnim dejanjem, k izražanju stališč, ki so po svoji naravi diskriminatorne, ksenofobne, homofobne in podobno in so usmerjene proti različnim manjšinam, proti ljudem, ki naj bi bili zaradi tega manj vredni, to se pravi proti etničnim, narodnim, verskim, kulturnim, spolnim in drugim. Bistvo spremembe tega 300. člena Kazenskega zakonika je v razmišljanju, da gre za zastarelo, v sodobnem mednarodnem pravu, tudi preveč okorelo, rešitev, ki ne ščiti vseh manjšin in skupin, kar ugotavlja tudi posebna skupina na Pravni fakulteti, ki bo te dni predstavila tudi stališča do sprememb kazenske zakonodaje v širšem smislu, ne samo tega člena, pa tudi skupina kazenskopravnih strokovnjakov na Inštitutu za kriminologijo pri Pravni fakulteti. To poročilo je javno in ima tudi podpoglavje sovražnega govora, ki podpira opcije tovrstnih rešitev, ki vam jih predlagamo. Veljavni 300. člen Kazenskega zakonika Republike Slovenije sicer prepoveduje vzbujanje nestrpnosti na podlagi rasne, verske, nacionalne, torej etnične pripadnosti, izpuščene ne obravnava, izpušča pa vse druge okoliščine, ki jih mi vključujemo. To se pravi, tiste okoliščine, ki so lahko predmet diskriminacije, nestrpnosti, vzbujanja sovraštva in nasilnega delovanja, recimo na osnovi hendikepiranosti, spolne usmerjenosti, političnega ali drugačnega prepričanja, gmotnega stanja, rojstva, izobrazbe, družbenega položaja, jezika in tako naprej. Evropska komisija za boj proti rasizmu in nestrpnosti v okviru Sveta Evrope je v svojih rednih poročilih o boju proti rasizmu in ksenofobiji v državah članicah [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]opozarjala večkrat, da v Sloveniji na tem področju, tudi zaradi pomanjkljive zakonodaje, tako rekoč ni pravnomočnih obsodb. To je tudi bil nekdanji varuh človekovih pravic večkrat poudaril. Ampak to še ne pomeni, da dejanj ni. Naj povem, da smo konzumirali vse pripombe Vlade, tudi to, da ne gre za sankcioniranje zgolj tistega dejanja, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ki je vezan na javno izjavljanje, ampak tudi ki se lahko dogaja tudi drugje. Konzumirali smo pripombe Vlade in pripombe Zakonodajno-pravne službe tudi glede Rimskega statuta, ampak če načelno [[...]]
Bo sovražno, če vam vzamem besedo, glede na to, da ste prekoračili rok?
Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi. Kazenski zakonik je vsekakor potreben temeljitih sprememb, saj veljavni zakonik ne izpolnjuje več sodobnih evropskih standardov na področju kazenskega prava. Zato v Poslanski skupini pričakujemo, da bo Vlada kmalu vložila v parlamentarno proceduro nov kazenski zakonik oziroma temeljito novelo zakonika, ki bo vpeljala nove demokratične, po svetu že uveljavljene kazenskopravne rešitve. Rimski statut in drugi mednarodnopravni akti nalagajo državam Evropske unije uskladitev svoje zakonodaje z njihovimi določili in prav je, da tudi Slovenija nadomesti svoja, danes že kar precej reliktna določila kazenskopravne ureditve, ki danes v velikem delu še vedno temelji na socialistični kazenskopravni doktrini. Poslanska skupina se vsekakor zavzema za takšen celovit pristop k potrebni spremembi kazenskopravne zakonodaje. Današnji obravnavani predlog novele kazenskega zakonika, ki ga je v zakonodajno proceduro vložila skupina poslancev, s prvopodpisano poslanko Majdo Širca, predstavlja drugačen pristop od prej opisanega. Gre zgolj za parcialno spremembo sedaj veljavnega zakonika, s katerim se spreminja le en člen. Ne gre pa le za to, da ta predlagana sprememba ni celovita, pač pa je tudi predlog spremembe 30. člena zakonika neustrezen. Zakonsko določilo, še posebej če gre za kazenskopravno določilo, mora biti čimbolj jasno, precizno formulirano in nedvoumno. In ravno teh, za pravni red pomembnih elementov, predlagana zakonska novela ne izpolnjuje. Gre za precej posplošeno dikcijo, ki ji primanjkuje preciznosti, bohoti pa se z ohlapnostjo. Takšna zakonska formulacija, ki je v tem zakonskem predlogu zapisana, omogoča precej poljubno uporabo. Določilo je lahko izjemno raztegljivo in se lahko na marsikaj nanaša, lahko pa je tudi ravno obratno, da se zaradi svoje ohlapnosti na skoraj nič ne more nanašati. Odvisno pač od tistega, ki zakon uporablja oziroma izvaja. Predvsem tu mislim na državne tožilce, ki bi ob takšnem zakonskem določilu izvajali zakon zelo različno in po svoje. Po domače rečeno, ravnali bi lahko tako, kot bi jim v posameznem primeru "pasalo". Tu smo zelo blizu tudi nekdanjemu verbalnemu deliktu iz bivšega socialističnega režima, ko je tedanja partijska oblast na podlagi zloglasnega 133. člena kazensko preganjala svoje politične nasprotnike, ki so kaj povedali, kar tedanji partiji ni bilo povšeči. Sedaj skupina opozicijskih poslancev z obravnavano novelo uvaja nekaj podobnega, kar smo mislili, da se ne bo več ponovilo, saj od demokratičnih politikov ne moreš kaj takšnega pričakovati. Zelo sprevržena se mi zdi namera predlagateljev, ko med skupinami, ki naj bi jih novela zakonika posebej ščitila pred tako imenovanim sovražnim govorom, navajajo tudi pedofile. Medtem ko se v svetu krepi restriktivnost zoper pedofilijo, ta zakon na široko odpira vrata večje tolerance do pedofilov, kar pa v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ostro odklanjamo. S tem, ko spremenjeno odločilo 300. člena govori o tako imenovanem sovražnem govoru, ki predstavlja spodbujanje sovraštva, nasilja ali diskriminacije, ki temelji na kršitvi načela enakosti pred zakonom, glede na raso, vero ali katerikoli drugo osebno okoliščino, odpira prevelik manevrski prostor za kazenski pregon. Ko govorimo o kršitvi načela enakosti glede na spol ali raso, je stvar popolnoma jasna in razumljiva. Če pa k temu dodamo še to, kar predlagatelji želijo, da k temu prištejemo še kršitev načela enakosti glede na katerokoli drugo osebno okoliščino, potem se po tej predlagani zakonski prepovedi lahko znajdejo na drugi strani zakona in v kazenskem pregonu tudi vsi tisti, ki bi javno spodbujali diskriminacijo nad pedofili, nasilneži, piromani ali drugimi skupinami ljudi z določenimi osebnimi okoliščinami, ki so v naši civilizaciji nesprejemljive. Takšne skupine ljudi s takšnimi nesprejemljivimi osebnimi okoliščinami morajo biti v naši civilizaciji še kako diskriminirane, kajti na ta način zagotavljamo varstvo in zaščito vseh drugih, ki so od njih ogroženi. To pa ne pomeni, da nima vsak posameznik zagotovljenih vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin, imeti zagotovljeno pravno varstvo v vseh postopkih, ki se vodijo zoper njega, in veljati za nedolžnega, vse dokler mu krivda ni pravnomočno dokazana. Zato Poslanci Slovenske demokratske stranke tako nedodelanega in površno pripravljenega zakonskega predloga ne moremo podpreti, še posebej ne zaradi tega, ker bi uporaba oziroma izvajanje predlaganega besedila zakona lahko v mnogih primerih zamenjavala oziroma izenačevala vlogo storilca in žrtve kaznivega dejanja, o katerem govori določilo člena, ki se po tem predlogu v kazenskem zakoniku spreminja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka Darja Lavtižar Bebler bo predstavila stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister! V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da dejansko obstoji potreba po prenovi 300. člena Kazenskega zakonika, ki inkriminira spodbujanje sovraštva, nasilja in diskriminacije, in ki bi moral še bolj precizno določiti posamezne oblike in znake kaznivega dejanja sovražnega govora. Nenazadnje je po sprejemu zadnje obsežnejše novele našega kazenskega zakonika preteklo že kar nekaj časa, medtem pa je bilo v okviru Združenih narodov ali Sveta Evrope sprejeto še kar nekaj mednarodnopravnih dokumentov, zlasti resolucij in deklaracij, ki podrobneje in bolj moderno obravnavajo sovražni govor in priporočajo državam članicam, kako v notranji kazenski zakonodaji uredijo vprašanja inkriminacije tovrstnih kaznivih dejanjih. Ti dokumenti vsebujejo tudi bolj sodobne opredelitve svobode govora in izražanja, pravice do osebnega dostojanstva, pravice zasebnosti, osebnostnih pravic in podobno, kar vse je treba upoštevati pri inkriminaciji sovražnega govora. Posebej velik napredek je bil storjen tudi pri opredelitvah svobode, pa tudi etike različnih vrst medijev, prek katerih se še posebej pogosto širi sovražni govor. Prav tako že obstoji relevantna judikatura evropskega sodišča za človekove pravice v Strasbourgu, ki jo je treba in koristno upoštevati pri zasnovi inkriminacije sovražnega govora. Vse to, kar sem naštela, pa pove, da gre za zelo kompleksno vprašanje, ki ga je treba še strokovno korektno umestiti v zapleten sistem oziroma v celovit kontekst kazenskega prava. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo naklonjeni parcialnim spremembam kazenskega zakonika, še posebej pa o tem konkretnem primeru pogrešamo prepričljive strokovne ocene in stališča kazenskopravnih ekspertov. Že dileme, ki jih odpira mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, so pravzaprav zadostne za našo skepso, da je prav predlagana novela najbolj primerna za to, da bi ji izrekli naklonjenost. Moti nas tudi, da se je predlagatelj odločil za skrajšani postopek, ker da gre za manj zahtevne spremembe. Ko gre za spremembe kazenske zakonodaje, pa čeprav samo enega člena kazenskega zakonika, se vedno zastavlja vprašanje, ali gre res za manj zahtevne spremembe, ali gre za dovolj določno opredelitev kaznivosti, da se ne bi pozneje zastavilo vprašanje spoštovanja ustavnega načela zakonitosti v kazenskem postopku. V Poslanski skupini Socialnih demokratov razumemo in odobravamo sam smoter, ki motivira predlagatelja v oceni, da je treba kaznivo dejanje sovražnega govora dodatno razdelati in uskladiti s sodobnim gledanjem na to nadvse pomembno materijo. Menimo pa, glede na to, da je že v strokovni in javni razpravi nek drugi celovitejši predlog kazenskega zakonika, da bi ta danes obravnavani predlog usmerili v tisto razpravo, ki že poteka. Kakor nam je pač tukaj že zagotovil minister za pravosodje, pri čemer seveda upamo, da si bo predlagatelj vzel dovolj časa za vsestransko poglobljeno strokovno in javno razpravo, kjer smo seveda pa mi kritični tudi do načina, kako pa je nastajal tisti osnutek. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nekako ne moremo podpreti tega predloga, čeprav smotru samemu ne nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni gospod minister, kolegice in kolegi! Pri predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem zakoniku smo bili postavljeni kar v veliko zagato. Na eni strani imamo željo, voljo po tem, da bi se sovražni govor, sovražni jezik, sovražno pisanje vendarle nekako natančneje določilo, da bi omejilo vse tisto, kar omogoča razplemtevanje čustev v slovenski družbi, in na drugi strani, da bi se ohranila zakonitost, jasnost, prepričljivost. Že na samem odboru se je pokazalo, da so stvari zelo mavrične, da je zelo velik spekter razumevanja tega, kaj je sovražni govor. Enemu se je zdelo že preveč, če komu s prstom pomigaš, drugi je že pozivanje na uboj štel kot neko pravico do svobode govora. Seveda je treba v tem, ko se definira sovražni govor, zajeti pravzaprav vse tisto, kar sodi v celoten jezikovni semantični spekter tega, kar lahko spodbuja negativna dejanja zaradi negativnega govorjenja. Pa naj si gre za tako blage oblike kot, da se da kaj v premislek in seveda potem posledično, da se da v premislek hudo dejanje, da se namigne na kaj, da se omenja možnost, da se priporoča, da se poziva, napeljuje zahteva ali celo ukazuje. Se pravi, govor lahko pravzaprav znotraj celega tega polja, ki sem ga tako na nekaterih točkah označil, lahko povzroči huda dejanja. To seveda poznamo iz lastne zgodovine, iz tuje zgodovine, pa žal tudi iz sedanjosti in najbrž tudi iz prihodnosti. Zato se mi zdi, da bi bilo vendarle dobro, da se o tem v Državnem zboru dodobra premisli. Strpna družba seveda mora dopuščati izražanje najrazličnejših misli, idej, mnenj, pomislekov in premislekov, četudi se komu zdijo nerazumna, neumna in groba. Če so izjave žaljive, kazenski zakonik to že obravnava. Če gre za dejanja zoper dobro ime in čast, to že obravnava. Ko pa gre za spodbujanje sovraštva, nasilja, diskriminacije, ki temelji na kršitvi načela enakosti, pa sicer o tem govori 300. člen. Ampak tukaj imamo spet dvoje. 300. člen se v predlogu kazenskega zakonika ne spreminja, po drugi strani pa se strokovna javnost strinja, da bi ga bilo treba spremeniti, jasneje določiti in seveda na nek način omogočiti tudi to, da se znotraj najdejo sicer tiste manjšine ali skupine ljudi, ki seveda niso vezane na narodnost, raso, vero. Tudi kaj drugega je lahko. Včasih so pač rekli, vse dolgolasce je treba pobiti, to je bil sovražni govor. Seveda, ta okoliščina ni ne vera ne rasa, ne narodnost. Ali pa zdaj pri kadilcih, ko so se kadilci stigmatizirali. Lahko vam pokažem vsaj deset pisem, ki izražajo sovražni govor in mi napovedujejo vse kazni, ki jih lahko doživim na tem svetu in še kakšno na onem svetu. Pri tem zakonu imamo v Liberalni demokraciji problem, zakaj je predlog omejeval sovražni govor samo na javno izražanje. To je bilo potem z amandmajem urejeno. Bolj pomembno je pa to, da imamo problem pri temeljnem načelu kazenskega prava, to je načelo zakonitosti, v generalni klavzuli in pri sklicevanju na določbe Rimskega statuta. In seveda tudi, zakaj uvajati kvalificirano obliko, kadar je storilec uradna oseba. V Liberalni demokraciji bomo glasovali po svoji vesti, po svojem prepričanju, seveda tudi po tem, koliko kdo o tem ve. Vsekakor pa, karkoli se bo dogajalo [[...]] [[opozorilni znak za konec]] [[...]]s predlogom tega zakona, zadeva bo ostala še naprej odprta in jo bo treba reševati. Kajne, gospod minister? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija bo predstavila poslanka Majda Zupan. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Slovenija se nahaja na stičišču poti različnih narodov in je kljub dobri integraciji še vedno skupnost mnogih različnosti. Pravimo, da različnost bogati, omogoča presežke in napredek družbe. Pa vendar se pogosto zaradi nesposobnosti dojemanja pojavlja nestrpnost do drugačnih, pa najsi bodo drugačne rase, kulture, jezika, spolne pripadnosti, veroizpovedi ali pa imajo samo stališče, ki je drugačno od našega. Nestrpno se izraža skozi mnogo dejanj. Eno od teh je tudi sovražni govor. V preteklosti je bila svoboda govora pogosto omejevana. S spremembo političnega sistema in sprejetjem nove ustave se je uveljavila širša pravica svobode govora, vendar pa to še ne pomeni, da lahko vsakdo govori povprek, kar se mu zdi, pravice so namreč omejene s pravicami drugih. Kje postaviti mejo med svobodo govora in varovanjem pravic posameznika, pa je vprašanje, na katerega ni enostavnega odgovora. Razprava na to temo se je v Državnem zboru odvijala zelo pogosto. Na to problematiko pa smo v Poslanski skupini Nove Slovenije opozarjali predvsem ob vsakoletni oziroma vsakokratni obravnavi poročil varuha človekovih pravic. Predlog zakona, ki so ga vložili trije poslanci s prvopodpisano gospod Majdo Širca, želi spremeniti Kazenski zakonik in inkriminirati sovražni govor ter razširiti nabor hudodelstev zoper človečnost in vojna hudodelstva. V Poslanski skupini Nove Slovenije se strinjamo z vladnim mnenjem, da je obseg veljavnega 300. člena Kazenskega zakonika preozek zaradi novih pojavnih oblik kaznivih dejanj ter da je potreben prenove. Kljub temu pa menimo, da predlog sprememb ni ustrezen. Predlagane spremembe se namreč prekrivajo z že definiranimi kaznivimi dejanji v Kazenskem zakoniku, poleg tega pa se sklicujejo na določene člene Rimskega statuta, kar je s kazenskopravnega vidika popolnoma neustrezno. Kazenskopravna teorija zahteva, da se za določbe mednarodnih pogodb opravi specialna transformacija neposredno v zakon. Ne kaže se sklicevati neposredno na Rimski statut v tem primeru. Slovenska družba je kljub dolgi civilizacijski kulturi vedno bolj izpostavljena kulturi netolerantnosti, s čimer se ne moremo ravno hvaliti. Varstvo človekovih pravic in toleranca do drugačnih ni dovolj. Potrebno je spoštovanje, ki ne obsega le-tega, da drugega trpim in prenašam, ampak tudi, da ga spoštujem kot nekaj drugačnega in dragocenega. Pri tem moramo biti še posebej pozorni do tradicionalno marginaliziranih družbenih skupin. V poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da bo Vlada ob širši javni razpravi, ob pripravi novega kazenskega zakonika konsistentno vključila pobude za izboljšavo, med katere štejemo tudi današnji predlog zakona. Iz razloga celovitosti urejanja problematike in zaradi zgoraj že prej naštetih razlogov predloga zakona ne bomo sprejeli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Že na začetku želim poudariti, da poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke zakona o spremembah kazenskega zakonika ne bomo podprli. Predlagatelj je mnenja, da mora biti sovražni govor tudi v slovenskem pravnem redu opredeljen kot kaznivo dejanje. Zato bi bilo po njihovem mnenju 300. člen Kazenskega zakonika treba dopolniti tako, da se kriminalizira tudi spodbujanje k sovraštvu. Tudi poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ostro kritiziramo sovražni govor in želimo, da bi bila Slovenija poznana kot tolerantna država, ki ne dovoljuje vzbujanja sovraštva in nestrpnosti na podlagi rasne, verske, etnične pripadnosti, drugačnih prepričanj, izobrazbe in drugih posebnih okoliščin. Vsako takšno dejanje obsojamo in menimo, da nihče, ki živi v tej državi, nima pravice žaliti druge, če želimo, da bi vsi živeli skupaj v miru in toleranci. Kot sem že dejal, po našem mnenju sprememba 300. člena Kazenskega zakonika ni ustrezna, saj je to področje že na nek način urejeno v 141. členu, ki ureja kršitve enakopravnosti, in še v nekaterih drugih členih. V zakoniku je ta problematika torej posredno že zajeta v nekaterih členih. V zakoniku je ta problematika posredno že zajeta v nekaterih členih, rešitev predlagatelja ni dobra in premišljena. Problem sovražnega govora je dovolj dobro urejen v sedanji ureditvi in ga je mogoče interpretirati iz že omenjenih členov. Bojimo se tudi da bo v primeru, da stopi v veljavo ta predlog zakona, zelo težko določiti meje sovražnega govora. V praksi bi tako lahko prišlo do zlorabe tega člena. Menimo, da je sprememba samo v tem segmentu oziroma samo na eni točki, ki jo danes obravnavamo, bolj populistične narave kot pa resno razmišljanje konkretne spremembe kazenskega zakonika. Naj še enkrat poudarim, da s tem ne zanikamo pomembnosti problematike sovražnega govora, nasprotno, ne le sovražni govor, ampak katerakoli oblika diskreditacije in žalitve osebnosti je vredna obsojanja in mora biti sankcionirana kot je to določeno v zakonodaji. Vendar bi bilo bolj smotrno, da ostane veljavna dosedanja ureditev, ki je boljša od predlagane rešitev, o kateri razpravljamo danes. Hvala.
Hvala. Gospa Majda Širca bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Še enkrat hvala lepa. Spoštovani! Sovraštvo rodi novo sovraštvo. Dobila sem danes ta mail. Glede na to, da prihajam iz nekdanje jugoslovanske pokrajine Kosovo, mogoče dosti bolj tenkočutno govorim o tej temi, torej vprašanju sovražnega govora. Leta 1981 se je na Kosovu začelo najprej s sovražnim govorom, dokler niso izbruhnili nemiri vse do današnjih dni, ko se še zmeraj razpleta kosovski vozel, ni konca. Seveda zakon podpiram in tako naprej. Jaz vem, da enkrat v bodoče, ko nas ne bo več tukaj, v drugih okoliščinah bo ta, po mojem razmišljanju, avantgardni in dovolj temeljito pretehtan predlog, obravnavan. In upam tudi, gospod minister, da ne boste tega našega predloga, kot ste zapisali v obrazložitvi, poslali samo v preučevanje vaši skupini za razmišljanje o kazenskem zakoniku, ampak tudi tisti, ki je delala na raziskovalni nalogi o prenovi celotnega kazenskega zakonika in ki ima javno dostopno, to je, tudi pozitivno razmišljanje o sovražnem govoru, kot ga urejuje naša rešitev. Jaz naj poudarim, da ne gre za tako imenovani verbalni delikt in da je zelo enostavno prevesti sovražni govor v tiste čase, ko je 133. člen ščitil državo, naša rešitev ščititi posameznika oziroma depreveligirane skupine posameznikov in posameznic. Naj povem, da sedanja ureditev, kot je zapisana v 300. členu kazenskega zakonika, ne ščiti pedofile, ki bi jim bilo treba vžgati na glavo en tak velik P, izbrisane, ki naj bi jim "igral puškomitraljez", golazni, ki bi jo bilo treba vse pobiti, ne ščiti istospolnih, ki bi naj bili izmečki družbe, ne ščiti in ne poziva tiste, ki pozivajo k poboju Romov in potrebi po novem Hitlerju, ne ščiti samskih žensk, ki bi jih bilo treba umakniti, pa še koga. Ne ščiti ta ureditev, zato je tudi rešitev in pravnomočnih obsodb tako malo, na kar nas opozarja tudi Evropa. Ampak ne glede na to, gospod minister, tudi vi ste v Luksemburgu letos na začetku leta udeležili srečanja, kjer ste se obvezali, da članice morajo javno spodbujanje k nasilju ali sovraštvu zoper posameznika ali skupine na podlagi rase, barve itn., in okoliščin, seveda urediti v svoji zakonodaji. To ste obljubili in to boste prej ali slej morali narediti. Mi smo to že naredili. Jaz se zavedam, zavedamo se in to smo tudi zapisali, še posebej v amandmaju, ko smo predlagali nabor osebnih okoliščin po sugestiji Zakonodajno-pravne službe pa tudi Vlade. In smo našteli tiste, za nas depriviligirane skupine ljudi, ki so pravzaprav preslikane kar iz 141. člena Kazenskega zakonika. Ampak v študijah boste zasledili, da to naštevanje in opredeljevanje tako imenovanih osebnih okoliščin depriviligiranih skupin ni stvar in materija, ki se tiče samo strokovnjakov s področja kazenskega prava, ampak sociologov, antropologov in proučevalcev kultur. Kajti, poleg tistih klasičnih naborov, ki jih opredeljuje mednarodno pravo, ki pridejo vedno v poštev za zaščito, to se pravi, glede na vero, nacionalno, etično pripadnost, se v skupinah in skupnosti zmeraj pojavijo tiste posebne okoliščine, ki so specifične za določeno okolje. Zato ni čudno, da španski kazenski zakonik se sklicuje oziroma penalizira tiste skupine, ki so depriviligirane do rase, ideologij, vere, religij, družinskega statusa, narodnostnega in etnične pripadnosti, do spola, spolne orientacije, bolezni, invalidnosti itn. Medtem ko na Norveškem imajo še več, poleg vere, rase, barve kože itn., etične in nacionalne pripadnosti, govori se o homoseksualni usmerjenosti ali celo življenjskem stilu, da ne govorim o Švedski, kjer imajo vse oblike spolne usmerjenosti in še druge taksativno naštete skupine ljudi. Čas je, da se tudi Slovenci v tem smislu moderniziramo zaradi tega, ker nas okoliščine silijo v to. Prej ali slej, minister, vi ali nekdo drug [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]seveda ne želimo biti edini, ki to novelo podpiramo. Hvala.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! Mislim, da je bil Volter, ko je nekoč dejal: "Ko poslušam govornika in se z njim ne strinjam, me tako zelo razjezi ali pa razžalosti, da bi ga najraje pretepel. Po drugi strani pa bi se za njegovo pravico do teh besed se boril do smrti." Vzemite te besede, poskusite jih dojeti, predvsem vi, predlagatelji. V Poslanski skupini Nacionalne stranke omenjene novele ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil oziroma gospod Jelen. Ivan Jelen bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, poslanke in poslanci! Poslanci s prvopodpisano gospo Majdo Širca so v zakonodajni postopek vložili Predlog zakona o spremembah Kazenskega zakonika Republike Slovenije, katerega namen je celovita prepoved sovražnega govora, saj po njihovem mnenju veljavni kazenski zakonik tega področja ne ureja dovolj celovito. Poslanci DeSUS-a trdno zavzemamo stališče, da je izzivanje nestrpnosti in pozivanje k sovražnosti izredno problematično z vidika človekovih pravic. Po naši oceni je sovražni govor eno najmočnejših sredstev diskriminacije tudi zato, ker ga po eni strani težko definiramo, po drugi pa že težje preiskujemo in kaznujemo. Sovražni govor je reguliran v slovenski ustavi in v kazenski zakonodaji. Ustava Republike Slovenije v svojem 63. členu kot protiustavno šteje vsakršno spodbujanje k narodni, rastni, verski ali drugi neenakopravnosti ter razpihovanja narodnega, rastnega, verskega ali drugega sovraštva in nestrpnosti. Na podlagi tega člena ustave kot temelja tudi 300. člena Kazenskega zakonika, ki določa kazensko odgovornost za tistega, ki izziva ali razpihuje narodnostno, rasno ali versko sovraštvo, razdor ali nestrpnost ali širi ideje o večvrednosti ene rase od druge. Po drugi strani pa ustava zagotavlja tudi svobodo govora, izražanja misli, javnega nastopanja in po našem prepričanju je potrebno zavzemanje za svobodo govora kot liberalno vrednoto ščititi oziroma jo zaščititi. Je pa seveda potrebno glede na konkretne primere presojati, kdaj ustavna pravica svobode govora preseže svoj okvir in zapade v kategorijo sovražnega govora. Izredno zaskrbljujoče je dejstvo, da se ta prag, kdaj še gre za svobodo govora in kdaj te besede pomenijo poniževanje, razčlovečenje, postavljanje v podrejen položaj, odvzemanje dostojanstva, čedalje bolj zvišuje. Kaznivo dejanje po 300. členu Kazenskega zakonika je v Kazenskem zakoniku uvrščeno v poglavje kaznivih dejanj zoper javni red in mir. Slednje daje podlago na razpolago, da je objekt kazenskega pravnega varstva v prvi vrsti javni red in mir, v drugi vrsti pa del prebivalstva, kot so narodnostne, rasne ali verske skupine ljudi. Po vsebini, pomenu in posledicah gre za ogrožen delikt, ki vsebuje antidiskriminacijski dejanski stan. S tem kaznivim dejanjem je tako varen določen krog prebivalstva v njegovem dostojanstvu oziroma narodnosti, rasni ali verski enakosti. Predlagatelji pa ponujajo rešitev, da se po tem členu zaščiti posameznika ali skupino tudi glede na katerokoli drugo osebno okoliščino. Pri tem naj samo opomnim, da je vsak posameznik tako na podlagi Ustave Republike Slovenije kot na podlagi sedaj veljavne kazenske zakonodaje varovan v primeru, da gre za kršitev njegovih človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Poslanci DeSUS-a podpiramo namero, da se v kazenski zakonodaji uredi sovražni govor glede na današnje razmere. Kljub temu pa se ne moremo strinjati, da bi zgolj s spremembo enega člena celovito uredili to vprašanje, saj je obravnavani 300. člen Kazenskega zakonika vpet v več drugih členov, zato je vsekakor treba celovito pristopiti k reševanju tega vprašanja. Iz tega razloga Poslanska skupina DeSUS predlaganega zakona ne more podpreti. Kljub navedenemu pa kaže pri oblikovanju besedila sprememb Kazenskega zakonika, ki se pripravlja, pretehtati razloge za razrešitev te prepovedi diskriminacije, ki bi ustrezala današnjim razmeram v smislu varovanja javnega reda in miru. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.20 oziroma pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 1. točke dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. Zbor je to točko dnevnega reda obravnaval v ponedeljek, 19. novembra, in jo zaradi obravnave 1.a točke dnevnega reda prekinil. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: gospa Marjeta Cotman, ministrica za delo, družino in socialne zadeve, dr. Gregor Virant, minister za javno upravo in mag. Andrej Vizjak, minister za gospodarstvo. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj po poslancih, ki v ponedeljek niso uspeli postaviti poslanskega vprašanja. Najprej bo gospod Srečko Prijatelj postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Vojni zločini ne zastarajo, to vemo, in toliko bolj je nerazumljivo dejstvo, da je sleherna krivda v procesnih postopkih pri škofu Rožmanu nekako doživela oprostitev, čeprav je sodeloval tako z italijanskim okupatorjem kot tudi z nemškim, dvakrat bil prisoten pri podpisu zaveze okupatorju na stadionu in še druge stvari bi lahko naštevali. Poudarjam, procesno je bil opran. Pa ni to namen mojega vprašanja. To navajam zgolj zaradi tega, ker Slovenija je v EU enakopravna članica, ker EU temelji na dejstvu, da spoštuje tako našo tradicijo NOB kot tudi zgodovino in temelji na antifašizmu. V sklopu tega dejstva želim spoštovanega ministra za pravosodje vprašati: Zakaj od 19. aprila 2006 ni ne duha ne sluha, ne pozitivnega ne negativnega odgovora, ne pritrdilnega, ne obvestila o tem, kje je končala naša tožba, ki smo jo podali na podlagi določila 146. člena Zakona o kazenskem postopku glede skupine oficirjev italijanske narodnosti, ki so v času druge svetovne vojne zagrešile okrutne zločine v Sloveniji? Ta tožba seveda temelji na dejstvih in je bila že vložena v Londonu takoj po končani vojni pri tako imenovanem United Nation World Crime Commission, to se pravi na vojnem sodišču takratnem, vendar je zaradi znanih zgodovinskih razlogov ta tožba opuščena. Takrat pač so smatrali, da je bolje, če se Italiji ne sodi. Pa vendar, ker so zločini živi, dokazljivi in v bistvu imajo posledice in morajo dobiti tudi sodni epilog, bi bilo prav, da na njih najdemo tudi odgovor, oškodovanci in družine, pa tudi zadoščenje. Spoštovani minister, sprašujem vas: Zakaj ne znate najti odgovora na premnoga vprašanja, ki so strnjena tukaj v tej zelo strokovni literaturi in skrbno prečesana v tem smislu, da smo zajeli še živeče ljudi, ki nikoli niso stopili pred sodišče? Sprašujem vas: Zakaj kot pravosodni minister nimate toliko moči, da bi [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za poslansko vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Vaše vprašanje se nanaša na kazensko prijavo, ki je v začetku prejšnjega leta zoper 165 oficirjev italijanske vojske med drugo svetovno vojno vložila vaša stranka. Naj povem, da nam je Vrhovno državno tožilstvo sporočilo, da je vrhovni državni tožilec po prejemu ovadbe zahteval ne samo od Arhiva Slovenije, ampak tudi od slovenskega Interpola identifikacijske podatke za ovadene oficirje. Na ta način je bilo do sedaj pridobljenih podatkov za 76 oseb, od katerih pa je za velik del ugotovljeno, da so že umrli. Za druge pa, da o njihovem bivanju ni podatkov že desetletja. Glede preostalih oseb so že nekajkrat urgirali za podatke, vendar jih tudi slovenskemu Interpolu doslej še ni uspelo pridobiti. Državni tožilec torej aktivno dela na tem primeru, vendar je zaradi preteka časa, ki je potekel od takrat, težko pridobival te podatke. Gotovo je treba tovrstna kazniva dejanja, ki se nanašajo na kazniva dejanja zoper človečnost, temeljito raziskati, zato bom posebej zahteval od državnega tožilstva natančno poročilo o tem dogodku. Prosim tudi vas in vse druge, če razpolagate s kakršnimikoli dodatnimi podatki, ki bi zadevo lahko pomagali osvetliti, zlasti podatki, kot pravite, o še živečih osebah, če imate morebiti tudi konkretnejše podatke - kje so te osebe, kje se nahajajo, kako do njih priti. Vse te podatke bomo skrbno obravnavali in jih bo tožilstvo zanesljivo obravnavalo. Tožilstvo dela na tem in bo sigurno delalo, zadeva ni opuščena, vendar morate razumeti, saj tudi pri mnogih drugih notornih kaznivih zoper človečnost in mednarodno pravo, ki so se zgodili na slovenskem ozemlju med drugo svetovno vojno in zlasti po drugi svetovni vojni, doslej še ni prišlo do nobenega zaključenega sodnega postopka. Očitno do teh podatkov ni enostavno priti. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Moram reči, da sem delno zadovoljen s tem odgovorom. Hvala za ta odgovor. Vendar raziskovalna naloga, analiza, študija, strokovna ekspertiza ni narejena zgolj z našim vedenjem. To so podatki, ki so bili priskrbljeni s strani strokovnjakov v Republiki Sloveniji, zgodovinarjev, in tudi hvala vsem našim strokovnim sodelavcem, ki so - dve leti sem skupaj delal z njimi - priskrbeli tako kvaliteten dokazni material. Rad bi pa povedal nekaj drugega oziroma vprašal bi vas sledeče. Ali ste stopili v kontakt tudi z Republiko Italijo? Kajti vemo, da je tudi Italija dolžna posredovati podatke, in dejstva, ki kažejo na to, da je krivda dokazljiva, so pisana v obtožnicah. Poudarjam, vi ste prej navajali, da osebe niso žive. Jaz trdim, da mnogo teh oseb je živih, menjali so priimke, imena, bivališča, in kot taki še danes uživajo, na žalost, velik ugled v Italiji. Ali bomo dobili ta odgovor tudi v pisni obliki? To bi vas želel vprašati. In seveda, osebe, ki se ukvarjajo s tem, bi želeli imeti tudi na listi, da lahko kontaktiramo z njimi; torej tožilec, ki je pristojen za to. Moti me dejstvo, da po oddaji tega gradiva nismo dobili nikakršnega odgovora. Hvala lepa za dopolnilne odgovore na moje vprašanje.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala tudi za to dopolnitev tega vprašanja. Pravzaprav je bilo vprašanje samo eno, za imena oseb, ki se ukvarja v tožilstvu s tem, vam bomo v skladu s predpisi, ki urejajo to področje, posredovali pisni odgovor na to vaše vprašanje. Ponavljam pa, kar sem že prej povedal, da smo pripravljeni tako na ministrstvu v okviru sektorja na ministrstvu za popravo krivic in narodno spravo, da pregledamo vaše podatke, da jih tudi med drugim raziskovalno obdelujemo še naprej in tudi da vse te podatke posredujemo naprej tožilstvu. Povedal sem pa, da je bil tudi vključen tudi Interpol, kar pomeni, da zadeva ni omejena samo na našo državo. Vendar je treba razumeti, da tudi v Sloveniji je zelo težko pridobiti podatke o zločinih zoper človeštvo, ki so se zgodili po drugi svetovni vojni, in verjamem, da je toliko težje to tudi v državah zunaj naše jurisdikcije. Zadeva je gotovo izjemno zahtevna. Vendar pa podporam zahtevo in potrebo, da se to temeljito razišče.
Hvala. Gospod Drobnič. Ga ni. To se pravi, je na vrsti gospod Cvikl, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Državljani in državljanke, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Gospod minister za finance! Prosim vas, da nam pojasnite, da pojasnite slovenski javnosti, zakaj se niste pravočasno odzvali na opozorila domače in evropske ekonomske in politične javnosti glede vse višje inflacije. Ta je v zadnjim mesecih neverjetno visoka. Oktobrska medletna rast cen hrane in brezalkoholnih pijač je 13,3% in ni več sezonske narave. Ta gibanja niso povezana z našimi analizami stanja v državi. Gospod Almunia, evropski komisar, je povedal pred nekaj dnevi, da vas je na problem inflacije opozoril že pred nekaj meseci, vi pa o vsem tem molčite. Zato vas prosim za pojasnilo o vašem neodzivu. In prosim vas za pojasnilo: Kako boste delovali v preostanku vašega mandata, pa kakorkoli dolg bo? Sam ocenjujem in v Poslanski skupini Socialnih demokratov verjamemo, da dosedanji ukrepi Vlade ne zadostujejo za zajezitev inflacije. Celo več, 11,3% rast odhodkov sprememb proračuna za leto 2008 bodo to inflacijo pospešili. Gospod Janez Ivan Janša, aktualni predsednik Vlade pravi, da smo preveč kritični do vladne ekonomske politike in še posebej do finančne oziroma proračunske politike. Vendar rezultati so tisti, ki potrjujejo našo kritičnost. Ne nazadnje nedeljski referendum in sobotne demonstracije pravijo, da to tako občutijo tudi ljudje. Zato ni tako enostavno, kot ste trdili na začetku mandata, da je vse v redu, da ni nič hudega, imamo visoko gospodarsko rast, lahko se zadolžujemo. Situacija je sedaj drugačna. Zaradi visokega zadolževanja, zaradi visoke proračunske porabe imamo prevelik pritisk na inflacijo. Inflacija je največji problem slovenskega gospodarstva. Tudi današnji komentator v Financah pravi: "Visoka inflacija na škodo potrošnika je javno najbolj viden in negativen znak Janševe kapitulacije pred karteli, monopoli in oligopoli." Gospod minister za finance: Zakaj se niste odzvali na opozorila evropske in domače ekonomske in politične javnosti? Zakaj o problemu inflacije molčite? Zakaj ne ukrepate? Prosim za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec! Res je to, kar ste danes izpostavili, da smo letos priča večji inflaciji od pričakovane. Vlada je v zvezi s tem večkrat predstavila razloge za večjo inflacijo, zato jih bom ponovil zgolj na kratko. Inflacija je posledica zunanjih šokov in ti šoki so predvsem dveh vrst: na strani cen hrane in na strani cen nafte in naftnih derivatov. Cene hrane so v celotni letošnji inflaciji prispevale 40%, cene naftnih derivatov pa približno 20%. Pri cenah hrane sta vzroka predvsem dva: v maju in aprilu skok cen sezonskih proizvodov, ki jih ob uvedbi evra januarja ni bilo na trgu; med junijem in septembrom pa je prišlo do povišanja ostalih cen hrane zaradi izteka izjav, ki so jih trgovci podpisali, da ob uvedbi evra ne bodo poviševali cen. Trgovci in pridelovalci so se v obdobju januar-junij soočali s cenovnimi pritiski zaradi naraščajočih svetovnih cen, ki pa jih niso prelivali v končne cene zaradi danih zavez ob prehodu na evro. Dobro se zavedamo pomembne vloge inflacijskih pričakovanj pri ustvarjanju stopnje inflacije in s tem posledic napačne diagnoze teh vzrokov bodisi zaradi napačne tehnične analize ali pa iz političnih razlogov. V zvezi s tem je pomembno ponovno poudariti posebno naravo sedanje inflacije, ki so jo povzročili pretresi na strani ponudbe in ustreznost vladne politike, ki ohranja strog nadzor nad reguliranjem cen in vzdržuje anticiklično naravnanost fiskalne politike. Poleg tega je restriktivna politika plač v javnem sektorju kot tudi restriktivno zaposlovanje. Še vedno je v veljavi pravilo: minus en odstotek zaposlovanja v javnem sektorju v vsakem letu. Na strani fiskalne politike torej ne gre iskati vzrokov inflacije. Fiskalna politika, izražena s proračunom širšega sektorja države, ohranja restriktivno in proticiklično naravnanost. Vlada je že v zadnjih treh letih znižala odhodke širšega sektorja države za skoraj 3% BDP-ja s 46,5% leta 2004 na 43,6%, predvideno v letu 2007, kar je pomemben dosežek fiskalne politike, ki nima primerjave v naši zgodovini od osamosvojitve do sedaj. Restriktivno naravnanost Vlada ohranja tudi s predlogoma sprememb v proračunu za leto 2008 in 2009, saj se odhodki v deležu BDP-ja in primanjkljaj širšega sektorja države dodatno znižujejo. Pri tem se je potrebno zavedati, da je za učinkovitost fiskalne politike nujno, da ohrani srednjeročni pogled. Enkratni ukrepi na hitro roko zgolj sprožijo nove šoke. Srednjeročni pogled na javne finance je toliko pomembnejši, kadar smo priča kratkoročnim šokom na ponudbeni strani gospodarstva. Pri vprašanju, kaj namerava Vlada početi naprej za omejitev inflacije, moramo torej izhajati iz vzrokov zanje in ti niso na strani Vlade in njenih politik na fiskalni ravni. Zato bomo še naprej ohranjali restriktivno fiskalno politiko, restriktivno politiko plač, restriktivno zaposlovanje v javnem sektorju in restriktivno poviševanje administrativnih cen. Dodatno pa je že pripravljen zakon, ki bo povečal pristojnosti in odgovornosti Urada za varstvo konkurence, saj se zgolj z večjo konkurenco na trgu lahko soočimo s pretiranim povišanjem cene. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev, gospod Cvikl? Izvolite. Gospod minister, če izklopite mikrofon. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister, za sprostitev mikrofona. Glede tega, kar ste na koncu rekli, imam vprašanje tudi za gospoda ministra Vizjaka, ampak on danes rešuje inflacijske probleme na obiskih v tujini in zakon, ki ga je pripravil, bo mogoče deloma rešil. Ampak, glejte, gospod minister, podatki - govorite: rast cen hrane. Rast cen hrane v povprečju evrskega območja je trikrat nižja, in sicer znaša 3,8 v primerjavi s harmonizirano slovensko 12,3. Rast proračunskih odhodkov držav evrskega območja pa je v povprečju pod 5%. Vi predlagate za naslednje leto 11,3% rast proračunskih odhodkov. Vi ste v letošnjem letu financirali odhodke z 18,8% rastjo trošarin in v naslednjem letu predvidevate na račun občin skoraj 20% rast dohodnine. Če z dvoštevilčnimi številkami povečujete, dvomestnimi številkami povečujete odhodke: Kako boste inflacijo ohranili pod 5%? In sprašujem vas: Kako se boste odzvali na upravičene zahteve na sobotnih demonstracijah? Od januarja 2006 do novembra 2007, skoraj 22 mesecev, se socialni transferi pri upokojencih niso povišali, ljudem zmanjkuje zaradi dviga rasti cen hrane in brezalkoholnih pijač, denarja za en dan v tednu. Kako se boste odzvali? Prosim vas, gospod minister: Zakaj ne sprejmete predlogov, da umaknete inflacijski proračun za leto 2008? Zakaj ne zmanjšate 20% rasti materialnih stroškov, ki jo predvidevate? In zakaj preprosto ne zaustavite previsokega zadolževanja? Prosim za dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Naj dopolnim še z naslednjo obrazložitvijo. Kar se tiče razprav, ki smo jih imeli s funkcionarji Evropske unije, še posebej pa pogovorov, ki smo jih imeli s komisarjem Almunio, ki je v Evropski komisiji odgovoren za to področje. Naj povem, da je ta sestanek potekal 31. avgusta. Če bi v španščini ali v angleščini obstajala dvojina, potem ne bi govoril, da je bilo to več mesecev nazaj, ampak takrat, ko je te stvari izpostavil, je bilo mesec in nekaj tednov nazaj. Rad bi povedal sledeče. Kar se tiče fiskalne politike, je pomembno to, da se pri uporabi javnih sredstev delež v bruto domačem proizvodu znižuje, in je načrtovano, da se bo še naprej zniževal. Pomembno je ravno to, da se to jasno izpostavi, in to je tudi jasno bilo že izpostavljeno v predstavitvi proračuna v tem Državnem zboru, ki sva jo imela s predsednikom Vlade nekaj tednov nazaj. Torej, kar se tega tiče, fiskalna politika je proticiklična, je restriktivna in predvideni primanjkljaj letos ne bo presegel več kot 0,5 do 0,6% BDP, kar je resnično zelo nizko, česa takega v zgodovini slovenskega gospodarstva še nismo dosegli. Istočasno pa se ne predvideva, da bi se ta delež prekoračil, to, kar je v skladu z normami, ki prevladujejo v Evropski uniji, pomembno, je, da spoštujemo ravno srednjeročni cilj. Srednjeročni cilj, ki se mu je v skladu s Paktom stabilnosti in rasti Slovenija zavezala, je, da bomo imeli minus 1% BDP celotnega deficita vseh javnih financ. To bomo letos presegli in ga ne bomo prekoračili tudi ne v teh predvidenih proračunih, ki bodo predmet razprave v prihodnjih dneh v tem Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralen predlog? Izvolite.
Predsednik, gre za zapletena vprašanja, mogoče bolj zapletena, kot je bilo vprašanje, ali smo enotni glede predsedovanja Evropski uniji. Predlagam, da o tem opravimo razpravo, v skladu z drugim odstavkom 246. člena. Gospod minister za finance je navedel nekaj dejstev, za katerim lahko takoj kontriram. Evropska komisija, ekonomska napoved jesen 2007: ciklično in strukturno prilagojen deficit se bo v letu 2008 povečal in bo 1,4, namesto 0,8 še leta 2005. Zaustavljeno je padanje in prilagajanje inflacije tako imenovanemu scenariju mehkega pristanka. Imamo inflacijo, ki je velik problem. Na to ne nazadnje opozoril član izvršnega odbora Evropske centralne banke. Pravi približno takole, poglejmo si, kaj se dogaja v Sloveniji - imamo preveč sproščeno fiskalno politiko "lex fiscal policy". Zato seveda menim, da bi bilo prav o tem opraviti javno razpravo, kar se mene tiče, lahko tudi na začetku proračunske razprave v ponedeljek. Vendar odgovori, ki nam jih je dal minister, da Vlada vse dela, niso ustrezni. Sami ocenjujemo, da bi bilo potrebno preprosto ne sprejeti proračuna za leto 2008 in dovoliti ministru za finance, da v letu 2008 v skladu s pooblastili, ki jih ima v zakonodaji, deluje varčno proti drugim ministrom, ne pa da si skuša ta koalicija kupiti volitve leta 2008 z kar dvakrat višjo fiskalno porabo. In na koncu še nekaj o tako imenovanem famoznem zmanjševanju deleža javne porabe v BDP-ju. Kadar gospod minister imate naraščajočo inflacijo, potem vam v skladu z - imenuje se to "olivera tanzi efekt" - in to smo se seveda učili v šolah, delež porabe zmanjšuje, ker so vaši tudi javnofinančni prihodki vedno manj vredni. In reči, da vam ob 11%, 12% rasti nominalnega GDP-ja - inflacija plus rast - delež pada, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], da je to velik uspeh - na žalost ni. Ljudje čutijo 13,3% rast cen hrane in brezalkoholnih pijač. In odgovorov na to nimate! Nekaj predlogov je v tej zvezi predlagal tudi DeSUS glede drugačnega usklajevanja socialnih transferjev, nekaj o tem je potrebno najti tudi v kompromisu med delodajalci in delojemalci. Vendar, če Vlada ne bo varčna, če Vlada ne bo zmanjšala davčne obremenitve, najnižjih dohodkovnih slojev, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]potem tudi težko do kompromisa med delodajalci in delojemalci prišlo. Menim, da je dovolj razlogov, da opravimo o tem javno razpravo in predlagam, da v glasovanju danes ta proceduralni predlog tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Cvikla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v četrtek 22. novembra, v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora v okviru glasovanj. Gospod Ziherl, ministrica za delo, družino in socialne zadeve se je opravičila, zaradi službene poti v Bruselj. Ali boste kljub temu postavili vprašanje?
Nekaj vmesnega. Hvala za besedo, najprej. Lep pozdrav ministrom [[....]]
Dobro. Potem, kar postavite.
[[...]]Kolegom in kolegicam. Uradno bi želel prekvalificirati to vprašanje na pisno vprašanje, zaradi javnosti, zaradi javnega dela pa bi podal kratek povzetek. In sicer, v vprašanju sprašujem ministrico: Glede na opažene spremembe na trgu dela v Sloveniji, ki so posledica več dejstev, primanjkuje določenih profilov visoko kvalificirane delovne sile, visoko izobraženih ljudi, kakor tudi nekvalificirane in kvalificirane delovne sile, zlasti v gradbeništvu. Torej, situacija je nastala zaradi več vzrokov, zaradi posledice globalizacije, zaradi intenzivne rasti gospodarstva v Sloveniji, zaradi nekaterih napak pri usmerjanju kadrov v preteklosti, ko nam zaradi tega primanjkuje tehničnih poklicev, predvsem v strojništvu in elektroindustriji - to je pač en pojav. Drug pojav je, da so sosednje države zelo privlačne za določene profile in opažamo beg medicinskih sester, zdravstvenih delavcev k našim sosedom. Prišlo je celo tako daleč, da se pojavljajo novice, da bi bilo možno, da celo slovenski vojaki služijo oziroma se zaposlijo v kakšni drugi državi, kjer je lahko tudi do 3-krat večja plača. Pri nekvalificirani delovni sili se je pa pokazala težava z delovnimi vizami, ki mislim, da jih je zmanjkalo že v avgustu, in bi morda bila tam potrebna kakšna rešitev v sodelovanju z ministrstvi. Konkretno, neko ministrstvo pač napove, da se bo v tem in tem letu povečala intenziteta del in se morda za posamezno leto izda oziroma odobri večja kvota. To je kratek povzetek vprašanja, ki sem ga postavil, in želim, da se prekvalificira v pisno vprašanje. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kontič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani ministri Vlade Republike Slovenije, kolegice in kolegi. Imam to srečo, da je gospod Podobnik tu in mu lahko zastavim vprašanje. Že na prejšnji seji, eni izmed prejšnjih sej, sem napovedal, da bom zastavljal redna vprašanja v zvezi s tretjo razvojno osjo oziroma s povezavo tako imenovano hitro cesto, oziroma njeno umestitvijo v prostor. Mislim, da smo prešli v usodno obdobje za tretjo razvojno os oziroma hitro cesto. Hitro cesto je namreč potrebno umestiti v prostor, to pa je najtežje pri izgradnji, seveda poleg zagotovitve finančnih sredstev za izgradnjo kasneje. Torej, smo v najbolj občutljivem trenutku, ko ministrstvo pripravlja projekt umestitve hitre ceste v prostor. Naj povem, da jim tega nič ne zavidam, da je to zelo naporen posel in da bo potrebnih zelo veliko usklajevanj, če želimo, da bomo v nekem doglednem času to hitro cesto tudi umestili v prostor. Vsi si želimo boljšo povezavo, vsi si želimo hitro cesto, če že ne avtoceste, dokler ta hitra cesta ne poseže v naše okolje tako, da nam povozi stanovanjski objekt ali pa da se približa stanovanjskemu objektu tako, da postane moteča za ta objekt. In nič novega ni, to se ponavlja tudi pri tem projektu, ta zgodba se ponavlja. Ko so ljudje videli potek trase, so se že tudi organizirali, imamo civilno iniciativo, in povsem človeško je, da ti ljudje iščejo drugo varianto, seveda, da si želijo drugačno rešitev, ki bi to cesto sicer približala v prostor, pa nekoliko odmaknila od njihovega bivalnega okolja. In povsem legitimno in legalno je, da poskušajo izbrati sredstva in dejansko ne nasprotovati projektu kot takemu, ampak nasprotovati umestitvi, kot je načrtovana. Zato bo zelo pomembno, kako boste, minister, vodili dialog z ljudmi na terenu, če lahko uporabim ta izraz, kako bo mogoče znotraj tega projekta tudi prisluhniti ljudem in upoštevati njihove pripombe, ne glede na to, od kod prihajajo, v takšni meri, da bo kompromis dejansko tudi mogoč. Zato zastavljam vprašanje: Kakšen je vaš načrt za predstavitev te trase oziroma umestitve hitre ceste v prostor? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanec, gospod Kontič, hvala za vaše vprašanje. Uvodoma ste rekli, da je sedanji trenutek skoraj usoden, jaz bom rekel, da je zelo pomemben. Umeščanje cestne trase v prostor je eden pomembnih trenutkov dolgega postopka. Naprej je ideja, nato idejo umestiš v prostor, nato najdeš konsenz z občinami in stroko, izdelaš prostorski načrt, nato izdelaš gradbeno dovoljenje, odkupiš zemljišča in pričneš graditi; vmes moraš pa še denar zagotoviti. To so še nekatere pomembne faze, ampak ta je izredno pomembna. Vprašali ste me, kako bomo sedaj vodili ta dialog. Vodili ga bomo potrpežljivo, strokovno, predvsem pa po vseh svojih močeh na partnerskem principu. Skupaj lahko ugotoviva, gospod poslanec, da je bilo letošnje leto kar uspešno. Naročnik študije variant in okoljskega poročila, ki je imel zaključek s predlogom najustreznejše variante, je bil Dars, in v letošnjem letu smo do tega pomembnega postopka prišli. In kot smo že vnaprej napovedali, takoj, ko je bilo to pripravljeno, smo imeli prvo zelo pomembno srečanje z občinami, bilo je 23. oktobra letos, pred mesecem dni, v Šentjanžu v občini Dravograd. Nato smo rekli, štirinajst dni naj imajo občine za svoje prve komentarje, ampak to ni bil dokončen datum in nekatere občine so zaprosile za več dni, več tednov. In ravno do prejšnjega petka so tako rekoč vse občine, kjer jih ta odsek ceste, če govoriva o meji med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo in avtocestno povezavo Ljubljana-Celje, tudi že dale svoja stališča. Ta stališča, ki smo jih prejeli, so sestavljena iz pripomb oziroma predlogov za optimizacijo in to smo že posredovali izdelovalcem študije variant okoljskega poročila in tudi projektantov. Nekatere pripombe so bile že pregledane in prav v teh dneh že potekajo prvi dodatni delovni sestanki s predstavniki posameznih občin. Kot imam informacijo, je ta dialog konstruktiven in preprosto se zelo odkrito pogovarjamo, kateri predlogi so smiselni, kateri se pa zdijo predvsem s strokovnega vidika taki, da jih predlagatelji variante v tej fazi ne morejo upoštevati. Istočasno pa že vodimo tudi aktivnosti, imamo že to drugo fazo usklajevanja, to pa je s tistimi resorji, ki so pač po novem zakonu za to pristojni. Še posebej tukaj kmetijstvo, gozdarstvo in prehrana, potem v naši hiši je to narava, urejanje voda in kultura. Strinjam se z vami, da je potrebno razumeti ljudi, tudi organiziranje civilne iniciative nas v tem kontekstu ne moti. Tukaj je zelo pomemben partner, občine, in praviloma tudi občine najdejo nek dialog s civilnimi iniciativami na njihovih območjih, tako da to nas samo po sebi ne moti, je pa nekoliko bolj naporno. Gre za ključno vprašanje, kaj je bistvo cestne povezave tretje razvojne osi. To nikoli ni bila mišljena kot tranzitna cesta, ampak kot regionalna razvojna hrbtenica, katere osnovni cilj je, da se ohrani in razvija vse razvojne potenciale tega območja, v katerega se umešča. To pa pomeni, da če je to njen osnovni namen, potem ne more biti slučaj, da se je kot najustreznejša predlagana varianta nekako izluščila tista, ki poteka po dolinjskih poteh in ki poteka relativno blizu pomembnih urbanih naseljih. Urbana naselja je obšla in je na njihovo notranjo prometno mrežo navezana tam, kjer so bili ustrezni število lokacij in priključki taki, da je ta osnovna usmeritev glede regionalnega razvoja prav tako pokrila. Torej, gre za to, da tretja razvojna os pokriva in povezuje vseh pet slovenskih regij, ki tudi zaostajajo za slovenskim povprečjem, preko avtocestnega križa na nacionalna urbana središča. Sprašujete me za naprej, kakšen načrt imamo. Do konca tega meseca bi želeli opraviti z občinami ta pogovor glede na njihova stališča in pripombe, nato bomo seveda pripravili podrobnejše strokovne podlage za dopolnjen osnutek državnega prostorskega načrta. Ampak seveda, čeprav nam zakon tega ne zahteva več, pa je razumljivo, da ni naša ambicija, da bi šli potem na Vlado z državnim prostorskih načrtom tam, kjer bi bila lokalna skupnost odločno proti. Zato so pred nami zelo pomembni tedni in upam, da bodo na koncu tudi uspešno zaključeni. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Jaz z vami soglašam o namenu te ceste, te hitre ceste, kajti to je tudi namen tretje razvojne osi. Kolikor sem seznanjen, po pogovoru tudi z velenjskim županom, gospodom Srečkom Mehom, so lokalne skupnosti, občine, posredovale vse pripombe, ki vključujejo tudi tiste, ki so bile podane na zborih krajanov. V velenjski mestni občini je bilo kar nekaj teh zborov krajanov organiziranih, mislim pa, da je nerodnost predvsem v tem, da se Ministrstvo za okolje in prostor oziroma predstavnik ministrstva ni odzval na povabilo in morda stopil pred ljudi in jim kot eden izmed načrtovalcev tudi povedal to, za kar se ta cesta gradi oziroma predstavil njen namen in traso, tako pa je to bilo prepuščeno občinskim upravam in županu, ki je nekako potem v imenu predlagatelja tam nastopal. Dejstvo pa je, da župan ni predlagatelj in niso predlagatelji tudi člani mestne uprave, zato bi bilo prav, da ta kontakt vzpostavite. Morda bi bil to sicer nekoliko večji napor, kot je običajno, da greste med ljudi in jim dejansko tudi ta projekt predstavite in ta projekt tudi zagovarjate. Najslabša varianta pa bi bila ta, in kot vidim, to ni vaš namen, da rečete: "Tukaj je cesta, takole smo si jo mi predstavili, če se z njo ne strinjate, je pač v enem doglednem času ne bo." Me veseli, da ste pripravljeni na konstruktiven dialog, na dogovor in da to ni cilj ministrstva, ki ga vodite; se pravi, da bi iskali izgovore za to, zakaj te ceste naj ne bi bilo v enem doglednem času.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Se strinjam z vami glede samega predlagateljstva gradiva. Morda je prišlo tudi delno do nesporazuma, ker je bil dogovor, da bo v tej prvi fazi, ko še nimamo pred seboj dopolnjenega osnutka državnega prostorskega načrta, saj v zakonu piše, da je 30 dni razgrnjen, da se nanj dajo pripombe in da potem se zgodi ta komunikacija, da so poleg tega, da so se občine srečale z izdelovalci gradiv, da so očitno krajevne skupnosti ali pa posamezna območja dodatno zahtevala srečanja in so se zbudila. Zgodil se je ta paradoks, da so v bistvu predstavniki občin razlagali argumente za tako in drugačno rešitev. Tukaj moram povedati, da je tudi velenjska občina zelo pozitivno na nek način odreagirala na predlagano traso, z nekaterimi občutljivi vprašanji, ki so se na nekaterih zborih krajanov odprli. Jaz se bom pozanimal, kako je mišljeno naprej. Do konca meseca se bo zgodila ta pomembna komunikacija, da bodo vse pripombe, ki smo jih dobili, skupaj s predlagatelji dokumentacije obravnavana in ponovno v dialogu s predstavniki občin, predvsem županov, ponovno prediskutirana. Morda bi bil potem trenutek, preden gremo naprej v pripravo dopolnjenega državnega prostorskega načrta, da tam, kjer bodo župani ocenili, da je morda na njihovem območju neko bolj vsebinsko razhajanje, da se potem opravi še en pogovor z ljudmi, da se nam ne bi zgodilo, da bi šli v razgrnitev državnega prostorskega načrta, pa se nam potem zgodi skoraj bistveno bolj zakomplicirano nasprotovanje. Tako bom ta vaš predlog poskušal upoštevati. Res pa je, da lahko skupaj priznamo, da je nekatere občine, nekatera območja, v pozitivnem smislu besede, ne negativnem, morda celo presenetil zelo hitro izbran predlog variant oziroma trasa, ki je bila predlagana, in ljudje potrebujejo nekaj časa, da sprejmejo, da bo tako pomembna nova žila, kot je cestna žila, tekla nekoliko bliže njihovih urbanih naselij, njihovih domov, in za to potrebujejo čas. In čas je treba seveda opraviti v komunikaciji, in to bomo zanesljivo storili. Hvala.
Hvala. Gospod Boštjan Zagorac bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister! Zdi se mi, da je pa zdaj že toliko časa mimo, da lahko spregovorimo o posledicah bodisi za državni proračun bodisi za državljanke in državljane Republike Slovenije, ki so se zgodile pri misiji Strojan. Prva stvar, ki bi vam jo rad povedal, je to, da se mi zdi, da je ukrepanje, kot ga je izvedlo Ministrstvo za notranje zadeve, ena redkih svetlih točk te Vlade Republike Slovenije. Zdi se mi, da je v tem primeru Ministrstvo za notranje zadeve ravnalo pravilno, ko je ukrepalo na način, ki je temu parlamentu in širši slovenski javnosti dovolj znan. Vendar sem se za to poslansko vprašanje odločil zato, ker se mi zdi prav, da tako Slovenke kot Slovenci, ki v tej državi polnijo proračun, izvedo, koliko je takšna misija ene družine stala ta slovenski proračun. Moram reči, da sem že postavil, kot veste, poslansko vprašanje Vladi Republike Slovenije in dobil odgovor, ki se mi zdi, vsaj po mojem prepričanju, do mene, do moje poslanske skupine in do državljanov te države podcenjujoč. Da si Vlada Republike Slovenije dovoli odgovoriti, da pa ta družina ni stala slovenskih davkoplačevalcev niti evra, se mi zdi pa malo preveč. To je namreč odgovor, ki sem ga dobil. Vse, karkoli se je dogajalo v zvezi s to morebiti celo do neke mere kriminalno družino Strojan v tej državi, je nekaj ostalo, če ne drugega je ostalo njihovo bivanje, njihova namestitev. Vse to je nekaj stalo! Policisti, ki so izvajali naloge v okviru "varovanja" - v narekovajih - te družine, tudi niso bili tam zastonj in se ne strinjam z odgovorom, ki sem ga dobil, da so bili tam v okviru svojega rednega dela. Sam poznam kar nekaj ljudi, ki so tam bili in niso bili tam v okviru svojega rednega dela. Zato se mi zdi odgovor podcenjujoč, in dajem Vladi Republike Slovenije ponovno priložnost da mi na podlagi tega vprašanja odgovori. Resnično in realno. Naj ljudje vedo: Koliko je za eno takšno družino, ki jo je potrebno na pravilen način, še enkrat poudarjam, kot je to naredila Vlada, "varovati" - v narekovajih - to stalo? Zdi se mi, da je prav, da Slovenke in Slovenci to izvedo. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala za vprašanje. Vi ste želeli v pisnem vprašanju, ki ste ga naslovili na Vlado Republike Slovenije, in tudi v tem vprašanju, vedeti, koliko je to stalo dodatnega denarja davkoplačevalce. In jaz vam lahko odgovorim natanko to, kar smo vam že odgovorili v pisnem odgovoru. Ministrstvo za notranje zadeve in Policija ni dobila niti enega evra dodatnega denarja za delo, ki je bilo v zvezi s tem opravljeno. Vse te različne aktivnosti so v proračunu opredeljene finančno in ministrstvo znotraj proračuna dohodkov, ki jih pač izplačuje svojim zaposlenim, tudi policiji, je delo, ki je bilo opravljeno v zvezi z družino Strojan, opravilo znotraj proračunskih sredstev, ki smo jih imeli. Mi nismo zahtevali od Ministrstva za finance nobenih dodatnih sredstev in tudi nobenih dodatnih sredstev za to nismo prejeli. Zato smo vam takrat odgovorili, no sedaj jaz lahko seveda ta odgovor spet potrdim, da se je vsa aktivnost policije, ki se je izvajala v tem konkretnem primeru, izvajala znotraj proračunskih postavk, ki so bile v Državnem zboru potrjenje, v globalu seveda. Mi nikoli ne potrjujemo posameznih zadev, zato ker jih ne vemo vnaprej. In zato ni bil porabljen noben dodatni denar za te namene. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor, minister. Jaz vas popolnoma razumem. Verjamem, da ste črpali denar iz okvira vreče, ki pripada Ministrstvu za notranje zadeve. Ampak, iz ene postavke znotraj tega okvirja ste ta denar morali vzeti. Zagotovo ste ga morali, ker v proračunu Republike Slovenije ni postavke, ki se imenuje "operacija" ali pa "varovanje družine Strojan". Tega nismo zagotovili v tem parlamentu, in to mi verjemite! Verjamem pa minister, kot sem že rekel, poznam zadevo, poznam ljudi, ki so šli na Dolenjsko z vabilom, da gredo na "operacijo evra". Če ste vzeli iz te postavke, povejte, ne bo nobene sramote ne za Vlado ne za nas, ampak Strojanovi niso bili "operacija evro", razen če se je ta Vlada in ta država bala, da bi 25 ljudi v okviru družine Strojan lahko kakorkoli vplivalo na uvedbo evra v tej državi, ampak to je pa, upam, da že malo smešno vse skupaj. Ampak, poznam ljudi, ki se jim je to zgodilo. In ne mi reči, da je to stalo nič, ker iz ene postavke ste morali vzeti ta denar. Hvala za vaš dopolnilni odgovor že v naprej.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Najprej, na potnih nalogih policistov in pri izplačilih ne piše, v kakšni operaciji so sodelovali, ampak so obračunane ure v skladu s postavkami, ki jih imamo in na katere smo vam zelo podrobno odgovorili. In res je, da so se policisti, ki so se pripravljali za operacijo evro, usposabljali v našem vadbenem centru Gotenica, ki je na Dolenjskem in geografsko se ga ne da nikamor drugam premakniti. Vsekakor pa ne morem sprejeti trditve, da so policisti, ki so se usposabljali za delovanje v zelo kompleksni operaciji distribucije valute evra in vračanjem gotovine tolarjev v narodno banko, da so se takrat usposabljali tudi za kaj drugega. Usposabljanj je bilo več, delale so se taktične in operativne kombinacije, s katerimi bi zagotovili varen prenos gotovine, šlo je za izredno velike količine gotovine. Na podlagi izkušenj, ki smo jih imeli od kolegov v Evropski uniji, smo se na to dobro pripravili in kot veste, nismo imeli nobenega izrednega dogodka oziroma nobenega poskusa kraje denarja, tako da je operacija bila uspešno zaključena. Je pa v tistem obdobju usposabljanje policistov iz različnih enot, tudi PPE-jev oziroma posebnih policijskih enot kot tudi rednih enot, potekalo v Centru za usposabljanje Gotenica. To je bilo njihovo redno delo, ki je bilo planirano daleč pred tem, nekaj mesecev so te priprave potekale. Jaz bi res rad še enkrat povedal, da policisti so za svoje delo bili plačani, da pa ministrstvo in prejelo niti evra oziroma tolarja nobenih dodatnih sredstev za nobeno od teh operacij in smo delali z denarjem, ki ga imamo v rednih proračunskih sredstvih, kjer moramo zagotavljati potrebno varnost državljanom in državljankam, ne glede na etnično pripadnost, spol ali raso. Hvala.
Hvala. Gospa Darja Lavtižar Bebler, minister za gospodarstvo se je opravičil, ker je na službeni poti v Turčijo. Boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, ministru, pristojnemu za gospodarstvo, sem želela zastaviti naslednje vprašaje. V zadnjem času smo priče pospešeni razprodaji državnih deležev v različnih slovenskih podjetjih. Pred nekaj dnevi pa je država s skupino manjših delničarjev sklenila pogodbo o prodaji 97,6% deleža kranjskega Iskraemeca družbi EL Sewedy iz Egipta. Ministra bi torej vprašala: Zakaj se je Vlada odločila prodati družbo Iskraemeco? Kateri so bili kriteriji pri izbiri kupca in zaradi katerih razlogov je Vlada ocenila, da je družba El Sewedy najprimernejši kupec? Pred dnevi sta mi prišli v roke dve pismi, s katerima so predsednik in dva člana uprave Iskra Emeco konec preteklega tedna nagovorili zaposlene in v katerih jih prepričujejo, da rezultati preteklega dela v Iskra Emeco niso slabi, da je bilo poslovanje v preteklem oktobru celo eno od boljših v zadnjih letih in da trenutni izgledi ob koncu leta kažejo na soliden poslovni rezultat. Obenem pa tudi pravijo, da pričakujejo, da jim bo novi lastnik omogočil izpolnitev začrtane strategije ter vlaganje v raziskave in razvoj. Sprašujem torej gospoda ministra: V čem je ta novi lastnik, Egipčan, boljši kot, denimo, Engrotuš, ki je že pred časom želel kupiti Iskraemeco, pa to ni bilo mogoče? Kakšna so zagotovila, da novi lastnik družbe ne bo zaprl ali prodal oziroma da ne bo izčrpal podjetja, odtujil "know-how" in 1.200 delavcev spravil ob zaposlitev? Prosim, da mi minister na ta vprašanja odgovori ustno ob naslednji prvi priložnosti. Hvala.
Hvala. Gospod Tomaž Štebe bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! V Sloveniji se je uveljavila praksa, da sedanji direktorji in njihovi najbližji sodelavci kupujejo podjetja, ki jih vodijo na način, da vanje ne vložijo nobenih lastnih sredstev. Sredstva za nakup si lahkotno sposodijo pri bankah, ne da bi zanje garantirali z lastnim premoženjem ali z lastnimi poroštvi. Pravzaprav banke nekako prijateljsko in tudi strokovno izključno same ocenijo kreditno sposobnost podjetij, ki jih kupci, sedanji direktorji vodijo, da bodo lahko iz dividend, iz dobičkov odplačevali kreditne obveznosti. Krediti se odobrijo na osnovi garancij lastnine, ki je predmet nakupa iz odobrenega kredita za ta nakup. Ob tem so hipoteke minimalne, in ne kot pri običajnih kreditih za fizične osebe, ko so več kot dvakratne. Kljub temu, da poslušamo razlage, da je vse zakonito, menim, da je najmanj nenavadno, kako lahkotno banke omogočajo na nek način zelo prijateljsko sodelovanje pri financiranju tudi več stomilijonskih zneskov v evrih za te menedžerske odkupe. Ob tem, da veliko menedžerjev ne zastavi niti delčka lastnega premoženja ali denarja. Poleg začudenih komentarjev navadnih državljanov se ob tem na dolgi rok zmanjšuje konkurenčna sposobnost takih podjetij, ker se njihov dobiček ne usmerja v razvoj in konkurenčnost pač pa v vračanje sposojenih kreditov novih lastnikov. Kupci podjetij so ob tem sedanji menedžerji, ki jih je na ta mesta v času netržnega gospodarstva v večini primeru imenovala politika enopartijske nedemokracije. Kako je možno, da lastniki slovenskih bank odobravajo visoka rizična posojila za menedžerske odkupe ob upoštevanju, da bodo morale te iste banke konec letošnjega finančnega leta podati poročila o poslovanju ob upoštevanju drugega baselskega akorda in ob upoštevanju, da je Slovenija od začetka tekočega leta v sistemu evra, pri čemer Banka Slovenije na posreden ali neposreden način ne sme pokrivati slabih dolgov komercialnih bank v Republiki Sloveniji? Zakaj komercialne banke ne ovrednotijo kreditnih rejtingov podjetij, ki jih menedžerji v procesu nakupa in najemanja kredita dajejo kot garancijo za dano posojilo, na primer, s strani priznanih agencij, kot so FitchRating, Modes&Standard&Purs? Kako se bo povečala višina povsem nizkega rejtinga posledic slabše kvalitete odrazila na varnost prihrankov državljanov v teh komercialnih bankah in kdo bo plačal oziroma nosil riziko teh kreditov, višje obresti, manjša varnost vlog? Hvala za odgovore, gospod minister.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Z navedbami v vašem poslanskem vprašanju in pozivi k ukrepanju pristojnih se popolnoma strinjam in jih tudi kot finančni minister podpiram. Glede na dejstvo, da se vsa opisana in z vidika narodnega gospodarstva potencialno škodljiva prevzemna dejanja v praksi ne bi mogla realizirati brez aktivne udeležbe s strani nekaterih bank, bi rad poudaril, da povsem legitimno pričakujemo izvajanje poostrenega nadzora nad bančnim sistemom po zakonu pristojnega nadzornika, torej Banke Slovenije. Banka Slovenije je na podlagi določb zakona o bančništvu edina institucija, pristojna in odgovorna za nadzor nad poslovnimi bankami. Zakon daje Banki Slovenije pravico in dolžnost, da v primeru ugotovljenih nepravilnosti poslovni banki izreče vrsto ukrepov nadzora, ki segajo od priporočil in odredb pa vse do odvzema dovoljenja za opravljanje bančnih poslov ter začetka prisilne likvidacije. Sprašujete, kako lahko poslovne banke odobravajo visoko tvegana posojila za menedžerske odkupe ter obenem konec leta poročajo o prilagoditvi svojega poslovanja poostrenim zahtevam Baselskega sporazuma. Uprava banke je po zakonu odgovorna spoštovati pravila o upravljanju s tveganji ter oceniti dolžnikovo sposobnost vračila dolga, pri čemer mora oblikovati ustrezne uskladitve in rezervacije glede na tveganja, ki izhajajo iz posameznega posla. Banka Slovenije preverja, ali poslovne banke dejansko izvajajo učinkovite postopke ocenjevanja in obvladovanja vseh, tudi kreditnih tveganj. Na vprašanje, zakaj poslovne banke pri priznanih rejtinških agencijah ne ovrednotijo rejtingov podjetij, katerih delnice služijo kot zavarovanje pri posojilih. Po določbah zakona je Banka Slovenije pristojna bankam opredeliti, katero zunanjo bonitetno institucijo priznava kot primerno, in tudi merila, kako naj banke tako zunanjo bonitetno oceno uporabijo. Prav tako Banka Slovenije predpiše, katera kreditna zavarovanja so primerna, in določi minimalne zahteve s tem v zvezi. Glede vašega vprašanja, kako se bo povečana višina takih posojil odrazila na varnost prihrankov državljanov v teh bankah, pa naj pojasnim, da mora banka vsekakor pred odobritvijo posojila oceniti dolžnikovo sposobnost izpolnjevanja obveznosti do banke in kvaliteto njegovega zavarovanja. Za pregled, poročilo o merjenju teh tveganj, pa je odgovorna tudi po zakonu Banka Slovenije. Spoštovani gospod poslanec, v svojem vprašanju ste se usmerili na vlogo bank pri financiranju menedžerskih odkupov. S tem pa tudi na potrebo delovanja pristojnega nadzornika, torej Banke Slovenije. Naj v zaključku svojega odgovora še dodam, da je prav tako tudi odgovorna in v skladu z zakonom o prevzemih v teh aktivnostih agencija za trg vrednostnih papirjev, še zlasti pa v okviru nadzora. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Apeliram na vas, gospod minister, da pravzaprav kljub temu zelo strokovnemu in korektnemu odgovoru poskušate poiskati strokovne in zakonsko sprejemljive načine tako ukrepov Vlade ali sprejemanja ustrezne regulative v domači zakonodaji oziroma da posredujete te vaše in naše skrbi in skrbi državljanov vodstvu Banke Slovenije, ki tako, kot sem jaz razumel vaš odgovor, lahko najbolj neposredno in hitro ukrepa in prepreči morebitne propade bank, vlog varčevalcev, prebivalstva in podjetij v takih bankah, ki dejansko zaradi ne dovolj objektivne, verjetno ne dovolj strokovno objektivne ocene tveganj pri odobravanju takih kreditov, lahko pripelje do propadov. Po drugi strani pa bi prosil, da se upošteva tudi ta razvojni vidik teh podjetij, kajti tisti, ki bi s svežim denarjem odkupovali podjetja in ne bremenili vračanja teh vložkov z najemanjem kreditov in potem izčrpavanjem podjetij, bi pravzaprav taki, menedžerski ali kakorkoli jih imenujemo, odkupi, prispevali k razvoju podjetij z dodatnim svežim kapitalom. Sedanji način pa, jaz razumem in po domače bi lahko rekel, da je to neke vrste zloraba. In ta praksa, ki se je nekako uzakonila in uveljavila, mislim, da je potrebna res temeljita presoja. [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala. Želite minister? V redu. Gospa Majda Potrata. Minister za upravo je odsoten, ker je danes in jutri v Bruslju. Ali želite kljub temu? Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Želim zastaviti ustno vprašanje ministru dr. Gregorju Virantu in pričakujem od njega ustni odgovor na naslednji seji. Ne bo prvič, da sprašujem ministra za javno upravo v zvezi z nevladnimi organizacijami. Najprej sem na Vlado naslovila pisno vprašanje. Nato sem 10. julija lani na 19. seji spraševala dr. Viranta vrsto stvari, med drugim tudi, kakšne ukrepe bo Vlada sprejela na podlagi ugotovitev vseh treh analiz, ki jih je naročila, in ali lahko pričakujemo zakon o nevladnih organizacijah. Takrat mi je minister odgovoril, da je v zvezi z opravljenimi analizami ministrstvo sprejelo več ukrepov, da je prvi zvezan s pripravo stališč k osnutku sporazuma o sodelovanju Vlade Republike Slovenije z nevladnimi organizacijami, da je ustanovil medresorsko delovno skupino, da je v pripravi predlog vladnih stališč, da je tudi usklajevanje izvajanja strategije v pripravi in da bo ta priprava vladnih stališč k sporazumu in predlog ukrepov sklenjen konec avgusta. Po potrditvi bosta pa oba dokumenta ponujena nevladnim organizacijam v razpravo. To je bilo obljubljeno za konec avgusta lanskega leta. Kar je pa mogoče zdaj ugotoviti, pa je, da je Vlada 17. maja letos sprejela sklep, naj bodo sprejeta stališča do civilnega dialoga in zadolžila tri ministrstva, da do 5. julija leta 2007 pripravijo stališča. No, tisto, kar je zanimivo, zdaj ni mogoče najti na spletnih straneh nobenega dokumenta o tem kje, v kateri fazi so stališča, ali so že pripravljena ali niso pripravljena, ali so ta stališča [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v razpravi z nevladnimi organizacijami. Zato sprašujem: Ali lahko pričakujemo podpis sporazuma med Vlado in nevladnimi organizacijami, glede na to, da je v tem dokumentu napisano, da gre samo za stališča do civilnega dialoga? Res pa je Vlada imela v obravnavi stališča Vlade Republike Slovenije do sodelovanja z nevladnimi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]organizacijami. Glede na to, da ima tudi komisija Evropske unije pozitivno stališče do sodelovanja z nevladnimi organizacijami, me pač zanima: Kakšno stališče do tega ima Vlada Republike Slovenije? [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Sedaj prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Zaradi aktualnih političnih razmer - volitev, referenduma in posledično grožnje z odstopom Vlade ter s tem povezanim glasovanjem o zaupnici Vlade, so poročila o razmerah na območjih, ki jih je septembra prizadelo hudo neurje, izginila iz prvih časopisnih strani ter televizijskih in radijskih poročil. Septembra sem vam, spoštovani gospod minister dr. Bajuk, v tej dvorani predlagal, spremembo ustrezne zakonodaje, ki bi povečala davčne olajšave za sanacijo septembrskega neurja, po zgledu rešitev, ki jih je imel posebni zakon o popotresni sanaciji Posočja leta 1998. V odgovoru ste izrazili pripravljenost, da bo Ministrstvo za finance proučilo vse pobude in ocenilo možnosti in potrebe po morebitnih spremembah. Oktobra sem dal Vladi pisno pobudo za pripravo posebnega zakona, ki bo za primer donacij oziroma drugih pomoči za odpravo posledic vodne ujme 18. septembra omogočil dodatne davčne olajšave za leto 2007, ne glede na zakona o dohodnini in davku od dohodkov pravnih oseb. Dejstvo je, da davčni zavezanci še nikdar doslej niso in najbrž tudi nikdar ne bodo v celoti izrabili možnosti za davčne olajšave do skupne višine 0,5% obdavčljivega prihodka. To Vlada tudi zelo dobro ve. Obstaja pa veliko fizičnih in pravnih oseb, ki so seveda pripravljeni prispevati več, kot je sedanja zakonska meja. To jim lahko omogočimo s predlaganim zakonom, ki pa ne bo imel nepričakovanih finančnih posledic za javne finance v državi. Vlada mi je odgovorila, da v tem trenutku ni potrebno spreminjati veljavnega sistema olajšav za donacije oziroma sprejemati posebnega zakona, saj je vlada sprejela več različnih ukrepov ter v Državni zbor poslala novelo zakona o odpravi posledic naravnih nesreč, ki je bil že sprejet in omogoča povračilo nastale škode v gospodarstvu. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Zakaj ste tako prepričani, da je trenutno zakonodaja na področju davčnih olajšav za odpravo posledic naravnih nesreč dovolj [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]učinkovita? Jaz v nasprotju z vami mislim, da je izrazito nefleksibilna. Nadalje vas tudi sprašujem, kako boste zagotovili sredstva za sanacijo posledic hudega neurja, ki je 18. septembra 2007 prizadelo Slovenijo in povzročilo za 233 milijonov in 395 tisoč evrov škode? Za odgovor se vam lepo zahvaljujem.
Hvala. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo in hvala lepa za vaše vprašanje. Davčne olajšave, ki jih je mogoče uporabiti med drugim tudi v primeru naravnih nesreč, so le eden od ukrepov na davčnem področju, ki lahko pridejo v poštev v povezavi z ukrepi za sanacijo posledic naravnih nesreč. Veljavna zakonodaja vsebuje naslednje davčne olajšave, ki bi bile lahko relevantne v teh primerih in dejansko se tudi že uporabljajo. Prva, zakon o dohodnini in sedaj veljavni zakon o davku od dohodkov pravnih oseb določata olajšave za zavezance po teh zakonih, ki del prihodka namenijo za donacije za točno določene namene. Navedena zakona se uporabljata od 1.1.2007. V obeh navedenih zakonih so določene olajšave za donacije, ki so še izdatnejše, kot so bile olajšave po prej veljavni zakonodaji. V skladu z zakonom na dobiček pravnih oseb zavezanec lahko zmanjša davčne osnove za plačane zneske v denarju in v naravi za določene namene določenim organizacijam v višini 0,3% obdavčenega prihodka davčnega obdobja. Lahko pa dodatno zmanjša davčno osnovo za dodatnih 0,2% obdavčenega prihodka davčnega obdobja, če gre za zneske v denarju ali naravi za kulturne namene in za takšna izplačila prostovoljnim društvom, ustanovljenim za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, ki delujejo v javnem interesu za te namene. Dodatno bi rad omenil, da zavezanec, ki za kulturne namene ali za izplačila prostovoljnim društvom, ustanovljenim za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, ki delujejo v javnem interesu, plača višje zneske od zgoraj navedenih in jih v tekočem davčnem obdobju ne more izkoristiti v celoti kot davčne olajšave, lahko za takšne zneske zmanjšuje davčno osnovo v naslednjih davčnih obdobjih, torej olajšavo lahko prenaša v naslednja tri davčna obdobja z omejitvijo, da davčna olajšava v nobenem od teh obdobij ne sme preseči določenih že navedenih, zneskov in ne more biti višja od davčne osnove. Te opisane rešitve veljajo tudi za zakon o dohodnini za fizične osebe, ki opravljajo dejavnosti. Poleg tega davčni sistem vsebuje vrsto drugih ukrepov, ki zmanjšujejo davčno breme tudi davčnim zavezancem, ki so utrpeli škodo v naravi v naravni nesreči. Če omenimo le nekaj najbolj splošno uporabljivih določil, so pa ti sledeči. Možnost zmanjšanja akontacij davka iz dejavnosti v primeru, če se ugotovi, da bo dejanska davčna obveznost ob koncu leta zaradi zmanjšanja obsega dejavnosti nižja od tiste, na podlagi katere so bile določene akontacijske obveznosti. Drugič, možnost prenosa izgube v naslednja leta čez časovne omejitve. Tretjič, možnost uveljaviti odlok ali obročno plačilo davčne obveznosti. Samo z rešitvami v davčni zakonodaji ni mogoče zagotoviti učinkovite odprave posledic naravnih nesreč. So pa lahko sestavni del celovitega programa ukrepov. V okviru splošnejših ukrepov, ki jih je na tem področju Vlada že sprejela, pa velja omeniti predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o odpravi posledic naravnih nesreč, ki ste ga vi že omenili. V navedenem zakonu je urejena podlaga za odpravo posledic škode, nastale v gospodarstvu, nastale na strojih, opremi in zalogah ter za odpravo posledic škode, ki je nastala zaradi izpada prihodka. S tem se zagotavlja, da se v najkrajšem možnem času s povračilom nastale škode vzpostavi nemoteno delovanje podjetij in s tem ohrani tudi obstoječa delovna mesta v prizadetih podjetjih. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Več ali manj sem pričakoval takšen odgovor gospoda ministra, saj sta bila podobna odgovora tudi na pretekli dve moji vprašanji, na moje prvo ustno in drugo pisno v oktobru. Toda davčne olajšave se po meni znanih podatkih ne izkoristijo v celoti. Zelo daleč od tega, da bi se izkoristile v celoti. Tukaj imamo še zelo velike rezerve. Na to so vas opozarjali tudi v Društvu davčnih svetovalcev Slovenije. Pobude so bile dane tudi s strani Rdečega križa Slovenije in tudi s strani nekaterih velikih slovenskih podjetij. Iz naslova olajšav, ki jih omogoča zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, bi lahko teoretično zbrali po mojih izračunih okrog 25 milijonov evrov sredstev. Ker nisem zasledil podatka, vsaj meni dostopnega ne, koliko se dejansko iz tega naslova zbere denarja na letni ravni v državi, vas sprašujem gospod minister: Ali mi ta podatek, meni in javnosti, lahko zaupate? Če se ta možnost ne izkoristi v celoti, potem imamo, ne vem, mogoče 12 ali pa 15 milijonov evrov dodatnih možnosti, ki bi jih lahko investirali v sanacijo te nesreče. Poleg tega pa bo Vlada zaprosila za pomoč tudi Evropsko unijo iz naslova Evropskega solidarnostnega sklada, vendar bo tudi tukaj lahko pridobila manj kot 10% celotne ocenjene škode in še to le za te interventne posege oziroma za prvo pomoč. Zato me zanima: Ali ne bi vseeno izkoristili te možnosti? In prosim, če mi poveste, koliko je tega denarja.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Po do sedaj znanih podatkih na Ministrstvu za finance vemo, da je, kar se tiče občine Železniki, bilo darovanih 2 milijona in pol evrov, dokončnimi številkami pa se bomo seznanili v prihodnosti. To je nemogoče danes vedeti v celoti. Res pa je tudi to, da smo ravno v spremembi zakona o dohodnini kot o davku na dobiček pravnih oseb dejansko razširili prostor in pa možnosti za takšne odločitve, kakor sem jih že omenil, ne samo danes, tudi v mojih prejšnjih odgovorih. Res pa je tudi, da Vlada, ne samo, da načrtuje, tudi dela na tem, da bo od evropske komisije dejansko dobila tudi ta sredstva. Velja pa še vedno zaveza, da bo Vlada naredila vse, kar je v njeni moči, da bo dejansko prišlo do odprave in popravka vseh teh škod, ki so jih utrpeli ljudje kot posledica te naravne nesreče. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Izkoriščam priložnost, da bi glede na poslovniške določbe opravili razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Andreja Bajuka. Ni mi odgovoril na tisto vprašanje v zvezi s tem, koliko denarja se zbere iz naslova olajšav, ki jih omogoča zakon o davku od dohodka pravnih oseb. To so zelo velika sredstva. Poleg tega pa mislim, da bi lahko v Državnem zboru po dveh mesecih od te nesreče opravili razpravo in videli, kako čimbolj učinkovito sanirati te posledice tega hudega neurja. Kot rečeno, iz solidarnostnega sklada bomo lahko dobili manj kot 10% ocenjene škode. Ocenjena škoda pa je 233 milijonov evrov in ta denar bo zelo težko zbrati, da bi se ta nesreča čim hitreje in čim bolj uspešno sanirala. Zato, spoštovani gospod predsednik, predlagam, da se o tem odgovoru opravi razprava v Državnem zboru.
Hvala. O predlogu gospoda Bevka, da Državni zbor razpravlja o odgovoru ministra na njegovo poslansko vprašanje, bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Gospod Cvikl? [[Ga ni.]] Gospa Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! Ob razpravah o dveh predlogih zakonov, zdaj sta to seveda že zakona, so nekatere pomembne stvari, ki zadevajo šolsko polje, ostale na obrobju. Ne glede na različne poglede na sistemske rešitve, pa vsi poudarjamo, da moramo skrbeti za dober nadzor nad izvajanjem šolske zakonodaje. Z več strani so se name obrnili zaskrbljeni starši in v njihovem imenu vam zastavljam vprašanje, saj smo nenazadnje velikokrat slišali, da je treba spremeniti zakonodajo tudi zato, da bodo starši dobili večjo možnost vplivanja na dogajanje v šoli. V letu 2005, natančneje septembra, ste na Odbor za kulturo, šolstvo in šport prišli s tedanjim glavnim inšpektorjem in vložili predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o šolski inšpekciji. Ampak tudi ta predlog zakona ni spremenil 3. člena veljavnega zakona, po katerem šolsko inšpekcijo opravlja Inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport in da inšpektorat vodi glavni inšpektor za šolstvo in šport. Opozarjajo me, da na inšpektoratu po upokojitvi glavnega inšpektorja mag. Širca, ni imenovan ali imenovana glavna inšpektorica, ampak to funkcijo opravlja samo vršilec dolžnosti. Zato vam v imenu vseh tistih, ki se na inšpektorat obračajo, zastavljam vprašanje: Zakaj inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport še vedno nima glavnega inšpektorja? To vprašanje je toliko bolj utemeljeno zaradi tega, ker se je menda, vsaj po tistih, ki se na inšpektorat obračajo, reakcijski čas inšpektorata pri reševanju posameznih primerov za trikrat podaljšal. Kar pomeni, da morajo za odgovore na vloge vlagatelji čakati bistveno dlje, kot so čakali poprej. Zato me zanima: Ali imate v mislih kakšno reorganizacijo šolske inšpekcije ali kaj? Vem sicer, da ste nedavno tega razpisali delovno mesto inšpektorja, ampak o glavnem inšpektorju ali glavni inšpektorici pa vendar še ni nič novega, zato to moje vprašanje. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Hvala tudi za vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Razpis bo. Na vaše vprašanje, ki se glasi, zakaj je Inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport še vedno brez vodstva, je treba poudariti, da vodstvo obstaja. Ta hip res ni glavnega inšpektorja, vendar inšpektorat vodi pooblaščena uradna oseba, ki je položajni uradnik z dolgoletnim stažem s področja inšpekcijske dejavnosti v šolstvu. In lahko rečem oziroma ugotovim, da odlično opravlja svojo nalogo. Praktičen problem je ta, da je ta oseba istočasno tudi generalni sekretar ministrstva. In če bi na zadnjem razpisu, ki je bil objavljen, izbrali njega, bi izgubil generalnega sekretarja. Zato smo se po premisleku vendarle odločili, da zaenkrat ostane situacija takšna, kot je. Vendar bomo razpisali tudi za glavnega inšpektorja ponovno razpis in izbrali osebo za to mesto glavnega inšpektorja. Kot veste, nas v teh dneh oziroma teh mesecih čaka ogromno dela in je generalni sekretar oziroma človek, ki pokriva obe funkciji, za nas izjemno pomemben. Ne morem pa se strinjati s tem, kar pravite, da se odločbe dalj časa delajo, da se je kvaliteta dela zmanjšala. Nasprotno, kvaliteta dela se je v tem času, odkar vodi pooblaščeno to nalogo generalni sekretar, bistveno izboljšala. Letni program dela je sprejet še pred začetkom tekočega leta, kar se do takrat nikoli ni zgodilo. Torej je učinkovitost s tega vidika nadzorovanja in izvedbe tudi večja. Število pritožb je vsako leto večje. Je pa resnica, da je čas reševanja zadev krajši - ne vem, od kod vam podatek, da je trikrat daljši -, v povprečju 60 dni. To je še enkrat hitreje, kot je bilo povprečje prej. Poleg tega je letno poročilo o delu posredovano v roku, prej tega ni bilo. Zadnji dve leti uvajamo celo polletna poročila o delu. Sodelovanje z drugimi inšpekcijami je še bolj intenzivno, kot je bilo prej. Inšpektorat se intenzivno pripravlja na uporabo meril in kriterijev za ugotavljanje uspešnosti delovanja organa samega. Tudi število opravljenih zadev, rednih, planiranih nadzorov in tako dalje se je v tem času bistveno povečalo. Od lanskega leta, odkar je zapustil mesto prejšnji glavni inšpektor, se kvaliteta dela inšpektorata na našem področju ni zmanjšala, ampak se je bistveno izboljšala. Rad bi pa poudaril naslednje. Res je, da smo v nekem času konceptualnega razmisleka, kako z inšpektoratom naprej. Mi bomo ne glede na restrikcijo pri zaposlovanju v prihodnosti morali močno povečati delo inšpektorata, predvsem zaradi tega, če bomo uspešno izvedli tudi reformo, ki se tiče, recimo, prenosa na pokrajine srednjega šolstva. Bolj ko bomo prenašali nekatere dejavnosti na nižjo raven, tem bolj bo morala država nadzorovati. In inšpektorat bo tukaj imel zagotovo večjo vlogo. Zato pričakujemo nekoliko večji kadrovski sestav v prihodnje. In pa seveda zagotovo bo tudi inšpektorat dobil stalnega glavnega inšpektorja kot vodjo te službe, ki je organ v sestavi MŠŠ. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za ta del odgovora. Dovolite, da imam vendarle svoje stališče do tega, kar ste odgovorili. Če je vloga glavnega inšpektorja tako pomembna, vloga vašega visokega položajnega uradnika v kabinetu pa tako nepogrešljiva, je še toliko bolj čudno, da lahko opravlja oboje in po vaših zatrdilih še dosti bolje. Jaz si drznem reči, da je primerjava z delovanjem inšpektorata pred to kadrovsko rešitvijo, ki utegne za koga biti zelo zanimiva, tudi kasneje, ampak takrat bo dobila drugačno kvalifikacijo. Poglejte, mi smo takrat leta 2005 spremenili zakon o inšpekciji tudi tako, da po novem lahko posamezna izvedenska dela v inšpekcijskih zadevah opravljajo tudi Zavod Republike Slovenije za šolstvo, Center Republike Slovenije za poklicno izobraževanje, Andragoški center Republike Slovenije, Državni izpitni center ter drugi za to usposobljeni javni zavodi. Spomnili se boste, da je imela opozicija na to rešitev veliko pripomb, ker se je z Zavoda za šolstvo, ki je postal svetovalna in raziskovalna inštitucija, del nalog, ki so nadzorne narave, selil na inšpekcijo. Vi pa jih iz [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]inšpekcije znova vračate oziroma ste jih znova vrnili na Zavod za šolstvo. Zato je primerjava z opravljenim delom prejšnjega glavnega inšpektorja in zdajšnjih inšpektorjev nekoliko na trhlih nogah, ker se je med tem zakonodaja spremenila. Vsega ne morem sprejeti kar tako, zlasti pa težko ugovarjam ali komentiram vaše zadovoljstvo s hitrostjo in kakovostjo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]opravljenega dela, glede na to, da so podatki tajni in jaz nimam dostopa do njih, da bi lahko na podlagi poročil inšpekcije oporekala vašim trditvam, ampak dobila sem takšne [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Hvala. Gospod minister.
Te domneve vaše ne držijo. Čas se je bistveno skrajšal, še za enkrat. In to drži. Res je, da smo v takrat spremenjenem zakonu, če se prav spomnim, vključili kot strokovni suport za izvedeniška mnenja tudi eksperte, izvedence še iz drugih zavodov. In to se nam je zdelo popolnoma pravilno. So tudi nekatere stvari, pri katerih inšpektor potrebuje strokovni suport in verjetno ni bolj ustreznega ali primernega organa, kot so nekateri nacionalni zavodi s področja vzgoje in izobraževanja. Tako se sama narava dela od takrat ni bistveno spremenila in pogoji dela tudi ne. Problem je edino ta, da imamo premalo število zaposlenih inšpektorjev. Zdaj počasi krpamo to, vsako leto povečujemo postopoma število zaposlenih. Temeljit razmislek pa bo potreben, kako z inšpektoratom naprej. Potrebovali bi vsaj dvakrat več ljudi, ki bi opravljali to delo, tudi po vsebinski plati in še z večjo vključenostjo ekspertnih ravni izvedencev za posamezna vprašanja, ker se tudi zelo, zelo veliko dela nanaša na sam pedagoški proces. In tukaj brez zunanjega suporta ne bo šlo. Z bodočim inšpektorjem se bomo korenito pomenili tudi o teh konceptualnih vidikih v prihodnje. Jaz nikoli nisem smatral inšpekcijske službe kot nek inštrument, s katerim bi neposredno posegal v delo te službe. Nikoli ni bila zlorabljena v kakršnekoli namene. Imajo absolutno avtonomijo pri svojem delu in želim, da tudi tako ostane. Zagotovo pa bomo postavili kar se da hitro novega glavnega inšpektorja. S to vašo pripombo se strinjam in še enkrat pravim, upam, da nam bo uspelo že naslednje leto tudi kadrovsko okrepiti to službo.
Hvala. S tem zaključujem postavljanje poslanskih vprašanj ministrom in prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri z odločanjem o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.20 z glasovanjem zbora.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave oziroma ali gori ustrezna lučka. Hvala. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o trgovini, v okviru rednega postopka Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju. Amandma je k 3. členu vložila Poslanska skupina Zares. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev. Za je glasovalo 21, proti 38. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandma ni bil sprejet, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Vidim roko za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Gospa Žgajner Tavš, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. V Slovenski nacionalni stranki tega zakona ne bomo podprli. Mi smo sicer že v naši uvodni predstavitvi stališča jasno in glasno povedali, kaj počne ta Vlada. Ta Vlada s tem zakonom, zakonom o trgovini, ukinja minimalne standarde na področju trgovine oziroma standarde znanja. Podobno se je zgodilo na področju gostinstva. Lansko leto je ta Vlada predlagala in vladna koalicija sprejela zakon o gostinski dejavnosti, ki ukinja minimalno izobrazbo za gostinske delavce, za natakarje. Slišala sem, da naj bi posledica tega zakona bil zelo, zelo okrnjen vpis na srednjo gostinsko šolo. Kar 30%. Ali se bo podobno zgodilo na področju trgovine, trgovske šole? Ali teži ta Vlada k temu, da bomo dejansko na nivoju celotne slovenske populacije nižali izobrazbeno strukturo? Načrtno nižali. To je v nasprotju z Lizbonsko strategijo, spoštovane kolegice in kolegi, ki jo ta Vlada tako zelo rada poudarja. Drugo leto je ena izmed prioritet na področju predsedovanja Evropski uniji za Vlado Republike Slovenije ravno Lizbonska strategija. Pomen izobrazbe v naši družbi. Pomen strokovnosti. V okviru zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja se prav tako niža izobrazbena struktura za predšolske delavce, za vzgojitelje, ker ni pomembno, kdo in na kakšen način vzgaja otroke. To je strategija te Vlade, nižanje izobrazbenih standardov na vseh področjih. V Slovenski nacionalni stranki, kot že rečeno, takemu početju ne bomo pritrdili. Namesto da bi Vlada uzakonila obvezno srednjo šolo, da bi dvignili tudi na tem področju ali pa dali težo izobrazbi v naši državi, namesto da bi storili ta korak, gremo v kontra smer. Ali se bomo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]čez šest, sedem let hvalili Evropski uniji, da imamo v porastu procent tistih ljudi, ki nimajo niti srednješolske izobrazbe? To je skregana logika, spoštovane kolegice in kolegi.
Hvala. Ostali v imenu poslanske skupine so se odpovedali, zato odpiram prijavo za obrazložitev v svojem osebnem imenu. Kdor želi prosim, naj se prijavi. Gospod Gulič, izvolite.
Spoštovani in cenjeni, bom zelo kratek. Slovenija na ves glas razglaša potrebo po znanju, samooklicuje se za družbo znanja in razvoja, po drugi strani pa onemogoča neke vrste bazično osnovno izobrazbo. Moramo vedeti, da je osnovna šola seveda v tem trenutku že veliko, veliko premalo, zato da lahko človek normalno funkcionira v tej družbi. Da je danes srednješolska izobrazba približno toliko, kot je bila pred kakšnimi 30-imi leti osnovnošolska, da je fakultetna izobrazba toliko, kot je bila pred toliko leti, kot sem prej povedal, enaka srednješolski izobrazbi, vsaj kar se tiče primerljivosti v civiliziranih, kultiviranih državah. Mi pa z zakonom omogočamo nekaj drugega. Omogočamo to, da bodo ljudje lahko ostajali brez izobrazbe, na nek način jih silimo v to že zaradi vseh družbenoekonomskih gibanj, zdaj pa seveda še ta možnost. Po drugi strani vemo, da vrsta zadev, ki smo jih naredili pri gostincih, povzroča negativne posledice zdaj se bo zgodilo to tudi v trgovini. Jaz sem proti temu, da sami sebi lažemo. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala za besedo. Jaz se nikakor ne morem sprijazniti s tem, da pristajamo na nižanje izobrazbenih standardov. Razumem, da trgovci, da lastniki zagovarjajo tako rešitev, ker je to zvezano tudi z manjšimi plačili zaposlenih v trgovini. Svojo službeno pot sem začela na trgovski šoli in na njej sedem let učila. In za posebno vrednoto smo imeli to, da so bili prodajalci in prodajalke v Sloveniji bolje izobraženi, kot so bili v drugih evropskih državah, zlasti v primerjalni Avstriji. Sedaj, ko govorimo o tem, da moramo čim dlje zadržati mlade v izobraževalnem procesu, in ko govorimo o tem, da jih je treba tudi v izobraževanje kasneje vračati, da se bo funkcionalna pismenost zvečala, ko je tudi storitev marsikdaj bistveno bolj zahtevna, pristajamo na nižje izobrazbene standarde. Že res, mogoče kdo vidi v prodajalkah in prodajalcih samo tiste, ki zlagajo blago na prodajne police. Ampak v dobri trgovini ima prodajalka in prodajalec svoje posebno mesto. In tisto, kar se mi zdi še posebej potrebno poudariti, je, da so zelo visok davek za brezposelnost plačali ravno tisti, ki sem jih na začetku svoje službene poti izobraževala. Hvala.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi! Ta zakon je v tej točki, ki govori o izobrazbi, katastrofalen. Ne gre samo za to, da delodajalci razmišljajo o tem, da bodo dobili cenejšo delovno silo, ki bo polpismena, za trgovske pulte. Težava je v tem, da bodo zamenjali tiste, ki trgovsko šolo imajo, s takimi. Gre predvsem za korist, ki ji je Vlada nasedla, namreč s strani delodajalcev, predvsem velikih in močnih, ki lahko pomagajo komu, tudi finančno, če je potrebno, zato da bi znižali nivo potrebne izobrazbe za zasedbo tovrstnih delovnih mest. Ne gre samo za tiste, ki bi se radi samozaposlili, pa na ta način odpravili brezposelnost. Gre za veliko težjo, hujšo prevaro, bi lahko rekel, tega segmenta zaposlenih v trgovini. Začelo se je z gostilnami, sedaj je na vrsti trgovina. Ne bo dolgo, ko ne bo treba več medicinskih sester in bodo brez tovrstnega znanja, recimo, trgovci brez znanja o zdravstveni higieni, medicinske sestre bodo postale snažilke in podobno. Ta stvar pelje v povsem napačno smer od pričakovane in potrebne. Glede na to, da tovrstne popravke ni nihče v zadostni večini podprl, je stvar ostala taka, kakršna je, se pravi slaba, in mojega glasu si tak zakon pač ne zasluži. Pripombe koalicije gor, ali pa dol. Hvala.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov smo k 5. členu zakona, ki ureja to vprašanje, dali amandma in poskušali tudi zagotoviti, da bi na matičnem delovnem telesu dobil podporo. Žal je ni. Vse, kar ste do sedaj povedali v zvezi z rešitvijo, ki znižuje standarde znanja trgovcev, soglašam z vami. Rad bi najkrajše poudaril naslednje. Ta rešitev bo imela za posledico manjši vpis, imela bo za posledico manjšo kvaliteto trgovcev, ob tem, ko se kvaliteta proizvodov veča, ko se veča tudi asortiman proizvodov in je zato svetovalna vloga trgovcev še kako potrebna. Če ne bodo imeli znanja, in ne bodo ga imeli, ta svetovalna vloga ne bo mogoča. In to bo za nas potrošnike prav gotovo bistveno slabše. In tretje, tudi povedano že: cilj je dobiti neizobraženega trgovca, ki ga boš lahko tudi manj plačal. Po možnosti v naslednji fazi niti ne Slovenca, ki na koncu ne bo znal niti slovenskega jezika. To so nesprejemljive rešitve in jaz ne razumem Vlade, ki take rešitve predlaga. Ne morem biti za tak zakon. Hvala.
Hvala. Gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Ta predlog, o katerem danes glasujemo, ne upošteva referendumske pobude oziroma referendumske odločitve državljanov Republike Slovenije. To je pravzaprav tudi nekako v nasprotju s stremljenji slovenske družbe, ki si prizadeva, da bi v večji meri usklajevali družinsko in poklicno življenje. Nenazadnje sem takrat v imenu Slovenije zagovarjal na evropski ravni, da se to uvede. In Evropa je sprejela to pobudo, torej večje usklajevanje družinskega in poklicnega življenja. In ta predlog ne meri v tej smeri, zato ker pobuda ni bila sprejeta. Nenazadnje pa tudi, če bi sprejeli takšno pobudo, bi bili zadovoljni tudi trgovci, ker bi se stroški poslovanja znižali in bi lahko na ta način tudi več namenili za plače zaposlenih. Očitno torej ni tega razumevanja, zato je moje stališče proti temu zakonu. Tega zakona ne bom podprl, ker tudi ne bi rad postavljal trgovine pred človeka.
Hvala. Še kakšen interes? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za 34, proti 18. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o potrošniških kreditih. Prehajamo na tretjo obravnavo. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o mednarodni zaščiti, v okviru rednega postopka. Nadaljujemo z obravnavo in odločanjem o vloženih amandmajih. Najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine LDS k 13. členu. Če bo ta sprejet, postane amandma pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 43. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 13. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa, gospod predsednik. K temu amandmaju bom povedala tisto, kar bi morala in kar sem sicer nameravala povedati k vsem preostalim amandmajem, za katere glede na današnjo razpravo domnevam, da jih kolegi ne boste sprejeli. Ampak vendar, želim povedati, da so vsi amandmaji, vključno s tem, ki jih je predlagala Poslanska skupina Socialnih demokratov, pravzaprav uperjeni v to smer, da bi zajezili oziroma omejili restriktiven pristop predlagatelja pri obravnavi te materije mednarodne zaščite. Na ta način smo poskušali nekako vrniti standarde, ki so veljali do zdaj, ampak seveda ne računam na to, da boste vsi kolegi podprli naš amandma oziroma naše amandmaje. Vendar pa želim povedati, da smo želeli s temi amandmaji uveljaviti standard varovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin na tem področju, kakršen je veljal vsaj do sedaj. Pravzaprav nameravamo tudi nasprotovati nespoštovanju tako Ženevske konvencije o statusu beguncev kot tudi direktiv Evropske unije, kjer je tudi predlagatelj vseskozi uveljavljal dosledno restriktiven pristop razlaganja teh direktiv. Hvala lepa.
Hvala. Je kakšna želja po obrazložitvi glasu v svojem imenu? [[Ne.]] Glasujemo o amandmaju k 13. členu. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 36. člen. Tudi tu imamo dva amandmaja, prvi je Poslanske skupine LDS. Če bo ta sprejet postane amandma pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Glasovanje o prvem amandmaju LDS k 36. členu teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 21, proti 42. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 36. členu. Gospa Lavtižar Bebler v imenu poslanske. Izvolite.
Pri tem amandmaju želim opozoriti in spomniti kolege poslanke in poslance, da je vsebinsko enak tistemu členu, se pravi 26. členu v sedanjem Zakonu o azilu, katerega uveljavitev je zadržalo Ustavno sodišče Republike Slovenije na pobudo 30 poslancev Državnega zbora. Prosim ne dopustite, da se na ta način uveljavi neka določba, za katero je v bistvu Ustavno sodišče že napovedalo, da ga bo posebej pretreslo in verjemite mi, da je napovedalo, da ga bo posebno pretreslo zato, ker domneva, da je z njim nekaj narobe. In ne zdaj na ta način ta grdi hinavski manever izpeljati in sprejeti 36. člen takšen, kot je predlagan. Sprejmite amandma, kot ga predlagamo mi. Hvala.
Hvala. V svojem osebnem imenu ni. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 43. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 50. členu. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 20, proti 43. [[za je glasovalo 20.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 51. členu. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 43. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 57. členu. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 43. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 58. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 43. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 59. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 43. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Končno prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 78. členu. Gospa Lavtižar Bebler v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Še enkrat pozivam kolege in kolegice, da podprete naš amandma k 78. členu, kjer gre za to, da pravicam prosilcev za mednarodno zaščito dodajamo tudi v zadnji alineji in prvem odstavku tega člena pravico do žepnine. Prosim, zavedajmo se, da odločamo o bagatelni zadevi. Da gre za to, da bi človeku, ki je prosilec za azil, zagotovili tudi neko najnižjo mero osebnega dostojanstva, da bi vsaj z 10 evri, ki bi jih dobil kot žepnino, lahko sam neposredno odločal, da bi zadovoljil kakšno svojo potrebo po svoji lastni izbiri s to minimalno žepnino o kateri bi itak glede na drugi in tretji odstavek tega člena odločal minister za notranje zadeve, pod katerimi pogoji in v katerih okoliščinah bi bili prosilci za mednarodno zaščito upravičeni do te žepnine. Hvala lepa.
Hvala. Kakšna želja po osebni obrazložitvi? Gospa Jerajeva, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz tega amandmaja ne bom podprla. V 78. členu je zapisano, kakšne pravice ima prosilec in kaj od Republike Slovenije dobi: prebivanje v Republiki Sloveniji, spremljanje postopkov v jeziku, ki ga razume, informiranje, osnovno oskrbo v primeru nastanitve v azilni dom, finančno pomoč v primeru nastanitve na zasebnem naslovu, brezplačno pravno pomoč v postopkih pred Upravnim sodiščem in Vrhovnim sodiščem do pravnomočne odločitve, do zdravstvenega varstva, izobraževanja, dela in zaposlovanja in humanitarne pomoči. Kolegi v SD-ju predlagajo, da bi jim dodali tudi žepnino. V razpravi smo bili deležni kar nekaj kritik, da nismo socialni, da ne razumemo težav. To se nam zdi precej nekorektno. Jaz sem si pridobila podatke, namreč po 82. členu zakona, tudi v sedanjem, veljavnem: "Prosilec lahko pomaga v azilnem domu pri delih, povezanih z vzdrževanjem in nastanitvijo, in za ustrezno opravljeno delo prejme tudi nagrado v skladu s sprejetim cenikom ministrstva." Jaz sem se pozanimala, koliko se te možnosti trenutno azilanti v tem domu poslužujejo, in obvestili so me, da so v zadnjem mesecu takšnih izplačil izplačali 120 evrov. Torej kakšne velike vneme za to ni, čeprav bi si tudi na ta način lahko pridobili določena sredstva. In glede na to, kar sem že povedala, da v 78. členu že namenjamo za te ljudi, medtem ko marsikdaj niti za naše državljane iz [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]davkov davkoplačevalcev ne zagotavljamo, se nam to ne zdi primerno, zato tega amandmaja ne bom podprla.
Ker je še več interesa, odpiram prijavo za osebno obrazložitev. Prosim, da se prijavite vsi, ki želite obrazložiti svoj glas. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala. Jaz bom seveda amandma podprla. Govorimo v resnici o malenkostnem znesku, in govorimo o žepnini. To je o minimalnem znesku, s katerim lahko posameznik razpolaga. Druge stvari, do katerih ima azilant ali prosilec za azil pravico, so stvari, ki so zvezane z zagotavljanjem možnosti preživetja in tistega, o čemer se tako zelo radi hvalimo, da želimo tem ljudem tudi omogočiti integracijo v družbo. Govorim o pravici do: izobraževanja, poučevanja v jeziku okolja, v katerega azilant pride in tako dalje. Gre preprosto za tisto malenkostno, človeško dostojanstvo, da ima človek občutek, da ima nekaj malega v stiski, s čimer lahko popolnoma samostojno razpolaga. In znova se moram spomniti na dolge tirade o tem, kaj vse lahko v domu dela in kdo lahko dela in kaj lahko dela. Treba je povedati, koliko je izplačano, koliko je tistih, ki imajo to možnost za takšna dela, in se potem vprašati, ali je nek minimalni znesek za žepnino za to državo res takšna škoda in takšen strošek, da bi morali v zvezi s tem se čutiti kot večinsko prebivalstvo ogrožene. Hvala.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa. Nisem bil četrti, zdaj sem kar drugi, na hitro. Lepo. Jaz sem mišljenja, da vsekakor tistim, ki so prišli zaradi neke osebne stiske, Slovenija mora nuditi topel dom in v bistvu prehrano. Sem pa proti temu, da bi se ljudem, ki so prišli po zaščito v Slovenijo, nudila tudi žepnina, proti temu, da se jim nudijo tudi priložnostna dela, pa vendar vidite, da je to v zakonu ostalo. Zakaj? Zato, ker je vsak osmi Slovenec lačen, na robu preživetja. Gospod premier, tako ali drugače, je sam povedal, da je teh ljudi, ki so pod robom minimuma za preživetje, torej so v revnih razmerah, 10%. To je 200 tisoč ljudi. Mi pa se tukaj odločamo, da bomo azilantom dajali še žepnino. Med to razpravo, ni vas bilo mnogo v tej dvorani, sem prejel sporočilo enega od gledalcev, ki je napisal vprašanje: Zakaj ne podamo pogojev za izplačilo žepnine tistim, ki živijo na robu preživetja, torej Slovenkam in Slovencem? Mislim, da je to popolnoma napačno, da smo sploh o tem vprašanju porabili toliko časa. In enkrat se moramo zavedati, da se bomo morali ukvarjati tudi s socialnimi problemi naših državljank in državljanov. Konec koncev z naše strani je prišel predlog tako podpredsednika naše stranke na Kolegiju za izredno sejo, jaz sem dal dve pobudi za izredno sejo. Ni duha, ne sluha o tem. Zabijamo glavo v pesek kot noj in ne vidimo tega problema. Za azilante, tukaj pa smo velikodušni. Jaz tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Vidim, da je še interes po obrazložitvi glasu in ponovno odpiram prijavo. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Žal mi je, da moramo o tem vprašanju in predlogu na ta način razpravljati. Mislim pa, da je kljub temu prav povedati. Škoda je, žal mi je, tudi sram me je, kadar moram razmišljati o tem, da pomemben del Slovencev težko živi. K sreči se moja stranka in moja poslanska skupina mnogokrat tudi ob pomoči marsikoga od vas zavzema, da imamo rešitve, ki vsakomur v Sloveniji zagotavljajo nek minimalni znesek, tudi če ne dela. Minimalni, prenizek, ampak zagotavljajo mu. In mislim, da je to prav. Da si moramo prizadevati, da bi bilo takih, ki to potrebujejo, čim manj, znesek, ki ga lahko dobijo, pa čim višji. Ampak primerjave med tem in med žepnino za azilante res ni. In še nekaj bi rad povedal. Ta žepnina je ena od alternativnih možnosti, ki so napisane v 78. členu. Ni obvezna, o njej se konkretno odloča v posameznem primeru. Prav gotovo ne pride v poštev, kadar bo nekdo dobil delo in plačilo, v nekih izjemnih primerih pa. Zaradi tega ne bo zakon idealen ali pa slab, ampak na ta način o njem razpravljati, kot da ne želimo pomagati Slovenkam in Slovencem, državljankam in državljanom Slovenije, in da gre to na račun žepnine za azilante, res ni dobro. Škoda je, ne glede na to, kako se bo kdo za ta amandma odločal. Hvala.
Hvala. Gospod Kovačič.
Hvala lepa. Res je, da gre za državni proračun in majhen delež iz tega državnega proračuna za te žepnine, za katere se tako zavzemate. Ampak vendarle, znesek, ki ga je kot orientacijo omenila gospa Beblerjeva, to je 10 evrov, pomeni na mesec 300 evrov. To je pa znesek, ki ga ne doseže marsikatera državna pokojnina. Večina kmečkih pokojnin je nižja od 300 evrov mesečno. Tudi nekatere druge kategorije so nižje od 300 evrov. In vendarle se moramo zavedati, da je potrebno v tej državi vzpostaviti neka realna razmerja. In za to gre. Ne zato, ali to pomeni za proračun ne vem kakšen izdatek ali ne, ampak neka normalna razmerja bi bila s tem vsekakor porušena. Hvala.
Hvala. Vidim še interes. Odpiram ponovno prijavo in prosim, naj bo to zadnjič. Dajte se prijaviti vsi. Gospod Petan.
Hvala za besedo. Jaz tega amandmaja na bom podprl. Jaz sem že v razpravi prej marsikaj o tem povedal. Mislim pa, da je zelo zgovoren podatek, ki smo ga prej lahko slišali, glede na možnost, ki ga daje ta zakonodaja, da si tisti, ki so v tem domu, lahko z delom v samem domu, pri čiščenju, urejanju in podobne stvari, vzdrževanju doma, tudi kaj zaslužijo. Ampak očitno ni nobenega zanimanja. Veste, to pa tudi pove nekaj. Naši ljudje morajo trdo delati. Prej ste govorili o trgovkah in trgovcih, ampak niste govorili še potem o plačah, bi še tudi to bilo potrebno povedati, koliko morajo delati, da lahko zaslužijo. Tukaj bi pa nekdo zastonj dobil, sam pa noče delati, pa ima možnost. Žepnino bi pa nekdo imel, žepnino bi pa imel. In kaj je bolj pomemben podatek kot to, če mu je dana možnost, da si z delom zasluži. Ja, saj drugega ne dela. Veste, drugače to ne gre. In gre tudi za en pristop k temu, komu država nekaj da, komu pa recimo ne. In kar je najpomembnejše. Vsebina tega zakona je pripravljena na temeljih skupne evropske azilantske politike. Se pravi, vse države EU so se uskladile, kaj je tisto, kar morajo posamezne države uskladiti in kaj morajo dati. Mi smo to naredili in še nekaj zraven dodali. Naši sosedje v Italiji tega ne dajo, ampak samo gledamo, kako z buldožerji podirajo, recimo, tiste stavbe, v katerih živijo. Niso vsi azilanti, ampak oni so to posplošili. Zakaj bi pa mi, ki še nismo dosegli standarda, recimo, naše sosednje države, pa bili tako radodarni, da bi plus nekaj, kar damo, dali še nekaj več. Zakaj pa? Jaz tega ne bom podprl in tudi ne morem.
Hvala. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa. Ko se s tem amandmajem k temu členu, o katerem sedaj govorimo, zavzemamo za uvedbo pravice do žepnine, govorimo o žepnini, ki znaša kvečjemu 10 evrov na mesec, da ne bilo kakšnega nesporazuma. Ne pa o 10 evrih vsak dan. Torej o 10 evrih na mesec, o tem govorimo. Ob tem ponovno poudarjam, da bo minister, pristojen za notranje zadeve, vsakokrat tudi določil posebne pogoje, kdaj je prosilec za azil upravičen do takšne žepnine. In ko pravite, da že sedaj imajo možnost v samem azilantskem domu opravljati dela, za katera dobijo plačila. Morate upoštevati, da med temi prosilci za azil so tudi osebe, ki so bolne, stare, ki hodijo v šolo, pa zato ne morejo delati, pa tudi sicer vemo, kako je s pravico oziroma možnostjo, da bi otroci delali. Najbrž se ne zavzemamo za to. Prosim, obravnavajte ta amandma tako, kakor je v resnici zapisan, in tako kot v resnici pomeni to, kar pač pomeni. Hvala.
Hvala. Gospod Bajc.
Gospod predsednik, hvala lepa. Kolegice in kolegi! Izgleda, da se pogovarjamo v različnih jezikih ali beremo različen člen zakona. Ta člen zakona govori o prosilcih za azil, vi pa vsi govorite o azilantih. Azilant je tisti, ki je že dobil tak status. In če se spomnim in če me spomin ne vara, danes popoldan smo govorili, da je bilo teh azilantov v lanskem letu 9, da pa prosilcev za azil, mislim, da je gospod državni sekretar rekel, da jih je okoli 400 bilo v lanskem letu. To je eno. Drugo, kar bi rad rekel, kolega Kovačič, usekali ste mimo. Jaz sem danes popoldne, ko sem primerjalno o višini eventualne žepnine govoril, koliko so žepnine varovancev v domih za ostarele, ki se gibljejo od 10 do 12 evrov, vendar na mesec, ne na dan. In je nemogoče potem, da je to 300 evrov, kar bi bilo non plus ultra, glede na to, da so kmečke pokojnine 150 evrov. In jaz še enkrat, glede na to, da mi je bilo obrazloženo in vem, da nam državni sekretar ne more danes odgovoriti, ampak kolegico Darjo pa sprašujem, ne vem, ali mi bo odgovorila ali ne. Danes popoldne, ko smo poslušali, je bilo rečeno, da azilanti, teh smo rekli je 9, so izenačeni z našimi državljani in jim gre tudi žepnina, če nimajo drugih lastnih prihodkov. Za prosilce azila je bilo pa rečeno, da so upoštevane pa vse evropske direktive v teh pravicah, ki so naštete v enajstih alinejah 178. člena. Zaradi tega ne vidim razloga, zakaj bi morali dodati še to 12. alinejo, ki govori o žepninah.
Hvala. Gospod Juri.
Tudi tokrat za bagatelno in simbolno zadevo, simbolni znesek delamo eno veliko zgodbo. Nismo v stanju se postaviti v kožo teh ljudi in nismo v stanju preseči tisto ločnico, ki se pri takšnih polemikah kaže med desnico in levico. Preprosto gre za odnos do človeka. Predlagali smo nekaj, kar je res simbolnega, kar je samo kaplja v morje, da povemo, da smo pomagali takšnemu človeku vsaj pri ohranitvi njegovega osebnega dostojanstva. Ampak tega nismo zmožni, ker ga vidimo kot tujka, ne tujca, kot tujka v našem družbenem tkivu. In zato ga ne sprejemamo. Razprava je jasna, pokazala je tu ločnico, seveda jaz pripadam tej levi strani in zato bom glasoval za amandma. Hvala.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Tega amandmaja ne morem podpreti iz naslednjih razlogov. Govoriti o tem, da je vsak osmi državljan lačen v Sloveniji, je naravnost smešno. Smešno predvsem zato, ker toliko povpraševanja po delu v Sloveniji, kot je danes, še nikoli ni bilo. In tudi zame prave brezposelnosti za tiste, ki so zdravi in sposobni delati, je dela več kot dovolj. Problem je, da je malo premalo volje za delo, kajti nekateri žal te socialne pravice, ki prav, da so, jih znajo tudi dobro izkoristiti v prid tistim, ki delajo za 400, 500 evrov na mesec. In to je žalostno. In neko žepnino dodatno še dajati nekaterim, se mi zdi do tistih državljanov in državljank nekorektno, nepošteno. In tiste pravice, ki jih dajejo, od zavarovanja, da ne štejem vseh teh pravic, jih je veliko, veliko in prav, da so, za nekatere pa mogoče celo preveč. Zato se mi zdi, da bi še neke dodatne žepnine za katere bi bilo po mojem neprimerno, nehigiensko in nepotrebno s tega vidika, da je to država Republika Slovenija dobro uredila za vse državljane. Potrebno pa je delati. Vsak zdrav človek bi moral delati. Tisti, ki pa je invalid in bolan, pa je zanj v tej družbi po mojem tudi primerno poskrbljeno.
Hvala. Ker je še interes, odpiram ponovno prijavo. Gospa Pečan, izvolite.
Glasovala bom za ta amandma. Predvsem zaradi tega, ker je v celi vrsti razprav oziroma obrazložitev glasu, in že popoldne v razpravah bilo razumeti, da velika večina razpravljavcev sploh ni razumela, za kaj gre. V tem členu je zelo jasno napisano, da imajo prosilci za azil tudi možnost oziroma pravico do dela. Dolgo časa je v naši državi in tudi drugih evropskih državah veljalo, da prosilci za azil in begunci ne smejo delati v državi, ki je njihova gostiteljica. Logično je, da bo minister v pravila zapisal, da tisti, ki delo dobi in je zmožen za delo, zagotovo ne bo dobil te žepnine. Slišali smo, kdo bi lahko bil upravičen do žepnine, če bi seveda ne šlo za golo trmarjenje, tudi s strani predlagatelja zakona, tudi s strani ministrstva, ker če je to velik problem - na žalost gospod sekretar ne more tega več odgovarjati, ampak dejansko je smešno, da z glavo skozi zid nočejo vrniti v zakon določila, ki je že bilo v njem. V tej verziji sedaj ne, ampak v tisti predhodni. Mimogrede bi samo to povedala, da sem zadovoljna, da so moji otroci dovolj stari, da [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sami zaslužijo, da ne bi šli h gospodu Kovačiču po žepnino, ker bi hoteli imeti 300 evrov, pri nas pa je bilo žepnine kvečjemu 30 evrov na mesec. Igleda, da nekateri starši nimajo pojma o tem, kaj pravzaprav žepnina je.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala. Ko poslušam to razpravo, se bojim, da se tudi kristjani v tej dvorani ne bojijo boga. Govoriti, toliko besed izgubljati o tem, kako ljudje, ki so v katastrofalni stiski v svojem življenju, kot azilanti, gostje naše države, rušijo blaginjo, malodane, in usodo vseh drugih naših državljanov, ker bi za njih porabili nekaj tisoč evrov na leto, kot država. Istočasno takšni razpravljavci, ki so v strahu zaradi tega stroška, glasujejo za zakon o socialnih transferjih, ki je najrevnejšim slojem v tej državi, in zaradi katerega bo zagotovo teh 10%, ugotovljeni uradni podatek o revščini, naraslo v nekaj letih na 20%. Ti isti so izglasovali zakon o socialnih transferjih lani, ki je odnesel 3-krat več denarja, kot ga je v finančnih posledicah napovedal finančni minister. To me skrbi. Govoriti o svojih državljanih, pa glasovati za to, da so revni, na drugi strani pa velike zgodbe o blaginji, to je zanikanje boga samega, ki je bil zame usmiljen, če bi človek verjel vanj. In, prosim, proceduralno gor ali dol, govorim kot človek, ki mi ni vseeno, kako se mi do soljudi v tej državi obnašamo. Jaz bom podprl ta amandma, žalosten, da ga ne bi bolj večinsko. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kumer.
Hvala za besedo. Danes dopoldan sem bil v dvorani, ko je približno dve uri skoraj tekla razprava o tem amandmaju. Moram reči zares iskreno, nisem razočaran, vsak lahko pove svoje mnenje, svoje stališče, in sem tudi dopoldan povedal, da se strinjam s stališčem, ki ga je povedal kolega Kovačič. Moram pa reči, da sem ob tej razpravi pa prizadet. Ampak zakaj sem prizadet? Zato, ker ves čas, ves strošek, ves denar, ki smo ga porabili danes konkretno, je vreden točno te vsote, ki bi bila letna vsota za to žepnino, ki bi naj jo dobili ti ljudje, ki so se znašli v stiski. In mi delamo takšno zgago okoli tega. Mi v dvorani in ves suport, ki je v tem Državnem zboru, pa še kje, ki mora delati, da mi štiri ure o tem razpravljamo, stane toliko, kot je letna žepnina za vse te ljudi. Lepo vas prosim! Zato sem prizadet, ne razočaran, legitimno je in vsak ima pravico, lahko pa tudi povem, da sem prizadet.
Hvala. Gospod Presečnik ima proceduralni predlog. Prosim.
V imenu poslanske skupine prosim za deset minut odmora pred glasovanjem o tem amandmaju.
Hvala. Ni več interesa po obrazložitvi glasu. Odrejam deset minut odmora pred glasovanjem. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 19.20.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Nadaljujemo s sejo. Želi predlagatelj prekinitve besedo? Izvolite.
Ne, hvala, ne želim besede, ampak smo se pa posvetovali, kako bomo odločali. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju Socialnih demokratov k 78. členu zakona. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti 34. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi, k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Gospa Širca, izvolite. Imate besedo.
Spoštovani kolegi in kolegice. Jaz sem bila nad današnjo razpravo pri obravnavi tega zakona razočarana, kot sem razočarana tudi nad predlogom zakona, in tudi nad tem, da še tistih nekaj amandmajev, kolikor jih je bilo mogoče vložiti, da bi sanirali nepopolnost tega zakona, ni bilo sprejetih. Hkrati pa je iz celotne današnje, niti ne kratke, razprave vendarle vela neka, ne bom rekla, nestrpnost, ampak nezadovoljstvo ali celo strah pred tem, da se bodo, če bomo preveč korektni pri sprejemu zakonodaje, ki sprejema in dopušča, daje pravice tujcem v Sloveniji, azilantom, da se bo potem v Sloveniji zgodil prehud liberalizem, ki bo, po vzoru drugih držav, silil k prevelikemu konzervativizmu, češ, da prinašajo morebiti ti ljudje, ki prihajajo po zaščito drugam, preveč težav v naš mir, v ta naš podalpski mir. Včasih je bilo celo slutiti, da prinašajo preveč možnih kriminalnih dejanj, ki bodo narušila naš mir. Ponavljam, da tak zakon, kot je sprejet, ne zadostuje tistim standardom, na katere so nas opozarjale predvsem civilnodružbene iniciative, ki so dajale številne pripombe in smo jim hoteli vsaj nekateri poslanci prisluhniti in sanirati, da se ne bi zgodilo to, kar se je zgodilo pred leti s sprejemom Zakona o azilu, ki ga je moralo Ustavno sodišče zadržati, ker ni bil dovolj mednarodno sprejemljiv in tudi celo v neskladju z našo ustavo. Bojim se, da se bo to ponovilo tudi pri tem zakonu. Ampak dovolj zadovoljstva je v naši deželi, da se ljudem v stiski ne odpre roke na način, kot bi dovolj senzibilna družba, tudi zaradi mednarodnega prava, morala narediti. V tem smislu v Poslanski skupini Zares in tudi zaradi tega, ker niste sprejeli teh dopolnil, zakona ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije smo se odločili, da predloga zakona ne bomo podprli. Razlogov za to je več, dva sta takšna, ki ju velja omeniti. Eden je ta, da je to pravzaprav pregoljufan Zakon o azilu. Spet se ponavljajo tiste zahteve oziroma tisti predlogi, ki jih je Ustavno sodišče že obravnavalo in povedalo, kaj je narobe z njimi. Zdaj se pač pod drugim naslovom, pod drugim imenom spet poskušajo pretihotapiti nehumane rešitve v naše občestvo. Drugi razlog je pa človekoljuben. Slovenci se moramo pravzaprav kdaj spomniti tudi na to, da smo že bili kdaj emigranti, da smo iskali azile po različnih državah. Da so nam bili, recimo, nazadnje v letu 1991 ponujeni s strani Avstrije brez kakršnihkoli omejitev in šikan. Da smo znali v 90. letih sami sprejeti azilante iz drugih republik in da nam niso prinesli pravzaprav nič slabega. Da v letu 2007 sprejemamo zakon, ki je slabša rešitev, kot je bila pred leti, to nam je lahko kvečjemu v sramoto. Ne govorim zdaj o tistih skupnih imenovalcih, ki jih ponuja Evropska unija in na katere se tako radi obešamo, govorim o primerjavi Slovenije danes, Slovenije včeraj in Slovenije jutri. Če se tukaj uspemo zaradi 4.000 evrov prepirati in si dokazovati stvari, ki nimajo nobene pametne racionalne podlage, potem je res hudo z nami. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov tega predloga zakona ne bomo mogli podpreti, in sicer iz naslednjih razlogov. Ker ta predlog zakona omejuje pravna sredstva, ki jih imajo prosilci za azil na voljo, omejuje se dostopnost postopka, v večji meri, kot je to potrebno, se omejuje pravica do svobode gibanja, ponovno se uvaja predpostopek, za katerega je Ustavno sodišče že napovedalo, da ga bo še posebej preučilo. Ta zakon je celo še en korak nazaj, celo od tistega, ki je bil sprejet v tem Državnem zboru lani in v zvezi s katerim smo 30 poslancev sprožili postopek pred Ustavnim sodiščem, ker seveda z njim nismo bili zadovoljni in ker smo bili prepričani, da v nekaterih členih ne zadosti pogojev usklajenosti z ustavo. Tudi v tem predlogu vidimo prekomerno restriktivnost in verjetno neskladnost z našo ustavo, z ženevsko konvencijo o statusu begunca in z evropskimi direktivami, ki urejajo to področje. Predvsem pa temu predlogu zakona manjka tista minimalna humanost, ki pa bi morala biti temeljno vodilo tega zakona. Zato za nas ta zakon ni sprejemljiv. Hvala.
Hvala. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Pri obravnavi tega zakona in pri samem predlogu, je res, da sledi evropski direktivi. Težava je nekje drugje. Da mi mislimo, da ne smemo nikoli vplivati na vsebino kakšne direktive in da tudi ne vplivamo. Mi vse, kar Evropa ponudi, bi rekel, potrdimo brez velike razprave. Razprava o tem na Odboru za EU je samo simbolika, lažno prepričanje o tem, da o nečem odločamo, pa ne. Potrjujemo to, kar pripravi Vlada. Vlada ponavadi potrdi to, kar so pripravili v Bruslju. Kmalu bo ta Evropa tista, za katero bom začel dvomiti, ali je "taprava" in ali je bilo pametno, da sem takrat glasoval brez kakšnega velikega razmisleka za to, da tja gremo. Kadar se poslabšajo ali poslabšujejo medosebni odnosi zaradi nekega spoštovanja neke evropske direktive, pa to ni obvezno, takrat mislim, da bi smeli ohraniti svoj nivo razmišljanja, tudi če je drugačen, je pa hkrati v skladu in slediti slabšim rešitvam samo zato, ker se je to izmislila Evropa, mislim, da je iracionalno, brez ponosa, brez lastne pameti in premisleka. In če je to tista drža, ki naj jo mi branimo v Evropi, potem jaz ne bom zraven. Bom pač moral glasovati proti temu zakonu, ko niti v najskromnejši spremembi bogih 10 evrov na mesec za hudo življenjsko prizadete ljudi nismo v stanju ponuditi, to je tako žalostno, da se ne da povedati. In mene absolutno navaja na to, da takih rešitev podpreti pač ne smem. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za 37, proti 21. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prijavi prebivališča. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 6. točke dnevnega reda - na obravnavo predloga zakona o spremebah kazenskega zakonika v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o spremembah kazenskega zakonika ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V imenu poslanske skupine, gospa Širca. Izvolite.
Ni res, da ni primeren. Mogoče ni primeren čas in bo enkrat čez leta primeren ta predlog naše spremembe 300. člena Kazenskega zakonika. Čas bo to naročil, konec koncev je ta Evropa, nad katero nekateri že dvomijo, vendarle naročila tudi Sloveniji, da naj se pri pripravi svoje lastne zakonodaje obnaša drugače oziroma bolj restriktivno, ko gre za diskriminacijo drugih. Da naj v svoji lastni zakonodaji uredi drugače. Temu se je zavezal tudi gospod Šturm, ko je bil februarja v Luksemburgu na srečanju pravosodnih ministrov Sveta Evrope. Zaradi tega bo prej ali slej prisiljen urediti tudi to področje. Danes smo slišali, da mi ga nismo dovolj dobro. Pač smo ga pred časom in tudi sklicujoč se na študije, ki so narejene. Tudi te boste enkrat dobili v roke in tudi te vam bodo povedale, da je potrebno 300. člena Kazenskega zakonika urediti drugače. To se pravi, ne sankcionirati in penalizirati zgolj samo določena neprimerna ravnanja v družbi. To se pravi, ne pristati na to, da kazenski zakonik prepoveduje vzbujanje nestrpnosti samo na podlagi verske, rasne in nacionalne drugačnosti in pripadnosti. Obstajajo še druge pripadnosti, druge okoliščine, ki smo jih mi opredelili tudi z amandmajem, ko nam je Vlada in Zakonodajno-pravna služba to naročila, kot tiste okoliščine, kjer se sovražni govor, ki vzbuja k nasilju - ne gre za žaljivke, ne gre za 133. člen, ne gre za drugačno mišljenje, to je potrebno spoštovati - ampak tisti govor, ki vzbuja k nasilnemu dejanju in ki lahko prinaša tudi nasilne posledice. To je potrebno spremeniti. Mi smo to naredili, sicer tudi še druge rešitve, ampak zaenkrat tega posluha ni. Mi se zavedamo, da ustava na nek način, ne na nek način, ustava dopušča svobodo izražanja, ampak hkrati jo tudi omejuje. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Omejuje na mestih takrat, ko posega v integriteto ljudi in posameznika in ko družbi izsiljuje nasilje in nasilna ravnanja. Kot pravim, najbrž bo nekdo drug, bodo drugi v prihodnosti, ne mi več, ampak še vedno v tem prostoru, to naredili, kar danes očitno ne boste vi.
Hvala. Kdo v svojem osebnem imenu? [[Ne.]] Glasujemo. Glasovanje o predlogu sklepa teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 10. [[Za je glasovalo 41.]] [[proti 10.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Oziroma obveščam vas, da je s tem zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 33. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lep večer in lahko noč.