Spoštovane kolegice in kolegi. Dobil sem obvestilo mag. Antona Ropa, predsednika Odbora za finance in monetarno politiko, ki na odboru obravnava še 21.b točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe iz naslova kreditov, najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe, da še ni končal z delom odbora in da bo končal predvidoma v roku ene ure, zato vam sporočam, da bomo današnjo sejo Državnega zbora nadaljevali ob 10. uri. Hvala lepa. [[Seja je bila prekinjena ob 9.01 in se je nadaljevala ob 10.01.]] Takoj bodo preverili, ali bo odbor končal v najkrajšem možnem času. Če je tik pred tem, da konča, bi mogoče še kakšno minuto počakali, sicer pa bomo začeli z nadaljevanjem. Prosim za potrpljenje še za nekaj minut. Hvala. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjamo nadaljevanje 6. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Franc Jurša, Janko Veber do 13. ure, mag. Branko Grims, Anton Colarič, mag. Andreja Rihter in Ivo Vajgl. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNIH CESTAH, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Bomo počakali, da pridejo predstavniki Vlade. Obveščen sem, da bo minister prišel čez kakšno minuto. Če mi dovolite, sprejemam pa tudi kritiko. Bomo počakali za minuto, dve, da se oglasi. Če ne, bomo pač nadaljevali sejo s predstavitvijo Odbora za promet kot matičnega delovnega telesa. Proceduralno, gospod Černač.
Hvala lepa. Spoštovani kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni. Ne vem, če je to kritika, spoštovani gospoda predsednik, ampak način dela, kot ga ubirate v zadnjih dneh in tednih, ni dober. Mi smo bili na tej seji Državnega zbora priča številnim prekinitvam, številnim pritiskom z vaše strani in strani vladajočih poslancev. V primeru, ko je šlo za obravnavo enega izmed zakonov, ki je bil uvrščen na to sejo Državnega zbora in glede katerega je razpravo pristojno matično delovno telo Odbor za notranjo politiko opravljalo stalno pod nekim pritiskom in stalno smo nekaj prestavljali in zavlačevali to točko dnevnega reda. Danes se je zgodilo nekaj podobnega, na Odboru za finance in monetarno politiko smo razpravljali o Zakonu o poroštvu Slovenski odškodninski družbi v višini 180 milijonov evrov. Torej, gre za 180 milijonov evrov, za katere bo nova vlada dodatno zadolžila to državo, kar ni nepomembno vprašanje. In tudi v tem primeru smo bili stalno pod nekim pritiskom, pod nekim stampedom, [[...]]
Gospod Černač, [[...]]
[[...]]da moramo to [[...]]
[[...]]neposredno zlorabljate proceduralno [[...]]
[[...]]to točko [[...]]
[[...]]proceduralno možnost, možnost za proceduralno vprašanje ali predlog in prosim, da daste proceduralni predlog ali karkoli podobnega. Sicer, vam bom moral vzeti besedo.
Če mi boste to dovolili, gospod predsednik, drugače mi vzemite besedo. Če mi boste dovolili, bom seveda povedal do konca. Drugače pa, v skladu s to novo prakso, ki ste jo ubrali, lahko tudi izklopite moj mikrofon. Uzde ste nam začeli že nadevati, to so je zgodilo ravno na tem odboru, ko je bila z vladajočo večino izglasovana možnost, da se nam nadene, po domače povedano, nagobčnike. Da lahko razpravljamo samo toliko časa, kot boste vi določili. Skratka, tak način dela ni dober, spoštovani gospod predsednik. In predlagam, da v prihodnje na kolegijih uvrščate na dnevni red sej tiste točke, tista gradiva in tiste materiale, za katere je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora bila opravljena razprava na matičnih delovnih telesih, in tiste točke, za katere so matična delovna telesa pred začetkom seje pripravila ustrezna stališča. V nasprotnem primeru bomo tudi v prihodnje priča zavlačevanjem, prekinitvam, kar ni dobro, ne za delo Državnega zbora, predvsem pa, spoštovani gospod predsednik, ni dobro za stanje duha demokracije v tej državi. Ta država se začenja spreminjati v avtoritarno policijsko državo, kar je slabo. In prosim, da ne pripomoremo oziroma da ne pripomorete tudi vi z vašim načinom dela k temu. Hvala lepa.
Že samo to, da sem vam dopustil to, da ste povedali do konca, govori ravno nasprotno, kar zadeva svobodo govora v tej državi in delovanja tega zbora. Zakon, ki se obravnava na odboru za javne finance, je v nujnem postopku in poročilo mora biti pripravljeno do obravnave točke, nič ni narobe. Nobenih siceršnjih prekinitev ali karkoli, ki so se zgodile, ni bilo na predlog oziroma zahtevo samega predsedujočega, pač pa skladno s potekom seje - to ni bilo prvič, tudi ne v tem in ne seveda v prejšnjem mandatu in tudi v prihodnje se bo to zgodilo. To je normalen postopek dela in zaradi tega odločno zavračam vse vaše navedbe. Besedo pa sedaj dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Patrick Vlačič, minister za promet. Prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. S predlaganim zakonom oziroma s spremembo zakona se uvajajo vinjete za krajše časovno obdobje, in sicer mesečne in tedenske. Hkrati z uvedbo mesečnih in tedenskih vinjet bo Republika Slovenija ukinila polletne vinjete, ki ne bodo več toliko zanimive. Dejstvo je, da so polletne vinjete do sedaj kupovali predvsem občasni uporabniki cestnega omrežja, in sicer tako domači kot tuji. Še vedno pa bodo motorna kolesa namesto mesečnih vinjet v prodaji imela polletne vinjete, kar je prilagojeno trajanju glavne motociklistične sezone. Republika Slovenija s predlogom zakona sledi očitkom Evropske komisije, ki je Republiko Slovenijo v uradnem opominu opozorila na diskriminatorno obravnavo drugih državljanov Evropske unije ali tujih rezidentov, ki le občasno uporabljajo slovenske avtoceste. Presodila je namreč, da so ti, zaradi nesorazmernih cestnin za tranzit ali kratkotrajno uporabo avtocest v slabšem položaju kot prebivalci Republike Slovenije. Zaradi navedenega Evropska komisija posledično prekinila ocenjevanje vloge za pridobitev sredstev iz kohezijskega sklada za avtocestni odsek Slivnica-Draženci, zaradi česa je ogroženo v skupnem znesku 88,76 milijonov evrov iz kohezijskega sklada. Druga težava, ki jo je prenesel zaplet z vinjetami, pa je ocenjevanje še ene vloge, in sicer za dva avtocestna odseka Pluska-Ponikve in Ponikve-Hrastje in posledično koriščanje sredstev iz kohezijskega sklada v višini 86,45 milijonov evrov. Letos gre za konkretna sredstva, za vračilo v višini približno 40 milijonov evrov, ki bi jih morali v zelo kratkem dobiti in je ta postopek prekinjen. Nadaljevanje odločanja o dodelitvi teh sredstev Evropska komisija pogojuje z uvedbo vinjet za krajše časovno obdobje. Republika Slovenija pričakuje, da bo Evropska komisija zaradi odločitve o spremembi vinjetnega sistema cestninjenja sprostila sredstva, ki so trenutno zaradi uvedenega predhodnega postopka zadržana. Dejstvo je, da se bodo skupni bruto prihodki iz naslova vinjetnega sistema zaradi uvedbe vinjet za krajše obdobje zmanjšala, pa vendar smo sprejeli ukrepe, zaradi katerih bo to zmanjšanje nevtralizirano, namreč, dvignili smo cestnine za tovorna vozila za 40% in datumsko oboje, torej uvedba kratkotrajnih vinjet in povišanje cestnin, sovpada. Poleg navedenega so v predlog zakona vključene tudi določbe, ki določajo - gre za drugi sklop -, da investitor kateregakoli objekta gospodarske javne infrastrukture, ki se gradi ali obnavlja v okviru gradnje ali rekonstrukcije državne ceste, v celoti zagotovi financiranje takšne gradnje ali obnove, če zakon ne določa drugače. Razmejitev obveznosti med investitorji se uredi s posebno pogodbo. Navedene določbe so nastale kot odziv na revizijsko poročilo Računskega sodišča o izvajanju in financiranju programa avtocest. Direkcija Republike Slovenije za ceste, občine in Dars so skladno z določbami zakona o graditvi objektov pristojni soglasodajalci, če nameravana gradnja leži v območju državne ceste oziroma občinske ceste ali njenega varovalnega pasu, kar se skladno z določbami zakona o graditvi objektov šteje v zavarovani pas gospodarske javne infrastrukture. Rok za določitev projektnih pogojev je 15 dni pri manj zahtevnem projektu in 30 dni od prejema popolne vloge za druge objekte, razen če zakon ne določa česa drugega. Če projektni pogoji niso dani, se šteje, da ti niso določeni in s tem je soglasje dano. Na podlagi 50.a člena ZGO-ja, zakona o gradnji objektov, se da soglasje v 30 dneh od prejema popolne vloge, razen če poseben zakon določa drugače, sicer se šteje, da je soglasje dano. Ker v tako kratkem času operativno ni mogoče opraviti kakovostnega strokovnega pregleda projektne dokumentacije, se predlaga dopolnitev zakona o javnih cestah kot posebnega zakona, ki določa tako daljši rok za določitev projektnih pogojev in ravno tako daljši rok za izdajo soglasja. Posamezne načrte morajo namreč pregledati strokovnjaki, torej izvedenci področja. Ti izvedenci so s področja gradbenih del, objektov, statikov, odvodnjavanja in tako naprej, tako da ta ureditev tudi ni nič posebnega. Nekaj podobnega imamo tudi v zakonu o vodah, ki kot "lex specialis" določa podobne roke kot tu predlagani zakon. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Srečku Prijatelju za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da vam predstavim stališče matičnega delovnega telesa oziroma Odbora za promet glede dopolnitve zakona o javnih cestah. Odbor se je sestal na svoji 5. seji dne 14. 5. in obravnaval omenjeni predlog dopolnitve zakona. Na seji odbora so poleg predstavnikov predlagatelja zakona sodelovali še predstavniki Darsa in Komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj v Državnem svetu ter Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Razlogi za spremembo in dopolnitev predloga zakona, ki jih navaja predlagatelj zakona, se nanašajo na odpravo kakršnega koli dvoma o nediskriminatornosti slovenskega vinjetnega sistema cestninjenja, omogočajo nakup in uporabo vinjete za krajše časovno obdobje, predvsem občasnim uporabnikom cestninskega omrežja, in uvajajo mesečne in tedenske vinjete. Uvedba cestninjenja z vinjetami v letu 2008 je bila podlaga za odločitev Evropske komisije, ki je Slovenijo v prvem uradnem opominu opozorila na diskriminatorno obravnavo drugih državljanov EU-ja in tujih rezidentov, ki občasno uporabljajo slovenske avtoceste. Zaradi navedenega je Evropska komisija posledično prekinila ocenjevalne vloge za pridobitev sredstev iz kohezijskega sklada za avtocestni odsek Slivnica-Draženci. Prej sprejete odločbe o sofinanciranju avtocestnega odseka Slivnica-Draženci s strani EU je ogroženo črpanje približno 88,7 milijona evrov iz kohezijskega sklada. Druga težava, ki jo je prinesel zaplet z vinjetami v letu 2008, pa je ocenjevanje vlog za avtocestne odseke Pluska-Ponikve in pa Ponikve-Hrastje in seveda s tem posledično zadolževanje 76 milijonov evrov. V primeru teh dveh odsekov gre za sredstva v višini, kot že rečeno, 67,4 milijona evrov in pa odmrznitev teh sredstev bi pomenila za Slovenijo možnost, da se z avtocestnim programom nadaljuje. Predlog navedenega, kot že rečeno in povedano s strani ministra gospoda dr. Patricka Vlačiča, ocenjujejo tudi določbe, ki izrecno določajo, da investitor kateregakoli objekta gospodarske javne infrastrukture, ki se gradi ali obnavlja v okviru gradnje in rekonstrukcije državne ceste, v celoti zagotovi financiranje gradnje in obnove. To pa je zahteva odzivnega poročila Računskega sodišča. Mnenje k obravnavi je podala tudi Zakonodajno-pravna služba, ki je podala konkretne predloge k stališču 2. člena, ki so prehodnega in končnega značaja, ter k 4. členu. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta predloga zakona ne podpira. Zaradi predlagane uvedbe mesečnih in tedenskih vinjet in načrtovane podražitve vinjet se bodo prihodki iz naslova cestninjenja zmanjšali; to je mnenje komisije. Komisija ocenjuje, da Slovenija ne bi smela popuščati, ampak bi morala pred spremembo vinjetnega sistema cestninjenja pravno bolj natančno oceniti domnevno diskriminatornost slovenskega vinjetnega sistema. Komisija ob tem opozarja, da Slovenija nima zagotovila, da bo Evropska komisija sprostila finančna sredstva, ki so začasno zadržana. Odbor za promet je skladno s 126. členom Poslovnika Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o vloženih amandmajih in je sprejel vse vložene amandmaje poslancev koalicije in amandma k 2. in 4. členu, ki ga je predlagala Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi! S predstavitvijo rešitve o spremembi vinjetnega sistema v Sloveniji v zakonu o javnih cestah se ponovno veliko polemizira o smotrnosti in smiselnosti uvedbe vinjet v lanskem letu. Očita se, da je to bila predvolilna poteza in da močno ogroža finančno vzdržnost Darsa. Mnenja smo, da se v obeh primerih močno pretirava, saj so bili cilji in namen uvedbe popolnoma jasni. Vlada je želela čim prej povečati pretočnost na naših avtocestah in hkrati narediti naše avtoceste bolj prijazne uporabnikom. Zato se je kot za začasno rešitev odločila za uvedbo vinjet. Na Ministrstvu za promet se namreč vzporedno intenzivno pripravlja projekt za uvedbo satelitskega cestninjenja, ki v skladu z akcijskim načrtom Vlade predvideva uvedbo satelitskega cestninjenja za tovorna vozila že letos in uvedbo satelitskega cestninjenja za osebna vozila za naslednje leto. Tik pred volitvami je bil dokončan razpis, ki pa se zaradi politične higiene ni objavil. Ne bi bilo pošteno in korektno, da bi se tik pred volitvami objavil tako pomemben razpis. Žal se z delom na tem projektu, vsaj kolikor imam informacij, na ministrstvu v novi sestavi ni nadaljevalo. Ob uvedbi vinjet se seveda ni pozabilo tudi na finančni izplen. Treba je namreč jasno predstaviti številke in ne razumemo, zakaj te številke nikakor ne prodrejo v javnost. Dejstvo je, da je bilo v letu 2007 pobranih za nekaj več kot 210 milijonov evrov cestnin, v letu 2008, v katerem smo imeli pol leta v uporabi tudi vinjete, pa je bilo pobranih kar za 248 milijonov evrov cestnin, kar je za 38 milijonov evrov več. Od tega je bilo samo v osebnem prometu pobranih kar za 21,7 milijonov evrov več kot v letu, ko nismo imeli vinjet. Torej, projekt vsekakor ni tako finančno zgrešen, kot se ga želi prikazati. Prikazuje se ga pa skoraj tako, da bo kar kmalu konec sveta, da je ogrožena finančna vzdržnost Darsa, zaradi tega več ne bomo gradili avtocest v Sloveniji in da zaradi tega ne bomo gradili razvojnih osi in tako dalje in tako dalje. Vse to je, lahko rečem, samo močno pretiravanje in da gre za veliko manipulacijo, ko se trdi, da vinjete ogrožajo finančno vzdržnost Darsa. Finančna vzdržnost Darsa na dolgi rok bi namreč bila ogrožena v vsakem primeru, tudi v primeru, da se lansko leto ne bi odločili za spremembo cestninjenja v osebnem prometu. Danes bi bili v popolnoma isti situaciji. Razlog za to je seveda v anuitetah za vračanje najetih kreditov Darsa, ki se iz leta v leto povečujejo in je zato iz leta v leto potrebnih več sredstev za pokrivanje teh anuitet. V letu 2018 se bo anuiteta približala skoraj 400 milijonom evrov. Sprašujemo se, kateri cestninski sistem bo lahko pokril takšne anuitete. Najbrž nobeden. V tem trenutku ne vidimo možnosti, da bi se cestninjenje, pa kakršnokoli že bo, podražilo za 100% in da bi tako v blagajno prineslo skoraj 400 milijonov evrov. Tudi če bi se, se postavlja vprašanje, kdo bi ob tako dragih cestninah sploh uporabljal avtoceste. Kot je znano, je višina pobrane cestnine funkcija cene in seveda gostote prometa. Poudariti želim tudi, da je do sedaj bilo v letošnjem letu bilo prodanih 815.000 letnih in 450.000 polletnih vinjet. Vsega skupaj je bilo pobranih tako že skoraj nekaj več kot 60 milijonov evrov in smo šele v mesecu maju. Torej, tudi tukaj ne vidim nobene katastrofe. Ključna težava, pred katero se je znašla Slovenija v povezavi z vinjetami, je domnevna, a nedokazana diskriminatornost tujih uporabnikov avtocest in posledična blokada sredstev za izgradnjo avtocestnega odseka Slivnica-Draženci. Gre za zelo nenavadno potezo Evropske komisije. Gre za politično izsiljevanje. In trdim, da je Slovenija v tem primeru grobo diskriminirana. S tem je Evropska komisija brez sodišča obsodila Slovenijo, za kar pa nima pristojnosti. To je še vedno v pristojnosti sodišča. Upamo, da se takšno izsiljevanje ne bo pojavilo tudi na kakšnih drugih pomembnih področjih. V Slovenski ljudski stranki se sprašujemo, ali obstaja za takšno dejanje Evropske komisije sploh kakšna pravna podlaga. Tudi sam kot minister za promet sem iskal odgovor za to, pa tega odgovora nisem dobil. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da ne gre vztrajati pri obstoječem sistemu, saj sicer deblokada sredstev za izgradnjo avtocestnega odseka Slivnica-Draženci več kot očitno ne bo mogoča. Zato bomo predlagani zakon tudi podprli, ker ne vidimo druge rešitve, da se sredstva deblokirajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Jerič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister s sodelavci, cenjene poslanke, poslanci! V Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih cestah podprli. Novela zakona vnaša v slovenski pravni red predvsem naslednje bistvene spremembe: uvajajo se vinjete za krajše časovno obdobje, to se pravi mesečne in tedenske, ki bodo namenjene predvsem občasnim, tako domačim kot seveda tudi tujim uporabnikom slovenskih avtocest. S tem odpravlja kakršenkoli dvom v zvezi s tem s strani Evropske komisije, očitanje diskriminatornosti slovenskega vinjetnega sistema in s tem posledično tudi sprostitev evropskih sredstev, za kar nekaj pomembnih avtocestnih odsekov, to se pravi tako, Slivnica-Draženci, Pluska-Ponikve in Ponikve-Hrastje v skupnem znesku približno 160 milijonov evrov. Slovenija si v tem trenutku vsaj po mnenju Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije ne more privoščiti neizkoriščanja evropskih sredstev za gradnjo avtocestnih odsekov. Spremembe in dopolnitve zakona prav tako urejajo transparentno financiranje in pa načrtovanje gospodarske javne infrastrukture, ki se gradi ali obnavlja v okviru gradnje, vzdrževanja ali rekonstrukcije državnih cest. Treba je poudariti, da se od 1. 7. leta 2008 v skladu s sprejetim zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih cestah za vožnjo motornih vozil po avtocestah in hitrih cestah v Republiki Sloveniji določa obvezna uporaba vinjete - letne ali polletne. Z uvedbo omenjenega sistema je bil uveden tako imenovani švicarski model vinjetnega sistema, ki za razmeroma nizko ceno omogoča pogostim uporabnikom relativno cenejšo ali zelo poceni uporabo avtocestnega omrežja. Posledično so s strani občasnih uporabnikov, predvsem tujih, začeli prihajati vse glasnejše zahteve po uvedbi vinjet za krajše časovno obdobje. Slab in pa nepravičen cestninski sistem smo v letu 2008 zaradi volilnega razloga na koncu v prejšnjega mandata zamenjali s še slabšim vinjetnim sistem. Šlo je za eksperiment, ki ga ni podpirala nikakršna resna ekonomska študija, celo vladni Umar je bil kar dvakrat proti uvedbi vinjetnega sistema. Ta eksperiment je bil čisto navadno hazardiranje z vzdržnostjo avtocestnega programa ter posledično tudi z javnimi financami, kar se kaže že v proračunskem letu 2009, ko nam strižejo podatki. Nekatere smo že slišali, v letu 2009 bomo zbrali manj kot 100 milijonov. Projekti so med 80 in 90 milijonov evrov po vinjetnem sistemu, za odplačilo Darsovih kreditov pa bomo rabili približno 165 milijonov. To se pravi, da bo treba razliko zagotoviti na drug način, še hujše bo pa v naslednjih petih letih, ko bo, če ne bomo nekaj postorili na spremembi cestninskega sistema, treba iz proračuna zagotavljati več kot 200 milijonov za odplačilo kreditov, ker bodo obveznosti narasle na približno 285 milijonov evrov. Treba je omeniti še načelo pravičnosti in pa načelo enakosti. Sistem pavšalnega plačevanja cestnine pomeni, da uporabniki, ki malo uporabljajo avtocesto ali pa avtocestno omrežje, na nek način subvencionirajo nadpovprečne uporabnike. Uvedba pavšalnega sistema plačevanja cestnine pa je pomenila še dodatni udarec že tako hirajočemu javnemu prometu, saj stimulira še večjo uporabo osebnih vozil. Na vse te posledice smo v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije v letu 2008 opozarjali. Na koncu želim poudariti, da v LDS podpiramo Vlado, da naredi obstoječi sistem vsaj finančno bolj vzdržen ter razreši zaplet z Evropsko komisijo, predvsem pa pričakujemo od nove slovenske vlade, da pospeši priprave in aktivnosti za uvedbo cestnine v prostem toku, v katerem bo vsak uporabnik plača toliko, kolikor prevozi. V Poslanski skupini LDS bomo predlog zakona za to podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Han v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa spoštovani predsednik, minister z ekipo, kolegice in kolegi! Pred nami so spremembe in dopolnitve zakona o javnih cestah ali tako imenovana zgodba o vinjetah. Še ena zgodba o mandata prejšnje vlade in njen zakon, ki je bil pred volitvami uveden z namenom prizadevanja političnih točk in nagovarjanja volivcev. Zato danes ni čudno, da po slabih pol leta po izvolitvi nove vlade moramo spreminjati oziroma novelirati Zakon o javnih cestah zaradi več vzrokov. Prvi, ki je seveda najpomembnejši, je seveda finančni vidik, drugi vzrok, tudi zelo pomemben, je evropski vidik, ker nam Evropa, evropska skupnost, zaradi diskriminatornega zakona, ki ga je uvedla prejšnja vlada blokira finančna sredstva za izgradnjo avtocest. Kot sem povedal, Zakon o javnih cestah vnaša v slovenski pravni red naslednje poglavitne spremembe: uvajajo se vinjete za krajše časovno obdobje, ki bodo namenjene predvsem občasnim uporabnikom slovenskih cestninskih cest tako domačih kot seveda tudi tujim. Hkrati pa, kot sem povedal, se bo tudi ugodilo zahtevam Evropske komisije in s tem odpravilo kakršenkoli dvom v zvezi z očitano diskriminatornostjo slovenskega vinjetnega sistema cestninjenja. Novela zakona prav tako ureja transparentno financiranje, posledično pa seveda tudi načrtovanje gospodarske javne infrastrukture, ki se gradi ali obnavlja v okviru gradnje ali rekonstrukcije državnih cest in, kar je najpomembnejše, zagotavlja prometno varnost na celotnem cestnem omrežju v Republiki Sloveniji. S 1. julijem 2008 je bil uveden vinjetni sistem cestninjenja avtocest. Namen, kot sem že povedal, je dobro znan, danes pa ugotavljamo, da je ta vinjetni sistem prinesel več negativnih posledic kot pozitivnih učinkov. Dejstvo je, da je obstoječi vinjetni sistem zaradi same cene, ki pa ni imela narejenih nobenih pravnih, ekonomskih izračunov, študij, razen ene same navadne ankete, ki jo naročajo politične stranke za preverjanje svoje popularnosti, dolgoročno povečuje nestabilno sistema financiranja avtocest s tendenco in potrebo po zagotavljanju bistveno večjega proračunskega vira financiranja za izgradnjo avtocestnega sistema v Republiki Sloveniji. Obstoječi model financiranja avtocestnih programov namreč kratkoročno in dolgoročno ni vzdržen, kar je delež dolga v financiranju prevelik in narašča prehitro. Eden izmed glavnih vzrokov za nastalo situacijo je seveda ta uveden vinjetni sistem. Spremembe v cestninskem sistemu, ki so nastale po letu 2008, nastale situacije pri financiranju avtocestnega programa niso reševale, ampak so samo pospešile in poglobile financiranje tega sistema. Evropska komisija je zaradi domnevnega diskriminatornega obravnavanja udeležencev v prometu zamrznila tudi postopke za odobritev sredstev za izgradnjo avtocestnega odseka Slivnica-Draženci v višini 83 milijonov evrov in zadržalo vse nadaljnje postopke glede pridobivanja sredstev še za cirka 160 milijonov evrov. Zaradi vse te nastale situacije sta bila Vlada Republike Slovenije in Ministrstvo za promet z ministrom na čelu primorana, da pripravi novelo zakona o javnih cestah, ki predvideva uvedbo kratkotrajnih vinjet. Zato je tudi Vlada pripravila skrbne izračune za ceno novih kratkotrajnih vinjet in upa, da bo s tem vendarle pogasila požar, katerega piroman je znan. Zato Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira to novelo zakona, kljub temu da vemo, da se bodo vinjete podražile za vse državljane in seveda tudi za tujce, vendar mi želimo odgovorno upravljati z državo in zato je tudi to nujni postopek. Za razliko od prejšnje vlade se tudi ne oziroma na prihajajoče evropske volitve in nam rezultat ta trenutek ni važen, ampak nam je važno, da Slovenija vendarle začne odgovorno upravljati z državo - oziroma Vlada. Socialni demokrati bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Peter Verlič v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Gospod predsednik, spoštovani minister s sodelavcema, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke nasprotuje predlogu zakona o javnih cestah, ki ga je Vlada predložila v obravnavo. Zakaj? Razlogi za sprejem zakona so naslednji, pravi Vlada: odprava kakršnegakoli dvoma o nediskriminatornosti vinjetnega sistema. Minister za promet dr. Patrick Vlačič je sam v nastopih velikokrat povedal, da o diskriminatornosti odloča Evropsko sodišče in ne komisije. Ali diskriminatornost na podlagi državljanstva, tako kot to očita Evropska komisija, res drži ali ne - ne bo držalo. Po našem mnenju ne moremo govoriti o diskriminaciji glede državljanstva, saj veljajo vinjete za vse enako, domače in tujce, ki so bodisi pogosti ali občasni uporabniki avtocest. Torej, ta argument ne drži. Naslednji argument cena. Cena je sorazmerna tako za tiste, ki avtocestno uporabljajo pogosto, in za tiste, ki avtocesto uporabljajo občasno. Naslednji razlog: Vlada pravi, omogočanje nakupa in uporabe vinjete za krajše časovno obdobje. Edina posledica uvedbe mesečne in tedenske vinjete bo ta, da se bo letna vinjeta podražila za 73%, za pogoste uporabnike avtocest, ki smo v večini slovenski državljani. Kaj pa tujci? Tujci zdaj plačajo 35 evrov za pol leta, po tem predlogu dobo plačali 15 evrov za tedensko ozirom, to se še ne ve, ker je to v pristojnosti Vlade, mesečne za 35 evrov. Jasno je, da bo tujec, ki bo prečkal Slovenije v Hrvaško, seveda plačal za en teden 15 evrov, ko se bo vračal spet 15 evrov in smo na 30 evrov. Torej, nobene razlike. Torej, tudi ta argument, ki naj bi povzročil zaplet z Evropsko komisijo, ne drži. Tako mislim, da tukaj vztrajanje pri tej ceni sigurno ne bo Evropske komisije pozitivno prepričalo. To je naše mnenje. In še naslednji argument. Vlada v svojem predlogu piše, da pričakuje sprostitev zadržanih sredstev. Torej, Vlada sploh še ne ve, ali bodo sredstva odmrznjena. In še nekaj se je pokazalo, kar preberite si zadnji članek v Logistiki. Vlada je reagirala očitno na dopis uradnika Evropske komisije, ki je napisal, da Komisija ni zadržala sredstev, ampak so evropska: da je postopek prekinjen in naj Vlada obrazloži nov finančni izračun zaradi cestninjenja. Torej, ne drži očitek o zadržanju, vendar pa danes nimamo odgovora, ali je ta sistem, ki ga Vlada predlaga, res takšen, da bo všeč Evropski komisiji. Ker pri nas je pomembno, da smo všeč Evropski komisiji in ne slovenskim državljankam in državljanom! Gneče, zastoje pa smo imeli na naših avtocestah. Prosim, ne pozabimo tega, ko o tem razpravljamo! In še zadnji razlog. Podaljšanje roko za dajanje soglasij. Mislim, da je to nedopustno. Direkcija je to sposobna v tem roku opraviti. Zakaj podaljšanje soglasij? To ni v sklopu odprave administrativnih ovir. V Slovenski demokratski stranki smo zato vložili amandmaje k 2., 4. in 6. členu, s katerimi predlagamo obstoječ sistem in roke, ki so takšni, kot so bili, ker iz vsega tega, kar sem povedal v obrazložitvi našega stališča, ne vidimo nobene potrebe, da karkoli spreminjamo.
Hvala lepa. Besedo ima Damijan Perne v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, gospod minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo seveda podprli predlog sprememb in dopolnitev zakona o javnih cestah, saj nam kaj drugega pravzaprav niti ne preostane. Glavna napaka je bila storjena že lansko leto za časa bivše Janševe Vlade, ko smo opustili sicer zastarel sistem elektronskega cestninjenja za osebna vozila in ga nadomestili s pavšalnim plačevanjem cestnine s pomočjo letnih in polletnih vinjet. Prejšnji sistem elektronskega cestninjenja na frekvenci 2,8 gigaherca je bil seveda zastarel in ni več ustrezal prometnim potrebam na avtocestah. Zato je tedanje vodstvo Darsa v letu 2006 pripravilo prehod na sistem elektronskega cestninjenja na frekvenci 5,7 gigaherca, ki pa je v skladu z direktivo, ki ga zahteva cestninjenje v prostem prometnem toku. Vlada je takrat ta predlog zavrnila na sami seji in se je leto pozneje na hitro in brez ustrezne študije odločila za dvojno cestninjenje, in sicer, elektronsko za tovorna vozila ter vinjetno za osebna vozila. Tako je na vsega 400 kilometrih slovenskih avtocest uvedla dvojni sistem cestninjenja in s tem tudi dvojne stroške, kar zaradi dvojnega sistema dejansko tudi ne more odpraviti cestninskih postaj in se je bistveno poslabšala prometna varnost in ne izboljšala, kot se je včasih temu reklo. Konec koncev nas na to opozarja tudi nedavna tragična nesreča in smrt motorista na cestninski postaji. Vlada je uvedbo vinjetnega sistema utemeljevala s povečano pretočnostjo prometa, pri tem pa je prezrla opozorila prometnih strokovnjakov, da zastoji na cestninskih postajah nastajajo zaradi zastarelega sistema in povečanega prometa. Po odpravi vinjet pa bodo zastoji nastajali na drugih točkah v prometnem omrežju, kot, recimo, na vhodnih mestih, gradbiščih in podobno. Svojo odločitev je utemeljevala tudi s finančnimi vidiki, saj je iz kratke nepodpisane študije predvidela, da bo v letu 2008 prodanih 800 tisoč letnih vinjet po ceni 55 evrov in 2 milijona 500 tisoč polletnih vinjet po ceni 35 evrov, torej skupaj 3 milijone 300 tisoč vinjet, kar naj bi prineslo skupaj 201,7 milijona evrov v letu 2008 in 217 milijonov evrov v letu 2009. Dejansko je bilo v letu 2008 prodanih precej manj kot 3 milijone vinjet. In kaj nam pravi scenarij zmerno optimistične prodaje vinjet v gradivu Vlade do 30.6.2009: prodanih naj bi bilo skupaj nekaj manj kot 800 tisoč letnih vinjet po ceni 55 evrov in samo 375 tisoč polletnih vinjet, s skupnim prihodkom 56,905 milijona evrov. Torej na polletni ravni pol manj, kot je bilo pričakovano. Zavajanje s predvidenimi prihodki od vinjet je bila ena največjih prevar prejšnje vlade, ki je hkrati ogrozila finančno vzdržnost financiranja izgradnje avtocest in posledično tudi drugega cestnega omrežja, na dva načina: najprej s prepolovljenimi prihodki od prodaje vinjet in drugič zaradi ukrepov Komisije, ki je zaradi očitka diskriminatornosti zadržala črpanje sredstev v višini 88,76 milijona evrov. Verjamem, da bo danes v Državnem zboru veliko napenjanja mišic predvsem v zvezi z očitkom diskriminatornosti, zato naj še enkrat poudarim, da je dosedanji vinjetni sistem dejansko diskriminatoren. Najprej do tistih slovenskih voznikov, ki le redko uporabljajo avtoceste, saj si morajo nabaviti letno ali polletno vinjeto za vožnjo ali ne gre po avtocestah in na ta način dejansko plačujejo tudi za tiste, ki se vozijo veliko. Prehod na mesečne in tedenske vinjete bo to vsaj nekoliko ublažil. Na ta isti način pa je diskriminatoren tudi do tujih voznikov, saj morajo za občasno vožnjo po slovenskih cestah nabaviti letno ali polletno vinjeto. Tukaj se moramo seveda nehati sprenevedati in predvsem se ne smemo spogledovati s švicarskim sistemom, saj vemo, da Švica sploh ni v Evropski skupnosti. Predlog zakona odpravlja najbolj očitne nepravičnosti pavšalnega zaračunavanja uporabe avtocest, ne odpravlja oziroma celo zaostruje pa dejstvo, da bomo s tako zbranimi cestninami zbrali bistveno premalo denarja za nadaljnjo gradnjo avtocest, za odplačevanje posojil in za vzdrževanje avtocest. Zaradi takšnega načina je lahko pod vprašanjem tudi izgradnja tretje razvojne osi. Ob tem, ko bomo sicer glasovali za spremembe in dopolnitve zakona o javnih cestah, pa v Poslanski skupini Zares pričakujemo od ministra, da bo v razumnem roku, torej še letos, pripravil bolj pravičen sistem cestninjenja v prostem prometnem toku. Ta projekt že leži med zavrženimi papirji v Darsu in ministrstvu. Če kje, potem lahko na slovenskih avtocestah pričakujemo zaračunavanje cestnin po načelu: plačaj, kolikor prevoziš. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! Predstavil bom stališče Poslanske skupine DeSUS k dopolnitvam zakona o javnih cestah. Če strnemo številne odmeve glede uvedbe vinjet, lahko rečemo, da jih je večina državljank in državljanov Republike Slovenije pozdravilo, saj je predvidena cena letnih in polletnih vinjet nedvomno zelo ugodna, celo izjemno všečna večini. Cena letne znaša danes namreč 55 evrov, polletnih pa 35 evrov. Tudi poslanci DeSUS-a ne dvomimo, da so vinjete za posameznikov proračun zelo dobra rešitev, seveda ob primerni ceni. Seveda se odpira vprašanje pravične ali krivične ter zneskovno ugodne ali manj ugodne cestnine za prevoženo razdaljo. S tem, ko veljavni zakon ne predvideva možnosti nakupa nekajdnevne vinjete, je breme pokrivanje stroška elegantno prevaljeno na tiste, ki avtoceste uporabljajo le redko. To pa so turisti, zdomci, tudi upokojenci, ki se mogoče le enkrat letno iz odročnega podeželja odpravijo na primer v belo prestolnico. Zato je predlagano krajše časovno obdobje vinjet za te skupine ljudi zagotovo dobra in cenejša star. Pobiranje cestnine za osebna vozila je sicer v izključni pristojnosti držav članic, vendar takšen sistem ne seme voditi v kršitev načelne nediskriminacije niti ne sme pomeniti dodatne ovire za čezmejno trgovanje držav članic. Zgolj letna in polletna vinjeta pa je bila razlog za opozorilo Evropske komisije ter posledično za zamrznitev finančnih sredstev. Tako napotilo Evropske unije smo poslanci DeSUS-a napovedali že v prejšnjem mandatu ob sprejemanju novele zakona o javnih cestah oziroma ob uvedbi vinjet, zato nad opozorilom Evropske unije niti nismo bili presenečeni. Se pa poraja eno vprašanje glede višine cene vinjet kot jo opredeljuje predlagatelj. Namreč, letna vinjeta naj bi poslej stala 95 evrov, mesečna 35 evrov ter tedenska 15 evrov. Gledano z očmi navadnega človeka, delavca, kateremu je avtomobil nujno zlo, da prispe na delovno mesto, kjer konec meseca dobi minimalno plačo, je predlagana cena letne vinjete draga. Po našem mnenju gre za visoko podražitev, visoko tudi z vidika večje pretočnosti avtocest, saj so slednjemu vinjete namenjene, danes pa imamo ravno obratno situacijo, skoraj še enkrat toliko bomo dali za letno vinjeto, pretočnost pa bo čedalje slabša, saj se zaradi del konstantno zapirajo odseki na avtocestnih in to že po letu ali dveh na istem odseku. Zanima nas, kaj počnejo ti delavci oziroma kako ukrepa minister, da ne prihaja do primerov, kot je Šentviški predor, ki se je z 41 milijonov podražil na 123 milijonov evrov. Vendar, kot ugotavljamo dolžnost naše države je, da uvedemo vinjete s skrajšanim časovnim obdobjem, kar od nas zahteva Evropske komisija, to pa bo tudi sprostilo zamrznjena finančna sredstva iz kohezijskega sklada, potrebna za izgraditev še neizgrajenih avtocestnih odsekov. Torej, poslanci DeSUS-a v tej luči predlagano novelo podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Še enkrat lep pozdrav, kolegice in kolegi, minister. V Slovenski nacionalni stranki seveda spremembe zakona ne bomo podprli. Zakaj? Preprosto, zaradi tega, ker vinjetni sistem je za Slovence, tak kot je, dober in cenovno dostopen in kot tak omogoča razbremenitev prometa na zelo slabih in nevzdrževanih državnih cestah, ki so bile z izgradnjo avtocestnih povezav skozi leta zanemarjena. Vinjete po novem segajo pregloboko v žep državljank in državljanov, za skoraj 75% se dražijo in zbrano bo, zanimivo, manj denarja v to blagajno. S tem zbranim denarjem pa se plačujejo najeti krediti, spoštovane gospe in gospodje, in zakaj bi dražili vinjetni sistem samo zaradi tega, ker je Evropska komisija zamrznila sredstva brez kakršnegakoli sklepa sodišča, ker se je to spomnil nek evropski komisar, ki bojda ne vidi preveč rad našega ministra. Kdo mu daje taka pooblastila in kdo je ta gospod iz Italije, ki lahko tako, kar samovoljno odloči, da tega denarja pa Sloveniji ne bo dal. Slovenija na nivoju ministrstva tudi ni resno ugovarjala temu stališču. Na matičnem delovnem telesu smo zahtevali, da bi videli dokument, v katerem je Slovenija izrazila ogorčenje, pritožbo nad tako samovoljo Bruslja, pa tega nismo videli. Primerjava diskriminatornosti ali nediskriminatornosti cestninjenja v Evropi je pa možna takoj, ko zapustimo Slovenijo, bodisi na hrvaško stran ali pa na italijansko. Spoštovane gospe in gospodje, delavska plača, planirana za dopust, ostane na hrvaški avtocesti, če jo hočete prečkati po celi njeni dolžini, ali pa na italijanski, ker so tam avtoceste zelo, zelo drage. Seveda me zanima, zakaj rinemo zopet v povečanje smrtnosti na državnih cestah. Sedaj bomo podražili ceno avtocestnega dostopa in povečal se bo, normalo, promet na državnih cestah, ki so take, kot so. Na leto nam pa umre na teh cestah, spoštovane gospe in gospodje, za en razred otrok; to pravi statistika. Zakaj preprosto ne uvedemo mesečne in tedenske vinjete, te cene kot take, letne in polletne, pa pustimo. Zakaj dražimo za 75% letno vinjeto? To je moje vprašanje, spoštovanemu ministru in seveda bi želel odgovor. Kaj bo Slovenija naredila, če Evropa, kljub temu da smo uvedli vinjete za krajši čas, ker nimamo resnih garancij, da bo sprostila sredstva, kaj bo Slovenija naredila, če bo Evropa vztrajala pri svoji odločitvi? Če bo ta italijanski komisarček še kar naprej trmoglavil in ne bo hotel preklicati svoje samovoljne odločitve. Spoštovani minister, mi boste odgovorili, kaj bo Slovenija naredila? Bomo šli potem z neko delegacijo v Bruselj oziroma v evropsko blagajno po ta denar? Sami? Italijani so dejansko zelo nenaklonjeni Slovencem in če pogledamo, kdo je ta italijanski komisar, je ta odločitev preprosta, verjemite mi, da je v tem grmu ta zajec in ta vzročna povezava. Diskriminatorno je to do Slovenije, da nas posiljujejo v to, da oni oblikujejo znotraj pravnomočne članice nek cenovni pristop za plačilo avtocest, sami pa dejansko nimajo širše dostopnosti in jaz preprosto ne razumem in tudi v Slovenski nacionalni stranki ne razumemo tega, kako je lahko po prvem uradnem opominu sledil tak ukrep, ki ima za posledico to, da nam [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]izgradnja avtocestnih krakov, ki so v dokončanju, stoji. Zato bi tudi v nadaljevanju prosili odgovore na ta vprašanja s strani spoštovanega ministra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine SDS k 2. členu. Prosim, želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Franco Juri - ne. Besedo ima Rudolf Petan. Besedo po listi bi moral imeti Rudolf Petan, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani. Torej, jaz vsekakor tega zakona kot celote ne bom podprl. Bom pa podprl naš amandma, in sicer iz preprostega razloga, ker cel zakon je ena neumna in škodljiva paradigma, očitno, te nove vlade. Kajti nastala je zanimiva situacija, rezultat teh novih vinjet je, da se bodo storitve za slovenske državljane podražile skoraj za dvakrat, država pa bo - zanimivo - pobrala manj denarja. To je res zanimiva situacija. Državljani bomo plačali več, država pa bo dobila manj. Se pravi, bomo vsi skupaj imeli manj. To očitno zmore samo ta vlada, drugi vladi očitno kaj takega ne bi uspelo. Seveda pa ima cela zadeva zelo bogato zgodovino. Sedanja vlada je na osnovi nekega pomisleka nekega tretjerazrednega evropskega uradnika spremenila vinjete, ki so omejene na določen čas. Ni komisija zahtevala, to bi lahko zahtevalo samo sodišče, vendar ne vem, jaz tega ne vem, ali je slovenska vlada sploh intervenirala, ali se je pritožila, ali je naredila kaj, ali je pokleknila pred ne vem kom. Tudi to mi ni jasno. Toda, ker se toliko izgovarjate na Evropsko unijo - to je lari-fari. Mene o tem ne boste prepričali in tudi dvomim, da bi vi pokleknili pred nekim tretjerazrednim evropskim uradnikom, za katerim se celo zadaj govori, da ste se zmenili z njim. Jaz sicer tega ne verjamem. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Gospod Anderlič, prosim, če se umirite, da bom lahko povedal. Ta amandma je širok in ga lahko obrazložim kar na široko. Upam, da imam še besedo, gospod predsednik.
Očitno jo imate. Jaz bi govoril na vašem mestu.
Hvala lepa. Dejstvo je, da Komisija ni zahtevala in tudi ni nobene odločbe Evropskega sodišča, ki bi Sloveniji dalo takšno zahtevo, da to mora pod nujno spremeniti. In tudi to bi rekel, da nič ni bilo v Sloveniji blokirano, nič ji ni bilo blokirano. Poleg tega pa, kolikor vem, so tudi ta sredstva, če bi bila blokirana, v celotnih sredstvih, ki jih daje Slovenija za avtoceste, v tem primeru Dars, tako majhna, da zaradi tega se ne bi splačalo spremeniti vinjetni sistem. Dejstvo je, da je končni efekt te spremembe, ki jo je Vlada kar dolgo pripravljala, čeravno je bilo že takoj na začetku najavljeno, da bo Vlada po hitrem postopku spremenila in lahko rečem, da je dobro naredila v tem primeru, da ni hitela in še zdaj je naredila prehitro - zato, ker bo naredila škodo še v letošnjem letu. Ker tu očitno gre za to, je pokleknila, recimo, pred nekim tretjerazrednim evropskim uradnikom, tako da je še bila prehitra, kljub temu da je bila počasna. Dejstvo je, da v tem primeru niso bili branjeni interesi Slovenk in Slovence, ampak interesi tistih, ki občasno potujejo preko Slovenije. To so dejstva. Dejstvo je tudi in to drži, da avtoceste gradi Republika Slovenija, to se pravi slovenski davkoplačevalci, in potem bi bilo logično, da bi bil celotni sistem napeljan na interes teh, ki ceste plačujejo, ki ceste gradijo, to so državljanke in državljani Republike Slovenije. To se pravi, vinjetni sistem bi moral biti tak, ki bi ščitil interese teh, ki gradijo, ne pa tistih, ki vpijejo, da zato, če želijo turisti priti k njim, da so slovenske ceste predrage. Koliko so pa poceni ceste pri sosedih, če slovenski državljani gredo kot turisti k njim? Mislim, da na Hrvaškem, da pridete do Splita se samo dvakrat lahko pripeljete pa plačate letno vinjeto, samo dvakrat. Kaj pa tu? Slovenska vlada pa ni nič rekla? Zakaj pa imajo oni tako drage ceste? In to samo za plačevanje tunelov! Tu pa ni bilo nobenega vpitja. Zanimivo! V Bruslju bi eventualno lahko posredovali tujci, ki niso člani EU, Slovenija pa ni posredovala svojega stališč, kako so pa pri njih dragi. Tu ni nobenega konflikta glede uporabnosti in enakopravnosti. Mislim, da je bilo v imenu Poslanske skupine jasno povedano, da vse te obtožbe ne držijo. Kakšen interes je tu prevladal, meni enostavno ni jasno. Vprašam se lahko, kaj v tem mandatu še ni bilo podraženo, ampak pustimo druge stvari ob strani. Govorimo samo o uporabi avtocest. Ob avtocestah imamo velike panoje: Slovenija gradi avtoceste. Tam nič ne piše, da gradi Hrvaška slovenske avtoceste. Tam nič ne piše, da gradijo tujci slovenske avtoceste. Tam piše: Slovenija gradi avtoceste. Po tej logiki bi bilo prav, da bi tudi Slovenci imeli kaj besede pri tem, kakšen način plačevanja bo, če pa gradimo avtoceste, če ne, pa dajte tiste table dol. Če je tako, potem verjetno imamo Slovenci in Slovenke kaj povedati, kako bomo to plačevali. Zanimivo, jaz bi še razumel, da se je mogoče Vlada ustrašila, ker je pač šele nastopila mandat in je eventualno, če je to bilo res, pokleknila pred nekim tretjerazrednim uradnikom v Bruslju, ki, ne vem, ali je res, da ne mara Slovencev, ali ministra, ali drugega uradnika, če bi od tega država imela vsaj koristi. Ampak ne. Slovenci in Slovenke bomo plačevali več za uporabo avtocest, država bo pa imela manj denarja. To je fenomen. Jaz v začetku nisem mogel verjeti. Ko gledam ta amandma, se ni zdi popolnoma umesten. Na začetku nisem mogel verjeti, da je to sploh mogoče, da plačamo več, v bistvu ima pa država manj. To je res neka inovacija, za katero ne vem, kako je to uspelo. Na prvi pogled to ni mogoče, da plačaš več, pa imaš manj. Ampak očitno je v tem primeru Vladi to uspelo. Jaz v končni fazi, da se ne bom potem oglašal, kako bom glasoval pri tem zakonu. Jaz bom, ne da bom proti, jaz lahko rečem, da se mi zdi zelo škodljiv, nekorekten in nepošten do tistih, ki gradimo slovenske avtoceste, ki smo davkoplačevalci in ki tudi največ uporabljamo ceste. Bom pa podprl, seveda, ta naš amandma, ker menimo, da je smiseln in daje, če nič drugega, razmišljati v pravo smer, da avtoceste so namenjene tudi tistim, ki jih uporabljajo pa tudi tistim, ki gradijo, ki jih plačujejo. Predvsem tistim, ki jih plačujemo. Gradimo pač takšen sistem, kjer denar nekaj velja, kjer tisti, ki plačuje, mora imeti tudi določeno pravico in določeno besedo, ne pa, da tisti, ki nič ne plačuje pri izgradnji avtocest, samo uporablja, onesnažuje, da bi tisti imeli glavno besedo. Zato seveda jaz tudi zakona kot takšnega ne bom podprl, ker ga ne morem podpreti, ker je v nasprotju z interesom državljank in državljanov Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Luka Juri.
Hvala lepa. Najprej o tem, kaj je sedanji vladi uspelo. Tudi prejšnja vlada je bila dokaj uspešna pri tem, kaj ji je uspelo. Uspelo ji je na primer blokirati milijone in milijone evrov evropskih sredstev na podlagi predvolilnega bombončka, ki se je pokazal tako slab in neustrezen, da celo prejšnji predsednik Vlade, Janez Janša, je, ko je bil še predsednik Vlade, priznal, da bo treba sedanji sistem spremeniti. Torej o tem ni dvoma, da je sistem bilo treba spremeniti in sedaj se to dogaja. Pritiski Evropske unije - tudi Avstrija je poskusila z uvedbo polšvicarskega sistema pred leti in tudi Avstrija je bila deležna enakih pritiskov, enakih očitkov in tudi Avstrija je svoj sistem spremenila. Glede samega sistema vinjet, pavšalnega sistema. Vsak pavšalni sistem je v osnovi nepravičen do tistih, ki ga manj uporabljajo. To je definicija pavšalnega sistema. Lahko bi se, tako kot smo naredili pri cestninah, dogovorili tudi, da bomo mobitele pavšalno plačevali, vsak po 50 evrov na mesec in pika. Verjetno bi se marsikomu v tej dvorani to močno izplačalo, ampak kaj pa vsi tisti ljudje, ki ga manj uporabljajo. Ali je to za njih pravično? No, enako velja tudi za cestnine. Pavšalen sistem je v osnovi nepravičen in odvisno od tega, koliko možnosti imaš v pavšalnem sistemu, in odvisno, koliko se ta sistem približuje neki pravičnosti, se približuje temu, da lahko vsak izbere plačilo, ki je najbolj ustrezno njegovi uporabi. Predlagana sprememba omogoča večjo možnost izbire. In zato je ustrezna, ne do drugih voznikov iz Evropske unije ali od drugod, ampak za slovenske državljanke in državljane, je bolj ustrezna, ker jim omogoča večjo možnost izbire. Jaz se čudim, da v tej razpravi se pozablja na tistih, skoraj 300 tisoč ljudi, ki avtoceste ne uporablja ali uporablja zelo redko, do katerih je ta sistem izjemno nepravičen, in da se na te ljudi kar pozabi. Na teh 300 tisoč ljudi, ki so večinoma ljudje, ki ekonomsko slabše stojijo - se kar na njih pozabi. Ta sistem jim bo omogočil, da plačajo manj če avtocesto plačujejo manj. Zato je ta sistem tudi socialno bolj pravičen in kot socialni demokrat ga seveda popolnoma podpiram. Vprašanje cene vinjet. Saj se lahko zmenimo, da bodo vinjete zastonj oziroma da jih sploh ni, da so avtoceste popolnoma zastonj in tukaj vidim, da celo nekateri kimate. A vemo, kaj to pomeni? To pomeni, da potem pa 100% bomo vsi plačevali enako. Tisti, ki uporabljamo avtocesto vsak dan, 300-krat na leto na primer, kot tisti, ki uporablja enkrat na leto. Pa se sprašujem, ali se vam zdi to pravično? Ali se vam zdi pravično, da tisti, ki uporablja enkrat na leto avtocesto, plačuje enako kot tisti, ki uporablja tristokrat? Ni pravično. In zato obstajajo sistemi, ki to pravičnost uravnavajo. Prej je bilo to s cestninami, kjer se je dejansko obračunalo porabo avtoceste na prevožen kilometer, danes pa vinjete, kjer se obračuna porabo avtoceste na določen čas. In ta sprememba omogoča večjo možnost izbire pri določbi, koliko časa bom pridobil pravico za uporabljati avtocesto. Glede očitka, da bo ta sprememba pomenila več prometa na državnih cestah. To je pavšalen očitek brez nikakršne realne podlage. Jaz vabim vse, prihaja poletje, morda bomo tudi mi imeli nekaj počitnic. Pridite v Koper, pridite na avtocesto Škofije-Koper, na državno cesto Škofije-Koper in malo poglejte kakšno je stanje prometa. Ampak prosim, pridite pred 1. julijem! In kako se je katastrofalno povečal promet in povečala nevarnost na teh državnih cestah, zato ker marsikdo, tako tujec kot slovenski državljan, ki se mu zdi zamalo, da bi moral plačati 55 evrov za tiste dva, tri kilometre, ki jih vsak dan naredi iz Ankarana v Koper na primer, in se vozi po državnih cestah. Koliko več kaosa, koliko več ljudi se ustavlja, tujcev, ki sprašuje, kako proti na primer do Hrvaške, nazaj v Italijo. Torej že s tem sistemom se je na določenih krakih, obmejnih krakih, promet na državnih cestah povečal in tako tudi nevarnost na teh državnih cestah. In že se pogovarjamo o tem, da bomo morali na nekaterih križiščih, kjer to sploh prej ni bilo treba, uvesti semafor oziroma krožišča - zaradi fantastične uvedbe vinjet, ki je predvidela seveda tudi te zadeve. Zakaj ob vinjetah se ni uvedlo še meriolacije in nadgradnje teh cest? Sicer pa, v zadnjih štirih letih se sprašujem, kaj je bilo sploh narejenega za to, ne da bi omogočili cenejše plačevanje cest, ampak da bi ljudem omogočili alternativno uporabi osebnega avtomobila in uporabi cest? Kaj pa javni prevoz, kaj pa železnice, kjer ni bilo narejeno nič? Katastrofa! Kaj pa nova proga Koper-Divača, itd., nadgradnja železnic? S sodelavcem Verličem sva bila že v dialogu pred leti, ko sva se pogovarjala, na primer o Trstu, ali tudi drugje o nadgradnji železnic in sva se pogovarjala tudi o dejansko strokovnih podatkih in sem bil navdušen nad tistim, kar mi je povedal. Vendar je pa res, da ta realizacija ni uspela tako, kot je pričakovana oziroma da gre dosti, dosti počasneje. Jaz sem vesel, da je kot eno od prioritet novi minister za promet omenil prav železnico in javni promet, kajti če je ena perspektivna prihodnost za promet v Sloveniji, je to javni promet in javni promet na železnicah. Za konec vprašanje: kaj bo Slovenija naredila, če bo Evropska unija vztrajala? Kolikor sem obveščen, tudi v neposrednih pogovorih, je Automobile club Italija že izrazil, da sicer je res, da se o cenah ne more pogovarjati in da čeprav smatra, da so še vedno za tujce visoke, da nima nobenih možnosti, da bi sploh se pritoževal na Evropsko unijo glede cen, da glede na to lahko pričakujemo, da smo vendarle odgovorili na tisto, kjer je bila Slovenija pomanjkljiva, in učinkovito tudi odgovori na tisto, kjer je bila Slovenija že v skladu s pravili. In tukaj me veseli, da se je minister odločil, da enostavno ne bo niti reagiral, na katera koli možna namigovanja s strani Bruslja, da nam bo Bruselj določil cene. Dobro veste, koliko je komisar Evropske unije želel, da bi vinjeta stala - 5 evrov. In dobro veste, kakšen je bil odgovor ministra za promet: "To ni v pristojnosti Evropske unije." In tu zaključim tudi jaz. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Marinič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. Nekako se skušamo navajati, da vse tisto, kar je naredila prejšnja vlada, je zanič, in da vse tisto dobro za malega človeka, kar je naredila prejšnja vlada, je treba spremeniti. Ampak ljudje imajo o tem drugačno mnenje, zato bi želel nekatere stvari izpostaviti tudi danes, ko obravnavamo vsaj naša dva amandmaja k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih cestah, v katerem je tudi določanje vinjetnega sistema. Veste, treba je pogledati malo nazaj in ugotoviti, zakaj se je prejšnja vlada odločila za prehodni sistem. Ponavljam, gre za prehodni sistem, ki je bil nujno potreben iz več razlogov, pa naj naštejem le nekaj najpomembnejših: povečati pretočnost prometa. Veste, če bi danes ugotavljali in resnično želeli postreči s pravimi podatki, potem bi videli, da je bilo to nujno potrebno. Zmanjšati onesnaževanje okolja - to je bil drugi razlog. Jaz upam, da ni nobenega, ki se s tem ne strinja. Pa naj bo dovolj o tem, veliko tega je še. Tisto, kar pa je zelo pomembno, je pa to, da je z nekim pristopom, z nekim, da ne rečem socialnim, pristopom, ukrepala prejšnja vlada tudi v tem sistemu in tem primeru, ko je skušala zaščititi naše ljudi, slovenske državljane, ki smo tako ali drugače že bili deležni v obliki davkov za izgradnjo avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji. Tisti, ki danes očitate, da so bili to predvolilni bombončki, ja - morda bi se v nekem delu celo strinjali, saj so ljudje to pozdravili, ampak verjetno ni bil namen prejšnje vlade, da bi s tem lovila volivce. Če bi bilo to, recimo, očitano danes, da delate to zaradi tega, ker so evropske volitve, bi gladko zavrnili. Tako mi zavračamo tudi te nenehne trditve, da je to bil predvolilni bombonček. Saj ljudje tega ne sprejemajo tako, ker si znajo izračunati. Če so po uveljavljenem sedanjem sistemu imeli na voljo nakup polletne vinjete za 35 evrov ali nakup letne vinjete za 55 evrov, je to verjetno nekaj drugega kot to, kar predlaga sedanja vlada, da bo letna vinjeta stala 95 evrov, da bo mesečna vinjeta stala med 30 in 35 evrov in da bo tedenska vinjeta 15 evrov, če se gospodje v Evropskem parlamentu oziroma gospod Taiani s tem strinja. Veste, tu se pa nekako ustavi moje razmišljanje v prid Slovenk in Slovencev. Ali smo res Slovenci tako klečeplazni, da še vedno najprej hočemo in želimo tudi na račun naših ljudi ustreči nekomu drugemu? Ni prav in ni pošteno, da prav v teh kriznih časih podražimo še to. Seveda apeliram na vse, da podprete naša dva predlagana amandmaja in s tem pustimo vinjetni sistem tam, kjer je bil, je boljši in je za naše ljudi tudi ugodnejši. Pa še nekaj mi dovolite. Če se prav spomnim, se je sedanji minister za promet začel z vinjetami ukvarjati pravzaprav že v lanskoletni predvolilni kampanji. Jaz verjamem, da je bilo veliko njegovega časa vloženega v ukvarjanje z vinjetami. Veste, na račun tega pa je verjetno trpelo kaj drugega. Bojim se, da ne bo trpela varnost cestnega prometa, kjer je bila področna zakonodaja v prejšnjem mandatu spremenjena, da Ministrstvo za promet in Ministrstvo za notranje zadeve posvetita večjo pozornost in delata skupaj, v spregi določene ukrepe za zmanjšanje morije na slovenskih cestah. In če bi pogledali danes, se morija na slovenskih cestah ne ustavlja. Smo tik pred poletno sezono, ko bi Ministrstvo za promet in Ministrstvo za notranje zadeve predstavila neke ukrepe, ki bi pripomogli k izboljšanju varnosti v cestnem prometu, a se žal Ministrstvo za promet ukvarja z vinjetami, ki bodo slabše za slovenske državljane, in se Ministrstvo za notranje zadeve ukvarja s politizacijo slovenske policije, namesto da bi se ukvarjalo s povečanjem varnosti v cestnem prometu.
Besedo ima gospod Kampuš.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister s sodelavci! Spoštovani kolegice in kolegi! Seveda amandmaja ne bom podprl. Bom pa z veseljem podprl zakon o javnih cestah iz preprostega razloga, ker je že čas, da se zadeve uredijo. In tako kot običajno, tako je tudi danes bilo izrečenih veliko manipulacij, veliko neresnic in je treba že stvari realno pogledati in jih oceniti. Strinjam se s kolegi iz opozicije, da je dejansko uvedba vinjet bila začasna oziroma prehodnega sistema, tako kot je bilo rečeno. Vendar ta začasnost oziroma prehodni sistem traja, traja in traja. Jasno je bilo dano sporočilo takrat ob uvedbi, da naj bi že v letošnjem juniju ta zadeva končana. Jasno je bila tudi podana izjava spoštovanega Janeza Janše, v kateri bo elektronsko cestninjenje osebnih vozil že teklo od 1. januarja 2010 naprej in tako naprej. Torej, bilo je dejansko veliko obljub. Tako je bilo iz tega sorazmerno normalno sklepati, da je bila to predvolilna obljuba in predvolilno darilo. Ampak jaz na te stvari ne dam kaj dosti, zaradi tega bi želel povedati samo to, kar vsi na nek način trdite in ne drži. Jasno lahko povem in fino je, če me poslušate, da smo v prejšnjem sistemu plačali za vožnjo od Šentilja do Kopra 10,55 evrov. Še enkrat bom povedal: od Šentilja do Kopra 10,55 evra za eno vožnjo! Je potem kakšna logika, da s 55 evri za celoletno vinjeto lahko napolnimo Darsovo blagajno? Nobene logike ni! In je treba nekaj narediti. Ta zadeva je danes pred nami. Gre za podražitev, in sicer je res, da je procent nekoliko visok videti, ampak če bi ta letni procent razdelil na mesece, gre na mesec za 6% oziroma 3 evre na mesec. Sedaj bom poudaril tisto, kar je najbolj pomembno, in to česar se v opoziciji najbolj izogibate. Študija iz leta 2005, Umar jo je pripravil, je pokazala, da bi morala biti cena letne vinjete med 125 in 166 evrov - iz leta 2005, študija Umarja! Ne vem, zakaj bi danes potem trdili neke nasprotne stvari, se iz tega norčevali in tako naprej. Čudim se tudi temu, da danes vsi v en glas trdite, kako so naše avtoceste drage in tako naprej. Ni res. Pojdite v Avstrijo, pojdite se enkrat peljat v Avstriji skozi tunele, za vsak tunel je treba posebej plačati. Torej ob vsaki vožnji za vsak tunel posebej plačati. In se niti slučajno ne sprašujem tega, kdo bo naše ceste uporabljal. Naše ceste bodo uporabljali vsi tisti, ki jih do zdaj uporabljajo, tudi če bo ta vinjetna nekoliko dražja. Seveda je ob tem treba še nekatere stvari mogoče razčistiti. In sicer, sem s štajerskega konca in avtocestni odsek Slivnica-Draženci bo končan v predvidenem roku, seveda bo končan v predvidenem roku, kar je verjetno normalno, ker sredstva iz Evropske unije se refundirajo in če te zadeve ne bomo spravili z dnevnega reda, kar se tiče Evropske unije, ni rečeno, da bo ogrožena zdaj ta cesta Slivnica-Draženci, ampak bodo drugi projekti, ki so financirani iz sredstev Evropske unije in bodo ta sredstva zamrznjena, saj to je verjetno jasno. Tako se iz tega konteksta ne da nič kaj preveč manipulirati. Bi pa za konec samo še danes naredil sledeče. Torej, avtocesta Slivnica-Draženci, moram priznati, da to z veseljem preberem, je širina enega voznega pasa 3,75 metrov, pasova sta 2,50 metra, rob pasov 0,50, ločilni pas pa je 160 centimetrov. To sem povedal izključno na račun tega, ker to je prava avtocesta, ne pa tako, kot jo imamo mi v Pomurju, ko ni prava avtocesta, zaradi tega sem navedel to primerjavo. Tako se iz tega konteksta moram razveseliti in bom vesel, ko bo ta otvoritev. Želim si pa na koncu jasno povedati, da si želimo vsi, ki se po avtocestah vozimo, da bi cestninjenje potekalo elektronsko - in da bo čim bolj pošteno: naj vsak plača toliko, kolikor prevozi kilometrov. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Hrovat. Prosim.
Hvala za besedo. Dober dan vsem prisotnim! No, iz vsega tega povedanega lahko zaključimo samo eno, da je bila uvedba vinjet v prejšnjem mandatu ali pa lansko leto dobra odločitev. To priznavate s tem, ko samo spreminjate cene vinjet in ne vzpostavljate novega sistema. S tem priznavate, da je bila to dobra odločitev in ne govorite, da je bila ta odločitev slaba. Ta odločitev je bila za Slovenke in Slovence dobra. V Slovenski demokratski stranki predlagamo črtanje teh členov, ker menimo, da je stanje, kakršno je, dobro in predvsem vzdržno. Kaj je bil namen vzpostavitve sistema cestninjenja z vinjetami? Predvsem zagotoviti pretočnost in ga narediti čim bolj prijaznega za uporabnike. Predvsem za slovenske uporabnike, torej za Slovenke in Slovence, ki se, lahko rečemo, veliko vozimo po cestah. Že takrat je bilo povedano jasno, da je uvedba vinjet neka začasna rešitev, ki se bo kasneje nadgradila z enotnim evropskim cestninskim sistemom. In s tem mislim, da ni nobenih težav in nobenih problemov in to vedno in povsod zagovarjamo, zakaj smo uvedli takšen sistem. Tudi v Evropi. Sistem je po mojem mnenju ekonomsko vzdržen. To kažejo vse študije in tudi vi, ko ste rekli, da se bo sedaj, ko uvajamo nove cene, pravzaprav v blagajno nateklo od 8 do 20% manj denarja, kot se ga je do sedaj, ko so bile cene vinjet takšne, kot so bile. Torej, zdaj dražimo vinjete, v proračun oziroma sredstev se bo pa zbralo manj. Tukaj ni nobene logike. Jaz nasprotujem uvedbi oziroma spremembi tega zakona iz enega preprostega razloga: zato ker menim, da argumentacija, da to zahteva Evropska komisija, po mojem mnenju ne vzdrži, ker o diskriminatornosti bi moralo odločati Evropsko sodišče, ne evropski komisar, pa ne tisti, ki vam je poslal oziroma je poslal Sloveniji, to sem videl, in dejansko ne gre za komisarja, ampak za nekega uradnika. Jaz bi pričakoval več odločnosti, več odločnosti s strani Vlade, da se postavimo zase in da postavimo jasne meje, do kam in do kje bomo popuščali. Poglejte primer Hrvaške. Kako se je slovenska politika lahko poenotila v okviru Hrvaške. Tudi od tu smo dobili predlog komisarja, ki je jasno rekel: želim, da se končno sporazumete, jaz bom dal predlog in tako naprej. Poglejte, lahko bi rekli, okej, v redu, komisar je rekel in bomo tako naredili. In bomo počepnili. Ne, slovenska politika se je poenotila in smo rekli jasen "ne". In tako bi morali reči tudi tukaj, potem naj pa razsoja Evropsko sodišče, ki je za to pristojno. Torej, gre za 73% podražitev letne vinjete, torej bo zdaj letna vinjeta kar 95 evrov in to je številka, ki ne vem, kaj nam prinese, glede na to, da bomo imeli bistveno manj prihodkov v proračunu. Tu ni nobene logike in jaz tega ne razumem in nikoli ne bom tega razumel. Slovenke in Slovenci so ocenjevali še lansko leto, da je ta sistem dober, s tem ko spreminjate samo ceno vinjet, ugotavljate tudi vi na Vladi, da je ta sistem dober, zato vztrajamo na tistem, kar imamo, kar je dobro, zakaj bi to spreminjali. Sprašujem pa se, kaj je tu v ozadju. Tu v ozadju nekaj mora biti. Ni logično, manj denarja se bo nabralo, cene se dvigujejo. Torej, sprašujem se, ali je res v ozadju vzpostavitev nekega dragega cestninskega sistema, ki bi ga uvajalo neko podjetje, ki ima sedež v Zagorju in je močno povezano z eno od parlamentarnih strank. To se sprašujem, ker dejansko ni logike, zakaj se ta zakon spreminja. Odločiti se moramo, za koga bomo delali v slovenskem parlamentu - za Slovence ali za tujce. Mislim, da je odgovor jasen, in nobene potrebe ni po spremembi. Zato zagovarjam to obstoječo ureditev. Moram reči na koncu še to. Gospod minister, jaz sem resno računal na vas, ker ste se mi zdeli odločen mlad politik, dober komisar, ampak očitno je, da ste tudi vi "noter padli". Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Verlič.
Hvala lepa. Torej, zato, da bi utemeljili ta amandma, zakaj predlagamo, da vinjete ostanejo tako, kot so, letne in polletne, ter glede na vabilo enega izmed poslancev, da pridemo na Primorsko, pravzaprav predlagam, da zato, da se bomo spomnili, zakaj smo jih vpeljali, zdaj 1. julija na odseku avtoceste od Ljubljane do Kopra uvedemo zaprt cestninski sistem, takšnega, kakršen je bil obstoječi cestninski sistem. To predlagam, kolegice in kolegi, in da se plačuje tako, kot ste dejali, pošteno, po kilometru, pravično, nazaj s cestninskimi postajami. In da vidimo, seveda ne predlagam, da bi to bil cel mesec predlagam, da to naredimo samo za prvi vikend, od petka popolne do ponedeljka zjutraj, in pričakajmo vse naše tuje goste najprej pred cestninsko postajo tukaj, na Brezovici, pa potem - ali veste kje? - še pred eno cestninsko postajo na Kozini. In da spet poslušamo to, kar nam je bilo običajno, da so te kolone dolge po 6, 7, 11 kilometrov, da se čaka uro in pol, dve uri na vročini, na soncu in da so delavci Rdečega križa prijazni in da delijo vodo ljudem, ki bodo plačali pošteno cestnino. Potem morda, ko bomo videli, da je to res pravi uspeh, isto napravimo še na štajerski avtocesti. Tam pa tudi čez teden in da se spet spomnimo vseh kolon tovornih vozil in vseh naštetih projektov, kako razširiti cestninsko postajo, da se bodo lahko tovornjaki vozili. To predlagam, predlagam zato, da se spomnimo, zakaj smo vinjete uvedli, najbrž mi ni potrebno tega več razlagati. Zgodba cestninjenja ni zgodba prejšnje vlade, zgodba cestninjenja in avtoceste se je začela v 60-ih letih prejšnjega stoletja, kjer je bila res odločitev, da bodo vse avtoceste, ki bodo zgrajene, zgrajene kot zaprte cestninske avtoceste, to se pravi, da se vsak priključek cestnini. Ampak, 1. oktobra leta 1993 je Državni zbor Republike Slovenije sprejel sklep, da se s 1. julijem 2004 v Republiki Sloveniji preneha z neposrednim pobiranjem cestnine. In potem kmalu zatem pridemo do sklepa, tudi sprejetega enkrat na odboru Državnega zbora takrat za infrastrukturo in okolje, pa potem na Vladi - odvisno, kako so bili zakoni sprejemani in kakšne pristojnosti so bile med Državnim zborom in pa Vlado-, da gremo v odprti cestninski sistem, najprej na Štajerski avtocesti in cestninske postaje, ki so bile tam že zgrajene za zaprti cestninski sistem, so se ukinile in napravile so se čelne cestninske postaje. No, pa smo imeli pravičen sistem cestninjenja! Ne 2004-2008, prej. Sistem, ki je povzročil to - bom sedaj rekel - da tisti, ki so se vozili od Ljubljane do morja, plačevali po kilometru, tisti ki so se vozili po štajerski avtocesti - saj veste kako: tako, da so se izognili cestnini. Podobno na gorenjski avtocesti. Skratka, iskalo se je neke rešitve in ustvaril se je sistem, s katerim se je začelo pobirati manj denarja. In potem je leta 2001, konec leta 2001 Vlada Republike Slovenije - katera vlada? - sprejela sklep, da se dogradijo cestninske postaje, zato da se bo pobralo več denarja. Kar spomnimo se, katere so bile to: Vodice, Vogrsko, Ivančna Gorica, Krtina, Lukavica. In kaj se je zgodilo? Zgodilo se je to, da so iz strank, ki sedaj zelo zelo intenzivno navijajo za spremembo vinjetnega sistema, za podražitev za domače, da so - začele se kaj: civilne iniciative. Nobene cestninske postaje ne bo zgrajene! Tako moramo biti tukaj kar lepo uravnoteženi! In prepričan sem prekmurska avtocesta z novimi cestninskimi postajami, ki bi bile zgrajene z zaprtim sistemom - danes bi bila civilna iniciativa, ki bi prepovedala kakršnokoli izgradnjo cestninske postaje. Vmes pa iskanje rešitev s sateliti, mikrovalovi. Tukaj pa je treba priznati tudi nekaj, da je Evropska komisija tudi tu padla na izpitu, ena izmed evropskih politik, Bela knjiga o evropski prometni politiki, je predvidela, da bo leta 2008 sistem Galileo, ki bi sprostil možnosti interoperabilnosti cestninskih sistemov, že operativen. To se ni zgodilo in tukaj bi lahko Slovenija kot država članica pa dala ukor Evropski komisiji pa zahtevala, kako to, da so države članice verjele, da nekaj se bo zgodilo, pa se ni. Tukaj, veste, je pa veliko vprašanj za Komisijo in komisarja! Ker potem neki roki, neko uvajanje domačih sistemov ne moreš vezati na obljube, ki so bile dane od Evropske komisije. Torej, vidite argumentov ima tudi Slovenija do Evropske komisije kar nekaj. Tako, da govoriti zdaj o tem, da so vinjete najslabša možna rešitev, ki smo jo lahko napravili v prejšnjem mandatu, ne drži. Želeli smo točno to, kar sem na začetku povedal, da bi se lahko zgodilo v letošnji sezoni, če vinjet ne bi imeli. Pretočnost prometa se je povečala, sigurno so s tem povezani manjši zastoji, manjše gneče in s tem tudi veliko boljša ekološka bilanca, kar se tiče toplogrednih plinov. Tukaj mislim, da smo zelo primerljivi tudi za eno izmed evropskih politik. Tukaj nimamo kaj, saj temu ne moremo ugovarjati in mislim, da nobeden temu ne ugovarja. Zakaj pravzaprav potem spreminjati nekaj, kar je prineslo pluse? In kolega poslanca, ki pravi, da je ta sistem slab, prihaja pa s konca, kjer se je - govorim o gorenjski avtocesti - povprečni letni PLDP, se pravi, dnevni promet zvečal za 12 tisoč vozil na avtocesti, kar pomeni, da jih imate 12 tisoč manj na stranskih cestah. Torej, če to ni dobro za prometno varnost, za pretočnost prometa, potem ne vem. Potem ne vem, kje je argument, da je treba povedati, da je to slabo. Seveda je slabo, slabo, ker se bo podražilo za slovenske državljane za 73%, ker se v razmerju do tujcev ne bo spremenilo nič, čisto nič se ne bo spremenilo - ali bo plačal dvakrat po 15 evrov, ko bo prečkal Slovenijo, pa bo potem to 30 evrov, ali pa bi ostalo 35 evrov, kajti sorazmernost mora biti dana tudi pri ceni. Jaz te sorazmernosti v tem primeru ne razumem in priznam, da mi je potem bližje stališče komisarja Taianija, da mora biti 5 evrov. To pa je sorazmerno. In škoda, ko smo bili komaj na začetku poti, ko smo dobili komaj prvi opomin, kjer ima vlada veliko možnosti, da reagira in zagovarja svoja stališča, tudi iz vseh teh razlogov, ki so bili omenjeni, tega ne storimo. Ne vem, zakaj? Res ne vem. In ne vem, če nas zdaj v komisiji, našo odločnost, ocenjujejo po tem, kako mi zagovarjamo nekaj, kar je za nas, za Slovenijo. Jaz sem velikokrat rekel, da avtoceste, gneče imamo v Sloveniji, nimamo jih v Bruslju. In če smo tako odločni, ko zagovarjamo hrvaška stališča, potem ne vem. Potem najbrž Komisija nima težkega dela s Slovenijo, ker v primeru vinjet - zelo enostavno - pošlješ en uradni opomin in še uradnik napiše eno pošto - in sistem vinjet se spreminja. Po nepotrebnem! In mislim, da ni nobene potrebe, da to spreminjamo. Naj ostane, kajti ta enačba, da bo cena letne vinjete višja, zbranega bo pa manj denarja, je jasna. Ker takoj ko dražiš, zmanjšaš interes za vožnjo po avtocesti. Najbrž pa - mislim, da interes za to, da imamo avtoceste, ni ta, da se bodo ljudje avtocestam zaradi visokih cestnin ali vinjet izogibali, ampak zato da bodo avtoceste uporabljali. Če bi šli sedaj gledat nazaj vse te magnetograme in če bi začeli pri letu 1993, ko je bil prvi sklep Državnega zbora sprejet, verjetno bi prišli do tega, da je bila želja počasi ta, da se je ugotovilo, da avtoceste ne služijo več slovenskim državljanom, da se zapirajo in da bodo služile samo tranzitu, domačim potrebam, Slovencem pa ne. In najbrž zaradi tega potem tudi razmišljanja v to smer, da se avtoceste odprejo. In če je ta možnost dana in dopuščena država članici, da vinjete vpelje in smo mi ta pogum imeli in to naredili, mislim, da je to bilo v korist vseh nas, v korist prometne varnosti. Škoda spreminjati, naredili bomo samo to: Slovenci bomo pač plačali 73% več, tujci bodo imeli pa zmedo, ko bodo kupovali vinjete, da ne govorim o vseh drugih vidikih in zapletih, ki so s tem povezani. Ko pa govorimo o finančni vzdržnosti Darsa, nič se ne govori o tem, koliko denarja bi stale tiste cestninske postaje, ki sem jih prej omenil, pa še nove, ki bi jih gradili in tako dalje, ki pa so nepotrebne.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Jaz se zavedam, da to ni popularen ukrep. In seveda vsak ukrep, ki ni popularen, je pa nujen, je težak in zahteva seveda določeno obrazložitev. Na prvi pogled izgleda sistem nediskriminatoren. Ko pa se nekoliko poglobljeno lotiš zadeve, ugotoviš dve stvari. Prva je, da obstajata dve vrsti diskriminatornosti. Ena je neposredna diskriminatornost, kje bi bila cena vinjete za naše državljane, recimo, 55 evrov na letni ravni, za tuje pa recimo 110. To bi bila neposredna diskriminacija. Potem pa obstaja posredna diskriminacija in posredna diskriminacija je bila že ugotovljena v nekaterih primerih in precedenčno pravo Evropske unije kaže, kar je sodišče pokazalo v Evropski skupnosti v zadevi Oflin, da je dokazni standard dovolj, da je sistem takšen, da bolj verjetno vodi, dovolj je, da bolj verjetno vodi - sploh ni treba dokazati z številkami sodišču, da je do diskriminacije prišlo. Se pravi, tako nizek dokazni standard je potreben, da je dovolj verjetno, da je tuji državljan diskriminiran. Ob tej pravni oceni bi bil to prevelik poker iti na sodišče in skušati zagovarjati, da takšen sistem s polletno ceno ni diskriminatoren, zaradi tega, ker precedenčno pravo to kaže, ko smo seveda poglobljeno pregledali in ugotovili, zato tudi ta drugačen odnos do tega vprašanja. To, da bo sedaj država podražila za domače uporabnike, je seveda zoprna zadeva. Zoprna zadeva tudi, ker je to čas recesija, vendar pa, dajmo si naliti čistega vina: res malo državljanov Republike Slovenije verjame, da je to realna cena, 55 evrov na leto. Lahko povem na svojem primeru, lahko marsikdo sam pri sebi ugotovi, koliko je plačal za avtoceste prej in koliko plača sedaj. Za vsak evro nad 55 evrov, ki ste ga prej plačali in ga sedaj ne, moramo nekje pobrati. Ko ste sprejemali ta sistem, ste celo v gradivo zapisali, da bomo to pobrali od tranzitnih potnikov. Evropska unija pa seveda ni tako nerealna, da ne bi pogledala tudi gradiv, ki so bili pri uvajanju zakona zapisani in je to neposreden dokaz, ki ga je naša vlada dala Evropski komisiji, če bi šla na sodišče! Neposreden dokaz, zaradi česar bi tvegali res hudo kazen, ki je pa tako visoka, da se seveda vsakemu zvrti ob teh številkah. Ni res, da bomo sedaj zbrali manj denarja po tem sistemu, zaradi tega, ker smo podražili tovornim vozilom. Seveda je v tem recesijskem času to zoprno, ker smo podražili za 40%, vendar smo jim šli nasproti z enim drugim ukrepom, ki nam bo pomagal - znižali smo jim trošarine, ki bodo še presegle to, kolikor bom ta podražitev prinesla. Pa tudi Hrvaške in Švice ne kaže citirati, ker nista članici Evropske unije in nista zavezani pravnemu redu Evropske unije. Še to, moram povedati. Seveda veliko se govori, da je pač neki uradnik napisal v Sloveniji eno pismo in da smo mi pokleknili. Poglejte, ta uradnik, ki je napisal, je pač tisti uradnik, ki odobri ali pa ne odobri sredstev. To je generalni direktor Direktorata za regionalno politiko in imamo njegov dopis, v katerem piše, da je Komisija proučila našo vlogo za navedeni veliki projekt - govorim o Slivnici-Draženci - in da ni izpolnjen pogoj skladnosti z ostalimi politikami Skupnosti: pravna podlaga Uredbe številka 1083/2006. To je torej tisto, na podlagi česar so nam zaustavili sredstva, in to je ta oseba, ki je pristojna, da to zapiše.
Hvala. Ker je še interes po razpravi, odpiram prijavo. Gospod Černač, izvolite, imate besedo.
Spoštovane kolegice in kolegi! Vsi prisotni! Spoštovani minister je v uvodu dejal, da Vlada pri temu predlogu, s katerim prihaja v Državni zbor in ki draži vinjete, istočasno pa smo slišali v utemeljitvi Vlade, da bo zbranega iz tega naslova manj denarja, ker je vsakemu povprečnemu Slovencu nelogično, sledi opominu Evropske komisije o diskriminatornosti pri vinjetah. Dejal je, da je Evropska komisija presodila, da so tujci v slabšem položaju, kot državljani Republike Slovenije. Malo prej nazaj je tudi razložil, da je treba razlikovati med neposredno diskriminatornostjo oziroma diskriminacijo, ki bi bila v različnih cenah za tujce in domačine, in posredno, kjer se je skliceval na stališče sodišča Evropske skupnosti, kjer je bilo ugotovljeno, da če je sistem, bolj verjetno vodi do diskriminacije, da je diskriminatoren. Jaz sem že na odboru govoril o tem, zaradi tega bom tukaj bistveno krajši, očitno nisem nikogar prepričal. Opomin, ki je prišel, je prišel 2. oktobra. Šlo je za relativno nepomembno zadevo. Kljub temu pa se je, ker je šlo za prehodno vlado, takrat odzvala in predlagala podaljšanje roka za odgovor, ki je bi tudi odrejen. In v zaključku tega opomina je bilo napisano: "Po pregledu pripomb, ali če pripombe v predpisanem roku ne bodo predložene, lahko komisija izda obrazloženo mnenje." Šele do obrazloženega mnenja bi morali priti, da bi lahko govorili o tem, ali ima Evropska komisija prav ali ne. Mi do tega nismo prišli, ker še danes ne vemo, ali ste kaj odgovorili ali ne pisno. Očitno niste odgovorili nič in nič utemeljili. Kajti, če bi odgovorili na to, kar je bilo v tem dokumentu zapisano, zapisano pa je bilo, da se zdi, tako piše, da novi slovenski sitem vinjet lahko deluje predvsem v škodo državljanov drugih držav članic, saj v bistvu kaznuje tiste voznike, ki ne prebivajo v Sloveniji in le občasno uporabljajo avtocestno omrežje. In potem je bil naveden primer po mnenju Komisije nekoga, ki gre iz Gradca preko Slovenije v Zagreb, prej je plačal 1,50 evra, zdaj plača 35 evrov. In kaj je naredila Vlada oziroma ministrstvo? Ali je Vlada oziroma ministrstvo povedala, da je v enakem položaju tudi slovenski državljan, ki potujejo na isti relaciji in se želi peljati samo enkrat na leto? Ni povedala tega! Ni nobene, ne neposredne ne posredne diskriminatornosti. Nobene! Vsi za enako uporabo plačujemo v sistemu vinjet, kot ga imamo sedaj, enako ceno. In diskriminatornosti, diskriminacije ne neposredne, ne posredne ni. Je ni! Imamo tudi alternativne možnosti. Tisti, ki uporablja avtocestno omrežje samo enkrat ali dvakrat na leto in ne želi plačati 35 evrov za polletno vinjeto, se bo pač peljal po državnih cestah, ki so brezplačne. Tako je povsod po svetu in ni res, da je sedanji sistem vinjet prepoceni in da mnogi ljudje menijo, da je prepoceni, zaradi tega je normalno, da je prav, da se podraži. Ni res. Poglejmo sosednje države in bomo videli, da še zdaleč od tega, da je sedanji sistem 55 letna, 35 polletna, med cenejšimi - je pa vzdržen, kar je bilo dokazano v preteklosti. In nobene osnove ni, da ga spreminjamo na slabše, da dražimo za 75 odstotkov letno, da šestkrat dražimo mesečno, ker s 35 evrov za pol leta prihajamo na 35 evrov za en mesec, in da uvajamo za 15 evrov 7-dnevno, ki temu državljanu ne bodo popolnoma nič koristile. Za njega bo ta sistem enako diskriminatoren, kot je bil ta obstoječi sedaj. Popolnoma enako. Če bo šel osmi dan nazaj, bo plača 30 evrov, kar je skoraj polletna sedanje vrednost vinjete. Torej, namesto da bi Vlada, ministrstvo proti temu opominu utemeljila na formalen način, da ni nobene diskriminatornosti in ravnala kot dober, odgovoren gospodar, je pokleknila v celoti, na škodo vseh, ne samo slovenskih državljan in državljanov, tudi na škodo tistih tujcev, ki hodijo preko Slovenije na morje in bodo plačali še več, kot plačujejo sedaj. Se pravi, prihodki se bodo iz vinjetnega sistema kljub podražitvi zmanjšali, dvignili ste cestnino za tovorni promet, podražili ste zgodbo na celi črti, učinkov pa ni nobenih. Glede pravičnosti. Pravite, da sistem pravičen. Ali je sistem letnega povračila za uporabo cest, ki ga vsi plačujemo, ko registriramo vozilo in zavarovanje pravičen po tej razlagi? Vsi plačamo letno povračilo cest in letno zavarovanje. Nekdo naredi za isto ceno 100 tisoč kilometrov na leto, nekdo pa 5 tisoč. Je torej tudi ta sistem nepravičen? Boste tudi tega spremenili? Amandma je nujno podpreti, ker to kar predlagate, je ena velika velika neumnost v škodo vseh. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Jeraj.
Hvala. Kolegice in kolegi! Predlagala bi, da se Vlada začne obnašati kot članica EU. To ni Beograd, ki nekaj določa, in mi potem to sprejmemo. Slovenija ima kot članica mnogo poti, po katerih lahko pride do želenega cilja. Imamo evropskega komisarja, ki zelo visoko kotira na lestvicah in bi najbrž lahko na tem kaj naredil. Imamo možnost zagovarjati svoje rešitve, obrazložiti, se pritožiti in tako naprej. Moram reči, da me zelo mučijo te vaše stalne domneve, ves čas domnevate, da se bo nekaj zgodilo, da nas bo Evropsko sodišče kaznovalo, drugi minister domneva, da ne bo odvetnikov za brezplačno pravno pomoč, tretja ministrica domneva spet nekaj drugega. Dajte se ukvarjati s konkretnimi stvarmi v danem trenutku, ne pa z domnevami, kaj se bo zgodilo, če se bo morda kdaj zgodilo. V svoji obrazložitvi spremembe zakona pišete o zmerno optimističnem scenariju - po zmerno optimističnem bo tako, sicer bo tako. Mene veseli, da ste optimisti, toda hkrati nam očitate, da je bil sistem nerealen in pri tako nerealnem sistemu je skoraj neverjetno, da smo uspeli zbrati več, kot bomo po vašem zmerno optimističnem scenariju in podobno. Očitno nimate drugih idej, kot dvigovati tako trošarine, dvigovati cene vinjet. Predlagala bi, da bi le začeli delati v korist naših državljanov, ne pa vseh drugih. Odobritev sredstev za projekt Slivnica-Draževci je popolnoma druga zgodba. Če bi ta vlada delala za državljane, bi tudi te stvari lahko obrazložila in ubrala vse tiste poti, ki jih ima na voljo kot članica Evropske unije. Kot je bilo že rečeno, pravno se da utemeljiti, da zakon, torej vinjetni sistem ni diskriminatoren na podlagi državljanstva, z nekaj pravnikov, ki jih najbrž ni tako malo na prometnem ministrstvu, bi lahko te stvari primerno obrazložili in, kot rečeno, uporabili vse tiste poti, ki jih imamo, od evropskega komisarja do možnosti pritožbe in vse ostalo, kar nam omogoča naše članstvo v Evropski uniji. Tako bom seveda podprla amandma k 2. členu, ki ga predlagamo v naši poslanski skupini.
Hvala. Gospod Anderlič.
Spoštovani! Na mizi imamo tako imenovani "gasilski" zakon, ki popravlja tisto, kar je nujno popraviti, zato ker ni dobro, zato ker ugotavljajo to drugi, ker ugotavljamo mi. In prav bi bilo, po mojem, da pogledamo, kaj je s samim sistemom, kako s tehničnega vidika, kako je finančno vzdržen, kaj prinaša v vseh drugih ozirih, ko govorimo o zbiranju ali pobiranju nekih denarjev za to, ker nekdo nekaj uporablja, nekaj koristi in je seveda dolžan to tudi plačati. Imeli bi tudi drugo možno rešitev, ja, lahko greste 16, 18 let nazaj in rečete 1993 leta je nek nadobudni poslanec predlagal, in je bilo tudi sprejeto, da bomo ukinili cestninjenje v Sloveniji v roku ne vem koliko časa. Nemogoče! Če bi to lahko naredili, potem bi to naredili tudi kje drugje, v kakšni drugi državi, ampak očitno nacionalne ekonomije, tako tudi slovenska, ne prenesejo. Del stroškov, ki nastajajo z izgradnjo, vzdrževanjem in sicer z upravljanjem avtocestnega sistema, prenesejo na uporabnike. To je sistem, ki funkcionira povsod in je uveden praktično povsod, razen redke izjeme so in tako je tudi pri nas. Prepričan sem bil, da bomo iskali rešitve - kaj je tisto, kar bi danes, jutri, na daljši rok za Slovenijo bilo najprimerneje, finančno najbolj vzdržno in tudi primerljivo tako z drugimi državami, tam kjer je to mogoče oziroma naredili tako, da bi pravno vzdržale tudi te naše odločitve. Sveta preproščina je, ko govorite o tem, da samo čvrsto se je treba postaviti in bomo zmagali in bomo premagali ne vem koga v Evropski uniji, ki nam že ne bo solil pameti in podobno. Podcenjujoče je, in vse, ki vodite seje, res prosim, da takrat, ko nekdo o evropskih komisarjih in Evropski komisiji govori podcenjujoče v tem prostoru - danes smo slišali vse mogoče-, da mu pač izrečete opozorilo. Če ne bomo spoštovali evropskih komisarjev Evropske komisije, konec koncev je to naša komisija, ni od nekoga tam gor. Če ste se včasih zmrdovali nad Beogradom, potem verjetno ista praksa ne more zdaj veljati za Evropsko unijo, ker temelji na nekih drugačnih dogovorih, na, predvidevam, demokratičnih ureditvah in veljajo seveda za vse strani. Mene je motilo takrat, ko smo spreminjali cestninski sistem, ob vedenju seveda, da so - nekateri poslanci, pa so bili v vladi - pravzaprav želeli ukiniti tisti sistem, ki je bil samo zaradi tega, ker jim niso bili všeč nosilci izvajanja tehnološke opreme, kot tudi nekaterih drugih rešitev, ki so bile uporabljene in da mora priti nekdo drug. Zato je treba iti dva koraka nazaj, da bi naredili korak naprej, in uvesti prehodni režim, torej vinjete, da bi potem prišli na cestninjenje v prostem toku, najsibo s sistemom, ki je bil na žalost obljubljen tudi s strani Evropske unije in dogovor znotraj tega, da bo poenoten, da bo dostopen vsem in da bo pač s pomočjo satelita mogoče kaj več narediti. Ampak, kljub vsemu je pa najbolj moteče bilo to, da je bil v Sloveniji sprejet akcijski načrt za pripravo in že nekatere stvari bo bile zelo daleč pripravljene, da se bo prišlo v poskusni sistem cestninjenja v prostem toku, pa se je ta akcijski načrt preklical, domnevno naj bi se sprejel nov, ki bi v nekem obdobju omogočil to cestninjenje v prostem toku. Jaz verjamem v to, da vsi začasni režimi trajajo najdlje. Izkušenj je neverjetno veliko. Bojim se, da bo tudi ta začasna rešitev s temi vinjetami ne glede na to, ali se bomo mi tukaj pogajali o tedenskih, o mesečnih, o polletni, letni ceni 5 ali 30 evrov, kar je irelevantno, ampak dejstvo je, da ta Slovenija tudi v prejšnjem sistemu, z ministrom Bajukom smo se neverjetno veliko preganjali, ko smo nekatere rotili, da naj ne zamenjajmo proračunskega dela sredstev za financiranje avtocest in namensko pobranega denarja za to iz predhodnega bencinskega tolarja pa kasneje po Zakonu o namenskem zbiranju sredstev za gradnjo avtocest, da tega denarja ne zgubimo v integralnem proračunu, ampak da se vendarle nameni en del za gradnjo avtocest. Ne, krediti so tako poceni, da bi bili neumni, če jih ne bi vzeli, ne glede na to, da smo opozarjali, da jih bo slej ko prej potrebno vrniti, smo pristali na nekem sistemu financiranja, ki ni vzdržen. To bodo povedali vsi tisti, ki se s tem ukvarjajo. Če govorijo o rokih odplačil 30, 40 in več let ob tem, da lahko spremljamo, kako je z obnovami in na vsake toliko časa je te obnove potrebno izvajati in tudi financirati, je več ali manj jasno, da če ne bo struktura prihodkov iz uporabe avtocest in seveda tudi še drugih plačil, ki jih Dars dobiva od najemov prostorov, uslug, itd., spremenjena in če ne bomo naredili vsaj približno predvidljive amortizacije do konca odplačila kreditov, potem se nam piše slabo. Te avtoceste niso nekaj, kar je tam, kar je od Maribora do Šentilja, od Šentilja do ne vem kje. Koristimo jih državljani in državljanke čim večkrat in čim ceneje, to preprosto ne gre. To ne gre. Kajti stroški so taki, da račun, ki se na koncu napravi, kaže veliko razliko. Veliko argumentov, ki so bili neštetokrat že ponovljeni, zakaj je bil ta sistem boljši - pretočnost, odpravili so se zastoji. Če analiziramo, je bilo lansko jesen, septembra in oktobra, največ zastojev v zgodovini avtocest, zaradi dveh napačnih odločitev. Ena je v zvezi s tem, da se ne sme cest popravljati v poletnem času, kjer je dokazano najmanj prometa in povsod po Evropi popravljajo ceste od 15. julija do začetka septembra, najmanj prometa je v tem času. Pri nas takrat cest nismo popravljali. Ne govorim tega, da se prekine določena opravila med vikendi, ko so največje migracije, ampak ko boste to ugotovili, boste hitro tudi prišli do zaključka, da je bil to samo izgovor, zastoji so bili pa ravno taki ali večji. Če ste res želeli odpraviti zastoje na cestninskih postajah, potem bi preprosto vsem brezplačno podelili ABC kartice na ABC stezi. Vsaj sam, pa sem dnevno uporabnik ceste, nikoli nisem stal, nikoli. Tudi proti Postojni ne, proti Grosuplju tako ali tako ne, ali pa proti Ivančni gorici, kjer je župan, ki je dolgo let tam demonstriral - danes govorite o civilni iniciativi. Ne, to ni bila civilna iniciativa. Niso pustili postaviti cestninskih postaj, organizirano. Ampak to niti ni bistveno, kaj je bilo, kako je bilo. Poslušali smo danes o zgrešenosti vseh odločitev, skorajda od začetka resne izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, od leta 1993 naprej. Ampak mene zanima, ali je mogoče na podlagi teh izkušenj in predvidevanj, ki so zdaj, realno predpostaviti, kdaj lahko Slovenija dobi spremenjen sistem in da je to res, kar imamo zdaj začasno, krpanje neke luknje, ki je nastala tako v pravnem smislu, pa ne govorim o tem, da zadostimo zahtevam Evropske unije, ampak preprosto, da smo korektni do naših institucij v Bruslju, ki pač delujejo tako, kot delujejo, da bo to pravno vendarle stalo, ne pa, kdo bo koga tu premagal in kako ga bo nadigral. Kako je mogoče predvideti, bi minister lahko pojasnil ob tem, verjamem, da ima določene zamisli oziroma predloge že na mizi, kako je z načrtom, ki bi v neki prihodnosti vendarle dal druge rešitve. Kajti, če samo vzamemo v obzir to, da je nek načrt že bil, pa ga je prejšnja vlada preklicala, zaradi mene bi lahko bil čisto drugačen. Jaz se v to ne spuščam. Vem pa, da je potrebno in mogoče v tem času, ko je tehnološki razvoj tako hiter, najti tudi rešitev, ki bo bolj učinkovita, ki bo odgovarjala sedanjim oziroma prihodnjim časom. Zato v tem smislu te inovativnosti, ki se pojavlja kar pri nekaj zakonih v zadnjem času, spremljamo, da preprosto se vsi členi črtajo in zakon naj bo prazen in potem ga tudi ne bo mogoče sprejeti. Niti toliko ni volje, da bi te stvari resnično popravili v smeri, kar bi bilo bolje kot pa tisto, kar je zdaj. Predvsem zaradi tega, ker to, da ne naredimo nič, preprosto ne gre. Državni zbor mora na predlog Vlade glede na zahteve, potrebe, ki jih ta država ima, mora zakon spremeniti, ga narediti takega, da bo odgovarjal tistim pomislekom, ugovorom, zahtevam, če hočete, ki jih imamo na mizi in tudi slovenskemu proračunu zagotovil nekaj več denarja za to, da bomo lahko kakšen kredit odplačali oziroma še naprej zagotavljali vire tudi za gradnjo in vzdrževanje avtocest.
Hvala. Besedo ima gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavcema, kolegice in kolegi! Jaz mislim, če bi nas kdo, tisti, ki nas danes poslušajo preko sredstev obveščanja, elektronskih medijev, sem prepričan, da mislijo, da razpravljamo o tem, da se vinjete kot plačilo za uporabo avtocest ukinjajo s tem zakonom. Približno tako izgleda ta naša današnja razprava. Gre pa seveda za drugo, na eni strani za podražitev, na drugi strani pa za delitev teh vinjet tudi za krajša časovna obdobja. Jaz ne morem oceniti zdaj, ali je ta ukrep res nujno potreben in takšen, da bo doprinesel k temu, da bo Evropska unija sprostila sredstva, ki so potrebna tudi za gradnjo te infrastrukture oziroma ne vem, ali je odločitev in pa zakonska osnova na strani Evropske unije res tako močna, da bi s to blokado teh sredstev lahko tudi nadaljevala. Kljub temu se mi zdi malo ponižujoče, da nekateri posamezniki govorijo o tretjerazrednih uradnikih. To se mi ne zdi prav, ker sem prepričan, da tudi predsednik prejšnje vlade se v Bruslju ni pogovarjal s tretjerazrednimi uradniki takrat, ko je tudi sam rekel, da bo verjetno morala Slovenija razmisliti o vinjetah za krajše časovno obdobje. Zagotovo se prejšnji predsednik Vlade ni pogovarjal s tretjerazrednimi uradniki. Cestninski sistem na slovenskih in drugih avtocestah je zapletena zadeva in se ne gre z njim igrati vsakih 14 dni, da bi se sistem cestninjenja kar naprej spreminjal. Zaradi tega tudi niso možne razne poskusne spremembe čez vikend, ampak je možno z današnjo znanostjo, z dobro simulacijo, seveda, točno predvideti stanje na posameznih odsekih, na posameznih pododsekih, kaj se bo v določenem trenutku, v določenem dnevu na teh odsekih z različnimi sistem cestninjenja tudi dogajalo. Večkrat so bili omenjeni razni sklepi različnih organov. Tudi Državni zbor, s tem se strinjam, ne vem, ali je leta 1993, 1994 sprejel sklep o delnem odprtju cestninjenja, o delnem odprtem sistemu oziroma odprtem sistemu v okviru posameznih slovenskih pokrajin, kot je na primer področje Maribora, področje Celja. Na ta način se je zadeva izvedla v začetku leta 1997 s tem, da smo dobili čelne cestninske postaje in znotraj posameznih pokrajin odprt sistem. To je bil zagotovo eden slabših sklepov, ki zagotovo ni pripeljal do tega, da bi bilo cestninjenje pošteno do vseh uporabnikov. Naj kar uvodoma povem, da sem si jaz sam izračunal, koliko bi plačal v tem trenutku za cestnino, če bi bil v veljavi še prejšnji cestninski sistem. Približno ali skoraj točno toliko, kot bom plačal za vinjeto, ki jo bo Vlada oziroma kar bomo mi omogočili, ki jo bo Vlada podražila 1. julija. Približno ista cena je, ampak za mesec, to je pa letni prispevek. Približno 100 evrov za mojih 60 kilometrov porabe avtoceste na dan krat dva, torej v obe smeri je 120 kilometrov, je približno, če si kdo izračuna ta prispevek po prejšnjem sistemu, je to to. Torej, 100 evrov mesečno v primerjavi s tem kar je zdaj predlog, mislim, da 95 evrov na letni ravni. Mi se danes pogovarjamo predvsem o tem, to je stvar izračuna in predloga Vlade, na kakšen način misli, da bo zaprla finančno konstrukcijo. Takšen predlog je izračunala Vlada, izračunalo ministrstvo in s takšnim predlogom, ustrezen sklep bo sprejela na seji Vlade, mi pa s tem zakonom samo omogočimo, da država uvede tudi kratkotrajnejše vinjete, ki pa so pogojene ali ne pogojene, jaz ne znam tega presoditi, z Evropsko unijo oziroma s predvidenimi sklepi Evropske unije. Za konec naj rečem samo to, da si ne domišljam, da bi znal odgovoriti na vprašanje, kateri cestninski sistem je najbolj pravičen, najbolj pošten in je najbolj primeren za Slovenijo, zato nisem z zadovoljstvom sprejel kar nekaj informacij pri današnji razpravi, da se na ministrstvu ne nadaljuje z nobenim postopkom, z nobenim projektom, s katerim bi dorekli predlog za nek bolj pravični sistem cestninjenja v Sloveniji. Pričakujem od Ministrstva za promet, da s tem projektom nadaljuje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Sam menim, zakaj spreminjati tisto, kar je že dobro, kar je utečeno, kar je pri ljudeh dobro sprejeto. Zato vsekakor podpiram naš amandma k predlogu zakona, samega zakona pa ob nesprejetju amandmaja ni smiselno sprejemati. Ljudje so se navadili na ta cestninski sistem in predvsem glavne pridobitve, torej, da ni več kolon, da ni več cvrtja ljudi v čakajoči pločevini in tako naprej, ta težava je z vinjetami odpravljena. Kot smo slišali danes, verjetno ni bilo nujno takoj skočiti na prvo žogo, ki je prišla iz Bruslja, ampak bi se dalo kakšno stvar izpogajati. Če bi morda na koncu res pristali tudi na vinjete za krajši čas, bi lahko izpogajali morda "tunelnine", kot so si jih izpogajali Avstrijci ali pa morda na kakšen drug način ohranili obstoječe stanje, saj grožnje iz Bruslja le niso bile tako hude. Seveda bodo nove višje tarife udarile po žepu predvsem Slovenke in Slovence! In ker nekaj, kar je dražje, postane dostopno manjšemu številu ljudi, je pričakovati, da bo dražje vinjete kupilo manj ljudi in se bo vrnilo nazaj na državne ceste. Seveda je tudi višja cena vinjet neupravičena s samo kakovostjo avtocest oziroma se da vprašati, če se pri izgradnji avtocest ne da poiskati kakšnih notranjih rezerv, kajti iz tujine smo dobili analize in opozorila pa tudi sami se zavedamo, da je kilometer izdelane avtoceste v Sloveniji pregrešno drag. Pa tudi na posameznih odsekih je kakovost zelo vprašljiva. Zelo hitro je bilo potrebno več sanacij v tunelih v zadnjem obdobju, da bi lahko govorili o kakovostni gradnji. Torej cene izgradnje avtocest skoraj take kot po zahtevnem terenu kanadske tundre, ki je na plavajoči podlagi, zahteven gradbeni podvig, v resnici pa ne največje kakovosti. Moram povedati, da sem na cestnem sistemu Evropske unije srečal kakovostnejše izvedbe in ni bilo treba takoj po otvoritvi že "flikati" prvih napak. Morda pa je novi zakon uvod oziroma priprava terena za nekaj drugega, kar se dogaja v ozadju. Namreč, v mislih imam prenos komunikacij iz Ministrstva za gospodarstvo na Ministrstvo za visoko šolstvo, torej se nekomu pripravlja teren, da bo lahko uvedel kot rešitev nastalega zapleta, nastalih težav, nekakšno elektronsko oziroma o satelitskem cestninjenju še ne moremo govoriti, ker projekt Galileo še ni realiziran, vendar nekakšno elektronsko cestninjenje, ki bo ultra drago. Poudarjam, ultra drago! Predvsem v sami izvedbi pač tistih tehničnih pripomočkov plus še koliko bo dobil sistem za izgradnjo avtocest. Danes je bilo tudi omenjeno, pa preidimo nazaj na star sistem, na cestninjenje, kot smo ga že poznali, torej s cestninskimi postajami itn. Vsakoletni primeri iz sosednje države, ko so pred Malo Kapelo in pred Svetim Rokom 16 kilometrske kolone, ko po dve uri čakaš na najbolj vročem soncu, niso najboljše izhodišče za tako mišljenje. Sam osebno bi sicer pridobil, ker se iz službe vračam čez Vodice, in je bila že v preteklih mandatih cestninska postaja zato, ker je to tako ustrezalo našemu poslanskemu kolegu Ropu, da je lahko obvozil, je bila pač toliko nad Vodicami, da smo se še nekateri Škofjeločani itn., ta zastonj obvoz s pridom izkoriščali. Tudi, čeprav nisem bil, nisem in Štajerske, sem kmalu, če sem se peljal proti Mariboru, sem kmalu spoznal, kje je treba na Vranskem zaviti ven, pa kdaj se vrniti na avtocesto, pa sem se peljal zastonj. Torej, sistem v preteklosti je bil nedorečen, nečloveški, protiokoljski. Ko je bil uveden vinjetni sistem, je prinesel toliko prednosti, da sedanja vlada samo lepotno popravlja, lepotno, na žalost na škodo predvsem Slovenk in Slovencev. Ker bo višja cena, ne bo več dostopno večjemu številu ljudi, manj bo prodanih vinjet in na koncu bo finančni izkupiček pičel. Škoda je truda, da bi sistem, ki je bil utečen in je dobro deloval, spreminjali. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Brunskole.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, predstavniki Ministrstva za promet, drage kolegice in kolegi! Človek se navadi poslušati, vendar je težko poslušati tiste, ki so imeli možnost in priložnost narediti kaj dobrega za nas. Res pa velja dejstvo, da je vprašanje, ali so bili v danem trenutku sposobni napraviti spremembo in predvsem biti pravični do vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Ni bilo dovolj, če so nekateri, zadolženi za prometno infrastrukturo, po podatkih in javno objavljenih informacijah predvsem potovali po svetu, preverjali avtoceste, kako zgledajo, na primer, v Nemčiji, morebiti celo na Japonskem. Zakaj bi danes, na primer, vabili člane Odbora za promet na izlet prvi vikend po 1. juliju, od petka popoldne do nedelje zvečer, če pa kljub uvedbi vinjet v tem času še vedno ostaja gneča na tem območju. Torej ne samo takrat, ko smo imeli, kot nekateri pravijo, pošteno, pravično plačilo po kilometru. Vendar je obstajala tudi diskriminatornost, saj ni bilo pošteno in pravično do nas vseh. Pričakovali bi več odločnosti s strani Vlade, je bilo danes povedano. Moram reči, da tisti, ki so razpravljali o tem, so navedli nič ali premalo argumentov, da bi tu prisotni verjeli, da ti razpravljavci vedo, kaj pomeni biti odločen. Ni potrebe po spremembi. Zanimivo, plačali ne bi nič, kot je prej omenil tudi bivši prometni minister, ali pa celo manj, radi pa bi, da bi po celi Sloveniji gradili avtoceste in obnavljali ceste. To vsak od nas pričakuje, tudi gospodarstvo. Takšen primer je tudi dolenjski krak, ki pelje ne samo do Novega mesta in Bele krajine, tudi do Posavja, od koder prihajajo tudi nekateri naši kolegi in strokovnjaki za svoje območje. Zanimiva je bila tudi današnja razprava na seji Odbora za finance o tem, da smo v času gospodarske rasti imeli v preteklih letih največja vlaganja v javno dobro, z minimalnimi javnimi sredstvi, ker se je pretekla vlada seveda s pristojnim resornim ministrstvom zavestno odločila za financiranje gradnje avtocest skoraj izključno na kreditih. Za zaključek pa nastopi uvedba vinjet, ki finančno ne omogoča vračila teh posojil, še več ogroža državno poroštveno shemo, saj so krediti zavarovani z državnimi poroštvi. V tem primeru se res vprašam, kot je rekel eden od kolegov, o finančni vzdržnosti in predvsem tudi o poslovnih odločitvah uvedbe vinjet ter o mnenju Ministrstva za finance v danem trenutku. Oktobra 2008 je bilo s strani prejšnje vlade jasno rečeno, tudi poudarjeno, da bo treba uvesti krajše časovne vinjete, saj to zahteva Komisija Evropske unije. Ob tem se sprašujem, ali realizacija te potrebe, torej uvedba vinjet za krajši čas, pomeni odločnost te vlade, odločnost ministra za promet in njegovih sodelavcev ali celo pogum in hrabrost. Saj kolikor vidim, gre pri pregledu magnetogramov za nazaj v čas prejšnje vlade in pristojnih ministrstev in ob poslušanju današnje razprave za neke vrste ne diskriminatornost razprave, temveč kontradiktornost, da, prav ste slišali ravno kontradiktornost, zakaj oktobra 2008 je bilo rečeno, da bo potrebno uvesti vinjete za krajši čas, danes pa očitek sedanji vladi in gospodu ministru, kaj počne. Zanimivo je, da tudi današnja razprava ne poteka brez demagoških postopkov demagogije. Delajte v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije. To pove en razpravljavec, pa spet druga kolegica in tako dalje. Tudi očitki, ki niso korektni, da je skrb te vlade samo v smislu, ali je nekaj všeč Evropski komisiji ne pa državljankam in državljanom Republike Slovenije. Zanimivo pa je dejstvo, da smo si vsi enotni in da bi si v Sloveniji na vseh naših cestah želeli izboljšati prometno varnost. Predvsem pa mislim, da je pomembno še eno dejstvo. V tem trenutku in še iz prejšnjih mandatov je država diskriminatorna do vseh tistih, ki živimo na obrobju Slovenije, pa naj si gre za območje ob šengenski meji, recimo, jaz živim v Beli Krajini, ali pa nekdo, ki živi v Poljanski dolini, morebiti nekdo v Prekmurju ali na Štajerskem ali kjerkoli drugje, morebiti tudi na Idrijskem in Bovškem. Povsod tam v Sloveniji, kjer nimamo niti najmanjše možnosti, da bi imeli, pa naj kar uporabim izraz enega od mojih kolegov prej, da bi imeli, recimo, ultralahek dostop do Ljubljane, do osrednje Slovenije. Tudi to bi si želeli. Zato se mi ne zdi korektno v razpravah govoriti o koristih slovenskih podjetij, če še temu ni tako, in kakorkoli koga žaliti. Bodimo pravični do vseh, nediskriminatorni in razmišljajmo o tem, da tudi z uvedbo vinjet za krajše obdobje in tudi s podražitvijo vinjet ne bomo oškodovali tistih, ki se veliko vozimo po avtocestah, bomo pa ukrepali in delovali tako, kot smo si želeli. Saj živimo v EU. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Mi izzivamo lačnega leva. Mi v Državnem zboru res ne znamo narediti niti enega dobrega dela, bolj po krščansko rečeno. Naj razume, kdor more. Pametno je, trdite, da se vinjete za avtoceste dražijo. Hkrati pa trdite, da bom manj denarja v proračunu oziroma da bo ta ukrep prinesel manj denarja. Istočasno pa nam v Državni zbor pošljete dokument, poslankam in poslancem, na klop - Predlog zakona o soglasju poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Darsa iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini 329.000.073. Takih papirjev smo že dosti dobili v Državni zbor in tudi potrdili vsa poroštva do zdaj. Ta ukrep, ki nam ga danes predstavljate pametni možje v vladni koaliciji, bo prinesel zopet minus na neplačanih računih iz naslova že najetih kreditov, ki so bili porabljeni tudi na sumljiv način, da se malo povrnemo nazaj. Veste kako odpada omet in kako so uničene avtoceste, koliko je bilo aneksov k pogodbi in tako naprej, to nikogar ne zanima, to verjamem. Ta minus, ki se bo nabral s tem novim ukrepom, ki ga vi predlagate, zgolj zaradi tega, ker je Evropa tako hotela, bo prinesel zopet tak papirček v Državni zbor. Komu boste naložili ta dolg? Zopet državljankam in državljanom. Pri tem, da jim že zdaj na pleča obešate večjo ceno za avtoceste. Imam predlog, pustite to ceno letne vinjete tako kot je, pa polletno tudi in poslušajte Bruselj in uvedite dnevno vinjeto, če hočete, pa tedensko in še mesečno pa naj bodo te vinjete po vaši presoji take kot želite, cenovno dostopne za Hrvate. Nekateri poslanci tako vroče navijajo iz vrst gospoda Luka bi omenil Jurija, kar oba. Hrvaška je zdaj problem, Hrvaška. Kdo pa so Hrvati? Pojdite od Zagreba do Splita pa boste videli, ampak ne smem primerjati njih, ker niso v Evropski uniji, ste rekli. Ne bom njih primerjal, bom Italijane. Ta isti gospod komisar, ki ne more videti našega ministra, ker ima preveč "skravžane" lase, ga spominja preveč na Sicilijanca, je to skuhal. On je to skuhal. Ni, res ni pokončnega uradnika, diplomata, mogoče bi moral celo predsednik Vlade v tem primeru reagirati, da bi napisal protestno pismo, da bi se zavzel za Slovenijo in slovenske interese. Kaj boste storili s tem ukrepom, še to želim povedati? Leta in leta niste vlagali v državne ceste, v razsulu so, za to ste govorili, ker gradimo avtoceste in s to dostopnostjo do avtocest smo dejansko omogočili tudi tistim, ki imajo tanjše denarnice, da lahko danes gredo na avtoceste in se vozijo na dostojen način, konec koncev tudi to plačujejo iz svojih prispevkov. Zaposlenim gre od toliko in toliko plačanega davka tudi za avtoceste. Slovenija je gradila, naj vas spomnim, te avtoceste predvsem za potrebe Slovenije in za Slovence. Danes se podrejamo tujcem, Evropejcem, ki mislijo, da smo do njih diskriminatorni. Jutri, ko boste te avtocestne vinjete podražili za 75%, boste te ljudje prisilili, seveda, državljane in državljanke, da gredo zopet na stare, nevzdrževane, luknjaste državne ceste. Smrtnost smo komaj ustavili, nismo je zmanjšali. Še enkrat povem, za en razred otrok nam umre na cestah. Zdaj s tem ukrepom ne boste povečali. Če samo eden udeleženec v prometu umre več na leto, ste za to odgovorni vi, ker ta ukrep sprejemate. Govor je bil o železnici. Kaj smo pa naredili za to, da bi težji tranzit prišel na železnico? Zakon o varnosti cestnega prometa je bil trikrat popravljan v prejšnjem mandatu in vse tri cilje dobro poznam. Prvič, povečati dovoljenj osi pritisk za tovornjakarje, drugič, zmanjšati ceno in seveda tretjič, omogočiti, da lahko gospodje tovornjakarji tudi po subvencioniranih cenah prevažajo tovor koder koli želijo in to z njihovimi zahtevami, ne z našimi. In se ne upošteva niti varnost, niti ekologija, niti okoljski vidiki, nič. Lahko prevažajo vse. Pojdite prevažati ekološko sporne tovore v Avstrijo, pa boste videli, kako je tam lepo zakonsko urejeno. Vsi taki tovori morajo iti na železnico. In naj minister ne govori, da ni možno narediti. Z enim samim sestankom, ki je lahko sklican tudi po telefonu, korespondenčno, lahko se odloči, da bo tako odločbo dal ven in jutri bo ta red narejen. Ampak ne, on se boji tega lobija, ki bo jutri, pojutrišnjem pri Ministrstvu za promet s tovornjaki, prižgani bodo vsi motorji in hupe bodo na polno piskale. Zakaj nočemo narediti nekaj, kar sicer lahko za državljane in državljanke, to se sprašujem? In še enkrat, ko bo izstavljen ta račun, manjka v državnem proračunu, bi želel danes od ministra, od predstavnikov Vlade slišati odgovorno osebo za to dejanje. Počnete nekaj, kar je skregano z logiko, in te napake se morajo plačati. To je neznanje in nevednost, ne vem, malomarnost. V bistvu lahko tudi kazensko odgovornost iščemo pri posamezniku. Vi nas zdaj tukaj prepričujete, da bo manj denarja v državni blagajni zaradi tega, ker dražite vinjete. Naj razume, kdor more, jaz tega ne razumem. Oprostite. Še enkrat poudarjam, ta amandma je smiseln. Sprejmite tedenske, lahko tudi dnevno, lahko tudi mesečno vinjeto in pustiti za božjo voljo to cenovno dostopnost državljankam in državljanom, ki so veseli, da smo to naredili za njih. Ne dražiti tega sistema in zopet prelagajte to z nekimi floskulami na bodočo generacijo, ker smo že tako ali tako prezadolžili naše generacije, ne samo otroke, ampak verjetno svoje vnuke, s tem kar sprejemamo. Veste kakšen dolg ima danes Slovenija? Večji kot je bila prej zadolžena Jugoslavija, in to ne enkrat. Samo to vas ne zanima ne. O tem ob kateri drugi priliki. Ministra, čeprav ga ni tukaj - gospodje iz Vlade, prosim, če ga opozorite - jaz sem mu prej postavil jasno vprašanje: Kje imamo zagotovilo, da bomo ta denar res dobili ko ta ukrep sprejmemo? Hočem odgovor danes in tukaj. Drugo. Zakaj dražite vinjete in pri tem trdite, nesmisel, trdite, da bo manj denarja zbranega iz tega naslova? Zakaj ne pustite cene take kot so in uvedete, kot že rečeno, dnevne, tedenske in mesečne vinjete, za polletne in letne pustite cene takšne kot so. In kje je pritožba naše vlade na prvo opozorilo iz Bruslja, ki je botrovalo zamrznitvi omenjenih sredstev? Prosim, jasne odgovore. Kje je naš odgovor na to opozorilo? Ali smo sploh kaj reagirali ali smo samo pokimali, se priklonili z vazelinom v roki in pokimali na vse zahteve. Želim odgovor, prosim.
Hvala. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Verjel sem, da smo člani Evropske unije in da smo danes s svojo razpravo v Državnem zboru. Na trenutke imam občutek, da se nahajamo v osmici ali v pivnici, kar je zelo lepo. Sam izberem tiste kraje, ko si to želim, z vinjeto ali brez vinjete, hvala bogu je tudi nekaj cest, kjer ni treba imeti vinjete in lahko prideš do osmice in poveš vse. Lahko zmerjaš tudi komisarje, ki jih imenuješ "komisarčke" ali tretjerazredne funkcionarje Evropske unije, ampak to ne pomaga. Na koncu nam to ne bo pomagalo, kvečjemu nam bo še dodatno povzročilo škodo, 200 milijonov evrov, mogoče še več. Očitno je neka iskrica, neka iskra in nek kratek stik med Slovenijo in Evropsko komisijo. Očitno je nekaj, kar ne deluje v komunikaciji. In take razprave, kakršne poslušamo danes, seveda k temu ne bodo prispevale. Ne bodo prispevale k preseganju tega kratkega stika. Treba je delovati učinkovito, preudarno, mislim, tudi spoštljivo do ustanov, ki so naše ustanove, torej tudi do Evropske komisije. Sistem vinjet je bil uveden tako rekoč tik pred volitvami. Bil je všečen, saj je zelo poceni ponujal našim voznikom, vsem nam možnost, da se vozimo po slovenskih avtocestah tako rekoč neovirano, nemoteno in poceni. Dejstvo je, da se vozimo poceni. Ampak izumitelji tega sistema so točno vedeli, kako so kratke noge takega všečnega sistema in da bo prej ko slej treba poravnati vse račune, ki bodo prihajali naknadno. In natančno to se je zgodilo. En račun je bil konkretno finančen, pomanjkanje sredstev za nadaljnji razvoj ali celo za vzdrževanje celotne mreže Darsa, en pa je bil političen problem. Političen problem je bila intervencija Evropske komisije, ker je zaznala določeno diskriminacijo do tistih, ki prehajajo, ampak dejansko manj uporabljajo naše cestno omrežje in so primorani plačati, pač tako kot vsi ostali, kot tisti, ki na zelo ugoden način potujemo teko rekoč vsak teden, najmanj vsak teden iz Kopra v Ljubljano, ali iz Črnomlja v Ljubljano in tako dalje. Dejstvo je, da bilo treba nekaj lepotnih napak tega sistema popraviti. In to, kar počne zdaj Vlada, je prav to, skuša popraviti, kar se še popraviti da. Nimamo idealnega sistema in tudi sam pričakujem, da je to le začetek določenih prilagoditev k realnosti, ki bodo dejansko na koncu pripeljale do sistema, ki bo primerljiv z najboljšim vinjetnim sistemom v Evropi. Pri tem bi dodal tudi opombe, ki jih je izpostavil član naše stranke, Peter Česnik, ki vztrajno zagovarja sistem, ki ga poznajo v Ameriki, Avstraliji, Kanadi in drugih anglosaksonskih državah, kjer cestninjenje najbolj obremenjuje tovorni promet, še zlasti prehodni tovorni promet na podlagi tonaže in kilometrov. Skratka, če bi mi znali bolj učinkovito unovčiti to dimenzijo in Slovenija, upam, da se ne sprenevedamo, nimamo cest samo in izključno za nas, za naše prevoznike in za naše državljane. Mi vemo, da se Slovenija nahaja na znamenitem petem koridorju in da dejansko je ta tranzitnost Slovenije del tranzitnosti teh evropskih žil. S tem se moramo sprijazniti in moramo izhajajoč iz naših interesov skušati čim bolje unovčiti to dejstvo. In to lahko dejansko storimo z učinkovitejšim sistemom cestninjenja za tovorni promet, ki najbolj obremenjuje naše ceste in razbremenitvijo potniškega oziroma individualnega prometa. Druga plat medalje pa je tudi to, kar se dogaja na lokalni ravni. Nedavno je prav predsednica mestnega odbora stranke Zares posredovala ministru Patricku Vlačiču zelo konkretno pobudo o tem, da bi nekatere segmente hitrih cest in obvoznic pri nekaterih mestih izključili iz obveznega cestninjenja oziroma iz sistema vinjet. Konkretno gre za segment od Škofij do Kopra, ki ga uporabljajo ne le tujci, ampak tudi naše lokalno prebivalstvo, ki je zdaj, seveda, da ne bi plačalo vinjete, ponovno uporablja stare ceste in povečuje probleme v zvezi z varnostjo na njih. Nedavno je prišlo tudi do tragične nesreče pri Škofijah delno kot posledica ponovne koncentracije individualnih voznikov po stari cesti, ki gre mimo vrtca v samem centru Škofij. To se dogaja, pojdite do Kopra in boste videli, kaj se dogaja tam s prometom. Koliko prometa je po lokalnih cestah znova prav zaradi poizkusa izogibanja vinjetam. Zakaj se ljudje, naši in tujci, skušajo izogniti vinjeti, ker vinjeta jim omogoča uporabo hitre ceste za približno 10 kilometrov, od Škofij do Kopra, potem je konec, potem je zamašek, potem je katastrofa naprej. Medtem, in to je potrebno povedati, ko govorimo o cenah drugih državah, jaz potujem vsak teden v Goriška brda in za pot v Goriška brda izberem italijansko pot, ker je krajša in ker mi omogoča zastonj uporabo avtoceste od Škofij, Tržiča, do Liserta, do začetka avtoceste, nato pa zavijem, seveda po Doberdobskem Krasu, in v 10 minutah sem v Gorici in ne plačujem ničesar, kolega Tanko, ne plačujem niti evra. Zato je upravičena zahteva, da za tistih 10 klavrnih kilometrov, ki se končajo v zastojih pri Kopru, ne bi plačali nobenega tolarja. Torej, jaz ponavljam tukaj, tudi v imenu stranke Zares, Barbare Vernik in drugih lokalnih prebivalcev na Koprskem, še enkrat posredujem to sporočilo in upam, da bomo naknadno našli ustrezne rešitve prav za te lokalne zagate, ki jih minister Vlačič dobro pozna, kajti izhajamo iz istega terena in območja. Ampak ponavljam, ta sistem, ki ga zdaj uvajamo, je dejansko nujen, ni bilo drugih poti. Mi bomo plačali 95 evrov za letno vinjeto, za nas, za povprečnega voznika, je to še vedno poceni. Dejstvo, da uvajamo kratkoročne vinjete, ni samo ugoditev Evropski komisiji, ampak je nekoliko pravičnejša razporeditev te cene in stroškov, čeprav bi lahko še izboljšali ta sistem in ga približali konceptu pravičnosti za vse. Ampak, dejstvo je, da je nekje treba začeti. To kar imamo zdaj na mizi je realnejše, če ne boljše in lepše, je vsaj realnejše od prejšnjega sistema, ki pa je povzročal velike luknje, nejevoljo v Evropski uniji in čeprav gradimo, in se strinjam - mi gradimo ceste in za razliko od mnogih drugih Evropskih držav, je bila Slovenija v bistvu sama sposobna zgraditi omrežje cestišč in hitrih cest in avtocest, ki ji ga lahko marsikdo v Evropi tudi zavida. Dejansko. Nekaj časa sem živel v Španiji in vem koliko se je tam gradilo, ampak izključno na račun evropskega denarja. Pri tem je Slovenija dokazala neko večjo samozavest, gradila je ogromno, ampak od tu naprej se ne moremo sprenevedati. Od tu naprej še kako potrebujemo evropski sistem financiranja velikih infrastruktur, ker smo postali del tega petega koridorja. Če ga želimo upravljati in če ga želimo razvijati na način, ki bo nam v prid, tega ne moremo storiti na avtarkičen način. Danes je bilo veliko pozivov k avtarkiji. Pa mi smo mi, pa Evropa je, to so tujci. Oprostite, smo pozabili da od leta 2004 pripadamo Evropski uniji?! To stalno pozabljamo. Mi tukaj poslušamo avtarkične diskurze, ki seveda ne vodijo nikamor, vodijo le v novo "konfliktualizacijo" odnosov z Evropsko komisijo, z Evropsko unijo, ostali bomo osamljeni. Jaz ne vem, ne razumem zdaj, kakšna je naša strategija znotraj Evropske unije. In če želimo biti del tega velikega sistema, ki se imenuje Evropska unija in ki se povezuje, vzajemno koristno povezuje zato, da bodo stiki in trgovanje lažji, od Slovenije do Španije, od Slovenije do Poljske. Mi imamo ta privilegiran položaj - sredi Evrope, na stiku s Sredozemljem, na stičišču različnih osi. To moramo tudi pametno in racionalno izkoristiti. Torej, še enkrat, jaz amandmaja seveda ne bom podprl. Bom podprl - ne z velikim navdušenjem - zakon, ker je vendarle korak k popravi nekaterih napak, ki niso samo lepotne in pričakujem od ministrstva in ministra, da se bo naš pristop do prometne politike in do cestne politike še naprej izboljševal. Moja podpora je, seveda, pogojna. Še enkrat poudarjam, da smo dali nekaj pobud in pričakujemo tudi pozitivno povratno informacijo. Še enkrat pa pozivamo vse kolege, da se držimo nekaj okvirov korektnega razpravljanja in tudi korektnega odnosa do Evropske unije, kajti mi smo del Evropske unije. Ne tega pozabiti in stalno vpiti navdušeno v imenu neke neaktualne avtarhije, ki nam ne bo pomagala. Najlepša hvala.
Hvala. Gospa Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, kolegi in kolegice! Pa dajmo, ponovimo vajo, ker vaja dela mojstra. Dejstvo je, da je prejšnja vlada Republike Slovenije 6. maja seznanila takratnega evropskega komisarja za transport o tem, da bo uvedla vinjetni režim, in sicer ob zavedanju, da je to tako imenovani švicarski model, ki ga je že pred leti poskušala uvesti Avstrija, ki se je tokrat znašla v zelo podobnem položaju kot naša država. Dejstvo je, da imata naša vlada in naš minister določen način komuniciranja z evropsko vlado in evropskim komisarjem, in da ta protokol obstaja in da so vse depeše in vsi razgovori tudi, nenazadnje, na nek način aktivirani. Ni se kar tako igrati z nekimi bistvi in nekaterimi insinuacijami, kako in na kakšen način kdo komunicira. Stvari so protokolirane, to so le stvari uradnega značaja. Dejstvo je tudi, da je takratna odločitev, to se pravi takratna odločitev prejšnje vlade, da uvede vinjetni način cestninjenja, bila pač izvirni greh za vsa sedanja dejanja in za vsa sedanja gašenja požara in za vse nadaljnje korake slovenske vlade. Dejstvo je, da ta začasni ukrep, kot vsi začasni ukrepi, ima dostikrat za posledico, da predolgo obstane in dobi značaj kar nekako predolgega začasnega ukrepa, ki lahko traja in traja. Za moje pojme je bil to takrat dosti všečen ukrep Vlade, ki je imel posledice, ki jih danes čutimo in bomo gotovo še o temu razpravljali in govorili. Takrat so bile obljube tako slastne, da se jim je bilo težko upreti. Jaz moram priznati, da jaz kot Silva Črnugelj in ne kot poslanka lahko rečem, da sem imela od tega ukrepa tedanje vlade korist in da jo še vedno imam. Ampak, ukrep je treba gledati celovito, z vsemi možnimi posledicami in vsemi možnimi prednostmi in slabosti. Jaz lahko ugotovim, da je bila tista obljuba, rečeno je bilo, da bo gotovo Vlada prešla na elektronsko cestninjenje čez dve leti, tudi mamljiva za nekatere. In da je to, če pogledamo nekako dolgoročno, gotovo bilo iluzorno in nekako preveč optimistično, da bomo prešli na elektronsko cestninjenje v dveh letih, glede na to, da vemo, kako traja poskusna doba in testiranje in tako naprej. Ta slastna obljuba je marsikoga zapeljala, ampak zdaj moramo delovati naprej. Pavšalni način seveda ni pravičen sistem in nikoli ne bo in vedno bodo tisti, ki bodo ob tem na slabšem in tisti, ki bodo ob tem na boljšem. Ampak, povejte mi, ali obstaja kakšen pravičen sistem, ker toliko je bilo govora o tem, kako je pravičen in kako je nepravičen. Jaz lahko rečem, da je ta zame, ker govorim v svojem imenu, bil pravičen. Gotovo, da je narava tista, to se pravi slovenska narava je bila mogoče vesela in zadovoljna ob tem ukrepu, zaradi tega, ker je bilo in bo na emisiji in dejansko je ta ukrep bil okolju prijazen in tega nobeden ne more zanikati, ampak mi dejansko moramo naprej delati in iti po svoje in stvari optimizirati kolikor se le da, ne pa enostavno samo se vračati nazaj in videti kako in kaj. Komu bomo všeč? Na koncu se vedno izteče račun, nekdo mora plačati, nekdo več, nekdo manj. O tem ali bomo mi všeč Evropi ali bo Evropa nam všeč in kaj nam bo rekla. Mi moramo slediti enim strategijam. Te strategije so gotovo zapisane in minister Vlačič tem strategijam skuša slediti kolikor se le da, ni pa lahko, vedno je to en dialog, vedno je to ena komunikacija, enkrat eden popusti, drugič drugi, tako da to ni enostavno. In nenazadnje, jaz verjamem, da eni verjamejo v marsikaj, ampak, da je gospod Rop bil tako jasnoviden že pred letom 1990, ko je cestninska postaja v Vodicah bila postavljena, ko je bil še gimnazijec, da je že takrat lahko to predvidel, tega pa res ne verjamem. V to me pa res nihče ne bo prepričal. In med ostalim, če vam povem, tako kot je, recimo, za marsikoga ta sistem nepravičen, ena Ljubljančanka, ki je prišla v mojo poslansko pisarno, je rekla, zakaj moramo Ljubljančani na svoji obvoznici plačevati vinjete? A veste? To je tudi hitrejši način prevoza, tako da, veste, vsaka stran ima lepšo in bolj slabo ali pa grdo plat medalje. Jaz tega amandmaja ne bom podprla. Priznam, da mi zakon ni najbolj po godu, ampak bom glasovala za njega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Damijan Perne. Prosim.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, še enkrat. Jaz moram reči, da sem bil takrat, ko so se vinjete uvedle, seveda navdušen, tako kot večina Slovencev. Super, sem rekel, zdaj bomo pa prišparali. Ker konec koncev prej sem bil omenjen na tem gorenjskem koncu, ne poimensko, ampak zadnjič smo imeti to debato. Na gorenjskem koncu smo plačevali po starem sistemu, za katerega jaz trdim, da ni bil v redu, precej več na kilometer, kot pa kjerkoli drugje v Sloveniji, zaradi tega odprtega sistema, ki je bil. Vendar, saj nihče ne govori, da je bil star sistem dober. Potegnjene so bile pa ene poteze, ki so bile sicer zelo všečne, super, večini ljudi zelo všeč, so bile pa milo rečeno, premalo premišljene. Pred njimi ni bila narejena nobena prava študija oziroma tiste študije, ki so bile narejen tam, kjer to vedo, kako in kaj se z ekonomijo dela, so svetovale precej višjo ceno, da bi se stvar pokrila. Se pravi, vinjete so bile uvedene za precej nižjo ceno, ki bi sploh omogočala normalno investiranje v te ceste, normalna popravila cest in še kaj drugega. Skratka, tukaj je bila narejena napaka. In eden od mojih predgovornikov je rekel prej, da je zaključek današnje razprave lahko samo eden, in sicer da je bila ta uvedba pravilna. Zaključkov je vedno lahko več. Vedno. Karkoli se trdi in karkoli se govori. Ampak to, da je bila pa uvedba čisto pravilna, pa ni res. Ta zakon zdaj, torej novelacija tega zakona, je res gasilska izvedba nečesa, tako kot smo že kar nekaj gasilskih stvari letos naredili. To popravlja samo tiste največje napake, da bi stvar lahko kolikor toliko funkcionirala. In govoriti o tem, najlažje je žonglirati s številkami in s procenti, ker se 90% ljudi, ki po televiziji to gleda, niti ne ukvarja potem z izračunavanjem. Govoriti o 73% podražitvi je nesmisel. Jaz osebno sem dal na leto po starem sistemu plačevanja cest in cestninjenja tudi do 1000 evrov na leto za tiste cestnine, ko sem se vozil gor in dol. In potem je bilo to znižano na ceno vinjete - 55 evrov. In zdaj se to viša na 95. Se pravi, da bo še vedno cena, ki jo bo nekdo plačal za letno vinjeto precej precej nižja, kot bi jo plačeval po starem sistemu, pa nihče ne govori, da je star sistem bil dober. Vemo, da je obstajal predlog novega, pravičnega sistema cestninjenja v prostem prometnem toku, da je bilo tudi na Vladi predstavljeno, pa je bila ta možnost zavrnjena, takrat zavrnjena in je bil uveden ta dvojni način cestninjenja, ki je prinesel vse svoje težave, o teh smo že govorili. Jaz mislim, da tukaj moramo biti pošteni in povedati, kakšno pravzaprav stanje je. In govoriti o tem, kako nepravično je zdaj, prej je bilo pa pravično, tudi ni res. Ni bilo pravično cestninjenje s sistemom vinjet, že zaradi tega ne, ker za mene je bilo odlično, ker sem uporabnik avtocest, nekdo, ki pa uporablja avtocesto enkrat, dvakrat ali trikrat na leto, je pa zelo, zelo drago plačal to. Pa pustimo, kot je bilo prej povedano, saj se lahko vozi po alternativnih cestah. V tujini, če se primerjamo z njimi, dejansko plačujejo cestnino samo za avtoceste. Vzporedno s tistimi avtocestami pa vozijo še druge dokaj hitre tovorne ceste. Pri nas pa pademo s tem režimom tudi na obvoznice in vpadnice. Marsikdo, ki bi se pripeljal po lokalnih cestah pa bi moral čez obvoznico in če se ga tam ujame policist, oprostite, bo plačal kazen. Se pravi, toliko o tej pravičnosti. Malo mi je bila smešna tudi tista debata o tem, kako bi se mi morali upreti temu evropskemu komisarju imenovanemu na vse raznorazne načine. To me tako spominja na to, kako otroci v razredu "zafrkavajo" Mihca, ker je dobil cvek, ker ni naredil domače naloge, potem mu pa pravijo, kaj mora vse tej učiteljica narediti. Oprostite, mi smo dobili domačo nalogo. Ko so bile vinjete uvedene, je bilo povedano jasno in glasno, da bo uvedena tudi skrajšana verzija vinjete. Obljubljeno je bilo, če hočete. In te obljube nismo držali in na to so nas opozorili in seveda zdaj lahko žugamo nazaj kakor hočete in dajemo za primer Švico in vse druge, samo Švica konec koncev ni v Evropski skupnosti in se na marsikaj drugega tudi požvižga vemo, zakaj se lahko, ker ima take osnove, finančne, itd. Pustimo to, to ni stvar debate. Skratka, jaz menim, da ta novelacija seveda ni idealna, rešuje pa marsikaj, kar je rešiti treba. Tistih stvari, ki jih predlagate vi kot dodatke, pa ne morem podpreti, ker bi s tem ta novelacija izgubila vse tisto, kar poskuša narediti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam sem se veliko pogovarjal z evropskim komisarjem na temo vinjet, ne sicer s tem, ki je sedaj komisar, ampak s prejšnjim komisarjem, s tistim, s katerim sva odlično sodelovala ves čas našega predsedovanja in imela zelo spoštljiv odnos in se seveda strinjam, da je spoštljiv odnos temelj prave komunikacije v smeri proti Evropski komisiji. Je pa dejstvo, da je prišlo do spremembe stališča oziroma odnosa Evropske komisije do našega vinjetnega sistema. Vi ste dobro spomnite, da je komisar Barrot v našem neformalnem srečanju prometnih ministrov na Brdu dejal, da je ta sistem za njega kot začasna rešitev sprejemljiv. To je povedal javno in to ste lahko prebrali v vseh medijih. Tik pred koncem našega predsedovanja je prišlo do zamenjave komisarja, ker se je zgodila sprememba vlade v Italiji in je takrat Frattini šel za zunanjega ministra in potem je prišlo do zamenjave resorja, tako da je Barrot postal en drug komisar Tajani pa komisar za promet. In stališče, ki ga zastopa sedaj gospod Tajani, je po moji oceni vprašljivo. Jaz ne vem, če lahko komisar narekuje, kakšno trajanje vinjet mora uvesti Slovenija in po kakšni ceni. Jaz mislim, da te pristojnosti, pa smo lahko še ne vem kako spoštljivi do komisarja, preprosto nima. To je pač pristojnost naše države in mi se bomo odločili, kakšna vinjeta bo. Odzval pa bi se še na nekaj zadev, ki so bile tukaj tako pavšalno prikazane. Rečeno je bilo, da se je bistveno, bistveno poslabšala prometna varnost z uvedbo vinjet. To lahko trdi nekdo, ki ne pozna podatkov, ki ne ve, kaj se je dogajalo pred tem, ali pa se je pozabilo, kaj se je dogajalo pred tem. Spomnimo se, da smo med tistimi predvolilnimi potezami takrat spremenili tudi Zakon o varnosti v cestnem prometu. V tem zakonu se, mimogrede, ne govori kot o predvolilni potezi in takrat je celotna takratna opozicija bila proti temu zakonu. Zakaj govorim o tem zakonu? Zato ker kombinacija tega zakona in uvedba vinjet je prinesla rezultat, ki smo ga dosegli, kar se tiče števila mrtvih na slovenskih cestah, in ta je minus 80 ali pa 81, 82. Govorim o letih 2007/2008. Spustili smo se na nivo leta 1965 po številu žrtev. Pa ne bom govoril, kakšna je bila takrat gostota prometa in kakšna je gostota prometa sedaj. Mimogrede, promet se je na avtocestah povečal v povprečju za 10 do 40%, na cestninskih postajah Krtina za 150%, in Torovo celo 170%. Dosegli smo tisti cilj, ki smo ga želeli doseči, in sicer da bodo Slovenci te avtoceste uporabljali in da jih bomo spravili z vzporednih cest. Ti rezultati so preverljivi. 80 mrtvih manj lani na cestah. In če prav spremljam podatke, pa bo morda to minister potrdil, tudi letos kljub temu, da v zadnjem času številka nekoliko narašča, ampak tudi v letošnjem letu imamo skupno število nižje, kot je bilo lansko, pa me prosim popravite, če to ne drži. Nekajkrat je bilo rečeno, da bomo zbrali bistveno manj denarja, kot smo ga zbrali prej. Jaz bi želel številke. Ponovil bom še enkrat, leta 2007 je bilo zbranih 210 milijonov evrov, 2008 248 milijonov, od tega osebna vozila 118 v letu 2007 in 140 v letu 2008. In letos, sem dejal, da je bilo prodanih do prejšnjega tedna 815.000 letnih in 450.000 polletnih vinjet, kar znese 60 milijonov. In glede študije, ki so bile omenjene, češ, da jih ni bilo in da izračunov nismo imeli, da smo se kar tako počez in na oko odločali o tem, kakšen sistem bomo uvedli, bi malce preračunal to zmerno optimistično prodajo na osnovi podatkov, ki jih imamo. Lani smo namreč v pol leta prodali 2.376.000 polletnih vinjet. Letos je bilo prodanih 800.000 letnih. To pomeni, da te letne vinjete so najbrž kupovali Slovenci in teh 800.000 Slovencev je tudi lani kupilo polletne vinjete. Razlika so verjetno tujci. In če to razliko upoštevamo, je to milijon in pol vinjet, ki so jih lani kupili tujci. Ker ta nova varianta upošteva tudi 400 tisoč mesečnih, je dobro, da od tega milijona in pol teh 400 tisoč vinjet odštejemo in dobimo milijon 100 tisoč vinjet. V tem primeru pa je predvidenih samo 800. Treba pa je vedeti, da smo najbrž sedemdnevne uvedli zato, da bodo tisti, ki bodo šli na Hrvaško, kupili te. To pomeni, da bi bilo prav, da tu upoštevamo ti dve vinjeti. Niti ne eno, manj kot eno smo upoštevali. Če imamo 800, izračunali smo pa, da jih je milijon, ostane. To pomeni, da bi bilo treba vsaj pomnožiti z dva, pa bi dobili 2 milijona vinjet in bi potem končna številka ne bila 83 milijonov, pač pa okroglih 100 milijonov. In to so številke, ki smo jih dosegli, ki jih imamo in na osnovi katerih lahko zelo eksaktno izračunamo vsaj približno, kako se bo zadeva gibala. In še mimogrede, gospod Perne, nikoli nismo obljubili krajših vinjet. Pa še to bi dejal, če bi res za Primorsko uvedli zdaj nekakšen drug način, tretma cestninjenja, bi pa to res bilo diskriminatorno do vseh ostalih v Sloveniji. Morda še ta podatek. V UMAR-jevi študiji je bila cena vinjete 40-krat dražja, kot je bila dosežena lani, ko smo tiskali vinjete. Govorim o proizvodni ceni vinjete.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pravzaprav ugotavljam, da na prometu nekaj ne deluje in ne funkcionira. Če samo pogledam zadnja dva dokumenta, ki smo ju dobili v Državni zbor, to je letni načrt razvoja in obnavljanja avtocest ter zakon o poroštvu, lahko samo ugotovim, da je Vlada sprejela nekaj, kar je po mesecu dni, ko naj bi se začela obravnava, umaknila iz postopka in predložila nove dokumente. Se pravi, da zadeve na Ministrstvu za promet ne potekajo koordinirano. Iz postopka so bili umaknjeni zakoni, ki ne bi smeli biti po poslovniku, ker bi se moral proces nadaljevati in bi jih moral, če ste to želeli, Državni zbor oziroma Odbor za promet in kasneje Državni zbor zavrniti. Toliko o tem, kako poteka to delo na Ministrstvu za promet. Moram reči, da se ne strinjam s tem, da se vinjete dražijo. Pravzaprav bi morali tistega, ki predlaga spremembo cen vinjetnega sistema, in to s tako veliko podražitvijo, in istočasno pride sem povedat, da bo pa približno 10% manj prihodka zaradi te spremembe, bi ga najbrž morali povprašati po zdravju. Kajti ne poznam nikogar, ki bi se kjerkoli lotil revizije obstoječega sistema namensko zato, da bo dobil na koncu manj. Tega ne poznam. Če bi res hoteli ta vinjetni sistem, za katerega pravite, da je nepravičen, nadgraditi, potem ga je treba nadgraditi tako, da bo dal vsaj primerljive ali vsaj enake rezultate, da bi potem tiste pogoje, ki nam jih predpisujejo, izpolnili. Tako pa ta sistem, za katerega pravite, da je krivičen, delamo samo še bolj krivičnega. Samo še bolj ga premikamo v smer, ko nima, če citiram vas ali uporabim vaše izjave, "nobene logike". In zaradi uvedbe vinjetnega sistema najbrž na Škofijah ne bo prav nič manjša gužva oziroma nadgraditve tega sistema, kvečjemu bo samo še večja. Ob tem ko se ta vinjetni sistem tako draži, se nihče ne vpraša, koliko vozil bo iz avtocestnega sistema spet izginilo in se preselilo na državne ceste. To je eden temeljnih podatkov. Vinjetni sistem je bil uveden predvsem zaradi tega, da se bo povečala uporaba avtocest in da bodo zadeve bolj racionalne in da bomo na avtocestah odpravili stalne fiksne zapore, ki smo jih imeli vgrajene. To je bil namen. Ko smo odpravili cestninske postaje, smo dosegli, da so se te stalne zapore na avtocestah ukinile. Tam so bile vedno nekajkilometrske kolone in tudi kar nekaj hudih nesreč. In vsi tisti, ki s tako vehemenco zagovarjate ta vinjetni sistem, to spremembo vinjetnega sistema, pravzaprav ustvarjate pogoje, da se ta sistem čedalje bolj banalizira. In jaz sem trdno prepričan, da je ta sprememba vinjetnega sistema tesno povezana tudi z zakonom o državni upravi, ker se prenašajo pristojnosti nad določenimi segmenti, na telekomunikacije iz enega resorja na drugega. In pravzaprav je v tej državi začela vladati ta oranžna mrzlica. Vse tisto, ker je nekomu interesantno, se na tak ali drugačen način prenese v tisto ustrezno pristojnost. Mislim, da vsi tisti, ki želite, da država posluje racionalno, da deluje racionalno, da bi morali take ekscese preprečiti. Upam, da bo ta amandma, ki sta ga vložila dva poslanca Socialnih demokratov, sprejet. Da bodo telekomunikacije ostale tam, kjer so, da ne bo minister za gospodarstvo imel samo rudnike in da se bo tudi nad tem delom na nek način ohranilo tisto, kar je pričakovati oziroma da bo ostalo tam, kjer je. Prav gotovo pa je ugotovitev, ki je bila izrečena na kongresu Socialnih demokratov, ki jo je izrekel eden od neizvoljenih podpredsednikov, da je prišlo do tega, da tam ni več stroke, drži. Kajti v primeru, ko predlagate rešitev, zavestno predlagate rešitev, ki prinaša slabše rezultate, govori predvsem o stroki, govori predvsem o tem, da je to specialno ali pa ekskluzivno politična odločitev, ki se dela samo zato, da bo z banalizacijo prišlo do nekega dragega dobavitelja, neke druge oblike plačila za uporabo cestnine na avtocestah. To je pač temeljni koncept, temeljni cilj. Vsi tisti, ki pač govorite o tem, da pri nas nekako tega ne razumemo, boste morali najti zelo dobre argumente, da boste to utemeljili in obrazložili. Tisti slogan, ki ste ga imeli, da je Slovenijo mogoče voditi bolje, se je s tem in podobnimi projekti, ki ste jih v tem mandatu pravzaprav izpeljali, oblikoval v praktikum Slovenijo vodimo dražje ali pa vodite dražje, to je vsa poanta teh ukrepov prvega pol leta.
Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. V tej razpravi sem slišal nekaj argumentov, ki so po večini pomanjkljivi oziroma predstavljajo polresnice. In če povemo še drugo polresnico, ugotovimo, da ta argument sploh ne drži oziroma da drži obratno. Slišal sem domnevo o ekološkosti tega sistema. Učili so nas, da je treba stvari gledati večplastno, na primer kratkoročno, srednjeročno in dolgoročno. Kratkoročno drži, ta sistem je bolj ekološki, ker je sistem bolj pretočen, manj je zaviranj oziroma manj je pospeševanj, manj je čakanja. Dolgoročno pa ta sistem nikakor ni bolj ekološki. Nasprotno. Gre proti tistemu, kar so evropski in svetovni trendi pri vprašanju onesnaževanja. In to je načelo onesnaževalec plača. Dejstvo je, pa če podpiramo vinjetni sistem ali ne, da vinjetni sistem ni enako učinkovit pri načelu onesnaževalec plača. Dejansko poceni določeno vožnjo in zaradi tega še bolj destimulira uporabo javnega prevoza. Danes je železniška karta postala relativno dražja zaradi tega. Ali lahko razpravljam? Hvala lepa. Saj lahko počakate tukaj, pa boste poslušali! Ker gospoda Verliča ne zanima, bom za ostale sodelavce nadaljeval. Železniška karta je danes, relevantno bom to povedal, glede na to, da se gospod Verlič s tem ukvarjal, relativno dražja, na primer iz Kopra v Ljubljano, kot je bila prej. Sistem je torej še bolj destimuliral uporabo javnega prevoza in spodbudil uporabo osebnega prevoza, ki pa vemo, da je tisti, ki najbolj onesnažuje. Torej ni res, da je sistem ekološko učinkovit. Dolgoročno je slab sistem z ekološkega vidika. Seveda tu gre upanje, da bo tehnično vendarle možno čim prej vzpostaviti carinjenje v prostem prometnem toku in zato bo potem ta argument padel. Ampak ko povemo argument, ga povemo v celoti, ne samo polresnice. In spominjam, polresnica je tudi pol laži. Slišal sem, da se je na gorenjskem kraku povečal dnevni pretok vozil za 12.000 enot in se je zmanjšal pretok vozil na državnih cestah za 12.000 enot. Ne drži. Ni tako enostavna matematika. Povečala se je absolutna sumarna cifra enot vozil, ki uporabljajo ceste na tem kraku. 12.000 manj na avtocesti ne pomeni, žal, 12.000 manj na državnih cestah. V kakšno zmedo smo prišli s to razpravo, pa je pokazal predlog, ki je prišel pred približno pol ure prav s strani klopi SDS, da uvedemo tunelnine, torej plačevanje cestnin za tunele na slovenskih avtocestah. No, to pa dejansko prikazuje, kakšna je vizija tistih, ki danes predlagajo amandma, glede slovenskega sistema cestninjenja. Da bi uvedli tunelnine!? Lepo vas prosim! Poleg tega, da je sistem slab, ker bo spet ustavljal promet, je tudi izjemno nepravičen. Tisti, ki se bo iz Kozine vozil v Koper, bo moral plačati dvakrat, tisti, ki se bo pa iz Maribora v Mursko Soboto, mu pa ne bo treba plačati tunelnine. Tisti, ki se bo vozil iz Celja v Maribor, jih bo plačeval, tisti, ki se bo vozil iz Celja v Ljubljano, bo plačeval, tisti, ki se bo vozil iz Kranja v Ljubljano, pa ne. Se sprašujem, ali je predlagatelj amandmaja sploh ugotovil, kakšen sistem cestninjenja želi. Če predlaga tunelnine, se potem sprašujem, ali je dejansko ugotovil, kaj želi. Ali pa obstaja neusklajenost med predlagatelji amandmaja. Še ena polresnica je, da bodo cestnine dražje. In to je tudi pollaž. Cestnine, torej vinjete bodo dražje, drži, kar se tiče letnih, imeli bomo pa cenejše kratkoročne vinjete, ki bodo cenejše od sedanje najkratkoročnejše vinjete. Stale bodo 15, ne več 35 evrov. Torej ni res, da bodo vinjete dražje, vinjete bodo dražje za tiste, ki avtocesto uporabljajo več, pa še vedno dosti cenejše od prejšnjega cestninskega sistema, bodo pa bistveno cenejše za tiste, ki avtocesto uporabljajo manj. In prosim, ko razpravljamo, ne pomislimo samo o milijonu 700 tisoč državljank in državljanov te države, ampak o dveh milijonih, torej tudi o tistih 300 tisoč ljudeh, ki avtoceste ne uporabljajo ali je skoraj ne uporabljajo, ki plačujejo danes dosti več, kot bodo plačevali, ko bo ta novela zakona sprejeta. Jaz vas prosim, da pri nadaljnji argumentaciji, če povemo argumente, jih povemo v celoti, priznamo, kaj je dobro in kaj je slabo. Če bomo nadaljevali s polresnicami in s polargumenti, ne bomo imeli nobene razprave. Hvala lepa.
Gospod Miro Petek, prosim.
Hvala za besedo predsedujoči. Lep dober dan želim vsem skupaj. Včasih je res boljše dobro staro, kot pa je slabo novo, zato podpiram amandma, ki ga je vložila naša poslanska skupina. Dražje letne vinjete za 73%, višje trošarine, danes bomo odpirali vrata za nove oziroma za reprogramirane stare tajkunske kredite, ukinjanje notarskih mest v državi in se po vsem tem lahko res vprašamo, ali ta koalicija to državo res vodi boljše, kot je rekel kolega Tanko. Ne, predvsem vodi to državo dražje, bistveno dražje. Bruselj nam je okrog vinjet dal kar eno lepo lekcijo, upravičeno ali ne, tukaj se seveda med seboj vsi ne strinjamo. Seveda pa je zanimivo, da smo na tak diktat pristali, da smo razmeroma hitro kapitulirali. Prisluhnili smo tujcem, na nek način pa ne prisluhnemo domačinom, Slovencem, predvsem tistim, ki imajo omejen pristop oziroma dostop do avtocest. Poglejte, mi s Koroške rabimo 70 kilometrov do prvega odcepa avtoceste. Sicer imamo do sosednje Avstrije vsega petnajst kilometrov, pa smo na avtocesti in se lahko vozimo po vsej Evropi. Podobno velja za prebivalce Ribnice, Kočevja. In tukaj smo v neenakopravnem položaju. Nekdo, ki se pripelje v Ljubljano v parlament iz Murske Sobote, se pelje 150 kilometrov po avtocesti. Jaz sem moram peljati do prve avtoceste v Arji vasi 70 kilometrov po kolovozu in potem lepo 40, 50 kilometrov do Ljubljane. Vinjeto pa plačava oba enako. Tudi to je diskriminacija. Niti staro cestninjenje, ki je bilo v veljavi še leto, dve nazaj, niti ta sistem vinjet nista pravična. Ne eno in ne drugo. Kar je bilo danes že večkrat povedano, pravično bi bilo satelitsko cestninjenje, to je, da vsak plača po prevoženem kilometru. Žal pa nismo slišali, kdaj bomo lahko dočakali, če sploh bomo dočakali, ta sistem, ki bo pravičen za vse državljane. Zato minister, Patrick Vlačič, vas pozivam, da poskušamo čim prej urediti tretjo razvojno os, ne da se o tretji razvojni osi pogovarjamo, da bi prvo lopato zakopali tam nekje leta 2017 ali 2018. Glede na to, da vi dobro poznate, kakšne so ceste na Koroškem, ker ste tudi mladost preživljali v Mežici, bi bilo dobro, da bi pogledali s te svoje plati zdajšnje pozicije tudi na ta koroški konec. Ko bo zgrajena tretja razvojna os, se bo Koroška svetu in proti središču Ljubljane povsem drugače odprla. Bližje bo Koroška Ljubljani, lažje boste pogledali tudi na ta konec, ki se bo zaradi tega lahko tudi hitreje razvijal. Hvala lepa.
Besedo ima gospod dr. Verlič.
Hvala lepa. Čisto na kratko. Prej nisem repliciral gospodu ministru, ko je omenjal, da direktor direktorata v Evropski komisiji odloča o dodelitvi sredstev. V Uradnem listu Evropske unije, kjer je uredba, ta 41. člen govori, da komisija oceni projekt in komisija sprejme odločitev in ne uradnik. V razpravi je bilo tudi slišati, da nimamo spoštljivega odnosa do komisije. Tako je bilo razumeti. Jaz mislim, da ne gre za to. Vemo, kaj počne komisija, in vemo, kaj počnejo uradniki. Jaz mislim, da izraz uradnik ni slabšalen, nikoli ni bil izrečen v takem smislu. Govorili pa smo ves čas samo o odločnem postavljanju do komisije. Če je minister za kmetijstvo vložil tožbo proti komisiji, kot beremo danes, za milijon in pol evrov visoke kazni, ki jo je določila komisija s tožbo, jaz mislim, da bi lahko vložili tudi zaradi nedodelitve teh 200 milijonov evrov kazni. Glede vsega ostalega, kar je bilo povedanega, mislim, da amandma še vedno stoji na mestu. Slovenci, ki smo pogosti uporabniki, bomo plačevali več, dražje, za tujce praktično ni nobene razlike. In to je dejstvo. Ne morem pa razumeti logike, da se oporeka tako, kot sem slišal iz vrst enega od koalicijskih poslancev, da pravzaprav ne more razumeti, da bi morali uporabljati avtoceste več in plačevati manj. Zakaj smo potem avtoceste sploh gradili?!
Besedo ima gospod Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Naj za uvod povem samo to, da se moje stališče ne razlikuje od stališča, ki ga je predstavila Poslanska skupina DeSUS, predlog sprememb podpiram. Se mi pa zdi pomembno poudariti, da bi kakšna razlika bila možna samo v tistem smislu, da tudi zdaj najvišje cene vinjet za tiste, ki ceste najpogosteje uporabljamo, niso previsoke. Če bi bilo po mojem, bi te cene bile višje. Vmes se je postavilo vprašanje, zakaj spreminjati to, kar se je pokazalo za dobro. Jaz tega, kar se je pokazalo za dobro, ne želim spreminjati. Za dobro se je pokazalo to, če je seveda to posledica, najbrž ni neposredne vzročne zveze - manj nesreč in manj smrtnih izidov teh nesreč. Dobro je to, da so se zmanjšale velike kolone pred cestninskimi postajami in tudi tega mi tukaj ne ukinjamo. Nič ne govori v prid temu, da bi se kdo zavzemal za to, da bi bila prometna varnost manjša in da bi bile kolone daljše. In tudi nihče se ne zavzema za to, da, kar je bilo dobro, bi povečali izpuste, če jih je lani sprejet zakon omejil. Je pa res, da je v tistem lanskem zakonu, o katerem menimo, da je bilo kar precej dobrega, tudi nekaj slabosti, ki jih jaz sam nisem ne lani podpiral in bi tudi letos želel nanje opozoriti. Naj spomnim, da sem lani uporabil nek stavek v zvezi s temi vinjetami, ki je govoril o tem, da takrat ko vlada pade, morajo na popravnega ljudje, ljudstvo. In to se nam zdaj dogaja. Ker je bil tisti predlog lani v mnogem slab, zdaj to popravljamo tudi na ta način, da plačujemo drugačne in višje cestnine. Še hujše po moji sodbi pa je to, da ne gradimo avtocest in ne pridobivamo sredstev iz Evropske unije, kot bi želeli in kot smo pričakovali. Predlog zakona kakršen je zdaj predlagan, je po mojem dober in ga je treba podpreti. Amandmajev ne podpiram, ker če bi te amandmaje podprli, bi bilo enako, kot če bi zakonu spodmaknili tla izpod nog. Tako rekoč ga ne bi bilo in niti ne bi bilo o čem pravzaprav razpravljati oziroma ostali bi pri starem. Pri starem pa je bilo nekaj pomanjkljivosti, ki jih lahko naštejemo takole. Prva velika pomanjkljivost, danes že večkrat omenjena, je bila solidarnost s tistimi z manjšimi prihodki, ki se manj vozijo po avtocestah, s tistimi, ki vozimo več, in ki plačujejo te naše vožnje. Drug problem je bil, tudi že danes omenjen, da je to, kar smo uvedli, v direktnem nasprotju s temeljnimi okoljevarstvenimi načeli, ki govorijo o tem, da večja polucija, večja obremenitev pomeni tudi višje stroške. Pri nas ni bilo tako. Torej tisti, ki so obremenjevali več, ki so vozili več, ki so povzročali več emisij in tako naprej, so imeli relativno nižjo ceno za letno vinjeto, zlasti če jo primerjamo s tistim, s čimer bi jo morali primerjati - s stroški, ki smo jih imeli pred tem. In ti so se dramatično, in ne vem, zakaj, tudi na socialno nevzdržen način spremenili. To je nekaj razlogov, zaradi katerih amandmaji, ki so sedaj na mizi, najbrž ne morejo dobiti naše podpore. Sam jih absolutno ne podpiram in se zavedam, da smo zdaj na tistem, kar smo v lanskem letu napovedovali, tudi dr. Oplotnik je to napovedal, "če ne bo to vzdržno, kar sem sam izračunal, bomo pa popravljali." Sedaj smo torej na popravljanju.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! S pobiranjem cestnin v Sloveniji res nimamo sreče. Gre za diskriminatorne ukrepe v vsej zgodovini zaračunavanja cestnin. Pravične in zato tudi relativno drage cestnine so bile samo na zaprtem primorskem kraku avtocestnega križa. Povsod drugod pa je bila vrsta lukenj, kjer so se lahko vozniki izognili plačilu cestnin. Z vinjetami ni nič drugače. Dejstvo je, da bila cena letne vinjete, ki jo je določila vlada Janeza Janše, populistična predvolilna poteza takratne koalicije. Pri vinjetnem sistemu gre namreč za pavšalno plačilo, pri čemer je treba poudariti, da je vsakršno pavšalno plačilo nepravično do občasnih uporabnikov. Pravičen sistem bo uveden šele z elektronskim cestninskim sistemom, kjer bo cestnino dejansko plačal vsak uporabnik. S spremembo cestninjenja osebnega prometa, se pravi z uvedbo vinjet, so se prihodki iz tega naslova znižali s 150 milijonov evrov na 80 milijonov evrov, ponavljam, s 150 na 80 milijonov evrov. Vendar pa ne gre samo za vinjete. V tistem obdobju pred državnozborskimi volitvami je šlo za cel sistem sprememb zakonodaje, ki je bila v drugem delu mandata vlade Janeza Janše v celoti predvolilno naravnana. Pa poglejmo. Proračun je namreč zaradi številnih davčnih ugodnosti prejšnje vlade na letni ravni izgubil kar 468 milijonov evrov. Naj naštejem nekaj takih zakonov, na primer spremenjen zakon o dohodnini, ugodnejši zakon o davku od dohodka pravnih oseb, odpravljanje davka na plače in tako dalje. Sedanje finančno ministrstvo je tudi izračunalo, da so Janševi predvolilni bombončki, kot smo jim popularno rekli, dodatno povzročili za 300 milijonov evrov proračunskih odhodkov. Naj jih nekaj naštejem, kot sem prej naštel nekaj zakonov: brezplačna prehrana dijakov, brezplačni vrtec za drugega otroka, plačna reforma ministra Gregorja Viranta, povišanje pokojnine za 8% in tako dalje. Proračunski primanjkljaj je že pred nastopom Vlade Boruta Pahorja znašal kakšne 3%. Da se ne spuščam na druga področja, kot je, recimo zunanji dolg države, ki je v času prejšnje vlade narasel na skoraj 40 milijard evrov. Janševa vlada je bistveno poslabšala vzdržnost javnih financ. Recimo Dars, Družba Republike Slovenije za gradnjo avtocest, je bil konec septembra 2008 zadolžen že za 3,77 milijard evrov. V letu 2007 se je iz virov EU pobralo za 234 milijonov evrov manj sredstev, kot je bilo to načrtovano in kot bi jih lahko počrpali. Tudi v času prejšnje vlade je bilo primerljivo, govorim primerljivo z drugimi državami EU, v naši državi zelo malo neposrednih tujih investicij. Veliko denarja se je zgubilo tudi pri netransparentni prodaji državnih deležev pri Mercatorju. Če vse to seštejemo in dodamo še veliko gospodarsko krizo, ki je nastopila ob začetku te naše nove vlade, potem lahko ugotovimo, da je prejšnja vlada, vlada Janeza Janše, zapustila katastrofalno bilanco na ekonomskem področju: samo zaradi spremembe vinjetnega sistema od 150 milijonov evrov na 80 milijonov evrov. Sicer pa za prebivalce naše države niso pomembne samo avtoceste, prav tako so pomembne tudi državne ceste in lokalne ceste. Zato je prav, da se malo več energije vloži tudi v obnovo državne cestne infrastrukture. Tukaj ne bom govoril o lokalnih cestah, ker smo v Državnem zboru. Mislim, da nujno potrebujemo nacionalni program izgradnje državnih avtocest. Ker smo ravno pred obravnavo drugega rebalansa za leto 2009 bi apeliral na Vlado, na finančnega ministra, razvojnega ministra, prometnega ministra, da v državnem proračunu ohranjajo razvojno naravnane investicije, kar vsekakor so investicije v državno, cestno in avtocestno omrežje, kajti tudi te investicije v infrastrukturo nas lahko potegnejo iz krize, kajti naše gospodarstvo potrebuje investicije in investicije v infrastrukturo so prav gotovo tiste razvojne naložbe, ki lahko omilijo krizo našega gospodarstva. Amandmaja Slovenske demokratske stranke ne bom podprl. Želim si, da se ta sistem čim prej uveljavi, da začnemo črpati tudi tista evropska sredstva, ki so bila sedaj za posamezne odseke avtocestnega križa zaustavljeni, in da tako pospešeno gradimo naše cestno omrežje naprej. Vsekakor pa bo neko prehodno obdobje, ko bomo dejansko prišli na tisti sistem, ki bo do vseh uporabnikov pravičen, ki bo verjetno morda tudi dražji, kajti tisti, ki se bo več vozil po avtocestah, bo z elektronskim cestninjenjem tudi več plačal, ne pa tako kot danes, ko se plačujejo neka pavšalna plačila, pavšalni zneski, ki so v bistvu nepravični do vseh ljudi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod minister.
Hvala predsedujoči. Samo eno stvar bi rad zelo jasno povedal. To, da se bo po novem sistemu zbralo manj denarja, je zavajanje in ne drži, ker je treba celoten sistem gledati skupaj: tovorna vozila in osebna vozila. In to je neposredno zavajanje. V celotnem sistemu smo izračunali, da se ne bo zbralo manj denarja. To sem prej s številkami povedal in mislim, da tega ni treba ponavljati. Bi vam rad pa še eno drugo stvar povedal. Okrog 230 milijonov na leto se zbere s cestninami. Saj jaz bi lahko pustil ceno takšno, kot ste jo vi dali na letni ravni, pa predlagal Vladi in Državnemu zboru, ampak leta 2013 bi anuitete, če bi danes nehali graditi avtoceste, presegle ta znesek. To je seveda onkraj mandata te vlade, pa vendarle. 2013 bi anuitete, če danes nehamo graditi avtoceste, znašale 247 milijonov, 2014 - 260 milijonov, 2015 - 280 milijonov, 2016 - 282 milijonov itn. Do danes smo porabili 4 milijarde in pol pri gradnji avtocest, za dokončanje avtocestnih programov, za dodatne avtocestne programe, za razvojne osi potrebujemo še 5 milijard sredstev. Verjetno kaj posebej dosti dodajati, zakaj se trudimo, da bi bil sistem vzdržen, ob teh številkah ni potrebno.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Prijava teče. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi. Gospod minister s sodelavci! V vladnem gradivu, ki ste ga poslali, pravzaprav piše nekaj drugega, kot je to, kar ste sedaj demantirali. Tukaj piše: "Ne glede na izbrani scenarij, je potrebno upoštevati dejstvo, da se bodo skupni bruto prihodki z naslova vinjet, cestninjenje z uvedbo vinjet za krajše obdobje, zmanjšali glede na trenutno stanje. Po optimističnem scenariju bi v letu 2009 omenjeno zmanjšanje znašalo med 8 pa pol in okoli 20 milijonov evrov." Minister, na osnovi tega je bilo danes veliko debate. In ker imate čas, jaz sem to izpostavil izključno zaradi tega, ker je mogoče kdo kaj napisal notri v gradivu, pa vas na to niso opozorili, tako, da boste lahko tudi objasnili. Kolegice in kolegi! Sam bom podprl amandma Slovenske demokratske stranke. Če smo kaj poštenega za te državljanke in državljane naredili, potem smo med drugim eno izmed poštenih zadev naredili tudi z uvedbo teh vinjet. Saj ni pošteno, da so se nekateri od Domžal do Vrhnike in tukaj okoli vozili, ne vem, četrt milijona prebivalcev te države, popolnoma zastonj, res popolnoma zastonj. Tisti iz Haloz, Slovenske gorice pa so seveda že v Slovenski Bistrici plačali cestnino in potem tukaj v Ljubljani. Kar dvakrat ali trikrat smo vmes stali in to cestnino plačevali. Govoriti o pravičnem sistemu cestninjenja za osebna vozila, jaz upam, da tisti, ki o tem govorite, govorite o tovornem prometu, torej na kilometer satelitsko cestninjenje. Kar se tiče tovornega prometa, se strinjam. Kar se pa tiče osebne prometa pa se ne strinjam. Tudi tisti naši delavci, ki zaslužijo v Slovenski goricah 450, 500 evrov plače plačajo na vsako stvar 20% davek. In tudi s tem davkom, z njihovim davkom se je gradila ljubljanska obvoznica, se gradijo avtoceste itd. In ker so pač daleč, ker so stran od tega "zakletega" centra, da ne morem drugače reči, ker se zopet ponavlja ta centralizacija, so v bistveno slabšem položaju. Uvedba te tedenske in mesečne vinjete me ne moti. Naj bodo. Ampak veste, kaj me moti? Moti pa me, da ste pa letno vinjeto tako drastično dvignili, in to prav na račun teh naših državljank in državljanov. Zato je za moje pojme to popolnoma nesprejemljivo. Še več, ali ste z uvedbo mesečnih in tedenskih vinjet računali, koliko administracije, koliko birokracije, koliko vsega več in koliko manj možnosti kontrole, torej pregledne kontrole na avtocestah bomo doživeli zaradi tega, kolikokrat bodo avtoceste zaradi tega zaprte, da nas bodo usmerjali čez obvoze, da bodo kontrolirali, ali imajo vozniki tedenske, mesečne vinjete in tako dalje? Za te polletne in letne vidim, da gledajo z daljnogledi in se da zelo enostavno in hitro ugotavljati in ne prometa ustavljati. Pred volitvami ste Social demokrati govorili "mi znamo bolje voditi, to državo se da bolje voditi". Ampak lepo vas prosim, vedeli ste, kaj smo pripravili, kaj dobrega za državljane naredili, pa nič niste takrat rekli, da boste vse to porušili, da boste študentom vezli štipendije, denar za štipendije, da boste delavcem dvignili cene za vinjete, da se bodo zapirala delovna mesta. Nič od tega niste rekli. Upokojenci so govorili o 1000 evrov penzije. Niste rekli, da jim boste še to, kar imajo, tako rekoč pobrali ali znižali na minimum. Social demokrati, že to, kar imate v naslovu, pravzaprav se mi zdi, kot da postajate bolj social demokrati podražitev in manj ugodnosti za državljanke in državljane ali pa tudi socialdemokratsko za nekatere posameznike. Teh posameznikov je pa zelo, zelo malo. To so razni Kordeži, pa Kramarji in tako dalje, vse to, kar ostaja tu okrog. Zato še enkrat, minister, premislite, Vlada bo odločala o oceni te letne vinjete [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovana poslanka, spoštovani poslanci! Jaz sem trdno prepričan, da bo v tem mandatu Vlade potrebno sprejeti tudi kakšen nepopularen, nevšečen ukrep, spremeniti kakšen zakon, tisto, kar smo v zadnjem mandatu predvsem v volilnem letu tako na nek način z levo roko sprejemali v Državnem zboru. Po moji oceni smo se bolj obnašali tako, kot bi imeli še naslednjih 100 let visoko gospodarsko rast, visoke presežke v državnem proračunu in da bomo vse tisto, kar smo sprejeli oziroma vpeljali v zakonodajo, tudi lahko v naslednjih letih servisirali. Kar se tiče točke dnevnega reda. Jaz ne bom podprl amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ker potem tega zakona ni. Če pa hočemo ravnati odgovorno kot poslanci Državnega zbora, pa nekaj na tem področju moramo storiti, da odblokiramo na nek način evropska sredstva, ki nam stojijo za izgradnjo oziroma modernizacijo avtocestnega omrežja. Jaz verjamem, da je to pravi korak v smeri. Vsi ste trdili, da je bil ta vinjetni sistem za Slovence dober. Jaz trdim, da je bil všečen, je bil pa dober. Ta vinjetni sistem je bil slab. Če pogledamo vzdržnost vinjetnega sistema, predvsem pa avtocestnega sistema, potem vidimo, da smo slab cestninski sistem zamenjali s še slabšim vinjetnim sistemom. Jaz sem prej nekatere številke povedal, govoril sem številke za osebna vozila. Nekateri ste te številke sumirali in ste dodali tovorni promet, kjer so tudi cestnine zraven. Če pogledamo samo osebna vozila. Po starem cestninskem sistemu smo zbrali v letu 2007, približno govorim, 118 milijonov evrov. V letu 2008 smo v prvi polovici leta s starim cestninskim sistemom in od 1. 7. z novim vinjetnim sistemom res zbrali 140 milijonov. Ampak ker je bila kombinacija obojega. Simulacija za leto 2009 je dala rezultate, da bi glede na sprejeti vinjetni sistem zbrali nekaj čez 100 milijonov evrov, kar se tiče pobranih cestnin. Odplačila kreditov v letu 2009 so v višini 165 milijonov. V naslednjih petih letih bo odplačilo kreditov zahtevalo približno 285 milijonov evrov. To se pravi, da cestninski sistem ni vzdržen, da bo treba iz proračuna zagotavljati denar za odplačilo kreditov. Iz katerih postavk? Jaz trdim, da bo manj denarja za določene razvojne projekte. Tudi na področju cestarije. Ne bo dovolj denarja za razvojne osi, ki si jih vsi tako želimo. Jaz se strinjam z gospodom Petkom, razvojna os je potrebna. Kraji, ki ne ležimo ob petem in desetem avtocestnem koridorju, smo danes v konkurenčno podrejenem položaju, kar se tiče razvoja. Kdo bo prišel in vlagal na območje, ki ni infrastrukturno ustrezno povezano? Tisto, kar trdite, da ni bil predvolilni bombonček oziroma darilo, jaz trdim, da je bil. Trdim, da je bilo to predvolilno darilo. In nam očitate, kaj mi počnemo. Mi sprejemamo spremembe in dopolnitve zakona o javnih cestah v predvolilnem času. Pred nami so evropske volitve, ta ukrep ni všečen. Vsaka podražitev ni všečna. Jaz verjamem, da jo ljudje tako sprejemamo, ampak če hočemo biti odgovorni do sistema javnih financ, do državnega proračuna, do odplačevanja kreditov, potem je treba na tem področju nekaj postoriti. Veliko je bilo govora o različnih sklepih Državnega zbora na to temo. Jaz se spomnim vseh razprav od leta 1992, pa do danes. Veliko sklepov je bilo in veliko zavez, kdaj bomo uvedli, po mojem mnenju, pravičen sistem, to je cestninjenje v prostem prometnem toku brez zaustavljanja. Ta sistem bo najbolj pravičen, ker bo vsak uporabnik plačal toliko, kot bo prevozil na slovenskem avtocestnem sistemu. Prepričan sem, da bo Vlada postorila vse, da bi ta akcijski načrt čim prej ne samo sprejela, ampak ga tudi pripeljala do konca, da bo ta cestninski sistem v nekem realnem času tudi vpeljan. Vse pa ni odvisno samo od Slovenije, ampak je odvisno tudi od nekaterih drugih. Kar se tiče amandmajev, bi pa želel povedati naslednje. Že na Odboru za promet smo imeli križ z amandmaji Slovenske demokratske stranke. Sami ste videli, da ste napačno vložili te amandmaje in ste potem na odboru to popravljali. Tudi danes ste dvakrat vložili te amandmaje, najprej k 2. in 4. členu, potem pa še k 6. členu. Želim si, da bi bilo teh razprav čim manj, da bi se minister in tudi Državni zbor ukvarjal s prometno politiko. Mi se v šestih mesecih mandata nove slovenske Vlade ukvarjamo z dvema zgodbama, ki ste ju vi zagrešili. Prva je zakon o prevozih v cestnem prometu. Vedeli ste, da bodo konec leta 2008 potekle koncesijske pogodbe, pa ni bilo postorjenega ničesar. Prve mesece tega novega mandata se je minister moral s to zgodbo ukvarjati, drugače bi se nam javni linijski promet v Sloveniji ustavil. In druga zgodba je zakon o javnih cestah. Vedeli ste, da bomo naredili slab, finančno nevzdržen sistem, pa smo ga neodgovorno vpeljali v državo in danes ga je treba spreminjati, na način, kot je Vlada predlagala. Sam bom podprl spremembe in dopolnitve zakona o javnih cestah, seveda z željo, da tudi na podlagi te odločitve čim prej sprostimo evropski denar za gradnjo oziroma vzdrževanje pomembnih avtocestnih odsekov v okviru nacionalnega programa. Želim pa si, da bi čim prej vpeljali cestninski sistem v prostem toku, ki bo dejansko najbolj pravičen za naše državljanke in državljane oziroma vse uporabnike avtocest.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Prijava teče. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Seveda bom amandma podprl. Bi pa želel ministra spomniti, od kod ta ideja, da bo zbranega manj denarja. Minister je ob 10.11 uri rekel: "Dejstvo je, da se bodo skupni bruto prihodki iz naslova vinjetnega sistema zaradi uvedbe vinjet za krajše obdobje zmanjšali. Pa vendar smo sprejeli ukrepe, zaradi katerih bo to zmanjšanje nevtralizirano, dvignili smo namreč cestnine za tovorna vozila za 40%." To drži, vendar, kot vem, ste to lahko naredili samo tako, da ste obljubili avtoprevoznikom [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da jim boste vračali trošarine. To pomeni, da boste v obeh žepih imeli manj, ker boste iz enega žepa dali za to, da bo v drugem nevtralizirano. Na trošarine bo pa manj. Od tod je ta ideja, namreč citiram vas, kar ste vi dejali [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi poslanci, gospod minister s sodelavcema. Amandmaja, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, ne bom podprla. Me pa pravzaprav v tej nekajurni razpravi že čisto nič več ne preseneča, da govorimo o koalicijskem sporazumu, zdaj so SDS-ovci kar pozabili, da je to sporazum, ne pogodba, o čemer so nas na začetku tako radi poučevali, o tem kaj smo in česa nismo obljubljali in tako dalje. O tem se sploh ne splača več pogovarjati, ker ne glede na to, kateri zakon obravnavamo, poslušamo iste zgodbe. Če pa se vrnem k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih cestah in o vinjetni zgodbi, potem pa moram reči, da zlahka podprem to spremembo, ker me je navdajala skepsa ob uvedbi vinjet že takrat, ko smo ta zakon sprejemali. Kot prebivalka mestne občine Maribor sem bila natančno seznanjena s pomisleki in problemi občank in občanov našega mesta, ki so glede uvedbe vinjet in na vpadnicah, obvoznicah in podobno imeli marsikatero pripombo, pa tudi glede tranzitnega prometa na našem koncu. Ampak to je zdaj že mimo. Tisto, kar je bilo takrat mogoče slišati kot obetavne obljube in kot prispevek k boljšemu življenju slehernega med nami, zlasti pa tistih, ki se veliko po cestah vozimo, se je zdaj pokazalo kot prazna obljuba, da ne rečem kaj drugega, ker gre preprosto za nujnost izpolniti neke obveznosti, ki jih pa, meni se zdi, moramo izpolniti, če hočemo zagotoviti sredstva iz Evropske unije. In to je tisti razlog, zaradi katerega se mi zdi vredno oglašati se na to temo, ki je vedno bolj domena vseh tistih, ki zelo pazijo na to, kako bo lokalno telo reagiralo na njihove izjave in potem to nagradilo ob naslednjih volitvah. Jaz se v razprave ob infrastrukturi redkokdaj prav iz tega razloga vključujem. Ampak neodgovorno je ljudem govoriti, kako smo Socialni demokrati socialno nečuteči, ker opozarjamo, da je treba zagotoviti neko finančno vzdržnost, ob tem pa ne povedati, da če ne bomo dobivali evropskih sredstev, če ne bomo skrbeli za razvoj, bo državljanke in državljane te države teplo še bistveno bolj, kot jih bo tepel zvišan prispevek za vinjeto. Veste, jaz bi sedaj lahko naštevala celo vrsto zgodb, kaj vse je bilo obljubljeno. Ampak spomnim vas naj samo še na eno leta trajajočo zgodbo. V Zakon o RTV-ju smo zapisali, da bo ostal RTV prispevek nezvišan. Bivši predsednik Vlade je obljubil RTV-jevcem zvišanje RTV prispevka, sredi lanskega leta se je vedelo, da se bo to moralo zgoditi. Ampak kot zvit politik je pustil izvršbo tega sedanji vladi. In tako to vlado čaka uresničitev še marsikatere zelo dobre poteze prejšnje vlade, ki je menila, da bo nagrajena za tisto, kar je počela. Glede hitrosti in počasnosti, pa oprostite, moram samo to povedati, ko se je inflacija pokazala za velik problem dobršnega dela prebivalstva v naši državi sredi leta 2007, je prejšnja vlada rabila eno leto, da je sprejela Zakon o draginjskem dodatku, da tako rečem. To pa o hitrosti. Toliko bi bilo dobro malo pogledati po datumih in po tistim, kaj ste delali v preteklem. Hvala.
Gospod mag. Žnidaršič. Prosim.
Lep hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci! Kolegice in kolegi. Sam ne morem podpreti amandmaja SDS, ker želi v bistvu izničiti prizadevanja za spremembo zakona, ki so potrebna, kajti vinjetni sistem je bil dopadljiv, zagotovo pa ni urejal stvari tako, da ne bi bil diskriminatoren do tranzitnega prometa in v nekem delu do domačih državljanov, ki redko uporabljajo avtoceste. Namreč tisti, ki gre enkrat na leto v Klinični center iz Prekmurja ali pa dvakrat še recimo na Brezje ali kaj podobnega, bo lahko sedaj opravil za 15 evrov s tedensko vinjeto, medtem ko bi sicer moral plačati 35 evrov v prejšnjem sistemu. Težava je tudi v tem, da, recimo, ni res, da je sistem bil uveden v smislu socialnega ukrepa, da se bi državljani poceni vozili, itd., ker je poceni vinjeta tudi za tiste, ki imamo denar, da bi plačevali, več in bi morali pokrivati solidarnost znotraj sociale v tej državi. Zame se je vinjeta izkazala za prihranek 1.000 evrov ne leto. Približno dvajsetkrat manj bi plačal za cestnino, kot sem plačeval prej po starem cestninskem načinu. In tudi sedaj, ko bo dražja vinjeta, ko bo 95 evrov, še vedno bo skoraj desetkrat ceneje zame, kot je bilo prej. Enako velja tudi za vse druge uporabnike v sistemu cestninjenja, kajti vsi tisti, ki so prej več ali manj stalno uporabljali avtocesto, jo bodo tudi v bodoče, ne glede na ceno vinjete, in se bodo vsi, tudi za dražjo vinjeto, nekajkrat ceneje po avtocestah, ob tem, da je treba ugotoviti, da s socialo ne moremo avtocest graditi, da potrebujemo za avtocestni program v nadaljevanju veliko denarja, ki mora prihajati tudi iz cestninskega sistema, takšnega ali drugačnega, in da ni mogoče s socialnimi manevri dobiti evropskih sredstev, da bi skupaj zagotovili potrebna sredstva za nadaljnjo izgradnjo avtocest. Kar zadeva samo socialno naravnanost takega ukrepa, je pravi cinizem, ki ga izvaja in ponuja SDS, ki je socialo uresničeval v obdobju relativne blaginje v tej državi tako, da je zamrznil 43 socialnih transferjev, od katerih jih je 40 še vedno zamrznjenih, ker so samo neke drobne korekcije kasneje nastale. Govoriti tukaj o sociali, ko je šlo za poceni vinjeto, v štartu ni mogoče in nobenega dvoma ni, da je bil to predvolilni manever, ki zadeva tudi študije, o katerih je bilo govora. Ni nam znano, da bi bila kakšna resna študija narejena. Zagotovo pa je tekla študija, kako prepričati volivce, da smo pravi, da bi dobili še en mandat in da bi zmagali na volitvah. Zaradi tega je prišlo do poceni vinjete. Govoril sem s številnimi državljani, tudi takimi, ki imajo 500 evrov plače, vsi so pričakovali bistveno dražjo vinjeto, ko se je začelo o tem govoriti. Govora je bila celo o 150 evrih, kar bi za večino še vedno pomenilo cenejšo uporabo avtocest, in to je temeljno, da je cenejše kot prej, da ne bo manj denarja kot prej. Tukaj pozdravljam večkratno navajanje ministra, da je govorjenje o tem, da se bo zbralo manj denarja, ena izmed laži, ki pomagajo ustvarjati javno mnenje v kontra razmišljanje, ko gre za poteze sedanje Vlade. Res je, da ta vlada ne razmišlja o volivcih, kadar nekaj dela, ampak razmišlja o tem, da bi bile rešitve boljše, sprejemljivejše tudi za Evropo, tudi za področje turizma, kjer smo lansko leto prejemali minuse zaradi tistih, ki so prišli pa odšli zgodaj iz naše države, ali pa samo tistih v tranzitu. Tako se je treba sprijazniti na koncu z dejstvom, da poskušamo znotraj te vlade in vladajoče koalicije popravljati stvari, ki jih je treba popraviti, izboljšati stvari kolikor se da, ne glede na to, kaj si kdo ta hip o tem misli. Kakšen bo na koncu rezultat, pa zame ta trenutek ni pomembno. Ta trenutek je pomembno, da sprejmemo popravek zakona, ki je bil nujen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim, da želite še razpravljati o amandmaju k 2. členu. Odpiram prijavo. Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Celotna razprava me spominja na nekoga, ki mu je skodelica z mlekom padla na tla, se je razbila, mleko se je razlilo. Jaz bi potem razumel, če bi se jezil sam nase, ker mora sedaj črepinje pospravljati in pripraviti drugo skodelico, a paradoksalno je, da v bistvu se jezi na drugega, ki mu pospravlja črepinje in pripravlja novo skodelico, zakaj to dela. Celotna razprava me spominja na takšno prispodobo. Še ena iz vrst polargumentov in polresnic, ki smo jih danes slišali je argument, da je bilo z vinjetnim sistemom pobrano več denarja. Ni res. Res je, da leta 2008 smo pobrali več denarja, ampak ne zaradi vinjetnega sistema. Leta 2008 smo pobirali denar na podlagi dveh različnih sistemov; pol leta na podlagi daljinskega cestninjenja in pol leta na podlagi cestnine; in to niti ne na podlagi, po mesecih cenejših letnih vinjetah, kjer je 55 evrov za 12 mesecev, ampak mesečno dražjih polletnih vinjet, kjer je 35 evrov za šest mesecev. In če delite, 35 deljeno s 6, vidite, da pride več kot pa 55 deljeno z 12. Tako trditi, da smo nabrali več na podlagi vinjet, je polresnica oziroma pol laž. Če bi imeli vinjetni sistem skozi celotno leto, bi pobrali malo denarja. Ni debate, takšne so kalkulacije. Prosim, povejmo stvari tako, kot stojijo. Kar se tiče pavšala, še enkrat, odločitev za pavšal je povlekla prejšnja vlada. In pavšal je v teoriji nepravičen. Sedaj se z večjo možnostjo izbire ta pavšal spreminja tako, da je lahko vsaj delno pravičnejši, ostaja pa še vedno nepravičen. Torej, odločitev je bila na prejšnji vladi, izvedla je to, kar je izvedla - in komu je pomagala? Dajmo malo pomisliti, kdo se vozi po avtocestah. Ali se vozi tisti, ki je na minimalni plači in si lahko komajda privošči en avtomobil, ali tisti redno uporablja avtoceste pa se vozi po celotni Sloveniji, plačuje gorivo in se vozi gor pa dol? Ali morda uporablja avtoceste srednji in višji sloj in tisti, ki jih komercialno uporablja? Torej, prejšnja vlada je pomagala srednjemu in višjemu sloju in tistim, ki služijo na podlagi transporta po avtocestah, ne pa revnejšemu sloju. Tisti plačujejo več. Ta sprememba pa jim bo omogočila, da plačajo manj, in je zaradi tega socialno pravičnejša. Mislim, da retorika o tem, kako smo lahko pogumni in ne bomo popuščali napram Evropski uniji, in ustvarjanje dveh polov, na eni strani Slovenija, na drugi strani Evropska unija, je napačna retorika. Mi smo del te iste Evropske unije, s katero se pogovarjamo. In vemo, da obstaja načelo v Evropski uniji o prostem pretoku in prepovedi posredne diskriminatornosti. Vemo. Na isto je morala pristati Avstrija in na isto so potem pristale tudi druge države, ko so uvedle vinjetni sistem. Slovenija pa se dela - bi rekli - Francoza. "Ne! Dela se Švicarja", ampak v Evropski uniji to pač ne gre. Pa še eno vprašanje. Če "se dela Švicarja", zakaj "se ni delala Švicarja" do konca? Zakaj je Vlada to naredila samo napol? Pa bi imeli samo eno vinjeto, enoletno vinjeto, ki bi stala 45 evrov. Še bolje, seveda za tiste, ki uporabljajo avtoceste skozi celo leto, ampak vsi ostali bi spet plačevali več. Saj, lahko naredimo tako kot v srednjem veku, na vsakem mostu je pač nekdo s puško in če ne plačaš 5 evrov, ne greš naprej. To ni napredek in to ni vizija, ki smo jo podpirali, ko smo se odločili, da vstopimo v Evropsko unijo. Vse prednosti, ki smo jih dobili z vstopom, pomenijo tudi določene odgovornosti. Stvari ne moremo delati na horuk, in kar pa je najbolj paradoksalno v vsej tej zgodbi, je, da je predsednik Slovenske demokratske stranke Janez Janša, takratni predsednik Vlade, sam priznal, da bo treba vinjetni sistem spremeniti. Torej, lepo vas prosim, vso to argumentacijo, preden jo poveste v Državnem zboru, jo povejte Janezu Janši in ga prepričajte, da se je takrat zmotil. Ko pa se zmenite med seboj, bi bilo dobro, da se potem pogovorimo tudi tu. In da se pogovarjamo z usklajenim sogovornikom, ne z nekom, ki pravi: treba je spremeniti sistem, drugi pravi: ne, tretji pa bi celo tunelnine uvedel. Treba se je uskladiti in vedeti, s kakšnim sogovornikom in s kakšnimi stališči se soočamo. Še enkrat pa bi rad opozoril še na eno dimenzijo, na katero skozi in ves čas samo pozabljamo. Pogovarjamo se o avtocestah, pogovarjamo se o osebnem prevozu, ki je po definiciji najbolj onesnažujoč in pozabljamo na javni prevoz. Zakaj se Vlada, poleg ukrepov, ki jih je uvedla na avtocesti, ni potrudila in uvedla ukrepe tudi na železniškem področju? Zakaj, na primer, nismo uvedli vinjete za železnico? Vsak plača 20 evrov in se vozi po železnici, kolikor želi, po celi državi. Zakaj? Zato, ker je bedast predlog. Točno tako. In zato, ker so pavšali vedno problematični in potrebujejo vrsto in vrsto izboljšav zato, da so lahko sprejemljivi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Dušan Kumer.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi. Čeprav imam visok tolerančni prag, ampak, ker sem zdaj dve uri poslušal, vseeno moram na koncu nekaj reči zaradi verodostojnosti, ker so nekatere izjave bile izrečene. Prvič. Moram reči, da verjamem bolj in mnogo bolj ministru, ki je naredil neko analizo - in ministrstvo in Vlada - in so pač ugotovili, da je ta sistem, ki je zdaj zapisan v zakonu, nevzdržen, da bi lahko vračali denar, ki smo si ga za izgradnjo avtocest izposodili. In zato je amandma, ki je predlagan k temu členu, če bi ga sprejeli, prestavlja zakon nazaj v prvotno stanje in če je izhodišče za spremembo, noveliranje zakona bilo, da je slab in da je treba to vzdržnost zagotoviti, je potem logično, da je treba stvar spremeniti. Vaš predlog z amandmaji, v ničemer stvari ne spreminja ali dopolnjuje, ampak ga preprosto vrača na takšno stanje, kot je bilo prej. Zato tega amandmaja ne morem sprejeti. Ker pa veliko diskutirate o Ljubljani, obroču okoli Ljubljane, kar nekaj vas je diskutiralo, in okoli denarja, ki smo ga Ljubljančani bili privilegirani, bi vas pa nekaj le opozoril. Mi plačujemo v Ljubljani kot prebivalci Ljubljane dve stvari: plačujemo cestnino in plačujemo parkirnino, ki je v Destrniku, kot je kolega govoril, po vsem verjetnosti ne plačuje. Pa v Grosuplju tudi ne plačujete parkirnine. Jaz pa grem na drugi konec Ljubljane, moram pa plačati parkirnino. Upoštevajte tudi te stvari, da strošek, ko že govorite o nas, Ljubljančanih, da nimamo in da smo se zastonj vozili po obročih okoli Ljubljane. Tisti, ki ste kolesarji, boste čez čas, po mojem, plačali tudi parkirnino za kolesarje. Na koncu še glede na to, da kar nekaj diskutantov, predvsem pa me jezi, da o tem govori vodja Poslanske skupine SDS, in sicer ko govoril o našem kongresu, kongresu SD. Imam občutek zadnji mesec dni, kot da ste vi imeli nek seminar ali neko work-shop delavnico, na kateri ste diskutirali in razglabljali, kaj smo mi na našem kongresu SD zapisali, kaj smo se dogovorili in kaj bomo v bodoče počeli. Ta občutek imam in bom v prispodobi rekel, čemu je to podobno in mogoče vas bo odvrnilo od tega, da boste te stvari ponavljali. Ta vaša interpretacija naših dogovorov in dokumentov, ki smo jih imeli na kongresu, je še najbolj podobna enemu pregovoru: Ko kavka srakam govori, kako črni so krokarji. In to vi počnete zadnji mesec, dva meseca intenzivno in vam na nek način predlagam, da se temu izognete.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Sedaj se drugič oglašam v zvezi s to točko dnevnega reda, ker bi rad dodatno povedal še eno, po mojem mnenju, najbolj pozitivno plat medalje uvedbe vinjetnega sistema. O tem je sicer nekdanji minister že prej spregovoril. Namreč, statistično se je zelo zmanjšalo število smrtnih žrtev na slovenskih cestah. Mislim, da za okoli 80. Mislim, da je bilo že s tega razloga nekako upravičeno, da se je šlo, pa kakorkoli je že ta sistem vinjete sporen in nepravičen do posameznih segmentov ljudi - ampak, kaj pomeni ta podatek? Ta podatek o številu smrtnih žrtev v prometnih nesrečah pomeni to, da imamo zelo zelo nevarne državne ceste. Se pravi, velik prehod prometa na avtoceste je zmanjšal smrtne žrtve na državnih cestah. Se pravi, da so naše državne ceste tudi zaradi tega, ker so neustrezno vzdrževane, ker se leta in leta v bistvu samo krpa in financira posamezne krajše odseke, ne dela pa se večjih investicijskih posegov na državnih cestah, pomeni to, da so te ceste zelo nevarne za promet. To pa pomeni tudi to, da bi morali več sredstev vlagati v posodobitev državne cestne mreže, od regionalnih do drugih državnih cest, ne samo v avtocestni križ, ki se bo sicer v kratkem končal. Sedaj pa bi bilo treba po mojem mnenju večji del investicijskih sredstev na tem področju preusmeriti v državne ceste. Tudi zaradi tega, da bi se ljudje na teh cestah lahko vozili bolj varno kot sedaj. Naj omenim, recimo v letu 2008, samo na odseku med Idrijo in Spodnjo Idrijo, kjer praktično ni bilo skoraj nikdar hudih prometnih nesreč, so bile tri smrtne žrtve. Če gremo naprej proti Cerknemu, se ta števila dvigne že na štiri, se pravi, na 25-ih kilometrih državne ceste v lanskem letu kar štiri smrtne žrtve. To res ni dobra statistika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še vidim, dr. Pavel Gantar. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kljub vsemu bi rad nekaj minut vam vzel in povedal svoje stališče. Seveda tega amandmaja ne bom podprl, tako kot nisem tudi podprl zakona takrat, ko je bil vinjetni sistem uveden. Hkrati pa podpiram ta zakon, ki je danes prinesen v parlament, ker vsaj nekoliko izboljšuje očitne nelogičnosti, nepravičnosti, diskriminacijo v sedanjem vinjetnem sistemu. Ko je gospod Verlič, nekdanji državni sekretar, govoril o starem sistemu cestninjenja, je pokazal obupne slike, gneče in podobnih stvari. Ne morem kaj, da se ne bi strinjal z njim. Točno tako je in, če hočete, še hujše. Stari sistem, elektronsko cestninjenje, je bil neprimeren, neprimeren je bil glede na obseg prometa, neprimeren je bil zaradi dvojnega sistema, odprtega in zaprtega cestninjenja itn., o tem ni nobenega dvoma in o tem, da je bilo treba nadgraditi oziroma spremeniti sistem k boljšemu sistemu elektronskega cestninjenja, ki omogoča cestninjenje v prostem prometnem toku, ni nobenega dvoma. Takšen predlog je nekdanja uprava Darsa pripravila, takšen predlog je tudi bil na vladi in je bil zavrnjen. Torej ni res, da je bil vinjetni sistem, ki je bil uveden, edina alternativa temu zastarelemu staremu sistemu na 2,8 giga hercev. To je prva stvar, ki jo je treba vedeti. Druga stvar je seveda, ta vinjetni sistem, vsi govorijo in tudi mi smo podali naše stališče, da računamo, da bo Vlada šla s sistemom elektronskega cestninjenja v prostem prometnem toku, pa seveda vsi vemo, da verjetno vinjetni sistem ni prehoden fenomen, da bo verjetno ostale dolgo, če že ne za vedno. Nobena država do sedaj, ki je uvedla vinjetni sistem, ki je popularen, ga ni mogla in zmogla spremeniti. Tudi Avstrija, po mojih informacijah, ki jih imam iz kompetentnih krogov, bi dali vse, če bi lahko spremenili vinjetni sistem v cestninjenje v prostem prometnem toku in cestninjenju po načelu: plačaj, kolikor prevoziš. Pa, seveda, "ni šans", kajti ta vinjetni sistem je dober. Je odličen, odličen je za mene, odličen je za vas, kajti mi, ki se veliko vozimo po cestah, seveda plačamo manj, in tisti, ki se vozijo manj seveda plačajo tudi za nas. Ampak tisti niso organizirani v klubih voznikov, ti nimajo položajev, nimajo služb, nimajo vpliva na medije, nimajo lobijev v revijah, itd., in ki so bolj ali manj brez besede. In to je seveda problem. Zaradi tega sistema, čeprav tudi jaz poudarjam, da bi radi šli na sistem v prostem prometnem toku - plačaj, koliko prevoziš -, je vprašanje, če bomo to sploh kdaj zmogli. Tudi, ko bo satelit za tovornjake, seveda verjetno ne bomo tega zmogli za osebna vozila, pa seveda tudi še vrsto drugih problemov. Ali je ta sistem diskriminatoren? Seveda je. Najprej je diskriminatoren, kot je diskriminatoren vsak pavšal. Jasno je, najprej je diskriminatoren do tistih voznikov in voznic, ki se malo uporabljajo avtoceste ali pa nikoli oziroma malo, ker morajo plačati več, kot dejansko porabijo. To je predvsem jasno. Predvsem bi povedal to, da ne bi imel nič proti tem sistemu, kot nimam proti temu, da se za ostale ceste plačuje ta pavšal pri registraciji, če bi bile avtoceste enako dostopne vsem ljudem - pa niso! Obsežni žepi, ki gredo od Škofje Loke proti Cerknemu, Idriji, Zgornjem Posočju nimajo navezave na avtocestni sistem. Obsežni žepi na Koroškem, potem Bela krajina, Kočevsko - tako imenovani žepi so popolnoma stran od avtocestnega sistema več kot 20, 30 minut in ti so "de-facto" de privilegirani, hkrati pa so še najbolj oddaljeni od centrov, in so celo dvakrat deprivilegirani in diskriminirani. Zaradi tega ker je diskriminatoren tudi do vseh tistih, ki malo uporabljajo avtoceste, je jasno diskriminatoren tudi do tujcev. Nič nam ne pomaga, če rečemo, da, Hrvat, Slovenec, Nemec plača enako cestnino. To nam nič ne pomaga, jasno, da si takšne diskriminacije, da bi različno plačali, ne moremo privoščiti. Ampak, ker se presečna množica tujcev ujema s presečno množico "malo uporabljajo slovenske avtoceste", je to jasno "de facto" diskriminatoren sistem, pa če to priznamo ali ne. In nehajmo zavajati s takimi argumenti druge, ker jasno, da nam nihče ne bo verjel, razen kolikor samega sebe prepričujemo v tej dvorani. Ampak tudi to bi še prenesli, kakorkoli, z vidika vseh teh zadev, vendar, kar zadeva prometna varnost - to je bilo opozorjeno. Opozorjeno je bilo na eno samo povezavo, in sicer da vsak dodaten kilometer zgrajenih avtocest zmanjša število mrtvih na slovenskih cestah. In ker je bilo v zadnjem obdobju odprtih vendarle kar nekaj novih avtocest, je seveda to zmanjšalo tudi smrtnost na slovenskih cestah. Tega ne smemo pripisovati vinjetnemu režimu, ampak dejstvu, da imamo več kilometrov avtocest in ko jih bomo imeli še nekaj več, bo ta rezultat še boljši. To, kar me skrbi, kolegi in kolegice, je finančna vzdržnost vinjetnega sistema. Jaz se z mag. Žerjavom popolnoma strinjam. Tudi ob starem ali pa bistveno dražjem načinu cestninjenja mi ne bi mogli dolgoročno zagotoviti vzdržnosti pri 400-ih milijonov evrov, to je povsem jasno. Ampak dejstvo je, da smo mi to zapravili s tem, da smo že v letih 2005, 2006 proračunska sredstva za gradnjo avtocest skrčili tako rekoč na minimum in se zadolžili s posojilom. In smo na ta način prinesli največji del gradnje avtocest na prihodnje generacije. K tej napaki smo pa prišteli še to, da smo si še znižali prihodke od cestnin. Dvakrat! Če smo že to naredili prej, vsaj tega drugega koraka ne bi bilo treba storiti. In to je jasna zadeva, s katero se bomo srečevali. Da se razumemo, avtoceste bodo trajale dlje, kot je življenjska doba ene generacije, in je prav, da plačujejo tudi tiste generacije, ki bodo prišle za nami in jih bodo uporabljale. Ampak da bi tako velik delež, tako rekoč izključni delež prinesli na ramena prihodnjih generacij, je pa - če uporabim ta izraz - netrajnostno. Številke so, tu je znamenita študija, ki sem jo dobil s pomočjo pooblaščenke za dostop do informacij javnega značaja. In ta študija pove, da naj bi bilo po načrtu leta 2008 po vinjetnem sistemu pobranih 201,7 milijona evrov, bilo je še nekaj več zaradi kombinacije obeh sistemov, leta 2009 - poslušajte! - naj bi bilo z vinjetnim sistemom - 55 evrov letna, 35 polletna - pobranih 217,5 milijonov evrov. Do danes smo s tem sistemom pobrali, tu imam številko 46 milijonov evrov in do 1. 7. bomo pobrali še 9,5. Več, okrog 56 milijonov evrov. Še 160 milijonov evrov nam manjka do te številke, da ne govorim o številu za 2010. Kako ste se lahko tako usodno zmotili?! Zato, ker to ni nikakršna študija, ampak čisto navadna napoved. Zato opozarjam. Ta sistem nas bo tolkel po glavi zaradi nepravičnosti, ki je zdaj zmanjšana, predvsem pa zaradi prihodnjih stroškov. In ta sistem bodo, ne prihodnje generacije, ta sistem bomo že v naslednjih letih, ta generacija krepko plačala. To je bila dejansko ena največjih napak. Žal, prej ste rekli, da samo kritiziramo vlado Janeza Janše. Marsikaj je bilo narejeno dobrega, ampak če me vprašate, kaj je bila največja napaka, potem rečem, da je bila uvedba vinjetnega sistema, na način, kot je bil uveden. Tega se ne bomo, po mojem mnenju, več znebili, pa četudi bi to hoteli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Ugotavljam, da ne. Obstajata še dva amandmaja, oba Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prvi je k 4. členu, predvideva se, da se ta člen črta. Želi kdo razpravljati o amandmaju k 4. členu? Ugotavljam, da ne. Naslednji amandma k 6. členu iste poslanske skupine. Predvideva se, da se ta člen črta. Želi kdo razpravljati? Še kdo? Dr. Luka Juri, izvolite.
Hvala lepa. Tehnično je amandma povezan z amandmajem 2. člena, kajti če bi bil sprejet, bi bilo smiselno sprejeti tudi amandma k 6. členu. Vsebinsko pa dejansko kaže na pristop, ki ga je imela Slovenska demokratska stranka do tega zakona. Torej, namesto da bi se odločila za konstruktiven pristop iskanja rešitev v sodelovanju z Ministrstvom za promet, se je odločila, da se bo enostavno frontalno postavila za svoje okope, branila, ne zaradi vsebine, za katero je bilo že veliko argumentov, ki so pokazali, da ne drži. Veliko trditev v bran te vsebine so bili polargumenti, ki niso "šli skozi", toda ne zaradi vsebine, ampak zaradi prestiža - želela zakon minirati. Zato ta amandma ne more "iti skozi", ampak je odlična sintagma tega, kako se je opozicija lotila tega amandmaja in kako sploh gleda na vprašanje vinjet. Kot na vprašanje svojega otroka, v redu, lepo, ampak žal o tem otroku ne razmišlja več racionalno, ampak emotivno. In komaj si kdo drzne reči besedo okoli tega otroka, skoči na histeričen način in seveda vsaka razprava je potem nadalje onemogočena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ne želi nihče več razpravljati, zato zaključujem razpravo o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21.c točki dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POLICIJI, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa ministrica za notranje zadeve, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Drage poslanke in poslanci! Kot ministrica za notranje zadeve nosim nemajhen del odgovornosti za zagotavljanje ustrezne ravni varnosti v Sloveniji. Predlog novele zakona o policiji, ki je pred vami, se sprejema po nujnem postopku. In o tem je bilo veliko polemike. Zakaj po nujnem postopku? Zato, ker je zapuščina predhodne in deloma tudi nekaterih prejšnjih vlad na področju organizacije in kadrovanja v policiji katastrofalna. Ministrstvo za notranje zadeve že vrsto let nima sistemske kadrovske politike. Slovenija je danes na samem repu evropskih držav po številu policistk in policistov na prebivalca. Po kadrovskih načrtih je nezasedenih okoli 400 delovnih mest. V celi državi imamo samo 495 kriminalistov. Mimogrede, odvetnikov je skoraj trikrat več. Maribor, Postojna, Kranj so policijske uprave, kjer primanjkuje na desetine policistov. V Ljubljani kar 300. Letno se upokoji tudi do 200 policistov in novi so se v preteklosti prenašali samo na južno mejo. Ti podatki so zaskrbljujoči. Ljudje se zato tudi upravičeno sprašujejo, kje pa so policisti, kakšni tam, kjer bi morali biti. Kot ministrica za notranje zadeve sem odgovorna za izboljšanje kadrovske problematike. Ta je življenjsko povezana z varnostjo in spoštovanjem človekovih pravic, in to vseh ljudi, ki se znajdejo v policijskih postopkih: žrtev, oškodovancev, osumljencev. Zato s to novelo uvajamo možnost za dodatno usposabljanje nadzornikov meje in nato premestitev najboljših med njimi v notranjost države. Po drugi strani omogočamo reaktivacjo nekaterih upokojenih policistov za posamezne naloge, ki jih danes opravljajo policisti, ki bi morali biti na terenu. Novela zakona, ki je pred vami, je zgolj prvi in nujni korak za reševanje zatečenega stanja, sledijo mu ukrepi, ki so sistemski in dolgoročni. Gre za spremembe od reorganizacije do racionalizacije dela tako ministrstva kot policije. Zakon je nadaljnje tudi nujno dopolniti v segmentih, ki zagotavljajo večjo varnost policistov pri opravljanju svojih nalog. Treba je bilo jasneje določiti nekatera pooblastila, predvsem na področju zasega prepovedanih drog, ter opredeliti ustavno načelo sorazmernosti pri izvajanju prisilnih sredstev. Pri tem smo se omejili na najnujnejše in prav zato, ker se zakon sprejema po nujnem postopku, smo bili še posebej pozorni, da z njim nismo nepremišljeno širili policijskih pooblastil, smo jih samo bolj natančno opredelili in predvsem na področjih, ki so bila v preteklosti tarča opozoril varuha človekovih pravic, sodišč ter tudi same policije. Zakonodajno-pravna služba parlamenta je v svojem prvem mnenju na novelo zakona imela določene pripombe, ki pa jih je po dodatnih usklajevanjih in pojasnilih večinoma umaknila, to je tudi pojasnila. Da so bile pripombe umaknjene, je bilo dosledno in ne morem reči drugače kot očitno namerno spregledano s strani opozicijskih poslancev, ki so sodelovali v razpravi na matičnem odboru. Ne dvomim, da bomo enako argumentacijo poslušali danes. Glede novega postopka imenovanja generalnega direktorja policije predstavlja ta novela brez dvoma velik kvalitativen preskok od obstoječega sistema. Kot prvo, pomembno zvišuje pogoje za zasedbo obstoječega mesta. Uvaja tudi različne vrste izbirnih postopkov, od javnega ali internega natečaja do poziva. In kot drugo, predlagane spremembe uvajajo nov garantni organ v postopek imenovanja in razrešitve generalnega direktorja. Odločitev Vlade o izbiri bo vezana na neodvisno strokovno komisijo, ki jo bodo sestavljali predsednik Uradniškega sveta, predstavnik Državnotožilskega sveta in poseben zunanji strokovnjak s področja dela varnostnih organov, prava ali varstva človekovih pravic, ki ga bo imenoval predsednik republike. Predlagani model krepi vlogo slovenske ustavne demokracije, predvsem pa simbolno in strokovno avtoriteto generalnega direktorja policije. Politika si s tem v veliki meri veže roke. In prav je tako. Policija potrebuje avtonomno neobremenjeno in samozavestno vodstvo. Moja dolžnost je in tudi dolžnost Vlade, v kateri sodelujem, da policiji zagotovi okvir delovanja, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da se spet lahko pobere na lastne noge. Ne na ministrove, ne na vladne, ampak na lastne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku dr. Vinku Gorenaku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o policiji oziroma Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o policiji smo obravnavali na odboru na 12. nujni seji 18. maja in v njenih treh nadaljevanjih 19., 21. in 22. maja. Predlog zakone je predložila Vlada, predlagala je tudi nujni postopek, Kolegij predsednika Državnega zbora je to sprejel. Poudarjam, da smo imeli razpoložljivega časa 6 minut na člana odbora, vsaj tak je bil predviden čas po sklepu Kolegija predsednika Državnega zbora. 6 minut na udeleženega člana odbora! To je tudi razlog, da se je odbor zavlekel, da smo zadevo opravili v treh nadaljevanjih. Sicer pa Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje ni edini odbor, ki ima težave z odločitvami Kolegija predsednika Državnega zbora. Danes smo bili priča temu še pri enem odboru. Kar se tiče dela odbora v vseh teh sejah, je treba povedati, da smo imeli na razpolago mnenje Zakonodajno-pravne službe, dopis Ministrstva za notranje zadeve in bili smo brez stališča Državnega sveta. Stališče Državnega sveta smo prejeli šele v zadnjem nadaljevanju naše seje, in to negativno stališče do tega predloga zakona. S predlaganimi spremembami je po besedah ministrice urejeno natanko to, kar je ona pravkar pred menoj naštela, tudi po istem vrstnem redu je to zabeleženo v zakonu; torej tako, da se začne s kadrovsko problematiko in konča z imenovanjem generalnega direktorja. Torej, enaka obrazložitev je bila podana tudi na odboru. Kar se tiče Zakonodajno-pravne službe je treba povedati, da smo prejeli pripombe k 2., 3., 8., 19., 22. in 35. členu zakona. Članice in člani odbora so bili v vseh pogledih razdeljenih na dva dela - na koalicijske in opozicijske. V večini, torej mislim, da lahko povem tudi to, da je velika večina koalicijskih poslancev izražala, tako kot tudi opozicijski, precejšnje pomisleke, da tako področje, vsaj ta drugi del, urejamo po nujnem postopku. Skratka, ni bilo kakšne strašne podpore nujnem postopku tudi s strani koalicijskih poslancev. Temu pa so zlasti nasprotovali opozicijski poslanci, ki pa so izražali jasno povedano precejšnje ogorčenje. Ukvarjali smo približno 1,5 ure z enim amandmajem k 19. členu, ki je bil vložen s strani koalicijskih poslancev, opozicijski smo jih podpirali, smo ga podpirali. Koalicijski v tistem delu niso podpirali, zato je kasneje ta koalicijski poslanec tudi umaknil ta člen in ga je prevzel opozicijski poslanec, gospod Grims. V nadaljevanju pa smo, bom rekel takole, opozicijski poslanci nasprotovali zlasti 8. in 13. členu zakona iz temeljnega razloga, ker smo, poudarjam, opozicijski poslanci ugotavljali in se s tem tudi strinjali, da nujni postopek ni nujen, da podpiramo tiste člene, ki govorijo o zaposlovanju in prešolanju policistov, in da tam nimamo kakšnih bistvenih pripomb. Povedali pa smo tudi zelo jasno, da nasprotujemo takemu načinu imenovanja generalnega direktorja, ki sodi v komunistične čase, ne v današnje čase. Koalicijski poslanci pa so se s takim načinom imenovanja generalnega direktorja policije tudi strinjali. V nadaljevanju naj povem, da je bilo s strani nekaterih poslancev kar nekaj pomislekov okoli tega ponovnega sklepanja delovnega razmerja z upokojenimi policisti, v končni fazi pa je treba povedati, da smo sprejeli amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k členu 1, 2, 11, 12, 13, 16, 22, 27 in 31. Teh amandmajev opozicijski poslanci nismo podpirali. Je pa prečiščeno besedilo zakona takega, kot je bil sprejet na odboru, priloga tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovana ministrica, sekretar. Spoštovani prisotni. Lepo je, če za prijetno popoldne kakšno poročilo človeka tudi nasmeje in spravi v dobro voljo. Zdaj pa k zakonu. Zakon je zagotovo potreben, premišljen, pravno in strokovno utemeljen in pomeni zagotovo velik korak naprej, kajti če bo večja varnost prebivalcev Slovenije in policistov, če bo več spoštovanja človekovih pravic in večja določenost policijskih postopkov, potem je to zagotovo dobro. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo spremembo zakona o policiji podprli, pa naj že kar na začetku povem, da ne zgolj zato, ker ministrstvo dobro, uspešno in odločno vodi naša ministrica, temveč ker tudi sami menimo in smo prepričani, da večina vsebinskih vprašanj zakona zahteva nujne spremembe. Predvsem pa naj poudarim podhranjenost kadrovske zasedbe, kjer gre za realen, resničen problem, ki danes že resno ogroža varnostne naloge in zahteva sprejetje zakona po nujnem postopku. Kaj je naša naloga? Zagotovo je naša naloga, da smo dolžni sprejeti zakon, da bo policistov dovolj, da ne bo metanja bomb, da ne bo napadov z nožem in da bodo številni javni lokali, ki so namenjeni sprostitvi in zabavi, taki tudi ostali, ne pa, da se bodo tam dogajali tragični primeri. Omenjena kadrovska podhranjenost je prvi razlog, a ne edini razlog, za nujne spremembe. So pa zagotovo še druge, za katere je praksa pokazala, da so nujne, poleg tega pa so med seboj povezane. Govorim predvsem o varnosti, optimalnem delovanju policije, policijskih pooblastilih in zadnje, a ne najmanj pomembno in nepotrebno, kot se morda komu zdi, postopek imenovanja oziroma razrešitve generalnega direktorja policije. Zaradi tega, in to je bilo s strani ministrice in državnega sekretarja na odboru in danes izčrpno, argumentirano in utemeljeno večkrat povedano, je smiselno in razumljivo, da se vsi navedeni vsebinski sklopi sprejmejo naenkrat. Se pravi, v paketu in ne vsakega po posebnem postopku, kar bi v nekaterih primerih sicer lahko storili, a potem bi dejansko lahko prišlo do očitanih nejasnosti glede tega, kaj se sprejema, kdaj in zakaj se sprejema. Tako argumentacijo s pravno in vsebinsko podlago bi vendarle lahko sprejela tudi opozicija, saj nam pri sprejetju številnih zakonov dnevno očita, da ne ukrepamo in da zgolj premišljujemo in tematiziramo. V tem primeru ukrepamo odločno, učinkovito, v dobro prebivalk in prebivalcev Slovenije. Želimo doseči, da bodo policisti večkrat kot do sedaj tam, kjer je treba, kjer to narekuje varnost ljudi in premoženja, da se bodo na klic občana odzvali še hitreje in še bolj učinkovito, da bodo prijazni, da ne bodo presegali policijskih pooblastil. Tam, kjer je pa to treba, če gre za vprašanje nedovoljenih drog in substanc, pa da bodo imeli pooblastil še več, da bodo ukrepali energično, odločno, v skladu z zakonom. Veliko je tudi govora o imenovanju generalnega direktorja policije. Ker ta postopek bode v oči prav z novim izbirnim postopkom, s katerim se želi preprečiti politizacijo in za ta namen in v izogib vsem dvomom o strokovnosti in primernosti izbora zakon uvaja neodvisno in strokovno tričlansko komisijo. Glede odprtosti sistema gre za uveljavitev evropskega, modernega in demokratičnega koncepta policije in s tem odmik od militarističnega, zaprtega koncepta. Treba se je zavedati, da policija ni in ne sme biti vojska. Zato mora biti kadrovanje v policiji drugačno. Tudi glede spremembe na področju policijskih pooblastil in optimalnega ter učinkovitega delovanja policije je bil cilj vedno en sam in preprost: varnost državljank in državljanov. S pooblastili ne prinašamo širitve, temveč nasprotno, celo omejitve. Predlaganih je več ukrepov za zaščito človekovih pravic v policijskih postopkih, uvaja se pa tudi več ukrepov za zaščito policistov, njihovih bližnjih in pa vseh sodelujočih v postopku pred grožnjami s strani storilcev kaznivih dejanj in še bi lahko naštevali. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije nismo za nikakršno policijsko državo. Gre le za izboljšanje delovanja policije, ne gre za politizacijo, pač pa za modernizacijo in demokratizacijo policije in zato bomo dober zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, državni sekretar. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla. Podprla ga bo, ker je prepričana, da je njegova vsebina ustrezno naravnana, da smo ga v matičnem delovnem telesu temeljito proučili in da so ob zelo konstruktivnem in kritičnem sodelovanju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki ga kaže v tem delu samo pohvaliti, sprejete nesporno dobre odločitve. Pri tem naj povem, da smo bili tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov kritični do postopka, vendar ne bolj, kot to velja za druge nujne in skrajšane postopke, ki jih pretežno pošilja Vlada v proceduro Državnemu zboru. Pri tem bi želel posebej opozoriti, da je vredno o tem resno razmisliti zaradi tega, ker smo v nekaj zadnjih primerih ugotovili, da opozicija to dejstvo, ne pa vsebino in vprašanje vsebine, zlorablja ali uporablja za to, da se postopki otežujejo, da se brez potrebe razpravlja ne o vsebinskih vprašanjih, ampak o ponavljanju stalno istih stališč in istih vprašanj, kar zmanjšuje kvaliteto dela Državnega zbora. Kar zadeva vsebino, so predlogi, ki jih je predstavila ministrica tudi danes, utemeljeni. Poudarila je bistveno vsebino, ki jo želimo doseči: to je večjo varnost državljanov, ljudi in premoženja; to je tudi večjo varnost policistov pri opravljanju njihovih nalog: to je razširitev možnosti, da se rešijo nekatere kadrovske dileme in predvsem kadrovski problemi, ki so v policiji glede operativnega dela tako, da se del policistov s schengenske meje z dodatnim usposabljanjem usposobi za operativno delo, predvsem pa, da se omogoči tudi, da del policistov, ki so mlajši, pa kljub vsemu v pokoju, pride nazaj kot inštruktor - v glavnem poenostavljam, ampak v smislu neoperativnega dela - zato, da bi se operativnih nalog lahko lotili mlajši policisti. Naj povem, da je naše prepričanje, da je glede enega od temeljnih vprašanj, to je načina predlaganja izbora in razrešitve generalnega direktorja policije, predlog, ki ga je pripravljalo ministrstvo in Vlada, dober. Da so izmišljene trditve, da se s tem želi vračati v kakršenkoli star sistem - ravno obratno. Doslej so bile vedno močne kritike, da je prevelik vpliv ministrov na kadrovanje, na funkcije, ki jih mora predlagati Vlada ali ustrezni minister. Tukaj se vpliv in predlog ministrstva zmanjšuje, saj minister oziroma ministrica ne more predlagati nikogar, ki ni dobil pozitivne ocene neodvisne strokovne skupine za primernost za generalnega direktorja policija. In trditve, da je lahko to kdorkoli, demantirajo določbe, ki so v zakonu. To ne more biti kdorkoli, ampak so zahtevani zelo zahtevni pogoji opravljanja dosedanjega dela, to je visoka strokovna izobrazba s specializacijo ali visoko strokovna izobrazba z magisterijem in magistrsko izobrazbo. In končno, kar zadeva krog, iz katerega se lahko izbira, je rečeno ali policij ali kdorkoli - ni res, ne gre za kogarkoli, ampak za točno določen krog, ki pozna tudi problematiko dela policije, to so varnostni ali obveščevalni organi, organi odkrivanja ali pregona ali kazenskega sodstva. In še nekaj. Veliko kritik je bilo tudi o tem, ali se na ustrezen način dajejo pooblastila policistu, da uporabi, če gre za nevarnost, tudi določena sredstva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za vezanje in vklepanje, da bi zavaroval sebe in tudi osumljenca. Te stvari so bile tudi po razpravi v Zakonodajno-pravni službi dobro premišljene in ni razloga, da jih ne bi sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Naj v startu povem, da Poslanska skupina SDS tega zakona ne bo podprla. Predlog zakona temelji na obrazložitvi in vse ostalo temelji na pereči kadrovski problematiki, nujnosti potrebe po prešolanju schengenskih policistov in po zaposlovanju upokojenih policistov. Če bi ministrica imela takšne namen, bi spremenila štiri ali pet členov in ta zakon prinesla v Državni zbor. Tako pa domnevna kadrovska problematika in težave v zvezi s tem predstavljajo njeno kuliso in meglo za to, da lahko spreminja zakon v tistih členih, ki pa je za nas nesprejemljiv. Tudi podatki, ki so bili objavljeni danes v dnevnem časopisju, in so najnovejši podatki, govorijo o naslednji zadevi: notranje ministrstvo s policijo oziroma policija je zasedena 90,14%. Od tega so policijske uprave nekoliko bolj, generalna policijska uprava ima nekoliko nižjo zasedenost. Kot se jaz spominjam, to je 15 let nazaj, takšne zasedbe skoraj nikoli ni bilo. Med 85 in 95% je bila kadrovska zasedenost in zato za moje pojme tudi ta argument ministrice pade. Pa kljub temu da temu delu zakona nismo nasprotovali oziroma mu ne nasprotujemo. Torej, kje je problem? Problem je torej tam, kjer se reče: minister Mate je objavil razpis za generalnega direktorja policije oktobra lansko leto. Ministrici je ob primopredaji položil na mizo 15 ali koliko že vlog, in seveda ministrica bi lahko izbrala. Rekla je nekaj drugega, češ da je razpis pomanjkljiv. Razpis je razveljavila, ga popravila, in sicer v tistem delu, da je bilo več ali manj jasno iz razpisa, da želi pripeljati zunanjo osebo. Bere tudi Demokracijo, v Demokraciji sem objavil en prispevek, kjer sem zelo jasno povedal, da bo ta generalni direktor zaprisegel sam pred seboj, pred "špeglom", ker to je predvideno. Na razpis, ki ga je objavila sama, se je prav tako prijavilo 15, ali nekaj takšnega, kompetentnih ljudi, od tega 8 takšnih, ki so šli skozi celoten izbirni postopek. Med njimi tudi doktorji znanosti s tega področja, ki pišejo knjige s tega področja, ki pišejo knjige in učbenike za vse slovenske policiste. Vsi so bili ministrici všeč in so nanjo naredili dober vtis. Vendar, izbran ni bil nihče, izbrana je bila tretja oseba in postavljena za vršilca dolžnosti. To je oseba, ki se ni prijavila na ta razpis. Pojdimo na druga določila zakona. Tri mesece ste pisali ta zakon na ministrstvu. 40 od 140 členov spreminja ministrstvo. To pomeni, da ne gre za kadrovsko problematiko. Tisto lahko rešimo s štirimi členi. Utemeljitev nujnega postopka: 2.700 policistov dela na slovenskih policijskih postajah - grozno, 400 jih manjka, ne moremo; bombe in ne vem kaj je govoril predgovornik. Megla. Del megle, nič drugega. Slovenski davkoplačevalci plačujejo 9.700 policistov in ne 2.700. Res pa je to, da jih preveliko sedi v pisarnah. To pa je res. In da jih po slovenskih cestah hodi premalo, to tudi je res, ampak to je stvar reorganizacije. To je druga tema. Po sredstvih obveščanja je bilo jasno povedano, da so se na Vladi sprli okoli tega postopka, ker je eden od ministrov, in sicer predsednik Zaresa, nasprotoval takemu načinu imenovanja direktorja. Vladna zakonodajna služba je nasprotovala nujnemu postopku. Nič od tega ni bilo sprejeto, valjar gre naprej. Ta valjar pride v Državni zbor, pride do odbora, ki ga vodim sam, in predsednik zbora nam določi 6 minut na obravnavo tega zakona. Naj že danes povem, gospodje iz koalicije, vodje poslanskih skupin, tudi v prihodnje ne pričakujte drugega kot svobodno delo poslancev po poslovniku in moje tako vodenjem, ne glede na to, kdaj bomo s kakšnim zakonom končali. Tudi v prihodnje bo tako. Poglejmo zadeve naprej. Vsebina, kar se tiče generalnega direktorja policije, moram zelo jasno povedati, potrditev smo tudi sedajle slišali: modern, zahodnoevropski sistem in način. Ni res! Laž! Način, ki ga uvaja ministrstvo, je slovenska policija opustila 1988. 1988 so imenovali zadnjega policijskega vodjo, ki je izhajal iz vrst komunistične partije. Nikoli več kasneje se ni zgodilo, da bi policijski vodje prihajali iz civilnih vrst. In kako je v tujini? Ministrstvo zavaja. V Veliki Britaniji, okrožje London, metropolitanska policija. Ko odide generalni direktor policije se lahko na to mesto prijavijo izključno njegovi pomočniki. Današnji podatek iz Belgije, danes sem ga dobil - isto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Spoštovani gospod podpredsednik! Spoštovana gospa ministrica in državni sekretar! Spoštovane kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS k dopolnitvam zakona o policiji. Za spremembo o drugih v zakonodajni postopek vloženih predlogov zakonov gre pri predlagani noveli zakona o policiji za večplastne, sistemske in celovitejše rešitve in ne zgolj za spreminjanje le enega člena ali dva, kar je zagotovo vredno pohvale. Vendar po naši oceni ta množičnost noveliranih členov predstavlja tudi iskanje generalnega direktorja policije, brez sedaj potrebnega javnega razpisa, temveč bi osebo za ta položaj poiskala notranja ministrica sama. Seveda se ob tem predlaga določene pogoje, ki jih mora ta oseba izpolnjevati. To poslanci DeSUS-a podpiramo. Ukine se tudi dosedanji javni razpis, ki ga ministrica označuje kot netransparentnega, evropsko neprijemljivega in neprimernega ter ga nadomestiti z novim sistemom, to je po naši oceni tvegana poteza. Zakaj? Prepričani smo, da je sedanji sistem transparenten in objektiven, seveda ni popoln in pravilom se je mogoče izogibati oziroma jih prilagoditi tako, da tudi javni razpis pomeni zgolj pesek v oči javnosti. Vendar kljub temu menimo, da stopnja objektivnosti po sedanjem sistemu zagotavlja izbiro strokovne in odgovorne osebe. Kljub temu da gre pri tej zadevi za politično motivirano rešitev, pa nas veseli, da je, vsaj tako imenovani predhodni postopek, opredeljen na način, ki preprečuje arbitrarno odločanje. Tu imam v mislih komisijo, ki podaja obvezujoča mnenja, ponavljam, obvezujoča, tako da slednje predstavlja neko varovalko saj je ministrica v temu smislu omejena. Zato poslanci DeSUS-a ne bomo nasprotovali novemu postopku imenovanja, kljub temu da smo do te rešitve skeptični, zadržani, saj prav tako omogoča precejšen vpliv politike na izbiro generalnega direktorja policije. Je pa po našem prepričanju zakon vsekakor potreben sprememb, predlagatelj je šel v smeri širjenja pooblastil uradnih oseb policistov. Nekateri menijo, da z uveljavitvijo predlaganih rešitev v tej smeri že lahko govorimo kar o policijski državi, s čimer se v Poslanski skupini DeSUS nikakor ne moremo strinjati. Še vedno menimo, da je Republika Slovenija demokratična država, v kateri ima oblast celotno ljudstvo, v kateri se spoštujejo človekove pravice in svoboščine. Policijsko Slovenijo bi imeli takrat, ko bi policija začela delovati izključno po volji vsakokratne politične oblasti, kjer so zakonsko določena pravila postopanja mož v modrem drugotnega pomena. Ker je preverjanje posameznikov konstantno in podobno, zato pretiravanje s tovrstnimi oznakami ni na mestu. Skratka, poslanci DeSUS-a podpiramo boljšo, doslednejšo ureditev izvajanja policijskih pooblastil, predvsem pa nas veseli ministrično zaupanje v upokojence. Namreč, rešitev po kateri se lahko delovno razmerje za določen čas sklene tudi z upokojenim policistom, je vsekakor dobrodošla tako iz razloga pomanjkanja števila policistov kot iz razloga ponovne vključitve v družbeno koristne skupine z bogatimi izkušnjami in znanjem med delovno aktivno populacijo. Takšen model poznajo tudi skandinavske države in ne vidimo razloga, da se osebi, sicer že upokojeni, če sama izraža željo po tem in če je sposobna opravljati to delo, ne omogoči zaposlitev za določen čas, sploh še glede na dejansko stanje pomanjkanje policistov. Poslanci DeSUS-a smo prepričani tudi sami, smo dokaz za to, da populacija upokojencev nikakor ni, tako rečeno, "za staro šaro" niti ne predstavlja zgolj stroška oziroma da pomeni breme naši družbi, nasprotno, menimo, da smo na podlagi naših dolgoletnih bogatih življenjskih izkušnjah na določenih področjih več kot dobrodošli in da lahko aktivno prispevamo k boljši prihodnosti naše družbe. Torej, določeni segmenti predlaganega zakona so naše podpore vsekakor deležni, medtem ko imamo do nekaterih zadržke, kljub temu pa predlog novele Zakona o policiji Poslanska skupina DeSUS podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Silven Majhenič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica [[...]] [[nerazumljivo.]] [[..]] Tako obsežen, zakon kot je Zakon o policiji, si zasluži obsežno in tehtno razpravo in ne po nujnem postopku. Spremembe na področju kadrovske politike so sicer nujne tudi z dolgoročnim načrtovanjem, da zagotovimo kvaliteten kader, kot si ga policija zasluži. Ta kvalitetni kader je prihajal iz srednje policijske šole in kot vse danes kaže, je bila ukinitev te šole velika napaka. Policijska akademija daje kadre, ki niso vselej primerni, saj imajo nekateri tudi dvomljivo preteklost, kar pa se kaže skozi njihovo delo in tudi obnašanje v prostem času. To pa velikokrat povzamejo tudi mediji in povedo njihovi sodelavci, policisti. Izšolati policiste, ki so na schengenski meji in jih zaposliti za nedoločen čas, je ena od rešitev in ne najboljša. Kot je znano je na policijskih postajah štiristo odprtih in nezasedenih delovnih mest. Seveda se moramo nad tem zamisliti, zakaj odhajajo policisti iz njihovih vrst. Sigurno niso krive samo predčasne upokojitve, ampak so predvsem krivi: slaba plača, slabi pogoji dela, preobremenitev zaradi pomanjkanja kadrov in tudi šikaniranje s strani vodilnih na policijskih postajah. Država si ne sme privoščiti, da represivni organ, kot je policija, izgublja na veljavi, saj to daje moč tistim, ki zakon zavestno kršijo. Policistom je treba vrniti njihovo dostojanstvo, njihov ugled, ki so ga nekoč imeli, predvsem pa avtoriteto, ki je pa sedaj čisto na dnu. Ne moremo si privoščiti, da izgredniki komaj čakajo, da pridejo policisti na kraj dogajanja, da jih bodo žalili in se z njimi spopadli. Temu je treba narediti konec ter takšne prekrške strogo sankcionirati. To pa je tudi tisti del razprave, ki se navezuje na uklonilni zapor in utemeljitev, da prekrškarji spadajo v zapore zaprtega tipa. Poklicati in zaposliti upokojene policiste je le začasna rešitev, ki bo težavo rešila na kratek rok. Morda bi kazalo prezaposliti ljudi iz pisarn v operativne službe in bi si s tem rešili problem v policiji pa še odvečnega kadra v administraciji bi se rešili. Boljša varnost policistov je sigurno eno od občutljivih poglavij, ki si zasluži širšo razpravo. Predstojniki policistov o tem neradi govorijo, zato pa je treba sprejeti takšen zakon, ki bo omogočal varnost policistov pri opravljanju dela, državljanom pa korekten postopek. Urejanje policijski pooblastil, kot so uporaba prisilinih sredstev, osebni pregledi, pregledi stvari, vidnega dela vozila je pooblastilo, ki je sestavni del njihovega dela, ki pa ni v zakonu precizno zapisano. Zato je treba, da se v temu delu jasno in nedvoumno zapišejo postopki, ki so nedvomno zelo pomembni za osebno varnost policista in varnost ljudi. S tem pa se bodo policisti zavarovali tudi pred morebitnimi zlorabami tožb in disciplinskimi postopki kar pa je danes že vsakdanjica med policijskimi vrstami. V Slovenski nacionalni stranki se nam ne zdi prav, da se v pisanje Zakona o policiji vse bolj meša politika, ljudje, ki nimajo predstave o delu policije, še posebej v tistem delu, ki govori o postopku in uporabi prisilnih sredstev. Še posebej tukaj izstopa varuh človekovih pravic, ki pa je vedno na strani tistih, ki so v prekršku, nikoli pa na strani policista, ki je postopek vodil. V Slovenski nacionalni stranki zagovarjamo, da zakon piše stroka. Tudi tisti, ki to delo opravljajo na terenu, kajti le takrat bo zakon dober in sprejemljiv za vsakogar. Moderni koncept imenovanja ter razrešitev generalnega direktorja Policije, pa je tema, v kateri se ravno v popolnosti ne moremo strinjati, saj menimo, da bi moral biti generalni direktor iz vrst policije, skratka iz stroke. V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, pa tudi iz prakse je razvidno, da mora biti generalni direktor iz vrst policije, seveda, z določeno prakso v policiji in ustrezno izobrazbo. Neresno je razmišljati, da bi takšen represivni organ kot je Policija vodil nekdo, ki nima ustreznega znanja in prakse, ki jo je dobil v policijskih vrstah. Upam, da boste pri imenovanju direktorja upoštevali naše predloge in tako pripomogli h kvaliteti kadra v Policiji. V Slovenski nacionalni stranki bomo Zakon o policiji podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Gvido Kres.
Gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Novela Zakona o policiji prinaša številne novosti, predvsem na štirih področjih: na področjih kadrov, na področju varnosti in optimalnejšega dela v policiji, področju policijskih pooblastil in področju imenovanja oziroma razrešitve generalnega direktorja Policije. Naj se najprej dotaknem samega postopka. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da ni prav, da se toliko predlogov zakonov obravnava po nujnem postopku. Ne vem, morda je narobe razumljeno samo bistvo nujnega postopka. Morda se ga razume in zlorablja. Karkoli že, za sprejem zakona so v bistvu predvidene tri obravnave in seveda dovolj časa, da se na koncu sprejme takšen zakon, kot je treba. Občutek imam, da nas je malo preveč zajelo to protikrizno ukrepanje in da je Vlada to protikrizno razmišljanje prenesla na vsa področja. Kar naenkrat je vse zelo nujno. In, če ne bomo nekega predloga zakona sprejeli s svetlobno hitrostjo, se bo sesul ves sistem. Lepo vas prosim, da se malo bolj selektivno določa nujni postopek za sprejem zakonov. In, če se vrnem k vsebini. V obrazložitvi predloga zakona je kot razlog za nujen postopek omenjenih 400 nezasedenih delovnih mest na območjih policijskih postaj. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sicer podpiramo idejo, da se ta mesta zapolnijo iz dela tako imenovanih šengenskih policistov in z reaktiviranjem že upokojenih policistov. Res je, da je na terenu zaznati kadrovsko problematiko. Predvsem kar se tiče ukrepanja v nujnih primerih. Opozarjamo pa, da teh težav ne bo odpravilo zgolj večje število zaposlenih, ampak tudi njihova strokovnost in sposobnost. Spremembe se obetajo tudi na področju policijskih pooblastil. Policistom naj bi bilo omogočeno opraviti tako imenovani osebni pregled, ki se nanaša na pregled osebe, stvari in vozila. Gre za primere, ki se v praksi pogosto dogajajo, ko policisti iz razloga javne varnosti in z namenom zasege predmetov opravijo pregled osebe in stvari, ki jih ima ta s seboj. Strinjamo se tudi s tem, da se v zakonu jasneje opredelijo pogoji za uporabo sredstev za vklepanje in vezanje. Prav tako, da se ustvarja možnost uporabe tehničnih sredstev za odkrivanje in dokazovanje prekrškov ter uporaba foto, avdio in video opreme. Nenazadnje naj se dotaknem le še spremembe, ki se nanaša na imenovanje generalnega direktorja Policije. V predlogu zakona je zapisano, da so zaostreni in bolj natančno določeni pogoji oziroma kriteriji za kandidiranje na to mesto. Spet smo pri tako imenovanih kadrovsko-akreditacijskih svetih in strokovnih komisijah, ki pa po našem mnenju same po sebi še zdaleč ne zagotavljajo res dobre in strokovne izbire. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke torej menimo, da nek moderen in zakompliciran koncept imenovanja še ne pomeni, da bo imenovani potem zares deloval dobro in strokovno. Nekako se nagibamo k temu, da bi bilo bolje, da je za direktorja imenovan nekdo, ki je doma na področju policije, ne pa da prihaja od zunaj. Poslanci Slovenske ljudske stranke menimo, da je zelo pomembno, da si minister ali pač Vlada izbere takšnega generalnega direktorja Policije, ki mu res zaupa in v čigar sposobnost zares verjame in, kar je bistveno, da potem za takšno izbiro nosi absolutno vso odgovornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Poslanska skupina SDS je vložila amandma k 2. členu, zato odpiram razpravo o 2. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo besedo? Odpiram čas za prijavo. [[Oglašanje v dvorani.]] Gospod Gorenak, bomo še enkrat kasneje. Besedo ima gospa Janja Klasinc.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog Ministrstva za notranje zadeve, ki je pripravilo spremembe dosedanjega zakona o policiji na tem področju, podpiram. Namreč, mislim, da ureditev, ki jo predlaga, zagotavlja, da bo izbran strokovnjak. Vsekakor ne morem pristati na tezo kolegov iz opozicije, predvsem iz SDS, da gre za politično izbiro. Poglejmo čemu mora zadostiti kandidat za novega generalnega direktorja. Imeti mora najmanj 15 let delovnih izkušenj na področju delovanja varnostnih in obveščevalno-varnostnih organov, organov odkrivanja ali pregona ali kazenskega sodstva. Zahteva se še najmanj 5 let delovnih izkušenj na vodstvenih delovnih mestih. Povejte mi, kateri politik oziroma politična oseba pa izpolnjuje te kriterije, prav gotovo ne, to je stroka. In še nekaj, ta nova varovalka tričlanskega organa oziroma strokovne komisije je prav tako, po mojem mnenju, dobro zastavljena. Namreč, minister ne more niti imenovati, niti razrešiti - kar je novost, generalnega direktorja, če ta tričlanska komisija tega ne odobri. Poglejmo kdo so člani tričlanske komisije. Prvič je to predsednik Uradniškega sveta. Že Uradniški svet in njegov predsednik se po sedanji zakonodaji Zakona o javnih uslužbencih izbira zelo natančno in strokovno. Potem, je predstavnik Državnotožilskega sveta. Tudi tu bomo rekli, verjetno, da gre za strokovno funkcijo. In tretjič, ugledni zunanji strokovnjak, ki ga imenuje predsednik republike. Tukaj so imeli v razpravi na Odboru za notranjo politiko seveda največ pomislekov kolegi iz SDS-a, vendar sama mislim, da če je pripravljen, in po zagotovilih predstavnikov ministrstva, je predsednik republike imenovati svojega kandidata, strokovnjaka iz teh vrst v komisijo, da to dviguje ugled delu te komisije in seveda potem tudi izbranemu kandidatu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica za notranje zadeve, spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci. Najprej bi se mogoče želela na kratko dotakniti same procedure tega sprejemanja Zakona o policiji. Sama namreč menim, da je popolnoma nesprejemljivo in nedopustno, da ta zakon sprejemamo po nujnem postopku. Sama namreč smatram, da gre za tako pomembno in občutljivo problematiko, o kateri bi vsekakor morali širše govoriti, narediti javno razpravo in potem zakon obravnavati po rednem postopku. Predvsem zato, ker se mi zdi, da znotraj tega zakona uvajamo nekatera nova pooblastila, kot je recimo pregled osebe in stvari, kjer gre za izjemno občutljivo problematiko, ki popolnoma zadeva tudi integriteto vsakega posameznika. Zato sama menim, da bi glede procedure bilo bistveno bolje, če bi ta zakon sprejemali in obravnavali po rednem postopku. Kar pa se tiče amandmaja, ki smo ga vložili v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in ki pravi, da se 2. člen črta - to je tisti člen, ki govori o imenovanju direktorja Policije -, lahko povem, da bi po mojem mnenju sicer bilo bolje, če bi bil generalni direktor nekdo iz vrst policije, ki bi svoje delo zares strokovno opravljal, predvsem pa tisti, ki bi v celoti poznal policijsko delo. Vendar naj rečem, da me to pravzaprav niti toliko ne moti. Bolj me moti nekaj drugega, kar je omenila že na začetku gospa Klasinčeva, in sicer zadeva, ki sem jo sama sprožila že na Odboru za notranjo politiko. Gre za to, da se v imenovanje direktorja Policije vmešava oziroma, tako ste določili znotraj tega zakona, da se neposredno oziroma posredno vmešava tudi predsednik države. Po mojem mnenju gre v tem primeru za veliko politizacijo policije. Dejstvo je namreč, da je to velik problem, ko se v imenovanje direktorja Policije vmešava sam predsednik države. Nekoč je predsednik države dejal, da so povojni poboji drugorazredna tema, danes pa se očitno ukvarja z bistveno bolj pomembnimi temami, kot je imenovanje generalnega direktorja policije. To pa se mi zdi pod vsakim nivojem, da se predsednik s takšnim imenovanjem kakorkoli ukvarja. To pa je, po mojem mnenju, drugorazredna tema za predsednika oziroma bi morala biti drugorazredna tema za predsednika države. Seveda tega ne govorim na pamet, kajti tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je jasno povedala, da je treba globoko razmisliti o tem, ali bi se dejansko lahko predsednik države vmešaval v imenovanje generalnega direktorja Policije. Sama bom zato seveda podprla amandma, in sicer, da se 2. člen črta. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Janja Klasinc, imate repliko? [[Oglašanje v dvorani: "Bila je imenovana."]] Gospa Janja Klasinc, izvolite.
Poglejte, reagirala bi na dikcijo kolegice Irglove v zvezi z vmešavanjem predsednika države v imenovanje generalnega direktorja. Mislim, da se predsednik države ne vmešava. Predsednik države tudi ni noben predstavnik kakšne politične stranke, da bi bil politična osebnost in bi s tem diskreditirali nek proces odločanja, kot sem že dejala, mislim, da mu samo dvignemo ceno s tem. Drugič pa ne razumem, kako to, da se tu pogrevajo neke iz konteksta iztrgane izjave. Predsednik republike nikoli ni rekel, da so povojni pogoji drugorazredna tema, ampak je rekel, da so [[...]]
Gospa Klasinčeva, vi imate možnost pojasniti svoje stališče in svojo razpravo. Jaz soglašam z vami sicer glede tega, ampak [[...]]
Razumem. Ampak veste ta resnica, gospod predsednik, ta laž postane potem resnica, če se jo večkrat ponavlja. In zato bi rada demantirala. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej tudi prej, v poročilu o delu odbora sem slišala, s čimer se seveda ne strinjam, da je bilo večinsko ocenjeno na Odboru za notranjo politiko, pravosodje in javno upravo, da je način imenovanja generalnega direktorja Policije, tako kot je tukaj predlagan, nek način, ki je bil v veljavi v komunističnih režimih. Torej, v komunističnih režimih, če se prav spomnim, denimo, je bilo daleč od tega, da bi bili predsedniki republike izvoljeni na neposrednih splošnih sodobnih volitvah in zato se mi zdi tukaj seveda ta primerjava povsem neumestna. Tudi dejstvo, da je predsednik odbora izračunal, da je bilo vsakemu poslancu na odboru na voljo samo šest minut za razpravo o temu zakonu, ne drži. Namreč, po eni strani vemo, da je prav Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke na ta odbor pripeljala celo vrsto poslancev, ki so seveda lahko tako kot vsi ostali člani in članice razpravljali, niso pa mogli glasovati in to se je seveda tudi poznalo potem na času, ki smo ga porabili za to obravnavo. Ampak, jaz tudi sicer ne dam veliko na to, koliko časa je na voljo za razpravo o nekem zakonu. Winston Churchill je nekoč dejal, če govorec ne more nečesa na kratko povedati in ne more iti v svojem govoru v globino, gre v širino. In to je bilo na tej seji, na teh nadaljevanjih Odbora za notranjo politiko več kot očitno. Več kot očitno je tudi bilo, da se je poskušalo in tudi uspelo zavlačevati z delom tega odbora. Torej, jaz nasprotno menim, da sicer ne vem, kaj naj bi pomenil terminus, da se predsednik vmešava. Kaj to pomeni dejansko, da bi se predsednik vmešaval v neko zadevo? Jaz si predstavljam, da ravno s tem, ko je uvedena pristojnost predsednika republike, da on imenuje tretjega člana te komisije, nekoga, ki je strokovnjak, ugleden strokovnjak, neodvisna oseba na konkretnih področjih, ki so se vsebinsko povezana s poznejšim delom generalnega direktorja Policije in s policijo v celoti. To kvečjemu ocenjujem kot tisto, kar je pozitivno pri tem predlogu zakona. In tako smo pač tudi večinoma menili, zato mislim, da s tem ni nič narobe. Mi nasprotujemo, da bi se ta amandma sprejel, kajti s sprejetjem tega amandmaja bi pravzaprav izničili tisti osnovni namen, ki ga predlagatelj tukaj zastopa in uveljavlja. In še nekaj. Spomnila bom samo na to. Pred več kot dobrim letom sem prejšnjega ministra za notranje zadeve vprašala, ali je res, da je policija kadrovsko tako zelo podhranjena. Namreč, dnevno smo dobivali tudi poslanci posamezna obvestila, s strani posameznih policistov in s strani policijskega sindikata. In tudi sami smo se imeli kdaj pa kdaj priložnost soočiti z dejstvom, da je policistov, ki bi delali na terenu, ki bi se odzvali na glasove, klice na pomoč opozorila občanov, državljanov, bilo premalo. In to je bilo neizpodbitno dejstvo. Takrat je minister zamolčal to dejstvo in je govoril, da je teh policistov dovolj. Torej, vprašajmo se na ta način. Če drži, da je policistov premalo, potem je splošna varnost v tej državi, državljank in državljanov, okrnjena in je potem nujno, več kot nujno, da s tem zakonom to stvar in to stanje spremenimo in zato seveda tudi zaradi tega ne morem tega amandmaja podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospa ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi. Gospa ministrica je v svoji obrazložitvi na začetku dejala, da je bila v preteklem obdobju politika na področju policije katastrofalna. Po šestih mesecih njenega vodenja policijskega resorja, pa je policija očitno pred kolapsom. Torej, treba je povedati natančno, nismo slišali, da bi bilo kaj katastrofalnega v policiji v prejšnjem mandatu, ampak da v tem mandatu pa očitno gre marsikaj narobe. Prav tako smo slišali, da se danes primerja, jaz nimam nič proti, je bila takšna dikcija, kot da imajo v tej državi odvetniki preveč pooblastil na račun kriminalistov. Ko smo pa spreminjali Zakon o odvetništvu, je pa bilo v prejšnjem mandatu vse narobe, ker je bilo storjeno v zvezi z Zakonom o odvetništvu. Tako uporabljati iz ure v uro za dnevno politiko argumente se mi zdi kontra produktuvno in prav gotovo se bo to tudi opotekalo gospe ministrici. Tudi v uvodu, ko prehajamo na 2. člen, ki je, milo rečeno, poskus kako bi naj, učenec v 5. razredu napisal prosti spis, čim bolj obširen. Namreč, ne morem se strinjati, da je treba materijo imenovanja neke komisije oziroma imenovanja direktorja Policije razširiti v šest ali sedem členov, v katerih so nekatere dikcije, moram reči, da smešne ali zelo nerodno napisane, na najdem pravega izraza, potem bom tudi nekaj citiral. Ni čudno, da so te rešitve, med katerimi je daleč najbolj sporna, da ob to zadevo na zelo nedostojanstven način vpletajo tudi inštitucijo predsednika države. Jaz bom branil inštitucijo predsednika države in si zamišljam, da predsednik države kot vrhovni poveljnik oboroženih sil ne more iti tako nizko, da bo imenoval člana komisije, ki bo potem predlagala ministrici kandidata, ki ni obvezen za direktorja Policije, hkrati pa predsednik države že ima vpliv na sestavo uredniškega sveta. Je že njegova funkcija tam zajeta. Nihče me ne bo prepričal, da so taki manevri v dvojni funkciji: politizacije in zlorabe policije v politične namene in digresiji ali pa miniranju ugleda predsednika republike. Ni čudno, da je Zakonodajno-pravna služba to takoj ugotovila, neskladnost takšne rešitve, celo z Ustavo in gospa ministrica je zelo, moram reči, danes skušala informirati tukaj zbor, da je bilo karkoli umaknjenega. Pri 19. členu je predstavnica Zakonodajno-pravne službe za eno stvar za eno nianso rekla, da sprejema pojasnilo ministrstva. Ko smo razpravljali o 2. členu, kakršnekoli spremembe stališča ni bilo in tudi pisni dokument Zakonodajno-pravne službe je merodajen in ni bil umaknjen. Tako da ne bi zgledalo, da so dikcije, ki so tu, na kakršenkoli način umaknjene. In tu pravijo, da to, kar se predlaga, lahko pomeni širitev pristojnosti predsednika republike, kot so določene po ustavi. Skladno s prvim odstavkom 107. člena Ustave namreč predsednik republike nima pristojnosti glede sodelovanja v postopkih izbire kandidatov za opravljanje javnih funkcij, pač pa lahko imenuje državne funkcionarje, kadar je to določeno z zakonom. Zdaj član komisije, ki bo ministrici predlagal, ni državni funkcionar. Če me bo kdo prepričal o tem, da je to državni funkcionar, potem smo postali "banana država". Morda je cilj te koalicije, da postanemo "banana država". Cilj tega člena in tega zakona v celoti pa je zamegljevanje pristojnosti, dajanje osnove, da se bo lahko politično kadrovalo in da se bodo -očitno, ker na to napeljujejo nekatere druge dikcije v tem zakonu - po potrebi kršile in omejevale tudi človekove pravice, mimo tega, kar predvideva ustava. Zaradi tega je treba ta člen odpraviti in zrušiti. To je sicer pokrivanje ministričinega ravnanja, ko je zavrgla veljaven razpis, veljavno izbiro, priporočila, torej je negirala neko drugo komisijo, ki bi imela zakonsko osnovo. Tisti razpis je bil razveljavljen. Imenovan je bil v.d., vršilec, in za to osebo nismo rekli žal besede. Slišim pa, da je preresno jemal govorjenje sedanje oblasti o neodvisnosti policije, da je dejansko ravnal neodvisno. In menda je bil, to sem že povedal, deležen silnih groženj in ne vem česa, ker policija raziskuje Jankovića in podžupana v korupcijski zadevi, ko je šlo milijon evrov kar tako za fiktivne posle. On je razumel, da lahko vsakega državljana, ki je storil kriminalno dejanje, preiskuje. In zdaj je treba najti način, seveda z veliko besed, kako ga je treba galantno odpraviti, navidezno galantno odpraviti. Marsikaj mi tu ni všeč, ker praktično ta zakon predvideva tudi širitev uporabe posebnih metod in sredstev, kar je poseben postopek. Toda, da vam bo jasno, pa da bo javnosti jasno, kaj še predvideva, kar sploh ni potrebno, kar je samo po sebi umevno oziroma sproža tudi nekatera vprašanja; ko 5.c člen razčlenjuje kdaj Vlada na predlog ministra lahko predčasno razreši generalnega direktorja policije, pravi, prvič, če to sam zahteva. Če sam zahteva se ga pa lahko razreši. Zaradi trajne izgube delovne zmožnosti za opravljanje funkcije. In sporno, tretjič, če je bil pravnomočno obsojen zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti ali če je bil obsojen na nepogojno kazen zapora, pravimo, več kot tri mesece. Iz tega, kot ste tukaj notri zapisali pa imam občutek, da boste kadrovali tudi med pogojno, s svojimi ljudmi v zaporih, ki so obsojeni. Saj tisti so za del policijskih zadev specialisti, ampak jaz si ne morem predstavljati, da bo v okvir kandidatov za direktorja Policije prišel nekdo, za katerega se predvideva, da je storil naklepno kaznivo dejanje. In držite to stran, ker je sramota za državo. Na takšen način, tako nizko se je pripravljeno iti v policiji. Torej, tako kot je ugotovila Zakonodajno-pravna služba je ta člen v sporu z Ustavo, je nasprotno z Ustavo, bo tako ovrženo na Ustavnem sodišču, toliko zaupanja pa še imam. In zaradi tega, gospa ministrica, je zdaj priložnost, da to umaknete in ne tonete nižje v tem, kako rušiti pri nas ustavni sistem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Marinič.
Hvala lepa za besedo, lep pozdrav vsem skupaj. No, jaz bom skušal biti v okviru amandmaja k 2. členu, čeprav je to zelo široko. Tisto, na kar pa velja opozoriti v našem predlogu obrazložitve našega amandmaja, pa vendarle skušamo dati en pozitiven prispevek, da bi ministrstvo izhajalo iz nekih preizkušenih metod in načel dobrega kadrovanja kot je denimo v Slovenski vojski ali morda v tožilski organizaciji. To je samo naš apel, o katerem smo bili prepričani, da boste razmišljali, da se ne bi zgodilo to, kar se je zgodilo v Novi Ljubljanski banki, kjer ste pozabili, da imate neke kase, da imate ne vem kaj še vse, neke komisije, ne vem koliko jih imate, od tega zdaj ni nič več. In seveda s kadrovanjem začeti tako, da greš v spremembo zakona je ena najslabših možnih variant, je pa vsaj, politiki to dobro razumemo, ena najbolj trdnih na katere se lahko opiraš, ko te kdo kaj vpraša. Pa še nekaj je treba opozoriti. Veste, v koaliciji in opoziciji poznamo koalicijski sporazum, ki ste ga podpisali in ki je neko vodilo korektnega spoštovanja nekih dogovorov o medsebojnem sodelovanju. In na strani 50 tega koalicijskega sporazuma ali koalicijske pogodbe ali kakorkoli hočete, imate v prvem odstavku napisano, da ne boste počenjali tega, kar počenjate danes. To je velika škoda, kajti na koncu dobiš občutek, da govorite eno, počenjate drugo, pišete pa nekaj tretjega.
Hvala lepa, gospod Marinič. Oprostite, še se javljajo, bom dal čas za prijavo. Začenjam s časom za prijavo. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala. Torej, jaz moram pri tem zakonu ugotoviti, da se srečujemo s podobno prakso, kot že pri nekaterih drugih. Ministrica ali ministri nas prepričujejo, da je nekaj nujno, da je nekaj problem, potem pa rešimo zraven še kar nekaj zadev, ki sploh niso problem. Tako je bil za ministra za pravosodje problem brezplačna pravna pomoči, pa smo morali nekaj na hitro narediti. Pri ministrici za notranje zadeve je problem kadrovski, pa bomo zraven uredili še generalnega direktorja Policije, ampak tako pač je. Očitno moramo na to pristajati oziroma v naši poslanski skupini ne pristajamo in tudi ne pristajamo na besede kolegic, ki pravijo, da zavlačujemo postopke. Potem bi lahko tako smatrali, da je tudi danes zjutraj koalicijski predsednik enega od odborov, gospod Rop, ki ni uspel končati do seje in smo zaradi tega imeli prekinitev, zavlačeval postopke oziroma seje odbora. Jaz mislim, da se skuša s spremembo zakona legitimizirati neko početje, ki ni bilo v čast ministrici z imenovanjem generalnega direktorja oziroma v.d. generalnega direktorja. Govorim o zadnjem imenovanju, ko smo en razpis razveljavili, objavili drugega, na katerega so se določeni ljudje prijavili, tudi izmed njih niste nikogar izbrali, ampak nekoga tretjega. Očitno zdaj tudi ta ni v redu oziroma se ni izkazal in z njim niste zadovoljni. In ves čas nam dopovedujete, da ne gre za politično imenovanje, da želite policijo voditi drugače ali pa imenovanja voditi drugače, ampak celo vaš koalicijski partner DeSUS ugotavlja, da bo sprememba, ki jo predlagate, pomenila precejšen vpliv politike na izbiro. So zelo skeptični, ampak očitno premalo, da bi zakon zavrnili, kar pomeni, da ga bodo potrdili. Govorite tudi o tem, da je bil do zdaj sistem in imenovanje netransparenten, zame je sistem na katerega se lahko prijavijo vsi pa res najbolj transparenten, ker je javni razpis in se lahko prijavijo strokovnjaki. Zdaj boste v nekem ozkem krogu poiskali tistega strokovnjaka, ki vam bo ustrezal. Zato bom jaz podprla naš amandma k 2. členu, da se vsi ti členi, ki govorijo o drugačnem imenovanju generalnega direktorja, črtajo. Bi pa opozorila ob tem še na 5.a člen, v katerem zapišete: "V primeru, da generalni direktor nima opravljenega izpita za izvajanje policijskih pooblastil", vemo, da je to policijska šola, ki lahko traja od 18 mesecev do 4-ih let, "se na podlagi strokovnih izkušenj", na tožilstvu, recimo, ki se po tem členu zahtevajo za imenovanje funkcije generalnega direktorja "po samem zakonu šteje, da ima opravljen izpit". To pomeni, da so vsi tisti, ki so hodili v šolo toliko let, hodili kar tako, nekdo bo lahko to šolo dobil podarjeno z imenovanjem za generalnega direktorja. Jaz tega ne morem podpreti, zato, kot rečeno, bom podprla naš amandma k temu členu. Mislim, da način imenovanja, ki ga ministrica predlaga, oži možnost, da bi se lahko prijavili mnogi strokovni kadri, ki bi lahko policijo vodili strokovno, pač pa bomo imeli nekega ministrici ljubega generalnega direktorja.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Melita Župvec.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz amandmaja Slovenske demokratske stranke ne bom podprla. Tudi iz razloga, ker se ta tema tukaj v tem Državnem zboru obravnava z neko posebno ihto, z dramatiziranjem, govori se o lažeh, o zavajanju. Govorimo o 10.000 ljudeh, ne o sistemu kot takem. Slovenska policija so ljudje, policistke in policisti, z imeni in priimki. In kot je dejal eden izmed njih, ki prihaja iz Slovenske policije, nedvomno gre za enega najtežjih, a hkati družbi najbolj predanih poklicev, ki si zagotovo zasluži posebno pozornost. Zato je prav, da to temo obravnavamo s posebno pozornostjo in ne s tenkočutnim občutkom za politično dramatiziranje in ihto in da je konec svet, ker ga ni. Jaz imam poleg vsega, kar je bilo povedano, predvsem eno pobožno željo. In to je, da bi slovensko policijo končno vodil človek, o katerem ne bi skoraj vsak dan pisali časopisi, o katerem ne bi vsak dan poslušali neke zgodbice. V preteklem mandatu je bilo teh zgodb kar nekaj. Slišali smo kako so se postavljali šotori, kako so se dajala navodila, pa še kaj drugega tudi. Rada bi, ne glede na to, kaj bo zapisano v zakonu, da bi to mesto prevzel človek, ki bo to funkcijo jemal odgovorno, nekdo, ki bo skrbel za integriteto Slovenske policije, nekdo, ki ga bodo njegovi podrejeni priznavali kot avtoriteto, ki bo imel ugled zaradi svojega znanja, in ne zaradi tega, kar so o njem v preteklosti nekdaj pisali neki mediji. Predvsem pa, da bo avtonomna osebnost. Toliko govorite o političnem kadrovanju. V sedanjem veljavnem zakonu je bilo tudi jasno zapisano, kdo lahko zasede to mesto. Ja, kdo pa je zasedel mesto generalnega direktorja Policije v preteklem mandatu? Policist. S kakšnim ugledom? S kakšno avtoriteto? Kje je bil ta policist prej v preteklih letih? Kje je bil notranji minister prej v preteklih letih? To so vse neke zgodbice, ki se vlečejo iz preteklosti, in smo spet pri nekem politiziranju. Kot sem rekla, želim si, da bi bil na tem mestu človek, ki bi imel ugled zaradi svojega znanja, ki ga ima, ne pa zaradi takšnih ali drugačnih povezav in zgodb iz preteklosti, ki se potem vlečejo ves čas. Ker to nenazadnje meče slabo luč na vso slovensko policijo, na številne druge policistke in policiste, ki vsak dan odgovorno opravljajo svoje delo in, sem prepričana, tudi z nekim občutkom za odgovornost, ki jo imajo. In, gospod Gorenak, vaš pogled pove vse, res. S takšno ihto, s takšno zaletavostjo ste se zaletavali v to temo. Če je tema res tako odgovorna, potem pristopite z argumenti, ker jaz pri vsem vašem sestankovanju na odborih nisem slišala nobenih pravih argumentov; razen tega, da se vpeljuje policijska država, da se bo politično kadrovalo in tako dalje. Vse to je že slišano. Dobro bi bilo, če bi prišli s kakšnim drugim podatkom. In govorite, kako v preteklem mandatu ni bilo nobenih problemov v slovenski policiji. Ja, pa saj so sami policisti opozarjali na to, da niso zadovoljni z razmerami [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Ali smem povedati do konca, gospod Jerovšek? Glejte, mislim, da predsednik republike mirno spi, ker ima tu res goreče zagovornike, toda verjemite, on jih ne potrebuje, ker predobro dela. Dovolite, da povem do konca. Dejali ste, da v preteklem mandatu ni bilo nobenih problemov v slovenski policiji. Saj so ljudje, ki delajo znotraj policije, ki poznajo sistem, razmere, sami opozarjali na to. In mislim, da je treba poslušati takšna opozorila, ne pa političnih opozoril, ki prihajajo s te ali one strani.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Ihta, ki ste jo omenili, gospa Župevčeva, je povzročena z vaše strani. Vaša koalicijska vlada je predlagala nujni postopek in vaša koalicijska večina v podobi vodij poslanskih skupin - če tega še ne poznate, tako potekajo postopki v Državnem zboru - je določila nujni postopek. Če bi ta postopek bil redni postopek, bi imeli tri mesece časa. Če bi ta postopek bil skrajšan, bi imeli vsaj mesec in pol časa. Torej, zavračam take vaše trditve. Podpišem se pa pod 50% tega, kar ste govorili. To je tisto o spoštovanju policistov, o njihovem delu in tako dalje. Podpišem to zadevo. Vendar, to so vaše floskule. Take floskule ste lahko prodajali tudi v preteklosti. Kar se tiče pa mojih argumentov, so bili pa zelo jasno povedani, zakaj nasprotujemo temu členu in ne zakonu. Kar se tiče zakona in ostalih členov, smo jasno povedali, da podpiramo tiste posamezne stvari, ki se nanašajo na policiste. Sploh je dobra tista, ki se nanaša na njihovo varnost, varnost njihovih družin. Trikrat se je treba podpisati pod takšno zadevo, ne pa pod tisto kukavičje jajce ali nojevsko jajce, ki se imenuje "imenovanje generalnega direktorja". Nakazli ste lepo podobo bodočega generalnega direktorja, takšne smo že kdaj imeli, ne bom rekel samo pod našo vlado. Smo že imeli dobre direktorje. Zdaj pa prvič, prvič odpiramo pot politikom. Namreč, po Ustavi noben policist ne more biti član politične stranke, po ustavi - poudarjam. In če je zagotovljeno notranje kadrovanje, pomeni, da gotovo dobimo nepolitičnega šefa policije. S tem, kar ste pa napisali, pa lahko zagotovo dobimo političnega šefa. In tak jaz mislim, da je na poti. Zato smo temu nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Res mi je bilo v zadovoljstvo poslušati kolegico Melito Župevc, tudi zaradi tega, ker vse, kar je očitno poslušala in razumela je razumela, napačno in prišla v popolno protislovje sama s seboj. Očitno je nenaspana, je slabo spala to noč in se ji je to zgodilo.
Gospod Jerovšek, [[...]]
Ja?
[[...]]ali pojasnjujete svojo razpravo, ker to je namreč vsebina replike.
Ne, glejte, govorila je, da obravnavamo s posebno ihto. In v naslednjem stavku je rekla, da bi bilo treba to točko obravnavati s posebno pozornostjo. S posebno ihto obravnavamo zaradi tega, da povemo kronologiji, zakon je bil v obravnavo poslan 8. maja, 10. ali 11. je Kolegij sprejel nujni postopek, 12. pa je prišlo mnenje Zakonodajno-pravne službe. In tisti, ki so sprejeli tak postopek, od katerega ste se verbalno vsi ograjevali, samo na Kolegiju ravnali drugače. To ste spravili postopek v neko ihto - ihtavi postopek. In tisti govorite o ihtavem postopku, ki potem v drugem stavku rečete, da bi bilo treba s posebno pozornostjo. Tu bi se lahko srečali. Zakoni, ki so po nujnem postopku, niso deležni posebne pozornosti. In kolegica je tudi rekla, da sem jaz rekel, da ni bilo v preteklem mandatu nobenih napak v policiji. Absolutno nisem nič takega rekel. Povedal pa sem, da je ministrica rekla, da je bila katastrofalna politika in da je bilo katastrofalno stanje. O katastrofalnem stanju pa ni nihče rekel niti vi, kot takratna opozicija, takrat niste tega govorili. In zaradi tega, se mi ne zdi seveda, zahajanje v take nesmisle in take kontradikcije produktivno tukaj. Je pa pravzaprav dobro, ker bo pač javnost potem videla, kakšni so bili resnični nameni sprejema tega zakona po nujnem postopku.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marinič, mislim. Gospod Miro Petek.
Hvala lepa za besedo. Dober dan želim. Amandma bom seveda podprl. Želimo popraviti ta zakon, ki je prišel v parlament po nujnem postopku, kot da bi živeli v nekih izrednih razmerah. Sicer pa ta zakon, tako kot mnogi drugi, ki smo jih sprejemali v tem času, kaže na najmanj dvoje. Na patološko narcisoidnost te oblasti na eni strani in že kar na pregovorno nesposobnost te oblasti na drugi strani. Spomnite se, po dveh mesecih smo sprejemali popravek Zakona o subvencioniranju delovnega časa. Čaka nas samo še to, da bomo popravljali zakone, ki ne bodo niti objavljeni v Uradnem listu, takrat pa smo res na poti v Guinnessovo knjigo rekordov. Slabo je, če neka domišljija ali pa domišljavost vodi v neke pravne norme, kar se dogaja tudi v tem primeru. Mi takih zakonov ne nameravamo podpirati. To se je že dogajalo v času socializma oziroma komunizma, ko smo imeli opravka s samoupravljanjem, ki ga je seveda vodil gospod Kardelj, ko smo neko fikcijo, iluzijo uzakonjevali. Samoupravljanje ni bil zakon, to je bil celoten sistem. Sam postopek imenovanja direktorja, o čemer je bilo tukaj precej že rečenega, na nek način vodi v razmislek, da se počasi selimo v nek predsedniški sistem, saj na nek čuden način pri tem poslu pač sodeluje predsednik države. Manjka nam samo še to, da bomo čez leto ali dve uvedli ponovno miličnika ali ljudsko milico. Že doslej je bil sistem oziroma sedanji sistem imenovanja vršilca dolžnosti direktorja slovenske policije je bilo po svoje škandalozno. Opravljeni so bili vsi postopki, ljudje so se prijavili, šli so skozi vse procedure, nekateri so dobili odlične ocene, bili so napisani, objavljeni v vseh medijih, nato pa dobimo direktorja ne po strokovnih referencah pač pa po osebnih simpatijah in to je seveda slabo. Naj za konec rečem še to, res je na nek način težko biti razočaran nad to vlado, kajti doslej slovenskega naroda ni niti z eno potezo očarala. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Jaz v začetku ugotavljam, da nas je devet koalicijskih poslancev, opozicijskih malo več, predpostavljam, da me tako ne bodo poslušali, gospod predsednik, vsaj koalicijski ne, zato bom govoril ministrici in državnemu sekretarju, imam občutek da bo več učinka. Poglejte, povsem resno mislim, od leta 1988 slovenska policija nima na čelu političnega šefa. Seveda smatram kot predhodnika sedanjega generalnega direktorja šefa uniformirane policije in šefa kriminalistične policije. To je potrebno v začetku povedati. Nihče kasnejši ni bil izven policije. Policiji velja ustavna prepoved članstva političnih strank, kar pomeni, da imamo že izvorno jamstvo za to, da ne bo pripadnik politike. Jaz sem prepričan, da to kar ste vnesli v ta člen, petnajst let delovne dobe na varnostnih, obveščevalnih, sodnih in tako dalje in tako dalje, je neki kriterij, ki na zunaj daje tisti vtis, o katerem ste ministrica včeraj predavala na eni od fakultet in ste seveda nekako tako rekla, da je to nek strašen standard, ki ga do zdaj še ni bilo, da so pogoji za imenovanje dvignjeni v nebo in tako dalje. Rekli ste celo to, da je v teh "v nebesa poslanih kriterijih" možno, da bo pet do deset ljudi izpolnjevalo pogoje. Ja, kako? Kako pa to veste? Jaz ne vem po čem vi to veste, ampak ljudi, ki imajo petnajst let delovne dobe pa fakulteto in delajo v varnostnih, sodnih, obveščevalnih, tožilskih organizacijah je verjetno več kot deset. Pa vendarle, seveda, ta kriterij pade. In je to lep kriterij za v zakon, za javnost, za televizijo, kjer boste dali kakšno izjavo, pa jaz tudi verjetno, ampak ne prenese pa normalnega kriterija. Zakaj ne prenese? Ker vsi ti ljudje so lahko bili politiki, kdorkoli, člani strank, simpatizerji, ali kdorkoli. A vendarle, poglejte, kaj se bo zgodilo. Na dan imenovanja za generalnega direktorja Policije bo torej naredil kaj, najprej bo napisal izstopno izjavo iz ene od političnih strank, predpostavljam, da vaše. Ker ne more biti član, če je policist, ne more biti član, ker že status policista predpostavlja to, da ni član. Se pravi, da bo vrnil člansko izkaznico. To bo prvo. Izstopil bo torej iz stranke. Druga zadeva. V tistem trenutku mu boste po členu, ki ste ga napisali, odstavek 3., 4., člena 5.a, da ga ne berem, priznali policijsko izobrazbo. Policijska izobrazba se pridobi v šoli, ki traja od 18 mesecev do štiri leta, bivša, sedanja pa 18 mesecev. Gre za dokvalifikacijo, nekoč pa za pridobljeno stopnjo izobrazbe. To je isto, torej, tam piše, da z dnem nastopa funkcije generalnega direktorja pridobi status policista, ergo to je policijsko šolo pridobi. Se vam zdi to normalno? Potem bo jutri lahko prišel nekdo, pa boste jutri rekli, da generalni državni tožilec lahko postane neko, ki ima take in take v nebo dvignjene pogoje in se mu na dan imenovanja prizna pravna izobrazba. Saj to je popolnoma isto, tam bo fakultetna, tu je pa srednja, vsaj v fundamentu. Ali, recimo, na čelo generalštaba, da pošljemo človeka, ki ni bil nikoli v vojski, ampak se mu bo priznal status vojaka. To je za mene nesprejemljivo, na noben način to ne gre skozi. Tisto, kar ste navajali v vašem predlogu zakona, jaz vam resnično to govorim, mednarodne primerjave. Navajali ste policijska pooblastila, navajali ste, vem, da ni vse primerljivo, kako se ugotavlja identiteta in tako dalje. Samo v dveh primerih omenjate, kako se pride do generalnega direktorja, morebiti treh, da ne bom krivičen. Če to naštejete, člen zakona, ali nek zakon, ki omogoča imenovanje generalnega direktorja v eni od tujih držav. Absolutno pa zanemarjate tisto, ali je lahko izven policija, ali je lahko policija, ali ste to naredili zavestno, ne vem, ne bom vam nič očital. Primerjalno vam pokažem, iz belgijskega parlamenta imam s seboj danes zjutraj pridobljeno obvestilo. Belgijski parlament zelo jasno pravi: "Pri nas ni mogoče, da bi lahko postal šef policije kdo, ki ni bil policist." Angleška, londonska policija, samo trije pomočniki generalnega direktorja policije se lahko prijavijo za direktorja policije. Vi pa meni trdite, da je to najboljši, demokratični model. Pa ni, ne morem vam tega verjeti, na noben način. Naj zaključim. Poglejte, kaj se bo zgodilo. Sicer trdim, da imate v ozadju tretjo osebo, to sem javno rekel, iz tožilskih vrst, vi ste zanikali. Prav. Javnost lahko verjame vam, javnost lahko verjame meni. Ampak v primeru, da velja, ministrica, vaša beseda, moja prva izbira je gospod Goršek, govorim osebno, bom kar zadovoljen, poznam ga leta in leta. Toda, poglejte, strašni komisiji, katere člane bo imenoval predsednik države, tožilstvo in ne vem kdo še vse, tista komisija se bo sestala lepo takole, koliko kandidatov bo imela pred seboj - enega, gospoda Gorška? Ta se bo verjetno prijavil, saj je vaša prva izbira. Jaz mu želim, da bo izbran. Ampak, s tem ste torej vsem ostalim, tistim iz sodnih, tožilskih in tako naprej vrst povedali, "moja prva izbira je Goršek, vozi, ne prijavljaj se!" In komisiji, katere član bo tudi nekdo, ki ga bo predlagal predsednik republike, ste povedali: "Moja prva izbira je Goršek, kaj boste še vi delali, kaj vas še sploh rabimo." Glejte, to je nerodnost, to je hudo nerodno. Zelo nerodna situacija in nemogoča situacija. In naprej, samo še o namestniku. Slovenski namestnik vodje policije lahko postane kdorkoli, ki izpolnjuje tiste pogoje, ki so v zakonu napisani, in takoj, če nima policijske izobrazbe, bo šel v policijsko šolo, in sicer, v Tacen ga bomo napotili, ga boste napotili. Dobil bo mentorja, to bo en policist, verjetno, in hodil bo v Tacen v šolo. Izpite bo delal pri svojih podrejenih policistih. Ali mislite, da mu bodo upali dati negativno oceno? Ne! Torej bo izpit naredil. No, in potem po tistem izpitu bo pa šel še pred generalnega direktorja Policije, ki mu bo zaprisegel. Komedija! Komedija zmešnjav je to! Ministrica, prepričan sem, bistveno manj bi vam zameril, če bi rekli, "jaz hočem imeti Gorška za toliko in toliko časa, pa ga bom pustila za v.d.-ja štiri leta". Če je to res vaša prva izbira. Jaz s tem ne bi imel nobenih težav, tudi ob njegovem imenovanju nisem rekel žal besede čez njega. Meni bi bilo čisto v redu, imejte ga 4 leta, tako ste se odločili. Vi ste odgovorni za vodenje ministrstva, saj vi odgovarjate in jaz vam lahko zaželim vso srečo. Samo ne nas poslance pripeljati v komedijo zmešnjav, zato, da bi prikrili tisto, kar želite narediti. Res. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci. Jaz seveda tega predlaganega črtanja 2. člena ne morem podpreti. Razlogov za to je kar nekaj. Ne vidim težave v tem, da je pojasnjevanje postopka izbire generalnega direktorja Policije, njegova razrešitev, imenovanje posebnega delovnega telesa, ki bo izbirni postopek izpeljal, pa tudi kako je z namestništvom. To se mi zdi, da je vendarle utemeljitev, zakaj je ta člen tako obsežen, ker zadeva več stvari. Tudi ne sodim v vrsto tistih, ki že kar apriorno podvomijo v možnost uspešnosti izobraževanja, če se zgodi, da je namestnik pred spraševalci, ki so njemu po funkciji podrejeni. Zaradi tega, ker mislim, da noben, ki hoče neko vodstveno mesto zasedati, ne bi tvegal priti nepripravljen na izpite in svojim podrejenim pokazati, da ne obvlada stvari. Zdaj, to samo toliko, ker če kdo verjame v teorijo zarote, potem mu bo pač vse hodilo narobe. In prejšnje razprave so ravno na to merile. Zakon ne ureja stvari za nazaj, zakon tudi ne ureja, vsaj tako ga jaz ne berem, za enkratno priložnost, ampak skuša urejati postopek izbire generalnega direktorja Policije za daljši čas. In tako, kot je postavljeno, tudi obstaja upanje, da se kaj takšnega lahko zgodi. Zdaj možnost političnega vplivanja na generalnega direktorja Policije pa seveda vedno obstaja, tudi če prihaja iz policijskih vrst. Samo na neko eklatantno kršitev politične nedotakljivosti policije v prejšnjem mandatu bi opozorila. Saj se še vsi spomnimo, kdo je na nekem mestu ljudem obljubljal, v imenu policije nekaj. Minister Mate je to bil, ne policisti. Da ne govorim še o vseh drugih rečeh, ki so se v ta primer posebej vpletali in bili potrebni daljše obrazložitve. Politično vplivanje ministra na zadeve v policiji lahko beremo tudi danes v dnevnem časopisju, ko je bilo ukazano, da se o problemih, o kadrovski podzasedenosti in še o marsičem drugem, ne govori. In polemizirala bi s tem, da kdo dokazuje, če je zdaj policija z 89,34% zasedenih mest kadrovsko podhranjena, da je to boljše kot je bilo v preteklosti, če upoštevam podatek, da je bila zasedba med 85 in 95%. Ja, to je še vedno manj ob 95! Hkrati me pa najbolj skrbijo podatki o tem, da je na posamičnih policijskih upravah zasedenost tam okoli 82% ali pa 85%. Tam kjer so ljudje najbolj občutljivi za to, da imajo zagotovljeno varnost v svojem lokalnem okolju, v katerem živijo. Spotikanje ob to, kdo ima pravico imenovati člane v posebno komisijo, je pa neokusno, moram reči. Komisija je sestavljena iz treh članov: Predsednik Uradniškega sveta je predstavnik Državnotožilskega sveta. Tretji priznani, neodvisni strokovnjak pa je s področja dela varnostnih organov, uprave ali varstva človekovih pravic. In če ga imenuje predsednik države, in imenovati ga mora za vsak primer posebej, je to varovalo, da ni to nek neodvisni strokovnjak, ki bi kar imel patent za to, da imenuje in predlaga. Gre preprosto za človeka, ki ga mora vsaj več atributov odlikovati; mora biti priznan, mora biti neodvisen in mora biti strokovno usposobljen za tri ključna področja, s katerimi se policija ukvarja. In pridružujem se kolegici Lavtižar Beblerjevi, ki je opozarjala na to, da je predsednik države izvoljen na neposrednih volitvah in je predsednik vseh državljank in državljanov. In jaz ne vem, kdo ima toliko pomislekov ob tem, da predsednik države ne bi mogel opraviti nekega takšnega izbornega postopka. Večina ljudi mu je dala mandat za opravljanje nekaterih funkcij, ki jih predsedniku države zakon določi. Nekateri radi govorijo o tem, kaj določi ustava. Ampak tudi v ustavi piše, da predsednik republike lahko opravlja tiste funkcije, ki mu jih pripiše zakon. Tako je pravzaprav smešno, da se nekateri spotikajo ob čisto vsako stvari, ki pride na dnevni red v Državnem zboru. Nenehno očitate, kako je Vlada počasna, če pa so kakšne spremembe, ki so povezane z varnostjo državljank in državljanov, opravljene, pa vse skupaj narobe. Mi imamo v Državnem zboru možnost, da bi se neko delovno telo kot zainteresirano delovno telo pri teh postopkih pojavilo pred obravnavo na matičnem delovnem telesu, pa ta možnost ni bila uporabljena. In zdaj tisti da in ne obžalujejo, da ni bilo več govorjenja v zvezi s temi. Mogoče bi bilo res dobro, da bi nekateri manj pisali, pa več delali, kar jim delovno telo in poslovnik omogoča Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, nisem slišal, da ste bili kaj omenjeni. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Seveda amandmaja nikakor ne podpiram. Jaz imam velik problem, kajti ne morem se navaditi, da lahko v tem parlamentu vsak "flancari" po svoji vesti in duši. Tu je bilo danes govora o megli, o lažeh, o nojevskem jajcu. Kolega Gorenak je razložil vso režijo, kako se je to delalo nekoč. Še številko uniforme bi verjetno znal povedati. Ampak od tega nimamo nič, kajti potrebne so razprave o vsebini, o amandmaju in tako dalje. Strinjam se, da je generalni direktor policije tisti, ki mora uživati velik ugled. Zato je v tem predlogu veliko varovalk, da bo res strokoven, da bo obvladal situacijo in se mu ponuja delo, ki je za vse, ne samo policiste in policistke, za vse državljane zelo zelo pomembno. Večja varnost ljudi, opreme in premoženja, varnost policistov. Priča smo, da se stopnjuje agresivnost v okoljih. Pri nas se ni nikoli streljalo. Sedaj se to dogaja. Kakšna bomba kje poči in podobno. Ne, da sem za policijsko državo, ampak prepričan sem, da imajo policisti še premalo pooblastil. Na Goriškem ne sme policist pogledati dilerju, ki pride, ne vem od kod, v žepe. Če grem na ono stran meje, policist na cesti, ko me ustavi zaradi hitrosti ali preverjanja dokumentov, drži avtomat h glavi. Ampak nisem za to. Vendar danes, ko bomo morali te naše gospode in gospe v policiji zaščititi, jim bomo morali dati nekatera pooblastila, da bodo tiste, ki so res delikventi, ki so nevarni, da jih bodo obvladali lahko prej, kot se bo kaj hudega zgodilo. Zato pa potrebujemo zelo, zelo dobro usposobljene policistke in policiste. Pravijo, da zasedenost policije na terenu sploh ni problematična. Govorim za goriško schengensko mejo, ko jih je odšlo več kot 40 s tega področja in smo ostali dobesedno brez policistov. Res, da sedaj z novo zakonodajo lokalne skupnosti preko redarjev prevzemamo nekatere zelo odgovorne in zahtevne naloge. Jaz sem bil proti temu, ampak tako se je pač zgodilo. Ko bomo župani odgovarjali in odrejali pridržanje in še kaj, kar je absurd, redar bo vedno nesel porcijo, in sodelovanje med policijo in redarsko službo bo izjemnega, izjemnega pomena. Veliko mladih policistov in policistk je šlo v pokoj, najprej ob reorganizacijah in tako dalje, ker so bili iz časa komunizma. Tudi o tem je bil danes govora. Komunizma nikoli nismo živeli v tej naši domovini, ne v Jugoslaviji. Tisti ne vedo, kaj je bil komunizem, mi smo bili v socializmu. Mladi so ostali doma, dobivali so pokojnine, se sprehajali po ulici gor in dol. Včasih od bifeja do bifeja. In to je bilo potem zahvala te države, namesto da bi izkoristili njihovo bogato znanje in izkušnje, da bi jih koristno uporabili pri svojem delu. Zato podpiram vse te spremembe zakona, da gre za hitri postopek oziroma da ne vlečemo teh stvari zopet pol leta. Že danes je, mislim, da veliko veliko preveč besed bilo nepotrebnih. Če bi se res pogovarjali o vsebinskih vprašanjih, bi lahko veliko prispevali k temu, da bi ta sprememba zakona bila sprejeta z veliko večino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Darja Lavtižar Bebler.
Hvala, gospod podpredsednik. Zdi se mi vseeno primerno opozoriti na to, da ne drži to, kar je bilo tukaj prej navrženo, da je namreč Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v celoti zavrnila te predlagane spremembe zakona in da je zatrjevala v svojem mnenju, da je določba, ki govori o tem, kako se sestavi komisija za imenovanje generalnega direktorja policije, v nasprotju z ustavo. Zakonodajno-pravna služba, resnici na ljubo, je povedala, da se porajajo nekatera vprašanja v zvezi s tem in da zato predlaga dodaten razmislek o dopustnosti določanja sodelovanja predsednika republike v postopku imenovanja in razrešitve generalnega direktorja policije, kar, mimogrede, tudi ne drži. Predsednik republike ne sodeluje v postopku imenovanja in razrešitve generalnega direktorja policije, pač pa on samo imenuje enega od članov tričlanske komisije. Že v tem je razlika, torej je tudi to mnenje Zakonodajno-pravne službe malo, po pravniško rečeno, površno. In, ker nekatere to tako zelo skrbi, ali je to v skladu z ustavo ali ne, bi pričakovala, da bi o tem konkretnem problemu na Odboru za notranjo politiko razpravljali. Ne, mi se tega sploh nismo dotikali, kajti poslanci iz opozicije ste kot argument navajali samo to, da je to živ dokaz, kako gre naša država v policijsko državo in kako se s tem znižuje kredibilnost predsedniku. Bi pa verjetno morali o tem razpravljati. Bi jaz tu opozorila, da so možna razmišljanja o tem, da je morda to ustavno sporno, ampak predsednik republike ima svoje pristojnosti določene ne samo v 107. členu Ustave, pač pa tudi v številnih drugih členih Ustave. Med drugim ima na več mestih predlagalno funkcijo. In tu mu predlagatelj zakona določa predlagalno funkcijo. On predlaga enega od treh članov te komisije. Kot, na primer, ima predlagalno funkcijo tudi pri izvolitvi sodnega sveta, kajti od enajstih članov sodnega sveta se pet članov sodnega sveta imenuje na predlog predsednika republike. To se pravi, da bi lahko našli neke paralele, ki bi povsem ustrezale. Mimogrede, neka druga stvar me še bolj skrbi. Enega od teh treh članov komisije predlaga državnotožilski svet. Mi pa vemo, kdo je na čelu trenutno Državnega tožilstva Republike Slovenije. Tudi oseba, ki sicer najbrž ni članica neke politične stranke, toda vemo, da je kandidirala za predsednico s podporo konkretne politične stranke. Tu je pa vse v redu? Mene pa to skrbi, ker ima državni tožilec neka druga pooblastila, zelo zanimiva in tudi zelo sporna včasih z vidika varovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Te stvari so kompleksne, treba jih je obravnavati, kot je bilo rečeno, skrbno, ampak ne z nekimi politikantskimi argumenti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Poglejte, v teh predhodnih nastopih je na nekatere stvari treba reagirati, ker ti napadi, pustimo merjenje natančno in z določenim ciljem, imajo širše ozadje. Pustimo to, da kolegica zdravi neke komplekse, da sedanja predsednica komisije boljše vodi, pa zelo dobro, nevtralno vodi komisijo za človekove pravice. Dobro, jaz razumem te komplekse. Drugo je v njenem nastopu zelo nevarno. V njenem nastopu in tudi v nastopu gospe Darje Lavtižar smo bili priča neverjetnemu napadu na Zakonodajno-pravno komisijo. Ker ste, gospod predsedujoči, na odboru tudi vi napadli med vrsticami, sofisticirano, da se je potem predstavnica ZPS [[Zakonodajno-pravne službe]] ustrašila in da je ministrica danes tu navajala kot umik celotnega stališča Zakonodajno-pravne službe, se vidi, da je bila Zakonodajno-pravna služba posebej tretirana, kako naj se jo napade. Govoriti tu, da je to neokusno, da se nekateri, o spotikanju govori ta stavek, ki ga je sedaj gospa Darja Bebler citirala. In gospa Beblerjeva govori, da na odboru pa to sploh nismo, jaz sam sem nekajkrat citiral to mnenje Zakonodajno-pravne službe. In tu zavaja javnost, da to na odboru sploh ni bilo problematizirano. Moram reči, da v takih pogojih bo v Državnem zboru zelo težko delati. Zakonodajno-pravna služba pa po vašem mnenju očitno ne sme biti neodvisna. Mora biti orodje v rokah oblasti in parlamentarne večine. Ta pritisk je neverjetno jasen. S tako branilnimi izrazi označevati to mnenje, je nezaslišano in se to v mojih 13 letih ni dogajalo, kar se sedaj dogaja. Zaradi tega so ti skriti nameni, policijo uporabiti in zlorabiti za politične namene, več kot transparentni in vidni. Žal na teh vaših dogovorih, ko ste se dogovorili, kako diskreditirati tudi Zakonodajno-pravno službo in ji zagroziti, da se bodo bali pisati pravna mnenje, to je pošastno in to je napad na neodvisnost, tudi parlamenta, in na vlogo parlamenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz, to dobro veste gospod Jerovšek, ne smem ugovarjati, čeprav ste povedali čisto neresnico, ampak nisem nič presenečen. Gospa Darja Lavtižar Bebler ima besedo.
Hvala lepa. Jaz bom ugovarjala gospodu Jerovšku. Saj ne pričakujem od vas, gospod Jerovšek, da me boste korektno citirali, ker saj ni to vaš namen v končni fazi. Vprašanje pa je tudi, ali to zmorete ali ne. Dejstvo pa je, da sem jaz govorila o tem, da vsebinsko to stališče Zakonodajno-pravne službe ni bilo na seji odbora obravnavano: ali je to v skladu z ustavo ali ni ali je možno povleči kakšne druge paralele v zvezi s pristojnostmi predsednika republike in tako naprej. Drugo pa, ne vem, od kod si vi predstavljate, da bi utegnil kdo utišati in ustrahovati Zakonodajno-pravno službo. Ne vem, od kod vam ideja in sploh razmislek o tem na ta način. To pa je potem res že malo zaskrbljujoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Razprava? Replike ni. Odpiram čas, če se želi še kdo prijaviti k razpravi. Izvolite. K razpravi se je javila gospa Melita Župevc. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Prej so bili res izrečeni sami argumenti. Jih bom ponovila. Zdravljenje kompleksov, neokusno, nezaslišano, je težko delati in tako naprej, samo jokanje in stokanje. Dajmo dodati še nekaj drugega malo bolj konkretnega. Rečeno je bilo, in to je strokovna ugotovitev poslanca, ki se na vse spozna, da je ključni namen policijo zlorabljati v politične namene. To je ključni motiv. O.K. Pa gremo po črki zakona, ki jih vi zelo natančno berete. Po črki zakona in po vseh predpisih je policija avtonomna. Drži? No, pa poglejmo, kaj piše v današnjem časopisu: Mate je svojim podrejenim ukazal molčati. O čem? O razmerah v slovenski policiji. In ko govorimo še o političnih pritiskih, in to posebej v času predsedovanja Slovenije Evropski uniji.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Jaz bi želel samo gospe Beblerjevi reči, da ni resnica, da nismo vsebinsko obravnavali. Preberite si magnetogram, ker ste tam bili, pa sedaj trdite, da ne veste, sem sam opozarjal, da bo to na Ustavnem sodišču padlo, da je ustavno sporno. To je prav gotovo govorjenje o vsebini, če smo citirali mnenje Zakonodajno-pravne službe, da je potreben dodaten razmislek o dopustnosti določanja sodelovanja predsednika republike. Toda govoril sem o zaščiti instituta predsednika republike vseskozi, tu pa gospa Potrata govori, da je to neokusno, pa da je to spotikanje v mnenje Zakonodajno-pravne službe in tako naprej. To pa je žalitev za Zakonodajno-pravno službo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Saj to bo bolj odgovor na nenatančno navajanje. V svoji razpravi Zakonodajno-pravne službe sploh omenila nisem, tako da bi bilo dobro poslušati, kaj kdo govori. Sem pa reagirala na tisto, kar je do kraja nespodobno, res nespodobno, govoriti s slabšalnimi glagoli o vlogi predsednika države pri imenovanju člana komisije. Ni sporna predlagateljska funkcija predsednika države, sporno pa je za marsikoga iz nasprotne politične opcije, če je predsednik države po njihovem domnevanju pripadnik drugačne politične usmeritve. Kaj vse se je v tej državi že dogajalo v imenu tega, ker ni bil predsednik po volji nekaterih, vemo in smo spremljali. Jaz pa trdim, da ni v neskladju, tako kot jaz berem stvari, če je predsedniku države dana možnost imenovanja člana v neko telo. Mi smo ne nazadnje v prejšnjem mandatu tudi predlagali, da bi predsednik države imel možnost imenovati predstavnike civilne družbe v programski svet. Taki postopki, v katerih se je predsednik države lahko pojavil kot predlagatelj, tisto, kar se meni zdi v tem zakonu varovalo, pa je, da mora za vsako tako posebno imenovanje člana v komisijo vsakič posebej imenovati strokovnjaka. To ni strokovnjak za vse večne čase. Tako se mi to zdi do neke mere tudi varovalo. Sicer razumem gospoda Jerovška, da ima drugačne poglede na stvari. S tem lahko živim in nisem zaradi tega nič zafrustrirana, to pa jamčim. Ampak bom vedno razpravljala o stvareh tako, kot je treba o njih razpravljati. In če koga zakon o policiji, predlagane spremembe, s stališča človekovih pravic tako zelo vznemirjajo, potem bi moral glede na funkcijo in možnosti, ki jih ima, te možnosti tudi izkoristiti, ne pa teh pozivov dajati v javnost sedaj, ko je zakon tik pred sprejemom v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Lahko ugotovim, da smo zaključili razpravo k amandmaju k 2. členu. Hvala lepa. Prehajamo na 13. člen in amandma k 13. členu. Želi kdo besedo? Prijava za razpravo. K razpravi se je prijavila gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Najprej je bilo rečeno že prej v razpravah, da se ta zakon danes sprejema z neverjetno ihto. Res je, jaz se s tem v celoti strinjam. To je bilo rečeno s strani koalicijskih poslank in poslancev, predvsem iz vrst SD-ja. Moram opozoriti, s takšno ihto danes sprejemamo ta zakon o policiji samo zato, ker se je notranje ministrstvo in ministrica, ki ga vodi, odločila, da moramo to sprejeti po nujnem postopku. Zato takšna neverjetna ihta. Po mojem mnenju pa je naravnost nedostojno in nedopustno, da nimamo o tem tako pomembnem zakonu širše razprave, ampak da po hitrem postopku sprejemamo to, kar imamo na dnevnem redu. Mimogrede, tudi gospod predsedujoči, gospod Potrč, je v začetku dejal, da ni ravno zadovoljen, da danes ta zakon sprejemamo po nujnem postopku. Jaz gospoda Potrča cenim in spoštujem, pozna proceduro in ve, da je to popolnoma neprimerno, da takšen zakon sprejemamo po nujnem postopku.
Gospa Eva Irgl, samo bodite prijazni, pa pojasnite, da v predstavljanju stališča poslanske skupine ne [[...]]
Tako je, v predstavljanju stališča [[....]]
[[...]]ne pa kot podpredsednik.
[[...]]ne kot podpredsednik, sedaj ste predsedujoči, res je, ampak kot predstavnik Poslanske skupine SD v vašem nastopu v uvodni besedi, absolutno. Tisto, kar se mi zdi pomembno glede 13. člena, ki ga črtamo oziroma predlagamo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, da se črta, je pa tako. Dejstvo je, da znotraj tega zakona se v tem trenutku uvaja popolnoma novo pooblastilo, ki ga bodo lahko uporabljali policisti. Gre za pooblastilo, ki predvideva pregled osebe in stvari, kar pa po mojem mnenju lahko pripelje tudi do zlorab in neupravičenih posegov v integriteto, pa tudi v dostojanstvo posameznika. To je dejstvo. Zato ne morem sprejeti nekaterih izjav prej, kolegice iz Socialnih demokratov, ko je dejala, da bi se lahko jaz sama kot predsednica Komisije za peticije, človekove pravice in enake možnosti ukvarjala s tem tako, da bi tudi ta zakon obravnavali na tej komisiji in ne tako, da opozarjam javno tako Amnesty International kot varuhinjo človekovih pravic, da bi bilo modro in pametno, da se opredeli do tega zakona, sploh do tega novega pooblastila. In še enkrat bomo ponovila ta javni apel; zdi se mi, glede na to da smo v preteklosti bili priča vedno znova, kadar so se uveljavljala neka nova pooblastila, ki so posegala na občutljiva področja, kar se mi je zdelo edino pravilno, se pravi, da sta se takrat oglasili tako Amnesty International kot tudi varuh oziroma zdaj varuhinja človekovih pravic. Danes, v temu primeru, pri temu zakonu vztrajno molčita. In to po mojem mnenju ni dobro. Jaz sama menim, da bi bilo več kot potrebno, da se še danes opredelita do teh vprašanj. Potem seveda se bomo tudi mi vsi skupaj lahko lažje odločali ali sprejmemo takšen zakon ali ne. Sama bom podprla amandma, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa še enkrat. Poglejte, ta 13. člen je tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe zelo sporno napisan. Uvaja nekatere pojme, ki po našem mnenju na široko odpirajo možnost zlorabe policijskih pooblastil in kršitve človekovih pravic. Namreč, kaj pravi Zakonodajno-pravna komisija, tista, na katero se pritiska v Državnemu zboru in verjetno je kar nekatere strah, da tukaj beremo njihova pisna stališča. Pravijo, da se zastavlja vprašanje o sorazmernosti in s tem dopustnosti posega v pravice posameznika [[...]]in potem naprej jaz samo odlomke berem [[...]]"Nujno bi bilo določiti še dodatne pogoje saj zgolj navedba, da se pregled osebe in odvzem predmetov opravlja iz razlogov javne varnosti..." Razlogi javne varnosti so bili v prejšnjem sistemu krinka in osnova za masovno kršenje človekovih pravic. In potem pride smetana na vse to, ko uvajajo tudi nov pojem: "utemeljene verjetnosti" za pregled osebe in stvari. Zakonodajno-pravna služba pravi: "Ocenjujemo, da izraz "utemeljena verjetnost" v prvem odstavku predlaganega novega člena ni primeren". Ampak ta oblast očitno potrebuje take meglene pojme, da bo zelo ohlapno napisana zadeva, da se bodo ta določila lahko zlorabljala. Jaz ne trdim, da niso potrebna dodatna pooblastila, ampak tako megleno ohlapno zapisana, ki s pravom nimajo nobene povezave oziroma se reinkernirajo določeni pojmi, ki so bili mišljeni, da so zavrženi za večno, to pa skrbi. In skrbi to tudi pravnike v tej hiši. Poglejte, v nadaljnjih vrsticah tega člena, prebral vam bom en odstavek tega člena. Na dveh mestih, v tem členu in 19. členu, ko govori o vklepanju, je tako, kot da so kot merilo sedaj postavili v zakon tisto, kar je bilo v zadevi Zidar-Penko strogo, po pravniških in kriminalističnih in varnostnih načelih, na katere se sedaj sklicuje gospa ministrica, takrat napadano kot kršitev in na podlagi česar se je preprečila policijska preiskava in se ni smelo pogledati stvari, ki so bile zaklenjene v avtomobilu. Slišimo za koliko denarja je šlo. Za ogromne vsote denarja, za pranje denarja. To slišimo in seveda je bil utemeljen razlog za te iste, da so takrat preprečili to. Sedaj pa piše: "Ker se oseba iz prvega odstavka tega člena nahaja v ali ob vozilu in je policist neposredno zaznal, da so bili predmeti skriti ali odvrženi v vozilo in da se nahajajo v vozilu, sme policist opraviti tudi pregled notranjosti vozila, razen njegovih skritih delov." Točno ta primer so postavili v zakon. Ampak sedaj ne kot kršitev, ampak osnovo za to, da se bo delalo tisto, kar je bilo v primeru Zidar-Penko, se v teh pravniških krogih, predvsem pa političnih, politično motiviranih krogov, takrat drastično napadano in so s tistimi drastičnimi napadi in tudi prek medijev zaščitili takrat. Sodišče niti ni moglo razsoditi v tisti zadevi. In tudi glede odklepanja, ko se je takrat tulilo o nekih zateznih lisicah, tako strašno, tudi to je zdaj v 19. členu kot norma, kot zakon, takrat pa je bilo sporno. Najmanj, kar kaže tu, kaže na dvoličnost tistih pravnikov, ki so to pisali. In zdaj bo ta primer Zidar-Penko še bolj sporen v javnosti, kaj se je takrat preprečilo. Policija ve, da ja takrat policiji ušla velika riba, pa je morala to vnesti. Ampak to pomeni, da ko se je šlo za "naše" potem je bila to kršitev človekovih pravic, zdaj ko pa so "naši" na oblasti, je pa to norma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosila še gospa Alenka Jeraj. Želi še kdo razpravljati? [[Da]] . Odpiram čas za razpravo. Prijavite se prosim, kdor želi razpravljati. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Dober dan. Jaz sem se hotela samo na kratko oglasiti v zvezi s tem, da danes poslušamo razprave - ne glede na to, da nisem v dvorani, sem jih namreč poslušala, tako mimogrede povedano - o vsem drugem in zelo redkokdaj o teh dveh amandmajih. Jaz mislim, da je postala že notorična navada, da razpravljamo od tega, da je zakon zanič, da je v preteklosti bila policija dobra in kaj jaz vem, kaj še vse. Ko pa bi morali govoriti o samih amandmajih, nam pa zmanjka. In zaradi tega bi samo to povedala, da je pozornost javnosti tudi po zaslugi opozicije v Državnem zboru, usmerjena samo na določila v zvezi z amandmajem k 2. členu, medtem ko drugi amandma, ki govori o pristojnostih oziroma postopku policije v zvezi z vklepanjem in vezanjem oziroma z odvzemom stvari oziroma predmetov, ki lahko ogrožajo ali samega osumljenca ali pa policista, pravzaprav smešno, bom rekla, zanemarja dejstva. Dejstvo, da so policisti danes skoraj tako ogroženi kot civilisti marsikdaj in da smo zdaj že bili večkrat, ne sicer priča, ampak smo bili deležni informacij o tem, da so bili policisti v postopkih poškodovani. Mislim, da je potrebno zagotoviti, da bodo lahko normalno delali ob naravi dela, kakršno imajo. Ko govorimo o tem, da so v zakonu zdaj vključeni posegi, ki nekako legalizirajo način ravnanja z nekaterimi osebami, ki so bile vklenjene na neprimeren način, s silo, ki je bila neprimerna samemu postopku in tudi samim osebam, ki so bile vklenjene, je zelo na trhlih nogah. Ko se natančneje opredeli, v kakšnih primerih lahko posamezna dejanja policisti opravljajo, mislim, da je to samo varovanje tudi ljudi, ki so v postopku, pred neprimernim ravnanjem z njimi, ne pa ravno obratno, da se sedaj legalizirajo postopki, ki so bili prej napačno izvedeni. Jaz bi rekla, da je ta drugi amandma k 6. členu pravzaprav popolnoma nepotreben in bi svetovala, da ga predlagatelji umaknete.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala. Eni nam očitate, da pozivamo varuhinjo in ostale inštitucije v tej državi, ki morajo skrbeti za varovanje človekovih pravic. Neverjetno, v preteklem mandatu ni bilo treba nobenega nič pozivati. Vsi so imeli mnenje, v večini negativno, ki so ga izražali na vse mogoče načine: po televiziji, na sejah naših in vsepovsod. Zdaj pa, kot da nikjer nobenega ni in da je stvar, čisto korektna. Najbrž bi pričakovali od varuhinje, da se do tega opredeli, najmanj ona, ki obravnava tudi take primere. In tudi mi nismo govorili, da je bilo v prejšnjem mandatu vse super in da je v policiji vse funkcioniralo idealno, ker če bi tako razmišljali, potem ne bi sprejemali nobenih sprememb, ne bi spremljali zadev, kaj se dogaja, skratka, ne bi nič počeli, pa smo kar nekaj stvari počeli. Tule imam poročilo o delu policije v letih 2005, 2006, 2007 in 2008. Pri temi "Spremljanje izvajanja policijskih pooblastil in ogrožanja policistov" je v letu 2007 policija v svoje poročilo zapisala, da "je posebno pozornost namenila zakoniti in strokovni uporabi prisilnih sredstev ter odpravljanju nepravilnosti pri delu. V ta namen je bilo zbrano gradivo za publikacije o primerih iz prakse, pripravljeno je bilo učno gradivo za uporabo fizične sile, sredstev za vklepanje in vezanje, sredstev za prisilno ustavljanje prevoznih sredstev in uporabo plinskega razpršilca." To je bilo v letu 2007. V letu 2008 je policija v svoje poročilo zapisala, da je bila izdana publikacija "Primeri iz prakse". Mi smo prosili, da bi to dobili, ker če že obravnavamo to temo, bi pač radi vedeli, na podlagi česa oziroma zakaj je potrebna sprememba zakona. Poleg tega je bilo zapisano tudi, da so bile pripravljene spremembe in dopolnitve pravilnika o policijskih pooblastilih, ki naj bi ustrezneje uredile nekatera policijska pooblastila. Tudi tega poslanci nismo dobili. Po mojem bi bilo pošteno do poslank in poslancev najmanj to, da bi vsa ta gradiva, ki bi osvetlila, zakaj in v čem je problem, zakaj je treba zakon spreminjati, čeprav o tem, da je treba zakon spreminjati, ni v nobenem poročilu nič zapisanega, vendar bi se to lahko uredilo s pravilnikom o policijskih pooblastilih oziroma uredilo tam, ali pač ne. Toda mi tega ne vemo, ker seveda tega nismo dobili. In govorite, da je tema občutljiva in da mi to z neko ihto sprejemamo. Res je, če bi imeli čas, bi verjetno v času postopka, ko bi se o teh stvareh pogovarjali, lahko vse te stvari dobili. Potem bi se najbrž lažje odločali o zelo pomembnih in zelo občutljivih stvareh, ki ste jih tudi sami omenili, ki pač širijo nekatera pooblastila. Sama sem tudi za to, da so policisti varni, da je poskrbljeno za njihovo varnost. Ampak, še preden smo mim kakšno stvar samo omenili, je bilo že toliko govora o človekovih pravicah, da je neverjetno, da se zdaj nihče, ki varuje v tej državi človekove pravice, ne opredeli do tega in reče, ne, to je pa super, to bo pa rešilo probleme. Ali pa reče, dajmo tule še malo razmisliti pa si vzeti malo več časa. Jaz bom podprla amandma, ki ga predlagamo v naši poslanski skupini. Pričakovala bi tudi, če boste uspeli izglasovati, tako kot ste si zaželeli in zamislili, da bomo le dobili od ministrstva to, kar jih prosim. Se pravi, publikacijo: "Primeri iz prakse" in kakšne spremembe so bile uvedene v pravilnik o policijskih pooblastilih, od kdaj veljajo in še čisto osnovne podatke o tem, kaj se na tem področju dogaja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Z zanimanjem poslušam to razpravo in me resno zanima, jaz sam zakon razumem in pa tudi 13. člen tako, da s tem členom želimo narediti policijo operativno, učinkovito, obenem pa policiste zaščititi pri svojem delu in pa zaščititi tudi naše državljane. Resno razmišljam, nekateri, ki želijo zbrisati ta člen, ali se zavzemajo za to, da bi imeli kriminalci, prekupčevalci drog, tisti, ki prinašajo s seboj najrazličnejše vrste orožja, več pravic in da bi jih čim manj motili pri svojem delu. Presenečen sem tudi, ampak očitno je nekaterim življenjski moto, da nekatere stvari vidijo že naprej izredno črno, predvsem pa negativno in kako bo vse zlorabljeno. Spomnim se prijaznega vica iz gimnazijskih let o policistih, ko so rekli: Kaj razmišlja policist, ko vidi pred seboj bananin olupek? Odgovori: Spet bom padel. Jaz pa mislim, da policisti danes delajo učinkovito, dobro, o tem ne razmišljajo, pač pa te črne scenarije goji politika, očitno predvsem iz opozicijskih vrst. Policijska pooblastila razumem kot ukrep za bolj učinkovito delovanje policije. Predvsem se mi zdi bistveno povedati, da gre za spremembe na področju policijskih pooblastil, ki ne prinašajo novih širitev, predvsem pa omejitve, če pa ni omejitev, so pa postopki in pravila bolj določeni. Mislim, da novela predlaga več ukrepov za zaščito človekovih pravic v policijskih postopkih, in sicer tako, da se ti postopki snemajo in da se s tem natančno opredeljujejo tudi meje in pa intenziteta policijskega ravnanja. In, če nekdo temu nasprotuje, se lahko na podlagi dejstev in posnetkov preveri, za kaj je šlo. Zdi se mi tudi pomembno povedati, da predlogi uvajajo več ukrepov, ki zagotavljajo zaščito policistov, njihovih bližnjih in sodelujočih po postopku pred grožnjami s strani storilcev kaznivih dejanj. Če smo lahko, teden ali dva nazaj prebrali, da so se policistov na Gorenjskem lotili kar z vojaško bombo, potem je seveda treba tudi ustrezno odgovoriti in pa ukrepati. Zato se mi črtanje 13. člena ne zdi smiselno. Bi pa o absurdnosti te obtožbe o širitvi policijskih pooblastil in uvajanju nesorazmernih posegov v človekove pravice opomnil tudi na 51. člen, ki po novem določa, da policisti smejo uporabiti le tisto prisilno sredstvo, ki je sorazmerno načinu in moči upiranju ali napada. Pri uporabi prisilnih sredstev morajo policisti spoštovati človekovo osebnost in njegovo dostojanstvo. Če to seveda prevedemo v prakso, nekomu, ki se sprehaja po Tivoliju, bodo ukrepi drugačni, kot pa zaščita premoženja in pa življenj policistov v primeru tistega, ki grozi z nožem ali s seboj prenaša kakšno eksplozivno sredstvo. In za to gre. Enako po mojem mnenju novela ne prinaša te pravice, da bi policisti na cesti ljudi ustavljali, jim obračali žepe brez sodne odredbe, kot bi tisti, ki življenje vidijo in pa tudi zakonodajo z najbolj črnega vidika, želeli prikazati. Mislim, da prav nasprotno, z željo po omejitvi danes preveč široko uporabljenega varnostnega pogleda, ta zadeva se na leto v policijskih vrstah uporablja v približno dvajset tisoč primerih, želimo postaviti jasne meje pregledov oseb z namenom odvzema eksplozivnih sredstev, nevarnih stvari in drog. In za to gre. Zato sam osebno tega 13. člena, da se črta, ne podpiram. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo. Policijski zakon obstoja, odkar imamo policijo. Ampak ravno v temu delu, o katerem se pogovarjamo, uporaba prisilnih sredstev, se kaj dosti ni spremenilo. Uporaba fizične sile je ves čas nekje dorečena, mogoče zdaj v zadnjem delu, ko so dobili nekaj več pooblastil pri osebnem pregledu, je to dodano, ampak kaj več pa ne. Kar se tiče tega, to popolnoma zagovarjam. In bi se mogoče dotaknil tistega dela, ki govori, da je policistom treba zagotoviti tudi varno delo, ko opravljajo svoje nevarno delo. Policisti so tudi ljudje, ki imajo svoje družine, ki si ne želijo, da zaradi slabega zakona postanejo invalidi v breme družin in države. Novela zakona zagotavlja policistom in varovanim osebam neko garancijo za varnost. Policijske naloge so v tem delu, ko se še zakon ni dopolnil, omejene na vseh področjih. Zato je nujno treba urediti zakonodajo pristojnosti in izvajanja pooblastil policistov. Včeraj sem se ravno pogovarjal z dvema policistoma, ki sta v kazenskem postopku, ker so rekli, da sta prekoračila pooblastila, in to zaradi tega, ker sta pregledala nekatere ljudi tudi zaradi svoje lastne varnosti. Ampak ti ljudje, ki so jih pregledovali, so znani kriminalci. In ko si policist, si ne moreš tega dovoliti, da ne pregledaš nekoga, ko veš, da ti lahko tudi, ko boš hrbet obrnil, pošlje metek v glavo. In ti isti kriminalci imajo tudi denar, tudi dobre odvetnike in danes te policaje, ko so vestno opravljali svoje delo, tožijo na sodišču. Ampak tu bi samo nekaj poudaril, država bi morala naše policiste, ki svoje nevarno delo opravljajo vestno in v prid državljanom, tudi nagraditi in jim tudi nuditi neko zaščito. Mislim, da bo tudi v tem delu treba v zakonu nekaj zapisati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Klasinc. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Tudi sama bi kolegicam in kolegom sporočila, da ne bom podprla predlaganega amandmaja Slovenske demokratske stranke, in sicer zaradi tega, ker sem kot članica Odbora za notranjo politiko dobila dovolj jasno razlago vodstva ministrstva, za kaj pravzaprav gre. Mi tukaj danes govorimo kar na sploh. Gre za to, da se uvaja nov strokovni termin. To je ugotovila tudi naša zakonodajna služba, o kateri tako radi danes govorimo oziroma govorite, da je "zrezala", "sesekljala" ta zakon, da je imela velike pripombe. Resnica je drugačna. Pisni dokument Zakonodajno-pravne službe je bil na samem začetku - to je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki smo ga dobili pred razpravo na Odboru za notranjo politiko - precej kritičen zaradi nekaterih nejasnosti. Tukaj sem tudi jaz kritična do ministrstva, saj je v svojih obrazložitvah posameznih členov, ki jih je predlagal, bil preveč strokoven. Vi se morate zavedati, da mi nismo vsi pravniki, da vsi nismo strokovnjaki za varnostne vede, zato nekatere stvari nismo razumeli. Moram pa povedati, da so pa potem predstavniki ministrstva zelo jasno na sami seji povedali, za kaj gre. Skratka, ko policist zaustavi nekoga, ki še ni storil kaznivo dejanje, ima zaenkrat pravico, da ga recimo pretipa. Kaj več od tega ne. Ta človek ima lahko pri sebi skrito kakšno rezervno orožje. Ta človek ima lahko v peti eksploziv. Ta človek ima pri sebi lahko skrito drogo. In to novo pooblastilo za pregled osebe in stvari bo policistom zdaj omogočilo, da lahko te posameznike, za katere obstaja utemeljena verjetnost, da nekaj skrivajo oziroma da so nevarni, pregleda. In poslušajte, to je samo v korist naše varnosti, ne samo varnosti policistov. In zato predlagam, da se nehamo slepomišiti, saj so bile vse te dileme na odboru že razjasnjene in da pač zavrnemo ta amandma SDS.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da govorimo o amandmaju k 13. členu.
Tako je.
Bi človek pričakoval, da bo debata tekla o tem, ampak s strani mojih predgovornikov je bilo slišati vse drugo, samo to ne. Kot da se kdo ne bi zavzemal za varnost policistov in tako dalje. Celo za varnost njihovih družinskih članov in tako naprej. Vse to je v zakonu napisano. In to smo tudi podprli. Ampak to ni amandma k 13. členu, kar je nekdo pred menoj govoril, pa ni bil opozorjen. Tudi, da gre nov strokovni termin. Tu ne gre za noben nov strokovni termin. Gre za novo policijsko pooblastilo. Saj je našteto v dveh členih. Samo prebrati je treba zadevo. In s tem, da gre za novo policijsko pooblastilo, bi moral imeti problem kdo drug, ne jaz. Moram jasno reči, jaz nimam problema z novim policijskim pooblastilom. Samo javno povejmo, da gre za novo policijsko pooblastilo, da bo lahko kdo tudi rekel, da uvajamo policijsko državo. Ampak kot pripadnik te službe, nekdanji pripadnik te službe, razumem potrebe policije in tudi prakso policije na tem področju, zato v osnovi z novim policijskim pooblastilom nimam težav. S čim imam težave? Z vsebino tega novega policijskega pooblastila. Zakaj? Bom razložil. In to, kar bom povedal, temelji tudi na pogovoru s štirimi strokovnjaki, ki sem ga opravil še sinoči, in sem jih poprosil za njihovo stališča do tega člena. Vsi štirje so mi rekli: "Saj veš, to je potrebno." Sem rekel: "Kako pa je zadeva potem?" Vsi so mi rekli: "Člen je nemogoč, člen je popolnoma podnormiran." In s čim to tudi sam utemeljujem. Gre torej za novo policijsko pooblastilo, ne kakšen strokovni termin, ki ga umeščamo med varnostni pregled in osebno preiskavo. Varnostni pregled je eno, nova stvar je torej pregled osebe in stvari, to je novo pooblastilo, naslednja stopnja je pa osebna preiskava. Ampak poglejte! Zakaj imam težave s tem členom? Zato, ker spravlja v nevarnost policiste in spravlja v nevarnost državljane. Vsak policist, ki se mu bo zazdelo, da je državljan nekaj vrgel v avto, bo imel razlog, da bo to policijsko pooblastilo uporabil. V avto je lahko vrgel tudi vžigalnik, tudi telefon ali karkoli drugega. Ampak policist bo trdil, da je mislil, da je vrgel nekaj drugega. Potem pa ima naslednjo težavo. Skritih delov pa ne sme pregledovati. Kaj so skriti deli? Tu obstaja neka sodna praksa, to mi je pojasnil gospod Klemenčič. To obstaja. Ampak za to sodno prakso, kaj dosti policisti ne vedo. Kaj je sedaj skriti del? Zaklenjen prtljažnik, odklenjen prtljažnik, zaklenjen predal, odklenjen predal. To si bom jaz tolmačil tako, vi si boste tolmačili drugače. Dva policista si bosta tolmačila različno. Tu je torej težava. Na eni strani, da bodo policisti kaj hitro prišli v prekoračitev pooblastil, o čemer je govoril gospod Majhenič, takoj bodo lahko v prekoračitvi pooblastil. Na drugi strani so pa tudi državljani tisti, ki bodo izpostavljeni temu, ker ni pooblastilo jasno napisano. Vem pa, da ga je tudi težko napisati. Tudi to vem. Ampak v tem trenutku je nejasno napisano, in je nevarno za policiste in državljane. Zato je naš predlog, da se to črta, ne iz kakšnih drugih razlogov. Varnost policistov je potrebna, o čemer ste govorili, ampak je urejena čisto v drugem členu. In tega smo mi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za notranje zadeve.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Veliko prenese pravzaprav ta dvorana in o nekaj stvareh se je treba izjasniti, preveč nedoslednosti, nepravilnosti je bilo izrečenih. Osredotočila se bom na tista vprašanja, ki najbolj burijo duhove predvsem v opoziciji. Kadrovska problematika. Predvsem, gospod Gorenak, vi ste velik poznavalec, tudi po lastnih besedah, tega področja. Jaz sem domnevala, da malo veste, kaj se dogaja in za kaj gre. In izjave in trditve, ki sem jih danes slišala, se sprašujem, kako boste sploh lahko še pogledali v oči svoje kolege v policiji. Ne vem, če se bodo želeli še resno in tehtno pogovarjati z vami. Seveda povsem jasno je, da je splošna številka ljudi, ki so zaposleni v policiji, 9.485. Tega seveda ministrstvo nikoli ni skrivalo. To je javen podatek, objavljen v vseh letnih poročilih na internetu in povsod drugje, kjer se to da dobiti. So pa tudi drugi podatki, ki so pomembni: o tem, kakšen je trend zaposlitev v policiji, in o tem, kakšne so realne številke o tistih policistih, ki skrbijo za ljudi na cestah, na ulicah, pri akcijah, kriminalističnih, takšnih in drugačnih. Ta številka je seveda bistveno drugačna. Vi ste rekli, da je celo še slabša, kot sem sama rekla. 2.712 je tistih policistov, ki opravljajo neposredne operativne naloge. Torej jih lahko srečate na cesti, v avtu, gredo v akcije, preganjajo bombaše, morilce in tako naprej. Zgolj 495 je kriminalistov. To je zelo majhna številka, od njih pričakujemo ogromno efetka, pa kot sem rekla že prej, samo odvetnikov je trikrat več, kaj šele koga drugega. Podatki, ki so tudi zelo pomembni in jih je treba vedeti, so javno dostopni v letnih poročilih. In na internetu je, da je splošen upad števila policistov, tudi od te velike številke, o kateri radi govorite, skozi vsa ta leta. Tako je bilo leta 2004 9.630 policistov, leta 2005 že 9.428, leta 2006 9.390, leta 2008 9.300 policistov. Za primerjavo, o čem govorim, eno je domnevna 90% zasedenost, se pravi z vsemi tistimi administrativnimi nalogami, ki jih opravlja policija, drugo pa je, kdo so policisti, ki delajo. Zame najbolj alarmantne številke so, recimo, Postaja prometne policije Postojna, sistemiziranih je 36 mest, zasedenih je 21. To pomeni, da je 58% zasedenost, ne 90%. Policijska postaja Ljubljana-Center, sistemizacija 149 mest, zasedba 101 mesto, to je 67% zasedenost, ne 90%. Potem je Policijska postaja Logatec, sistemizacija 19, zasedenost 13, to je 68% zasedenost, ne 90%. Postaja prometne policije Celje, sistemizacija 51, zasedba 35, to je 68% zasedenost, ne 90%. Policijska postaja Sežana, sistemizacija 36, zasedenost 25, 69% zasedenost, ne 90%. To so realne številke, s katerimi se spoprijema policija. Toliko je realnih ljudi na terenu. In to so razlogi, zakaj gremo v ta nujni postopek. Res je, kolegi iz opozicije so danes večkrat poudarili, kako je pa mogoče, da se v prejšnjem mandatu nič ni govorilo o tem problemu. Nič se ni govorilo o tem problemu, ker se ni hotelo govoriti o tem problemu, ker je bilo celo zaželeno, da se ne bi govorilo o tem problemu. Ampak seveda, politiki nismo noji, ne moremo s tem, da damo glavo v pesek, zbežati pred problemom. Če se ni govorilo o problemu, to ne pomeni, da problema ni. In če se ni govorilo o problemu, je gotovo, da se problema ni reševalo. In zato smo prišli do situacije, ki je danes katastrofalna. In, pozor, nisem rekla, da je to samo stvar prejšnje vlade, tudi nekaj prejšnjih je precej soodgovornih pri tej stvari. Seveda je to, kar počnemo z novelo zakona, prvi korak, nujni korak je, kot se je slikovito izrazil državni sekretar, gašenje požara, nekaj, kar moramo narediti takoj, da vse ne zgori. Ampak potem pridejo novi koraki. Tudi to, kar ste se vi spraševali, gospod Gorenak, kaj vsi ti ljudje, vseh teh 6.000 ali koliko, dela potem na mestih, ki jih plačuje država. Popolnoma enake stvari se sprašujem kot vi. Kako je možno, da zadnjih nekaj let nihče ni opazil tega, da tisoče ljudi sedi na stolih na policijskih postajah ob mizah, namesto da bi jih premikali na teren. Se strinjam, to je problem. In zato smo se ga lotili, takoj že v teh kratkih šestih mesecih, kar sama vodim ministrstvo: tečejo postopki reorganizacije ministrstva, reorganizacije policije, pregledovanja sistematizacije, racionalizacije dela policije, ministrstva, policije tako na državni kot na regionalni ravni. Seveda sprejemamo ukrepe in šele vsi ti ukrepi skupaj bodo na dolgi rok popravili to situacijo. Ampak začenjamo pa s tem [[...]]
Gospa ministrica! Prosim, da se omejite predvsem na razpravo v zvezi z amandmajem, ne pa s splošno razpravo. Nadaljujte ministrica.
Dobro, spoštovani predsednik, potem bom nadaljevala kasneje.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Hkrati se vam zahvaljujem, predsednik, za korektnost, ki ste jo pokazali. Za vse razpravljavce v tej dvorani veljajo ista pravila, zagotovo. Zato bom samo en stavek rekel. Glede na izvajanje ministrice, z vsem se strinjam in zato tudi z vsem srcem podpiramo vseh teh pet členov, ki govorijo o kadrovski problematiki. O tem ni nobene težave. Težava je s petintridesetimi členi, ki odpirajo neke druge stvari, pri reorganizaciji pa izjemno veliko sreče, več kot sem jo jaz imel.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21.c točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21.A TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAMSTVENI SHEMI REPUBLIKE SLOVENIJE, v okviru nujnega postopka. V zvezi s to točko sta bila v zakonodajni postopek vložena dva predloga zakonov, in sicer Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije - skrajšani postopek, ki ga ja v obravnavo Državnemu zboru predložil mag. Radovan Žerjav, in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije - nujni postopek, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Odbor za finance in monetarno politiko je ob razpravi o navedenih predlogih zakonov odločil, da jih bo obravnaval v skladu s tretjim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora. Hkrati je tudi sklenil, da bo nadaljnji postopek v skladu s 127. členom Poslovnika Državnega zbora vodil na podlagi predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. V skladu s četrtim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora dajem besedo predlagatelju predlogov zakonov za dopolnilno obrazložitev. Pričakujemo predstavnike Vlade. Očitno predstavnikov Vlade v tem trenutku ni v Državnem zboru. Besedo ima predlagatelj poslanskega zakona mag. Radovan Žerjav. Prosim mag. Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Z Zakonom o jamstveni shemi Republike Slovenije so se uredila jamstva Republike Slovenije bankam za zadolževanje gospodarskih subjektov. 6. člen zakona opredeljuje gospodarske subjekte kot osebe, organizirane v statusni obliki po zakonu, ki ureja gospodarske družbe s sedežem v Republiki Sloveniji. Zadruge kot gospodarski subjekti pa niso urejene v Zakonu o gospodarskih družbah, temveč v Zakonu o zadrugah, ki se [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[...]]ki se glede posameznih vprašanj sklicuje na več določb iz Zakona o gospodarskih družbah, vendar zadrug ne opredeljuje kot gospodarske družbe. Navedeni 6. člen Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije torej pomeni, da so posojila zadrugam iz jamstvene sheme izključena. Ker zadruge kot gospodarski subjekti poslujejo na trgu pod enakimi pogoji kot gospodarske družbe, praktično v vseh dejavnostih, od kmetijstva, predelave, trgovine in drugih storitvenih dejavnosti, smo v Poslanski skupini SLS ocenili, da je nujno, da se Zakon o jamstveni shemi Republike Slovenije dopolni. Vložili smo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, saj menimo, da posledice finančne in gospodarske krize prizadenejo zadruge enako kot druge gospodarske subjekte. Izločitev zadrug iz kroga možnih koristnikov obravnavanega ukrepa ni v skladu z zahtevo o neizkrivljeni oziroma neovirani konkurenci, pri čemer komisija in sodišče Evropske skupnosti za podjetje v smislu predpisov Evropskih skupnosti o državnih pomočeh dosledno štejeta tudi zadruge. V primerjavi s številom vseh delujočih gospodarskih družb število zadrug pomeni manj kot 1%, zato razširitev kroga kreditojemalcev v smislu sprejetega zakona ne bi zahtevala opazno večjih sredstev. Vključitev v ukrep pa bi zagotavljala zadrugam enake možnosti pri opravljanju njihovih dejavnosti in s tem tudi večjo učinkovitost porabe javnih sredstev. Razmeroma majhen delež zadrug v celotnem številu gospodarskih subjektov ne pomeni, da je prispevek zadrug pri posameznih dejavnostih majhen ali celo zanemarljiv. Na tem mestu moram še posebej izpostaviti izjemen pomen zadrug za kmetijstvo. Kot smo že večkrat opozorili, aktualna vlada prevečkrat pozablja na kmetijstvo, tudi to, da so zadruge izključene iz kroga kreditojemalcev, za katere so predvidena jamstva po jamstveni shemi, je dokaz, da je Vlada na to področje pozablja. Pomen zadrug se kaže tudi v zadnjih razpoložljivih statističnih podatkih iz letnih poročil za leto 2007. Zadruge na področju kmetijstva predstavljajo 23,83% od skupnega števila gospodarskih subjektov, ki so pravne osebe. K celotnim prihodkom gospodarskih družb in zadrug v tej dejavnosti pa so prispevale skoraj polovični delež. Ukrepi, ki ne zagotavljajo enakopravne udeležbe zadrug pri kreditiranju iz jamstvene sheme, so torej milo rečeno nepremišljeni. Prizadenejo tudi kmetijstvo, ki ima zaradi dolgega proizvodnega cikla veliko bolj specifične potrebe po kreditiranju kot druge dejavnost. Neenaka obravnava pa posredno zadeva tudi položaj bank, ki imajo med svojimi komitenti različen delež zadrug. Zaradi enakih konkurenčnih možnosti zadrug in ustreznega varstva interesov zadružnih članov ter zaposlenih v zadrugah je nujno, da se v pojem gospodarski subjekti kot kreditojemalci, za katere obveznosti se izda jamstvo, zajete tudi zadruge. Predlagam, da se ta predlog zakona podpre zato, da bo vsem gospodarskim subjektom, ne glede na njihovo zadružno ali drugačno pravno organizacijsko obliko, zagotovljena enaka podpora pri premagovanju finančno gospodarske krize. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Radu Likarju za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval 14. maja 2009, in sicer v okviru točke dnevnega reda Obravnava predlogov zakonov na podlagi tretjega odstavka 117. člena Poslovnika Državnega zbora. Kot gradivo za to točko dnevnega reda sta bila odboru posredovana predloga novele zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, skrajšani postopek, predlagatelja poslanca Radovana Žerjava, in vladni predlog novele istega zakona po nujnem postopku. Odboru sta bili posredovani mnenji Zakonodajno-pravne službe s pripombami k 1. členu poslanskega predloga zakona in k vsem členom vladnega predloga zakona. Odbor je ob obravnavi navedene točke dnevnega reda v skladu s tretjim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora najprej odločil, da bo navedena predloga zakonov obravnaval v okviru iste točke dnevnega reda na tej seji odbora po določbah poslovnika o nujnem postopku za sprejetje zakona. V skladu s 127. členom poslovnika je odbor na tej seji odločil tudi, da bo dopolnjen predlog zakona pripravil na podlagi vladnega predloga zakona. Na podlagi 127. člena poslovnika je odbor v nadaljevanju odločil tudi o tem, da se v predlog vladnega zakona, ki bo osnova za pripravo dopolnjenega predloga zakona, ne vključi 1. člena iz poslanskega predloga zakona, ker to vsebino na enak način ureja 1. člen vladnega predloga zakona. Odbor je na podlagi tako sprejetih sklepov na isti seji opravil drugo obravnavo vladnega predloga zakona po nujnem postopku. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je vložila amandma k 3. členu tega predloga zakona. V razpravi je odbor soglašal s predlagano vključitvijo zadrug v krog kreditojemalcev, za katere se izdajo jamstva, kar je bila vsebina tako poslanskega kot vladnega predloga zakona. V nadaljnji razpravi pa je bilo v povezavi z zadrugami opozorjeno na določbo 3. člena, ki se nanaša na ureditev omejitev pri poslovanju bank, ki pridobijo jamstveno kvoto. Te določbe naj bi namreč veljale le za prepoved dajanja oziroma obnavljanja posojil za odkupe gospodarskih družb, ki delujejo na podlagi zakona o gospodarskih družbah, s strani njihovih poslovodstev in z njimi povezanih oseb, ne predvidevajo pa takšne črne liste na področju zadrug. S tega vidika je bil podan predlog, da se do druge obravnave zakona na seji Državnega zbora razmisli o potrebnosti amandmaja, ki bi to morebitno pravno praznino v primeru zadrug odpravil. V nadaljevanju razprave so člani odbora pozornost namenili višini provizij za kreditojemalce bonitetnega razreda B in C, ki se v primerjavi z veljavnim zakonom bistveno zvišujejo. Poudarjeno je bilo, da zakon, ki je po mnenju odbora eden najpomembnejših ukrepov za blaženje finančne in gospodarske krize, na takšen način izgublja svoj prvotni namen. Vnos elementov običajne bančne prakse v krizna razmerja in bistveno višje premije za kreditojemalce bonitetnega razreda C, ki kredite najbolj potrebujejo, s tega vidika predstavljata spremembo prvotnih rešitev uveljavljenih prav na predlog odbora. Odbor je na podlagi pripomb Zakonodajno-pravne službe sprejel svoje amandmaje k 1., 2. in 4. členu vladnega predloga zakona, v okviru opredelitve do vloženega amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 3. členu pa je sprejel tudi ta amandma. Odbor je v nadaljevanju sprejel vse člene predloga zakona. Sprejeti amandmaji so vključeni v besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Zaradi sprejetih odločitev odbora je zakonodajni postopek za poslanski predlog zakona smiselno zaključil, zato je odbor na podlagi 128. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel še sklep, da ta predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. O temu sklepu bo Državni zbor odločal na podlagi drugega odstavka 134. člena Poslovnika Državnega zbora, ko bo zaključil obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije po njunem postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Današnja sprememba Zakona o jamstveni shemi upošteva najprej pripombo Državnega sveta in vključuje v jamstveno shemo tudi zadruge. S tem se izpolnjuje obveznost Vlade, da bo zadruge vključila v jamstveno shemo, ko smo le-to prvič sprejemali. Dopolnjuje se 13. člen, ki bo omogočil uporabo te jamstvene sheme tudi tistim gospodarskim subjektom, ki zaradi svoje prezadolženosti nimajo več kvalitetnih jamstvenih zavarovanj in bodo lahko le vključene v jamstveno shemo in najeli sicer nekoliko dražje kredite, a jamstva po temu zakonu bodo uporabna tudi za njih. S tem se krog upravičencev do te pomoči povečuje. Jamstvena shema pridobiva na svoji uporabnosti. Z dopolnitvijo 17.a člena sprejemamo izredno hude sankcije v primeru, da bi se ugotovilo, da je prišlo do kršitve pri dodelovanju in kasneje koriščenje kreditov, ki so zavarovani z državnim poroštvom na osnovi te jamstvene sheme. Kot največjo sankcijo se predvideva tudi ničnost pogodb. Ocenjujemo pa, da največ polemik povzroča 13.a člen, ki ga danes tudi amandmiran s strani koalicijskih strank. Polemika je predvsem z razumevanjem 13.a člena in tudi amandmaja - ne tistega, ki je bil vložen že prej, in tudi ne zdaj tega popravljenega, iščemo namreč rešitve, ki bodo v celoti omejile reprogramiranje spornih kreditov, ob tem pa ne bi omejile bank v svojem poslovanju in osnovnem poslanstvu banke, to je kreditiranju. Namreč, če ne sprejmemo amandmaja koalicijskih strank, ta jamstvena shema ne bo zaživela in podjetjem v težavah ne bomo mogli pomagati na način državnega jamstva. Predvsem zato ne, ker se banke ne bodo prijavile na avkcijo za podelitev garancijskih kvot iz jamstvene sheme. Zakaj pa bi se, če v prvem odstavku novega 13.a člena omejujemo, da v okviru svojega poslovanja, torej celotnega poslovanja, ne smejo dajati oziroma obnavljati posojil, ki so bila dana tudi za odkup podjetij. Brez izjeme, tudi tistih, ki za banko lahko pomenijo dobro naložbo in so z bančnega vidika odlična posojila. Tudi tam, kjer je bil opravljen prevzem popolnoma v skladu z zakonodajo in so to danes uspešna podjetja, ki skrbijo za svoj razvoj in niso v krizi. Zakaj pa bi se banka omejila za par 100 milijonov evrov državnih poroštev, če pa njihovi krediti, ki so ali bili namenjeni odkupu ali notranji konsolidaciji lastništva podjetij, presegajo milijarde evrov. Seveda imamo možnost, da nekako prisilimo banke v pretežni lasti države, a verjetno to ni poslovno in tudi ne tržno. Verjetno pa se je v preteklosti zgodilo več prevzemov in so bili izvedeni korektno. Verjetno so bili prevzemi tudi financirani s krediti, ki so jih odobravale različne banke, tako v večinski lasti države kot tudi druge, ki imajo popolnoma drugo lastniško strukturo. Ali bomo zaradi dobrih 200 milijonov evrov iz jamstvene sheme, ki jih sploh ne smemo uporabiti za reprogramiranje kreditov, ki so bili namenjeni za odkup podjetji - to namreč piše v 8. členu Zakona o jamstveni shemi, ta člen pa se ne spreminja - izločili pa bi banke, ki imajo finančni potencial, da bi lahko pomagale pri kreditiranju gospodarstva za namene, ki jih Zakon o jamstveni shemi opredeljuje v svojem 7. členu. To pa je predvsem za financiranje obratnih sredstev in investicij ter za dokončanje le-teh. Tako je tudi zapisano v osnovnem zakonu o jamstveni shemi, kar s to spremembo zakona tudi ne spreminjamo. To je osnovni namen jamstvene sheme kot enega v nizu ukrepov, ki jih sprejemata Vlada in Državni zbor, da bi pomagala realnemu sektorju, da se izkoplje iz te gospodarsko-finančne in zadnjem času tudi socialne stiske. Vse več je namreč brezposelnih in to seveda povečuje socialno stisko. Če v kratkem ne bomo odprli te jamstvene sheme za kreditiranje proizvodnje in novih investicij, lahko v prihodnosti pričakujemo dodatne težave v realnem sektorju. Naj ponovim, da z amandmaji ne podpiramo tako imenovanih tajkunskih kreditov ali divjo privatizacijo. Nasprotno, banke bomo zavezali, da morajo obvestiti Ministrstvo za finance, če želijo obnoviti kredite, ki so jim bili dodeljeni za nakup delnic. Prepričani pa smo,da danes ne vemo natančno, koliko in v kakšni vrednosti so izdani takšni krediti. Socialni demokrati bomo spremembe Zakona o jamstveni shemi, vključujoč tudi amandma, sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim mir v dvorani!
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi. Od Vlade ne vidim nobenega tukaj [[...]]
Naj vas to ne skrbi, kolega [[...]]
[[...]]me skrbi zelo, ker Vlada tudi predlaga zakon, pa ni nikogar tukaj in je tole malce smešno oziroma ni smešno, pravzaprav ponazarja učinkovitost Vlade pri spopadanju s posledicami gospodarske in finančne krize. Elementarni ukrep, ki je bil predlagan s strani nešteto institucij in o katerem je tudi politika v Sloveniji doživela soglasje, je to, da bi morali prebroditi ta kreditni krč. Banke sedijo na denarju, ga nočejo posojati, ker se bojijo. Zato je bil tudi pripravljen ta zakon o jamstveni shemi. Zakon, s katerim bi država stopila bankam za hrbet, da bi pogumneje kreditirala oziroma sploh kreditirala gospodarske subjekte za njihove razvojne projekte, za njihovo ne nazadnje tudi poslovanje in tudi reprograme posojil, ki jih potrebujejo podjetja za dokončanje določenih investicij, širitev in podobno. Namreč, podjetja so se v preteklem obdobju znašla v veliki kreditni aktivnosti, gospodarska rast je vlivala optimizem, podjetja so investirala, imela so ogromno nekih načrtov. In v hipu se je ta dotok dolžniškega denarja s strani bank prekinil zaradi te krize. Tu je nujno stopiti podjetjem v pomoč in bankam s poroštvi države omogočiti, da kreditirajo ta podjetja naprej. To je bila osnovna ideja tega zakona o jamstveni shemi. Tu so bili detajli, v katerih nismo dosegli soglasja, in tudi mislim, da ta rešitev, da se dražijo krediti za nižje bonitetne razrede, ni na mestu, kajti s tem so se marsikatera podjetja znašla v nižjih bonitetah zaradi neplačevanja s strani njihovih poslovnih partnerjev v verigi, v kateri sodelujejo ne po svoji krivdi, po krivdi drugih zaradi krize. Torej, mi podpiramo tudi ta namen in podpiramo zakon, da se vključijo tudi zadruge kot upravičenke do poroštev za svoje obveznosti in namene. Seveda pa ta zakon ima samo eno slabost, takšen, kot je - oziroma dve slabosti ima. Prva temeljna slabost je, da se še sedaj okoli njega pogovarjamo, namesto da bi ga izvajali. Kolikor vem, ni bilo še nobenega poroštva države na podlagi tega zakona in uredbe, ki jo predvideva ta zakon, odobrene. In to je pravzaprav sramota, to je nezaslišano, to je diverzija na gospodarstvo in ne, prosim, še enkrat govoriti, da je za to kriv prejšnja vlada. Upam, da zato, da ta zakon ne funkcionira v življenju, pa res menda ni kriva prejšnja vlada - ali pač? Bomo slišali v nadaljevanju. Torej, to je prva temeljna slabost tega zakona. Druga temeljna slabost pa je namera, ki jo je moč razbrati iz amandmaja, ki ga želijo koalicijske poslanske skupine vnesti v določila tega zakona. To je, da se pod določenimi pogoji dodelijo državna poroštva tudi za reprograme posojil, namenjenih prevzeme. Jaz se bom načeloma danes izognil sploh izrazu menedžerske prevzeme ali pa tajkunske prevzemi, sploh ni važno, za prevzeme. To se pravi, da se s tem zakonom na podlagi amandmaja koalicije omogoča državna poroštva za kredite za lastniške konsolidacije za dokončanje nekih prevzemnih poslov in tako naprej. Spoštovani, kaj ima to zveze? Kaj ima to zveze s kreditnimi krčem - ki ga rabijo slovenska podjetja za poslovanje, delovanje, razvoj in investiranje? Nič! To je samo potuha tistim parim posameznikom, ki so se "zaciklali" skupaj z upravami bank in seveda ne morejo iz tega klopčiča. Oni so vzeli posojila pod predpostavko, da bodo večno lepi in zdravi časi, da bodo večno delnice rasle, da bodo poslovni rezultati super in bodo skozi denarni tok prevzetega podjetja vključevali posojilo. Sedaj se je zadeva sesula in potrebujejo pomoč. V redu, so se zakalkulirali in bog jim pomagaj, ne pa: koalicija jim pomagaj! In tukaj pravzaprav to počnete; počnete, pomagate tem posameznikom, ki so skupaj v sodelovanju z odgovornimi na bankam dobili posojila, verjetno tudi pod ugodnejšimi pogoji. Zato v poslanski skupini tega amandmaja ne bomo podprli. Osnovno intenco zakona pa podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegi in kolegice! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi razširja krog upravičencev do pomoči v obliki državnih jamstev za kredite tudi na zadruge, ki jim je, podobno kot gospodarskim družbam, zaradi finančne krize otežkočen pristop do kreditov. S tem se popravlja manjko, ki je bil storjen ob prvi obravnavi tega zakona, vendar žal želim spomniti tudi na to, da smo prav zaradi manevrov, ko je bilo prepozno ugotovljeno, da zadruge niso zajete v ta zakon, doživeli kar nekajdnevno, nekajtedensko zamudo zaradi veta, ki ga je sprožil Državni svet. In mislim, da je bila tu narejena tudi neka škoda, ne nazadnje tudi v smislu tega, da bi se lahko Zakon o jamstveni shemi začel realizirati v praksi bistveno prej, kar se mi zdi izjemno neodgovorna poteza s strani tistih, ki so na tak način želeli doseči svoje cilje. Poleg navedenega se s predloženimi spremembami zakona rešuje tudi problematika kreditojemalcev, ki ne morejo zagotoviti za zavarovanje kreditov kvalitetnih jamstev, in sicer z ustrezno dopolnitvijo določbe o letni proviziji za izdano jamstvo v skladu z določbami začasnega okvira Evropske skupnosti, ki opredeljuje kriterije ukrepov za zagotavljanje skupnega trga. Dosedanja določba, ki je določala najnižjo možno premijo za posamezni bonitetni razred kreditojemalcev, se dopolnjuje z določbo o višini premije v odvisnosti od kvalitete zavarovanja. S tem se omogoča dostop do kreditov tudi kreditojemalcem, ki niso v stanju zagotoviti kvalitetnega zavarovanja kreditov. Tretja vrsta sprememb oziroma dopolnitev zakona se nanašajo na zagotovitev namenske porabe kreditov z državnimi jamstvi. Zakon ureja prepoved kreditiranja tako imenovanih menedžerskih odkupov lastniških deležev v podjetjih tako za nova posojila kot za refinanciranje ali reprogramiranje že obstoječih kreditov ali drugačno finančno podporo v smislu izboljšanja kreditnih pogojev za posojila. S spremembo zakona se namreč prepoved kreditiranja menedžerskih odkupov iz kreditov, zavarovanih z jamstvom države, razširja tudi na ostale vire, ki jih v okviru svojega poslovanja uporabljajo banke v svojem poslovanju. Četrto področje sprememb in dopolnitev zakona se nanaša na sankcije za kršitev zakona, vključno z za nas zelo pomembno ničnostjo pogodbe za že sklenjene pogodbe, če se v razumnem roku ne odpravijo ugotovljene kršitve zakona. Poleg ničnosti pogodbe zakon prinaša tudi obveznost bank, da v primeru unovčenja jamstva vrnejo državi izplačane zneske skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi, s čimer se država razbremeni uveljavljanja regresnih zahtevkov in pogodbenih kazni za banke v višini 5% glavnice, ki jo morajo banke plačati na račun Republike Slovenije v primeru kršitve zakona, uredbe ali pogodbe. V Poslanski skupini Zares podpiramo sprejetje predloženega zakona, ki je bil z amandmaji matičnega delovnega telesa izboljšan v smislu pripomb Zakonodajno-pravne službe. Prav tako pa podpiramo tudi amandma koalicijskih strank. Govorimo o novem amandmaju, za katerega ocenjujemo, da je bistveno boljši kot varianta, ki je krožila v preteklih dneh. Zato menimo, da je v resnici urejeno na primeren način tudi vprašanje prepovedi dajanja posojil in obnavljanja kreditov tako imenovanih tajkunskih kreditov za vse primere, v katerih se vodijo postopki pred organi nadzora. Torej, če je bil sprožen postopek zaradi kršitve s področja prevzema ali trga vrednostnih papirjev, torej s področji, ki jih pokrivata Agencija za trg vrednostnih papirjev in Urad za varstvo konkurence, potem banke takih kreditov ne smejo odobravati iz jamstvene sheme. Menimo, da je takšna rešitev primerna, dobra, boljša kot prejšnja, ki je uveljavljala diskrecijsko pravico s strani nadzornih svetov, in menimo, da so podane zadostne varovalke. Kajti, kot vemo, večkrat je bilo rečeno, da odkar te institucije vodita nova človeka, torej Soršak in Žugelj, sta na tem področju aktivna. Upam, da sta tako aktivna, da bosta preprečila vse takšne, tako imenovane tajkunske kredite.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Danes bo in je že bil eden bolj pogosto izrekanih pojmov, pojem zamude. V Poslanski skupini DeSUS se s tem, da Zakon o jamstveni shemi zamuja, docela strinjamo. Vendar mislimo, da za to ni kriva ne edino in ne v celoti Vlada, tudi kakšni drugi razlogi so še za to, ki se jih je vredno spomniti. Ampak to nič ne opravičuje tega, da smo v zamudi. Razen poslank in poslancev obsojajo tudi v gospodarstvu, to obsojajo tudi banke, kajti aktivnosti, ki bi na podlagi tega Zakona o jamstveni shemi morali steči, se pač ne morejo premakniti z mesta. To za nikogar ni dobro. Tudi če bi kdo zaradi tega občutil dobre občutke uživanja, ker nekomu, ki je to predlagal, ni uspelo to narediti tako, kot si je želel, in v času, v katerem je to želel narediti. V množici ukrepov, tistih, ki so bili sprejeti, in tistih, ki so bili predlagani, pa še ne sprejeti, je bil ta ukrep ocenjevan kot tisti, ki je tako rekoč najboljši, ki je najprimernejši, ki bi lahko bil tudi najučinkovitejši, pa se je vendarle v precejšnji meri zalomilo. Je tudi zakon, ki je izredno hitro doživel prve spremembe, prve oponence in zaradi tega se najbrž tako zapleta. Naj spomnimo, da je bil prvi kamen spotike manjko, ker niso bile vključene kmetijske zadruge oziroma zadruge nasploh, zoper to pa poslanke in poslanci nismo nasprotovali, ampak nasprotovali, da se ustavi celotna shema na račun enega partikularnega interesa, ki bi lahko bil vzporedno urejen, tudi če bi zakon o jamstveni shemi normalno funkcioniral. Torej, ta, rečemo temu sebičnost, se nam danes maščuje na ta način, da gospodarstvo toliko težje zmore svoje napore, da se zgublja zaupanje tudi pri bankah in da banke tega, kar se ocenjuje najboljše, najučinkovitejše, najprimernejše, ne koristijo. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da je sleherno zavlačevanje neopravičljivo. Nekaj zadreg je, priznajmo, bilo tudi okoli uredbe, ki bi morala bolj pravočasno urediti te stvari, in nekaj zadreg je še danes v zvezi s pomisleki Evropske komisije, tudi če vseh pomislekov ne bomo upoštevali in bodo na ta račun sankcionirani tisti, ki so razvrščeni v boniteto C, kakor je bilo s strani predstavnikov Vlade že omenjeno. Mi sicer v Poslanski skupini DeSUS podpiramo ta predlog spremembe zakona, zato ker menimo, da je prav, da se vključijo tudi zadruge, in zato, ker menimo, da je prav, da naredimo vse, da se čim prej prične ta shema tudi izvajati. Podprli bomo ne samo zakon, podprli bomo tudi usklajeni amandma in pripominjamo, da na Odboru za finance nismo podpirali amandmaja SDS, ki je odločno proti temu, da bi se kakorkoli izjeme dovoljevale, tudi če so sedaj bolje regulirane, kot so bile takrat. Torej, mi bomo tudi ta amandma podprli zavoljo tega, ker menimo, da brez tega amandmaja, ki ga koalicijsko sedaj skupaj vlagamo, tega krča, v katerem se je jamstvena shema znašla, ne bi uspeli razrešiti. Torej, če ta amandma ne bo sprejet, ne bo interesa bank za te jamstvene sheme in ne bo denarja za gospodarstvo. Torej s tem namenom in ne zato, kakor nekaterih skušajo poudariti, da bi dali podporo nekaterim tajkunskim prevzemom, torej zato, da bi omogočili normalno poslovanje gospodarstva in da ne bi politika preveč strankarsko in ideološko povsod posegala v odločitve bančnih strokovnjakov. Zato torej ta amandma podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik, kolegice in kolegi, gospod minister. Prepozno ali ne prepozno, danes je pred nami predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije. Dobro ali ne dobro? Odgovor je dobro, da se je seveda izraz ali pa vsebina zadruge razširila v 1. člen tega zakona. In takšen zakon, kakršen je dan v tej vsebini, pa ali bi to bil zakon, ki ga je vložil mag. Radovan Žerjav, ali pa Vlada, govorim o predlogu, bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli, a nikakor ne bomo podprli nobenega amandmaja. Po domače povedano, da ne bi bili vsi pametni pa brali, kaj vse piše v zakonih pa v obrazložitvah ali bomo sprejeli takšen zakon, kot ga je Vlada dala s 3. členom v osnovni obliki, ali pa 3. člen vrzite ven. Jaz ne razumem, če Vlada da 3. člen s katerim prvič, bankam prepove, tistim, ki dobijo jamstveno kvoto, da ne smejo v okviru svojega poslovanja dajati posojila za odkup celotne gospodarske družbe s strani člana organov vodenja nadzora. Prepove, da ne sme obnavljati posojil ali drugače spreminjati pogojev posojil, danih za odkup podjetij s strani organov vodenja, ki prepove začasno odkupovanje deleža gospodarskih družb, ki prepove odobravati poroštva za posojila drugim finančnim ustanovam, ki so namenjena odkupu celotne gospodarske družbe, z amandmajem pa vse te prepovedi - enim ali drugim, saj znamo brati, saj ta drugi je zelo lep, črkovno zelo lepo oblikovan - pa hkrati pravi: "ampak, vseeno lahko dovolimo obnovitev posojil..." Po domače povedano, ker bomo s tem preprečili škodo banke - pa ne glede, kako je napisan v prvotnem ali v veznem amandmaju-, ki bi nastala, če ne bi do obnovitve posojila prišlo. Ali po domače povedano: Barovič je opeharil banko, s tem je banko porinil v tako situacijo, da bo ne glede na jamstveno shemo, še vseeno lahko meni dala še enkrat posojilo, ker če mi ga ne bo, bo banka ogrožena. To je čisto po domače povedano in razumljeno. Ampak, tako se ne moremo iti. Ali vrežite 3. člen ven, tisti, ki ga je Vlada predlagala v osnovni zakon, ali pa umaknite amandmaje. Če bodo amandmaji sprejeti, seveda v Slovenski nacionalni stranki absolutno takih - moram reči, da to so že malo lumparije - ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi. V predhodnem nastopu v imenu predlagatelja, sem osredotočil predvsem na problematiko vključenosti oziroma nevključenosti zadrug v sistem jamstvenih shem, kajti predlog zakona Poslanske skupine SLS je urejeval le to zapostavljeno problematiko. V stališče Poslanske skupine tudi ne morem čisto mimo tega problema, vendar bi tokrat izrazi le zadovoljstvo, da je tudi vlada priznala svojo napako in spoznala, da je problematiko reševanja gospodarske krize treba obravnavati širše. Vse prevečkrat pozabljamo, da tudi kmetijstvo doživlja enako ali še hujšo usodo v teh kriznih časih kot podjetja in gospodarske družbe. Skratka, kriza je doletela vse in ne samo nekaterih. Vlada obljublja na tem področju še dodatne ukrepe. Moram reči, da jih v Slovenski ljudski stranki neučakano pričakujemo. Drugi razlog, da je Vlada predlagala dopolnitve zakona o jamstveni shemi, pa je v zagotoviti namenski porabi kreditov, ki jih banke na podlagi tega zakona lahko dajejo podjetjem. Namen dopolnitve zakona je torej, da se prepove bankam, ki pridobijo jamstvo države, vse vrste dajanja refinanciranja ali obnavljanja posojil, če so le-ta namenjena financiranju odkupov podjetij s strani uprave in z njimi povezanih oseb. Takšen namen predlagatelja v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo. Absolutno nedopustna bi bila nedomišljena posledica pomanjkljivega zakona, po katerem bi tajkunom za njihove prevzeme jamčila država. Kaj takšnega najbrž na svetu še nihče ni videl. In ko je že vse kazalo, da si je pa slovenska politika vsaj v tej perverznosti poenotila stališče, koalicija poskuša skozi zadnja vrata pripeljati rešitev, ki uzakonja prav slednje. Državna poroštva oziroma poroštva vseh državljank in državljanov Republike Slovenije tajkunom za sprevržene posle menedžerskih odkupov! Torej, sedaj bomo za njihove odkupe jamčili vsi državljani in državljanke. Česa takega pa še res nismo doživeli v tej državi! Tretji odstavek, ki dopušča možnost državnega jamstva menedžerskih odkupov pravi, da "je posojilo dopustno obnoviti, če bi se s tem preprečila škoda banki." Kakšna škoda? To je namreč prejšnji amandma, ki je bil zdaj sicer nekoliko spremenjen, dopolnjen, ampak kljub temu skozi zadnja vrata dopušča to, da se bodo ta jamstva lahko uporabljala tudi za tiste kredite oziroma za refinanciranje, redefiniranje teh kreditov. Medtem ko minister dr. Matej Lahovnik grozi z odstopom, če bo zakon o jamstveni shemi dopuščal reprograme menedžerskih posojil, poslanci njegove stranke vložijo amandma, ki ravno to omogoča. Ta isti minister govori o kredibilnosti politike, ki jo načelno zagovarja. Ali je to tisti minister, ki je kot profesor na Ekonomski fakulteti za podjetje PTC izdelal pionirsko študijo menedžerskega odkupa podjetja? Spoštovane kolegice in kolegi! Kdor me je včeraj pozorno poslušal, se spomni mojih besed o popolni spominski amneziji po vsakih volitvah tako ene kot druge politične strani in to, da se slovenski politiki vsake štiri leta na novo rodimo popolnoma neomadeževani in nedolžni. Blagor nam in bog pomagaj naši državi! V Poslanski skupini SLS odločno nasprotujemo sprevrženosti nekaterih predlaganih rešitev. Podprli bomo zakon v vsebini, ki bo absolutno onemogočal dajanje reprogramiranja oziroma obnavljanja kreditov, namenjenih financiranju odkupov podjetij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Gre za pomemben protikrizni zakon, interventen, ki mora seveda podjetjem čim prej omogočiti dostop do 1,2 milijarde evrov s strani države zajamčenih posojil. In v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo ta zakon zagotovo podprli. Tudi ne vidimo kakšne hude težave v tem, da ministrstvo, ko je ugotovilo, da zakon v praksi ne deluje, da so pri uvajanju težave, da napako takoj popravljamo in odpravljamo. Tako je prav, kajti pametni napake odpravljajo, tisti drugi so pa obsojeni na to, da jih ponavljajo, kar je pa zagotovo še slabše. Jaz sem vesel tudi, da smo v koaliciji in nasploh v parlamentu dosegli visoko soglasje pri temu zakonu, predvsem pa, da smo popravili tudi člen, ki se nanaša na jamstva za zadruge in s tem simbolno priznali kmetijstvo tisto, kar mu je, da je seveda dragocen, pomemben urejevalec in skrbnik te krajine, da so seveda slovenske zadruge pomembna komponenta v tem segmentu in da kljub drugačni organiziranosti imajo še kakšno pomembno vlogo tudi kot gospodarske družbe, predvsem na podeželju. Seveda, v zakonu je predlagana tudi možnost, da bi podjetja, ki ne razpolagajo z možnostjo kvalitetnega zavarovanja, skladnega z običajno prakso, tudi imela dostop do državnih jamstev in kreditov, zato se mi zdi tudi pravilno, da tisti, ki imajo seveda slabše bonitete - o razlogih, zakaj je temu tako bi se dalo zagotovo veliko govoriti in pa razpredati-, da imajo možnost do kreditiranja, da so razvrščena v tri skupine, A, B in C, da se seveda stroški provizij gibljejo, odvisno od tega, kakšna je njihova boniteta, od 0,4 preko 0,55 do 0,8%. Zagotovo največ dilem in polemik pa buri ta zakon v delu, ki ga sedaj ponovno ureja tako imenovani 13.a člen, in sicer, da se omeji reprogram in obnova posojil, ki so namenjena odkupu podjetij s strani uprav in z njimi povezanih oseb, tako imeni menedžerski prevzemi in z njim povezani tudi krediti. Včeraj smo slišali, da je bilo v tej državi v zadnji 15-ih letih izvedenih skoraj tisoč takih prevzemov in odkupov in jaz sem vesel, da ta amandma najde rešitev, da vseh odkupov in prevzemov ne mečemo v isti koš, da smo znali pohvaliti in dati priznanje tam, kjer je bila vrednost podjetij kvalitetno, pošteno ocenjena, kjer so lastniki novih in pa dosedanji upravljalci za to zastavili tudi svoje premoženje, svoj ugled, ponos, hrbet in pa poslovne odločitve, da pa na žalost - to pa zagotovo ni dobro in Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije tudi to obsojam -, da so se pa seveda določene od teh zgodb razvile v smer, ki za Slovenjo ni doba in da jih je ta resen čas gospodarske in ekonomske krize še dodatno razkril in podčrtal. Zato se nam zdi ta kompromisna rešitev, ki je v koaliciji usklajena, da tisti, ki so kakorkoli na sumu, da so v teh postopkih najetja kreditov zašli na kriva ali netransparentna pota, da zanje v največjih dveh državnih bankah, ki sta v večinski lasti države, podaljšanja, reprogramiranja ali najetja novih kreditov ni. Jaz mislim, da smo, kar se tega tiče, v parlamentu dosegli neko načelno in pa široko soglasje. To se mi zdi, da je pomembno, potrebno in pa dobro. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zakon podprli. Podprli bomo tudi amandmaje, ki zakon [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]popravljajo pa izboljšujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 3. členu in amandma koalicijskih strank, in sicer ste dobili na mizo spremembo amandmaja k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi in tudi amandma k 3. členu. Želim opozoriti, da poslanske skupine niso mogle najaviti časa za razpravo, zato bo razprava poslancev omejena na pet minut, s tem, da bi lahko uporabili peti odstavek 67. člena Poslovnika Državnega zbora in predlagam, da vsak prijavljeni razpravljavec in poslanec lahko o amandmaju razpravlja le enkrat. To je legitimna metoda. To je moj predlog, o njem se ne razpravlja. Edino bi zaprosil še za nekaj, spoštovani kolegi in kolegice poslanke. Ker imamo enako - gospod Tanko, gospod Kontič, prosim. Ker imamo enako situacijo tudi pri 21.b točki in c. točki, če nimate nič proti, bi glasovali samo enkrat za vse tri točke, če pa kdo nasprotuje, naj mi, prosim, to izrazi in bomo glasovali ločeno za to točko, ki je. Nima nobeden proti? Torej, vi želite, da se za vsako posebej. Dobro. V tem trenutku glasujemo za to, da v skladu s petim odstavkom 67. člena Poslovnika Državnega zbora vsak prijavljeni razpravljavec o posameznem amandmaju lahko razpravlja le enkrat. Torej, odločamo. Glasujemo. Zbor v tem trenutku ni sklepčen. Ker ni nobene možnosti, da bi zbor tudi postal takoj sklepčen, ta predlog proceduralno sam kot predsednik umikam. Prehajamo na razpravo. V razpravo sem dal 3. člen ter amandmaja Poslanske skupine SDS in amandma koalicije v razpravo. Vsak razpravljavec bo omejen na pet minut, s tem da se bo lahko javil večkrat. Želi kdo razpravljati? Prijava teče. Bo še možnosti za prijavo, ne bo problema. Besedo ima Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Res je, bančni sistem je krvni obtok nekega sistema, če obtok ne dela, so posamezni deli gospodarstva neproduktivni. In to je bilo zdaj v neki meri zaslediti. Je pa res, da sem danes zelo vesel, da je končno ta zakon, torej Zakon o jamstveni shemi Republike Slovenije, na mizi. In glede na to, da se je veliko število menedžerskih odkupov zgodilo v prejšnjem mandatu in seveda tudi v prejšnjih, večina pa v prejšnjem, ocenjujem, da je ta zakon vsaj štiri leta prepozno na mizi. In na račun tega bom ta zakon podprl. Ne vem, kako so torej nekateri razpravljavci že zdaj ocenjevali amandma SD-ja, Zaresa, LDS-a in DeSUS-a, ali so ga sploh prebrali ali niso. Iz njega je zaslediti, da amandma točno izključuje vse nadaljnje malverzacije oziroma tako imenovane menedžerske odkupe. Jaz celo tako rečem, da onemogoča, in bilo bi zelo fino, da bi še enkrat prebrali ta amandma, ki ga bom vsekakor podprl. Seveda ni nobene logike, da bi podprl amandma SDS-a, in vas vljudno naprošam, da pred tem ko se spravite k razpravi, še ta sprememba amandmaja, ki se uradno imenuje k dopolnjenemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, preberete enkrat. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Jaz mislim, da če drugega ne, v luči [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[...]]svoje odgovornosti je tudi pri zakonu, ki ga bomo obravnavali kasneje, smo malo neresni. Neresni smo, ker v isti sapi govorimo, kako slabo je, da s predlaganim zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi zamujamo, po drugi strani smo imeli dva predloga in končno prišli do nekega dogovora, ki je bil sprejemljiv za vse, za vse, in končno tudi do predloga zakona, ki ga je oblikovala Vlada s 3. členom. In zdaj, po vseh teh trditvah, kako se mudi, že spet spreminjamo. Ne! V Slovenski nacionalni stranki ne bomo, poudarjam - ne bomo, podprli nobenega amandmaja več. Bodimo resni. Ne z amandmajem vračati pravzaprav zakon v prvotno obliko. Hvala bogu, da je Vlada nekaj naredila, vključno s 3. členom - tak, kakršen je zapisan v zakonu, pustimo takšnega in ga sprejmimo. Nobenih sprememb ne potrebujemo v tem trenutku. Ali pa vrzimo 3. člen ven, pa se pogovarjajmo o zakonu, ki ga je vložil kolega gospod Žerjav. In pohitimo, zaradi vsebine, ne pa, da iščemo vrzeli in luknje. Nehigiensko je, da smo dobili amandma, ki popravlja amandma pred nekaj minutami na mizo. Jaz sem ga hitel prebirati, pa znam prebirati, tako da berem eno vrstico, včasih mi uspe še tretja zraven. Če pa obrazložitev preberete, smo pa na istem, tudi z novim amandmajem, s predlaganim novim amandmajem se ukrep prepovedi sklepanja bančnih poslov, ki so namenjeni odkupu delnic oziroma deležev družb s strani članov poslovodstev teh gospodarskih družb in z njimi povezanih oseb, omeji le na tiste primere, ko je v postopkih prišlo do kršitve zakona. Najprej pa, iste izjeme, ki jih je prvotni amandma - ki ste ga spremenili, ne vem zakaj, mogoče zaradi grožnje gospodarskega ministra - velja ista zgodba. Ne delati to. Bodimo pošteni vsaj do ljudi. Vlada je pripravila zakon, ki ga imamo pred seboj. Govorimo o osnutku o prvotni obliki brez amandmajev, če je 3. člen, sprejmimo ga takšnega, kot je zapisan. Brez popravkov. Ali ga pa vrzimo ven in sprejmimo Zakon o jamstveni shemi. Če bo katerikoli amandma, ki bistveno spreminja vsebino zakona, naj ljudje vedo, bistveno spreminja vsebino zakona, sprejet, bomo v Slovenski nacionalni stranki absolutno protestirali proti takšnemu načinu dela. Zdaj pa res nismo več pošteni do ljudi. Jaz razumem, da so težave, kolegi razumejo, da so težave, pa vendarle, gospe in gospodje! Ne moremo zdaj, če sem jaz ali pa nekdo s svojim "pufom" naredil bankam takšno škodo, da bo propadla, če mu ne da spet en "puf", zato da bo tisti prvi "puf" vrnil. Ne moremo se zdaj "špilati"! Brez zveze, da se sploh pogovarjamo o tem zakonu! In to vse v nek celofan zavijamo, češ, ljudje so pa menda tako neumni ali pa neuki, da ne vedo. Veš, da vedo. Zdaj imamo en zakon, ki je sprejemljiv, po besedah smo slišali stališč, ki je sprejemljiv za vse, za vas in za vas. In vrzimo amandmaje stran in sprejmemo tak zakon in začnimo delati vendarle v dobro tistega, kar ta zakon določa! Kakršenkoli amandma bo sprejet, vam povem, bo novi kaos. In mislim, da mi bo v tem primeru tudi Vlada, ki jo podpiram v osnovnem zakonu, če bo poštena, tudi potrdila. Hvala lepa. Nobenega amandmaja ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman.
Ker nam zaradi nesklepčnosti ni uspelo omejiti diskusij, lahko to storimo vsak sam zase. Na to možnost opozarjam, ker še zmeraj obstoji. Sam bi pa rad preprosto povedal, ponovil, da bom jaz amandma in potem zakon, če bo amandma sprejet, podprl, tako kot naša poslanska skupina, in opozoril na neko pojavnost, ki jo je sedaj moč opaziti in se razume skozi terminologijo, ki jo uporabljajo tisti, ki nasptorujejo sprejemu tega amandmaja. Naj spomnim, da so bile izrečene besede o tem, kako da gre za perverznost, kako da gre za zavržna, sprevrnjena dejanja in pobude in po logiki stvari so torej tisti, ki predlagajo takšen amandma, pokvarjenci. Torej, nimajo poštenih namenov in jih je treba zato obsojati, morebiti celo kaj hujšega storiti z njimi. Pa vendar mislim, da takšna terminologija ni poslovna terminologija - sedaj pa govorimo pravzaprav o poslih, govorimo o tem, kako se bo v Sloveniji ravnalo v sitemu financ in kako bo to vplivalo na realni sektor in posledično tudi na zaposlitve, socialni položaj in vse ostalo, kar se da iz tega še izpeljati. Naj spomnim še to, da so, vsaj po mojih informacijah in tudi po mojih kontaktih, ki sem jih imel s posamičnimi strokovnjaki, z gospodarskimi asociacijami, z bankirji in tako naprej, ti predlogi, da se amandmira ta zakon, doživeli podporo in se boje,da se to ne bi zgodilo, ker bo to pač pomenilo nadaljnji krč, tako finančni kot v realnem sektorju. Težko bi pristal na to, da bi tudi njih vse imenoval za sprevržence, za tiste, ki so perverzneži in kar je še takšnih bolj moralističnih pojmov, ki bi jih lahko v racionalni razpravi pritaknili, ne "pašejo" zraven po moji sodbi. Koalicija se je pa vendarle uspela, omenili smo že, uskladiti, čeprav je tudi med nami bilo precej premisleka, in pomislekov in sicer sporazumeti v tem, da s tem predlogom amandmaja mi ne dajemo nikakršne podpore nikakršnih zlorab, ampak sočasno sleherno zlorabo obsojamo. Da hkrati, s tem, ko predlagamo, predlagamo tudi boljšo regulacijo te izjeme, ki je bila najprej predvidena, ki je bila kasneje umaknjena in ki je zdaj bolj taksativno in lepše našteta in bo tudi lažje izpeljiva. Ni tako mehka definicija, bi rekel, teh prepovedi, kot je bila poprej. Mi ocenjujemo, da smo dejansko na poti k soglasju, k temu, da skušamo s tem preprečiti morebitne škode, ki bi jih kdo, kakor je videti, privoščil kakšnemu posamezniku ali posamezni bani, lahko pa naj bi takrat, ko širše pogledamo, povzročijo veliko škode in negativnih posledic za nas vse Slovence. In dajmo si priznati, da tako ne razmišljamo samo v Sloveniji, tako razmišljajo tudi kje drugod, še tako drugod tudi reagirajo in kar vseh, ki tako počno in skušajo izvajati ukrepe, ne moremo zmerjati s perverzneži. Torej, mi se bomo potrudili, da to soglasje znotraj koalicije zdržimo, podprli bomo amandma in zakon, prosimo pa obenem, da bi se takšno moraliziranje s strani tistih, ki so nekoč podpirali ultra neoliberalne ideje, umaknilo v foaje, da ne bo tukaj ravno tako očitno nastopalo.
Hvala lepa. Besedo želi minister za finance, dr. Franc Križanič. Razpravljamo torej o 3. členu in amandmajema k 3. členu. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Torej, osnovni namen novele Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije je usmeritev kreditov, ki bodo plasirani na osnovi te sheme v določene namene, in sicer za investicije, za obratni kapital in pa za razvojno dejavnost po podjetjih. Poleg teh rešitev, ki so sedaj predlagane v osnovni noveli zakona in v amandmaju koalicije, smo hkrati rešili še tri druge probleme. V skladu z iniciativo Državnega sveta smo vnesli tudi zadruge, ki jih prej ni bilo, ker ne sodijo pod regulacijo ZGD-ja. Potem smo razširili zavarovanja, se pravi, v primeru, da podjetje nima dovolj kvalitetnih zavarovanj za kredite, jih po originalnem, sedaj veljavnem zakonu, ne bi moglo dobiti po tej shemi, sedaj bo nekolik dražje te kredite vendarle nekoliko pridobilo. In potem smo uvedli tudi sankcije, se pravi, kršitve pogodb bodo pomenile ničnost pogodb po tej kreditni shemi. S tem smo se približali evropski regulaciji. Mi upamo, da bomo s tem dobili tudi ustrezne potrditve Direktorata za konkurenčnost Evropske komisije. Pogajanja sicer na tem področju še tečejo. Če se na kratko dotaknem samo še teh omejitev, ki so bile namen novele zakona, se pravi, namenske porabe sredstev, bi rekel, da je amandma koalicije smiseln, kaže namreč izrazito na tisti del sredstev, kjer je šlo za maliciozno angažiranje kreditov za odkupe, za izigravanje regulacij, za izgradnjo regulacij, ki niso imele v zakonodaji dovolj močnih sankcij in zdaj te sankcije prihajajo skozi stranska vrata skozi ta zakon v samo regulacijo. Če bi visoki zbor našel rešitev, da bi to bolj sistemsko uredil, potem bi verjetno še lažje izvajali protikrizne ukrepe in se hkrati rešili teh problemov, ki so nastali s procesom tako imenovanega izstopa države iz gospodarstva, ki se je končal s sedanjo tajkunsko krizo. To je eden od poskusov. Mislim, da je koalicija to zastavila tako, da so trenutno sankcionirani tisti poskusi, ki so bili očitno kršitve pravil. Če bo še močnejše, bi se pa lahko sistem zamajal. Se pravi, mislim, da bo tudi vendarle treba nek gradualističen pristop uvesti, če bi hoteli kolikor toliko brez stresov za finančni sistem iziti iz tega celotnega klopčiča. Hvala lepa. Se pravi: prvič, predlagam, da amandma podprete in drugič: da novelo zakona podprete in da podprete amandma koalicije.
Hvala lepa, gospod minister. Besedo ima Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Gospod minister, kolegi in kolegice! Jaz priznam, da ideja, da bi glasovali o zakonu brez amandmajev, je zelo všečna in komu ne bi bilo všeč dejansko vnesti neko uravnilovko in dejansko preprečiti v absolutnih terminih katerikoli prevzem, katerikoli nakup delnic znotraj gospodarskih družb. Ampak, če se lotimo s trezno presojo in prisluhnimo tudi argumentom tistih, ki se spoznajo na finančne trge, na gospodarska načela, na učinke, ki jih imajo takšni ali drugačni zakoni, je treba priznati, da je amandma k 3. členu, ki ga koalicija predlaga optimalni. Optimalni, ker dejansko omejuje možnost takih prevzemov in jih omejuje skladno z nekaterimi principi, ki so principi pravne države, principi pravičnosti, načela, ki preprečuje, da bi kdorkoli, ki je vpleten ali je osumljen, dovolj je utemeljeni sum o nezakonitem delovanju glede načela Agencije za trg vrednostnih papirjev in konkurence, da bi takim preprečili ta manever. In to je velik korak, pomembnejši od tistega prvega poskusa, da bi vendarle prepustili samo nadzornim svetom diskrecijsko pravico o ugotavljanju, kdaj lahko je določeno kreditiranje možno. Ne bi bilo pravilno in ne bi bilo korektno kriminalizirati menedžerstva tako na splošno, brez kakšnih konkretnih kriterijev. In ta amandma uvaja kriterije, ki pa so zelo uporabni. Za vse tiste menedžerske odkupe ali prevzeme, kjer obstaja sum, da delujejo proti navedenim načelom in proti načelom zdrave in poštene konkurenčnosti, ta amandma in zakon v celoti daje možnost, da se to prepreči. In to je ključno vprašanje, zakaj je amandma koristen. Po drugi strani pa tista všečna, radikalna forma oziroma radikalni pristop, uravnilovka: dajmo vse menedžerje kaznovati, lahko pripelje do nekaterih hujših posledic za banke in za podjetja. Temu se želimo izogniti. Ne bi želeli hiteti, če bi se v prihodnosti izkazalo, da bo to treba storiti, bomo imeli pogum in bomo tudi to predlagali. Ampak zaenkrat se splača biti preudaren, delovati postopoma in omogočiti, da se predvsem problematični prevzemi preprečijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Najprej moram ugotoviti, spoštovani kolegi in kolegice, da tega novega amandmaja, ki smo ga pripravili v koaliciji, mnogi sploh niso pogledali. Že pri predstavitvi stališč poslanskih skupin sem videla, da nekateri govorijo še vedno in kritizirajo nek amandma, ki je bil prej prisoten oziroma se je o njem govorilo veliko v zadnjih dneh, ne koncentrirajo, ne gledajo, posvečajo pa se temu amandmaju, ki je bil oblikovan danes. Tudi kritike so bile izrečene na mnoge, med drugim tudi na ministra Lahovnika, kar na osnovi tistih rešitev, ki jih je ponujal amandma, ki ga danes tu sploh več ni. S tega vidika bi želela povedati, da veste, da je bila stranka Zares med tistimi, ki je najbolj glasno, najbolj izpostavljeno zahtevala, da se prepove, če tako rečem, reprogramiranje tako imenovanih tajkunskih kreditov. Tu smo mislili zelo zares in tu mislimo zelo zares tudi sedaj. In prepričana sem, da ta amandma, ki je pripravljen, vendarle sledi nečemu, kar nekateri, ki bolj mislijo na to, kako priti do oblasti, ko bo država na robu propada morda, kot pa na to, kako pomagati morda tudi zdravemu delu gospodarstva, ne želijo razmišljati. Mi smo vendarle prisluhnili številnim zunajvladnim ekonomskim strokovnjakom, opozorilom Banke Slovenije, Šušteršiča, Mastena in še nekaterih, ki so zelo blizu vaši opciji bili v preteklosti, ki so sodelovali z vašo vlado, ki so zelo kritično opozarjali na to, tudi Banka Slovenije je zelo kritično opozarjala na to, da bi lahko preveč restriktivno poudarjanje tega povzročilo Sloveniji velike težave, nepopravljive posledice in ne bi prišlo do tistega, ker si vsi želimo. To pa je, da bi jamstvena shema začela čim prej delovati in da bi pravzaprav prekinili s tako imenovanim bančnim krčem. In nekateri si tega v resnici ne želite. Tisti, ki danes vztrajate, da ta amandma ni dober, si želite prav tega. Želite si izrednih razmer, želite si tega, da zdravo gospodarstvo ne pride do sredstev. Bom še enkrat prebrala, morda res niste prebrali: "Banke ne smejo", ne smejo, poudarjam, "dajati posojil za odkup delnic in poslovnih deležev gospodarskih družb s strani članov in poslovodstev niti takšnih posojil obnavljati ali kako drugače spreminjati, če je zoper njih v teku postopek zaradi kršitev, zlorab trga finančnih sredstev, zlorab s področja prevzemne zakonodaje, zlorab s področja konkurence" in podobno, vsega tistega, kar počneta Agencija za trg vrednostnih papirjev in Urad za varstvo konkurence. In če delata dobro, potem najbrž pri njih ti postopki tečejo. In kot je meni znano, številni postopki v zvezi s tem tečejo. In dovolj je, da tečejo postopki. Se pravi, če so v teku ti postopki, ne, če so že sklenjene oziroma urejene pravnomočne odločbe. In v tem smislu se mi zdi, da je enostavno perverzno ne brati tega amandmaja in ne vzeti v zakup celotne slike, ki se dogaja na tem področju. Bi pa želela še nekaj reči o bankah in Banki Slovenije. Moram reči, da se mi zdi, da banke v Sloveniji ne sodelujejo, niso aktivne in ne prevzemajo svojega dela odgovornosti pri reševanju kriznih razmer. Previdnost in konservativni pristop ter zadržanost so sicer vedno prisotni pri bankah, vendar pa se žal ne morem znebiti vtisa, da gre še za nekaj več, za nekaj, kar težko razumemo ali pa očitno nimamo vseh informacij. Krivdo za kreditni krč se želi prelagati na Vlado oziroma opozicija išče predvsem tu krivdo. Jaz pa menim, da velik del te krivde nosijo tudi banke, in sicer tudi tiste z večinskim deležem države. Opazna je aroganca nadzornih svetov in uprav in vse bolj jasno postaja, da pravzaprav banke in njihove uprave na določen način izsiljujejo s svojo pasivnostjo na tem področju. In lahko se samo vprašamo, zakaj.
Hvala lepa. Besedo ima Milenko Ziherl. Prosim.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Tudi sam se strinjam s to ugotovitvijo, kako nujen je čimprejšnji zagon jamstvene sheme in kreditiranja predvsem zdravega dela gospodarstva. Vendar pa ne morem mimo tega, da so bili v postopku sprejemanja te zakonodaje izgubljeni trije meseci. Zaradi nedorečenosti se je zakon dograjeval, dopolnjeval. pa tudi danes nismo nič na boljšem, saj dežuje amandma na amandma. Seveda smo bili že cel dan priča sprenevedanju in spreobračanju besed, za takšno situacijo smo v Goodyearu imenovali tistega, ki je velikokrat spremenil svoje mnenje tekom dneva, "Joel spinning wheel", in bi morda kar na prvi točki, kako se bo vse obrnilo. Danes zjutraj smo poslušali, kako katastrofalno bi bilo [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[...]]nekaj storiti brez odobritve Evropske unije, pa ravno za jamstveno shemo še nimamo soglasja Evropske komisije. Torej, popolnoma, zdaj naenkrat zjutraj je izredno pomembna Evropska komisija, Evropska unija, torej relacija z Brusljem, zdaj pri tej točki je to vseeno. Omenjeno je, da gre za okrog 2 milijardi evrov denarja za reprogramiranje kreditov. Ko sem preračunal, je to za 10 Sava Tires, to je približno za 17 tisoč zaposlenih. Pa me prav zanima, če bo tudi znotraj tega, kar bomo kreditirali, če je tudi znotraj tega 17 tisoč in več zaposlenih. Poleg izgubljenega časa in nedorečenosti so bili v tekstu nekateri pojmi, ki so zelo raztegljivi. In kdo bi znal razložiti dobro ime oziroma kaj je tajkunski kredit oziroma še bolj pomembno - kaj je znatna škoda banki. Ali je reprogramiranje enega kredita res takšna škoda, da ogrozi poslovanje ene banke? In kakšna je potem vloga njenega nadzornika, Banke Slovenije, da ta banka posluje tako na robu, da bi z nereprogramiranjem nekega tajkunskega kredita bila ogrožena celotna denarna masa? Omenjeno je tudi, da je treba seznaniti Ministrstvo za finance. Kaj če bi pisalo, da mora Ministrstvo za finance te večje posle odobriti. Predvsem pa me zanima, kako stlačiti v dobro ime firme recimo takšne eksotične firme, kot je Atka-Prima, in podobne, ki bodo sigurno, če se niso seveda ta čas stokrat preimenovale, pa po nekih novih kanal bo prišel ta denar na iste naslove, kamor je namenjen. O nekaterih naslovnikih recimo prebereš, da za ohranitev proizvodnje oziroma za ohranitev podjetja potrebujejo sto petdeset milijonov evrov kredita, hkrati pa v reviji Menager prebereš, da se njihovo premoženje ceni na sto petdeset milijonov evrov. Ali je potem sploh še potrebno kakšno jamstveno shemo ali je potrebno kreditiranje? Če je proizvodnja tako zdrava, posli tako zdravi, naj poveča tudi svoj lastni delež. Zakon, ki je nujno potreben, ki ima tri mesece zamude, ki še vedno ni zadosti dorečen, ima preveč pomanjkljivosti, da bi kazalo hiteti z njegovim sprejemom. Zato ob nesprejemu amandmajev, mislim, da zakon ni primeren za sprejem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali želi še razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima, že drugič danes ob temu amandmaju, Bogdan Barovič.
Hvala. Ne bi jo rad imel, ampak veste, če mi nekdo govori pa ne bom imenoval, da ljudje, ki govorijo, nismo prebrali novega amandmaja. Kdaj pa naj bi ga prebrali, če smo ga dobili na mizo ob začetku te točke? Prvič. Drugič. Da je ta amandma tako vsebinsko pomemben, spoštovani gospod minister, vi veste, da vas zelo cenim. Zakaj te vsebine, ki je tako pomembna in je nastala danes, niste vključili v 3. člen takrat, ko je bil zakon oblikovan. Saj ni od tega dvanajst mesecev ali pa sedem. In ne se sprenevedati. Bodite pošteni in odkriti. Ta amandma ste si izmislili, najprej tistega prvega, to je resnica, zanj je minister za gospodarstvo dejal, da če bo sprejet, da bo odstopil, in ste si izmislili drugega. To je resnica! Niste si izmislili nove vsebine, ker jaz vem, da je minister za finance tako pameten pa tako izkušen, da bi to vsebino sam dal v 3. člen, če bi sodeloval v polni meri, če ne bi bil preobremenjen v oblikovanju 3. člena. Verjamem vam. Ker pa ne more vse sam, ker ima druge, so mu nekaj spustili in zdaj se tukaj "vadite ven" s takšnimi, da nas obtožujte ne vem česa vse. Zakon je dober, vladni osnovni zakon je dober in ga bomo podprli. Ne vem, zakaj nasprotujete temu osnovnemu zakonu. Ker je preveč restriktiven? Ja, saj je koalicija oblikovala 3. člen in takšno restrikcijo. In prav je, da jo je. A zdaj smo se pa, da je malo preveč restriktiven? Prav, umaknimo, jaz predlagam, amandmaja ne morem ga več, umaknimo 3. člen, pa bo zadeva čisto rešena.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Osnovno, kar je narobe, je to, da se ne ugotavlja, ali so sovražni prevzemi ali tajkunski nakupi nezakoniti. Dejansko se ne more nekdo danes kititi z lastnino, če je pa dal nekaj kot garancijo, kar še njegovo ni bilo. Recimo, primer nakup deleža zavarovalnice Triglav. Bom čisto z imenom in priimkom govoril. Gospa Klemenčičeva, recimo, za jamstvo je dala nekupljene delnice. In takšnih velikih tajkunov imamo ogromno. Jaz osebno pa ne poznam nobenega od tajkunov, ki bi zastavil svoje osebno premoženje. Nobenega! Še celo lahko vidimo danes zgodbice, kako se masovno in po hitrem postopku nepremičnina teh gospodov prepisuje na sorodnike, žene, da ne govorim bratrance, sestrične in tako naprej. In kvalitetno zavarovanje, spoštovani minister, je za mene lastnina podjetja, dobra razvojna vizija, podpisane pogodbe ali osebna jamstva lastnikov. In čisto nič drugega. In še malo evropske prakse bi vam želel povedati. V Evropi obstajajo tudi države, ki jim je malo mar, ali podjetje dobro dela ali gre podjetju slabo. Preprosto, ko ne more več izpolnjevati svojih finančnih obveznosti, pride finančna policija, podjetje zapre, lastnika razlasti. Čez nekaj časa pride drug lastnik, delavci ostanejo na istih delovnih mestih in tisti, ki je bil povzročitelj teh dolgov, nosi kazensko in osebno odgovornost in zadeva gre dalje. Samo pri nas to ni mogoče. Samo pri nas pa to ni mogoče! Veste, zakaj to ni mogoče? Ker banke ne nosijo solidarnosti pri odgovornosti in ker so te hudodelske združbe takšne, kot so. Povezane so med seboj. Kdo pa je lahko v eni osebi v bistvu kupil podjetje, če ni imel pomoči? Jaz ne poznam nadzornika, ki bi odgovarjal z osebnim premoženjem. Pa vsi po zakonu morajo odgovarjati z osebnim premoženjem. Nobenemu še nič nismo zaplenili in tudi ne bomo. Ker ti gospodje pomagajo novodobnim tajkunom. Pomagajo jim ali s preferiranim odnosom do podajanja informacij ali pa za servisiranje preko bank ob nakupu. In tudi dobički se delijo, verjemite mi, da ne nosi samo eden polnega žaklja domov. To je privilegiran sloj v naši družbi in vrana vrani še nikoli očesa ni izkljuvala. In tudi danes se nič ne bo hudega zgodilo tem gospodom. Je pa res, to je pa velika svinjarija, če bomo mi na davkoplačevalce prelagali odgovornost in zahtevali, da z nekim posebnim rizikom, ki ga ponovno uvajamo, zaščitimo hrbet tem gospodom, ki so na tak način napolnili zgolj osebne račune. To pa bo svinjarija. In to, minister, ni dobra odločitev, kar predlagate, seveda tudi vaša velika koalicija, v amandmajih. To ni dobro. To je samo za raztrgati. Tako. In če se bodo ljudje zbudili, bodo še kaj drugega naredili kot to. Da nas ne bo glava bolela jutri.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Danes smo brali določene podatke, ki so osnova za pripravo rebalansa. Eden izmed teh je zanimiv: 900 milijonov evrov manj davčnih prihodkov. Ni čudno. Gospodarstvo namreč ni bilo deležno niti enega ukrepa za razbremenitev, niti enega simbolnega ukrepa pomoči v obliki, tudi državnih poroštev za kredite in podobno. Ni čudno, da je toliko manj prilivov v blagajno, kajti gospodarstvo ne zmore funkcionirati brez denarja in brez trgov, brez razbremenitve. In ti podatki niso čudni. In kaj bo sledilo? Sledilo bo zmanjševanje odhodkov, torej še manj investicijskih aktivnosti. In špirala je tu in bog nam pomagaj. Državna poroštva, ki so osnova tega zakona, so omejena. Državna poroštva so omejena s tem zakonom na 1,2 milijardi evrov. Zato morajo biti ciljana. Ni državnih poroštev kar tako za vse primere in za vsakega. Ciljana morajo biti. In ciljana so za tiste projekte, investicijske projekte gospodarstva, tudi za obratna sredstva gospodarstva in tudi za reprograme tistih posojil gospodarskim subjektom, ki so namenjeni investiciji, razvoju podjetja. To je cilj, to je namen tega zakona. Vi ste pa ta namen razširili tudi na možnost reprogramiranja menedžerskih posojil. Jaz nimam niti kaj veliko proti tem, da se odpre debata, ali lahko banke sodelujejo pri tem ali ne. Naj se odpre debata, to ne sodi v ta zakon. Da pa daje država poroštvo, da zastavimo pravzaprav premoženje vseh državljank in državljanov, pa imam veliko proti. To ni cilj zakona o jamstveni shemi. Cilj Zakona o jamstveni shemi je spodbuditi gospodarsko aktivnost, dati gospodarstvu za investicije, za razvoj, za poslovanje, ne pa za lastniško konsolidacijo. In to omogočate s tem amandmajem. In ne mi prosim tukaj govoriti, da je po mnenju strokovnjakov to potrebno in nujno. Poglejte, reprogrami tajkunskih posojil bodo zažrli kvoto in ne bo poroštev za investicije, investicijske kredite. 1,2 milijarde izhaja iz Zakona o jamstveni shemi, 400 milijonov, 20% je samo omejitev za reprograme, samo 20, 240 milijonov evrov je namenjenega za reprogramiranje posojil. In teh 240 ste zažrli s tajkunskimi posojili. Točno tako je, ker to ni izjema, to ni nad to cifro. In zato menim, da greste tukaj in ste pokleknili pred pritiski teh tajkunov in bank, ki so z njimi zelo zlinkane. Danes lahko beremo, za kakšno nagrado so banke zelo povezane s temi. O teh enormnih nagradah je baje celo razkril Žurnal pogodbo. To je zelo zanimivo branje. In se čuti tudi. zakaj je takšna simpatija in doslednost pri poslušanju enih in drugih strani in dovzetnosti do reševanja enih in drugih problemov. Ni vam, spoštovani gospodje, namen reševati slovenskega gospodarstva in njihovih problemov s poroštvi države. Namen je rešiti rit parim posameznikom, ki so se znašli v nezavidljivi situaciji zaradi krize in ne morejo vračati posojil, ki so jihnajeli za menedžerske prevzeme. To je po moje skrito v tem amandmaju in zelo žalosten sem, da pri tem asistira Ministrstvo za finance. Jaz verjamem, da so poslanske skupine prestreljene, sploh te, z ljudmi, ki so še kako osebno zainteresirani, da je tak amandma sprejet. Če beremo in poznamo strankarske knjižice teh tako imenovanih tajkunov, kam so sodili in kam sodijo še danes. In prosim vas lepo, sprevrženo pri vsem tem je, da govorite, kako ste proti temu, hkrati pa podpirate ta amandma. Tvegate, spoštovani, referendum na to temo. Tvegate referendum. Ne vem, kako boste ljudi prepričali, da se njihove plače, kako boste tisto armado brezposelnih, 25 tisoč, te delavke in delavce, ki so pred stečaji, ki nimajo plač ali pa ki imajo nizke plače, ki so na čakanju na delo - kako jih boste prepričali, da za njihova podjetja ni denarja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za reprograme tajkunskih posojil, zoper katere ni uveden postopek, pa je denar.
Hvala lepa. Besedo ima Matevž Frangež. Prosim.
Spoštovane in spoštovani! Strinjam se s tistimi, ki opozarjajo na to, da je namen zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije pomoč gospodarstvu. Osebno vidim ta ukrep kot enega od ključnih, ki lahko hitro in bi moral, da, že pred mesecem ali dvema pomagati slovenskemu gospodarstvu, zato da pride do likvidnih sredstev. Vsi vemo, da slovensko gospodarstvo ta likvidna sredstva obupno potrebuje. Sam spremljam situacijo v mariborskih podjetjih in v Mariboru se nam v mnogih primerih dogaja zanimiva situacija: imamo podjetja, ki so se uspešno prestrukturirala skozi krizo devetdesetih, zdrava jedra in ta zdrava jedra so vse do začetka te krize prodorno širila svoje proizvodne in storitvene zmogljivosti. Sedaj so seveda v finančnem krču. Poznamo primer podjetij, ki imajo nova naročila v tako zahtevnem sektorju in v tako od krize prizadetem sektorju, kot je avtomobilska industrija, nova naročila, vendar nimajo sredstev za to, da z obratnim kapitalom ta naročila izvršijo. Če pozabimo na vse ostalo, sem prepričan, da Državni zbor zmore toliko modrosti, da to prepozna kot naš skupen interes. In ta naš skupni interes je zakon o jamstveni shemi, kjer trdimo in smo zapisali, da so sredstva iz teh jamstev namenjena za investicije, za obratna sredstva in za razvojne projekte. Vi, spoštovani gospodje, ste tajkune pripeljali v ta krizni ukrep. Kar se tiče tajkunov, naj povem naslednje. Prepričan sem, da nam gredo vsem na živce. Kar se mene tiče, ni dvoma, kdaj se je proces tajkunizacije Slovenije začel. Vemo, kdo je bil takrat na oblasti, in vemo, kdo je takrat vladal največji slovenski banki, ki sta tudi ključni pri zagotavljanju finančnih sredstev za menedžerske odkupe. Kar se mene tiče, v tem trenutku dosežimo soglasje in sprejmimo zakon o reviziji menedžerskih odkupov in nacionalizaciji njihovega premoženja. Takoj sem za! Izrazito pa me moti, da enega od ključnih protikriznih ukrepov, kot je jamstvena shema, ki naj gospodarstvu zagotovi sveža sredstva, obremenjujemo z zgodbami, kot so tajkuni. Vprašanja tajkunov, in v to sem prepričan, tudi s tem zakonom, pa naj bo koalicijski amandma sprejet ali ne, ne bomo rešili. Bojim se, da smo v teh časih nekako preveč popustili demagoškosti in populizmu. Sam bi si želel da nas pri odločanju in presoji o teh stvareh vodi zdrava pamet in presoja o tem, kaj je za slovensko gospodarstvo, še pred tem pa za slovenski bančni sistem, brez katerega slovensko gospodarstvo ne more izplavati, pomembno. In v tem pogledu jaz razumem stališča bankirjev, tudi tistih, ki so odgovorni za to, da je do tajkunizacije sploh prišlo, da je vprašanje, kolikšen bo interes za to, da sploh 28. maja stopijo v avkcijo za lote te jamstvene sheme, če na ustrezen način ne bomo rešili tega vprašanja. In zdaj se vprašam, kaj nam je interes: lov na čarovnice, na tiste, ki ste jih nekateri v tej dvorani sami povzročili, ali to, da pomagamo slovenskemu gospodarstvu. Prepričan sem, da slednje. Za tisto drugo zgodbo imamo vse možnosti, da na ustrezen način stopimo na prste tistim, ki so možnosti, ki so jih imeli, zlorabljali. In še nekaj predlagam v razmislek. Odprimo Kazenski zakonik in strogo sankcionirajmo vse tiste, ki danes to omejeno moč države, ki jo je Republika Slovenija sposobna dati svojim državljanom in gospodarstvu, izkoriščajo za različne zlorabe. Pri različnih ukrepih. Vemo, da se to dogaja v posamičnih primerih pri subvencioniranju polnega delovnega časa. Prepričan sem, da se bo tudi v teh primerih dogajala kakšna zloraba. In zagrozimo takšnim ljudem, ki zlorabljajo solidarnost v tej družbi, odločno na prste. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo je želel minister dr. Franc Križanič. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi posebej rad opozoril, da 13.A člen ne omejuje samo plasmajev kreditov, ki bodo plasirani po tej garantni shemi. Omejuje vse plasmaje bank, ki se bodo vključile v plasiranje sredstev po tej garantni shemi. Po mojih internih informacijah se nameravajo vse pomembnejše banke, ki delujejo na Slovenskem, vključiti. To se pravi, da bodo ti, ki spadajo pod 13.A člen, po amandmaju koalicije praktično izključeni iz kreditnega trga na Slovenskem. To bo zelo močna sankcija. Delnice, ki so jih zastavili, bodo prišle na trg in bodo že samo po oceni, koliko je tega pri teh najbolj v nebo vpijočih primerih zlorab pravil trga kapitala pri nas, kar zajeten makroekonomski problem, da bomo to rešili. Tako je to prvi korak. Če bo visoki zbor želel uvesti še kakšnega drugega, bomo potem s tem nadaljevali. Za prvi korak je pa to več kot dovolj. Je zelo močna sankcija. Ne gre tako preprosto, kot kakšen misli, samo ti davkoplačevalski krediti. Vsi krediti teh institucij, tudi tisti, ki jih dajo mame, za katere mame iz tujine pri podružnicah zagotavljajo sredstva. Razen, če se bo kakšna od teh bank odločila, da ne bo pristopila, pa mislim, da bodo pristopile, zlasti če bomo morali s to shemo nadaljevati. Še vedno so možne tudi pobude za revizijo vseh postopkov. Če bi kdo želel, se na parlamentarni ravni dogovorite in dosežete to katarzo, ki jo slovenski narod na tem področju brez dvoma potrebuje in bi mu to potem olajšalo prehod skozi to sedanjo krizo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Moram reči, da smo že zadnjič, ko je bil v sprejemu in v obravnavi zakon o jamstveni shemi, ta zakon podprli kot enega od pozitivnih ukrepov pri premagovanju težav v našem gospodarstvu, kljub temu da smo takrat že opozarjali na problem, ki ga potem sorešujemo v tem zakonu, v teh spremembah zakona glede zadrug, ko je neupravičeno takrat ta rešitev izpadla. Tako da to je dobro. Kar se pa tiče zdaj tega 3. člena in amandmajev v zvezi s 3. členom, pa verjamem, da je velika zagata okoli reprogramiranja. Konec koncev je bil pred dnevi ali pa tedni en strašen vihar okoli Nove Ljubljanske banke. In to je zdaj seveda velika dilema, kako iz tega na nek način iziti. Jaz imam občutek, kot da se v koaliciji poskuša na nek način, zavit način uzakoniti neko načelo o dobrih in slabih tajkunih. Mi večkrat poudarjamo, da preveč govorimo o tajkunih, o slabih primerih v gospodarstvu, premalo pa vedno poudarjamo dobre menedžerje, premalo poudarjamo uspehe v dobrih podjetjih, ker so to nosilci tudi našega gospodarskega razvoja in večkrat so zaradi tajkunov in vseh teh zadev potisnjeni nekam v obrobje ali pa tudi na nek način ukrivljeni nepravih postopkov. Še na nekaj bi rad opozoril. Jaz sem se včeraj dobil z nekaterimi podjetniki, ki opozarjajo na velik problem pri raznih razpisih skladov, državnih skladov, torej o razpisih za razvojne projekte, za obratna sredstva in naletijo potem na banke, ki naredijo vse, da najdejo nek vzrok za to, da jim ni treba teh pomoči s strani skladov tudi spremljati. Najdejo najmanjši vzrok. Nekdo izpolnjuje 20 pogojev, enega malenkostnega mogoče za eno številko na drugi decimalki pa ne izpolnjuje in ne dobi ustrezne pomoči: ustrezno pomoč za krepke razvojne projekte, ustrezno pomoč za obratna sredstva in tako dalje. To so podjetja, ki zaposlujejo kar po nekaj ljudi. Če to seštejemo, je zagotovo ogromno in to pomeni ogromno tudi za slovensko gospodarstvo in konec koncev tudi za slovenske javne finance. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, gospod minister, predsednik! S tem amandmajem k 3. členu mogoče želi koalicija nekako rešiti problem napovedi ministra Lahovnika v zvezi s to tajkunizacijo oziroma z reprogramiranjem s pomočjo te sheme, da ne uresniči napovedi, ki jo je že dal tako ob posojilu Infond Holdinga, kot tudi sedaj, če bo pri tej jamstveni shemi šlo za nekako lastniško konsolidacijo. S tem, kar so kolegi, povedali se popolnoma strinjam in tudi opozicija je bila dovzetna, kot ste videli, tudi v prejšnjih dveh obravnavah pri tem zakonu, da dejansko je treba pomagati podjetjem za nadaljnji razvoj, za obratna sredstva in seveda za razvojne programe. Pred pol ure sem bil skupaj z nekaj ljudmi in so mi povedali, da imajo celo ob nekem razpisu Ministrstva za gospodarstvo in so dobili za nek razvoj na inštitutu, ne veliko, ampak dovolj, 30.000 evrov, ki jih bodo lahko uporabili ob izvedbi tega projekta. Prišli so na banko in so jim rekli: "Ja, s čim pa boste zavarovali tole?" "Ja, s sklepom Vlade, imamo sklep ministrstva, da to dobimo za to in to." So rekli na banki: "Ja, ne, to pa ni dovolj, torej je potrebno še kaj. Ali imate vi plačo?" "Ja, imamo plačo." "Torej boste zavarovali še dodatno s svojim osebnim premoženjem." Ne vem, mogoče je celo prav. Ampak lepo vas prosim, ko se danes sprašujete, tudi v časopisih, kdo so tajkuni, kaj so tajkunski krediti in tako dalje, nič drugega ni treba narediti, treba je samo pogledati - vsi tisti krediti, ki so bili najeti na osnovi zastavljanja delnic tistega podjetja, ki so ga hoteli lastniniti, so za mene popolnoma v nasprotju z zdravo ekonomijo. In tem je treba enostavno posekati prste in jim ne omogočiti nadaljnjega razvoja v tem "zosu" naprej in nadaljnjega izčrpavanja podjetij. Zato je to lahko torej popolnoma jasno. Govoriti o tem pa, da banke, če tega pogoja ne bo, bodo lahko one delale suvereno in tako dalje. Ja, poslušajte, kaj so pa delale do danes banke, strokovno, suvereno, do kod so pa pripeljale to gospodarstvo? Do kod so pripeljale državo ali pa državljane, da bi morali ponovno zgodbo sanirati. Toda nekateri ste se spraševali, kdaj in kje se je ta tajkunizacija začela, in ste celo vedeli, kdo je bil takrat na oblasti, kdo je takrat vodil Vlado. Ne, gospe in gospodje, nekoliko se motite. Preko 20% slovenskega premoženja je šlo preko pidov, idov in tako dalje. Komu? - ja, prav tistim posameznikom, ki so danes "bog i batina", ki lastninijo na takšen način, razni Valanti, Darko Horvati, Igorji Lahi, Matjaži Gantarji in tako dalje. Oni so dobili teh 20% slovenskega premoženja tudi na tak način [[...]]
Gospod Pukšič, oddaljujete se od razprave o amandmaju, in to zelo močno. Prosim, da ostanete v okviru obeh amandmajev. Prosim.
No, glejte, predsednik, govorim o jamstveni shemi, kaj nas je do tega pripeljalo. Govorim o vzrokih, ki so nas do tega pripeljali. Seveda je treba vedeti, kdo, kdaj in kako je s tem prišel ven. In to se je nadgradilo še leta 1994, ko se je spremenil kazenski zakonik in zakon o kazenskem postopku. In smo pri zgodbi tako rekoč kraje družbenega premoženja, kar se je pač zgodilo. Zato, če se le da, je treba to jamstveno shemo izpeljati tako, da bo služila resnično nadaljnjemu razvoju in gospodarstvo oživela, ne pa konsolidaciji lažnega lastništva, ki je nastalo na osnovi kraje.
Hvala lepa. Besedo ima Rado Likar. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Pozdravljen gospod minister! Zakon o jamstveni shemi podpiram, ker, lahko bi, rekli bolje pozno kot nikoli. Gospodarstvo ga že težko pričakuje. Kot rečeno, bo gospodarskim subjektom omogočal najemanje kreditov, in sicer tistim podjetjem, ki imajo še moč in pogum, da še vlagajo v rast in razvoj svojega podjetja. Podpiram tudi to, da se v to jamstveno shemo vključijo zadruge, saj poslujejo popolnoma enako ali pa na podoben način kot gospodarski subjekti, organizirani po Zakonu o gospodarskih družbah. Ne podpiram in ne bom podprl amandmaja, ker sem absolutno proti, da bi banke dajale poroštva oziroma kredite za reprogramiranje tajkunskih kreditov. Kot je že kolega Pukšič pred mano povedal, ti, ki so takrat prevzemali ta podjetja, so imeli že ta privilegij, da so lahko zastavljali premoženje, ki v tistem danem trenutku sploh še ni bilo njihovo. Poskusite vi za avto ali za katerokoli nepremičnino iti v banko in vprašati, če lahko zastavite premoženje, ki ni vaše. Ta zakon bom podprl, amandma k 3. členu pa ne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Trofenik. Prosim.
Hvala za besedo. Ne bi se oglašal, ker je načelno vprašanje, ali se prepričane še da prepričati in je marsikaj bilo povedano, vendar nekatere diskusije so pa presegle v smislu zavajanja javnosti, ki spremlja nas in našo debato, vse meje. Na žalost kolega Vizjaka ni. On sigurno ve, da v tem zakonu to, kar je govoril, ne piše. Minister je že opozoril, mogoče premalo poenostavljeno in jasno da ta zakon prepoveduje vsakršno kreditiranje, ne glede iz katerega vira, in to je eno izmed bistev te novele zakona. Ne gre za sredstva na račun jamstvene sheme oziroma tiste, za katere jamči država, ampak vse finančne vire, s katerimi razpolagajo banke. Tega se je treba najprej zavedati in ne slovenske javnosti v smislu referenduma in ne vem česa drugega še pripravljati s takimi zavestnimi dezinformacijami. Zavestna dezinformacija pa se ji po slovensko malo lepše reče ali pa tudi grše. Drugo, kolega Pukšič, brez želje po repliki ali polemiziranju, če bi bilo tako enostavno, da bi bili problem samo tisti tajkuni ali krediti, ki so zastavili za kredite delnice ali vrednostne papirje firm, ki so jih kupovali, bi bilo sila enostavno zapisati to v zakon. Ampak če bi to zapisali, potem bi bilo tako, kot če bi z mrežo s prevelikimi luknjami lovili ribe in bi nam skozi tisto mrežo praktično vse skupaj ušlo. Lepo prosim, razprava o takih finančnih vsebinah zahteva po naravi določeno mejo preciznosti in ni možno počez "politizirati", pod narekovajem povedano. Imam pa občutek, da se to dela hote ali pa nehote. Naslednje, kar je pomembno in je treba vedno znova in znova se zavedati, mi smo se res navadili, nekateri zlasti, ki smo že lansko leto to sprožali, ko so drugi samo opazovali ali pa celo nasprotovali odgovorom na ta vprašanja, in to danes pozabljajo. Lahko je reči tajkun in tajkunski kredit. Ko je pa to treba precizirati in to definirati na nek korekten pravniški način, pa je velika zadrega v tej korektnosti. Iz razprav, ki so bile tukaj, pa je seveda zaznati še nekaj. Da je zdaj pojem tajkuna postal sinonim tudi za tiste, ki so v skladu z zakonom se odločili za prevzeme, in tiste, ki so v skladu z zakonom opravili koncentracijo kapitala. Ja, pa ne moremo za tiste trditi, da so tajkuni, razen iz tiste slovenske preproste karakterne poteze, ki se ji pravi pri nas na Štajerskem "fovšija". Ja, pa ni vsak tajkun, ki je kupil v skladu z zakonom. Mi jim lahko ne privoščimo, se s tem ne strinjamo, ampak tistega ne moremo deklarirati za tajkuna. In v teh neposrednih razpravah se ravno to dogaja. Vsakega podjetnika, vsakega gospodarstvenika, ki je zakonito kupil neko premoženje, poskušamo sedaj zaradi populizma deklarirati kot tajkuna in ne vem kaj. Res, da bi bilo treba definicijo postaviti, ali pa vsak za sebe, eni razumemo nekaj, drugi razumemo seveda drugo. Zelo je zanimivo, svetoval bi, da bi nekateri prebrali magnetograme svojih nastopov lani avgusta, lani julija in v začetku septembra na nekaterih delovnih telesih, ko smo razpravljali o tej problematiki. Mislim, da bi se česa spomnili, če so pozabili, ali pa mogoče bi jim bilo vsaj nekoliko nerodno. Drugače pa ne bom, ker je to izguba časa in energije, ker se prepričanih in tistih, ki imajo nek drug cilj, ne pa zagotoviti nujno finančno pomoč zdravemu delu gospodarstva, ne splača prepričevati. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam tega amandmaja k 3. členu ne bom podprl, ker je preprosto nesprejemljiv. Sprejemljiv bi bil, če bi pravzaprav bil v obliki samo prvega dela in če tistega če-ja ne bi bilo, torej pogoja, pod katerim se pravzaprav ta jamstvena shema lahko uporablja tudi za reprogram tajkunskih kreditov, ali pa tudi če jih kakorkoli drugače imenujemo. Sprašujem vas, ali je sedaj kriza nekakšen alibi za to, da bomo pomagali revežem, ki so čez noč postali lastniki skoraj pol slovenske države. Ne, kriza ne more biti alibi za to. Cilj jamstvene sheme je bil popolnoma jasen: da se pomaga slovenskemu gospodarstvu prebroditi krizo in da se pomaga prebroditi predvsem likvidnostne težave, ki so v tem trenutku največji problem slovenskega gospodarstva. Torej izboljšati likvidnost. In to smo podprli vsi, tudi pohvalili Vlado in dejali, da je to eden najboljših vladnih ukrepov. Sedaj pa želimo tik pred dvanajsto skozi zadnja vrata v zakon pripeljati možnost, da se lahko ta državna jamstva, poroštva, pod nekimi pogoji uporabijo tudi za reprogram tajkunskih kreditov, torej za nekaj, za kar ta sredstva niso bila namenjena. Mi govorimo o ukrepih za izboljšanje oziroma pogoje slovenskega gospodarstva, da bo le-to lažje prebrodilo finančno gospodarsko krizo. In skozi te ukrepe Vlade želimo nekomu na nek način pomagati, ker se je pred časom zakalkuliral. Temu bi jaz rekel, to je preprosto "mudlanje, mudlanje". Veste kaj je to "mudlanje"?! Niti ne vem, zakaj je to pravzaprav potrebno. Gospa Potrata želite kaj, prosim, povedati?! Bom utihnil. [[...]] [[Oglašanje iz klopi, nerazumljivo.]] [[...]]Bom utihnil in vam bom pustil besedo.
Besedo ima mag. Radovan Žerjav.
Sprašujem se, ali je delež teh tajkunskih kreditov v naših bankah dejansko večji, kot se je govorilo v javnosti. Govorilo se je, da je ta delež manjši od 1%. Če to drži, potem ni neke panike. In v tem primeru najbrž ni ta jamstvena shema za ta namen tudi potrebna. Ali pa je morda ta delež teh tajkunskih kreditov v NLB in ne vem katerih drugih bankah, NKBM, večji. Bistveno večji in je zato treba tem bankam zdaj pomagati. Ponovno se sprašujem tudi zaradi tega, kje je bila strokovnost bank? Kje je bilo obvladovanje tveganj - "risk management"? Očitno zadeve takrat, ko se je to dogajalo, ko so se odobravali ti krediti, niso bile najbolj natančno preštudirane. Vprašanje je tudi, na osnovi kakšnih dokumentov so se ti krediti odobravali. Mogoče na osnovi nobenih? Mogoče na osnovi nekih poznanstev in zvez, na lepe oči?! In zdi se mi nesprejemljivo, da bomo zdaj zaradi tega sredstva, ki jih nujno potrebujemo za slovensko gospodarstvo, za oživitev, za prebroditev te krize, namenjali za to, ker nihče ni naredil tistega, kar bi moral. In to se mi ne zdi sprejemljivo. Hvala lepa.
Ja, gospa mag. Potrata. Postopkovni predlog. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, jaz predlagam, da bi uvedli na začetku vsake seje 5 minut prostega govorjenja, v katerem bi vsak, ki ima kaj povedati proti Majdi Potrata, to povedal, da bi potem seje normalno tekle. Hvala lepa.
Mislim, da bi težko sprejel ta postopkovni predlog. [[...]] [[Smeh.]] [[...]] Izvolite gospod Žerjav.
Gospa Potrata, se vam opravičujem [[...]]
Postopkovni predlog, prosim.
Gospa Potrata, se vam iskreno opravičujem, ker sem zamenjal vajini imeni. Lepo prosim. Hvala.
Hvala lepa, mag. Žerjav. Besedo ima gospod France Cukjati.
Hvala za besedo. Ko govorimo o tajkunih in se nekateri sprašujejo, koga mislimo pod to besedo, bi rekel, da zagotovo ne tistih, ki so morda v nekem majhnem podjetju stopili skupaj, vodstvo, nekateri delavci, in so iztisnili vse svoje prihranke, zastavili svoje hiše za kredit in prevzeli majhno podjetje in ga na tak način izvlekli iz težav, v katerih se je nahajalo. Govorimo o tistih, ki so postali žrtve nekega patološko megalomanskega pohlepa po bogastvu. Torej takega bogastva, ki ga ne morejo obvladati, ki ga ne morejo poroditi s svojim dosedanjim delom, z dosedanjimi prihranki in podobno. Za tiste gre. To so najbolj razvpiti primeri in vsi Slovenci vemo, koga mislimo pod tajkunom in pod tajkunskimi krediti. In za te kredite gre. Če pogledam amandma, ki je pred nami, in primerjam reprogramiranja zadnjih mesecev, pač tista, ki so nekako v javnosti znana, imamo informacije, da je še mnogo več tistih, ki jih javnost ne pozna, lahko rečem, če bi že takrat veljale sheme in že takrat ta amandma, ne poznam enega primera, ki bi ga ta amandma zadržal. Tako je luknjičav ta amandma, da ne rečem, živo rešeto. Vse bo šlo skozi. Celo minister ne more zaustaviti neke stvari, samo informiran bo o dogodkih. Seveda pristajam na teze zelo znanih ekonomistov, tudi vi jih poznate, da ti, kot sem rekel, megalomanski tajkuni nikoli ne bodo vrnili glavnice, nikoli! V velikih težavah so vračati obresti, nikoli glavnice! Banka ne bo nikoli videla glavnice. In kaj se sedaj dogaja? Z državnim jamstvom bo banki omogočeno, da se bo izkopala iz teh težav in bo dobila denar. Ampak ne od tajkunov, nikoli. In bomo na takšen način zopet popolnoma iz davkoplačevalskih sredstev sanirali banke, kajti iz te jamstvene sheme bo banka pobrala to, kar bi ji moral tajkun vrniti. Če bi bila banka poštena, če bi se ravnala tako, kot se normalno ravna v takšnih primerih, bi sedaj takoj zasegla to, kar lahko zaseže, ker je v zastavljenem premoženju, to se pravi delnic, in bi nekaj iztržili iz tega. Nekaj bi pa iztržili. Ampak banki se sedaj ne bo ljubilo v to poseči. Nasprotno. Počakala bo na jamstveno shemo, na državno jamstvo kajti potem bo dobila 80% tega. In tudi država, če država v takšnih primerih naj daje jamstvo, bi morala država zahtevati za stavo vsaj nepremičnin tistih firm oziroma tistih, ki prevzemajo to firmo. Vsaj nekam bi se morala usesti, na njihovo premoženje. In tudi tega ni. Ta amandma poudarja oziroma resnično nam narekuje oziroma nas prepričuje, da bomo nazadnje davkoplačevalci vse plačali in tako imenovani tajkuni bodo ohranili vse, kar so na takšen način dobili. Mi jim bomo kupili deleže, mi jim bomo kupili vso to premoženje oziroma darovali. Tega amandmaja je nemogoče podpreti, kdor meni, da je vendarle pomembneje kako se naša država obnaša do davkoplačevalcev. Nekdo se je zgražal nad besedo, da gre za perverzno zadevo., Resnično gre za perverzno, resnično!
Besedo ima gospod Bogdan Čepič.
Hvala lepa za besedo. Res zgleda, da je potrebno v Državnemu zboru nekatere stvari večkrat ponoviti, ker se ves čas govorijo neresnice ali namerno ali pa zaradi tega, ker nekdo nekaj ni prebral. Osnovni namen zakona o jamstveni shemi, o katerem ves čas govorimo, da je dober, je tudi ostal. Ostal je 8. člen, ki govori: "Jamstev po tem zakonu ni mogoče izdati v primerih, če je kredit namenjen za odkup podjetij oziroma njegovih deležev ali za odplačilo obstoječih kreditov, najetih za te namene." Kredita zavarovati z jamstveno shemo ni možno. "Res pa je, da osnovni zakon, ki smo ga sprejeli koncem marca, ni imel sankcij. Zdaj s 17.a in b. členom uvajamo tudi sankcije. Sankcija je, če se ugotovi kršitev 8., 7., 6. in 10. člena, je pogodba nična. To pomeni, da seveda ni možno z državnim poroštvom zavarovati kreditov za te namene. To je dodatek k temu zakonu, ki napravi boljšega. Vsi tisti, ki govorite, da se bo s to jamstveno shemo zavarovalo tajkunske kredite, ne veste, kaj govorite. Govorite neresnico, zavajate ljudi. Težko uporabim ta izraz, ker sem v parlamentu. Ampak je res. Lažejo, da bi zavedli javnost. Res je pa nekaj drugega, da smo uvedli s tem 13.a člen, in to zato, da smo banke omejili, ki bodo uporabile to jamstveno shemo, za dajanje kreditov za namene, za katere piše v 7. členu zelo jasno, da ne smejo reprogramirati ali podaljševati kreditov. In smo jasno zapisali, kateri so to. Da jih ponovim te vzroke: nimajo dovoljenja za prevzemno ponudbo in zoper njih je zaradi kršitve, gre za zlorabo tega, je uveden postopek presoje koncentracije, ni potrebno več o tem obveščati ministra, kot je rekel gospod Cukjati, ker to ne piše notri. On govori o nekem amandmaju, ki ga ni in nihče ni razpravljal okrog tega. Res pa je, da ima ministrstvo možnost, da od banke to zahteva. To pa je res možno. To pa ja. Zaradi tega ker danes ne vemo, koliko je teh kreditov. V enem od dnevnikov danes preberem, da je teh kreditov od leta 2004 do 2008 bilo podeljenih za cirka 7,5 milijard evrov. Mogoče jih je več, mogoče manj. To niso vsi tajkunski krediti. To so tudi krediti, za katerimi stojijo dobra podjetja, jih dobro vodijo in mnogi ljudje imajo kruh. Če ne bomo sprejeli tega amandmaja in spremembe zakona v prvotni obliki, bomo vsem tem odrezali peruti, prekinili bomo dotok krvi za toliko denarja, ker bo banka morala unovčiti. Kdo bo odgovoren za to? Mi ne. Ta Vlada je s to spremembo resno zarezala v tajkunske kredite tudi za tista sredstva, ki jih banke same imajo, o katerih same razpravljajo. Spomnimo se zakona, ko smo govorili o državnih poroštvih za najemanje kreditov na tujih finančnih trgih. Mislim, da je za nekaj deset milijard evrov. Tudi tam smo zapisali: "Tako pridobljeni krediti za banke se ne smejo uporabljati za to." Tudi takrat smo to zapisali. In to je ta Vlada zapisala notri, ne prejšnja, ki je s svojimi nadzornimi sveti in z ljudmi, ki so vodili v bankah nadzorne svete, odobrila ogromna sredstva, zaradi katerih imamo danes težave, zaradi katerih danes ne moremo nekaterih stvari. Nesprejetje tega amandmaja pomeni, in seveda tega zakona, da pač pustimo vsem prosto pot. Na ta način pa v vsaj en del bančnega sektorja, tistega, ki bo pomagal temu gospodarstvu tudi s pomočjo te jamstvene sheme, na nek način pristrižemo peruti, da ne more več prosto podeljevati kreditov in jih na nek način tudi reprogramirati za tiste, za katere zdaj v tem trenutku menimo, da so neupravičeni. Kaj pa so tajkunski krediti, pa nihče od nas noče povedati. Mogoče veste?! Povejte, kateri so ti krediti, pa jih bomo zapisali v ta amandma. Podprem ga, ampak povejte - kdo, kje in kateri kredit je ta, v kolikšni vsoti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]In zapišimo, da se ti ne smejo reprogramirati. Ali si upate to narediti?! Dvomim. Prvič. Ker ne veste. In drugič. Zaradi tega, ker je to "škrtljiva" stvar. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Včeraj smo oziroma je predsednik Državnega zbora prebral akt o odreditvi parlamentarne preiskave za ugotovitev vseh dejstev in okoliščin ter ocenitev dejanskega stanja financiranja spornih menedžerskih prevzemov gospodarskih družb Istrabenz, holdinška družba in Pivovarna Laško d.d. s strani bank oziroma kreditnih institucij v pretežni državni lasti. Včeraj ste definirali nekatere, ki jih je treba posebej pregledati, ker so ne domnevno sporni, ampak ker so sporni. Danes predlagate amandma, kjer negirate točno tisto, kar ste včeraj zahtevali z odreditvijo parlamentarne preiskave! Točno tisto. In včeraj v razpravi so koalicijski poslanci in tudi drugi podpisniki zahteve za parlamentarno preiskavo jasno povedali, da je treba parlamentarno preiskavo razširiti še na druge firme in poseči dlje v preteklost. Torej, to, kar ste zahtevali z aktom o odreditvi parlamentarne preiskave, in tisto, kar je bilo predlagano s strani koalicijskih poslancev - tu blizu mene sedijo in tudi drugimi podpisniki -, lahko kar prenesete v ta 3. člen tega zakona. Definirano. Vse tisto, kar je bilo za vas do včeraj sporo, danes ni več sporno. Danes ni več sporno. Danes je to svetla izjema, ki bo rešila slovensko gospodarstvo. Koalicija najbrž ne more biti tako nekonsistentna, če hoče uspešno voditi državo. Koalicija ne more biti tako dvolična, da je včeraj eno sporno, ni domnevno sporno, ker mi smo morali svojo zahtevo popravljati in smo morali popraviti tako, da je bilo to "domnevno". Danes za včerajšnji akt oziroma včerajšnji akt - Zakonodajno-pravna služba ni nič zahtevala popravka, da je to domnevno sporno, ampak je sporno in to definirano. Če želite še kakšne primere, vam povem primer Viator&Vektor in Sistemske tehnike. Vlada je z neposredno prodajo ali pa Kad z neposredno pogodbo oddal večinski, ne vem 80% ali 78% delež Viator&Vektorju. Tega je Viator&Vektor v nekaj tednih prodal, četrtinski delež tega za isti znesek, kot je od države kupil. Cel delež je bil ravno toliko vreden, je plačal za njega ravno toliko, kot bi ga čez tri tedne prodal samo četrtino tega. Tri četrtine tistega, kar je kupil, je ostalo. Zraven je dobil pogodbo za 30 milijonov evrov za izdelavo lahkih oklepnikov in pismo o nameri za 300 milijonov evrov. Kakšen primer je to, kako to definirati? Ljudje, ki so pri tem sodelovali, so bili vpeti v organe Soda, v organe Kada, v Slovensko razvojno družbo in v Agencijo za prestrukturiranje in privatizacijo. Bili so potem tudi ministri. Danes jih tukaj ni. Točno iste osebe. Danes jih tukaj ni. In včeraj, ko smo obravnavali akt o odreditvi parlamentarne preiskave, žal, Vlada pri tej točki ni sodelovala. Ni sodelovala. Zakaj, se lahko vprašam? Zakaj danes manjkajo tisti, ki so omogočili tajkunizacijo tudi tako, da se je lahko grozdilo v nadzornih svetih gospodarskih družb, članstvu in nekateri so bili v petih nadzornih svetih in petih hčerinskih družbah in ti so lahko s svojimi odločitvami opravili to grozdenje in smo dobili gorenjski grozd, štajerski grozd, pa še kakšen drug grozd. In tisti, ki so zdaj v te groze prišli na koncu, in kot menedžerji, bodo sedaj dobili poseben status v okviru te jamstvene sheme. Mi s tem ne rešujemo gospodarstva, ne rešujemo gospodarskih družb, ampak omogočamo ljudem z imeni in priimki, da bodo drugače dobili ta sredstva kot druge fizične osebe. Ali to velja samo za Igorja, za Bineta, za Boška, zakaj ne velja tudi za vse ostale? Zakaj ne velja za vse ostale, tudi za Janeza? Zakaj se tako dvolično te stvari lotevate? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Tega amandmaja ni moč podpreti zaradi vseh teh razlogov, ki sem jih naštel, ker je ciljan na točno določene osebe z imeni in priimki; in to ni splošna rešitev. Če je splošna rešitev, potem razširimo akt o odreditvi parlamentarne preiskave in vsebino tistega vključimo v ta amandma.
Želi še kdo razpravljati o amandmaju? Prijava teče. Gospod Marijan Pojbič, imate besedo.
Hvala, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Moram povedati, da se nisem imel namena oglasiti pri tej točki, pa vendar, po tej zadnji razpravi, po teh velikanskih besedah določenih kolegov, predvsem tu mislim na SD in Zares, se mi zdi prav, da nekaj stavkov tudi sam povem na to temo. Torej, predlaganega dopolnila zagotovo ne bom podprl, ker sem prepričan, da skozi to dopolnilo poskušajo v ta zakon pripeljati prav tisto, o čemer je bilo veliko povedanega. Na to temo je bilo veliko povedanega tudi s strani gospodarskega ministra, ki je celo trdil, in je vsepovsod zapisano: "Če se bo to zgodilo, bom odstopil s svojega ministrskega mesta." Sedaj je ravno ta stranka tista, ki najbolj spodbuja to dopolnilo, in mislim, da je tudi praktično, to dopolnilo pripravila. Če pogledate, kaj piše v Financah: "Zares pokleknila pred tajkuni." Neverjetno in osebno ne morem tega razumeti, da je na eni strani gospod Golobič, gospod gospodarski minister govoril, da bo čisto vse naredil, celo odstopil, da do tega ne bi prišlo, kar se zdajle dogaja, vi enostavno elegantno pridete skozi zadnja vrata z dopolnilom, da omogočite reprogramiranje tajkunskih kreditov. Citiral bom tudi del članka od 26.5.2009 iz Financ, in sicer piše naslednje: "Naj prej spomnimo, da je Odbor Državnega zbora za finance pred dobrim tednom iz predloga novele Zakona o jamstveni shemi črtal izjemo, ki bi bankam, sodelujočim v shemi, pogojno dopustila obnovo tajkunskih posojil. To je posojilo za odkup delnic ali poslovnih deležev gospodarskih družb s strani članov poslovodstev teh družb in z njimi povezanih oseb, kot jih definira predlog zakona. Takoj po tej potezi odbora so koalicijske stranke, med njimi Zares, ki je še pred tedni javno najbolj trdila, torej bentila nad tajkuni, njihov minister Matej Lahovnik pa javno grozil z odstopom, vložili dopolnilo k temu predlogu zakona. To dopolnilo bodo danes koalicijski poslanci tudi podprli, je dogovorjeno, nam je včeraj potrdil Vili Trofenik iz Poslanske skupine Zares." Torej, drage kolegice in kolegi, verjemite mi, resnično ne morem več tega razumeti v Državnem zboru, da lahko določene politične grupacije govorijo eno, njihovi čelniki pa delajo nekaj popolnoma drugega. To je pa zares nedopustno. In na drugi strani gledam tam, kjer so uvrščeni posamezniki na lestvicah, med katerim je tudi Matej Lahovnik uvrščen celo na drugo mesto, zato ker je s tem, kar je tukaj naredil, zavajal - in jaz ne bom uporabil te grobe besede, kot jo je en kolega iz Poslanske skupine Socialnih demokratov uporabil - zavajal, grobo zavajal celotni Državni zbor, vse, ki smo tukaj danes prisotni, in pa vse Slovenke in Slovence. In tukaj ga imamo, če sem malenkosten, na laži, ker je trdil eno sedaj pa počenja popolnoma nekaj drugega. Ali je to zares šlo samo za to, da se poskuša promovirati pred evropskimi volitvami? Hvala bogu, da je prišla danes ta seja Državnega zbora, ker smo ugotovili dvoličnost Zaresa in samega ministra Lahovnika. In lepo prosim, jasno je, s kakšnimi razlogi in s katerih razlogov jaz osebno tega predlaganega amandmaja ne bom podprl nikoli. Nikoli! Slovenke in Slovenci ne bodo plačevali in odkupovali deleže tistim, ki so jim pokradli že enkrat. Zdaj ponovno s tem reprogramiranjem, ponovno s to garancijo države bodo ti gospodje lepo naprej funkcionirali in obdržali to premoženje in si ga dodelali še na račun vseh državljank in državljanov. To je nedopustno, neokusno in skrajno nesramno. Hvala lepa.
Proceduralno!
Gospod Kek, proceduralni postopek?
Mi dovolite, da še jaz en vic povem mogoče?
Ne. Mi je žal. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej še enkrat poudarjam, da zakon o garantni shemi ne omogoča, da bi se kakršni koli krediti za notranji odkup niti za zelo majhne deleže ali za podaljšanje odkupa odplačila kreditov uporabljala iz tega naslova. Amandma pa širi prepoved sploh dajanja kreditov iz katerih koli virov za tiste odkupe, ki so po veliki verjetnosti, ker so v postopku bili izvedeni maliciozno oziroma v nasprotju s pozitivno zakonodajo, ne glede na to, da so zaradi napak te zakonodaje sankcije v drugih zakonih majhne, tukaj bodo pa zelo močne. Tako je to zelo velik poseg v naš trg kapitala, s poskusom, da se vendarle doseže neka katarza pri najbolj vpijočih primerov notranjih odkupov. Kdaj so nastali pa tudi ne bom ves čas navajal.
Hvala lepa. Ja, prosim gospod Rožej, postopkovni predlog.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Jaz bi vas prosil, da v skladu z vašimi možnostmi omejite razpravljavce na temo, o kateri razpravljamo. Skratka, na dva amandmaja, ki sta vložena, ne na amandmaje, ki so bili vloženi in niso več vloženi, in tako naprej, ker potem bo mogoče tudi tistim, ki sicer težko razumejo marsikaj in to večkrat tudi v Državnemu zboru pojasnijo, razumljivo, da, recimo, včerajšnji časopis o današnjem amandmaju ne more pisati in tako naprej. Hvala.
Hvala lepa, gospod Rožej. Zelo se trudim in bi bil sam zelo za to, da bi se to zgodilo, vendar po poslovniku imajo možnost, da povedo. Mi vsi jih pa poslušamo, tudi drugi. Izvolite, gospod Trofenik.
Hvala za besedo. Gospodu Pojbiču, ker me je imenoval in citiral. Že je bilo povedano, ampak res nekateri morate večkrat slišati, pa tudi ne vem, če bo kaj pomagalo. Govoriti o amandmaju, ki ga ni, ki je včeraj bil je brezpredmetno. In na podlagi takega dokumenta, ki ga ni, delati zaključke - je še slabše, gospod Pojbič. Jaz ne vem, sedaj, če bi bil malo zloben, bi lahko rekel, da smo vas taktično prevarali, ampak to ni bil namen, ker smo vam ponudili en amandma, vso strategijo in taktiko ste gradili na tistem amandmaju, sedaj smo vam ga pa spodmaknili - to govorim v šali - pa ste padli v vodo. To je temeljni problem vseh vaših diskusij. Enako spoštovani gospod Tanko. Kot vodja največje poslanske skupine, opozicijske, prej pozicijske, da lahko trdite, tukaj v kamero in v obraz take neresnice, da z amandmajem negiramo tisto, kar je bilo zapisano ob oblikovanju preiskovalne komisije. Ja, kje ste to prebrali?! Nedostojno je to, kar bom sedaj rekel, ampak ker ste vi na tak nivo šli, bom jaz prisiljen iti tudi na tak nivo, drugače se ne razumemo: Boško in Igor po tem amandmaju ne moreta dobiti kredita. To, kar ste vi trdili. Boško in Igor po tem amandmaju ne moreta dobiti kredita! Lahko pa ga gospod Pojbič dobi, en korekten strateški partner, ki bi prišel pa kupil Palomo, pa mu zmanjka nekaj denarja, nima zadosti keša. Tisti pa ga lahko dobi. Gospodje, sami s seboj prihajate v nasprotje in nehajte, najdite nekaj - jaz sem že enemu vašemu kolegu danes rekel, ki je na včerajšnjih izjavah in včerajšnjih dejstvih zgradil strategijo za današnji nastop, pa se je zopet izgubil, ker ni bilo temelja več. Drugo pa, ta informacija, da grozite z referendumom, ni presenečanje. Ali vas tajkuni nagovarjajo, ali celo plačujejo, ali stimulirajo za referendum? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kdo bo najbolj zainteresiran za referendum, da zakon pade? Tajkuni! In ti imajo denar. Kaj pa je sfinancirati eno propagando, tako, populistično za te tajkune, ker referendum pomeni, da tega zakona ni in da so krediti neomejeni v količinah tako kot bo gospodom in gospem "pasalo", na razpolago za tajkune. To je bistvo vaših hotenj in razpravo, ne pa skrb, ko govorite za malo, in srenje in zdravo gospodarstvo.
Hvala lepa. Gospod Trofenik, to je bila vaša replika. Zato imate šele sedaj besedo, dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Elastičnost cen je odvisna od kota, pod katerim sodita na grafu ponudba in povpraševanje. In seveda to je tudi potem odvisno od lastnosti surovine, o kateri se pogovarjamo, in od trga. To, kar sem sedaj rekel, nima nobene zveze in nobenega smisla s sedanjo razpravo. Približno kot se je doslej delalo na tej strani zbora, ko se govori o nečem, kar nima nobenega smisla in nobene zveze z današnjo razpravo. Predlagani amandma, kot je bilo že jasno rečeno, onemogoča kreditiranje tistih prevzemov, ki niso imeli vseh ustreznih dovoljenj in ki niso bili v skladu z vsemi zakoni. To določa ta amandma, tisti, ki se s tem ne strinjate, preberite še enkrat amandma. In če se še vedno ne strinjate, ga preberite še enkrat. Tu ni vprašanje sedaj, kako bomo čim bolj kaznovali tako imenovane tajkune. Meni gredo na, kot verjetno tudi marsikomu drugemu, ampak ni to današnji cilj. In tudi razprava, čeprav je povezana s tem, ni to cilj današnje razprave. Cilj današnje razprave je, kako bomo omogočili likvidnost slovenskemu gospodarstvu, saj se o tem pogovarjamo. Pogovarjamo se o tistih nujnih ukrepih, zaradi katerih smo od devetih do dveh ponoči porabili v petek čas. O teh se pogovarjamo in pogovarjamo se o tem, kako bodo lahko slovenska podjetja prišla do potrebne likvidnosti in delovala naprej normalno. Prosim vas, imejmo misli na cilju. In cilj je, zagotoviti likvidnost. Pomislimo, kako lahko to likvidnost zagotovimo čim bolje, najbolj učinkovito, s tem da seveda, kolikor se da, onemogočimo financiranje spornih prevzemov. Dejstvo pa je, da žal ti prevzemi so se že tako povezali in so v takšnih volumnih, da so tako povezani z bančnim sistemom, da je težko narediti jasen in točen rez in da tvegamo, da če bomo hoteli biti preveč pogromski, bo ceno za to plačalo slovensko gospodarstvo in bomo ceno za to plačali mi. Zato, prosim, bodimo trezni in bodimo modri, ko se pogovarjamo o teh amandmajih in ko se pogovarjamo o tem zakonu. Še enkrat, cilj je likvidnost gospodarstva, cilj je če se le da, omejiti kreditiranje spornih prevzemov. In pogovarjamo se o amandmajih, ki so dejansko na mizi, ne pa o tistem, za katerega morda mislimo, da je na mizi. Hvala lepa.
Gospod Trofenik, želite še besedo? Hvala. Gospod Mirko Brulc, prosim.
Spoštovani. Veste, če nas slučajno še kdo gleda po televiziji iz dolgega časa, bo mogoče res mislil, da želimo s temi amandmaji prispevati k temu, da bi tajkuni dobili povrnjene kredite. Zato, namesto da beremo stare časopise, mi dovolite, da preberem jasno, kaj pravi ta amandma: "Banke iz 1. člena tega zakona, ker pridobijo jamstveno kvoto, ne smejo v okviru svojega poslovanja..." Ne smejo! "...dajati posojila za odkup delnic in poslovnih deležev gospodarskih družb s strani članov poslovodstev ter gospodarskih družb in z njimi povezanih oseb. In ne smejo obnavljati posojil ali kako drugače spreminjati pogoje posojil, če so bila dana za nakup delnic ali poslovnih deležev gospodarskih družb s strani članov poslovodstev teh gospodarskih družb in z njimi povezanih oseb." In vse to ne smejo, "če nimajo dovoljenja za prevzemno ponudbo, če je zoper njih v teku postopek zaradi kršitve, ki se nanaša za zlorabo trga finančnih instrumentov, če je uveden postopek presoje koncentracije zaradi neskladnosti s pravili konkurence v skladu z zakonom in tako dalje. Omejitve iz tega, 2. člena, prejšnjega odstavka veljajo tudi za zavarovanje obveznosti, ki izhajajo iz poslov pridobivanja sredstev za odkup delnic in poslovnih deležev. Pri presoji pogojev iz točke a, b, c prvega odstavka tega člena se upoštevajo postopki, ki so bili uvedeni oziroma končani v obdobju petih let pred vložitvijo vloge za odobritev jamstva v skladu s tem zakonom. Omejitve iz prvega in drugega odstavka tega člena veljajo od dneva izdaje jamstva pa do poteka trajanja jamstva..." in tako dalje. Če ste to prebrali, potem veste, da ne gre za to, kar nam cel večer razlagate in prepričujete ljudi po Sloveniji. Jaz predlagam, da ta amandma sprejmemo in da gremo naprej. Hvala.
Gospa Breda Pečan, izvolite.
Hvala za besedo. Moram reči, da mi nismo danes tukaj v mlinu, ker v mlinu se pove dvakrat, pri nas je treba povedati petkrat, šestkrat, desetkrat, če ni dovolj dvakrat. Človek z najbolj modrimi očmi v tej dvorani ni najbolj moder bil, ko je razpravljal in marsikateri njegovih ožjih kolegov in kolegic tudi ne. Jaz moram reči, da modrosti, h kateri je pozival moj kolega Luka Juri, žal, v tej dvorani ni kaj preveč, zlasti ne na desni strani. Najmanj kar je, bom ponovila tisto, kar so že kolegi povedali, ker kaže, da drugega nam ne ostaja. V originalnem zakonu, ki ga mi s tem zakonom tukaj spreminjamo in dopolnjujemo, je zelo jasno napisano: milijardo 200 milijonov jamstvene sheme ne more biti uporabljene za podelitev jamstev tistim, ki bi s tem denarjem podaljševali kredite ali najemali kredite za menedžerske odkupe. To je tako jasno napisano v 8. členu, da tisti, ki je količkaj pismen - in tu se da razumeti, da 90 poslank in poslancev v Državnem zboru je pismenih, sicer verjetno res ne bi mogli biti poslanci, čeprav je poslanec lahko vsak. Preberite si, kaj piše v osnovnem besedilu zakona! In Vlada je v spremembah in dopolnitvah zakona v 13.a členu dodala besedilo, ki je razširilo omejitve za podaljševanje in podeljevanje kreditov za menedžerske odkupe na vse posle, ki jih banke opravljajo - tiste banke, ki bodo uporabile to jamstveno shemo. Torej, tu je, mislim, popolnoma jasno in nedvoumno zapisano že v osnovnem besedilu. In v vsaki fazi, ko se je ta 13.a člen spreminjal, je bilo dodano še nekaj več ostrine. Tako da smo zdaj na koncu prišli res skorajda že do priimkov in imen in posameznih imen družb. Če bi to prevedli, tisti, ki trdite, da je jamstveno shemo možno uporabiti za refinanciranje kreditov za menedžerske odkupe, ali nimate pojma ali pa lažete in namensko "farbate" ljudi v tej državi. Ne morem drugega reči, zaradi tega, ker - poglejte, če vemo, da gre za milijardo 200 milijonov, in če vemo, da je v resnici samo pri slovenskih bankah najetih teh kreditov za približno 6-krat večji znesek za ta namen in da niso vsi ti krediti popolna izguba in propad, niti blizu ne, zaradi tega, ker mnogi od teh kreditov, ki so jih nekateri najeli, so varni in bodo odplačani. Tako ni čisto nič res, da ne bodo banke nikoli videle glavnice. Čisto nič ni res! Pri nekaterih že, in pri teh je treba biti previden in poskrbeti za to, da se preprečijo zlorabe. In zaradi tega je v zakonu izrecno napisano, da so te pogodbe nične. Jaz res ne razumem, zakaj se delate neumne, ko vendar vsi dobro vemo, da neumni niste; da pa niste modri, to je pa res.
Besedo ima gospod Lojze Posedel.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Malo me ima, da bi predlagal proceduralno, ampak ne zdaj, ampak mogoče, da bi se vpisalo v poslovnik o delu Državnega zbora, da bi pred posamezno točko pri obravnavi gradiv bil en kratek test za vsakega poslanca ali poslanko, da bi se preverilo, ali obvlada vsaj osnove vsebine, o katerih bo razpravljal, ker sem prepričan, da bi na ta način marsikateri bil onemogočen, da bi razpravljal o zadevi, ki jo očitno ne more razumeti ali pa jo noče razumeti. In ti drugi, ki nočejo razumeti, bi vseeno lahko nastopali tako kot danes nekateri kolegi iz SDS-a, ki, sem prepričan, da razumejo tekst, da vidijo, da je amandma, ki je danes predlagan, popolnoma drugačen, kot je bil tisti včeraj, in da je zato govorjenje tako, na pamet in tako zlonamerno res nedostojno posameznih poslancev, še manj pa vodje poslanske skupine. In da je gospod Tanko v svojem nastopu tudi omenil, kako smo dvolični v Poslanski skupini Zares, kako smo včeraj govorili eno, kako danes delamo drugo. Mislim, da je bilo že včeraj rečeno, da je akt o ustanovitvi parlamentarne preiskave namenjen temu, da se raziščejo konkretni primeri. Tisto, kar je verjetno v drugem delu marsikomu celo ušlo, ker se je osredotočil samo na dve gospodarski družbi, na to, da je pomemben del parlamentarne preiskave ravno v tem, da se raziščejo okoliščine na področju pravnih predpisov, ki so urejali prevzeme. In tu se bo ugotovilo tudi to, zakaj je v preteklem mandatu lahko prihajalo do takšnih pojavnih oblik, ki jih kolegi iz opozicije tako naštevajo, da si kolega Cukjati dovoli izjavo, da vsi Slovenci vemo, kdo so tajkuni, da vsi Slovenci vemo, kateri so tajkunski krediti, pa se do sedaj na tem področju ni ustrezno ali celo nič ukrepalo, ali da ne rečem, da se je to celo še bolj spodbujalo. Zato je mogoče res nepotrebno, da vsi ponavljamo in beremo člene zakona, da beremo amandma, za katerega bi bilo verjetno dovolj, da če ga minister ponovi nekajkrat, da je temu treba verjeti in da je napor, ki je bil vložen v to, da ja takšen amandma res postavljen, v tem trenutku največ, kar je bilo mogoče tudi storiti. Zato se mi zdi, da je bolj nevarno tisto, da nekateri ne morejo razumeti, od tega je bolj nevarno tisto, da nekateri nočejo razumeti in zato zavajajo slovensko javnost, ker tiste, ki verjamemo in znamo brati in se tudi malce spoznamo na ekonomijo ali to področje, vemo, da je v tem trenutku ta amandma nujno potreben. Nujno potreben zato, da bo življenje in financiranje podjetij teklo naprej. Da pa se s tem členom omejijo tiste negativne pojave, proti katerim se je ta koalicija, in če ste nas že toliko omenili, tudi in predvsem stranka Zares trudi boriti.
Gospod Tanko, želite repliko? Razpravo. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod mag. Radovan Žerjav, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi se v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke zahvalil za vse komplimente, ki smo jih bili deležni v teh razpravah. Bi pa jaz tudi prebral ta amandma. Mogoče mi, v opoziciji, res ne znamo brati. Torej piše, da: banke iz 1. člena tega zakona, ki bi dobile jamstveno kvoto ne smejo v okviru svojega poslovanja dajati posojil za odkup delnic; in tako naprej; obnavljati posojila ali kako drugače spreminjati pogoje posojil, če nimajo dovoljenja za prevzemno ponudbo. Če pa imajo pa lahko! [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]- ali? [[..]]Ja. Hvala lepa.
Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi, spoštovani podpredsednik, ugotovil, da se raven razprave koalicijskih poslancev, dlje kot traja razprava, dviguje. In tudi jaz se vsem lepo zahvaljujem za vse komplimente gospoda Kumarja in vsem ostalim še za prej, za kakšno sejo nazaj. Očitno je treba pravočasno imeti in sprejeti ustrezne akte, da boste prišli pripravljeni na Pivo in cvetje v mesecu juliju. In ta zakon, ki ga zdaj sprejemamo, in ta amandma je točno tak, kot je prej ugotovil kolega Žerjav. Mene ne moti, če napišete dvakrat negativno, da ne more dobiti neke zadeve, če nima prevzemne ponudbe, lahko pa dobi, če ima. Če zoper njih je v teku postopek zaradi kršitve, lahko napišemo tudi, če zoper njih ni. Skratka, mene to ne zmede, če boste dvakrat zapisali nikalno obliko v besedilo amandmaja, da bi jaz kaj narobe razumel. Razumel sem že dobro in predvsem tisti, ki nekako ugotavljate, da mi ne razumemo, preberite dobro. Pa, če vam ne gre dvakrat negativna oblika, ga zapišite dvakrat v pozitivni obliki. Nekdo lahko dobi kredit, če ima. Ne more dobiti, če nima. To je povsem razumljivo v 2. ali 3. razredu osnovne šole, da se s tem, ko napišemo dvakrat negativno ali pa dvakrat pozitivno, vsebinsko zadeva nič ne spremeni. Nič. Kako to obračate, je čisto vseeno. Vendar poanta, vsebina amandmaja je točno taka, kot sem zdaj povedal. In vse te izjeme, o katerih ste včeraj tako vehementno razpravljali šest ali sedem ur, da so se sporno financirali, se zdaj bodo zakonito financirali, zdaj ste ustvarili zakonsko pravno podlago in ste s tem, ko ste to zapisali, s tem amandmajem [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]besedilo in če bo to sprejeto, uzakonili rop javnih financ. To je uzakonjen rop javnih financ. Ko boste za nekaj posameznikov, ki jim bo aktivno dodeljeno ali pa, ne vem, razdeljeno 400 milijonov evrov, dali garancijo državnega proračuna, v katerega plačujemo čisto vsi državljani. In s tem, ko ste to tako zapisali, pomeni, da drugi državljani bodo samo plačevali, ne morejo pa dobiti teh sredstev za te zadeve. Kar zadeva pa učinek zakona, najbrž je težko zdaj reči vam, ker ste na nek način zaslepljeni in vidite neke druge zadeve, kakšen bo učinek zakona. Počakajmo na jutri pa na naslednje dni, pa bomo videli, ali banke bodo realizirale te menedžerske projekte, ki so zdaj v revolvingih oziroma prestrukturiranjih ali ne bodo. Najbrž ni nobene dileme v Državnem zboru. Točno to se bo zgodilo, kajti vse to je v interesu tako ultra kot infra območja. Nobene dileme ni. Vsi tisti, ki ste navidezno najbolj proti in najbolj kritizirate financiranja, ki so se zgodila, ki so jih vodstva bank realizirala v preteklih mesecih, zdaj to uzakonjate, to je zdaj pravilo, to je zdaj norma. In celo tako daleč greste, da boste pohiteli, še preden bo Evropska unija dala na to jamstveno shemo soglasje. Celo tako zelo se mudi pri teh projektih in pri teh financiranjih. Skratka, tudi vam bi svetoval, da dobro preberete ta amandma, ki ste ga napisali; če ga ne razumete, ga še enkrat preberite, če ga še ne razumete, ga lahko še enkrat preberete. In če ga še ne razumete, potem vam bog pomagaj! Ali vam bodo pa tajkuni, ki bodo ta denar dobili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, želite repliko? Izvolite, prosim.
Repliko. Ker sem bil imenovan kot poslanec, ki slabo pozna amandma in ne bi smel niti govoriti, bom, dovolite, vprašal vas, gospod Posedel, in druge zagovornike, kateri od tako imenovanih tajkunov, ki jih je mnogo več, kot pa jih javnost pozna, po tem amandmaju ne bi dobil reprograma. Kateri od teh tajkunov, ki so dobili kredite v zadnjih mesecih, je v postopku zaradi kršitev, ki se nanašajo na zlorabo trga finančnih instrumentov, je v postopku zaradi kršitev, ki se nanašajo na izstavitev prevzemne ponudbe, je uveden proti njemu postopek presoje koncentracije - kateri od teh tajkunov? Tisti ne bi dobil reprograma, vsi ostali bi ga pa dobili. Drugič, prosil bi, da se razumemo. Mi nismo proti reprogramiranju kreditov, absolutno ne. Ampak naj ti gospodje tako kot navadni kreditojemalci sami zagotovijo in banki dokažejo, da bodo zmožni vračati posojilo. Ne na moj račun, na račun mojih otrok, mojih vnukov, ne na račun delodajalcev - za to gre. Mi smo pripravljeni z davkom pomagati banki, pripravljeni tudi jamstvo dati za kredite, ampak za tiste, za katere smo se odločili, da jih gospodarstvo potrebuje za izhod iz gospodarske krize. Prevzem ne pomeni nobenega izhoda iz gospodarske krize. Pivovarna Laško in druge tovarne, ki so v holdingu, nobena ne bolje delala, če bo Šrotu reprogramiran dolg. Nobena ne bo bolje delala. Torej, še enkrat: nismo proti reprogramiranju, naj gospodje sami to zagotovijo ali pa vi, če jim želite, prostovoljno. Samo nalagati davkoplačevalcem, da bodo namesto gospodarstvo reševali, da izstopimo, da se rešimo te gospodarske krize, da bodo omogočali nadaljevanje prevzema in tranzicije na tak, bi rekel, perverzen način - to ne sodi v normalno demokracijo! Samo to smo hoteli reči.
Želi še kdo razpravljati? Poleg gospoda mag. Vizjaka, še kdo? Odpiram prijavo. Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Ker ne bo škodovalo, bi v 20 sekundah rad še enkrat spomnil, o čem se pogovarjamo. Pogovarjamo se o likvidnosti slovenskega gospodarstva in pogovarjamo se o tistih učinkovitih ukrepih, o katerih smo toliko slišali že pretekli teden in verjetno bomo še naprej. Prosim imejmo v mislih, kateri je glavni cilj. Hvala lepa.
Gospa Breda Pečan, izvolite.
Jaz moram reči, da te vaje v branju nič kaj dosti ne pomagajo, zaradi tega, ker nikakor ne morete razumeti, da je v 8. členu izrecno napisano, da se sredstva na osnovi jamstvene sheme ne morejo plasirati kot krediti za nakup ali podaljšanje kreditov, se pravi, za kredite za nakup ali podaljšanje kreditov za menedžerske prevzeme. To piše v 8. členu. Preberite si, ker zgleda, da osnovnega zakona niste prebrali. Osnovnega zakona niste prebrali. Pojdite si prebrati, kaj piše v osnovnem zakonu, kjer ni bilo tega treba spreminjati. Jamstvena shema milijardo dvesto milijonov evrov se ne sme porabiti za nič drugega kot samo za jamčenje, za kredite v gospodarstvu. Medtem ko pa 13.a člen prepoveduje v okviru celotnega poslovanja banke, se pravi, če banka vzame za 500 milijonov, recimo, tistih bonov ali kako se že temu reče, za jamstveno shemo, za kredite podeljevati v jamstveno shemo, potem ta banka ne bo smela podeljevati nobenih kreditov, ki so namenjeni takim firmam, kot so tukaj notri v teh a, b, c točkah napisane. Za božjo voljo, naučite se brati in razumeti!
Gospod Vili Trofenik. Imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod doktor Cukjati, v prejšnjem mandatu ste mi enkrat rekli v eni diskusiji, da pametnejši odneha. Pa ne bom pametnejši. Ne morem razumeti te vaše trditve, ker ne izhaja iz nobenega teksta, ne amandmaja, ne zakona, da bi zaradi izjem, ki v amandmaju napisane, državljani, davkoplačevalci in njihovi otroci še naprej plačevali "bilo" kaj. Gospod doktor, to enostavno ni res in to nikjer ne piše. Ob vsem spoštovanju, enostavno od nekaterih ljudi pač pričakuješ, da ne morejo kaj takšnega izreči, in zato sem se javil, pa nič drugega. Ne želim nobene polemike. Hvala.
Gospod Trofenik je razpravljal. Gospod Cukjati, imate repliko.
Jaz bom pametnejši, bom odneha. Prosil bi, gospod predsedujoči, da daste kopijo amandmaja, o katerem se govori v tej točki, tudi gospodu Trofeniku.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Likvidnost slovenskega gospodarstva vsekakor - da, seveda, jaz sem za to, če bo to osnovni namen tega, kar delamo, ampak na osnovi nekega pametnega programa podjetja, na osnovi sklenjenih pogodb se lahko dodeli kredit, na osnovi jamstev vrednosti podjetja, na osnovi osebnih jamstev lastnikov, takrat se lahko tudi državna mošnja odveže, če želite. V teh primerih vedno. Ampak, spoštovani gospodje, tukaj zbrane gospe, vi danes omenjate ničnost poslov in naj bi v imenu države pravobranilec Republike Slovenije to ugotavljal. Ničnost poslov je že takrat bila storjena, ko je nekdo nekaj kupil, zastavil pa še nekupljeno kot garancijo. In v osnovi jaz trdim, da gre za hudodelske združbe, povezane z bankami, povezane z nadzorniki, ki so prejudicirano posredovali informacije posameznikom, priviligiranim posameznikom, kajti verjamem, da med dvomilijonsko množico ni državljana, ki ne bi hotel na tak način, da nič ne reskira, priti do velike bogastva. Vsak bi to želel narediti! Ampak, to so bili samo izbrani, ki so imeli to možnost. Samo izbrani! In tisti, seveda, so lahko tudi s pomočjo bank to naredili, danes pa, ko vidimo, da to ni več toliko vredno, kot naj bi bilo, pa naj bi del odgovornosti prevzemala tudi država. To je nepravilno. In če gledam na cesto zmetane ljudi in danes zaprta podjetja, jaz se bom omejil na Primorsko, poglejte, kaj je samo famozni Bačar naredil, katerega ne upa niče osebno niti omeniti, samo mi ga tukaj omenjamo, ker preveč ve o svinjarijah, ki so jih počeli drugi politiki. Ta je zaprl Drogo Portorož. Drogo, ki je bila odlično podjetji, z odlično blagovno znamko, pa Kolinsko, prodal je najelitnejši del Kopra! Da ne govorimo, kaj je storil v smem Istrabenzu, ki ni niti Istrabenz več, je OMW, pa je še kar hotel bit naprej tam nek nadzornik. Verjamem, da bi mu uspelo s pomočjo nadzornikov v Istrabenzu postati še enkrat direktor. Tudi na to se je prijavil. In danes govoriti o tem, da bomo pomagali takim ljudem, seveda tudi s pomočjo tega zakona, ni pravilno. Kajti dolgove teh svinjarij, teh početij, bodo plačali vsi. Slovenija pa je že prezadolžena. Mi smo že prezadolžili naše vnuke in verjetno tudi njihove sinove in hčere. In s tem početjem, kar mi delamo, verjetno nas bo nekdo nekdaj vprašal, če smo bili pri zdravi pameti in polni zavesti, ko smo to počeli. To je res del te zgodbe. Spoštovani minister, če hočemo pomagati podjetjem, potem posegajmo tudi po tem, da se bo likvidnost podjetja zvečala, seveda tudi z zamenjavo kakšnega imena, kakšnega lastnika, in seveda, da bo tudi država posegla vmes z družbenim pravobranilstvom, s kriminalisti in razlastila kakšnega od teh novodobnih tajkunov. Meni je čisto vseeno, ali na Peku piše Peko, ali pa piše Borovo, samo da imajo delavci delo, da se tam odvija proizvodnja. Čisto vseeno mi je, ali bo, ne vem v nekam podjetju lastnik gospod Bavčar ali pa Boris Novak. Čisto vseeno mi je, ampak mi še niti enega od teh novodobnih tajkunov nismo razlastili, nismo mu pobrali nič in seveda tudi osebnega premoženja ni nihče od teh gospodov polagal na jamstveno shemo, ko je dvigoval kredit v svojem imenu in za svojo lastnino, ki jo je pridobil na čuden način. To je sporno in na to opozarjajo tudi kolegi iz opozicije. Jaz še enkrat poudarjam, likvidnost slovenskega gospodarstva je treba zaščititi da takrat, kadar je v podjetju zdrav razvojni program, kadar so podpisane pogodbe, kadar so naročila, kadar je vrednost podjetja takšna, da se lahko izda tudi kredit, in seveda, kadar so tudi osebna jamstva. In dajte enkrat tudi nadzornike vprašati po zdravju. Niti eden od nadzornikov, ki sedijo in vlečejo mastne nagrade, ni še odgovarjal za svoje nečedne sklepe, ki jih sprejema tako, v zgodnjih jutranjih urah, seveda v koristoljubje posameznikov. To so problemi.
Gospod mag. Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Od kod nam trditve, da seveda je mogoče, kot piše tukaj, obnavljati posojila za jamstveno shemo. Prvič zaradi tega, ker obnavljanje posojil v 8. členu ni prepovedano. 8. člen pravi, da je kredit - da ni mogoče izdajati v primeru, če je kredit namenjen za odkup podjetij ali njegovih deležev ali za odplačilo obstoječih kreditov. In konec, pika. Obnavljanje posojil - pa uvajate vi ta termin. Obnavljanje posojil, zakaj tukaj ne pišete vi v vašem terminu, ne vem, odkup podjetij oziroma najem kredita za poplačilo obstoječega kredita. Torej, tukaj je zelo jasno, da je pripeljana ta izjema skozi 8. člen in skozi 13. člen. Meni je to jasno, če vam ni, pa vam tudi nikoli ne bo jasno, kaj se bo zgodilo. Zakaj? Ker je vse tajno. Komisija za nadzor javnih financ želi dobiti podatke, konkretne podatke o danih posojilih - jih ne dobi. Banka Slovenije - banke se sklicujejo na zaupnost po Zakonu o banki in ne moremo izvedeti niti enega individualnega podatka. Še več, danes je bila razkrita pogodba z gospodom Kramarjem in informacijska pooblaščenka, ki ste jo vi tukaj potrdili, v temu parlamentu je to takoj označila, da je to poseg v osebne podatke in umaknila to s spletnih strani in se to ne sme, to nas ne sme zanimati. Nikoli, spoštovani, ne boste zvedeli, ali je prišlo do kakšnega reprograma, pod katerimi pogoji in komu! Ker pač nam, ki tu danes sprejemamo zakon o jamstveni shemi, niso dostopni ti podatki. Konec, pika. To so nešteti dopisi Banke Slovenije - nam. Tega ne bomo nikoli mogli preveriti in veselo se bo to delalo skozi te luknje, ki so določene v tem zakonu in v tem amandmaju. To so dejstva. In še nekaj, tudi če bi ta vaša logika veljala, torej, da jamstvene sheme ni moč uporabiti za tako imenovane menedžerske prevzeme ali pa prevzeme nasploh, lahko pa banka, ki je vključena v jamstveno shemo, to pod temi pogoji počne, je to posredna pomoč, lahko rečemo celo neposredna pomoč, istim kreditom. Zaradi tega, ker je banka okrepljena z davkoplačevalskim denarjem, okrepljena s posojili, ki jih dobi z državnim poroštvom in tako okrepljena seveda servisira menedžerske prevzeme naprej. Tudi če bi, recimo, hipotetično to ne bilo luknjavo, kot pravite. Zato so morebiti vas, spoštovane poslanke in poslanci, prepričali, da je ta zadeva plemenita. Verjemite mi, da se tu skrivajo v ozadju dejansko ti reprogrami posojil, zato banke rabijo denar. Malo jim je mar, žal, za mala in srednje velika podjetja. V neštetih diskusijah z bankirji zadnjih nekaj mesecev sem bil, ko so govoriti, saj kreditnega krča ni, kreditna aktivnosti potekajo normalno. To so banke - vpričo finančnega ministra, dva bankirja sta to govorila, gospod Veselinovič in gospod Arhar, v studiu pred gledalci, da ni nobenih problemov s kreditnimi aktivnostmi bank. In banke na potrebujejo jamstvene sheme za te, za katere se mi, verjamem, tukajle soglasno zavzemamo. Banke potrebujejo za večja posojila in te bodo dobili skozi te luknje, ki ste jih pripravili.
Gospod minister, izvolite.
Poudarjam, da 8. člen je zelo jasen. Gre za prepoved kreditiranja in podaljševanja oziroma odplačila kreditov za nakupe podjetij s strani uprav in z njimi povezanih oseb, se pravi zajema širši sklop oseb, in bi tudi nekateri primeri, ki so dokaj boleče odmevali v preteklem mesecu, prišli tukaj v poštev. Hkrati gre za zelo močno sankcijo oziroma omejitev za celotno kreditno aktivnost bank glede na tista podjetja oziroma za tiste lastnike, ki so z izigravanjem obstoječe zakonodaje, zlasti ob dejstvu, da ni bilo dovolj močnih sankcij, ustvarili določene prevzeme. Tako gre tukaj za velik poseg. Če želite ta poseg še povečati, lahko mirno sprejmete zakon o reviziji, ločite ta problem od kreditiranja, revizijo, privatizacijo ali teh odkupov izpeljete in s tem problem do konca rešite. Tukaj so omejitve zelo zelo hude in da te omejitve zadostujejo, da bodo krediti namenjeni financiranju investicij, obratnih sredstev, da bodo podjetja lahko prebrodila krizo, in pa razvoju. Banke, ki bodo v večji meri namenile kredite v te namene, seveda bodo imele manj sredstev na razpolago za morebitno kreditiranje drugih namenov, ki jih slovenska ekonomska politika ne postavlja v prioriteto. Jaz razumem čustva, poskus vplivati na prebivalstvo, ki se nikakor ne strinja s temi odkupi, vendar mislim, da je ta zakon dovolj kvaliteten, da ga lahko parlament sprejme. Podobno kot smo na Odboru za finance sprejemali tudi dokaj soglasno amandmaje in osnovni zakon. Mislim, da nekih konfliktov tukaj ni treba. Hvala.
Ugotavljam, da ne želi nihče več razpravljati, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21.c točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21.B TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI SLOVENSKE ODŠKODNINSKE DRUŽBE D.D. IZ NASLOVA KREDITOV, NAJETIH ZA FINANCIRANJE SLOVENSKE ODŠKODNINSKE DRUŽBE D.D. V LETU 2009, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod minister za finance, dr. Franc Križanič.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predsedujoči! Dovolite, da vam predstavim problematiko v zvezi s financiranjem Slovenske odškodninske družbe. Slovenska odškodninska družba je v skladu z odločitvijo parlamenta v prejšnji sestavi prevzela odplačila investicij v telekomunikacijsko omrežje v višini, ki danes po izračunih presega tristo milijonov evrov, natančnega zneska ne poznamo, ker terjatve ves čas prihajajo. V ta namen je parlament odredil in na Odškodninsko družbo prenesel 10% delnic Telekoma Slovenije. Pričakovati je bilo, v obdobju konjunkture, da bo odškodninska družba to lahko na trgu odprodala in s te ga sfinancirala investicije v telekomunikacijsko omrežje. Vmes je prišlo do zloma kapitalskega trga, do globokega padca vrednosti delnic in prodaja delnic Telekoma v temu obdobju, prvič, ne bi prinesla dovolj denarja, ki bi pokril povračilo omenjenih investicij, in drugič, bi bila nesmiselna tudi z različnih drugih vidikov. Tako se je Odškodninska družba že v obdobju prejšnjega mandata odločila, da bo najemala kredite in z njimi odplačevala investicije. Sčasoma je postala v vedno večjih likvidnostnih težavah in tako smo prišli do točke, ko je treba vzeti večji kredit, z njim poplačati do konca dolgove, ki so nastali iz različnih naslovov, zlasti iz naslova odplačila Telekoma, počakati, da se okrepi kapitalski trg, da se okrepi vrednost na kapitalskem trgu, in takrat proda delnice Telekoma. Tako sedaj Odškodninska družba z vlogo na Vlado in potem Vlada naprej s pozivom parlamentu predlaga Zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe iz naslova kreditov, najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe. Mi prosim, da ta zakon parlament potrdi in omogoči normalno financiranje obveznosti te družbe, in pričakujemo, da bo ta družba vendarle, vsaj ta telekomunikacijski del, v nadaljevanju zlahka odplačala in povrnila kredit. Za ostali del pa se ob zlomu kapitalskega trga in pa zlasti ob nekaterih dosti resnih napakah pri gospodarjenju te družbe verjetno obeta, da bomo prisiljeni Slovensko odškodninsko družbo dokapitalizirati, da do konca izvede svoje obveznost. Vendar v temu primeru gre za kredit, je zavarovan s kvalitetnimi delnicami Telekoma in bo zlahka poplačan v razmerah, ko se bo gospodarstvo stabiliziralo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku gospodu Radu Likarju za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister. Spoštovane kolegice in kolegi. Odbor za finance in monetarno politiko je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval na seji 25. in 26. maja 2009. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki k besedilu zakona ni podalo pripomb. Odboru je bil posredovan tudi amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 6. členu predloga zakona. V okviru začete druge obravnave na seji odbora dne 25. maja 2009 je predstavnica Vlade poudarila, da gre za uveljavitev pravne podlage za najetje kredita Sodu s poroštvom države. Predlagatelj ugotavlja, da delnice Telekoma kot zakoniti vir financiranje Soda, glede na to, da je navedena družba svojo dejavnost financirala iz drugih virov in prodaja ni bila izvršena, ne predstavljajo več navedene podlage. Ker pa Sodu primanjkuje sredstev za izvajanje siceršnjih zakonskih finančnih obveznosti v zvezi s povračili denacionalizacijskim upravičencem, žrtvam vojnega nasilja, je potreben najem kredita. V razpravi je bil v odločanje odboru najprej podan predlog sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V obrazložitvi tega predloga sklepa je bilo poudarjeno, da jasnega namena predlaganega zakona, za katero obveznost Soda bo država dejansko dala poroštvo, iz njegovega besedila ni mogoče razbrati. Izražen je bil tudi pomislek glede nujnosti samega postopka kot same vsebinske utemeljenosti sprejema obravnavanega besedila, glede na to, da so sredstva za poplačilo obveznosti v telekomunikacijsko omrežje zagotovljena v državnem proračunu, o primernosti oziroma neprimernosti predvidenega načina in neskladja oziroma skladja predloženega besedila z zakoni oziroma ustavo. Odbor je odločil o takšnem predlogu sklepa in ga ni sprejel. V razpravi v obravnavi posameznih členov je bila pozornost odbora v prvi vrsti namenjena 1. členu zakonskega predloga. S tem v zvezi so bila postavljena določena vprašanja, predstavljena mnenja predstavnikov poslanskih skupin in izražena posamična stališča. Med ostalim je bilo opozorjeno na nejasno dikcijo v zvezi z navedeno konkretno višino predvidenega poroštva, zlasti glede obsega posameznih zakonskih finančnih obveznosti, dorečenosti jamstva za dano poroštvo in izpostavljen zakon o vračilu vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, po katerem se viri Sodu, če ne zadostujejo, zagotavljajo iz finančnega oziroma stvarnega premoženja države. V odgovoru na tovrstne pomisleke je bilo v nadaljnji razpravi poudarjeno, da gre v 1. členu izključno za državno poroštvo posojila, namenjenega sanaciji finančne nelikvidnosti Soda. Ne gre za realizacijo sklepov Računskega sodišča, ki v mnenju s pridržkom jasno navaja napačno knjižbo obveznosti Sod. Vrnitev delnic davkoplačevalcem pa se, če se obveznosti Soda poplačajo iz drugih virov, zdi umestna. V nadaljevanju seje dne 26. maja 2009 je bila razprava osredotočena na določili 1. in 6. člena predloga zakona. Nekateri razpravljavci, Poslanska skupina SDS, so menili, da je besedilo 1. člena zapisano nejasno oziroma dvoumno in je v nedorečenem namenu predloženega zakona v neskladju z dano obrazložitvijo. Iz tega razloga je bil na predlog predstavnika Poslanske skupine SDS Zvonka Černača dan na glasovanje predlog za amandma odbora, po katerem daje Republika Slovenija poroštvo za obveznosti Soda, iz naslova kreditov, ki jih je Sod najel v letu 2009 za financiranje svojih obveznosti v tem letu. Poroštvo daje Republika Slovenija za kredite do skupne višine glavnic v znesku 50 milijonov evrov s pripadajočimi obrestmi za ugotavljanje likvidnosti poslovanja Soda. Amandmaja k 1. členu v tako predloženem besedilu odbor ni sprejel. Pozornost razpravljavcev je bila namenjena tudi 6. členu, ki predvideva zavarovanje poroštvene obveznosti z zastavo delnic Telekoma, ki jih je Sod prejel v skladu z Zakonom o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Podan je bil predlog Poslanske skupine SDS za amandma odbora, s katerim bi za zavarovanje poroštvene obveznosti Sod jamčil z vsem svojim premoženjem. Potem je predstavnik te poslanske skupine umaknil amandma k 6. členu. Odbor pa je amandma k 6. členu sprejel iz drugega razloga, to pa je popravek datuma pogodbe o brezplačnem prenosu delnic, ki ni začela veljati 12. 7., kot je zapisano v tem členu, pač pa s podpisom ministra za finance, to pa se je zgodilo 2. avgusta 2007. Sprejeti amandma je vključen v besedilo dopolnjenega zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Hvala.
Gospod Rado Likar, lahko nadaljujete, prosim, ker sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine SDS imate ponovno besedo.
Še enkrat, hvala za besedo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo glasovali proti zakonu, ki javni dolg veča za 180 milijonov evrov in to ne za investicije, vlaganje, pač pa za zagotovitev izvajanja tekočih nalog oziroma tekoče dejavnosti Slovenske odškodninske družbe. V obrazložitvi je bilo s strani Vlade namreč povedano, da Sod za delovaje letos potrebuje 370 milijonov evrov in da mu bo zmanjkalo 180 milijonov evrov za to državno poroštvo. Predlagatelj je nujnost zakona utemeljeval s tem, da je treba Sodu zagotoviti sredstva za poplačila vlaganj upravičencem, ki so vlagali v javno telekomunikacijsko omrežje, saj je povračila teh vlaganj na podlagi 11. in 12. člena Zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje od leta 2007 dalje izvrševala Slovenska odškodninska družba, za kar je Republika Slovenija prenesla 653.548 delnic Telekoma. In tu se je Vlada in vladajoča koalicija ujela v lastno past, saj je priznala, da je bil to odhodek Soda in ne državnega proračuna, na čemer je utemeljevala nasprotovanje zaključnemu računu za leto 2007. Po podatkih Vlade, ki so navedeni v obrazložitvi zakona, je Sod v letu 2007 povrnil upravičencem nekaj čez 43 milijonov evrov vlaganj, v letu 2008 pa nekaj čez 108 milijonov evrov. Za letos pa Sod ocenjuje, da bo iz tega naslova dolžan iz plačati še približno 50 milijonov evro vlaganj, za kar pa so sredstva zagotovljena v rebalansu proračuna za leto 2009. V Poslanski skupini SDS smo zato na odboru predlagali, da se zakon ne obravnava, ker ni potreben. Ko nas je vladajoča koalicija preglasovala, smo predlagali amandmaje, predvsem smo želeli znižati višino poroštva iz 180 na 50 milijonov evrov, saj je Sod povračila vlaganj v telekomunikacije za leti 2007 in 2008 že izplačal. V letu 2008 pa je beležil 48,9 milijona evrov presežka in to kljub temu, da so se v zadnjem četrtletju razmere na kapitalskih trgih izredno poslabšale. Noben amandma, ki smo jih predlagali, ni bil sprejet. V tem zakonu tudi ni jasno določen namen porabe sredstev kredita, za katerega daje država poroštvo. V podobnih zakonih, ki jih je Državni zbor sprejel v preteklosti, je jasno določen namen, na primer v primeru Darsa so v zakonu jasno določeni nameni, celo z navedbo konkretnih avtocestnih odsekov, za katere bo kredit porabljen. Ta zakon, ki ga imamo danes v obravnavi, pa namena porabe sredstev sploh ne določa oziroma določa, da daje država poroštvo v višini 180 milijonov evrov za tekoče poslovanje. Torej se državni dolg veča in to ne za investicije, za nove naložbe, pač pa za tekoče poslovanje, kar je nesprejemljivo. Še posebej v teh razmerah, ko je potrebno sredstva kreditov nameniti predvsem za povečanje gospodarskih aktivnosti in ne za porabo. Sredstva za vračila, ki bodo še potrebna v letošnjem letu, so torej zagotovljena, zato nobeno dodatno zadolževanje za ta namen ni potrebno. Iz vseh navedenih razlogov bomo v Poslanski skupini SDS zakonu nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe iz naslova kreditov, najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe v letu 2010 v višini 180 milijonov evrov zagotavlja poravnavo izpada sredstev Soda zaradi poravnave obveznosti iz naslova vračanj v javno telekomunikacijsko omrežje v letih 2007 in 2008. Slovenska odškodninska družba izvršuje poravnavo o obveznosti Republike Slovenije za vlaganje v javno telekomunikacijsko omrežje v skladu z Zakonom o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. V ta namen je Republika Slovenija v letu 2007 prenesla na Sod 10% delnic družbe Telekom Slovenije, d.d., kot vir za financiranje navedenih obveznosti Republike Slovenije. V letih 2007 in 2008 je Sod prodal obveznosti iz naslova zakona za vračanje iz lastnih sredstev oziroma iz najetih kreditov v letu 2008 in v začetku letošnjega leta 653.548 delnic Telekoma, ki jih je država prenesla v ta namen na Sod, ni bilo prodanih, kot to predvideva Zakona o vračanju vlaganj v telekomunikacijsko omrežje. Prodaja, sicer upravičeno, je bila zaustavljena v začetku novembra lanskega leta. Skupna vrednost povračil za vlaganje v letih 2007 in 2008 znaša 151,7 milijona evrov. Za vračanje v letu 2009 pa so sredstva v višini 50 milijonov evrov predvidena v državnem proračunu. Ker zapade v letu 2009 370 milijonov evrov zakonskih obveznosti Soda brez omenjenih obveznosti iz naslova vlaganj v telekomunikacijsko omrežje, ki jih Sod ne zmore poravnati, brez da se mu nadomestijo njegova sredstva, angažirana za vračanje vlaganj v telekomunikacijsko omrežje v letih 2007 in 2008. V ta namen bo Sod najel kredit s triletnim odložilnim rokom vračanja in na tak način bodo obveznosti iz tega naslova porazdeljene za obdobje po letu 2012. V naši poslanski skupini bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Stališče Poslanske skupine DeSUS gre v smislu podpore temu predlogu zakona o poroštvih. Vsi vemo, da je tudi Slovenija kot pravna država zavezana k spoštovanju prava in zakonov, da moramo zato tudi izvajati tisto, kar nam zakoni nalagajo. V primeru, o katerem zdaj govorimo, gre za to, da je bila država povzročitelj nekaterih krivic, ki jih mora kot temeljni zavezanec poravnati. In vemo, da je v prejšnjem mandatu, ne v tem, bil sprejet zakon, ki je izvajanje teh popravkov prenesel na Slovensko odškodninsko družbo, z viri vred. Naj spomnimo, da smo s tem hoteli zagotoviti, kar je korektno, pravične odškodnine, da smo hoteli zagotoviti tudi ustrezno izvajanje z viri vred, da se pa to, žal, v stvarnosti ni v celoti zgodilo. Sod je v preteklih dveh letih vračal odškodnine, in sicer kar v precejšnjem znesku, približno 150 milijonov evrov v letu 2007 in 2008, torej že v preteklem mandatu. Že takrat zato ni bil izkoriščen vir, ki je bil temu namenjen, in pravkar smo slišali, da se je prodaja delnic ustavila tik pred iztekom prejšnjega leta. Torej se vir ni zagotovil. Obveznosti države, dasiravno prenesene na Slovensko odškodninsko družbo, pa so ostale. Zato ima država tudi svoje obveze, da pomaga pri razrešitvi problemov, ki so s tem nastali. Pomoč, ki je potrebna, je pomoč v smislu podpore najetju kredita Slovenske odškodninske družbe, in sicer na ta način, da se zagotovi jamstvo, poroštvo za to. Država se hkrati skuša zavarovati na ta način, da ustanavlja zastavo teh delnic in pravzaprav zastava teh delnic je bil temeljni problem oziroma vir sporov na Odboru za finance. Nekateri predlogi, ki so bili predlagani s strani opozicije, so bili zavrnjeni tudi z naše strani in tudi tistega, kar bo zdaj predlog za sprejem, da so z vsem svojim premoženjem zagotavlja zastavno pravico, mi ne bomo podprli. Podprli bomo amandma, ki bo vložen za voljo tega, da se preveri, če bo tako potrebno, ustreznost zapisanega datuma v tem zakonu in ko bo ta amandma sprejet, če bo vložen, ta hip mislim, da še ni ali pa se nosi na mizo, bomo mi podprli amandma in zakon. Na ta način bomo zagotovili tisto, kar je pravzaprav temeljni namen tega zakona, da upravičenci pridejo do sredstev, na katera morajo že dlje časa čakati, nekateri so to že v letu 2007 dobili, drugi čakajo še danes. In za te druge, za teh 50 milijonov, so sredstva zagotovljena. Naj omenim, da imajo pri tem zadrego, ne samo na Sodu, ampak tudi na številnih občinah, kjer morajo zagotavljati podatke za vračila in kjer morajo pojasnjevati ljudem, ki upravičeno negodujejo zoper velike zamude pri teh vračilih, zakaj je do tega prišlo. Mi zato podpiramo predlog zakona v tem smislu, da se zagotovi poroštvo in da ljudje, ki so upravičeni do teh sredstev, do teh sredstev tudi čim prej pridejo.
Hvala lepa. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skuine SNS.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Dve zelo, mislim da, koristni, pa vendarle naporni seji matičnega delovnega telesa, sta za nami. V Slovenski nacionalni stranki smo nekoliko, ne razumemo vse te zgodbe, ki se odvija okoli Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije, kjer najprej ugotavljamo, da ima Slovenska odškodninska družba za leto 2009 za približno 370 milijonov evrov zakonskih obveznosti, da je preko 150 milijonov evrov izpada dohodka, zaradi vlaganja v javno telekomunikacijsko mrežo. Dalje, v obrazložitvi lahko preberemo, kako, da je dejstvo, da Slovenska odškodninska družba izpolnjuje obveznosti, ki so po svoji naravi obveznosti, države. Pri pregledu členov sem postavil nekaj prvinskih vprašanj, osnovnih vprašanj, in sicer, katere so neporavnane obveznosti Slovenske odškodninske družbe. Dobil sem odgovor, da so to obveznosti iz področja denacionalizacije, iz vsebine odškodnin žrtvam vojnega in povojnega nasilja in iz naslova poravnave odškodnin iz kazenskih sankcij. To so obveze, ki so z zakonom sprejete in za katere naj bi po mnenju kolegic in kolegov iz Slovenske nacionalne stranke imele zakonsko obvezo v Sodu. Gre za posojilo do 180 milijonov evrov, In zelo natančnega odgovora, tudi to sem vprašal, zakaj do 180 milijonov evrov, nisem dobil. In najpomembnejše vprašanje je v devetih letih, kar se spomnim, smo v tem Državnem zboru sprejeli kar nekaj poroštev te države in bistveno vprašanje je na dan X ali dan D, če želite, če se zgodi, da nihče od tistih, ki jim je država dala poroštvo, ne bo mogel vrniti kredita, ali bo ta država sposobna poplačati vse obveznosti iz poroštev. Jaz sem sicer dobil odgovor, da ob predpostavkah, da kapitalski prihodki vseh tistih, ki so vpleteni, prihajajo in tako naprej. V resnici dvomim. In nenazadnje je še bistveno vprašanje, komu bi to poroštvo služilo. Ali Sodu, da bo poravnal nekaj, za kar ve, da bi moral poravnati in imeti za to sredstva, ali bo to poroštvo pomagalo denacionalizacijskim upravičencem, upravičencem iz naslova žrtev vojnega in povojnega nasilja ali upravičencem iz naslova kazenskih sankcij in nenazadnje kolikor se razbere tudi še nekaterim upravičenem iz naslova Zakona o vračanju v javno telekomunikacijo, kar pa nam v Slovenski nacionalni stranki ne diši ravno dobro, ker je prevelika luknja, preveč neizpolnjenih obveznosti in vsekakor te niso nastale zaradi recesije v pol leta. Seveda je tu problematična tudi vsebina 3. člena, kjer piše, da bo Republika Slovenija na podlagi pisnega poziva kreditodajalca, če Sod ne bo mogel vrniti kredita, poravnala zapadle obveznosti namesto Slovenske odškodninske družbe. To pomeni, do 180 milijonov evrov. Da pa v 6. členu zavarovanje nudi Sod v obliki delnic družbe Telekoma Slovenije. Te pa so danes vredne okrog 100 milijonov evrov, bile pa so že 300. Bile so vredne toliko, kolikor ima Sod luknje. Ali verjamemo v to, da bomo počakali, da se bo trg umiril in da se bo vrednost delnic dvignila, da bo poroštvo poplačano? Jaz ne, in v Slovenski nacionalni stranki tudi ne. Zato tega zakona ne bomo podprli.
Besedo ima gospod mag. Žerjav v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Ker v proračunu za leto 2009 Vlada ni predvidela sredstev za zapolnitev finančne vrzeli Slovenske odškodninske družbe, ki je nastala pri poravnavanju obveznosti po Zakonu o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, se pred nami nahaja Zakon o poroštvu Republike Slovenije, ki bo omogočil Slovenski odškodninski družbi dolgoročno zadolžitev na podlagi omenjenega poroštva. Sod je namreč v letih 2007, 2008 in 2009 poravnal obveznosti iz naslova vračanj v javno telekomunikacijsko omrežje, za pokritje česar je bil načrtovan priliv od prodaje 10% delnic Telekoma. Ker je ta priliv izpadel je Sod te obveznosti poravnal iz lastnih sredstev in s kratkoročnim zadolževanjem pri bankah. Zaradi teh založenih lastnih sredstev za obveznosti po Zakonu o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, je po besedah predlagatelja ogroženo izpolnjevanje denacionalizacijskih in drugih zakonski obveznosti, ki jih poravnava Sod in je za njegovo dolgoročno zadolžitev potrebno sprejeti predlagani zakon. Zakon bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Borut Sajovic bo podal stališče Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Pozdrav ministru, kolegicam in pa kolegom. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon, ki rešuje neljubo nastalo situacijo, je pa dober za ljudi, zagotovo podprli. Zato, seveda, s tega mesta tudi izražam presenečenje, da tisti, ki so se seveda zavzemali za vračilo sredstev v javno telekomunikacijsko omrežje, zdaj, ko je potrebno zagotoviti sredstva, izplačati denar, temu nasprotujemo. Jaz sem vesel, da v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije držimo besedo, zavezo, tako da bodo tisti naši občani in pa občanke, ki so seveda do teh sredstev po zakonu upravičeni, zagotovo v letošnjem letu dobili tisto kar jim pripada. To je tudi naš namen in pa glavni cilj, da bomo zakon podprli. Dejstvo je tudi, da seveda Zakon o državnem poroštvu za obresti Slovenske odškodninske družbe daje pravno podlago, da bo Slovenska odškodninska družba lahko najela sto osemdeset milijonov evrov kredita, za ta kredit pa seveda, ker ni bilo sredstev v proračunu, bo dala država poroštvo. Sod je v preteklih letih prejel tudi 10% delnic Telekoma, da bi z njihovo prodajo in pa z iztržkom poplačal upravičence vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, ker se Telekom v preteklih letih ni prodal in so ta trenutek tudi slab čas in pa slabe razmere za to prodajo, se mi zdi prav in pa pošteno, da se seveda z prodajo delnic počaka na boljše čase, ki bodo zagotovo prišli. Takrat bomo seveda ta sredstva dobili nazaj. Sod je svojo obveznost začel plačevati v letih 2007, vendar ne s sredstvi, ki bi izvirala iz prodaje delnic pač pa iz sredstev, ki so izvirala iz drugih dejavnosti. Sod danes tako, žal, teh sredstev nima, z zagotavljanjem poroštva pa mu jih zagotavljamo. Zato bomo v Poslanski skupini Liberalne demokracije to rešitev v sili podprli. Bi pa opozorili, da je seveda izplačilo Slovenske odškodninske družbe pomembno tudi na nekaterih drugih področjih ne samo na področju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje pač pa, da izplačuje tudi pomembne odškodnine po Zakonu o vojnih odškodninah, da igra pomembno vlogo pri zaključku postopkov v denacionalizaciji in pa seveda tudi izplačilo odškodnin po Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij. Pomembno se nam pa zdi, tudi pošteno in korektno, opozoriti na to, da je po našem mnenju in po mnenju Računskega sodišča Slovenska odškodninska družba poslovala negativno v preteklem letu. V tistem obdobju je izkazovala 8 milijonov evrov izgube, ne pa tako, kot so nam skušali prikazati nekateri, da je Sod iz poslovanja imel 37 milijonov evrov plusa. Jaz sem vesel, čisti računi, dobri prijatelji. Tisto, kar smo pa ljudem obljubili in zagotovili, je pa treba dati in poplačati. Vesel sem, da bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije nocoj prispevali glasove, ki bodo ljudem, ki težko čakajo na sredstva, vložena v telekomunikacijsko omrežje, končno upravičeno izplačana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan bo podala stališče Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe iz naslova kreditov, najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe. Cilj tega zakona je, da bo imela v letu 2009 Slovenska odškodninska družba zagotovljene finančne vire na osnovi Zakona o denacionalizaciji, in sicer za poplačilo tistih obveznosti, ki jih ima Slovenska odškodninska družba na osnovi Zakona o denacionalizaciji in o popravi krivic. Dejstvo je namreč, da je za obveznosti iz naslova vračila za vlaganja v infrastrukturo na področju telekomunikacij zagotovljenih 50 milijonov evrov v rebalansu proračuna za leto 2009, torej niti delnic Telekoma ni treba prodajati in kreditov za ta namen ni treba najemati. No, naj še to povem, da Slovenska odškodninska družba rabi za to približno 180 milijonov evrov in Republika Slovenija bo, če bomo zakon sprejeli, dala poroštvo, s čimer bo Slovenski odškodninski družbi možno doseči optimalne pogoje za zadolžitev in s tem bodo tudi zmanjšani oportunitetni stroški najema kredita. V zakonu je določen tudi način zavarovanja poroštva, in sicer z delnicami družbe Telekom, ki jih je družba dobila brezplačno, neodplačno, zaradi tega, da bi lahko poplačala obveznosti do upravičencev za vračanje vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Takrat, ko so bile te delnice dane Sodu je bila njihova vrednost 324 milijonov evrov. Danes ob tem, da ni bila niti ena prodana, je njihova vrednost okrog 100 milijonov evrov. Se pravi, da je dejansko danes popolnoma nesmiselno, da bi te delnice prodajala, takrat, ko je bil čas za to, pa je takratna vlada rekla, da se jih ne sme prodajati. Zato je potem Sod iz svojih sredstev poplačal vračila tako v letu 2007 kot v letu 2008 in prikazal to poplačilo kot kredit, ki ga je dal Vladi oziroma Republiki Sloveniji. Zaradi tega je tudi prišlo do tega, da je bila napačno prikazana obveznost Republike Slovenije v zaključnem računu proračuna. To isto bi se verjetno zgodilo tudi za leto 2008, ko je bilo danih 108 milijonov identičnega kredita tudi Republiki Sloveniji zaradi tega, da je lahko Sod, ne zaradi tega, ker je tako prikazal svoje plačilo iz lastnih sredstev, namesto, da bi družba sama najela kredit in kot varščino dala Telekomove delnice, je raje zadolžila državo in bo pod bilanco B prikazana potem tudi v letu 2008 zadolžitev Republike Slovenije za ta denar. No, ampak dejstvo je, da je s tem izčrpala del sredstev iz svojega portfelja in je prišlo do tega, da letos denarja zmanjkuje za poplačila obveznosti, zaradi katerih je sploh bila ustanovljena. Dejstvo je, da pomenijo denacionalizacija in odškodnine zaradi storjenih krivic v preteklosti tako velike zneske, da je kljub temu, da se je Slovenska odškodninska družba hvalila z velikimi finančnimi uspehi v času, ko je borzni balon bil napihnjen do onemoglosti, prišlo potem do tega, da je zdaj, ko so delnice padle, finančna sposobnost Slovenske odškodninske družbe dosti slabša in ji je zato treba dati to poroštvo. Mi bomo zato tudi poskrbeli, da bomo glasovali za ta zakon, ker sicer država v okviru denacionalizacije, ne bo mogla poravnati svojih obveznosti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Še enkrat ponovim; glede na to, da poslanske skupine k tej točki dnevnega reda niso najavili časa za razpravo o amandmajih, predlagam, da lahko na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika zbora vsak prijavljeni razpravljavec o posameznem amandmaju razpravljal le enkrat. O tem bomo glasovali. Glasujemo. Glasovanje teče. Ugotavljam, da glasovanje ni bilo uspešno. Zato še enkrat ponovimo glasovanje. Glasovanje teče. Tudi zdaj glasovanje ni bilo uspešno. Prekinjam sejo zbora za 10 minut. Po 10-ih minutah bomo tretjič o tem odločali. Nadaljujemo ob 21.02.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Glasujemo o predlogu, da lahko na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika vsak prijavljeni razpravljavec o posameznem amandmaju razpravlja le enkrat. Gre za tretje glasovanje. Prosim, glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 23. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih. Dajem v razpravo 6. člen ter amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Želi kdo razpravljati o tem členu? Ugotavljam, da ne želi nihče razpravljati o amandmaju k temu [[...]]Prosim Zelo sem se mogel potruditi, da sem enega dobil. [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]Prosim za prijavo. Besedo ima Rado Likar. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Slovenska demokratska stranka vlaga amandma k 6. členu, in sicer tako, da se v zavarovanje poroštvene obveznosti po tem zakonu, Sod jamči z vsem svojim premoženjem in ne le z delnicami Telekoma. To utemeljujemo s tem, da je vrednost Telekomovih delnic manjša, kot pa znaša najem kredita, zato te delnice ne bi zadoščale, zato predlagamo, da jamči z vsem premoženjem. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21.c točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21.C TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DELNEM POVRAČILU NADOMESTILA PLAČE, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Zanima me, ali so predstavniki Vlade v bližini? So? Oprostite, minister ne sedi na svojem sedežu, zato ga nisem prepoznal. Besedo ima dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Prvi interventni zakon, Zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, s katerim prek dodatnih finančnih spodbud za skrajševanje polnega delovnega časa pomaga delodajalcem, je dal pozitivne rezultate, predvsem v tistih podjetjih, kjer so zaradi zmanjšanja naročil ta naročila samo do kakšnih 20% nižja. Ker pa se kriza poglablja in se poslovni položaj nekaterih delodajalcev še naprej slabša, je treba sprejeti dodatne ukrepe za ohranitev delovnih mest, predvsem v podjetjih, ki imajo tudi do 50% zmanjšan obseg poslovanja. Namen predlaganega interventnega zakona je ohranitev čim večjega števila delovnih mest v razmerah svetovne gospodarske krize, s ciljem, da se čim več ljudi zadrži v delovnem razmerju in s tem ohrani njihove pravice ter zmanjša pritisk na odprto brezposelnost. Zakon predvideva do 25.000 vključitev. Drugi namen pa je usposabljanje zaposlenih v teh podjetjih za pridobivanje novih veščin in znanj ter njihova dokvalifikacija oziroma prekvalifikacija. To je razvojna dimenzija zakona. V predlagani interventni zakon so lahko vključene vse gospodarske družbe, zadruge, delodajalci kot fizične osebe, ki zaposlujejo delavce v skladu z določili Zakona o delovnih razmerjih, ki bodo izpolnjevale pogoje zakona. Država naj bi na podlagi interventnega zakona vstopala z delnim povračilom izplačanih nadomestil plač v tistih primerih, ko delodajalec zaradi slabega poslovnega položaja, ki je posledica svetovne gospodarske krize, ne bo mogel zagotavljati dela hkrati največ 50% zaposlenim delavcem in jih bo napotil na začasno čakanje na delo. Posamezen delavec pa bo lahko na začasnem čakanju največ šest mesecev v obdobju 12 mesecev, kar bo podjetjem omogočilo dovolj fleksibilnosti pri organizaciji delovnega procesa. Delavci imajo po tem predlogu zakona pravico do nadomestila plače v višini 85% od osnovne plače, ki je določena v Zakonu o delovnih razmerjih, ki pa ne more biti nižja od zakonsko določene minimalne plače. Država bo po predlogu zakona sofinancirala del tega nadomestila, in sicer 50% od osnove, delodajalec pa 35%. Pomembno je poudariti, da to razmerje ne bo vedno enako, saj je prispevek države omejen na najvišjo višino denarnega nadomestilo za brezposelnost, ki znaša osemsto pet evrov, v primeru visokih plač pa bo prispevek delodajalca višji. Seveda pa tudi nadomestilo ne bo smelo pasti pod minimalno plačo. Delodajalec bo v smislu razvojne komponente predlaganega interventnega zakona moral sprejeti program ohranitve in dviga kakovosti delovnih mest in razvoja človeških virov v skladu s katerimi bo delavec, ki bo napoten na začasno čakanje na delo, bo delavcu zagotavljal usposabljanje bodisi v organizaciji bodisi izven nje, država pa mu bo lahko povrnila stroške usposabljanja v višini do petsto evrov na delavca, kar bom financirali iz Evropskega socialnega sklada [[ESS]] . Ker je namen tega zakona, da se ohranja delovna mesta, delodajalec v temu obdobju, ko bo vključen ukrep, ne bo smel odpovedovati pogodb o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. Prav tako pa ne bo smel odrejati nadurnega dela ter obračunavati izplačila nagrad organom vodenja in nadzora. Delodajalci bodo lahko vloge na Zavod za zaposlovanje oddali do 31. marca 2010. Za izvajanje zakona je skupaj namenjenih sto osem in pol milijona evrov, od tega v letošnjem letu štiriindvajset in pol, v naslednjem štiriinšestdeset in v letu 2011 dvajset milijonov evrov. Dodatno pa še dvanajst in pol za usposabljanje. Nadzor je zagotovljen skozi nadzor zavoda, ki bo pregledoval listine in tudi nadziral izvajanje tega zakona na terenu, poleg tega bo pa inšpekcija dela vršila svoj nadzor na terenu. Predvidene so tudi kazenske določbe za kršitelje tega zakona in seveda vključno z vračanjem subvencij. Sodimo, da smo s tem zakonom dobili instrument, ki bo bistveno znižal stopnjo priliva med brezposelne in prispeval k njihovem razvoju oziroma razvoju človeških virov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predstavnici dr. Andreji Črnak Meglič za predstavitev poročila Odbora. Prosim.
Hvala lepa. Dober večer, gospod predsednik, gospod minister, kolegice in kolegi. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 7. nujni seji dne 20. 5. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o delnem povračilu nadomestila plač, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po nujnem postopku. Pri delu Odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z ministrom za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanom Svetlikom, predstavnico Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta, predstavniki Gospodarske zbornice Slovenije, Združenje delodajalcev obrtnih dejavnosti Slovenije, Združenje delodajalcev Slovenije ter predstavniki sindikalnih organizacij, in sicer Konfederacije novih sindikatov Slovenije - Neodvisnost. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno tehničnega vidika podala pripombe k 2., 3., 6., 7., 8., 10., 11., 13., 19. in 20. členu. Člani Odbora so dobili na klop tudi mnenje Komisije za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide Državnega sveta, ki je Predlog zakona podprla, na seji odbora pa ga je na kratko predstavil tudi predstavnik Državnega sveta. K predloženemu zakonu je v poslovniškem roku Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke vložila amandma k 2. členu. Odboru so bili posredovani tudi predlogi za amandmaje Združenja svetov delavcev slovenskih podjetij, Konfederacije novih sindikatov Slovenije - Neodvisnost in Obrtno-podjetniške zbornice. Na klop so dobili člani odbora tudi predloge z amandmaje Odbora, ki so sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe in jih je odbor v celoti spreje. Minister za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivan Svetlik je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona. V razpravi o posameznih predlaganih rešitvah so člani Odbora največ razpravljali o 2. členu Predloga zakona. V zvezi z določbo 2. člena, ki ureja inštitut začasnega čakanja na delo, vloženimi amandmaji Poslanske skupine SDS k temu členu ter predlogi amandmaja, je bila opravljena daljša razprava. Največ pozornosti je bilo posvečeno amandmajskemu predlogu, da bi v določbo tega člena vključili tudi delodajalce, ki zaposlujejo le enega delavca. Po daljši razpravi do soglasja o omenjenem amandmaju ni prišlo, zato Odbor tega amandmaja ni sprejel. Predlog zakona so podprle vse poslanske skupine. Vsi razpravljavci so se strinjali, da je zakon potreben. Po mnenju nekaterih je sicer prepozen, po mnenju drugih pa pripravljen v pravem trenutku in dober. V razpravi je bilo izpostavljeno vprašanje usklajenosti zakona s socialnimi partnerji. Minister je poudaril, da je zakon usklajen. To so potrdili tudi predstavniki socialnih partnerjev, ki so pojasnili, da niso našli skupnega jezika le v določbi 6. in 12. člena, zato sicer niso sprejeli odločitve, da Ekonomsko-socialni svet predlog v celoti podpira, uskladili pa so se, da pri omenjenih členih niso soglasni. Poudarili so, da so pri besedilu določb sodelovali od začetka in da je za njih bistveno pomembneje, da je zakon sprejet čim prej in da je bil kot tak predlagan v besedilu tudi dogovorjen na Ekonomsko-socialnem svetu. Odbor je na podlagi 131. člena Poslovnika Državnega zbora oblikoval in sprejel amandmaje k 2., 6., 8., 11., 14., 16., 19., 20. in 21. členu. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona o delnem povračilu in nadomestila plače je pač eden iz niza kriznih ukrepov, interventni zakon, ki naj bi po oceni Vlade ohranil do 25 tisoč zaposlitev v podjetjih, ki se soočajo z zmanjšanim obsegom poslovanja. Jasno je, da je neko logično nadaljevanje Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki je namenjen predvsem tistim delodajalcem, katerih naročila so se zaradi učinkov gospodarske krize zmanjšala tja do 20%, zaradi še večjega upada izvoznega povpraševanja. Na ključnih slovenskih trgih je v nekaterih dejavnostih situacijah še slabša, zato je treba sprejeti nadaljnje ukrepe za ohranitev delovnih mest in za lajšanje položaja gospodarstva in zaposlenih. Cilj tega zakona, že omenjena ohranitev do 25 tisoč delovnih mest in še posebej nova kategorija je mogoče usposabljanje zaposlenih, je tisto, kar nas lahko navdaja z upanjem. Rečeno je že bilo, da je v večini poslanskih skupin, če ne vseh, mnenje, da je zakon primeren, dober, nekateri sicer mislijo, da je prepozen, ampak glede na kar dolgo usklajevanje s socialnimi partnerji, mogoče niti ni mogel biti dan na našo mizo prej, kot pa je. Gre za začasni zakon, ki v obstoječe sistemske rešitve delovno pravne zakonodaje in v sisteme socialne varnosti posega minimalno. Sledi pa zakon načeloma enake obravnave, predvsem zaposlenih delavcev in tudi delodajalcev. Ob tem je treba povedati, da je mogoče na Odboru prišlo do različnega dojemanja različnih statusnih oblik delodajalcev, da so skratka d.o.o.-ji, delniške družbe drugače organizirani kot pa, recimo, samozaposleni in da je iz tega naslova prišlo tudi do kakšnih nesoglasij pri amandmajih. Treba pa je seveda reči, da amandma, ki smo ga danes vložile poslanske skupine koalicije, je takšen, da to nesoglasje odpravlja, da na nek način izenačuje pravice vseh delavcev, da koristijo ugodnosti iz tega zakona, kot seveda tudi delodajalcev. Treba pa je vedeti, da po svojem statusu vsi delodajalci pač popolnoma enaki ne morejo biti. Ne vem, če bo mogoče kasneje še debata glede amandmaja te razlike še pokazala oziroma jih pomagala zgladiti. V tem zakonu se uvaja nov inštitut začasnega čakanja na delo in mislim, da bi predvsem z učinki dodatnega usposabljanja lahko bil ta zakon tisti, ki bi pomagal k temu, da bi slovensko gospodarstvo iz te krize izšlo bolj pripravljeno, kot je vanjo vstopilo. 85% sredstev za usposabljanje delavcev bo zagotovljeno iz Evropskega socialnega sklada, seveda se pa najbrž tudi ta zakon ne bo mogel otresti očitkov, da omogoča določene zlorabe, ampak upamo, da bodo službe ministrstva, in seveda tukaj je njihova odgovornost velika, in Zavoda za zaposlovanje, tukaj znale biti temeljite. V Poslanski skupini Zares bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. V Poslanski skupini DeSUS bomo Predlog Zakona o delnem povračilu nadomestila plače podprli. Podobne rešitve uporabljajo v nekaterih državah že vrsto let in mislimo, da so dobre. Predlog zakona je pomemben tudi zaradi tega, ker ne predvideva zgolj povračila nadomestila plače, temveč bo moral delodajalec predložiti program, s katerim bo dokazal, da je kriza tolikšna, da pomoč potrebuje, ne pa tolikšna, da pomoč ne bi zalegla. Obenem bo moral pripraviti program za izboljšanje delovnih mest, delavce pa usmeriti v izobraževanje, ki ga bo delno financirala država v obsegu 500 evrov iz sredstev evropskih skladov. Po naši oceni je tak način, kot ga predvideva ta zakon, dober. Delavci ostanejo na čakanju, aktivni so, njihovo znanje in pridobljene spretnosti ne zastarajo in poniknejo v pozabo. Ohranjajo pridobljene sposobnosti in se lahko vsak trenutek, če je treba, vrnejo na delo. Se pa v Poslanski skupini DeSUS bojimo predvsem dveh težav. Prva je ta, da zakonski akt ne določa, kakšen mora biti zahtevani elaborat. Upamo, da bo zavoljo lažje organizacije in priprave takšnih programov Vlada držala obljubo in pripravila ustrezen obrazec. Druga težava pa je v tem, da ni opredeljeno, kateri program usposabljanja bo ustrezen. Upamo, da bodo delodajalci znali za delavce pripraviti tak način izobraževanja, ki bo koristil tako delavcu kot delodajalcu v naslednjem obdobju. Poslanska skupina DeSUS bo podprla tudi skupen amandma koalicije, ki rešuje vprašanje tistih, ki imajo zaposlenega samo enega delavca in ki glede na različno pojmovanje zaposlenih in takih podjetij niso sprejeli ustrezne rešitve in je podprli že na odboru, bo pa s tem amandmajem ta stvar sanirana in bo v celoti potem zakon tak, kot mora biti, in ga bo poslanska skupina v predlogu, kakršen je, podprla skupaj z amandmajem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o delnem povračilu nadomestila plače je za Slovensko nacionalno stranko v popolnosti sprejemljiv. Predlog zakona predvideva, da bo delavec v času začasnega čakanja na delo upravičen do nadomestila v višini 85% svoje plače, od celotnega zneska plače, ki pa bo subvencioniran tudi s strani države. Namen sprejetja tega zakona danes bo verjetno tudi interventni zakon, da se nekako ohrani 25 tisoč zaposlitev v podjetjih, ki se soočajo z zmanjšanim obsegom poslovanja, in to je dobro. V času recesije je tak ukrep nujen in to je eden tistih ukrepov, ki ga v Slovenski nacionalni stranki pozdravljamo, čeprav bi mogoče morala več energije Vlada in Ministrstvo za delo vlagati tudi v odpiranje novih delovnih mest. Ob tej priliki naj ponovno poudarim stališče Slovenske nacionalne stranke, da bi bilo dobro in pametno, če bi našli tudi denar, možnosti in načine, da bi investirali v tiste dele podjetij, ki želijo razvijati nove produkte, s tem ustvarjati nova delovna mesta, novo dodano vrednost in tudi bogatiti davčno njivo, s katere pobiramo denar tudi za takšne namene, dobre namene, kot je ta danes. Letos bo za izvajanje zakona zagotovljenih 24,5 milijona evrov in to bo treba vzeti iz proračuna. Če ne bomo odpirali novih delovnih mest, vlagali v nova sofisticirana znanja in nove produkte, s tem ustvarjali tudi dobro davčno njivo, ki jo je treba, vemo, prej zorati, pognojiti, verjamem, da bomo enkrat prišli do točke, ko tudi za take programe ne bomo našli denarja. Zato moj apel in apel stranke, da se najdejo ukrepi v to smer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik, v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo vsak ukrep, ki pomaga pri reševanju gospodarske krize. Podpiramo glavni namen interventnega zakona, to je ohranitev delovnih mest v razmerah svetovne gospodarske krize ter cilj, da se čim več ljudi zadrži v delovnem razmerju. Podpiramo tudi predlagane pogoje, da delodajalce zavežemo, da ne bodo smeli začeti postopkov odpovedi iz poslovnih razlogov, prav tako pa pod določenimi pogoji ne bodo smeli odrejati nadurnega dela. Razumljiv in potreben je tudi pogoj, da taka podjetja ne smejo obračunati in izplačati nagrad organom vodenja in nadzora. V Poslanski skupini SLS še posebej pozorno preučimo predloge, če so primerni tudi za mala podjetja in za področje kmetijstva. Ugotavljamo, da predlog ni omogočal enakih pogojev za mala podjetja, ki zaposlujejo poleg lastnika le enega delavca ali delavko. Ni prav, da bi bili mali mikropodjetniki izločeni iz tega zakona, saj je vsako delovno mesto dragoceno. Ali so njihovi plačani davki državi manj vredni? Ne moremo se strinjati s trditvijo, da gre za samozaposlene in zato niso predmet obravnave na Ekonomsko-socialnem svetu, saj njihovo delovno mesto zato ni nič manj pomembno ali manj vredno. Obrtnike, samozaposlene, ne moremo obravnavati kot drugorazredne podjetnike. Tudi sami smo hoteli v ta namen vložiti ustrezen amandma, zato podpiramo amandma SDS-a in nas veseli, da je potrebno po rešitvi ugotovila tudi koalicija. Predlog zakona v drugi alineji drugega odstavka 2. člena, namreč določa, da je do predlaganega ukrepa povračila nadomestila plače upravičen delodajalec, ki zaradi poslovnih razlogov začasno ne more zagotavljati dela hkrati največ 50 % zaposlenim delavcem. Izjeme za delodajalca s samo enim zaposlenim po zakonu ni bilo. V koliko takšne izjeme predlog zakona dejansko ne določa, je diskriminatoren do delodajalcev, ki zaposlujejo enega delavca, in podjetnikov, ki imajo zaposlenega enega delavca. Torej, delo opravljata dve osebi, nosilec dejavnosti in zaposleni pri njem. Ker je koalicija z vložitvijo amandmaja nakazala ustrezno rešitev, da velja zakon za vse subjekte tudi za mala in mikro podjetja, bomo zakon z zadovoljstvom tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo Zakon o delnem povračilu nadomestila plače, ki ga razumemo kot enega izmed kriznih zakonov, ki je v vsebini podoben Zakonu o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, pri čemer je pa ta zakon namenjen tistim podjetjem, ki jih je gospodarska kriza prizadela globlje, kajti Zakon o subvencioniranju polnega delovnega časa je bil namenjen podjetjem, za katere naj bi bilo upada v proizvodnji nekje do 20%, medtem ko je ta zakon namenjen tistim, ki bi naj imeli zmanjšane gospodarske aktivnosti tudi do 50%. Seveda ob tem v Liberalni demokraciji jasno postavljamo tudi razmišljanje, da so v času konjunkture v preteklih letih, ko bi lahko izvedli prestrukturiranje podjetij, bili priča ukrepom, ki podjetjem niso bili naklonjeni. Eden izmed teh je prav gotovo ukinjanje olajšave za investicije v opremo, ki bi lahko podjetjem omogočili bistveno močnejšo konkurenčno sposobnost v teh težjih časih. Izredno pomembno, kar bi želeli poudariti, je tudi to, da je Vlada uspela s socialnim dialogom pripravi vsebino tega zakona in da je zakon podprt v okviru ekonomskega socialnega sveta. Tista odprta vprašanja, torej temeljna vprašanja, so bila dogovorjena, nekatera vprašanja, ki so ostala odprta pa je rešila Vlada nekako s pooblastilom v okviru dogovora na Ekonomsko-socialnem svetu. Izredno pomembno v vsebini tega zakona je, da predlagani zakon poleg socialne dimenzije vključuje razvojno dimenzijo. To se nam zdi izjemno pomembno ponovno poudariti, kajti socialna dimenzija je izražena preko ohranitve zaposlitve in prejemanja nadomestila plač in s tem zmanjševanja odliva zaposlenih v brezposelnost, razvojno pa preko zagotavljanja usposabljanja prekvalifikacij oziroma dokvalifikacij delavcev v času čakanja na delo. To se nam zdi ključno v tem zakonu in zelo pomembno, kajti struktura slovenskega gospodarstva pravzaprav kliče po preoblikovanju za zagotavljanje večje dodane vrednosti v svoji proizvodnji. Želeli bi tudi poudariti, da prihaja v odnosu do vprašanja, ali je Vlada za rezervacijo dvesto tridesetih milijonov v rebalansu proračuna imela skrite ambicije, da bo ta sredstva namenjala za tako imenovano poplačilo izbrisanim. Danes tukaj vidimo, da, seveda, bodo sredstva v višini sto desetih milijonov predvidena iz te postavke iz rebalansa tudi za ta ukrep in prepričani smo, da bo cilj, torej zagotovitev zaposlitve okoli petindvajset tisoč delavcev, dosežen. V Poslanskem klubu LDS bomo zakon seveda podprli. Zato smo tudi skupaj v koaliciji namenili zelo pomembno pozornost vprašanju, kako rešiti tista podjetja, ki imajo samo enega zaposlenega. In iskali smo rešitev in amandma, ki ga tukaj predlagamo skupaj v koaliciji sledi temu, da bo tistim, ki imajo samo enega zaposlenega, tudi omogočena vključitev v ta zakon. Če se ugotovi, da iz poslovnih razlogov ne more delodajalec zagotavljati dela za skupno največ 50% delovnega časa delavca v posameznem koledarskem mesecu. Ta rešitev se nam zdi izjemno pomembna, kajti na ta način postavljamo čisto vse delavce v popolno enakopraven položaj v odnosu do predvidenih ukrepov. Kot sem že dejal, v Poslanskem klubu LDS zakon podpiramo in seveda želimo, da bi se ukrepa začasnega čakanja na delo poslužilo čim manj podjetij, iz preprostega razloga, ker gospodarstvu želimo čim prejšnje okrevanje in vzpostavljanje normalnih gospodarskih pogojev, torej pogojev poslovanja in seveda ne zato, da bodo delavci čakali na delo, ampak da bo izpostavljen cikel novega zaposlovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Zakon o delnem povračilu nadomestila plače, ki ga predlaga Vlada v sprejem po nujnem postopku, pomeni nadaljevanje ukrepov s katerimi želi Vlada olajšati položaj gospodarstva, hkrati pa zaščititi tudi zaposlene. Po svoji naravi predstavlja začasen ukrep. Predstavlja nadgradnjo prvega interventnega zakona na tem tako imenovanem socialnem področju, Zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa v sled tega, kakršne so se okoliščine v svetu oziroma svetovna gospodarska kriza se še naprej poglabljala in zato obstaja potreba po sprejetju nadaljnjih ukrepov za ohranitev delovnih mest in lajšanje položaja gospodarstva, torej zaposlenih. Predlagani zakon ima po našem mnenju štiri bistvene kvalitete. Prvič, uvaja nov inštitut, inštitut začasnega čakanja na delo, pri čemer si breme delita država in delodajalec, njuno sodelovanje pa lahko interpretiramo kot obliko sodelovanja, pri katerem pridobita oba partnerja, "win-win game". Drugič. V duhu tega, kar počenja ta Vlada, pravzaprav ta zakon res predstavlja implementacijo teh prizadevanj, novi zakon združuje tako socialne kot razvojne cilje. Socialni cilji se odražajo v ustvarjanju pogojev za ohranitev delovnih mest oziroma zaposlitev v podjetjih, ki se soočajo z manjšim obsegom poslovanja, ohranitvi pravic delavcev, pa tudi zmanjševanju prehoda teh delavcev v odkrito brezposelnost. Razvojni cilji pa se odražajo v zagotavljanju oziroma v nujnosti delodajalcev, da zagotovijo zaposlenim dokvalifikacijo oziroma prekvalifikacijo ter hkrati predložijo tudi opis poslovnega položaja ter oceno možnosti za ohranitev delovnih mest delavcev, ki so na čakanju, za prihodnost. Ukrep je torej namenjen za tista podjetja, ki imajo to prihodnost. In četrtič. Pomembna kvaliteta zakona je tudi v tem, da je bil pripravljen v sodelovanju in s soglasjem socialnih partnerjev, s čimer ta Vlada uresničuje namero, da bodo vsi pomembnejši dokumenti sprejeti v postopku socialnega sporazumevanja, čeprav to včasih terja nekoliko več časa. Menimo, da se to vsekakor splača in da je to pravzaprav uresničevanje evropske norme na tem področju. Država bo na podlagi interventnega zakona vstopala z delnim povračilom izplačanega nadomestila plač v primerih, ko delodajalec zaradi slabega poslovnega položaja ne bo mogel zagotoviti dela največ 50% zaposlenim delavcem in jih bo napotil na začasno čakanje na delo, zagotovil pa bo tudi del sredstev za usposabljanje delavcev v višini 500 evrov na delavca. Predlagani interventni zakon za tako vključene gospodarske družbe, zadruge, pa tudi delodajalce, fizične osebe, ki zaposlujejo delavce, s predlaganimi amandmaji, ki smo vam jih dali na mizo, v največji meri zasleduje tudi načelo enake obravnave vseh zaposlenih. Rada bi opozorila, ponovno sklicujoč se na razpravo v odboru, da smo še nadalje iskali kompromis, ki bi v največji meri ustrezal vsem zahtevam, ki so bile podane ob obravnavi predloženega zakona. Tako se nam zdi amandma, ki tudi pri delodajalcih z enim zaposlenim omogoča izkoriščanje tega zakona, prava rešitev. Obenem pa kot Socialni demokrati poudarjamo, da upamo, da bodo tudi ti delodajalci, ki bodo koristili ukrep, lahko v celoti izpolnjevali vsa določila zakona. Apeliramo na ministrstvo, da izvaja ustrezen nadzor nad tem, da bo to res storjeno. Ker je namen interventnega zakona, da se ohranijo delovna mesta, delodajalec v obdobju vključenosti v ukrep delnega povračila nadomestila plač, ne bo smel začeti postopka odpovedi pogodbe o zaposlitvi oziroma odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, prav tako pa pod določenimi pogoji ne bo smel odrejati nadurnega dela ter obračunati izplačil nagrad organom vodenja in nadzora, menimo, da je zadoščeno tudi tem nameram zakona. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov tako predlagani zakon kot tudi predložene amandmaje podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlogu zakona o delnem povračilu nadomestila plače ne bomo nasprotovali, torej ga bomo podprli. V uvodu je treba omeniti, da gre v bistvu za tretje nadaljevanje vsebine, ki se je pričelo z zakonom o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa in novele tega zakona s strani Državnega sveta, ki jim nismo nasprotovali, kljub opazkam koalicije, da opozicija samo nasprotuje njihovim predlogom. Dejstvo pa je, da je v nasprotju s prakso dela izvršilne in zakonodajne veje oblasti v tem trenutku zelo opazno, da je opozicija predvsem pa Slovenska demokratska stranka najbolj aktivna pri pobudah in zakonodajnih predlogih. Minister za delo je celo eden izmed bolj aktivnih ministrov in ga v tej smeri podpiramo, saj se v maniri njegovih kolegov ne pripravlja na evropske volitve, ne kadruje tako pospešeno in ne govori, da si sam plačuje kave. Ob obravnavi tega zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke opozorili na več dilem, ki so se izkazala za utemeljene oziroma nanje opozarjajo tudi različni sindikati, delodajalci, delavci, ki jim zmanjkuje potrpljenja, predvsem pa številke, ki kažejo alarmantno rast števila brezposelnih, stečajev in neprejemanja plač. Gre za gospodarsko, finančno in socialno krizo svetovnih razsežnosti, mednarodne analize pa pozorno kažejo, da tu Slovenija na žalost vseh njenih prebivalcev zaostaja. To pomeni, da rešitve Vlade niso ustrezne, so nezadostne, neusklajene, prepozne in nedodelane. Kar pa na žalost kaže tudi veliko število predlogov amandmajev. Zakon je po mnenju Slovenske demokratske stranke pozitivno naravnan, saj se omogoča začasno čakanje na delo pri delodajalcih, ki se soočajo z manjšim obsegom poslovanja in želijo ohraniti delovna mesta, pri čemer del bremen prevzema tudi država. Namen zakona je ohraniti do petindvajset tisoč zaposlitev v podjetjih, ki se soočajo z zmanjšanim obsegom poslovanja in usposabljanja zaposlenih v teh podjetjih in pridobivanja novih veščin in znanj ter njihovih dokvalifikacij oziroma prekvalifikacij. V času čakanja na delo bodo delavci upravičeni do nadomestila plače v višini 85% osnove za nadomestilo. Breme tega nadomestila nosijo delodajalci v višini 35%, preostalih 50% pa država. Delavci na začasnem čakanju na delo imajo pravico in dolžnost, da se v temu času usposabljajo. Delodajalci so dolžni zagotoviti usposabljanje delavcem v temu času, država pa usposabljanje sofinancira v višini petsto evrov na delavca. Kot vidimo, pa so podrobnosti tiste, ki ločijo dobre stvari od slabih in tudi pri tem zakonu se pojavlja kar nekaj vprašanj. O predlogu amandmaja bom govoril kasneje. Naj pa na tem mestu opozorim na dejstva, ki po mnenju Slovenske demokratske stranke niso dovolj ustrezno dodelana, zaradi tega pa zakon v praksi ne bo ponudil vsega tistega, kar se od njega pričakuje. Morda, bi bilo potrebno razmisliti o razdelitvi nadomestila glede na starost, vprašljiv je nadzor nad razdeljevanjem sredstev, kazni so preblage, ni zakonskih indicev, ki bi šli v smeri večjega prepričevanja dela na črno, v zakonu ni prepovedi, da delodajalec, ki se poslužuje tega ukrepa, ne sme nuditi študentskega dela, če lahko delo opravi z delavci na začasnem čakanju. Tukaj so še vprašljive norme, kajti delodajalec lahko delavcem, ki niso na čakanju dvigne norme. Postavlja se vprašanje vrnitve sredstev, saj zakon nedoločno govori o vrnitvi sredstev oziroma njihovega sorazmernega dela. Pogrešamo določitev roka, v katerem mora delodajalec vrniti prejeta sredstva. Vprašanje je, če bo Zavod za zaposlovanje ta dodatna dela sploh zmogel in od kod bodo zagotovljena sredstva. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, in to moram posebej poudariti, da bi ta zakon moral priti, torej morali bi ga sprejeti že pred štirimi, petimi oziroma šestimi meseci tako sedaj ne bi bilo na Zavodu za zaposlovanje skoraj trideset tisoč brezposelnih in bi bil učinek sprejetega zakona skladen z njegovo intenco. Tukaj se jasno kaže, kako prav ima Slovenska demokratska stranka, ko opozarja Vlado, da močno zamuja ukrepi, ki bi lahko preprečili marsikateri stečaj in s tem ohranili delovna mesta, ki so v tej krizi strateškega pomena. Mi bomo seveda v Slovenski demokratski stranki ta zakon podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Glede na to, da poslanske skupine k tej točki dnevnega reda niso najavile časa za razpravo o amandmajih, predlagam, da na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika Državnega zbora vsak prijavljeni razpravljavec o vloženih amandmaju k posameznemu členu razpravlja le enkrat. Prehajamo na glasovanje. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 15. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. V razpravo dajem 2. člen ter amandma pod zaporedno številko 1 poslanskih skupin SD, ZARES, DeSUS in LDS, ter amandma pod številko 2 Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o teh amandmajih. Prosim za prijavo. Besedo ima Marjan Križman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Amandmaje bom podprl, pa ne vse po vrsti. Predvsem 2. člen, ki rešuje zagato, ki je nastala na odboru in jo je minister uspel rešiti. S tem amandmajem pravzaprav v celoti zakon postavimo v življenje. In po mojem prepričanju je ta interventni zakon eden najboljših zakonov, ki so bili do sedaj sprejeti. Nekdo je prej rekel, da bi ga morali sprejeti pred šestimi meseci. Ja se strinjam, ampak pred šestimi meseci ali kakšen dan več bi ga bila mogla sprejeti nekdanja vlada, ne pa ta vlada. Zakon je usklajen, kot je že marsikdo povedal, v celoti, tako da ne vidim nobenega problema. Kar je pa najbolj razveseljivo, je to, da bo ohranil 25.000 tisoč delovnih mest, da smo namenili 108 milijonov v ta namen, in kar je že najbolj razveseljivo, 12 milijonov za izobraževanje delavcev, ki bodo na čakanju. Mene osebno najbolj prav to veseli, da se ti delavci po tem zakonu ne bodo pojavljali na Rdečem križu in na Karitasu, kot nekdo, ki ga je zapustil Bog in država, ampak bo lahko dostojno preživel tisto obdobje, ko bo delodajalec težko zmogel poiskati dovolj dela za vse svoje zaposlene. V tem je ta prednost, da v tej državi ne proizvajamo revežev, ampak da ljudem pomagamo. In v upanju, da bo ta zakon imel res čim krajšo življenjsko dobo, kajti s tem, ko se bo umaknil, bodo v podjetja ponovno prišla naročila in ponovno se bo s polno energijo zagnala proizvodnja povsod tam, kjer to v tem trenutku stagnira. Jaz bi odkrito povedal, da je minister za delo in družino odlično poskrbel za ta del in bi ga v svojem imenu pohvalil, in celotno njegovo ekipo. Mislim, da je zakon pravočasen. Za naše nasprotnike ne bo nikoli pravočasen, ker za njih ni nič pravočasno, za njih ni nič dobro. Oni želijo čim slabše, čim pozneje in izreči čim več grdih besed, da gledalci in poslušalci televizije vidijo zgolj njih, kako skrbijo za delavce in kako se trudijo in kako bi oni ravnali, če bi bili na oblasti. Žal, v tem trenutku smo mi tisti, ki za to skrbimo, in mislim, da skrbimo zelo dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Matevž Frangež. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. Veseli me, da smo pri tem zakonu vsi skupaj prisluhnili pričakovanjem malega gospodarstva in z amandmajem, ki je vložen, zagotovili možnost sodelovanja pri tem protikriznem ukrepu tudi podjetjem oziroma samostojnim podjetnikom in podjetjem, ki zaposlujejo zgolj enega delavca. Pri tem zakonu, se strinjam z vsemi tistimi, ki so dejali, da imajo tako socialno kot tudi razvojno konotacijo. V tem pogledu bi želel opozoriti predvsem na ta razvojni vidik. V socialnem pogledu se mi zdi, da predstavlja pomembno in pametno alternativo odpuščanju, in verjamem, da lahko s tem ukrepom, ki dopolnjuje ukrep subvencioniranega polnega delovnega časa, zmanjšamo alarmantne številke o novih in novih brezposelnih. No, tisto, kar pa je razvojna komponenta in na kar bi vsi skupaj morali večkrat pomisliti, četudi je v pomembnem delu že vgrajeno v protikrizne ukrepe Vlade, pa je priložnost prestrukturiranja slovenskega gospodarstva. Minister Svetlik večkrat poudari, da je edina možnost, da zagotovimo našim ljudem boljše plače v tem, da bomo delali več in bolje, da bomo delali kompleksnejše proizvode in kompleksnejše storitve, s čimer se bo tudi dodana vrednost, posledično pa tudi nagrada ljudem, povečala. Priložnost tega prestrukturiranja je vgrajena tudi v ta zakon preko programov usposabljanja. Jaz bi želel samo pozvati ministrstvo, da pri tem prek Zavoda za zaposlovanje ponudi podjetjem, ki se bodo vključila v ta ukrep, tisto, kar ves čas svojega poslanskega delovanja pa tudi prej zagovarja predsednica Odbora za delo, družino in socialne zadeve. Namreč, da je tukaj en pomemben manevrski prostor za to, da odpremo vrata za sodelovanje nevladnemu sektorju, nevladnim organizacijam, ki lahko s svojim znanjem, programi, ki obstajajo danes, podjetjem ponudijo pomembno pomoč pri usposabljanju teh zaposlenih, pri izgradnji njihovih novih delovnih veščin, ne nazadnje pa tudi podjetniške centre, obstoječe izobraževalne institucije in podobno. Zakon bom z veseljem podprl, prav tako pa koalicijski amandma. Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič. Prosim.
Spoštovani predsednik! V Slovenski demokratski stranki bomo z velikim veseljem podprli amandma, ki smo ga na odboru tudi vložili. Vendar pa se mi zdi zelo pomembno, moram poudariti in povedati, da na Odboru za delo, družino, socialne zadeve smo o tem amandmaju veliko govorili. Tam so bili tudi predstavniki socialnih partnerjev, ki so zelo jasno, vsaj nekateri izmed njih, opozarjali na ta problem, ki se je zgodil, da niso bili upoštevani v tem zakonu tisti, ki so imeli enega zaposlenega. Tudi Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije je zelo jasno povedala, da je ta zakon diskriminatoren. Prebral bom obrazložitev Obrtno-podjetniške zbornice, citiram: "Predlog zakona v drugi alineji prvega odstavka 2. člena določa, da je do ukrepa upravičen delodajalec, ki zaradi poslovnih razlogov začasno ne more zagotavljati dela, hkrati največ 50% zaposlenim delavcem." Takšna diskriminacija zakona pomeni, da delodajalec s samo enim zaposlenim delavcem sploh ne more uveljavljati pravice po tem zakonu. Takšne omejitve v povezavi z ostalimi določbami predloga zakona je vsekakor diskriminatorna do delodajalcev, ki zaposlujejo samo enega delavca, in to tisti, ki zaposlujejo v statusni obliki, torej s.p., podjetniki, ki zaposlujejo enega delavca. Delo pa dejansko opravljata dve osebi, nosilec dejavnosti, ki je zavarovan iz naslova opravljanja dejavnosti in delavec. Iz te njihove obrazložitve je zelo jasno povedano, da je ta zakon diskriminatoren do tistih, ki imajo enega zaposlenega. Zato smo v Slovenski demokratski stranki tudi na tem odboru vztrajali, da se ta amandma vključi in da ta amandma tudi podprejo vse koalicijske stranke na sami seji tega odbora, ampak bil je v celoti zavrnjen. Niti ena koalicijska stranka ni glasovala za ta amandma. Danes pa vidim, da pride na mizo amandma, ki bi naj do neke točke reševal to problematiko. Jaz ne razumem, se pravi nekaj dni je samo razlike in naenkrat je koalicija spremenila mnenje do tistega, kar smo mi, Slovenska demokratska stranka, zelo jasno opozarjali na seji Odbora za delo, družino in socialne zadeve. Tega res ne razumem. Čeprav, hvala bogu, trdim pa naslednje, da tudi ta amandma, ki je prišel s strani koalicijskih partnerjev, rešuje ta problem, zagotovo je pa amandma, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, bolj jasen in zelo jasno opredeljuje to, kar smo s tem amandmajem želeli doseči, da ta zakon ne bo diskriminatoren do tistih podjetnikov in obrtnikov, ki imajo enega zaposlenega. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki ta amandma z veseljem podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Hrovat. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni vsi! Moram reči, da končno imamo na mizi drugi zakon, ki je konkretnejši in ki bi lahko vplival na omilitev te krize, v kateri se je tudi Slovenija znašla. Na odboru je bilo vloženih veliko amandmajev, kar priča o tem, da je bil zakon na nek način pripravljen, kljub temu da se je usklajeval dolgo časa, malo slabše pripravljen. No, moram reči, da je bil edino naš amandma, o katerem je že kolega govoril, ki pa govori o mikro delodajalcih ter o tistih, ki imajo enega zaposlenega, na koncu zavrnjen. Ampak o tem bi želel govoriti potem nekoliko kasneje. Drugi konkretni zakon, ki bi lahko omilil na nek način krizo. Jaz sem vesel, da smo ga končno dobili, sicer je pozno, vsaj kakšen mesec, ampak kljub vsemu imamo ga in v Slovenski demokratski stranki in tudi sam ga bom podprl. Jaz upam, da bo ta zakon učinkovitejši od tistega prvega, ki je podoben temu, torej govorim o subvencijah polnega delovnega časa. Moramo pošteno povedati [[...]]
Spoštovani kolega Hrovat, ker je pozna ura, mogoče bi se le bolj fokusirali na sam amandma. Prosim.
Poglejte, govorimo o 2. členu, ki je ključen, in v 2. členu je vse to vključeno, o čemer sedaj govorim. Gospod predsednik, lahko si ga preberete in boste videli, da 2. člen govori točno o tem, o čemer sedaj govorim. Te vloge za subvencije, o katerih smo govorili v tistem zakonu, ki smo ga sprejeli, so se praktično ustavile. 480 je sklenjenih pogodb, v proračunu smo namenili 230 milijonov evrov, počrpanih sredstev je pa pravzaprav le 10 milijonov. Res, da je sedaj veliko prostora tudi za sredstva za ta zakon. Danes je 84 tisoč brezposelnih ljudi v Sloveniji, kar je 25% več, kot jih je bilo konec leta. Mislim, da je prav, da smo končno dobili ta zakon, ki bo na nek način pomagal. Cilj ministrstva, kot je zapisano v gradivu, je, da ohranimo približno 25 tisoč delovnih mest. Sam ne vem, kako bomo to ugotavljali. Upam, da bo temu res tako. Rad bi videl, da bi jih ohranili še več, še raje bi pa videl, da sploh ne bi bilo treba tega zakona uveljavljati. Vložili smo ta amandma, ki sledi pripombam Obrtno-podjetniške zbornice, ki govori o mikro delodajalcih. Tudi predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice so trdili, da je na nek način diskriminatoren ta zakon do njih. In veseli me, da smo v teh treh dneh zmogli ali pa ste zmogli toliko razuma, da ste pripravili amandma, ki vsaj približno povzema tisto, o čemer smo na odboru veliko govorili. Zakaj je ta amandma tako pomemben? Zato, ker je kriza prizadela vse, ne glede na to, ali je to s.p. ali je to d.o.o. Kriza je zajela vse in prav je, da pomagamo vsem tistim, ki so pomoči potrebni. S tem, da je bil pa zakon usklajen na Ekonomsko-socialnem svetu, bi se pa težko strinjal, vsaj glede na razpravo, ki je bila na odboru in je bila na trenutke precej burna. In bi težko rekel, da je bilo to usklajeno. Ob zaključku predlagam, da podpremo naš amandma. Kljub vsemu je bolj jasen, bolj eksplicitno navaja, zakaj oziroma kdaj se bo uporabljalo. Ker poznam, kako stvari tečejo v Državnem zboru, predvidevam, da boste našega zavrnili in sprejeli svojega. Če se bo glasovalo kasneje o vašem, ga bom tudi podprl, ker kljub vsemu rešuje ta segment podjetnikov in obrtnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Prosim za prijavo. Besedo ima najprej minister dr. Ivan Svetlik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Jaz moram dati nekaj pojasnil k tej debati. Najprej glede tega, kakšno stališče ja zavzela Obrtno-gospodarska zbornica oziroma Obrtno podjetniška zbornica do predloga, ki smo ga dali. Moram reči, da zbornica je del socialnega dialoga, je sodelovala v procesu, žal je prišla s to idejo nekoliko pozno, kar je povzročilo nekoliko nelagodja pri ostalih socialnih partnerjih, vključno s predlagatelji. Zakaj pravzaprav je bilo težko kljub rahločutnosti, ki ste jo izkazali pri amandmaju s strani SDS-a, sprejeti tak amandma in zakaj smo inicirali alternativno rešitev, sta predvsem dva razloga. Amandma, ki je bil predlagan, bi postavil v neenak položaj vse delodajalce. Mi želimo, da so v enakem položaju, ne glede na statusno obliko, tako sp-ji, kot d.o.o.-ji. Tukaj ne smemo delati razlik, če želimo biti tankočutni do vseh. In bi postavil tudi v neenak položaj delavce, ker konec koncev bi v tem primeru zagotavljal pri določenih delodajalcih enemu samemu delavcu ali enemu delodajalcu, da ima 100% delavcev na čakanju, ne pa samo, tako kot določa zakon, za ostale delodajalce. Iz teh razlogov, če hočemo biti dosledni in imeti konsistentno rešitev, pravzaprav ta amandma ni bil dovolj dobro pretehtan in dodelan. Moram pa poudariti, da je Ekonomsko-socialni svet zares na nek način pooblastil ministrstvo, da v členu 6 in 12 pride s svojo rešitvijo. Jasno je, da mi respektiramo oba socialna partnerja, ki se za to odločita, in smo s tako rešitvijo tudi prišli. Soglasja jim ne moremo zaukazati. In če so sami ugotovili, da so prišli do točke, kjer prepuščajo odločitev ministrstvu, smo morali mi to vzeti nase. Kar pa zadeva subvencioniranje krajšega delovnega časa, pa moram reči, da se ni ustavilo prijavljanje v ta ukrep, da se še nadaljuje, tako da je prezgodaj, žal, ugotavljati, da ni več potrebe po takem ukrepu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Jaz sem že prej pri mnenju poslanske skupine izrazil zadovoljstvo nad rešitvami, ki so v tem zakonu. Enako tudi nad amandmajem, ki ga je vložila koalicija, torej s tem, da podpiramo. Seveda smo že prej najavili podporo amandmaju, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS, ampak že prej sem rekel tudi, da pozdravljam napor, ki ga je vložila koalicija za to, da je pripravila ustrezne amandmaje in s tem dobesedno tudi rešila zakon. Moram pa reči, da se moram oglasiti na izvajanje gospoda Križmana, ki nas ima, ampak očitno noče poslušati nasprotnikov, kot nas je imenoval. Jaz sicer nimam v tej sobi nobenega za nasprotnika, ampak takšno je pač njegovo osebno mišljenje, da smo si nasprotniki. Jaz pač trdim, da imamo različna stališča do različnih stvari. Vendar me pa žali s tem, ko je rekel, da si nasprotniki želijo čim slabše rešitve. Zagotavljam, da sem bil že v mnogih situacijah v tem parlamentu in Vladi, in da sem vedno poskušal poiskati najboljše rešitve za državljanke in državljane Slovenije. Zato si ne dovolim takšne označite svojega delovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. Sodeloval sem na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ko smo bili v tej dilemi d.o.o.:s.p. Že takrat sem gospoda ministra pohvalil in moram to pohvalo še enkrat ponoviti - ta zakon je res ena najboljših zadev, kar je bilo do zdaj narejenih. Škoda, ker ni bilo to že prej. In danes, po vsem tem, kar smo popravili, še enkrat resnično lahko rečem, odlično ste izpeljali svoje delo. Moram pa reči, da imamo pri nas veliko problemov s temi s.p. in d.o.o. Najbrž se še spominjate decembra in potem januarja, ko smo bili tudi v dilemi glede investicijskih olajšav, ko smo rekli, za s.p. 30 tisoč da, za d.o.o. ni bilo takrat sprejemljivo, no, potem smo tudi to rešili tako, kot je treba. Mislim, da podjetja, ki se ukvarjajo z delom, naj bodo majhna ali velika, razlike med s.p. in d.o.o. v teh pogledih ne smemo delati. Če imamo kje zakone, ki temu niso primerni, kar je bilo tudi razloženo s strani ministra na odboru, poskusimo še to popraviti, pa bomo te zadeve imeli urejene, da bomo lažje delali. Hvala lepa! In želim še naprej uspešno delo.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič. Gospod Križman, čas za repliko ste preprosto zamudili. Imeli ste priložnost takrat, ko je gospod Presečnik prenehal z izvajanjem, ne morem vam pa dati ponovno besede, ker smo izglasovali sklep, da se o vloženih amandmajih govori samo enkrat. Zato vam replike ne bom dal. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. Ne bi tako vehementno izrekla pozitivne ocene o izpeljavi socialnega partnerstva pri oblikovanju tega zakona, če ne bi na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide slišala predstavnikov obeh skupin, tako delodajalcev kot delojemalcev, da so to resnično zatrdili. In dejansko, če Obrtna zbornica ni bila dovolj prepričljiva v socialnem dialogu, je bila potem pač to njena zadeva. Sicer pa so vsi skupaj zatrjevali, da je bil socialni dialog izrazito uspešen. Drugič. Glede amandmaja smo se resnično zelo potrudili, ker smo se do neke mere vsi strinjali, da so delodajalci z enim zaposlenim v neenakopravnem položaju. Toda amandma, ki ga predlaga SDS in ga je povzela po predlogu Obrtne zbornice, pomeni pozitivno diskriminacijo za tiste z enim zaposlenim, v smislu, da lahko tudi za 100%, se pravi, za enega edinega delavca le-tega napotijo na čakanje za delo. Naš amandma pa se usmerja v to, da ga lahko napoti za 50% tega časa, s čimer zagotavljamo, da je pravzaprav v enakem položaju kot vsi ostali delodajalci in tudi delavci. Zato menimo, da je ta rešitev boljša, ustreznejša, pravičnejša in bi jo veljalo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik. Ja, končno imamo evropsko primerljiv zakon tudi na tem področju. Torej delodajalci smo to čakali že kar nekaj let. Obrtna zbornica Slovenije je imela ta zakon vpisan v svoj program že nekaj let, ampak nikakor se ni uresničil. Je pa primerljiv z vsemi našimi sosedi, torej z Avstrijci in še drugimi. Posebej me veseli in moram izpostaviti to, da je ali pa da iz tega izhaja pravica in dolžnost delavca, da se izobražuje in da enkrat pridemo do tega, kot je vse povsod drugje v Evropi, da na žalost ali pa na srečo se moramo ljudje ukvarjati v svojem življenju vsaj s, povprečno štirimi poklici. To tendenco bi seveda z veseljem priporočil tudi tistim brezposelnim, ki seveda morajo najti v tem trenutku seveda moč in pa znanje, da se prekvalificirajo in iščejo svojo zaposlitev v tistih segmentih, kjer so delavna mesta seveda odprta. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik, še enkrat za besedo. Najprej bi seveda želel odgovoriti na očitek, da je Vlada s tem zakonom prišla pred Državni zbor zelo pozno. Kolegi iz Slovenske demokratske stranke, ali se spomnite, kako ste še konec preteklega leta govorili, kako v Sloveniji ne bo recesije, kako ne bo potrebno prihajati s tako kritičnimi ali pa rizičnimi zakoni in da seveda v Sloveniji ne bo takšne recesije in da sploh ne bo recesije [[...]]
Kolega Germič, dajte ste osredotočiti na razpravo o amandmajih, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. In druga zadeva, ki pa je povezana z amandmajem, je pa bila tudi zdaj že razložena, in bi jo jaz samo želel ponoviti in vi veste, torej razpravljavci Slovenske demokratske stranke, da je bila razprava o tem amandmaju na odboru zelo pestra. In da je v okviru Ekonomsko-socialnega sveta, kot je bilo že tukaj rečeno, ta pobuda prišla relativno pozno na mizo. In v tej fazi, ko je že bil pravzaprav sklenjen dogovor na Ekonomsko-socialnem svetu, ta predlog ni bil več vključen. Seveda je potem nemogoče sprejeti očitek, da koalicija lahko spremeni svoje stališče do tega amandmaja, ki ste ga vi vložili predvsem iz razloga, da smo že na odboru opozarjali, da bo preučitev vsebine amandmaja, ki ste jo vi predložili na odboru, lahko v dnevih do današnje seje pripeljala do neke rešitve, ki bo odgovorila tudi na dileme, ki so bile na odboru postavljene. In ena izmed dilem je bila prav gotovo ta, da je s.p. v odnosu do drugih gospodarskih subjektov z drugačno organizacijo, torej d.o.o., v drugačni vlogi. S.p. z dvema zaposlenima, enim kot s.p., ki je v primarni vlogi delodajalec, z enim zaposlenim, potem bi bil kriterij do 50% zaposlenih, pravzaprav za s.p. z enim zaposlenim pomeni ukrep za 100% zaposlenih. To dilemo mi rešujemo z našim amandmajem na drugačen način. Gre za enakopravno obravnavo vseh, ki govorijo o tem, da bodo tudi s.p. z enim zaposlenim lahko imeli participacijo pri ukrepu pri plačilu nadomestila, delno subvencijo nadomestila za delovni čas, za čas čakanja, v primeru, če se ugotovi, da iz poslovnih razlogov ne more zagotavljati dela, recimo, za skupno največ 50% delovnega časa. Torej delovnega časa, ne več v odnosu do števila zaposlenih, kajti en zaposlen v takšni strukturi pomeni že sto procentov. In na ta način sta upoštevana dva ključna elementa. Prvič, upošteva se odnos s.p.:d.o.o., drugič, enakopraven odnos do vseh zaposlenih, neodvisno od statusne oblike delodajalca. In v tem primeru je naš amandma bistveno korektnejši ali pa edini korekten v odnosu do amandmaja, ki ga vi predlagate. Pri vas en zaposleni pri s.p., kot primarno delodajalec, pomeni stoprocentno število zaposlenih. Se pa strinjam, da bo nadzor pri izvajanju tudi ukrepa, ki gre za delovne organizacije z enim zaposlenim, izredno pomembna sestavina na točki izvajanja. Prepričan pa sem, da ne bo veliko tistih, ki bi imeli samo namen izvesti ta ukrep zato, da bodo lahko potem delali na črno tisti, ki bodo vključeni v ta ukrep. Prepričan sem, da delodajalcem definitivno je do tega, da ustvarijo pogoje za korektno poslovanje, za boljše poslovanje in jim je do tega, da njihov zaposleni, če bo v tem primeru samo eden, dobi dodatna znanja, dodatne možnosti za konkurenčno sposobnost na trgu in bodo tudi ti delodajalci, ki imajo samo enega zaposlenega, veliko napora vložili v to, da bodo pripravili program dokvalifikacije, doizobraževanja, izobraževanja za to, da bodo lahko naredili konkurenčnejšo vlogo na trgu. To se mi zdi ključna razlika med dvema amandmajema. In zdi se mi, da je smiselno podpreti amandma, ki so ga vložile štiri koalicijske poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! Nisem se mislil oglašati, ker smo danes že kar krepko tukaj od zgodnjih jutranjih ur. Ampak vseeno, vesel sem, da razpravljamo v tej luči in da poskušamo razumeti tudi statusno obliko družbe s.p.-ja. Žal prevečkrat v negativni konotaciji do sedaj in upam, da bo tudi ta razprava v tem visokem zboru mogoče dala nekaj več vedenja o tem, da smo tudi statusne oblike s.p.-ji enakovredni, enakopravni. Jaz mislim, da se ne smejo pogojevati možnosti do pravic po tem zakonu, saj je kriza zajela vse. Cilj zakona je nedvomno ohraniti čim več delovnih mest, vendar trdim, da mora biti tudi cilj za ohranitev čim več poslovnih subjektov. Moti me predvsem, da se igramo vaši:naši amandmaji, podpiram enakost pred zakonom. In podpiram tisti amandma, ki je boljši in ki bo dal več tistim, ki ga nedvomno tudi potrebujejo. Še vedno je premalo zavedanja, da prav mala podjetja predstavljajo preko 99% vseh podjetij, ki se hitro prilagajo potrebam v krizi in na trgu in ustvarjajo tudi nova delovna mesta. Še vedno je precej takih, ki obrtnike in podjetnike gledajo kot nujno zlo. In samo še to. Churchill je nekoč dejal, da nekateri mislijo, da so podjetniki krave, ki jih treba nenehno molsti, drugi mislijo, da so garjavi psi, ki jih je treba pobiti, le malo je tistih, ki verjamemo, da so konji, ki vlečejo voz. Upam, da bo v naši državi čim več slednjih, potem bo nam vsem boljše. In podprl bom zakon in predlog amandmaja koalicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala, spoštovani predsednik za besedo. Naj mi bo dovoljeno, da se nekako dotaknem plemenitosti, če lahko rečem, tega ukrepa. Minister, bojim se, da jutri ne boste prišli delat, ker vas vsi tako hvalimo danes. Pa vendar tudi jaz se pridružujem tej pohvali, zakon je dober in namen je plemenit: z delnim povračilom izplačanih nadomestil plač delodajalcem, ki zaradi trenutnih razmer na trgu dela ne morejo zagotoviti zadostne količine dela, pa lahko računajo na pomoč. Sedaj pa o amandmajih. Tisti amandma, ki bo sprejet od teh dveh, mislim, da ni potrebno poudarjati, za kaj gre. Gre za enega, ki je malo kasneje vložen, in za enega, ki je bil že na odboru predstavljen kot zahteva. Jaz mislim, da ni treba, da se tukaj prerekamo, kateri je boljši. Že sam zakon po sebi delno blaži to nastajajočo krizo, ki je izražena v izpadu dela in drži v kondiciji tiste male podjetnike, ki nekako danes ne zmorejo preživeti s številom zaposlenih. Jaz bi poudaril, da so ravno mala podjetja pogoj za nastanek srednje velikih in velikih podjetij in da to je treba gledati z nekim posebnim čutom odgovornosti. Če bomo gojili te male celice, kot jim rečemo, lahko računamo, da bodo iz teh celic zrastli veliki trusti in koncerni. In če pogledamo, samo letos je za ta namen namenjenih 24,5 milijona evrov, v letu 2010 64 milijonov evrov, v letu 2012 pa 20 milijonov evrov. Za usposabljanje delavcev še dodatnih 12,5 milijona evrov. Seveda je to v redu in pohvalno. Če mi je pa dovoljeno, bi ob tem omenil še nekaj. Jaz bi želel, da to krizo premostimo, kot sem že prej povedal v predstavitvi stališč, z odpiranjem novih delovnih mest. In danes, spoštovani minister, vas imamo tu v teh nočnih urah, bi želel opozoriti na to, da je prilika, da gradimo stanovanja za mlade, da je prilika, da obnavljamo državne ceste, ki so zapuščene in v razpadajočem stanju, da je priložnost, da obnovimo železniško infrastrukturo. Zakaj? Zato ker bomo tudi z gradbeništvom lahko uspešnejši v tem kriznem obdobju pomanjkanja dela in tudi izkoristili bomo trenutek cen ene panoge, saj vemo, da je na gradbeniškem področju cena dela močno padla. Dodano vrednost pa lahko podaljšamo, kot že rečeno, odpiramo nova delovna mesta in s tem bo tudi več denarja za take ukrepe, kot jih danes sprejemamo na tem davčnem nivoju, ki se bo tudi polnil, ne samo praznil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vito Rožej. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Ne želim biti dolg. Mislim, da je tudi sedanja debata pokazala, da so naši nameni in da je sam zakon dober. Strinjam se z gospodom Presečnikom, da bi so bile kakšne stvari tukaj izrečene popolnoma po nepotrebnem, pa tudi dodajam, da najbrž gospod Presečnik ravno zaradi svojega delovanja, kakršno je bilo do zdaj, že toliko mandatov je poslanec [[...]]
O amandmaju!
Kar se tiče samega amandmaja, moram reči, za tiste, ki ne razumejo, da ne gre za čisto identično materijo, ki ureja ta, če bi poenostavljeno rekel, zakon, ki ga je koalicija vložila je pol manj ugoden za samostojne podjetnike in jih zaradi tega postavlja v enakopraven položaj. Predhodno vloženi amandma SDS je opozarjal na to tematiko in tudi sami na odboru kot koalicijski poslanci, nismo bili ravnodušni, do tega problema, nismo pa še znali videti izhoda. Ministrstvo je imelo tudi svoje poglede na vse skupaj. Vesel sem, da smo našli izhod iz tega in da lahko to debato zaključimo in z veseljem glasujemo za ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo o 2. členu in vloženih amandmajih. V razpravo dajem amandmaja poslanskih skupin SD, ZARES, DeSUS in LDS k 6. členu. Želi kdo razpravljati o amandmaju k 6. členu? [[Ne želi.]] Ugotavljam, da ne želi. S tem zaključujem razpravo o tem členu in amandmaju. V razpravo dajem amandma poslanskih skupin SD, ZARES, DeSUS in LDS k 8. členu. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo k temu členu in vloženemu amandmaju. V razpravo dajem 11. člen in vloženi amandma poslanskih skupin SD, ZARES, DeSUS in LDS. Sprašujem, ali želi kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne želi. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. Oprostite. Rekel bi samo to, če ni nasprotovanja, bi o amandmajih odločali čez 15 minut. Se strinjamo? [[Da.]] S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam 6. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 22.35 minut.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda - obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih cestah, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Obveščam vas, da bomo glasovali na osnovi pregleda amandmajev z dne 26.5.2009, ki ste ga dobili na klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 2. členu. Glasujemo. Obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prosim za prijavo. Javil se je gospod Janez Janša in Darja Lavtižar. Prosim, besedo ima Janez Janša v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo. Ta amandma bom podprl, prav tako naša poslanska skupina. In sicer zato, ker ta amandma popravlja škodo, ki nastaja s tem zakonom. Vladna koalicija je predlagala zakon, po katerem se bo zbralo manj denarja, kljub temu, da se uvajata dve vinjeti za krajši čas. Po današnjem sporočilu iz Evropske komisije to tudi ne zadovoljuje nekaterih v Evropski komisiji. Ko smo uvajali vinjetni sistem, smo se posvetovali z Evropsko komisijo. Evropska regulativa določa samo obveze, ki se nanašajo na enodnevni tovorni transport, ne pa na cene za potniška vozila. Ta sistem je Slovenija uvedla v soglasju z Evropsko komisijo. Potem se je spremenil sedež oziroma je komisar za promet postal nekdo, ki je iz naše sosednje države. Takrat so se začeli pritiski. Dobili ste oktobra tisti dopis, za katerega pravite, da je stališče Evropske komisije, in je Slovenija pokleknila na celi črti, ne pred Evropsko komisijo, ampak pred pritiskom iz Italije. Gospod Vlačič, minister za promet, je v dveh sekundah pokleknil pred pritiskom iz Italije. Ni se boril niti dve sekundi. Na tisti dopis nismo odgovorili. Tam zahtevajo pojasnilo od Slovenije, do kdaj bo ta režim vinjet, ki smo ga proglasili za začasnega, veljal. Niti na to nismo odgovorili, niti nismo ubranili svojega stališča, da vinjetni sistem ni diskriminatoren. Nič nismo naredili. Pred nekaj dnevi je minister za kmetijstvo vložil tožbo, ker je Evropska komisija vzela Sloveniji milijon in pol evrov. Tukaj se baje blokira 200 milijonov evrov, pa nismo naredili nič. Če bi nekdo zaradi neke domnevne diskriminatornosti zadržal 200 milijonov evrov za Italijo, bi predsednik italijanske vlade tisto minuto klical predsednika Evropske komisije ali sprožil zadevo na Evropskem svetu in bi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bila zadeva rešena. Potem bi morala Evropska komisija na sodišču dokazati to diskriminatornost. Tukaj pa se ni nič zgodilo. Enostavno smo pokleknili, brez kakršnegakoli argumenta.
Hvala lepa. Glasujemo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Želite obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Černač? Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 43. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 4. členu Poslanske skupine SDS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajam na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 31. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je z obravnavo in odločanjem o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o policiji, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Odločanje bomo opravili na osnovi pregleda amandmajev z dne 26. 5. 2009, ki ste ga dobili na mizo. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Vinko Gorenak v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Kljub temu, da smo poslušali obrazložitve ministrice o pomanjkanju policistov, pa je prava stvar prav ta amandma oziroma prav področje imenovanje generalnega direktorja, ker je to tudi bistvo zakona. O zaposlitvah policistov govorijo štirje členi, dva neposredno, trije posredno. Pravo bistvo tega zakona je pa to imenovanje generalnega direktorja. Zato naj vas spomnim, da je že v preteklem letu minister Mate ob odhodu gospoda Romška v pokoj najavil in po zakonu razpisal delovno mesto generalnega direktorja policije. Prijavili so se številni kandidati. Šli so skozi izborni postopek. In ministrico je prvega dne, prvo uro na mizi pričakal seznam kandidatov, ki bi jih lahko zaposlila. To se ni zgodilo. Razpis je razveljavila in objavila novega. Pretežno isti ljudje so se javili, ponovno so šli skozi cel postopek in ministrica je imela 8 imen in priimkov, med katerimi so bili tudi doktorji znanosti, ljudje, ki pišejo policijske učbenike, ljudje, po katerih se učijo danes vsi policisti - po njihovih izdelkih, torej učbenikih. Seveda je ministrica takoj povedala, da so lepi, da so naredili na njo lep vtis, dober vtis, ampak ona ni izbrala nobenega, postavila je vršilca dolžnosti, ki se sploh ni prijavil. V nadaljevanju je povedala, da je to njena prva izbira tudi v bodoče. Zakon je pisala tri mesece. Ta člen, o katerem govorimo, amandma, o katerem govorim, je bil tudi žarišče spora na Vladi, ko se niso mogli dogovoriti, kako bo z imenovanjem generalnega direktorja oziroma kakšne pogoje bi razpisali. Razpisali pa so pogoje oziroma v parlament je prišla tista verzija zakona, po kateri imenujemo neko novo kadrovsko komisijo, neko novo komisijo, v katero predlaga tudi predsednik države svojega člana. Ampak poglejte, prvič po letu 1988, ko se je slovenska policija že odpovedala kadrovanju iz političnih vrst, uvajamo člen, ki to omogoča, uvajamo postopek, ki to omogoča. Poudarjam, 21 let je vrh slovenske policije že očiščen, če želite, politikov. Danes ga uvajate na novo. Zato vas pozivam, da ta amandma podprete in da to preprečite. Zlasti pa, da preprečite to, kar tudi piše, namreč piše to, da bo z dnem imenovanja generalni direktor policije postal policist. To je absurd, ki ga ne pozna nihče. Prosim za podporo.
Hvala lepa. Glasujemo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Vinko Gorenak. Prosim za mir v dvorani in brez polemike z nasprotne strani. Obrazložite svoj glas. Prosim za mir v dvorani, prosim da govorcu zbrano prisluhnete. Prosim, gospod Gorenak. Mir v dvorani. Dr. Vinko Gorenak, prosim. Obvestili so me, da imate, če ste šli prej v minus, za minuto blokiran mikrofon. Počakali bomo to minuto. Prej je šel z obrazložitvijo glasu v minus in ima mikrofon blokiran za minuto. Dr. Gorenak, prosim.
Seveda ne polemiziram z nikomer, mislim, da ste to opazili. Uvajamo sistem, in zato prosim za podporo temu amandmaju, po katerem se bo lahko na delovno mesto prijavil politik. Z dnem imenovanja mu bo priznan status policista. To je popolnoma enako, kot da na čelo Generalštaba imenujemo civilista, po možnosti politika, in z dnem imenovanja bo postal vojak. Ali še kaka druga primerjava, recimo, da imenujemo za vrhovnega državnega tožilca nekega civila in bo na dan imenovanja dobil pravno izobrazbo in pravniški državni izpit. To so razlogi, zaradi katerih se mi zdi, da to absolutno ne sodi. Tisto, kar je pa še pomembno v tem členu, je pa tudi to, da ta člen določa imenovanje namestnika generalnega direktorja, ki generalnega direktorja nadomešča. Tu je absurd tudi zelo velik. Zakaj? Po tistih pogojih, ki so po zakonu predpisani, bo namestnik generalnega direktorja na dan imenovanja postal pripravnik, in sicer mu bo določen mentor, po možnosti eden od policistov, tako predvideva zakon, in poslali ga bomo, ga boste, v policijsko šolo, k svojim podrejenim. Tam bo od 3 in 18 mesecev, odvisno od programa. Ko bo položil približno 15 izpitov pri svojih podrejenih, poudarjam, pri svojih podrejenih, mu bodo izdali potrdilo, da je postal policist. Tak postopek je v tem zakonu predviden. Mislim, da je ta postopek neumnost, zato vas še enkrat prosim za podporo amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 13. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Ta člen uvaja novo policijsko pooblastilo, ki se imenuje "pregled osebe in stvari". Če bi kdajkoli v prejšnjem mandatu se pogovarjali o novih policijskih pooblastilih, bi se dvignila vsa civilna družba, takratna opozicija in še kdo. Danes to predlagamo. V času obravnave na odboru tega člena smo opozorili, da gre za novo policijsko pooblastilo, ki naj bi bilo namenjeno temu, da policisti ob neposredni zaznavi, poudarjam neposredni zaznavi, da ima oseba pri sebi predmete, ki se lahko odvzamejo po zakonu, recimo mamila, orožje ali še kaj, opravijo pregled osebe in stvari. To je nekaj med varnostnim pregledom, kar pomeni otipati osebo, da ugotoviš, ali je nož, orožje ali karkoli pri njemu, in nekaj med osebno preiskavo, ki jo tako ali tako odredijo sodni organi. Gre torej za nekaj, kar je lahko po našem prepričanju škodljivo ne samo za državljane, ampak tudi za policiste. Zakaj za državljane? Iz temeljnega razloga, ker bodo policisti lahko kadarkoli komurkoli rekli: "Zdelo se mi je, da si nekaj vrgel v avto, zdelo se mi je, da si nekaj spravil na hitro v žep." To bo torej razlog za uporabo tega policijskega pooblastila. Sporna je zadeva tudi zato, ker pravi, da policist ne sme pregledati skritih delov predmeta, recimo vozila. Kaj je skriti del? Ne vem. Skriti del je lahko prtljažnik, [[...]]
Mir v dvorani, prosim.
[[...]]skriti del je lahko predal, če je zaklenjen ali pa ne. Tudi za policiste je škodljiv. Policisti se bodo zaradi tega dvoumno napisanega člena zagotovo znašli v številnih disciplinskih postopkih. Razlog je - kje? Policist bo prepričan, da je ta državljan nekaj na hitro skril, uporabil bo to pooblastilo, pokazalo se bo, da temu ni tako, recimo, da je mobitel namesto pištole, kar smo že imeli smrtni primer in - kaj se bo zgodilo? Ko bo ugotovil, da je mobitel, bo državljan tisti, ki bo vložil tožbo, ki bo vložil postopke in policist bo odletel na cesto. Skratka, slab predpis, slab člen [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in zato ga je treba [[...]] Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo [[...]]
Obrazložitev v lastnem imenu, če lahko. Tukaj.
Gospod Rožej, nikakor ne smete vklapljati mikrofona, preden vam ne dam besede. Morate dvigniti roko. Prosim, Vito Rožej, obrazložitev v lastnem imenu.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Se opravičujem, nisem opazil, da gledate v mojo [[...]]
Nikoli več. /Smeh./
Nekdanji ameriški predsednik in izumitelj Benjamin Franklin je rekel, da "narod, ki se v izbiri med varnostjo in svobodo odloči za varnost, ni vreden ne enega ne drugega." In danes smo tukaj pred eno takšno odločitvijo. Ta spremenjeni člen, ki bi ga z amandmajem, o katerem zdaj pojasnjujem svoj glas, želeli spremeniti, uvaja pojem javne varnosti, jaz pa mislim, da je to tudi na škodo javne svobode. Ne živimo v državi, ki bi bila ravno zalo svobodoljubna, ki bi omogočala državljanom raznorazne svoboščine. Ne sme se kaditi tukaj, ne sme se kaditi tam, tudi če bi se mogoče lahko kakšne variante našle. Ne sme se kupovati pijače po 9. uri zvečer, marsikaj se že ne sme. Skratka, jaz kot liberalec nimam občutka, da živim v strašno svobodoljubni državi. Ta člen pa sploh uvaja, kot je bilo že rečeno, eno novo policijsko pooblastilo, ki pač vsebine naših žepov prepušča eni meritorni diskredicijski oceni in pravici policije. Jaz nisem prepričan, da je potencialno kršenje, recimo, zakona o prekrških razlog, zaradi katerega bi bila javna varnost ogrožena in bi dovoljevala takšne posege v človekovo dostojanstvo. Tudi si ne prestavljam, ker je zakon nedorečen, kako bo neposredna zaznava predmetov, ki jih ima oseba pri sebi in bi jih bilo treba v skladu z zakonom zaseči, kako bo to potekalo na primeru policista ali policistke, ki bo moral ugotavljati, ali imam jaz petardo v žepu ali sem samo vesel, da njega ali njo vidim. Skratka, svoboda, zlata svoboda! Mi je vseeno, zanjo, če bo treba, bom glasoval tudi proti volji koalicije. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 40. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, dr. Vinko Gorenak, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Izjemno obžalujem, da smo prisiljeni zaradi postopkov ministrice glasovati proti zakonu kot celoti. Že na odboru smo jasno povedali, da ne nasprotujemo vsem tistim določilom zakona, ki bodo ministrici omogočala boljšo kadrovsko popolnitev policijskih postaj. Kljub temu da je celotna njena obrazložitev in celotna predstavitev temeljila na tem, je treba povedati, da ta zakon, kar se tiče kadrovskih zadev, števila policistov na policijskih postajah - o tem govorita dva člena zakona in trije členi zakona posredno, in nič več. To je bil tudi glavni moto, zakaj zakon po nujnem postopku. Vseh ostalih 35 členov, kolikor jih ta zakon ima, ureja druga področja in ne kadrovskega področja, pomanjkanja policistov v policiji. Z večino členov tega zakona smo se strinjali, v večino členov tega zakona smo tudi podprli. Nekateri členi so taki, kjer so nujno potrebne spremembe. Zlasti so nujno potrebne spremembe na področju varnosti policistov, varnosti njihovih družinskih članov. To so izjemno redki postopki, torej nujni postopki, ki jih moramo podpreti, ki morajo dobiti podporo, tudi našo podporo. In dobili so jo do tega trenutka. V trenutku, ko pa sprejemamo zakon, ki ima za nas samo dve sporni področji, to pa je področje kadrovanja generalnega direktorja policije in področje neučinkovitega in spornega pooblastila, pa smo prisiljeni zakonu prižgati rdečo luč, pomeni, da ga ne moremo podpreti. Tudi osebno, kot tudi v imenu poslanske skupine, moram še enkrat poudariti: ja, je potreben, ker nekateri slišijo slabo, da podpiramo vse tisto, kar je v temu zakonu dobrega. To pa je zlasti tisto, kar se tiče popolnjevanja policijskih postaj. Pripeljati na čelo [[...]]
Prosim mir v dvorani!
Pripeljati na čelo policije politika, mu tisti dan reči, vrni člansko izkaznico stranke, zato boš v trenutku za darilo dobil status policista in vodil boš policijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pa za nas ni sprejemljivo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim za prijavo. Besedo ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Seveda ne bom podprl tega zakona, ker nevarno posega v človekove pravice in v tem zboru bi moral vladati sistematični dvom v namene policije in policijske ministrice, gospe Kresalove. Ampak jaz sem vesel, da je predhodno glasovanje pokazalo, da celotna koalicija pa vendarle ni gluha za človekove pravice in ni popolnoma enoglasno indeferentna na to, kaj so skriti nameni in ozadja tega policijskega zakona. To je zmaga, četudi boste vsi glasovali za uveljavitev tega, da se lahko neslutene diskrecijske pravice policiji, dajo na podlagi katerih se bo na podlagi zakona lahko zlorabljalo človekove pravice. V tem zakonu je niz rešitev, ki so v nasprotju z demokratičnim duhom, duhom te države, duhom, ki je bil ob ustanovitve te države, in žal je to popolnoma napačen korak v tem trenutku. Vendar, kot sem rekel, s predhodno zmago sem zadovoljen in glasoval bom proti. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 27. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo zakona o policiji. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 2. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21.a točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Odločanjem bomo opravili na osnovi pregleda amandmajev z dne 26. 5., ki ste ga dobili na mizo. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 3. členu, pri čemer naj povem, da če bo ta amandma sprejet, je amandma pod številka 2, to je amandma SDS, brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. V SDS ne bomo podprli tega koalicijskega amandmaja. Tudi, če verjamemo širini 8. člena, češ da ni možno dajati jamstev za kredit in tudi za podaljšanje ali pa reprogram kreditov, čeprav te besede ni v tem členu. Tudi, če je temu tako, ne moremo podpreti odprtega okna, ki ga daje amandma k 3. členu, in sicer zaradi tega, ker bo jamstvena shema krepila banke. Banke morajo imeti v takem času osnovni namen servisirati, kreditirati gospodarsko aktivnost podjetij. Ta amandma omogoča bankam, da poleg tega - tiste banke, ki so vključene v jamstveno shemo - servisirajo tudi nakupe lastniške konsolidacije, reprograme tajkunskih posojil in podobno. To je nadaljevanje ene zgodbe, ki se je že začela, ki so jo omogočili tudi tisti, katerih pogodbe so bile danes oziroma katerega pogodba je bila danes tudi javno razkrita. Gospod Marjan Kramar. On je sedel na čelu Ljubljanske banke, Nove Ljubljanske banke, in skupaj s peščico uprave odločal o vseh teh zadevah. Za to je bil bogato nagrajen. Ne samo, da je dobil ogromno plačo, da ne govorimo o vseh možnih bonitetah, ki izhajajo iz pogodbe in so bile danes na naslovnicah nekaterih časopisov in tudi na spletu. Še več. Očitno javnost ne sme vedeti in zvedeti za te bonitete, kajti potem se bo vsakemu utrnila povezava in neka sistematična privatizacija ali pa "prihvatizacija" v tej Sloveniji. Zato je spoštovana, pred nekaj dnevi imenovana, informacijska pooblaščenka prepovedala javno objavo te pogodbe, češ da ni to v javnem interesu. Ni v javnem interesu, spoštovani, da izvemo kakšna je pogodba, kakšne so pravice, bonitete prvega moža, ki je odobraval ta posojila, ki so danes problem. To ni! Tu pa potrjujemo možnost reprogramov tajkunskih posojil, ki jih je ta isti človek odobril. Torej, nezaslišano in v SDS ne bomo sodelovali pri tem s podporo, zato nasprotujemo temu amandmaju, ni potreben; namesto da bi se koalicija ukvarjala s sprostitvijo kreditnega krča s pomočjo podjetjem se tukaj zapleta znova in znova v te zgodbe v katere je sama vpletena.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 37. Ugotavljam, da je amandma sprejet. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 37.]] S tem je amandma pod številko 2 brezpredmeten. Končali smo glasovanje o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 3. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prosim, gospod Tanko, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Napovedujem, da bomo ob tem členu vložili amandma, zato tudi predlagam, da za 45 minut prekinite sejo, da bomo amandma oblikovali. Hvala.
Predlagam, da nadaljujemo z glasovanjem in bomo ta odmor, ki ga rabite, 45 minut, odredili na koncu teh glasovanj. Prav? Prosim.
Spoštovani predsednik, predlagam, da gremo po vrsti, tako kot so točke navedene, da v tej fazi, ko smo zaprosili za amandma oziroma za odreditev odmora, da pripravimo amandma, da nam ga daste, in potem preidemo na tretje glasovanje. Nima smisla tega preskakovati in mešati zadeve, ki jih imate tu pripravljene za izpeljavo. Predlagam prekinitev.
Dobro. Navsezadnje je vseeno, ali prej ali pozneje. Odrejam prekinitev za 45 minut, do 23.50, zaradi vložitve amandmaja za tretjo obravnavo. Nadaljujemo ob 23.50. Nadaljujemo ob 23.50 minut, zdaj že ponavljam 4 minute - 23.50 minut.
Narobe. Dali ste nam samo 41 minut, ne 45.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno sejo in tretjo obravnavo predloga zakona o jamstveni shemi. Ugotavljam, da smo dobili amandma, ki je bil napovedan, in sicer k 3. členu. Zato dajem v razpravo amandma k 3. členu Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Amandma ste dobili na klopi. Besedo ima mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa, predsednik. Amandma preprečuje, da bi banke, ki so vključene v jamstveno shemo, ki jim je torej država priskočila na pomoč s poroštvi za njihove kreditne aktivnosti do gospodarstva, do tistega gospodarstva, ki potrebuje kredite za poslovanje, investicije, razvoj, obratna sredstva in tako naprej, torej ta amandma preprečuje, da bi tem bankam, za katere je evidentno, da potrebujejo državo za to, da se ukvarjajo s kreditno aktivnostjo, svojo osnovno dejavnostjo, torej takim bankam ni dovoljeno kakorkoli se ukvarjati s kreditno aktivnostjo, povezano z lastniško konsolidacijo, z reprogramiranjem, z zavarovanji takšnih poslov, z repro pogodbami oziroma odkupi in podobnim. Torej, amandma preprečuje, da bi banke, ki so se pripele, bi rekel, na državni sesek, počele stvari, ki niso protikrizno naravnane, ki nimajo nobene zveze s spodbujanjem gospodarske aktivnosti, s spodbujanjem gospodarske rasti in podobnim. Lahko, spoštovani, kasneje vrnete dovoljenja bankam, da se gredo te kredite, ko bo konec te krize. V kriznih časih pa bi moralo tukaj veti enotno stališče, da je prvenstvena in edina naloga bank v tem trenutku servis tistim gospodarskim poslom, ki pomenijo neke gospodarske aktivnosti te države. To smo predlagali tudi zaradi tega, ker smo iz podatkov komercialnih bank, kot tudi Banke Slovenije pridobili podatke, da teh posojil za lastniško konsolidacijo prevzemov in tako naprej niti ni toliko veliko, da bi se z njimi bilo vredno ukvarjati. In ne morem razumeti izsiljevanja bank do Vlade, da se ne bodo vključile v jamstveno shemo, če jim to ne bo omogočeno. To je pritisk, ki nima realne osnove, in jaz mislim, da bodo banke kljub temu, če tega določila oziroma tega dovoljenja ne bo, prav tako jemale. In še nekaj. Ta amandma je za SDS, pa ne samo za nas, verjetno tudi za veliko večino državljank in državljanov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zelo pomemben. In gotovo bomo razmislili o spraševanju ljudi, torej o referendumu, če ne bo sprejet.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ja, prosim za prijavo. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa in dober večer še enkrat. Pri tem amandmaju gre povedati, da ni nič novega in ne reši ničesar, postavlja pa dodatne probleme. Že dosedanja ureditev dejansko onemogoča uporabo sredstev oziroma onemogoča bankam, da če vstopijo v jamstveno shemo, uporabljajo sredstva za tiste managerske odkupe, ki so kakorkoli sporni in niso v skladu z zakonom. Tako razen tega, da vsebuje všečno obrazložitev, ki pa sicer nima velike zveze z učinkom amandmaja, ta amandma nekega drugačnega vpliva nima. Jaz bi vprašal predlagatelja amandmaja, ali so morda pozabili tisto, kar je cilj Zakona o jamstveni shemi, in to je zagotovitev čim prejšnje in čim bolj učinkovite likvidnosti za slovensko gospodarstvo. In ali se zavedajo, da tudi s temi 45-mi minutami so še za najmanj en dan zamaknili datum, s katerim bo stopila v veljavo tokratna novela? Če se pogovarjamo o problemu slabih kreditov, bi bilo smiselno tudi pomisliti o drugačnih rešitvah, o rešitvah, ki so bile v razpravi v Združenih državah Amerike, ki se jih uveljavlja v Zvezni Republiki Nemčiji, torej o tako imenovanih slabih bankah, ki bi nekatere takšna poroštva oziroma takšne kredite prevzele. In napoved, da če to ne bo sprejeto, boste posegli po drugih možnostih ljudske iniciative, je po mojem razumevanju celo povezano z interesi tistih, za katere se govori, da naj bi se jih na ta način želelo omejiti. Jasno je, da takšna sprememba, ki je bila že v drugi obravnavi sprejeta, ni v interesu tako imenovanih tajkunov. In tudi če ta amandma ne bo šel skozi in bomo prišli do drugih posegov, bomo na takšen način samo takšnim tajkunom omogočali lažje življenje. Tako verjetno ne bo niti presenetljivo, če bomo ugotovili, da bo morebitna kampanja financirana prav s strani enih od dotičnih virov. Tako jaz smisla za ta amandma ne vidim, poudarjam, da je cilj še vedno zagotoviti učinkovito likvidnost, in se sprašujem, ali morda nismo pozabili tisto, kar je naš poglavitni cilj in se zgubljamo v nekih rešitvah, ki sicer deklarativno pomenijo dosti, ampak pri vsebinskem učinku pa ne prinesejo ničesar novega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Aleksander Ravnikar. Prosim.
Hvala za besedo. Če ne bi bila toliko pozna ura in če ne bi bili toliko utrjeni, bi lahko bilo celo zabavno, če mi cenjeni poslanec, kolega s Štajerske, razlaga tukaj nek amandma in ga uporablja samo kot sredstvo za postavljanje ultimatov celotnemu Državnemu zboru: če ne boste sprejeli, boste že videli, vas bom jaz "z gajžlo". Tako se sliši tak amandma. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]"Vas bom jaz z gajžlo", sem rekel. Če ne veste, kaj je gajžla, jaz že vem, kaj je, ker sem kar nekaj "prefural" na kmetih. Sicer pa bi rekel samo naslednje. Amandma, kot je zastavljen, je morda pisan v naglici, morda se ga niso lotili ljudje z ljubeznijo do slovenskega jezika. Moram jih vendarle pohvaliti, ker so pri vejici bistveno bolj uspešni kot kdaj doslej. Napake so izjema, zaradi tega prvim, da je treba pohvaliti. Vendar, kadar bi se v upravni sistem na katerem koli mestu vnašalo nekaj, kar je nejasno, kar zagotavlja obsežno diskrecijo, kar zahteva nekoga, ki bo odločal, kaj pomeni ta posamezni izraz, takrat, seveda, ti nameni niso dobrovereni, kot pravimo v pravu. Na prvem mestu je to "in z njimi povezanih oseb". Katerih? Do kam? Do katerega kolena? Fizičnih, tudi pravnih oseb? Kdo torej? Moj vnuk, ki je poslovno nesposoben, ali kdo drug tudi? - "z njimi povezanih oseb". Naslednje, kar kaže na nepoznavanje našega veljavnega gospodarskega prava, je, da gre za odkup s strani članov organov vodenja in nadzora teh gospodarskih družb. Prvič imamo dva sistema upravljanja, enotirnega in dvotirnega, in bi bilo treba temu prilagoditi. In drugo, organi so uprave, pri dvotirnem, in pa nadzorni sveti. Da se zelo natančno povedati, bolj natančno določati za koga v takem primeru naj bi šlo. Tak odnos do pravne kulture v gospodarskem pravu se še posebej lepo kaže tudi v četrti alineji 1. točke prvega odstavka tega 13.a člena, tega amandmaja k 13. členu, ki pravi, da se pač ne sme odobravati poroštev za posojila drugim finančnim institucijam, ki so namenjena odkupu celotne gospodarske družbe ali njenega dela - pa spet ta floskula - s strani članov organov vodenja in nadzora teh gospodarskih družb in z njimi povezanih oseb. Omenil bi samo še to, kako se vnaprej ve pri določeni finančni instituciji, da so ta sredstva namenjena prav temu namenu? Se pravi, da bi morali imeti v tej banki preroka, nekoga od vas sestavljavcev tega amandmaja, ki bi vnaprej vedel, za kakšne vrste poslov bo šlo potem v naslednjem koraku. In to bi že tisti trenutek moral vedeti. Jaz sicer ne vidim tukaj notri nobene posebne dodatne sankcije, razen te iz četrtega odstavka, da je treba posebej poročati na zahtevo ministru, pristojnemu za finance, torej druge videti ni, ampak vendarle bi morali verjetno ob tako težkih zahtevah do tega eventualno tudi prihajati. Če pogledamo še drugo točko, je nekaj podobnega. Potem ko rečeš, da se ne sme dajati posojil, obnavljati posojil, drugače spreminjati pogojev posojil. Spreminjanje pogojev posojil so tudi zavarovanja posojil. To se pravi, da gre v tem odstavku, v tej točki za prenormiranje ali pa za dopovedovanje nekomu, ki pač v sistemu gospodarskega prava tega ne pozna [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Mislim, ki ne pozna ureditve v našem gospodarskem pravu. Takoj bom zaključil. Opozoril bi samo na to, da smo k 3. členu vložili, da imamo že vložen amandma, ki pravi: dajati posojil za odkup delnic ali poslovnih deležev, kar je točno [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima Matevž Frangež. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. Tisto, kar je predlagatelj tega amandmaja na koncu svoje predstavitve oziroma obrazložitve dejal, je nov dokaz ene stare prakse, izsiljevanja, ki smo mu priča v tem državnem zboru. Spomnimo se, da so predlagatelji Slovenske demokratske stranke pred nekaj meseci podobnemu izsiljevanju postavili na kocko mednarodno verodostojnost države, tokrat z [[...]]
[[...]]kolega Frangež, prosim, da razpravljate o vloženem amandmaju.
Z izsiljevanjem, z referendumom. Če ne sprejmemo njihove verzije tega amandmaja, grozijo, da bomo še za nekaj časa, še za nekaj mesecev zamaknili veljavnost tega izjemno pomembnega protikriznega ukrepa, od katerega si veliko koristi, veliko razvojnih in pozitivnih učinkov obeta slovensko gospodarstvo. To slovensko gospodarstvo imate venomer na jeziku. Jaz bi še enkrat spomnil, da smo z upoštevanjem nekaterih predlogov v predhodnih obravnavah, pa tudi s predlogom amandmaja, kot ga je danes koalicija uskladila in vložila, želeli kar se da omejiti, možnosti, da bi denar, za katerega jamči država, namenjen investiranju, obratnim sredstvom in razvojnim projektom v podjetjih, ciljali točno za te namene in za nič drugega. Vse ostalo je cenena predvolilna demagogija. In jaz vas pozivam, predlagajmo skupaj zakon o reviziji menedžerskih odkupov, predlagajmo skupaj zakon o nacionalizaciji tega premoženja in takrat in na tisti točki bomo videli, kdo ima resno voljo za to, da dosega na tem področju neke realne spremembe, komu pa gre za to, da stare predvolilne zgodbe obnavlja v času pred evropskimi volitvami. Moj poziv je, končajmo s tem populizmom, ker ga država in gospodarstvo v tej situaciji ne potrebujeta. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Res je polnoči, pa vendar bi rada opozorila na nekaj stvari. Zdi se mi povsem neodgovorno, da ste, drage kolegice in kolegi, prišli s tem amandmajem. Očitno je bilo 45 minut premalo časa za to, da bi oblikovali spodoben amandma. Namreč, v tem amandmaju ni jasno, ali govorite, ko pravite, da banke iz 1. člena tega zakona ne smejo v okviru svojega poslovanja dajati, enkrat imate "posojila", drugič imate "posojil". Potem govorite o "poroštvih", govorite tudi o "poroštvu". Odločite se, ali gre za ednino ali gre za množino. Potem ni jasno, ali imate v mislih drugi sklon, se pravi, genetiv, ali govorite v četrtem sklonu. Oprostite, to so pomembne nianse, ki se na ta način ne smejo prikrasti v nek resen zakon, v zakon, ki je tako resen, kot je ta, o katerem govorimo. Slovenščina ni zgolj neka kaprica, ampak gre tudi za vsebino, ki je skozi slovenščino razjasnjena. Torej, to, kar ste prinesli, ne vem, verjetno bi rabili še 45 minut časa, še bolj verjetno pa še več kot toliko. S tem povzročate, da bo ta člen navadno sračje gnezdo. In lahko si predstavljate, da na podlagi tega zakona pa bo nekdo moral potem odločati in presojati. In se mi zdi enostavno to nesprejemljivo. Še enkrat preberite, kaj ste pravzaprav prinesli sem; sicer je res polnoč. Hvala.
Hvala lepa. Ker mislim, da bo še kar nekaj razprave, predlagam, da na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika Državnega zbora vsak prijavljeni razpravljavec lahko o vloženem amandmaju razpravlja le enkrat. Seveda to velja od zdaj naprej. Torej, glasujemo. Glasujemo o tem predlogu. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 28. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 28.]] Ta predlog je bil sprejet. Odpiram prijavo, kot rečeno, to pravilo velja od zdaj naprej. Prosim za prijavo. Besedo ima Aleksander Ravnikar.
Hvala, predsednik. Ob eni drugi razpravi je bilo že pojasnjeno, da gre ob vlaganju takšnih dokumentov, kot je ta amandma, pravzaprav samo za eno početje - čim slabše, tem bolje. Za razreševanje te maksime, kajti če vnašamo takšne tekste v zakon, potem naj mi vendarle kdorkoli od vas, saj je nekaj tudi z vaše strani prijavljenih - najbrž -kdorkoli pojasni, kdo bo pravzaprav tisti, ki bo te presoje, ki so nujno potrebne za kakršnokoli minimalno operativnost takšnega amandmaja,storil. Bom to jaz delal v tej državi? Morda kdo od vas? Ali kdo tretji? Bomo počakali,da kdo zraste,ali bomo porabili kar kakšnega,ki že kaj zna? In konec koncev:ali bi vendarle pri tvorbi takšnih izsiljevalskih sredstev koga, ki kaj zna, vprašali,kako bi se dalo stvari sreči?To bi bilo bistvenega pomena, pa ne bi bilo toliko napak in tako velikih težav z jezikom, niti ne tako velikih diskrecijskih območji, kot so zapisana v tem amandmaju. Hvala vam.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tega amandmaja seveda ne morem podpreti, zaradi tega, ker so v prvem odstavku v teh alinejah nekatere nejasnosti, za katere bi seveda želel, da so pojasnjene v obrazložitvi, pa o tem ni besede. Kaj pomeni začasno odkupovanje deležev gospodarskih družb, v katerih imajo člani organov vodenja in nadzora in z njim povezane osebe večinski delež? Ali to pomeni tudi, da eventualna zavarovanja teh kreditov z lastniškimi deleži - jih tudi banka ne more uporabiti? To je v bistvu na nek način odkup tega. Torej, to ne bo šlo potem v to noter. Vi ste verjetno proti temu. Kar se tiče "odobravati poroštva" - banke dajejo kredite. Res da dajejo tudi poroštva, ampak ne za te stvari, ampak predvsem kredite. Posebej pa je seveda zgodba v obrazložitvi. "Predlog zakona dopušča možnost, da se lahko likvidna sredstva, namenjena investicijam in razvoju podjetij, namenijo za reprogramiranje spornih menedžerskih oziroma tajkunskih posojil." Ta zakon nima nobenih likvidnih sredstev. Ta zakon daje samo poroštva. Torej, likvidna sredstva imajo banke, za katere želimo, da bi seveda ta svoja likvidna sredstva s pomočjo teh poroštev dajala ven. Lahko kimate z glavo, kolikor hočete, ampak zadržanje tega in tudi namen, o katerem ste vi govorili, da bi se ljudje o tem odločali, pomeni ravno to, kar vam je finančni minister na Odmevih povedal danes. Kasneje, ko bo sprejet ta zakon in bo stopil v veljavo - takšen, kot je - kasneje bo možno preprečiti tajkunske kredite. Žal ta zakon zaradi vsega tega, ker se tako dolgo že vleče, ne bo veljal za eventualno reprogramiranje dolga do Infonda, tako da to to pomeni. In očitno podpirate tajkusneke kredite! Želite seveda, da bi se še vse tiste stvari konsolidiralo, ki se morajo, potem pa gospodarstvo kamorkoli pač bo šlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Gospod predsednik, državna sekretarka. Čeprav je že ura rana, torej dobro jutro - pa vendar, ne zdi se mi pač najbolj primerno,da ste šli na ta način izkoristiti Poslovnik in omejili razpravo, ker vem, da je pomembno. Ta poroštvena shema je tako pomembna za nadaljnji razvoj našega gospodarstva oziroma ali se bo do konca utopilo ali vendarle mi bomo dali neko možnost nadaljnjega razvoja. Pri tej poroštveni shemi je opozicija vseskozi še kako tvorno sodelovala in nekateri ste govorili, da je pač treba najti skupno točko in tako dalje. Poglejte, celo v včerajšnjem Delu je zapisano, da se v koaliciji nekateri bojijo, da bi takšno dopolnilo, kakor pravi minister za gospodarstvo Matej Lahovnik, omogočilo serijsko podaljšanje spornih kreditov. V tem primeru je včeraj znova potrdil Lahovnik, bi zagotovo odstopil z ministrskega položaja, kot je napovedal že ob podaljšanju posojila holdingu Infonda. Mene skrbi, zakaj hoče del koalicije ministra Lahovnika vreči, in ni prav. Navsezadnje je eden od boljših ministrov v Vladi, po mojem, in prav on, ki je vendarle na to opozarjal, sedaj ga hočete preko tega eliminirati. Še bolj neumno se mi pa zdi oziroma potrebno se mi pa zdi, da se iščejo neke dlake, neke nianse [[...]]
Spoštovani kolega Pukšič, dajte se osredotočiti na amandma ne na vse ostale zadeve.
Ja, saj govorimo o amandmaju. Tudi gospod Ravnikar je govoril, kako je nejasno zapisano "družbi in njenih povezanih oseb", ampak, ko sem bral amandma koalicije SD, Zares, LDS in DeSUS-a, tudi piše "z njimi povezanih oseb" in nič ne piše naprej, kako do katerega kolena, šestega, tretjega in tako dalje. Tako se mi zdi res malo neumno, da po eni strani hočete soliti pamet opoziciji, ki pa je vendarle pri tem zakonu še kako tehtno sodelovala in dejansko hoče, resnično hoče samo to, da ta sredstva pridejo za zagon gospodarstva, ne pa za lastniško konsolidacijo, ki se bo žal očitno iz tega dogajala. Jaz nisem razumel kot grožnje, ampak kot opozorilo, tako rekoč zadnje opozorilo: razmislite, ker v nasprotnem primeru bo narod moral sam o tem odločiti. Jaz sem v svoji razpravi danes povedal, kaj konkretno se dogaja, v kakšnem krču je gospodarstvo, navsezadnje delo je, ni pa finančnih tokov, in podjetja z 10, 30, 50 zaposlenimi enostavno nimajo obratnih sredstev. S temi poroštvi države, jasno, pričakujejo, da jim bodo banke vendarle sprostile denar za obratna sredstva za nadaljnji razvoj, skratka za nadaljnje delo. Jaz bom ta amandma podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Prosim. Gospod Černač, samo trenutek. Replika, gospod Ravnikar. Prosim.
[[...]]si boste to lahko prebrali. Omenil je moj priimek in po nemarnem omenjanje mojega imena zasluži vsaj repliko. Kaj razume poslanec Pukšič ob tem tekstu, ni moj problem, pač razkazuje svoje razumevanje. Ampak, kaj pomeni začasno odkupovati deleže gospodarskih družb? V našem pravnem sistemu pa pomeni, da gre za deleže v družbah z omejeno odgovornostjo, tam so poslovni deleži. Pustimo zdaj ob strani problematiko, kaj je to začasni odkup in tako naprej, kar se mi zdi vredno posebne diskusije. Že s samo uporabo izrazov gre za nenatančnost in omejevanje na zelo omejeno področje.
Gospod Ravnikar, to je polemika, ne pa replika na napačno navedbo.
Sem zaključil, gospod predsednik. Hvala za opozorilo.
Hvala. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Prosim.
Očitno je res pozna ura kriva, da nek poslanec polemizira kar z lastnim amandmajem. Spoštovani gospod Ravnikar, tisti dve prvi alineji sta prepisani, novi sta samo tretja in četrta alineja v tem amandmaju. Verjetno je pozna ura tudi kriva, da je prednost dana slovnici in ne vsebini. Očitno pa pozna ura ni kriva, da bi spremenila naravo delovanja vladajoče koalicije, ki nekaj govori, drugo pa dela; in to vsak dan, v vsakem trenutku. Na odboru je bil izglasovan zelo jasen in nedvoumen tekst tega zakona. Verjetno takrat ni bila kriva pozna ura, da nekateri niste prav glasovali, ampak povzročili ste to, da je bil izglasovan pravilen tekst: tak, ki bi preprečil prolongiranje posojil tajkunom z državnim poroštvom. To kar ste sedaj v ta zakon pripeljali nazaj s tem amandmajem, ki ste ga vložili in potem malo sfrizirali in zavili v celofan. Nič drugega niste storili, kot to. V tem amandmaju, ki je predlagan, je novo dodano samo tisto, kar piše v tretji in četrti alineji. In tam piše: "Banke iz 1. člena tega zakona, ki pridobijo jamstveno kvoto," torej poroštvo države, "ne smejo v okviru svojega poslovanja začasno odkupovati deležev gospodarskih družb, v katerih imajo člani organov vodenja in nadzora ter z njimi povezane osebe večinski delež." In zadnja alineja: "Banke, ki pridobijo jamstveno kvoto, ne smejo v okviru svojega poslovanja odobravati poroštva za posojila drugim finančnim institucijam, ki so namenjena odkupu celotne gospodarske družbe ali njenega dela s strani članov organov vodenja in nadzora teh gospodarskih družb in z njimi povezanih oseb." In če tega ne boste podprli, pomeni, da se s tem strinjate, da to lahko počnejo. Pomeni, da ste za to, da se tajkunizacija dogaja z blagoslovom države oziroma z državnim poroštvom, ob tem ko vsak dan "crkne" kakšno podjetje, ki ne more dobiti likvidnih sredstev za normalno poslovanje in za to, da bi ohranjalo proizvodnjo in delovna mesta. To je sprijeno in je sprevrženo. Kot je sprijena in je sprevržena izjava o izsiljevanju. Ustavna pravica, ki jo določa Ustava, je po novem izsiljevanje. Ali smo res tako daleč prišli, spoštovani gospe in gospodje, da je ustavna pravica označena za izsiljevanje? Bilo je zelo jasno in lepo povedano, če ta amandma ne bo sprejet, kar pomeni, da bo tej državi in ljudem narejena velika škoda, bo treba razmisliti o tem, da se uporabi tisto, kar določa Ustava, in da se izkoristi zadnja možnost, ki je še mogoča v takem primeru in poskuša preprečiti enormno škodo, ki v tem primeru ne sega v desetine ali stotine milijone evrov, ampak sega v milijarde evrov, in ki lahko v končni posledici pomeni, da bodo morale davkoplačevalke in davkoplačevalci še enkrat sanirati slovenski bančni sistem. O tem govorimo v tem zakonu in o tem govorimo v tem amandmaju. Ne glede na to, da je to pozna ura, gre za zelo pomembno zadevo in ne se hecati s tem. Jaz predlagam, da razmislite in da ta amandma, ki je dober in ki preprečuje tisto, kar ste ves čas sami zagovarjali, tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Ravnikar, nisem slišal, da bi vas omenil posebej ob tem in zato vam ne dajem [[...]]
Gospod predsednik, potem pa slabo [[...]]
Ne morete si vzeti sami besede. Ne morete si vzeti sami besede!. Želi še kdo razpravljati o predloženem amandmaju? Ugotavljam, da ne želi. S tem zaključujem razpravo o amandmaju in prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo odločanje o amandmajih. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti 28. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga tudi Državnemu zboru, da sprejme tudi naslednji sklep: Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, skrajšani postopek, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil poslanec mag. Radovan Žerjav, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21.b točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe, d.d., iz naslova kreditov, najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe v letu 2009, nujni postopek. Nadaljujemo drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, in sicer prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmaju in drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prosim, Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. V Slovenski demokratski stranki po tistem, ko ni bil sprejet amandma, ki bi na ustrezen način uredil zavarovanje tega kredita, bomo glasovali proti temu zakonu. Poroštvo Slovenski odškodninski družbi v višini 180 milijonov evrov Vlada utemeljuje s povračilom vlaganj v telekomunikacijsko omrežje, pri čemer je v obrazložitvi Vlada navedla, da je Sod v letu 2007 izplačal 43 milijonov evrov teh vlaganj. Torej vidite, ni tistega problema z negativno bilanco proračuna za leto 2007; tu je Vlada sama priznala, da je temu tako, da je bil proračun države za 2007 pozitiven. V letu 2008 pa je Sod izplačal 108 milijonov evrov vlaganj v telekomunikacijsko omrežje. Za letos se planira še izplačilo 50 milijonov evrov, pri čemer pa so ta sredstva zajeta v okviru rebalansa proračuna za leto 2009, ki smo ga sprejemali v Državnem zboru marca letos. Poleg tega je Slovenska odškodninska družba v letu 2008 še pod prejšnjim vodstvom, to je še staro vodstvo, tisto, ki ga niste še uspeli takrat zamenjati, poslovala pozitivno, in sicer je ustvarila 48,9 milijona evrov presežka. Utemeljitev, zakaj je treba 180 milijonov evrov kredita, izhaja iz utemeljitve Vlade, da ima Slovenska odškodninska družba probleme z likvidnostjo poslovanja, kar pomeni, da dajemo državno poroštvo za zagotovitev likvidnosti poslovanja Soda. Za kaj takega državnega poroštva ni mogoče dati. Tudi zakoni, ki so bili sprejeti v preteklosti v Državnem zboru, eksplicitno navajajo namene, za katere se subjekti, ki so jim bila dana poroštva, državna poroštva, zadolžujejo. Pri Darsu imamo tako izrecno določene odseke avtocest, za katere se je Dars bil dolžan zadolžiti. V primeru Univerze na Primorskem imamo določene konkretne projekte. V tem primeru, ko gre za 180 milijonov evrov ali desetino predvidenega letošnjega proračunskega primanjkljaja, pa teh namenov ni razvidnih oziroma iz obrazložitve izhaja, da dajemo poroštvo za to, da bo Sod lahko zagotavljala normalno poslovanje. Iz vseh teh razlogov, predvsem pa zaradi tega, ker niste sprejeli amandmaja, ki bi na ustrezen način uredil vsaj zavarovanje tega poroštva, v Poslanski skupini SDS tega zakona ne bomo podprli oziroma mu bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 29. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21.c točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o delnem povračilu nadomestila plače, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajev, ki jo bomo opravili na osnovi pregleda amandmajev, ki ste jih prejeli danes 26. 5. 2009 na klop. Najprej dajem v odločanje amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 2. členu. Pri tem opozarjam, če bo sprejet ta amandma, je amandma Poslanske skupine SDS pod številko 2 v pregledu amandmajev brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je bil amandma pod zaporedno številko 2 brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam,da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Prot nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 2., 6., 8. in 11. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? Želijo, ne želijo? Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, gospod Marijan Pojbič v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Spoštovani predsedujoči. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona o delnem povračilu nadomestila plače bomo podprli, ker je njegova intenca ohranitev delovnih mest. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, kako pomembno je vsako delovno mesto. Hkrati se mi zdi pa, še enkrat pomembno poudariti, da je sprejetje tega zakona prepozno. In da tistih 30 tisoč delovnih mest, torej tistih 30 tisoč brezposelnih, od tega zakona ne bo imelo ničesar in to je tragedija, ki se je ne bi smeli dovoliti. V Slovenski demokratski stranki smo tudi veseli vsakega pozitivnega ukrepa, ki ga predlaga Vlada in se nam zdi izjemno pomembno, da vsak tak ukrep tudi podpremo. In prepričani smo, da je ta eden izmed ukrepov ali pa eden izmed boljših ukrepov, ki ga je predlagala sedanja vlada. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki ta predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda - obravnava Predloga resolucije o Nacionalnem programu preprečevanja nasilja v družini 2009-2014. Ker k predlogu resolucije matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu resolucije. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda - prva obravnava Predloga zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Robert Hrovat. Prosim.
Hvala lepa. No, v Slovenski demokratski stranki bomo, jasno, ta zakon podprli. Pri tem zakonu gre za kontinuiteto izboljšav, sprejemanja izboljšav za naše upokojence in z našim predlogom izenačujemo položaj vseh kmečkih upokojencev, tako da se vsem dodeli pokojnina, določena v višini najnižje pokojnine za polno pokojninsko dobo. Ta populacija je ogromno doprinesla k razvoju Slovenije, k obstoju kmetij, pridelovanja zdrave hrane in mislim, da je prav, da jim na nek način tudi s spremembo tega zakona pomagamo. Gre za majhne spremembe, gre za spremembo enega člena in mislim, da bi si zaslužijo na jesen svojega življenja tudi našo podporo. Gre za spremembo z 227,60 evra na spremembo na 455.19 evra, kar bi pomenilo neko boljšo socialno varnost. Gre pa tukaj zgolj za solidarnost, tako je bilo tudi včeraj povedano tukaj s strani Vlade. Mislim, da je prav, da smo vsi skupaj solidarni s temi kmečkimi upokojenci in vas pozivam, da ta zakon tudi podprete.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za glasovalo 35, proti 42. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah, v okviru rednega postopka. Državni zbor je v sredo 20. 5. 2009 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj k desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je Državni zbor na predlog predlagatelja zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ker je bil vložen amandma k zakonu v tretji obravnavi, prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju, ki ste ga prejeli na klop. In sicer, to je amandma Poslanskih skupin Zares, SD, DeSUS in LDS k 9. členu. V razpravo dajem amandma. Želi kdo razpravljati? Ne želi. Ker nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje poslanskih skupin Zares, SD, DeSUS in LDS k amandmaju k 9. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko [[...]]Prosim, da ostanete v dvorani, dokler ne zaključim seje! V zvezi s to točko dnevnega reda Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo zakona o gospodarskih družbah. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 6. sejo Državnega zbora. Hvala lepa in dobro jutro.