Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 8. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Josip Bajc, Bogdan Barovič, Geza Džuban, Milan Petek do 13.00 ure, Alojz Posedel, Maria Pozsonec, dr. Mitja Slavinec in Jožef Školč. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O RADIOTELEVIZIJI SLOVENIJA. Državni svet Republike Slovenije je na 5. izredni seji 29.6.2005 sklenil, da na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o Radioteleviziji Slovenija. Besedo dajem predstavniku državnega sveta za obrazložitev zahteve sveta. Izvolite, gospod Doro Hvalica.
Dober dan želim! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci, gospod minister! Zakon o javni RTV Slovenija je spodbudil posebno živahne in polemične razprave, kar je za mlado informacijsko družbo v začetku 21. stoletja seveda povsem razumljivo. Skorajda ni izoblikovane skupine civilne družbe, ki ne bi v tej razpravi dala tudi svojega prispevka. Državni svet, ki je po svojem ustavnem položaju in seveda zagotovo tudi po zaznani praksi najbližji civilnodružbenim interesom, je prav zato o tem zakonu razpravljal še posebej zavzeto in s pretanjenim posluhom za demokratične rešitve. Prav v tej razpravi se je tudi do kraja pokazala pogojna uporabnost odložilnega veta, ki to omogoča, kot veste, le za cel zakon, ne pa tudi za posamično določilo. Splošna ocena državnega sveta namreč je, da je to dober zakon, ki je bistveno boljši od dosedanjega zakona, a je hkrati v svojem najšibkejšem členu neuresničljiv. Vsaj ne tako uresničljiv, da bi moglo biti spoštovano načelo demokracije, svobode in neodvisnosti. To je preprosto škoda. Prav s tem, da bi 17. člen resnično zagotovil sodelovanje najvidnejših in najbolj reprezentativnih predstavnikov organiziranih oblik civilne družbe, v programskem svetu RTV seveda, bi šele omogočilo tudi uresničevanje programskega koncepta osrednjega elektronskega medija po meri javnosti. Sedanji izbor med potencialno množico predlogov po kriterijih iz morebitnega podzakonskega akta ali celo samo javnega poziva je le na videz demokratičen, v resnici pa - tega pač ni mogoče prezreti - omogoča manipulacijo javnosti v imenu javnosti same. In to z možnostjo vdora vsakokratne aktualne politike, ki se ji prav nobena politična opcija ne bo odrekla. Javnost pa ima iz istega elektro prispevka pravico do radia in televizije z uravnoteženim programom in objektivno informacijo na lokalni in nacionalni ravni. Zakon o medijih ne more na nagrajevalno - dobrodelen način urejati tistega, kar bi lahko uredil zakon o RTV. Javnost potrebuje občutek, da ni prezrta, da ni ona v službi politike, temveč da je politika v službi javnost. Javnost potrebuje zakon, ki bo jasno opredelil merila in način njenega vpliva na programsko politiko nacionalne RTV, kar ne more biti urejeno šele v nekem izvedbenem aktu. Državni zbor tega sestava je sposoben sprejeti takšen dopolnjen zakon. Sposoben je pobota s civilno družbo in sposoben je zvestobe svojim, lastnim demokratičnim načelom. S tem ostane zvest sam sebi in hkrati še odpravi namišljene ali pa morebiti tudi stvarne razloge za vsakršna razsipna preverjanja ljudske volje o RTV ali o plačilu prispevka zanjo. Spoštovane kolegice in kolegi! Odločitev je seveda v vaših rokah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo in šport, ki je zboru pisno poročal. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu mag. Branku Grimsu, za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav. Odbor za kulturo, šolstvo in šport je zahtevo za ponovno odločanje obravnaval na svoji seji in se tudi opredelil do vseh ključnih pripomb, ki jih je dal državni svet. Že s strani enega od poslancev Slovenske nacionalne stranke, pa tudi s strani pravne službe je takoj prišlo opozorilo, da je seveda vprašanje tako imenovanih 3%, to se pravi financiranja medijev posebnega pomena na način, kot je bil predlagan s strani državnega sveta, žal, zaradi odločbe ustavnega sodišča iz leta 2004 nedopustno urediti tako, kot so pač oni predlagali v tem gradivu. Ta argument ne more biti predmet nadaljnje obravnave. Prav tako je bilo opozorjeno, da kar se tiče ostalih pripomb, recimo, skrajševanja tega roka, moratorija na udeležbo oziroma na možnost kandidiranja v organih javne radiotelevizije, je sedaj predlagatelj sam upošteval pripombe, ki jih je dala pravna stroka, in je tega skrajšal na načelo sedanjega in minulega mandata, to pa je načelo, ki ga pozna že takoj naša prva soseda v Evropski uniji, Avstrija, pa tudi nekatere druge države in tako nikakor ne more biti več sporno. Kar se tiče ostalega, je po oceni večine članov zakon ustrezen. Opozorili so še na nekatera dogajanja na samem državnem svetu, predvsem na to, da je bilo tam pravzaprav velik poudarek dan v prejšnjem obdobju nekemu drugemu predlogu, to se pravi kandidiranju tako, da bi en del članov kandidiral tudi državni svet. Kasneje so v tem zadnjem stališču to nekoliko spremenili. Predvsem pa, da je bilo v veliki meri čutiti tudi v teh razpravah, o čemer se lahko prepričamo vsi, če pogledamo dobesedni zapisnik seje državnega sveta, veliko tega sedanje aktualnega dogajanja v državnem zboru. Namreč vsi vemo, da je sedaj, včeraj tudi na seji državni zbor sledil odločitvi, praktično skoraj soglasni odločitvi pravne stroke, ki je mnenja, da glede na ustavno določilo predsednik državnega sveta ne more več opravljati svoje funkcije poklicno in zato ne more prejemati plače. Ampak glede na to, da je glede tega v pravni stroki praktično konsenz, tudi napovedan veto, ki naj bi se zgodil danes, zagotovo ne more vplivati ne na tisto odločitev, ki je bila sprejeta, ne na to našo odločitev danes. Z večino vseh glasov, torej z devetimi glasovi za, tako kot to določa poslovnik, je potem odbor izglasoval predlog, da predlaga državnemu zboru, da ponovno izglasuje ta zakon, in s 5 glasovi proti, ki so želeli, da se jih posebej zabeleži, ugotovil, da je s tem izpolnjen procesni pogoj za to, da se danes ta zakon ponovno izglasuje. Hvala.
Hvala lepa. Prosim. Gospa Širca, proceduralno vprašanje. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Predstavnik oziroma predsednik odbora za kulturo, šolstvo in šport je podal poročilo odbora za kulturo, šolstvo in šport na povsem subjektiven način. Na odboru se je dogajalo in tudi kot vidimo v zapisniku, kar precej drugačnih zaključkov in tudi precej drugačnih razprav. Zato bi predlagala oziroma prosim, da se prebere poročilo odbora za šolstvo, v katerem je predstavljen objektiven zapis dogajanja odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da je bilo poročilo odbora podano, pač podano na tak način, kot ga nekateri ne sprejemate. Vendar mislim, da moramo z delom nadaljevati in da sprejemamo to poročilo odbora. Besedo dajem predstavniku vlade kot predlagateljici zakona za obrazložitev mnenja. Prosim, gospod dr. Vasko Simoniti, minister za kulturo, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! V času, odkar je bil vladni predlog zakona o Radioteleviziji Slovenija zadnjič obravnavan in sprejet v tem visokem zboru, niso nastali nobeni prepričljivi novi dopolnilni predlogi ali okoliščine, ki bi pomenile, da bi bilo treba vladni predlog kakorkoli spremeniti ali dopolniti. Ravno obratno, pojavlja se vse več afirmativnih člankov in stalno se povečuje v javnosti prepričanje, da je treba sprejeti novi zakon o Radioteleviziji Slovenija, ki ni zgolj zaveza vladne koalicije zaradi zaveze, ampak ta zaveza temelji na spoznanju, da je treba zagotoviti uporabnikom, ki plačujejo prispevek za delovanje javnega zavoda, celovito in objektivno informacijo o vseh tistih stvareh, ki zadevajo posameznika in njegov položaj v družbi. Za to pa je potrebna nova ureditev, ki bo zagotovila tudi pregledno poslovanje, ki bo, na primer, na področju tržnih dejavnosti organizirana ločeno od javne službe; nova ureditev, ki bo nedvoumno opredelila odgovornost zlasti tistih, ki so jim zaupana vodilna mesta v javnem zavodu; nova ureditev, ki bo zagotavljala avtonomnost novinarjev in dajala možnost za oblikovanje boljših programskih vsebin na vseh področjih, od informativnega, kulturno-umetniškega, izobraževalnega, zabavnega in športnega, in ne nazadnje je potrebna nova ureditev tudi zato, da bo zakon o Radioteleviziji Slovenija skladen z ustavo Republike Slovenije, kar v danem trenutku ni. Oblikovani predlog novega zakona, ki je danes v ponovni presoji državnega zbora, ponuja tako novo ureditev, ki je tudi povsem primerljiva in skladna z evropskimi standardi. Dovolite mi, da nekatere stvari, ki sem jih že povedal, povzamem še enkrat in dodam nekatere nove. Velja omeniti protokol C Evropskih skupnosti k amsterdamski pogodbi, ki državam članicam Evropske unije daje popolno svobodo pri organiziranju in financiranju javne službe na področju radijske in televizijske dejavnosti. Države imajo namreč različne tradicije in te jim narekujejo lasten model javne televizije, ki naj najbolj odraža njihovo ekonomsko, socialno, kulturno in zgodovinsko ter drugo realnost. Kljub temu pa je izkušnja vsake posameznice in skupna izkušnja pripeljala v večini članic Evropske unije do uveljavitve organizacijskih modelov, ki so specifični in hkrati medsebojno povsem primerljivi. To je torej posledica spoznanj v posameznih državah, tako tistih z daljšo demokratično tradicijo kot tistih s krajšo, a vsem je skupno, da spoštujejo medsebojno dogovorjena demokratična pravila in standarde. Od 25 članic Evropske unije je v 23 članicah organizacijska ureditev glede imenovanja teles upravljanja skorajda identična. Razlike so le v tem, ali imenuje upravljavska telesa parlament, vlada ali pristojni minister. Torej tako, kot pri nas nekateri vidijo, imamo v Evropski uniji ne javne, ampak zgolj same državne radiotelevizije. Pa očitno temu ni tako. Na tistih treh RTV hišah, ki so nam jih nekateri skušali prikazati kot vzor v EU pa ostaja v Evropi utemeljen sum, da financiranje ni več v skladu s priporočili Evropske komisije. Posebej je potrebno omeniti, da novi predlog zakona posebno pozornost namenja manjšinam, italijanski in madžarski, tako predvidena ureditev pomeni korak naprej pri uveljavljanju njihovega avtonomnega položaja. V medijih smo lahko prebrali tudi očitke, da bo novi zakon zavrl raziskovalno novinarstvo pri nas, ravno nasprotno. Menim, da je pri nas tega premalo, novi zakon, še in znova poudarjam, zagotavlja novinarjem popolno avtonomnost. Dejstvo je, da najboljši resnično avtonomni, pogumni, kritični raziskovalni novinarji, ki v zadnjih letih odpirajo prikrite, a pomembne teme na najrazličnejših področjih, ne izražajo odklonilnega stališča do novega predloga zakona o Radioteleviziji Slovenija. Očitno se ne bojijo, da bi jim novi zakon vzel avtonomnost in možnost raziskovanega novinarstva. Seveda pa bi se lahko vprašali, zakaj je v zadnjih štirih letih raziskovalnega novinarstva manj; verjetno ne zaradi novega zakona, ki ga še ni. Na drugi strani pa bi človek pričakoval od novinarja ali novinarjev, ki tako skrbijo za avtonomnost in nepristranskost Radiotelevizije Slovenije, da bi protestiral proti uredniški politiki častnika, pri katerem si služijo kruh, saj ta častnik ni bil nepristranski, ko je spremljal vsak korak tujega paternalističnega nastrojenega dajalca navodil naši vladi, ni pa objavljal na civilne družbe, na katere se rad sicer sklicuje, ampak je njeno sporočilo častnik objavil v najkrajšem možnem povzetku. Čudna merila, čudna morala. Očitki o slabih namenih predlagatelja bolj govorijo o duhovnem okviru tistih, ki očitke delijo, saj vztrajajo pri sedanji zakonski ureditvi Radiotelevizije Slovenije, saj vztrajanje pomeni samo ohranjati neurejenost, neodgovornost in nepreglednost v javnem zavodu, ki ima za 3 milijarde in 100 milijonov dolgov in se ukvarja s trgovanjem z delnicami in sklepa 10 milijardne posle, s katerimi javnost ni celovito seznanjena, čeprav gre za sredstva in z razpolaganjem sredstev, ki gredo tako rekoč iz žepa od državljanov, ki plačujejo RTV prispevek. To je do skrajnosti neprimerno, nesprejemljivo za javni zavod in do skrajnosti neodgovorno, kar pa je po sedaj veljavnem zakonu, ko je odgovornost povsem neoprijemljiva, tudi možno. Tisti, ki očitajo predlagatelju novega zakona slabe namene, želijo dejansko ohraniti neskladje obstoječega zakona z ustavo, želijo ribariti v kalnem z, kot sta javno ugotavljala in priznavala vidna člana opozicijskih strank, neprikritim političnim vplivom na RTV Slovenije oziroma kot je javno podkrepil to ohranitev političnega vpliva eden od članov opozicijske stranke z besedami, da hočejo vzeti RTV Slovenije nazaj. Če želijo - in sam verjamem, da - gledalke in gledalci Radiotelevizije, ki plačujejo prispevek, imeti jasno sliko o tem, kako deluje ta javni zavod, koliko stane minuta RTV programa, kakšno je finančno stanje, kam se bodo dejansko priključila sredstva od trgovanja z delnicami, torej, od posla s kakšnimi se javni zavod sploh ne sme ukvarjati. Če želijo gledalci in gledalke boljši program, potem je novi zakon o RTV Slovenija nujen in potreben. Predlog novega zakona tako ni samo evropsko primerljiv, ampak daje podlago za to, da bo možno javni radioteleviziji Slovenije delovati uspešno in v dobro vseslovenski javnosti. Verjamem, da bo državni zbor novi predlog zakona RTV Slovenije sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Besedo ima gospa Marjetka Uhan, Nova Slovenija. Prosim.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj v dvorani! Ponovno imamo v obravnavi predlog zakona o Radioteleviziji Slovenija zaradi zahtev državnega sveta. Javna predstavitev mnenj in večkratna obravnava v državnem zboru so doprinesle k izboljšanju predlaganega zakona. Iz razprav so bile podane zahteve po nepristranskem poročanju in celovitem informiranju ljudi o pomembnih dogodkih, zahteve novinarjev pa po avtonomnosti in neodvisnosti. Ker je to javni zavod, ki ga plačujejo državljani, mora delovati tako programsko kot finančno v njihovo korist. Dotaknila se bom le nekaterih novosti v zakonu, ki so pomembne. Ustanovljen je svet delavcev RTV in na sejo programskega sveta in nadzornega sveta bo vedno vabljen predstavnik sveta delavcev, in bo podal stališča zaposlenih do obravnavanega gradiva. Bistvena novost tega zakona je posebni nacionalni program, ki bo namenjen prenosu sej državnega zbora, sveta, delovnih teles kot vsem aktivnostim parlamenta. Volivci imajo pravico in željo, da so informirani o zakonodajni oblasti v celoti in ne samo o posameznih izsekih ali izrednih sejah državnega zbora. Z direktnimi in celotnimi prenosi sej si bodo lahko uporabniki ustvarili celovito podobo o delovanju parlamenta in ljudi, ki so jih izvolili. Novost v zakonu so sestava in naloge programskega sveta RTV Slovenija. Politiki, voditelji in visoki državni uslužbenci ne morejo kandidirati in biti člani v času opravljanja politične ali vodstvene funkcije vsaj še pet let zatem. V programskem svetu bodo 16 članov predlagali poslušalci in gledalci programov RTV na javni poziv: univerze, fakultete, društva, zbornice in drugi. S tem je dana možnost vsem uporabnikom, državljanom, da lahko direktno kandidirajo za programski svet, in v tej točki so zavzete tudi tiste skupine, ki jih zastopa državni svet, le da bodo lahko direktno kandidirali in ne prek posrednika. Potrdil jih bo državni zbor. Prav tako bo državni zbor potrdil pet članov z večino glasov vseh poslancev, ki jih imenujejo politične stranke. Dana je možnost, da kandidati prihajajo iz različnih regij, in to se nam zdi popolnoma normalno. Nadaljnje tri člane bodo predlagali zaposleni RTV, dva člana predsednik republike na predlog verskih skupnosti, enega člana imenuje Slovenska akademija znanosti in umetnosti in enega madžarska in enega italijanska narodna skupnost. Menimo, da je programski svet dovolj širok in odprt za vse zastopnike civilne družbe. V Novi Sloveniji pa pričakujemo, da bodo v svet predlagani in izvoljeni ljudje, ki so se s svojim znanjem, ugledom in dosežkom v družbi že izkazali in ki se bodo seveda spoznali na delo in vodenje javne radiotelevizije. Bistvena novost v novem zakonu je, da bodo morali člani programskega sveta obravnavati in upoštevati mnenje gledalcev in poslušalcev, ne tako, kot je dejal eden izmed udeležencev javne predstavitve mnenj, da je sedanja RTV pozabila komunicirati z javnostjo. Programski svet bo izbral generalnega direktorja na podlagi razpisa, ki bo zadolžen za programsko strokovno vodenje in finančno poslovanje zavoda. Z izbiro direktorja radia in direktorja televizije in s potrditvijo programskih urednikov ima generalni direktor možnost izbire ljudi, s katerimi bo moral zagotoviti učinkovito delovanje javnega zavoda, zagotoviti zakonitost poslovanja in uresniči pričakovanja porabnikov javnega medija. S tem mu je dana večja pristojnost, kot jo je imel dosedaj, obenem pa tudi večjo odgovornost. 11-članski nadzorni sveta zavoda dobi vlogo, ki običajno pripada nadzornim organom. Sprejme statut zavoda, bedi nad finančnim in programskim delom in nadzira zakonitost poslovanja. S predlaganim zakonom ne posegamo neposredno v samo delo novinarjev, ne kratimo jih neodvisnosti in avtonomnosti, seveda pa od njih pričakujemo, da poročajo nepristransko in celovito in da ne vsiljuje svojega mnenja in ne spodbujajo nestrpnosti. V Novi Sloveniji bomo ponovno podprli predlagani zakon. Mislimo, da je dober, da z njim dobijo uporabniki možnost sodelovanja in oblikovanja javne RTV. Kot že rečeno, pričakujemo urejeno poslovanje, pregledne finance, odgovornost generalnega direktorja pri zakonitosti poslovanja, kot tudi strokovno in profesionalno oblikovanje programov radiotelevizije v korist poslušalcev in gledalcev. Javna RTV je namenjena uporabnikom. Z novim zakonom jim damo možnost, da sodelujejo in oblikujejo podobo tega tako pomembnega medija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani član državnega sveta, spoštovane kolegice in kolegi. Iz obrazložitve državnega sveta, ki je izglasoval veto na zakon o radioteleviziji, lahko izluščimo, da se njihove pripombe nanašajo na dva vsebinska sklopa, ki jih obravnava predlog zakona o Radioteleviziji Sloveniji. In sicer prvič, na strukturo oziroma imenovanje članov programskega sveta javnega zavoda in drugič, na obravnavanje financiranja lokalnih, regionalnih in študentskih radiotelevizijskih programov s statusom posebnega pomena. Vsekakor gre za zelo pomembna sklopa o zakonu o RTV, vendar pa nas v Slovenski ljudski stranki moti, da je državni svet pri sprejetju sklepa o ponovnem odločanju državnega zbora o predlogu zakona zanemaril dejstvo, da se je na osnovi obstoječega zakona javni zavod Radiotelevizija Slovenija znašel v hudi finančni in pa organizacijskih težavah. To resno ogroža njegovo poslanstvo in negativno vpliva na stabilnosti javne radiotelevizije, gledanost ter kakovost programskih vsebin. Začudeni smo nad predlogom državnega sveta, da bi le-ta moral imeti svoje predstavnike v programskem svetu javnega zavoda Radiotelevizije Slovenije. Tukaj gre za kontradiktorno razmišljanje državnega sveta, ki pa po drugi strani pravilno navaja, da narava in pristojnosti, ki jih s predlogom novega zakona dobiva programski svet RTV Slovenija, nakazujeta potrebo po zastopanosti nepolitičnih, civilnih in strokovnih interesov pri odločanju o osrednjem javnem mediju. Tej ugotovitvi pa vsekakor bolj zadosti rešitev v predlaganemu zakonu o RTV Slovenija, in sicer v 17. členu, ki vsekakor daje možnost, da 16 članov programskega sveta predlagajo gledalci in poslušalci, s čimer je zajeta kar najširša množica predlagateljev. Vsekakor širša, kot pa če bi v programskem svetu sedeli predstavniki državnega sveta, ki pa so le predstavniki interesnih skupin. V fazi obravnave in usklajevanja zakona smo v Slovenski ljudski stranki še posebej opozarjali potrebno po večji zastopanosti lokalnih in regionalnih interesov v programskem svetu. Tako smo na matičnem delovnem telesu na naš predlog sprejeli amandma k šestemu odstavku 17. člena, ki povsem korektno omogoča zastopanost lokalnih interesov z določilom, da se pri imenovanju članov programskega sveta RTV upošteva tudi regionalna zastopanost različnih delov Slovenije. To vsekakor daje možnost za decentralizacijo tega organa, ki posredno prispeva k večji politični nevtralnosti. Državni svet je kot drugi razlog za vložitev veta na zakon o RTV navedel, da omenjeni zakon ne vključuje tudi financiranja lokalnih, regionalnih in študentskih radijskih in televizijskih programov s statusom posebnega pomena, kar naj bi se izvajalo s pomočjo 3% sredstev iz RTV prispevka. Prav takšen amandma je v fazi usklajevanja zakona vložila tudi Slovenska ljudska stranka, ki pa ga je v nadaljevanju umaknila, in sicer iz dveh razlogov. Po mnenju zakonodajno-pravne službe bi bil tak amandma ustavno sporen. Zato se mi zdi vztrajanje državnega sveta, da se za financiranje lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih programov s statusom posebnega pomena vključi v zakon o RTV, neupoštevanje zakonodaje. Drugi razlog, da smo na matičnem delovnem telesu ta amandma umaknili pa so bila zagotovila vlade, da bo problematika financiranja lokalnih in regionalnih RTV programov rešena v zakonu o medijih. Minister za kulturo je držal besedo in tako imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o medijih že na poslanskih klopeh. V obrazložitvi predloga navaja, da so lokalni in regionalni RTV programi pomembna dopolnitev nacionalnih RTV programov in se bo njihovo financiranje zagotavljalo prek sklada za medije, za katerega delovanje pa bo potrebno zagotoviti primerna sredstva letno iz državnega proračuna. V Slovenski ljudski stranki nas v državnem svetu z argumenti na osnovi katerih so vložili veto na zakon o RTV, nikakor niso prepričali, zato bomo danes ponovno glasovali za enkrat že sprejeti zakon o RTV-ju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka.
Gospod Anderlič, če dovolite bi jaz [[...]]
Vas lep prosim, besedo ima gospod Sašo Peče in nihče drug.
Gospod podpredsednik, najlepša hvala. Po oceni in po stališču poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je potrebno izhajati iz obdobja oziroma iz leta 1994. Iz tistega obdobja, ko je bil napisan osnovni, zaenkrat krovni zakon o radioteleviziji. Takrat so bile razmere v naši državi, predvsem na medijskem področju, popolnoma drugačne, kot so danes. Prevladoval je skorajda izključno en medij. In seveda temu primerno je bila napisana tudi zakonska osnova. Ampak z leti, ko se je spreminjala, modernizirala naša država, to je Republika Slovenija, se je tudi medijsko področje razširilo in naredilo nekaj korakov naprej. Torej, to je osnovni razlog, zakaj v naši državi potrebujemo nov, boljši, kvalitetnejši, predvsem pa času primernejši zakon. Po naši oceni so se vsi trije elementi, torej element strukture medijev, element števila medijev in predvsem vse ostale komponente, spremenile v tolikšni meri, da je potrebno na temu področju spremeniti zakonodajo, to je krovno zakonodajo. In če izhajamo iz potreb modernizacije, smo v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke skušali tudi novelo zakona spreminjati po naši oceni tam, kjer je to najpotrebneje. To je na področju kvalitetnega informiranja občank in občanov oziroma državljanov in državljank. Tako smo v vseh fazah zakona amandmirali zakon predvsem v tisti smeri, da se zagotovijo potrebni 3% za financiranje določenih programskih vsebin. Žal nam to ni uspelo. Minister je nekajkrat zagotovil, da bo primerna vsebina, ki bo zapolnjevala zahteve amandmaja, podpisanega s strani Srečka Prijatelja, Slovenske nacionalne stranke, bila zapolnjena v zakonu v medijih. Zaenkrat okoli tega lahko verjamemo ali pa tudi ne, res pa je, da je minister to obljubil. Pod črto tega se vsaj v okviru razprave državnega zbora in tam, kjer je razprava še bolj poglobljena, po naši oceni pa manj objektivna, torej v medijih, pojavlja konstanta, pojavlja eno in isto vprašanje, ki ga lansirajo tokrat eni, tokrat drugi, to je vprašanje politizacije RTV hiše. Jaz verjamem, da se ne bom zmotil, če bom rekel, da je bila ta hiša vedno spolitizirana, enkrat s strani prejšnje vladajoče večine in drugič oziroma verjamem, da bo tokrat drugače. Toda, tisti ki upa danes trditi, da bomo z novelo zakona vpeljali izključno politiko v hišo, ta se "prekleto" moti. Kar pomeni, da ne ve, da je bila politika v tisti hiši RTV prisotna že od leta 1994. Če kdo lahko z gotovostjo to poudari, smo to ravno predstavniki Slovenske nacionalne stranke, ki nismo imeli čisto nikoli vpliva na program, vsebino, karkoli, lahko rečemo tudi kadrovanje, v okviru RTV hiše. Najlepši primer temu in po naši oceni, primer, ki najlepše nakazuje politično ukrivljenost Radiotelevizije Slovenije, so različna tematska soočanja, kot je bilo eno izmed, mislim, da v letošnjem letu, ko je bil govor o ustavni pogodbi EU, kjer si programski delavci Radiotelevizije Slovenije, tisti, ki se odločajo, koga bodo povabili, koga ne bodo povabili, da bo predstavil stališča o ustavni pogodbi Evropske unije, pozitivna in negativna stališča, odločijo, da v soočenje, debatni krog, kakorkoli imenujemo, ne bodo povabili edine politične stranke v slovesnkem političnem prostoru, parlamentarnem prostoru, ki je nasprotovala evropski pogodbi. Kako si naj potem gledalec ustvari sliko, če se na RTV Slovenija odločijo, da ne povabijo niti tistih, ki so bili vedno evro skeptiki ali pa drugače rečeno, evro realisti. Kako naj gledalec dobi pravo sliko. Toliko o politizaciji RTV hiše. In še enkrat poudarim, naiven je tisti, ki misli, da politika ni bila od samega začetka prisotna v tem izjemno, izjemno, predvsem politično izjemno zanimivem institutu. V nadaljevanju je potrebno narediti, vsaj po naši oceni, in mi naredili, korak naprej od političnega egoizma. Po naši oceni je potrebno spremljati drug moment, ki bi ga pripeljala novela tega zakona. Torej ali bodo državljanke in državljani bolje informirani na podlagi novele zakona ali ne bodo. Če vam bo uspelo preskočiti ta politični egoizem in se boriti izključno za minutažo v okviru različnih informativnih ali zabavnih oddaj in če bomo imeli pred seboj izključno gledanje oziroma zadovoljevanje interesa, da so informacije, takšne kot nastopajo, nespremenjene, ne pri eni ali drugi politični stranki, in če bomo ocenili, da ta zakon prinaša to novost, potem ga je potrebno sprejeti. In po oceni Slovenske nacionalne stranke skorajda slabše, kot je bilo glede podajanja informacij, ne more biti. Res pa je po drugi strani, da je potrebno na tem področju izpostaviti dve do tri zadeve. Po naši oceni oziroma naša odločitev, torej odločitev Slovenske nacionalne stranke bo temeljila iz nekaterih plusov in pa minusov. Prvič, na željo nekaterih izmed vas, posameznikov v tej hiši, državnemu zboru, ki sedite danes tukaj v plenarni sobi, se je ustvarilo po naši oceni eno zelo krivično oziroma zelo krivičen pogled na državni zbor. To je to, da je to hiša sovražnega govora. To je to, da je to hiša ksenofobije, to je to, da je hiša zlobnih ljudi, da je to hiša nekultiviranih ljudi. Ampak to je političen interes posameznih političnih skupin, da se ustvari v javnosti tovrstni pogled. In ob temu je obstoječa RTV hiša močno pripomogla. Ampak pripomogla je s tem posamezni politični opciji oziroma dvema, ki se nikakor ne moreta sprijazniti, da sta izgubili odločujoč vpliv in da iščeta nekaj, s čimer bosta lahko dopolnili ustrezen medijski prostor. In ker jim to uspeva na tisti najcenejši način, to je to, da se poskuša lastno hišo, državni zbor razkreditirati do konca. Po moji oceni se to ne bi smelo dogajati. Po moji oceni tovrstni politični igri ne bi smela slediti Radiotelevizija Slovenija. Po naši oceni bo temu, upamo, vsaj delno konec. To je dober razlog, da se zakon podpre tudi v tej, tako imenovani četrti fazi. Po drugi strani je pa res, kar je bilo izpostavljeno nekajkrat s strani kolega Boštjana Zagorca in pa Srečka Prijatelja, da je škoda, da nismo naredili pomembnejšega koraka naprej, ravno kar se tiče financiranja posebnih programov. Torej tistega triodstotnega financiranja, ki bi omogočal, da bi posamezni programi z določeno vsebino, bili financirani skozi to obvezno davščino, kar navsezadnje plačevanje RTV prispevka tudi je. Torej odločitev Nacionalne stranke bo v rokah posameznikov. Vsak izmed poslancev se bo odločil individualno, kar pomeni, da nočemo zavzeti enotnega političnega stališča, in s tem vplivati na program hiše. Eni izmed nas, torej izmed poslancev Slovenske nacionalne stranke, težimo k objektivnosti. In tej objektivnosti bo po naši oceni zadostil tako imenovani novi program, kjer se bodo lahko - tisti, ki jih zanima seveda - državljani in državljanke ogledali dogajanje v parlamentu, kjer bodo dejansko lahko absorbirali informacijo tako, kot je bila podana, in ne taka informacija, kot je bila podana na željo LDS ali Združene liste - torej izkrivljeno informacijo. Informacijo, ki bo močno podčrtana s tako imenovano pripisujočo ksenofobijo, nestrpnostjo in podobnimi stvarmi. Moja odločitev bo za zakon. Ravno zaradi tega, ker se mi zdi, da je več kot greh, da nekateri poskušajo cel program stranke, celotno vsebino svoje stranke, utemeljevati oziroma krepiti na podlagi laži, ki jih izreče in pozneje prek svoje vezi spravijo v odlomkih v medije, v odlomkih, ki so seveda iztrgani iz konteksta. Po naši oceni oziroma po moji oceni bo ravno tovrsten program omogočal, da ne bo več možno politično manipulirati, kar ste uspešno počeli, ne samo zadnjega pol leta, odkar ste izgubili oblast, ampak kar ste počeli vse od leta 1994 naprej, od osnovnega, krovnega zakona na tem področju. Kakor sem povedal pa, vsaj kolikor sem se pogovarjal s poslanci v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, pa marsikoga izmed mojih kolegov moti, da zakon ni še boljši, kot je. Da zakon ne zadostuje tistemu, pa recimo enemu pomembnejšemu delu, to je triodstotnemu financiranju. Tiste poslance bo vodila odločitev proti zakonu. In dovolite, da se na koncu dotaknem še zahteve državnega sveta kot institucije, kateri, vsaj v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ne pripisujemo kakšne kredibilne zakonodajne funkcije. Po naši oceni je državni svet ena izmed tistih institucij, ki je izključno namenjena sama sebi in mogoče namenjena tudi temu, da se miselnost o izjemni demokraciji v naši državi, kako smo seveda vse najboljši vse povprek, razvija med državljankami in državljani. Ampak potrditev teh mojih besed, mislim, da je tudi osnovni argument državnega sveta, kaj njih moti. Njih moti oziroma njim je nesprejemljivo, da nimajo vpliva na oblikovanje programskega sveta. Zelo egoističen kriterij. Ne da bi jih motilo karkoli izjemno pomembnega, kar je v tem zakonu drugega, ne, pač pa izključno to, da nimajo vpliva na oblikovanje programskega sveta. Kar se zahteve državnega sveta tiče, je treba povedati, da v Nacionalni stranki že dolgo težimo, da bi bilo treba državni svet sploh ukiniti; da bi morali imeti jasno delitev oblasti, torej izključno na zakonodajno, izvršno in sodno. Da bi jasno vedeli, kakšni so zakonodajni postopki v naši državi in da ne bi prihajalo do mešanja komponent oziroma mešanja akterjev v okviru zakonodajnega postopka. Torej, stališču državnega sveta se v Nacionalni stranki ne moremo prikloniti oziroma mu ne moremo dati prav. Če bi izbrali drugo pot, še mogoče. Po naši oceni pa je tudi ta izglasovani veto v okviru državnega sveta in posredovan nam v državni zbor samo še en dokaz, da je državni svet institucija, ki skrbi izključno za svoje lastne interese in ne za tiste interese, skozi katere je bil ustanovljen, torej za interese delojemalcev, delodajalcev in ostalih segmentov v naši družbi. Toda, kakor sem povedal, odločitev poslancev Slovenske nacionalne stranke je v njihovih rokah. Osebno bom pa ravno zaradi potrebe po objektivnosti dogajanja v tej hiši novelo zakona podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič, DeSUS.
Spoštovani gospod minister, predsedujoči, kolegice in kolegi! Demokratična stranka upokojencev bo zakon podprla, ker je po desetih letih terjal spremembe in dopolnitve, o katerih bodo nazadnje odločili volivci, ker smo slišali, da je napovedan referendum. Glede na javno razpravo pa ima slabo popotnico. Prav tako ni dobra popotnica odložilni veto državnega sveta, ker je mogoče izpodbijati in oporekati argumentom, na katerih veto temelji. To govorim zato, ker se naša pričakovanja, da bo zakon doživel vsaj kakšen bistven popravek, niso v celoti uresničila. Naša poslanska skupina ima glede tega srečo, da ob podpori temu zakonu ne bo delovala v nasprotju s programom stranke, v katerem so za nas druge vsebine pomembnejše. Naši volivci večinsko sicer gledajo televizijo, pri čemer jih zanima predvsem, kakšen je program in koliko to stane, manj pa, kdo sedi v svetu javne hiše RTV in kateri organ ga nadzoruje. Upali smo, da bo prišlo v programskem svetu do regionalne pokritosti, kar je predlagala Slovenska ljudska stranka. Glede tega smo kasneje dobili zagotovila, da bo pri izbiri članov nadzornega sveta mogoče to pomanjkljivost ublažiti, če ne odpraviti. Nenavadno je tudi to, da ima nadzorni svet hkrati upravljavska in nadzorna pooblastila, pa še kaj. Glede financiranja lokalnih medijev, za katere smo želeli, da bi se rešili v tem zakonu, smo dobili zagotovilo, da bo rešeno v posebnem zakonu, ki je že pripravljen. Tako da mislimo, da je vsaj ta pomanjkljivost pokrita na ta način. Predlagatelj pravi, da je zakon dober, mi pa mislimo, da pač ni odličen. Ker gre za televizijo, se bo to kmalu pokazalo. Sporočilo volivcem, da je zakon dober, razumemo tudi kot obljubo volivcem, s katerimi se ni šaliti. DeSUS je koalicijska stranka, katere poslanci smo v tej dvorani zaradi onih zunaj, za katere želimo nekaj storiti. Zato bomo zakon podprli, ker ocenjujemo, da vendar ni tako pomemben, da bi zaradi tega postavljali na kocko sodelovanje v koaliciji in cilje, ki jih želimo v njej uresničiti za ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Branko Grims, SDS.
Še enkrat prav lep pozdrav. Najprej za osvežitev spomina, zakaj je pravzaprav prišlo do predlog za novi zakon. Vsi se boste spomnili, da je vlada v svoji utemeljitvi opozorila na dogajanja, ki bi morala skrbeti vsakega demokratičnega posameznika v tej državi, o dogajanju na RTV Slovenije v minulem obdobju od leta 1994 naprej, ko je bil v veljavi obstoječi zakon o RTV Slovenija. V prvi vrsti je opozorila na nekaj, kar je nezdružljivo z demokracijo, na poskuse cenzure na javni radioteleviziji. Najbolj znan primer tega, vsi dobro poznate, poskus preprečitve predvajanja oddaje Zamolčani, Moč preživetja gospoda Jožete Možine. In ker je ta avtor za to oddajo prejel kasneje najvišja priznanja, je seveda očitno, da je bil ta poskus ideološko oziroma politično motiviran. Kasneje se je dogajalo še marsikaj. Vsi veste, da so hodili uredniki po navodila k ministrom LDS. Znana primera sta na primer, ko je gospod Gerič pripravil poročilo o tem, kako je takratna vlada LDS zavajala v zvezi z letalom, mu je urednik po posvetu z enim od ministrom LDS-a seveda poskušal preprečiti to predvajanje in je dejansko za osrednji dnevnik tudi uspel. Toda kasneje zaradi še kako utemeljenega upora novinarjev je moral popustiti in ta novica, ki je bila brez dvoma pomembna za davkoplačevalce, saj gre za njihov denar, je ugledala luč sveta. Podobno je znano, ko je šlo za posamezne referendume, za vsebinske odločitve, ko je vendar volivkam in volivcem prepuščeno, da na osnovi prejetih informacij sami neposredno odločijo o neki vsebini posamezne politike. Tudi takrat so hodili spet iz RTV Slovenija uredniki, torej tisti, ki bi morali skrbeti za neodvisnost televizije, po navodila k ministrom LDS-a. Primer, ko je šlo za referendum o oplojevanju zdravih samskih žensk, je to storil odgovorni urednik informativnega programa in potem na silo uveljavljal ta navodila, ki jih je prejel od LDS v program, zaradi česar je celo odstopila voditeljica, določena za vodenje oddaj oziroma soočenj v času te referendumske kampanje. LDS je tudi s spremembo zakona leta 1999 grobo posegla v pravice novinarjev, skratka vseh, ki sodelujejo pri nastajanju programa, ker jim je vzela možnost njihovega soglasja v postopkih imenovanja ključnih oseb, torej odgovornih urednikov. Takrat oziroma leto kasneje je, tedaj še kot novinar RTV Slovenija in vodja takratnega združenja novinarjev, gospod Uroš Slak zapisal v Delu: "LDS je s tem dokazala, da je edina stranka v Sloveniji, ki hoče vladno radiotelevizijo in jo tudi vzpostavlja." Zanimivo je, da sta za to najbolj odgovorna, tista dva, ki sta bila takrat minister in državna sekretarka in sta predlagala in zagovarjala take grobe posege, grobe posege v novinarske pravice v tem državnem zboru in sta bila sedaj v minulih mesecih neskončno glasna pri zagovarjanju novinarske svobode, kar je zelo zanimiva. Sicer pa, z leti se lahko človek tudi spremeni. Vendar, kar je pomembno. Poglejte, v zadnjih dneh je v celotni opoziciji le prišlo do premika, do premika tem, kjer je to najbolj pomembno. Prvi je ta pomemben korak storil predsednik Socialnih demokratov, nekdanje Združene liste, gospod Borut Pahor. In je opozoril, da razmere, ki jih je povzročil sedaj veljavni zakon o RTV Slovenija, res nikakor niso združljive z demokratičnim pojmovanjem javne radiotelevizije. V pismu, ki ga je poslal predsedniku Liberalne demokracije, je zapisal: "Ko boste agitirali med ljudmi za referendum, daj spomni se, dragi Tone, kako velik vpliv je imela tvoja stranka - LDS torej - nanje cel čas tranzicije, z zakonom ali mimo njega." Na te državniške besede, ki prvič omogočajo, da stvari stanje v slovenskih medijih poimenujemo vsi s pravimi izrazi, se je seveda odzval tudi gospod Rop in je odpisal nazaj, da je na čelu javne radiotelevizije vendar predsednik stranke, ki ji pripada Pahor, oziroma kot je dobesedno zapisal, "ko so zapisali, da je na čelu bivši predsednik politične stranke, niso mislili na mojo stranko." To iskreno priznanje je zelo pomembno, ker omogoča torej, da se stvari poimenuje s pravim imenom, in torej išče tudi prave rešitve. Žal je s strani enega od poslanskih kolegov bilo to potem pospremljeno z besedami, da gre za Grimsove neumnosti. Ampak žal, jaz sem samo citiral besede predsednikov obeh strank in moje besede niso mogle biti ne bolj pametne ne bolj neumne od njihovih besed, saj je šlo za točen citat. Vsekakor pa sem prepričan, da tega kolega ni motilo to, da so besede bolj ali manj pametne, ampak to, da so bile izrečene resnice. Kajti resnica, kot vemo, včasih tudi boli. Vsekakor je iz tega jasno, da je ne samo naša pravica, ampak da je celo ustavna dolžnost vlade in parlamenta, da storita vse, da se zagotovi državljankam in državljanom objektivnejši pogled. To se pravi, da se v celoti uresniči tista ustavna pravica do celovite informacije, do informacije, ki bo torej osvetljena z različnih strani. In to, s tem namenom je želela storiti tudi vlada in je zato predlagala zakon, ki je bil v dopolnjeni obliki že izglasovan. Če kdo še vedno dvomi, bi spomnil na razpravo pred samo nekaj 10 urami, ko je bilo ogromno rečeno v tem državnem zboru o korupciji. Sedaj pa dovolite, da jaz vas nekaj vprašam. Poglejte, če je pod krinko civilne družbe bil lahko na čelu javne radiotelevizije dvakrat izvoljen predsednik oziroma bivši predsednik politične stranke - ali ni to čista politična korupcije? In če je na čelu ključnega organa sveta RTV, ki odloča tudi o financah, oseba, ki je hkrati tudi vodja oziroma na čelu organizacije olimpijskega komiteja, ki tudi poslovno sodeluje z javno radiotelevizijo - ali ni to sistemska korupcija? In če je za povrh na čelu nadzornega organa tistega, ki bi moral ja to nadzirati, nekdo, ki je direktor pač enega od "media poolov" - ali ni tudi to sistemska korupcija? Vsekakor pa, tudi če ni, je to očiten konflikt interesov, konflikt interesov, ko je človek razpet med interesoma dveh različnih organizacij, ki jima pripada, in ta konflikt interesov bo po novem zakonu v celoti odstranjen, ker se takega stanja po tem zakonu ne bo več moglo vzpostaviti. S tega vidika je novi zakon izrazito evropsko primerljiv, kajti tudi Evropa zahteva, da se konflikt interesov odstrani. Poleg tega pa je zakon evropsko primerljiv in tudi edino ustrezen tudi z vidika tega, da jasno ločuje med tem, kaj je javna služba - in se torej lahko financira iz denarja naročnikov oziroma plačnikov RTV prispevka - med tem, kar je pač tržna dejavnost, iz katere se lahko sicer tudi financira program, je to dopuščeno javni radioteleviziji, nikakor pa se ne smejo več sredstva iz naročnine prelivati v tržne dejavnosti, kajti to vse druge subjekte na trgu, ki se ukvarjajo z enakim poslovanjem, postavlja v neenakopraven položaj. Sedanje rešitve v tem obstoječem zakonu, ki sedaj velja, niso ustrezne s tega vidika. Za podobne rešitve so proti nekaterim državam vložene tožbe pred institucijami EU, tudi proti Nemčiji, če hočete, ki ima v nekaterih delih zelo podoben rtvjevski zakon, kot je naš. Torej je tudi iz tega razloga nujno, da se nov zakon čim prej sprejme in uveljavi. Tretji razlog pa je seveda ustavnopravne narave. Spomnil bi vas, da je ustavno sodišče ugotovilo, da je sedaj veljavni obstoječi zakon o RTV Slovenija v neskladju z ustavo, ker ni urejal vprašanja svetov delavcev. V novem zakonu je tudi to ustrezno urejeno, vnešeno je besedilo, ki so ga v svetu delavcev, ki je bil sedaj ves čas pod vprašajem, na javni radioteleviziji predlagali sami. To se pravi, tudi v tem delu je vlada v celoti sledila željam in potrebam tistih, ki jih ta zakon najbolj prizadeva, torej, potreben zaposlenih na javni radioteleviziji. Opozoril bi, da ta rok za uveljavitev pač že teče in da je torej tudi to razlog za čimprejšnjo uveljavitev novega zakona. Za ravnanje SDS je torej ključnega pomena, da imamo evropsko primerljiv zakon, zakon, ki bo omogoča več demokracije v tej državi, ki bo omogočal, da bo medij bolj odprt, ki bo omogočal, da ljudje prejmejo več informacij in osvetljenih z različnih stvari, in predvsem v SDS smo prepričani, da RTV Slovenija nikoli več ne sme biti organizirana tako, da bo še naprej predmet prepira med predsednikoma dveh političnih strank LDS in SD, katera od teh dveh jo bolj ostro politično obvladuje. Televizija mora biti res prava javna radiotelevizija, torej od vseh državljank in državljanov in z enakimi merili za vse. Zato bomo seveda zakon ob glasovanju podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca, LDS. Prosim.
Spoštovani minister! Mednarodni inštitut za tisk, svetovno združenje urednikov, svetovno združenje vodstvenih kadrov s področja medijev in vrhunskih novinarjev, organizacija za medije jugovzhodne Evrope, predsednik Republike Slovenije, združenje evropskih televizij, globalna iniciativa za svobodo izražanja, institucije Sveta Evrope, odbor za medije evropskega parlamenta, mirovni inštitut, z večinsko strokovno, družboslovno in novinarsko javnostjo, slovenski center PEN. Več kot 1200 podpisnikov civilne pobude za predhodni zakonodajni referendum z gospodom Sedmakom na čelu, združenje programov posebnega pomena pri Gospodarski zbornici, politični stranki opozicije, zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Veto državnega sveta. Vsi so rekli ne. Vsi so opozarjali na nevarnosti omejevanja avtonomije javnega medija. Danes je zadnja možnost za premislek. Danes je še zadnja priložnost, da zaustavite presojo vseh, za svobodo izraženih omejevanih rešitev izven državnega zbora. Sicer bo teža vaše odgovornosti velika. Če odmislimo vrsto vsebinskih in tehničnih pripomb ter predlogov, ki jih je v procesu sprejemanja zakonodaje neuspešno, ampak z argumenti, uveljavljala opozicija, lahko najpomembnejše in nesprejemljive rešitve strnemo v naslednje najbolj sporne točke. Izpostavila jih bom samo nekaj; način imenovanja članov programskega sveta in nadzornega sveta, neustrezne razmejitve pristojnosti med programskim in nadzornim svetom, nejasna in, poudarjam, unikatna ureditev delovanja financiranja programa, namenjenega prenosom parlamentarnih sej državnega zbora in neurejeno delovanje programov s statusom posebnega pomena.
Oprostite. Gospa Širca. Vas prosim lepo, gospa Širca ima besedo.
Hvala. Na spornost sestave in imenovanje članov programskega sveta in na izključitev financiranja programov posebnega pomena je opozoril tudi državni svet. In o tem je danes govora. Dobil je odgovor, da bodo ti programi, govorim o slednjih, o tako imenovanih programih, ki smo jih kar poimenovali "programi iz treh odstotkov". Skratka, državni svet je dobil odgovor, in tudi vsi ostali, da bodo ti programi urejeni v drugem zakonu, zakonu o medijih. Naj ob ureditvi statusa programov posebnega pomena na lokalni in regionalni ter študentski ravni opozorimo na past, ki prihaja v obliki zakona o medijih. Ta naj bi namreč rešil to, kar zakon o RTV, predmetni zakon ne rešuje. Vlada je te dni poslala v eter, v orbito sporočilo, nekaterim na mizo, da bo vprašanje financiranja teh programov rešeno v medijskem zakonu s pomočjo sklada za medije. Sodeč po mnenjih tistih, ki so o predlogu pisali v javnosti, na spletnih straneh bo - kako slučajno - šele po današnjem glasovanju. Skratka, naj bi o financiranju teh programov odločalo telo, in sicer s parlamentarno, politično večino oblikovano telo, ki ga bo imenoval državnozborski Kviaz. Domneva, da bodo tudi ti programi nadzorovani, je logična. Vprašanje tudi je, koliko sredstev bo za njih sploh na voljo, če bo vlada v bodoče iz tega medijskega sklada financirala tudi tiskane in druge elektronske vsebine, mogoče nov časopis. In jasno je, da hoče imeti pod nadzorom tudi tiskane medije. To je opazno iz dogodkov vseh teh dni, še posebej včerajšnjega. Toliko o vprašanju, ki si ga je državni svet postavil v zvezi z znanimi 3% za programe posebnega pomena, ki jih zakon o RTV ne ureja. In toliko v opozorilo tistim, ki ste umaknili amandmaje, s katerimi naj bi se to saniralo. Saniralo se bo, spoštovani kolegi, toda pod nadzorom vlade. Drugo vprašanje, ki ga je problematiziral državni svet, se veže na politizacijo programskega sveta. Še več, ne samo na to. Veže se tudi na pravni vidik imenovanja in oblikovanja tega sveta. O tem je, spoštovani predsednik odbora, izrazila velike pomisleke tudi državnozborska služba za zakonodajo in o tem poroča tudi odbor, pa danes nismo slišali. Skratka, pravni vidik imenovanja tega telesa je zelo pomemben. Svetniki opozarjajo namreč na iste pomanjkljivosti, kot smo opozarjali že sami. Kaj se bo zgodilo potem, ko bo lahko na stotine posameznikov predlagalo svoje kandidate in jih naslovilo na državnozborski Kviaz? Govorim o kandidatih za programski svet. Po kakšnih kriterijih bo en kandidat boljši od drugega? Kaj bo pomenilo in kaj bo merilo, da bo nekdo bolj kredibilen od drugega? Kdo bo razsodnik? Ali je sploh potreben razsodnik, ko je odločujoča politična večina tisti pravi razsodnik? In še naprej, spoštovani kolegi: Katera dokazila bodo tista, ki bodo merilo izbora? Članske izkaznice, rojstni listi, dosjeji? Ali pa arhivi iz sosednje, najbrž takrat že sosednje državnozborske pisarne, ki jih bo najbrž po gospodu Dragu Kosu prevzela kolegica Tavš? Če v Liberalni demokraciji Slovenije pri imenovanju članov sveta postavljamo pod ključni vprašaj politizacijo, ne želimo odmisliti tudi pravnega vidika, ki bo privedel do popolnega hendikepa pri oblikovanju programskega sveta. Razen, če se ne bo pri oblikovanju pojavil znani fenomen oziroma če ne bo programski svet oblikovan po že poznani formuli, ko bo kakšno matematično društvo predlagalo prave ljudi in v pravi količini. In vemo, da je za oblikovanje programskega in nadzornega sveta prava količina tista, ki jo določa politična večina. Povsem nekaj drugega je predlog, ki smo ga na odboru za kulturo predstavili v obliki ponudbe in ga danes ponavljamo. Takrat ga niste slišali. Ampak danes je pomembno, da ga še enkrat ponovimo, ker, kot bi rekel predstavnik državnega sveta, državni zbor je mogoče celo sposoben pobota. Strinjam se. Skratka, predlog, ki ga je posredoval Mirovni inštitut in je oblikovan s pomočjo analitikov in poznavalcev evropskih sistemov, pomeni, da bi 13 članov programskega sveta sestavljali predstavniki reprezentativnih združenj, imenovani na javnem, transparentnem in diskusiji podvrženem postopku. Seveda poleg ostalih članov, kot so predstavniki SAZU-ja, verskih skupnosti, univerz, sindikatov, novinarjev, itd. In delavcev RTV seveda. Spoštovani! Današnje glasovanje bo preizkus zrelosti demokracije. Predlagatelji zakona trdite, da bo ta zakon omogočil državljanom in državljankam dostop do objektivnih informacij in da bo omogočil javno radiotelevizijo. Ali je nekaj lahko javno, če je v rokah politične večine? Ali je nekaj lahko javno, če je obvladljivo s političnim interesom? Ali je lahko nekaj javno, če je nadzorovano? Med šestimi zahtevami tako imenovane državljanske pobude, nekaj je treba storiti, ki jo je Janez Janša predstavil, mislim, da marca 2003, se je glasila tudi ena takole: "Zahtevamo drugačno shemo o nacionalnem mediju tako, da se oblikujeta dva programa. Na enega naj ima vpliv vladna struja, na drugega opozicija." Ta ideja se nam je zdela takrat blago rečeno nenavadna. Da je bila demagoška, pa potrjuje ta zakon, ki te ideje ni povzel, četudi je bila takrat opravičena z razlago, da je tako urejeno v nekaterih drugih evropskih državah. Vlada Janeza Janše je povzela nekaj drugega. Povzela je drug model, od katerega beži vsaka evropska demokratična družba. To je model enega programa, ne dveh, to je model enega programa, enega pogleda in enega nazora. To je program, na katerega ima absolutni vpliv trenutna ali katerakoli vladajoča struja. In to je model, kjer se uredništvo televizije prenese na vlado. Spoštovani! Dejansko novi zakon premešča RTV Slovenija iz Kolodvorske na Gregorčičevo ulico. Uredništvo dobiva nov dom. Ne na Šubičevo, na Komenskega, na Gregorčičevo, na Komenskega, vsekakor na Kolodvorsko ne. Sicer pa, javna televizija je že v postopni fazi prevzema. Tiho se oblikuje novo vodstvo. To veste. In tiho se nabira bodoče člane programskega in nadzornega sveta, strah pa že deluje. Proces torej poteka in lahko ga še preprečimo. Lahko ga še preprečite tudi z današnjim glasovanjem. Mi bomo poskusili narediti vse, da ta zakon ne bo sprejet.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, socialni demokrati. Prosim.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo ob ponovnem odločanju glasovali proti sprejemu zakona o RTV. Ponovna razprava in odločanje o zakonu o RTV je priložnost, da vlada še enkrat resno razmisli o vsebini zakona, o strokovni in politični polarizaciji, ki so jo nekatere rešitve v zakonu povzročile po krivdi predloga, ki ga je dala vlada, o resnih pomislekih, ki so jih glede posledic, ki jih lahko v sprejem tega zakona ima na uveljavljanje načela javne in neodvisne RTV Slovenije, izrazili svetovna javnost, novinarska društva v Sloveniji in predstavniki mednarodnih združenj in civilne družbe. Obregniti se ob vse te na ta način, da se pove, da nič ne vedo in da so dobili prišepetane svoje poglede, je skrajno ignorantsko. Da razmišlja o tem, zakaj vztraja pri predlaganem zakonu, čeprav je jasno, da bi bilo glede upravljanja javne RTV potrebno večje soglasje o tem, da zagotavlja njeno, kar se da veliko avtonomijo in neodvisnost. V opoziciji in tudi v vladni koaliciji trdimo, da si to želimo. Zakaj potem ne moremo poiskati skupne rešitve, ki bi enim in drugim dajala nekaj zagotovil, da bo to res? Ne, predlagate rešitve glede katerih vsa stroka in vsa novinarska javnosti pravi, da ne bodo povečali neodvisnosti javne RTV. Samo vi v to verjamete, nihče drug. Ali je to dovolj velik dokaz za spremembo zakona? Končno, da se pove, da bi se dalo s sestavom in načinom volitve organov v zavodu oblikovati takšen način imenovanja nadzornih organov oziroma organov upravljanja zavoda, da v njih ne bi bil zagotovljen dominanten vpliv politike, da ne rečem dominanten vpliv aktualne politike, tiste, ki v tem momentu vlada. Potrebno bi bilo soglasje, da ob odločanju in izvajanju uredniške politike, predvsem njenega aktualnega politične programa, RTV ostaja in je vedno sposobna in pripravljena upirati se dnevnopolitičnim pritiskom in poskusom vseh političnih strank, da se ji zagotovi njihov večji vpliv in prijaznejša podoba. Primeri, ki so bili danes povedani, se lahko nizajo še in še. Mnogi od nas, jaz osebno tudi sebe ne bom izključil, smo kdaj kakšnemu novinarju rekli, da bi rajši videli več svoje prisotnosti v medijih. Kdorkoli se temu čudi, je debel lažnivec. Ne upa priznati, da je to stalna praksa delovanja politike, vendar ni "catch" v tem. "Catch" je v tem, da se nevgradi v sistemu odločanja takšen sistem, v katerem bo odločanje politike postalo dominantno in v katerem bodo kadri tako kompatibilni z vladajočo politiko, da se ne bodo upali več upreti in reči, oprostite, mi imamo svoje kriterije, po teh kriterijih pripravljamo tudi politični program in po teh kriterijih tudi ocenjujemo, kdo je vreden nastopa na javni RTV, kdo pa tega ni vreden. Da bodo torej ostali na RTV še novinarji, ki se bodo borili za neodvisnost, ki se bodo pripravljeni upreti pritiskom, ki bodo vedno, so bili in vedno bodo. Tega po vašem smehu, drage gospodične in gospodje, vidim, da sploh ne razumete. Ali imate toliko debelo kožo, da enostavno ne verjamete, da je to realno življenje, ali ste toliko prepričani v svoj prav, da je treba oblikovati, tako televizijo, ki bo samo za vas govorila, kako ste dobri in kako imate vedno prav? Poglejte, kar zadeva dosedanje ravnanje. Res je, bile so razprave o tem, ali je sedanji zakon dober ali ne. In nikogar, tudi v tem državnem zboru, tudi ne s strani poslanske skupine Socialnih demokratov, vključno z njegovim predsednikom, ni bilo, ki bi rekel, da je sedanji zakon dober. Toda hkrati so debele laži, sprenevedanja in tudi neumnosti, kdor trdi, da je naš predsednik rekel, da ni nujno potreben sprememb, in da ni naš predsednik rekel, da je sedaj predlagani zakon slabši od obstoječega. Slabši je, ker daje manj pravic in manj neodvisnosti javni RTV. In to je korekten prikaz stališč. Ne pa enostranski, tako kot komu prija in odgovarja. Končno bi bilo prav, da bi vladne stranke, ki še sedaj opozarjajo, ali pa bodo, na stroške referenduma, le razmislile, ali ni sedaj ob vetu, ki ga je dal državni svet, priložnost, da se zakon ne potrdi s 46 glasovi in da se doseže v krajšem času možen dogovor vladajoče koalicije in opozicije o tem, kako bi bilo mogoče pripravljeni zakon samo v nekaterih točkah spremeniti. Vemo namreč, da je bistvo, kjer se razlikujemo, način izvolitve, sestava in pristojnosti nadzornih organov. Da je bistvo morda, ali tretjemu programu zagotavljamo dovolj veliko avtonomijo, ali ga želimo narediti za državni program. In tretje, ali in na kakšen način zagotoviti tudi sofinanciranje posebnih študentskih lokalnih in regionalnih programov. Glede vsega ostalega, velikih razlik ni. Samo prav glede tega so pa tako velike razlike, da bi bilo prav o zakonu razmisliti ponovno. Ne morem razumeti, da o nobenem od teh vprašanj vlada doslej ni rekla ničesar. Niti ni dodatno utemeljila nujnosti sprejemanja tako spolitiziranega in kontroverznega zakona. Cilj je lahko samo takojšnja podreditev javne RTV. Drugega ne more biti. Argumenti, ki jih je kot odgovor vlada navedla državnemu svetu, seveda ne morejo zadostiti temu kriteriju. Vlada najprej pokaže, da ne pozna ustave in poslovnika državnega zbora. Prosim in svetujem, da svetovalci za ustavna vprašanja koalicije ministra podučite, saj državnemu svetu očita, da zaradi nekaj določb zakona, s katerimi ne soglaša, predlaga veto o zakonu v celoti. Kdor je prvi kurz ustave in parlamentarne ureditve opravil, ve, kakšne so razmere, in da glede na položaj, kakršnega ima državni svet, drugače ne more storiti. Zato je taka izjava, zapisana v stališčih vlade, sramota in skrajna ignoranca, ki sicer velja za cel postopek sprejemanja tega zakona s strani vlade in vladajoče koalicije. Potem se vlada sklicuje na nujnost uveljavitve ustavne določbe o sodelovanju delavcev pri upravljanju zavoda, ne pove pa, da ta določba za nikogar ni sporna in da bi jo v vsakem zakonu bili pripravljeni skupaj uveljaviti kdajkoli. Nadalje meni, da ne bi bilo lepo, če bi bil državni svet posrednik za določanje, kdo je predstavnik civilne družbe, pri tem pa debelo zamolči, da sedaj zakon predlaga, da je posrednik za določanje, kdo je predstavnik civilne družbe, ne samo za pet, ampak kar za vseh 16 njegovih članov državni zbor. Torej državni zbor je lahko posrednik, državni svet ne more biti. Državni zbor je lahko posrednik za 16 članov, državni svetniki za 5 ne. To je lahko stališče, samo zberite kakšen pameten, pa užiten argument, ne pa stvari govoriti, ki nimajo nobene zaveze. Prav je tudi, da ustavno sodišče ne dopušča, da bi bil točno določen del prispevka naročnikov lahko namenjeni za sofinanciranje programskih vsebin lokalnih, regionalnih, študentskih in neprofitnih radijskih in televizijskih programov s statusom posebnega pomena. Berite odločbo ustavnega sodišča. Govori o tem, da dokler je v zakonu o RTV prispeveku namenjen izključno samo financiranju RTV, ga ni mogoče z nekim drugim zakonom prekanalizirati tudi kam drugam. Če pa boste, tako govori, poslanke in poslanci ob tehtnih razlogih šteli za potrebno, da se del tega prispevka v zakonu o RTV nameni tudi za javne programe prej navedenih vsebin, je to mogoče. Tako je treba brati to odločbo. In zdaj je predlagano, da se del tega nameni za lokalne, študentske in regionalne programe. Tem vprašanjem, ne pa potvarjanju dejstev in sprevračanju vsebin iz pisem obeh predsednikov, bi se morala posvetiti resna koalicija. Morda pa je še čas. Morda bo predsednik vlade, ki je v nastopnem govoru ponujal roko sodelovanja opoziciji glede vprašanj nacionalnega pomena, le predočil svojemu ministru in poslancem koalicije, da javna RTV ni lovski plen zmagovalcev na volitvah, temveč eden od temeljev demokratičnosti naše družbe, ter jim predlagal, da sedejo za skupno mizo, tudi z opozicijo in civilno družbo, ter še enkrat ocenijo, ali res ne obstoji možnost za vsebinsko sprejemljiv kompromis. Socialni demokrati smo pri tem pripravljeni sodelovati. Morda, upam, da ne, bo referendum rešil ta vprašanja. Morda vam bo dala misliti tudi današnja odločitev ustavnega sodišča v zvezi z zakonom o javnih uslužbencih. Če nič drugega, vam pove, da tudi sedanja vladajoča koalicija ni nezmotljiva. In da je vredno, da o vprašanjih, kjer so različni pogledi, obstaja pripravljenost o teh pogledih iskati skupne rešitve, ne pa arogatno, z nasmeškom, ne da bi sploh bili pripravljeni poslušati kogarkoli, naprej sprejemate rešitve, ki so sporne. Upam, da ne bo treba tudi glede tega zakona iskati te poti. Hvala.
Hvala lepa. Prosim gospod Grims.
Hvala. Glejte, gospod predsedujoči, imam samo prošnjo, ali bi lahko službe zagotovile, da bi vsi poslanke in poslanci prejeli zdaj na klop predmetno sodbo ustavnega sodišča. Ta je iz februarja leta 2004, v kateri je zelo jasno zapisalo, da je možno deliti RTV prispevek samo na podlagi poglobljene analize, s katero bi se dokazalo, da odvzeta sredstva ne bi vplivala ne na samostojnost javne radiotelevizije niti na kvaliteto programov, in to ob sodelovanju RTV Slovenija same. Če se bo to razdelilo, potem bo očitno, da je sedaj gospod poslanec, ki je govoril, delal točno tisto kar je sicer očital drugim, vzel je tisti del, ki mu je ustrezal, spustil je pa tisto, kar je v resnici bistveno. In bi res prosil, če lahko vsi to dobimo na klop, da se vsem naenkrat nalije čistega vina. Hvala.
Prosim. Replike ni. Proceduralno vprašanje je bilo. Glede na zahtevo bom prosil, če se to zgodi. Sledi razprava poslancev in poslank. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister! Vlada je včeraj pripravila odgovor na moje poslansko vprašanje v zvezi z vključevanjem nevladnih organizacij v postopek pripravljanja zakonodaje. Njen odgovor je, stopnja civilnega dialoga se ne zmanjšuje. Izkušnja z delovanjem in možnostjo vplivanja civilne družbe na pripravo zakona o RTV Slovenija demantira vlado. Moje vprašanje in moja sodba nikakor ni pavšalna, ampak je še ob katerem drugem zakonskem predlogu nastala. Civilna družba je bila vključena, ampak vključena na koncu, pokazala se je vsa ignoranca, aroganca in paternalizem vladajoče oblasti in koalicije, ker vse, kar je imela civilna družba povedati, ni moglo vplivati na koncept zakona. Zato dovolite, da znova zagotovim, da jemljem veto državnega sveta za trenutek ponovnega premisleka o primernosti tega zakona in da opozorim na to, da sem na odbor za kulturo, šolstvo in šport na seji predlagala odboru sklep, ki je plediral za to, da bi ne glasovali za ta zakon, naložili pa vladi, da v sodelovanju s strokovno javnostjo in civilno družbo pripravi tak zakon, ki bo iz RTV Slovenija v resnici napravil ali omogočil, da je javni servis. To se pripravljavcem poročila ni zdelo potrebno v poročilu niti omeniti, zato sem to povedala zdaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristjan Janc.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, član državnega sveta, kolegice, kolegi! O tem zakonu govorimo zelo na široko in dolgo. In prav je tako. Vendar številne razprave, ki so bile tako v državnem zboru kot v različnih medijih podane, mislim, da so šle skozi to pot zelo temeljito in da so bila številna vprašanja in dileme, tudi različni pogledi in stališča posameznikov, kar je tudi prav in normalno. Veliko pozornost so temu namenili slovenski mediji, veliko tega smo lahko prebrali, pogledali, poslušali. In v vsem tem času, ko ta razprava še vedno teče, se ponavljamo v tistih zadevah, o katerih smo bistvo že povedali. V času od sprejema v državnem zboru pa do danes nisem slišal nekih dodatnih novih stališč ali mnenj opozicije, ki bi me prepričala o nečem, da je to drugače, da je to boljše in tako naprej. Sam sem zadovoljen s tem, kar je tudi gospod minister večkrat povedal, ker sem se sam, pa tudi Slovenska ljudska stranka močno zavzemala za tistih 3% od prispevka RTV za lokalne, regionalne in študentske postaje, ker se mi zdijo izjemno pomembne v Sloveniji, da lahko tudi na lokalnem nivoju poslušamo tisto, kar nas tam zanima. In sem se prepričal, na podlagi stališča vlade in samega ministra, da to pač ne sodi v ta zakon o RTV. In to je bilo za mene dovolj. Verjamem in sem prepričan, da bo minister dal svojo besedo in bomo v zakonu o medijih rešili to, kar je za moje pojme izjemno pomembno, da bodo lahko tudi lokalni in regionalni mediji s statusom posebnega pomena delovali tako kot doslej oziroma bolje in da bomo lahko na lokalnem in regionalnem območju poslušali tiste teme, ki so za tamkajšnje prebivalce pomembne. Nekako je nakazano, da bo to v zakonu o medijih tudi upoštevano. Danes poslušamo razpravo, ki je bila že povedana, in ti argumenti nekako vsem nam dokazujejo, da opozicija pač ni našla nekih novih argumentov, razen tistih starih, že malce izrabljenih, kaj ni dobro, kaj je slabo. To se mi zdi danes malce tudi že zapravljanje časa, ker se samo ponavljamo. Pa tudi sam sem med tistimi, ki nekatere stvari, žal, ponavljamo. Zame je zelo pomembno, da nov zakon, za katerega verjamem, da ga bomo v državnem zboru potrdili tudi danes, zagotavlja tisto, kar je zelo pomembno: avtonomnost in neodvisnost slovenskih novinarjev. To je pomembno in bistveno sporočilo. Glede prenosa sej je bilo veliko govora za, pa tudi proti. Jaz verjamem, da je to korak naprej. Spoštovane kolegice in kolegi, ko bodo ti prenosi iz državnega zbora potekali, verjamem, da bo dobro tudi za nas same, da bomo v svojih razpravah in stališčih morda direktno dali našemu državljanu, volivcu neko sporočilo. Tisti, ki tega ne bo želel, bo enostavno preklopil na drug kanal, drugi, tretji, četrti, peti, deseti, ni nobenega problema. Zakaj ne? Tega se ne smemo bati. Smo pač poslanci, smo politiki, bodimo na ogled vsem in smo na ogled. In zakaj ne tudi celoten državni zbor? Pri tem zakonu se mi zdi ta parlamentarni kanal en korak več, kako lahko ta glas seže do našega državljana, državljanke, do našega volivca. Naj vendar vidi, kaj počnejo poslanci v državnem zboru, kaj zagovarjajo, česa ne zagovarjajo, kaj podpirajo. To je demokratično. Kar se tiče sestave sveta zavoda. Mi smo želeli in del tega tudi nekako dobili v ta zakon, naj bo sestavljen čim bolj regionalno, naj bodo tudi z Dolenjske, Prekmurja, Gorenjske in Ljubljane v tem svetu zavoda. Imamo izjemno sposobne ljudi, ki bodo lahko tudi na tak način, po besedi decentralizacije, o kateri zelo pogosto poslušamo v državnem zboru, prišli do konkretnih stvari na področju RTV. Jaz verjamem, da bo tista dikcija, ki je tam zapisana, ko bomo imenovali svet RTV, upoštevana s strani pripravljavca in na koncu tudi, ko bomo o tem glasovali v državnem zboru, da to ta zastopanost resnično slovenska, nacionalna, takšna, kot si jo želimo tudi mi in verjamem, da tudi mnogi med nami. Jaz bi samo na koncu rekel, zaželel temu zakonu - verjamem, da bo dobil danes podporo, primerno - veliko sreče na tej poti, da bo končno prišel ta korak naprej, da bodo lahko tudi državljanke in državljani, za kar plačujemo RTV prispevek, dobili več. Nekaj več je tisto, o čemer sem govoril. Nekaj več bo zagotovo moral tudi narediti nov svet, novo vodstvo tega RTV-ja, ki bo moral tudi nekaj stvari spremeniti na boljše in verjamem to, da mu je ta zakon ena dobra popotnica, da bo lahko te pogoje tudi ustvaril. Na koncu pa, noben zakon ni tako dober, da ne bi mogel biti še boljši.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom pri ponovnem odločanju o zakonu glasoval za. Navkljub temu, da bodo nekateri poskusili vse, da ta zakon ne bo sprejet, mislim, da jim ne bo uspelo, čeprav bodo res poizkusili vse. Lahko pričakujemo še referendum, ki bo obremenil že obremenjeno slovensko državo s 600 dodatnimi milijoni slovenskih tolarjev skozi okno vrženega denarja, pa tudi takrat jim ne bo uspelo. Zakon bo obstal in na televiziji in na radioteleviziji se bo začelo čistiti tisto, kar bi se moralo sčistiti že zdavnaj. Vendar do sedaj tega uspeha ni bilo. Zadeve so se vrtele v horizontalnem krogu in eden drugemu so podajali štafetno palico, isti ljudje so ostajali na istih pozicijah, program je bil vedno slabši, denarja je izginjalo vedno več, delali so v okviru televizije ljudje, ki niso nič delali, približno polovica jih je preveč, imeli so preko 900 honorarnih sodelavcev, ki so bili na ta ali na oni način povezani z uslužbenci te iste hiše. Delali so dopoldne za hišo, popoldne za sebe in svoje izdelke prodajali isti hiši in nazaj. Investicije so se vozile in vodile tako, da so imeli korist eni in isti določeni ljudje. Tega enkrat mora biti konec. In skrajni čas je, da se temu naredi konec, in to bo storil ta zakon. Navkljub temu, da v zadnjih vzdihljajih nekateri še brcajo in grabijo za tiste lesene dele potapljajoče se ladje, da bi se obdržali na površini, vendar pa vedeti je treba, da ta zadeva pač ne bo uspela. Če pogledamo sklep državnega sveta o vetu, ravno tako vidimo, da v bistvu ne gre za nič drugega, kakor samo za reševanje lastnih pozicij, kajti zahtevajo pet članov v programskem svetu. To je glavna zahteva. Tista druga zadeva, da bodo 3% zagotovili za lokalne, regionalne in študentske radijske TV programe, pa je samo farsa, kajti danes vsi vemo, da je ta pobuda protiustavna. To se bo uredilo v posebnem zakonu o medijih, ki ga je minister obljubil in minister je zagotovil ta sredstva za lokalne, regionalne in študentske radijske in televizijske programe. Edino, kar bi bilo smiselno, bi bilo sprostiti tistih približno, takoj bom končal, sprostiti tistih približno pol milijarde sredstev za te lokalne, regionalne in študentske radijske in televizijske programe, kar se lahko naredi že sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk, Socialni demokrati. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ker verjamem, da je vsako prepričevanje koalicije zaman bom kratek. Obstrukcija opozicije, veto državnega zbora Republike Slovenije in podpisi poslank in poslancev za referendum, mislim, da so vsi ti instrumenti, nasprotovanje neki zakonodajni rešitvi, ki jo vsilila vladna koalicija, dovolj veliko opozorilo, da bi imela sedaj vlada idealno priložnost, da prisluhne tako opoziciji kot državnemu svetu, ter poskusila obnoviti dialog tudi z zainteresirano strokovno javnostjo, s civilno družbo ter ne nazadnje ponovno tudi z opozicijo v tem državnem zboru, ter da bi na ta način državnemu zboru Republike Slovenije ponudila bolj sprejemljivo zakonsko rešitev. Mesec ali dva zamude pri sprejemanju tega zakona ne bi nobenemu škodovalo. Vlada, ki ima tako ali tako že po svoji naravi pomemben vpliv na vse javne institucije, tudi na javni zavod RTV Slovenija, si bo torej Radiotelevizijo prisvojila s pomočjo zakona, ki ga vsem tako intenzivno vsiljuje in ne mimo njega. Če temu ne bi bilo tako, bi vlada Republike Slovenije prisluhnila vsaj državnemu svetu in ne bi ponovno podprla zakona na današnji seji. Glede teh 3% za regionalne programe, radijske in televizijske, pa smo Socialni demokrati poskušali rešiti zadrego z odločbo ustavnega sodišča, s posebnim amandmajem, ki pa žal v tretji obravnavi ni bil sprejet. Tako mora sedaj minister za kulturo zadevo reševati s sredstvi iz proračunske rezerve in tako poplačevati dolgove javnega zavoda RTV Slovenija iz državnega proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Tomaž Štebe.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Podobno kot včeraj v zvezi s številom predlaganih možnih kandidatov za sodnike ministru za pravosodje, se danes pogovarjamo o neki dokaj nebistveni zadevi. Sestava sveta zavoda v tem primeru in pogoji za kandidiranje so transparentni. Sodelujejo lahko tudi tisti, ki so sodelovali lahko sedaj, nekateri seveda ne smejo sodelovati, omejitve so celo nekoliko omiljene, po mojem mnenju bi lahko veljale prvotno predlagane. In v tem smislu ne razumem neke velike evforije in težave v tem, ker se je demokratičnost sestavljanja sveta zavoda s tem povečala. Omejile so se tiste zadeve, ki so se izkazale za negativne v sedanji praksi. Vsi strahovi, ki se navajajo sedaj, bodo utemeljeni šele takrat, ko po sprejemu zakona in ko se bo ta svet sestavljal, če se bo zadeva v praksi izcimila v smeri strahov, kot jih navajate v opoziciji. Dejstvo je, da vse to, kar navajate vi, se je dogajalo v praksi pod pogoji sedanjega zakona. Jaz ne razumem, ker sem nov poslanec v tem državnem zboru, da se tako ekstremno, ne vem, lepa beseda je, sprenevedate o nečem. Če bi primerjali argumente in tehtali, tukaj je očiten napredek. Včerajšnji primer, mene kot po stroki ali delovanju bolj racionalnega človeka, tehnika, nekako preseneča, da se na tako evidentnih zadevah toliko porabi neke debate po nepotrebnem. Jaz pač tako rešitev podpiram. Mislim, da je bistveno boljša, kot je sedanja, in tudi praksa bo zaradi mehanizmov, ki so vgrajeni lahko, samo boljša. Upam pa, da bo bistveno boljša in da se take zlorabe in taki vplivi, kot se navajajo v teh razpravah, ne bodo dogajale. In želim temu zakonu lepo prihodnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dušan Kumer.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej moram reči, da je seveda neverodostojna razprava kolega, ki govori o politizaciji in političnem vplivu, ki je politični funkcionar, je dobival plačo v politični stranki ali kot svetovalec poslanski skupini in je predsednik nadzornega sveta RTV hiše. Take razprave o verodostojnosti in politizaciji seveda ne vzdržijo vode. Drugače sem pa še vedno optimist in imam upanje, da se bo večina kljub temu odločila, da omogoči in da možnost in priložnost tako širši strokovni javnosti kot tudi laični javnosti, da še bolj podkrepljeno, agrumentirano podkrepi nekatere ne dobre rešitve v sprejetem zakonu. Razlika je pri političnem vplivu, in sicer imeti politični vpliv, tako kot je večina govorila, ali pa seveda vzeti zavod kot politično lastnino in politično upravljati tale zavod. Jaz bom na kratko povedal. Gre za neke vrste programiran stečajni postopek, ko na poceni način dobi v politično lastnino zavod RTV vsakokratna vladna koalicija. Pa bom poskušal tistim, ki ne razumejo, na dveh primerih programskega nadzornega sveta to razložiti. Pri imenovanjih ima vpliv javnost, ko bo državni zbor dal javni poziv, da prijavijo. Ko bo pa mandatno-volilna komisija iz tega širokega izbora izbrana, bo pa izbrana po načinu in metodi dela, kot ga uporablja sedaj. Drugo, ko gre za vsebino. Vsebinske rešitve v tem zakonu glede teh dveh organov so najslabše znotraj tega zakona. Programski svet bo imel po kompetencah samo funkcijo debatnega kluba, nadzorni svet pa ima poleg nadzorne funkcije tudi skoraj vse funkcije upravljanja in vse kompetence, ki temu sledijo. Ampak to še ni glavna pregreha, čeprav je že tukaj pregreha, ampak od 11 članov jih 9 ponovno v ta nadzorni svet imenuje vladajoča vladna koalicija. Sedaj naj mi enkrat eden razloži, ali to ni poizkus, ko bo javna, do sedaj še javna, televizija postala ena od servisov vladnih ali pa urad vlade, tako kot je, ne vem, urad za enake možnosti ali pa servis vladnih služb, da ne govorim na prej. Še enkrat poudarjam. Ne gre samo za nerazumevanje ali različno razumevanje. Intenca predlagatelja in tistih, ki zagovarjate ta zakon, je povsem jasen: narediti iz javne RTV televizije vladno RTV televizijo. In še enkrat, vsakokratne vladajoče koalicije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi, gospod minister. Ko danes govorimo ponovno o novem zakonu, ki bo urejal RTV, javno radiotelevizijo, ko se gradijo temelji neodvisne javne RTV, se nekaterim tukaj iz opozicije podira svet, dobesedno. Ta propagandni stroj producira vsak dan nove in nove izmišljene argumente za to, da bi ohranil svoje pozicije in svoj pritisk na javne medije. Jaz to razumem. Dejansko gre za, kot sem že včeraj omenil, gre za na nek način padec Bastilje. Da ne bodo ti centri moči, ki bodo svoj vpliv absolutno ohranili, ne bodo pa imeli več absolutnega vpliva, ampak bomo sčasoma dobili politično neodvisno javno televizijo in radio. Zakaj se nekaterim tu podira svet? Glejte, najboljši dokaz je to, kar piše "dragi Borut, dragemu Tonetu". In naj poslušata tudi dragi Majdi in njihovi kolegi, še enkrat, kaj piše dragi Borut. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Mislim, dve Majdi imamo, pa njihovi kolegi tukaj so najbolj goreče tudi [[...]]Piše dragi Borut: "Ko boste agitirali med ljudmi za referendum in za neodvisnost medijev, daj spomni se dragi Tone, kakšen velik vpliv je imela tvoja stranka nanje cel čas tranzicije." Res, cel čas tranzicije ste imeli absolutni vpliv, absolutno moč. Pa s tem ne kritiziram novinarjev, ki so bili žrtve te absolutne politične moči, ki so velikokrat morali proti svoji volji korigirati že napisane prispevke, ki so se morali avtocenzurirati in podleči političnemu pritisku. In ta odkrito zapisan stavek o političnem vplivu, izpod peresa Boruta Pahorja, je izredno transparenten. In ne vem, zakaj ga v lastni stranki niste sposobni analizirati. Zakaj ga naslovniki tega pisma niso sposobni analizirati in pred slovensko javnostjo reči, da, res je. Do sedaj smo ga imeli, treba je nekaj spremeniti. In ta sprememba je danes na mizi, in to vam povzroča tako strašno grozo. Poglejte, in še bolj me čudi, da v imenu civilne družbe, tako imenovane, nekateri so tako imenovana civilna družba, danes najbolj največji kričači so takšni, ki so še pred 15 leti z isto vehemenco in z isto grozo sprejemali to, da nekateri hočejo imeti večstrankarski sistem, da bo to porušilo demokracijo, na katero so takrat prisegali, ki je bila za njih najbolj popolna. Z isto grozo in z isto vehemenco so ti isti kričači takrat govorili to. Kaj nam je prinesla sprememba demokracije? Samostojno državo. Velike uspehe. Kam vse je Slovenija prišla. In na isti način vam lahko zagotavljam, da če bosta televizija in radio neodvisna, potem bo ta družba šla naprej. Bo dosegala še večje uspehe. Ta slovenska družba na podlagi politične cenzure, ki ste jo imeli v rokah, dostikrat ni naredila tistega, kar bi lahko naredila, kar je bila sposobna storiti. Če bi novi zakon sedanji opoziciji ponujal zgolj to, ta parlamentarni program, bi ga v normalni državni sleherna opozicija, sleherna normalna opozicija sprejela z obema rokama. Zato, ker je to inštitut opozicije, prenos iz parlamenta. Ampak vi ste z vsemi štirimi proti, ker sedanji sistem, sedanji vpliv na TV vam zagotavlja bistveno več. In jaz mislim, da sem nekoč slišal tudi direktorja RTV, da s sedanjim zakonom se ne da ne ekonomsko, ne na noben drug način urediti razmer na RTV. Nobenemu direktorju se ni posrečilo, jaz jim ne odrekam dobrih namenov. Ampak dejansko to, kar se je govorilo. Ne vem, koliko sto honorarcev, za katere se ne ve, kaj delajo, in tako naprej. Tega na podlagi sedanjega zakona ni možno urediti. Še manj pa je možno preprečiti s sedanjim zakonom ta politični vpliv, ki ga medsebojno priznavata dva liderja opozicijskih strank. Še enkrat poudarjam, če bi bili iskreno za boj proti korupciji, bi se tega parlamentarnega programa, političnega programa veselili. Ampak seveda tu ni boljšega sredstva po zagotovilih mednarodnih inštitucij, kot je direkten prenos iz parlamenta, kjer predstavniki različnih strank direktno kažejo ogledalo vsakokratne oblasti. Ampak tudi to vas boli, kajti nosilci korupcije zaenkrat nujno prihajajo iz vaših vrst, večinoma. Takšen je pač sistem. In še en detajl, zakaj se tako bojite: ko bo televizija neodvisna, ko bo na podlagi najširšega možnega predlagateljstva prišlo do drugačnega programskega sveta in bolj neodvisne televizije, bo takšna televizija verjetno kaj rekla tudi o tako imenovanih nekaterih inštitucijah civilne družbe, ki se proglašajo za civilno družbo, pa so bile izrazito financirane in vodene skozi politično opcijo in centre moči. Recimo, Mirovni inštitut. Vsi vemo, da tam nastajajo vse politično barvane manifestacije, ki nimajo veliko skupnega z, absolutno so neodvisne politično in so izrazito enosmerno obarvane. In seveda sedaj nihče kritično ne reče nič o tem. Na kakšen način so promovirane, na kakšen način so sponzorirane, kdo stoji za tem. Nihče ne reče o tem direkciji, znameniti, "Rolanje na sceni". Ko uporablja denar iz Rdečega križa in sedi vsak teden tam nek gospod, ki ja par sto milijonov iz Rdečega križa odnesel in sedi tam poleg. Ja, to bo treba enkrat zapisati. Njihov proizvod je tako imenovani obešenjaški humor, ki je strogo politično usmerjen. Če pa nekdo drugi malo bolj pikro kaj reče, tisto je pa sovražni govor iz parlamenta. Drugod pa ni nič sovražnega govora. In še to. Ko se je kolegica Širca spraševala, kaj bo merilo za izbor, kakšna bodo dokazila, jaz mislim, da bodo tudi javni nastopi tistih, ki bodo kandidirali. Za mene bo, recimo, kriterij, da mora poznati Slovenijo. Da ne more reči, tako kot je kolegica, ki se proglaša za stroko, rekla, da je Ljutomer Prekmurje, pa da je bil Karl Grosman Prekmurec in tako naprej. Po mojem je to izločilni kriterij, recimo. Slovenijo je treba poznati, pa se šele potem proglašati za stroko. In, glejte, še to. Očitali ste, da je takratna opozicija, ki je sedaj vladna koalicija, zahtevala takrat dva televizijska programa. Vedeli smo, da se absolutnemu vplivu na prvem programu nikakor ne želite odpovedati. Takrat je bil tak predlog logičen. Danes delamo politično neodvisno televizijo, ker je bistveno bolje kot pa dva politična programa z vplivom. Hočemo narediti moderno, neodvisno, evropsko primerljivo televizijo. In tega se zavedate tudi ob vsem trušču, ki ga zganjate, da tudi ljudje vsak dan bolj spoznavajo, da si želijo dober televizijski program, transparenten, ekonomsko racionalen, ne da bodo šle milijarde in milijarde v neke projekte, kot se je dogajalo v preteklosti, ko ni bilo rezultatov. In to bo tudi odločilo na referendumu, če ga boste sproducirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V prepričanju, da zakon, o katerem govorimo danes, pomeni velik napredek, veliko izboljšanje, sem seveda začuden, ker poslušam na drugi strani toliko nasprotovanj. Zakaj, se vprašam. Da bi dobil odgovor, sem si najprej postavil nekaj vprašanj. Najprej, ali RTV, ki posluje še po sedanjem zakonu, posluje uspešno, ekonomsko? Ne. Kljub stabilnemu viru financiranja, kljub viru, ki bi si ga želela marsikatera institucija, se koplje v velikih izgubah. Vemo pa, da izgubo v javnih zavodih pokriva ustanovitelj, država, v tem primeru tudi davkoplačevalci, ki so pa tako že plačali [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim, gospa Širca, jaz poslušam, ko vi govorite, vi pa poslušajte, ko jaz govorim. Ki so pa že tako in tako pošteno plačali naročnino. Vprašam se, ali so v svetu zastopani tudi interesi različnih regij? Ali je zagotovljena ta regijska zastopanost? Ne. Če pogledamo sestavo sveta, iz posameznih delov Slovenije praktično ni niti enega predstavnika, pa naj bo iz te ali katerekoli druge skupine. Nov zakon določa, da bo od 29 članov 16 članov, ki bodo nekako izbrani tudi po načelu regijske zastopanosti. Vprašam se, ali ni nihče opazil, da je bil dosedanji zakon v nasprotju z ustavo oziroma je še vedno. To je ugotovilo navsezadnje tudi ustavno sodišče. Ta zakon ni bil v skladu z ustavo, zato ker ni omogočal delavcem sodelovanja pri upravljanju. In to očitno nikogar ni motilo. Danes, ko vlada želi z novim zakonom to neustavno stanje odpraviti, pa seveda zopet vik in krik. Jaz teh stvari pač enostavno ne morem razumeti. Sprašujem se, ali so znotraj zavoda v obstoječem trenutku jasno in primerno opredeljene naloge in pristojnosti. Ali ima direktor možnost, da vodi to, da temu rečem podjetje, kot menedžer, da bo uspešno ekonomsko in tudi sicer. Ne. Kot sem že omenil, zavod posluje z izgubo. Slabša se kvaliteta programov, gledanost pada itd. Se pa svet RTV prvenstveno ukvarja s prodajo delnic, kot da gre za neko družbo borznih mešetarjev, kot da ne bi bila osnovna naloga samega zavoda v celoti, da zagotavlja verodostojno in nepristransko informiranje. Še eno vprašanje: Ali obstoječi zakon preprečuje, da bi člani sveta ne bili funkcionarji političnih strank? Tudi tu je odgovor ne. Svet celo vodi politično popolnoma profilirana oseba, ki je nekaj časa vodila celo v svojih časih zelo pomembno politično stranko. In zato govoriti danes, da imamo javno TV, ki jo mi spreminjamo v državno, se mi zdi popolnoma neutemeljeno. Danes imamo strankarsko TV. Je res, da se dve stranki med seboj ne morete dogovoriti, od katere je pač ta zavod bolj ali manj. In ne javne TV. Mi pa želimo s tem zakonom, da bi v Sloveniji končno dobili eno politično neodvisno in dejansko javno TV, ki bo služila vsem državljanom in državljankam. Zato se mi zdi, da je zakon popolnoma primeren za sprejem in bom seveda za njega tudi glasoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Najprej se bom ustavil pri tistih 3%. Ustavno sodišče je dalo odločbo in predlagalo je, da se najde rešitev za te 3% oziroma da se najde rešitev za financiranje lokalnih in regionalnih televizijskih in radijskih postaj oziroma danes postaj posebnega pomena. Obljubili ste, da boste to rešili, baje se celo nekaj dogaja, torej, hvala lepa v imenu vseh teh. Druga stvar je denar, ki ga je doslej RTV pobirala na ta račun. Od lani ga je pobirala, lani je za 3% zvišala naročnino na račun tega, ker bo morala financirati še lokalne in regionalne radijske in televizijske postaje. In seveda ta denar je sedaj treba vrniti gledalkam in gledalcem oziroma vsem tistim, ki so popisani kot odjemniki električne energije. Upam, da se bo tudi to storilo. Druga stvar. Minister je na začetku povedal, da vztrajamo pri sedanjem zakonu. To ni res. Nihče v vsem tem času ni govoril o tem, da je sedanji zakon dober. Tudi to, da smo amandmirali, je dokaz, da hočemo spremembe in da se v marsičem strinjamo z oceno položaja javne radiotelevizije v Sloveniji. Je pa res seveda tudi to, da se ne strinjamo s tem, kako je to vprašanje rešeno v sedanjem zakonu. Ne očitamo slabih namenov, ampak jih vidimo. To, da je ta sedanji zakon evropsko primerljiv, je seveda fraza. Vsaka stvar je evropsko primerljiva. Vsako stvar se da primerjati s čim. Mene bolj skrbi to, da se bo ta zakon izkazal kot evropsko zanemarljiv, ne pa evropsko primerljiv. Naslednja reč, ki me je skrbela že čisto na začetku, ta zakon je očitno vzorec za medijski zakon, ki nastaja. Se pravi, za zakon, ki bo pokril vse medije in jih unificiral ter naredil vse medije takšne, kot vse kaže, da bo postala Radiotelevizija Slovenije. Zakon o medijih imamo na klopeh. Jaz sem vse pregledal, tudi pri sosedih, sklonil sem se pod klop, ni tega zakona o medijih. Ne vem, ali so to videli samo izbrani, določeni, posvečeni, ampak res ga ne najdem. O tem, da je bil vpliv politike na medije v prejšnjem obdobju očiten, to je zelo težko zanikati. Mene bolj skrbijo neočitni vplivi na medije. Tudi na RTV Slovenija. Prepričan sem pa, da ta zakon, ki ga danes obravnavamo, ne bo povzročil prepira med koalicijskimi strankami, katera bo bolj obvladovala RTV. Zelo jasno je, katera bo najbolj obvladovala RTV, in to bo za demokracijo slabo. Dokler bo prepir, kdo bolj obvladuje, je še v redu, dokler ni nihče zadovoljen z mediji, mislim, da je tudi v redu. Nismo bili najbrž ne vi, ne mi. Jaz vam povem, delal sem 20 let v medijih, s politiko sem bil veliko manj zadovoljen, kot pa politika z menoj. Bil sem klican na odgovornost v onem sistemu, pa tudi v tem. Pa sem še vedno tukaj. Bolj me skrbi, ker me nihče ne bo klical. Tudi to se je zgodilo, pa se je kar zgodilo kaj z mano. To so nevarne zadeve. Dragi Tone je tudi lahko odpisal dragemu Borutu. Sedaj pa me bolj skrbi, da kakšen Janez ne bo mogel odpisati kakšnemu drugemu Janezu ali pa kakšen Andrej. Da bodo stvari postale samo enosmerne in enoznačne. Svoboda ni samo beseda in zaradi tega se danes splača govoriti. Ta beseda marsikaj pomeni. Kar se Prekmurja tiče, to mi je bilo najbolj všeč. Veste, vse je Prekmurje, pravijo Prekmurci, samo odvisno je na kateri strani Mure stojiš. In tudi vse je Zasavje, samo odvisno je, kako dolgo merimo te zadeve. [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Ja. Od tam sem izvedel. Na koncu zelo takšna lepa pesmica, tam v 19. stoletju so bratje Grimm že delovali. Iz ene od pravljic je tale stavek, ki ga bom malo prilagodil: "RTV, RTV, ti mi povej, kdo je najlepši v deželi tej?" In RTV odgovori: "Ljubi moj, saj veš sam, ki si, da v deželi tej, najlepši si, lahko le ti." Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima [[...]]Proceduralno vprašanje, gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči! Jaz imam en proceduralni predlog, in sicer, kolega Grims je predlagal, da dobimo med sejo odločbo ustavnega sodišča, zakona o medijih. Jaz pa vas prosim, da nam tudi zagotovite odločbo ustavnega sodišča v zvezi z zakonom o javnih uslužbencih. O tem je govoril poslanski kolega Potrč. Namreč, ta odločba je menda res, da že v državnem zboru, vendar je v poslanske skupine še nismo dobili in tudi na spletni strani ustavnega sodišča še ni objavljena. Predvidevam torej, da jo je gospod Potrč dobil po drugih kanalih in zato predlagam, da jo dobimo vsi poslanci v državnem zboru. Hvala lepa.
Proceduralno, prosim. Gospod Cvikl. Gospa Bebler.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Da pojasnim to zadevo. Danes je ustavno sodišče naslovilo na podpisnike zahteve za presojo ustavnosti zakona o javnih uslužbencih v določenih členih in podpisniki smo dobili to odločbo. Tako. Normalno dobijo najprej podpisniki, dobila je tudi odločbo vlada in je minister za javno upravo že sklical tudi tiskovno konferenco ob 14.30 uri.
Hvala lepa. V zvezi [[...]]Gospod Sok, nisem vam dal besede. Prosim, proceduralno, gospod Grims.
To pa moram demantirati in protestirati. Vsem strankam v postopku bi moral biti hkrati dosegljivo besedilo. Se pravi, tudi državnemu zboru, ki je v tem primeru zakon sprejel. Kako je potem mogoče, da tega nismo prejeli?
Hvala lepa. Zaključujem s tem in [[...]]Ali bi lahko prosil, če se umirite! Gospa Bebler. Zaključil bi s tem, da rečem, da to ni v neposredni zvezi s tem, o čemer zdajle razpravljamo. Zato bomo razpravo o zakonu o RTV nadaljevali. Besedo ima gospod Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda se trnova pot tega zakona, ki je vzbudil veliko polemik in razprav o vlogi in pomenu javne radiotelevizije, javnega servisa, ki je razgrnil paleto različnih pogledov na to zelo pomembno eminentno družbenopolitično, kulturno in gospodarsko vprašanje, ta dolga pot se pravzaprav danes v parlamentu ne bo končala, če bo ta zakon potrjen. Sledi referendum. V tem novem sklicu sledi prva preizkušnja, na katero bodo poklicani tudi volivke in volivci, da se odločijo, kakšen zakon želijo imeti oziroma ali želijo imeti prav takšen zakon. Mogoče ni treba, da bi do tega referenduma prišlo; o tem bom rekel nekaj besed. Mogoče je doseči nek kompromis in dogovor, ki bi bil dober za demokracijo in medije nasploh v Sloveniji. Vendar bi kljub vsemu najprej rekel nekaj besed k temu, kar je bilo že rečeno, predvsem v povezavi s pismi dveh dragih predsednikov. Ker je bilo s strani pozicijskih strank toliko rečeno o tem, kakšen vpliv imajo in kako se dva draga predsednika prepirata o tem, kdo je imel vpliv ali ni imel vpliva na javno radiotelevizijo. To je omenil tudi minister. Minister je, če se ne motim, zgodovinar in bo mogoče to pismo znal bolje interpretirati in razumeti čez kakšnih deset let, sem prepričan o tem. Sicer pa to pismo ne govori o tem, kdo ima večji vpliv, ampak predvsem o tem, da se o tem vplivu na takšen način nima smisla in ni treba pogovarjati. Kar zadeva LDS, bi lahko rekel samo to, da so očitki na naš račun precej iz trte izviti in da predstavljajo zgolj krinko za poskus ne podržavljanja - se strinjam z gospodom Hvaucem pred mano -, temveč privatizacije televizije predvsem s strani vladajoče stranke, se pravi, SDS. Iz vrst LDS ni nikoli prišel ne predsednik sveta ne direktor zavoda. V LDS nikoli nismo imeli odločilnega ali prevladujočega vpliva. Če pogledate sestavo članstva in članov, sam sem bil v nekem obdobju član sveta RTV, recimo, dal sem glas za imenovanje Janeza Jerovška, ampak sem ga seveda žal moral pozneje tudi umakniti, zato ker je bilo vodenje skrajno neresno in so z vseh strani opozarjali na to, levi in desni, prosimo, naredimo nekaj za zamenjavo generalnega direktorja, da ne bo res televizija propadla prej kot bi sicer. Janez Jerovšek, Žarko Petan, dva dokaj izražena politika z desne scene, celo SDS-a, Janez Čadež, prav tako politik, ki je blizu SLS-u, če se ne motim, sedaj imenovan v nek nadzorni odbor, Aleks Štakul, boste danes po 8 mesecih vladanja verjetno spoznali, da če kaj ni, potem ni LDS-ovec, in seveda vse to kaže, da so vaše besede o tem, kako je LDS vladala na televiziji iz trte zvite. Navsezadnje, če bi res imeli tako velik vpliv, ob tem da vsi priznavamo, da ima javna radiotelevizija zelo pomembno vlogo, bi verjetno ne izgubili volitev, če imamo mi res tako velik vpliv na javno radiotelevizijo. Seveda je nimamo in seveda je to samo krinka za to, da bi jo sedaj pa vi zares prevzeli, ne podržavili, ampak privatizirali. V bistvu s tem zakonom, ki bo danes potrjen, LDS izgublja nekaj, česar nikoli ni imela; in več ko to, česar tudi nikoli pravzaprav ni hotela imeti. Predvsem bi vas opozorili na to, da je ta sestava sveta rezultat nekih refleksij, ki smo jo vsi tisti, ki smo pisali tudi v 80. letih, imeli v zvezi s tem, kakšna naj bi bila javna radiotelevizija potem, ko bo neka demokracija, ko bo neka svoboda. Da ne bodo vplivali nanjo direktno politični in partijski veljaki, ampak da bo servis, v katerem bo imela svojo besedo tudi civilna družba. Mogoče je ta ideja danes že tudi do določene mere naivna. Mogoče je bila, bi rekel, bolj investirana želja vseh tistih, ki v 80. letih niso mogli in niso imeli dostopa do javne radiotelevizije, ta pa jih je precej močno napadala ali zmerjala. Mogoče je to ideal, ki v politično tako profilirani Sloveniji danes ne velja več, vendar ker sem pač tudi še idealist, mislim, da se od tega ideala, ki tudi ni najboljše funkcioniral, to tudi priznam, da se od tega ideala ne kaže kar tako posloviti in narediti takšen korak, kot ste ga naredili vi. Toda, če gledam zakon v celoti, mislim, da je zakon precej slab; da ima nekaj rešitev, ki so boljše od prejšnjega, kar je normalno, 10 let je vmes. Ampak če se vprašam o tem, kaj je tisto zaradi, česar bi jaz bil pripravljen iti v zvezi s tem zakonom na referendum sta samo dve ali tri stvari. Majda, moje mnenje je moje mnenje - ti boš povedala svojega, tako kot v Liberalni demokraciji vedno znamo narediti. O.k. Samo dve ali tri stvari, zaradi katerih sem pripravljen iti na referendum, in to je predvsem sestava programskega sveta in sestava nadzornega sveta in delno, po mojem mnenju, ne preveč ustrezna razmejitev pristojnosti med programskim in nadzornim svetom. Zaradi teh stvari sem jaz pripravljen iti na referendum. Nisem pripravljen iti na referendum zaradi tretjega kanala, zaradi cele vrste drugih pomanjkljivosti. Ampak tisto, kar bi rad poudaril, je pa to, da je tu v teh obsegu razprav, da so bile rešitve, ki so pravzaprav, bi lahko predstavljale kompromis. Ena od teh, ne edino zveličavna, ne popolnoma dodelana, je bila ta, ki jo je vložil mirovni inštitut. So bile tudi druge in če bi želeli imeti javni servis, bi lahko prišli tudi do kompromisa ob teh vprašanjih. Zato mislim, da je - še enkrat pozivam in vlado in vse vas, poslanke in poslanci iz pozicije, čeprav vem, da je to zaman, da razmislite ponovno, če se lahko - in mislim, da se lahko - zmenimo za kompromisno rešitev, po kateri ima civilna družba pomembno vlogo pri imenovanju v programskih svet, hkrati pa ta potrditev pride, recimo, s strani tudi državnega zbora na podoben način, kot je to predlagano, bi lahko to bila rešitev dobra za obe strani. Bi bil kompromis, jaz mislim, da je ta zadeva, urejanje medijskega prostora, pravil, po katerih se v slovenskem prostoru ureja in odreja, da je to pomembna zadeva. Lahko se strinjamo in nestrinjamo o številnih zadevah v zvezi s politiko, gospodarstvom, razvojem, ampak če bi se znali strinjati o tem, kakšni so, če hočete, mehanizmi, generacijski mehanizmi javnega servisa, bi bilo to izjemno pomembno. Jaz ne verjamem, da bo do tega prišlo, lahko pa bi. In o tem bodo seveda morali odločiti volilke in volilci na referendumu. Kajti za te stvari sem pripravljen pa iti, tudi v imenu tega, da smo nekoč želeli imeti televizijo, v kateri ne bo katerikoli politični veljak direktno lahko vplival na program, da smo želeli imeti tako televizijo in smo jo tudi dobili, takšno ali drugačno. Zaradi tega sem pripravljen iti na referendum in pozvati tudi vse druge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aurelio Juri.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Danes nam je državni svet spet ponudil priložnost za premislek, ker sem vendarle pod vtisi včerajšnje razprave in še prejšnjih okrog protikorupcijske komisije, varuha človekovih pravic in izbrisanih, kadrovanja predsednikov sodišč in tako naprej, in seveda to mi ne daje upanja, da se boste tisti, ki ste zadnjič glasovali za zakon, morda premislili. Kar pa vendarle upanje zadnje zamre, seveda kaže vztrajati pri argumentaciji neprimernosti tega zakona. Ne nazadnje, če mu ne bomo ustavili poti danes, bomo to skušali na referendumu, ker verjamem, da bodo volilke in volilci zmogli več pametne presoje. To, na kar se zelo radi sklicujete, zagovorniki tega zakona, zlasti kolega Grims in Jerovšek, oziroma na zatrjevanje predsednika naše stranke, da bi naj LDS imel močan vpliv na zavod, in na vrnjeni očitek, da bi naj ga imeli vi, je argument, ki v primerjavi z vplivom, ki ga želite vi vzpostaviti, odpihne lahko že jutranja sapa. Res da tudi LDS in mi se trudimo vplivati na programsko politiko javne radiotelevizije, kdaj pa kdaj, če to znamo, se prikupiti kakemu uredniku in novinarju, nam tudi uspe, žal vse manj, a enako ravnate vi in enako ali čedalje bolje uspeva vam. Kar nekaj pomembnih imen na RTV-ju je danes na vaši strani in vam pomagajo "sto na uro". To, pa kar vzpostavljate vi s tem zakonom, je institucionaliziran vpliv politične oblasti nad zavodom, je dobesedno njegovo podržavljenje. 21 članic in članov, torej veliko večino programskega sveta, boste imenovali tu, v državnem zboru. In tudi ne tako, da bomo - ali boste - upoštevali razmerje političnih sil, ampak z logiko in instrumentom večine. Enako velja za nadzornike. Izbrana bodo le imena civilne družbe, domnevno ugledna in politično nekontaminirana, ki bodo vam ustrezala - torej iz vrst Zbora za republiko, Nove revije, Slovenskega svetovnega kongresa, Nove zaveze, raznih gibanj za spravo Pod lipo, demokratizacijo medijev, pravično mejo v Istri, in podobno -, naj bi zagotovila na ta način avtonomijo in neodvisnost zavoda. No, bodimo resni! Slabo je tudi to, da regionalna centra izgubljata svojo avtonomijo, kar zlasti za obe avtohtoni narodni skupnosti, ki v teh centrih izražata svoje interese, potrebe in pravice, ne more biti bolje. Ne glede na dogovor, ki ste jima ga vsilili. Deloval sem na radiu, na televiziji Koper-Capodistria kot novinar italijanskega informativnega programa in pripadnik italijanske narodne skupnosti celih 18 let, pa vem, kakšne so razmere, če si dejansko avtonomen oziroma ne. Kolegice in kolegi iz koalicije. Očiten je vaš trud, da bi se povsem obdali z ogledali, ki vam bodo znova in znova dopovedovali, da "ste najlepši v deželi tej", kot pravi kolega Gulič. A se bo vselej našla kakšna špranja, od koder bo pricurljala vaša prava podoba. Ne nazadnje se zrcalu volitev ne morete in ne moremo izogniti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej, kar na začetku naj omenim ali pa postavim trditev, da Slovenija nujno, res nujno rabi nov zakon o RTV. Zakaj? Prvo, to se mi zdi zelo pomembno, potrebno je odpraviti ustavno neskladnost, ki jo je ugotovilo ustavno sodišče. Čakalo se je kar nekaj časa, ugotavljalo se je, da stvari ne tečejo tako, kot je potrebno, vendar očitno je politiki pač tako odgovarjalo. Seveda pred volitvami. In ta predlog, ki je pred nami, elegantno rešuje zagate, ki jih je opredelilo ustavno sodišče. Naslednje, zaradi česar trdim, da je nujno potreben nov zakon, je to, da je obstoječega povozil že čas. Ga je čas povozil. Eno je seveda odločba ustavnega sodišča, drugo pa, kar se mi zdi pomembno, so pa same razmere v zavodu. Ne nazadnje čas gre naprej in nove metode vodenja se pojavljajo boljše, takšne, da so rezultati vodenja tako velikega zavoda prav gotovo boljši. Naslednja točka, zaradi katere se mi zdi potrebno, da je potreben nov zakon, je to, da je potrebno pomagati lokalnim medijem. Namreč, tiste famozne 3%, ki jih je opredeljeval stari zakon in so ustavno sporni, je potrebno rešiti in zame je ta zakon neke vrste dvojček zakona o medijih, ki se pripravlja in bo kmalu tudi, tako kot se najavlja, prišel po poti, ki je predvidena, v to hišo in bomo o njem tudi razpravljali. Naslednje, potrebno je urediti razmere v zavodu. Mogoče je izguba smo ena od teh elementov, so tudi druge. Omenil bi, kot smo danes že tudi slišali, okrog 800 honorarcev, ki so delali v tem zavodu in kar je bilo pri tem najbolj problematično, je to, da zaposleni v lastni hiši so bili v slabšem položaju, tako se govori, bolj v nezavidljivem položaju kot pa tisti honorarci. In lahko rečemo, da so bili zaposleni v hiši RTV žrtve takega stanja, mogoče tudi na račun teh honorarcev. Zato pa jih je bilo toliko in zato pa so potrebni honorarci, da se da marsikaj tudi prikriti. In zaposlenim v tej hiši se je dogajalo to, da so dobivali za več dela slabše plačilo. In mimogrede bi samo omenil čudna dogajanja v časovni stiski glede cene delnic Intelsata. Samo mimogrede, da ne bi preveč zahajal v to. Naslednja točka, ki se mi zdi zelo pomembna, pa je depolitizacija tega zavoda. Dejstvo je, da svet RTV vodi natanko politično profilirana oseba, ki je bila na čelu nekdanje stranke. Ta v bistvu takrat, ko je bil še on predsednik, ni nikoli prekinila s kontinuiteto enopartijskega sistema in pa, če hočete, tudi jugonostalgije. In zato ni čudno, da je v programski sceni imel prednost Komisar Rex pred proslavo generala Maistra. Žal je bilo tako. In spoštovani, dovolite, da tudi jaz samo citiram dva stavka teh slavnih pisem. "Dragi Tone, ko boste agitirali med ljudmi za referendum in za neodvisnost medijev, daj, spomni se, dragi Tone, kakšen vpliv je imela tvoja stranka nanje cel čas tranzicije, z zakonom ali mimo." Se pravi, zakon ali pa mimo - vpliv. In potem odgovor: "Spomnim naj te, Borut, da so predlagatelji zakona kot enega od pomembnih razlogov za zakon navajali predsednika programskega sveta RTV, ki je bil predsednik nekdanje totalitaristične stranke in pri tem niso mislili moje stranke." In sedaj, kaj je pri tem najbolj zanimivo, zakaj sem to citiral; zato, ker odgovor "dragega Toneta" ni šel v zanikanost tega vpliva, ampak skušal je še nekaj spodnesti na drugo stran. Nikjer ni bilo nobenega govora o kvaliteti programa. Nikjer ni bilo tega, nikjer ni bilo vsebine, šlo je samo za politično zadevo. Tako da, verjetno bo nekaj držalo, kar je bilo zapisano. In naslednja točka, zaradi katere se mi zdi pomembno, da dobimo nov zakon, namreč, državni svet je izglasoval veto izključno zaradi užaljenosti in ne zaradi vsebine. Ni bila pomembna vsebina, niso bili pomembni pomisleki glede programa, ampak zato, ker je bilo pomembno, koliko članov, državnega sveta bi naj bilo v nekem birokratskem organu. Naslednja točka. Ta zakon je evropsko primerljiv, loči marsikaj, javne interese, tržne dejavnosti in ne nazadnje, tudi to je pomembno, večina držav v Evropi ima podobno ureditev. Tam, slučajno v eni državi, ki je pa podoben našemu, so pa strahovite težave. Sedaj še točka, ki se mi zdi bistvena. Vsa razprava nasprotnikov se vrti okoli programskega sveta, kdo naj tam sedi, kako naj se voli, kateri strokovnjaki naj tam sedijo, koliko mirovnega inštituta naj bo vanj vključenega, na kakšen način naj bo vključeno in da ne naštevam še drugega. Pozabljate pa seveda na nekaj. 2 milijona potencialnih gledalcev to konec koncev ne zanima, kdo bo tam sedel in po kakšen ključu bo izvoljen, zanima jih kvaliteta programa, vsebina programa, raznolikost vsebin, ne nazadnje višina prispevka za vse to. Sestava konec koncev niti ni toliko pomembna in tudi to jih navsezadnje ne zanima, ali so člani državnega sveta užaljeni ali pa niso in zato izglasujemo veto. Seveda tudi to jih ne zanima, koliko ste vi govorili o sestavi tega sveta, vse se je sukalo okoli tega. Najbolj me je pa zbodlo to, da sem tudi danes še enkrat več slišal, zakaj bi nekdo šel na referendum. Glavna točka, glavna poanta tega je sestava tega nekega sveta, ne pa vsebine, ne pa programi, ne višine prispevka - nič tistega, kar ljudi zanima, ampak samo sestava nekega sveta. To je zadeva, zaradi katere se izplača iti na referendum. Drugo. Nimate realnih argumentov, ki so pomembni za ljudi, zato nas seveda niste prepričali, da je ta zakon slab. Samo zaradi enega organa ta zakon še ni slab, ker treba je imeti pred očmi tisto, kar ljudje ocenjujejo, zato je zakon nujen. Mogoče na koncu. Prenosi sej, ki bodo na posebnem kanalu, bodo direktno pokazali, kaj mi to delamo, kaj govorimo, kako potem glasujemo, ali mogoče glasujemo drugače, kot govorimo, in pa seveda, kako se potem tudi obnašamo na terenu. Se pravi, ljudje bodo direktno videli, ne pa, da bodo obveščeni kratko prek nekih posrednikov, prek nekih filtrov ali pa mogoče celo, da se prek daljših komentarjev, predvsem v tiskanih medijih, prikazuje stvari popolnoma drugače, kot pa so. Če in ko bo to tako, sem prepričan, da ne bomo doživeli takšnih žalitev, kot smo jih vladni poslanci doživeli včeraj, ko smo bili "klopi", ko smo imeli "b ali c kompleks", ko na "desno lečo slabo vidiš na levo stvar", da stvari ne razumemo in vse to smo slišali približno v eni uri. Še več je bilo tega, ampak ne bom vsega našteval. Takoj bi vprašal, kje pa sedaj in kdo, od kod sedaj veje ta nestrpnost, od kod? Ne bom komentiral. Dvomim da, če bi včeraj bil neposredni prenos, tako kot se predvideva z novim zakonom, da bi vse te besede bile izrečene tukaj na tem prostoru in tudi zaradi tega ne bom podprl veta, ker menim, da je ta zakon potreben in nujen, jaz bi rekel, da je že nekaj let prepozen. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Marjan Pojbič.
Hvala gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Uvodoma moram povedati, da sem presenečen nad razpravo in odločitvijo državnega sveta, ki je sprejel odložilni veto na predlog zakona o RTV-ju, saj je iz razprave možno ugotoviti, da je zakon dober in zelo nujno potreben za ureditev razmer na RTV-zavodu. Iz dneva v dan sem bolj prepričan, da je RTV-zavod še bolj, kot sem predvideval, politično obarvan, saj lahko vsak, ki spremlja prvi program RTV, jasno vidi, kateremu je v programu namenjeno največ časa, in to je eliti LDS in SD. Da je zavod RTV politično voden, je jasno razvidno iz pisem, ki sta si jih izmenjala predsednika LDS, Tone Rop, in predsednik SD, Boru Pahor, citiram, Anton Rop: "Spomnim naj te, Borut, da so predlagatelji zakona kot enega od pomembni razlogov za zakon navajali predsednika programskega sveta RTV, ki je bil predsednik nekdanje totalitaristične stranke in pri tem niso mislili na mojo stranko", - torej LDS. In gospod Borut Pahor, citiram: "Ko boste anketirali med ljudmi za referendum in za neodvisnost medije, daj spomni se, dragi Tone, kakšen vpliv je imela tvoja stranka nanje cel čas tranzicije, z zakonom ali mimo njega." Torej, mimo njega celo. To seveda pomeni, da je iz teh pisem vsakemu v tej državi popolnoma jasno, da je vodenje zavoda popolnoma politično in zato je nujno potrebno ta zakon, ki omogoča takšen vpliv politike, zamenjati z zakonom, ki ga predlaga vlada, ki bo omogočal objektivno informiranje Slovenk in Slovencev in preprečil politično vodenje tega zavoda. Predlagani zakon bo odpravil tudi to, da bodo državljanke in državljani plačevali nekaj, s čimer niso zadovoljni, po prej določeni ceni in brez možnosti vpliva. Predlagani zakon bom podprl še iz naslednjih razlogov. Ker ta zakon postavlja učinkovito organiziran sistem, katerega temelj je novinarska samostojnost in profesionalnost, njegov vrh pa ima vse tiste pristojnosti, ki so nujne za uspešnejše in bolj kvalitetno delovanje javnega zavoda. Zakon daje tudi pravno podlago za razširjanje novega nacionalnega programa, namenjenega kvalitetnemu stalnemu in sprotnemu informiranju javnosti o delovanju slovenskega parlamenta, da se ne bo dogajalo to, kar se dogaja sedaj, ko Slovenke in Slovenci vidijo samo tisto, kar želi LDS in Socialni demokrati. Žalostno je, da moram na to opozoriti, ker se namreč tega ne da skriti, in dnevno me državljanke in državljani opozarjajo, da je zadnji čas, da na tem področju nekaj storimo in da se zavedamo, da smo dolžni Slovenkam in Slovencem zagotoviti objektivno informiranje, kar seveda sedaj ni praksa. Spoštovane kolegice in kolegi! Prepričan sem, da državljani Republike Slovenije vedo, zakaj so zaupali vodenje te države novim ljudem, in sem prepričan, da tudi z referendumom ne boste uspeli izpeljati in očuvati pozicije, ki vam zagotavlja manipuliranje z lastnimi državljani in z njihovim denarjem, ki ga želite še naprej zapravljati na vaš način, na katerega ste bili navajeni v preteklosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Zakon o RTV-ju bom podprl, za kar je več razlogov. Z enim stavkom pa bi lahko rekel, da tudi zato, ker je ta zakon boljši od prejšnjega zakona in še zdaleč ni tak, kot se ga skuša prikazati v javnosti. V zadnjih mesecih je bilo največ razprav in vročih besed okoli 17. člena. Iz mnogih razprav in tudi amandmajev, ki so bili vloženi in nato zavrnjeni, je bilo razbrati, da si manjši, toda precej glasen del slovenske javnosti želi ohraniti obstoječe stanje. Najbolj vneti kritiki tega zakona so govorili, da zakon omogoča politizacijo javne radiotelevizije in novinarjev na javnem zavodu. O prihodnosti je težko tako citirano govoriti, lažje nam je govoriti o preteklosti. V preteklosti pa je bil predvsem komunistični režim tisti, ki je omogočal to politizacijo novinarstva, kar je vodilo v njegovo deprofesionalizacijo, kar pa pomeni politično odvisnost in izgubo profesionalne avtonomije. Prejšnji režim je novinarjem podelil status družbenopolitičnih delavcev, podoben status, kot so ga imeli svoj čas partijski funkcionarji. Vsi tisti novinarji, ki nismo bili člani komunistične partije, poudarjam nismo bili člani komunistične partije, pa smo bili že v osnovi sumljivi. Politična elita, ki pa je nedavno izgubila oblast, pa je novinarje zreducirala na javne uslužbence. O politizaciji novinarstva lahko podkrepljeno in z dejstvi govorimo le v preteklem času. Prihodnost lahko predvidevamo ali pa jo napovedujemo. Današnja opozicija očitno napoveduje to prihodnost na osnovi lastnih izkušenj iz preteklosti in zato imajo pri napovedovanju prihodnost RTV tako črn pogled. Ravno iz svojih izkušenj so namreč potegnili sklep, da se bo politizacija tega javnega zavoda nadaljevala tudi v prihodnosti. Intenca aktualne oblasti in tudi tega zakona pa je pošten in uravnotežen medijski prostor. Toda ta želja je ob vseh debatah o novem zakonu o RTV naletela na bučno nasprotovanje, v katerem je bilo težko soočati argumente. Šlo je za kombinacijo simplifikacije in orkestriranih nastopov ter venomer ponavljanja enih in istih tez. Nova zakonodaja bo RTV-hiši nedvomno koristila. Predvsem bo koristila gledalcem in poslušalcem. Ko so nam nedavno iz RTV-hiše poslali delovno gradivo za pripravo letnega poročila, smo v teh papirjih naleteli na nekaj zanimivih dejstev. Povprečna starost v tem zavodu je 48 let, kar je seveda precej in na nek način kliče po pomladitvi tega kolektiva. Vendar to ni najbolj pomembno. Bolj kot to je pomembno dejstvo, da jih skoraj polovica ne izpolnjuje izobrazbenih pogojev, ki jih zahteva sistemizacija del. Sedaj se lahko vprašamo, kako ustvarjati kvaliteten program na nacionalni televiziji in radiu in kako naj funkcionira tako velik in pomemben javni zavod, če kar polovica zaposlenih nima ustrezne izobrazbe. V tem istem dokumentu je generalni direktor Aleks Štakul navedel kot uspeh, da so na RTV skoraj za polovico zmanjšali število vodij, ki so bili sami sebi namen. Torej je na RTV potemtakem ostala še polovica takšnih vodij, ki so sami sebi namen. Zadnje mesece je bilo slišati, da se nova oblast boji, da bi ji mediji nastavili ogledalo. Toda ljudem je treba povedati tole: mediji ne odslikavajo realnosti, temveč jo soustvarjajo in konstruirajo. Sleherno sporočilo, ki ga preberemo, ki ga vidimo na televiziji, je hkrati že interpretacija. Mnoge novinarske zvrsti se danes spretno mešajo in se kot poročila prodajajo komentarji. Vsak komentar pa je seveda interpretacija. Zato je toliko bolj pomembno, da se ustvari neke možnosti za profesionalno delo na javni radioteleviziji, in ta zakon to omogoča. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mitja Ljubeljšek.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani minister, spoštovani svetnik! Državni svet je torej sprejel sklep, da zahteva od državnega zbora, da ponovno odloča o zakonu o RTV. Zgolj zato, ker se ni strinjal z dvema točkama v zakonu, in ne glede na to, da zakon ureja še precej še drugih izjemno pomembnih zadev. Zanimiva je izjava svetnika, gospoda Hvalice [[citiram]] : "Naš ugled," ugled državnega sveta namreč, "bo zrasel, če predlog za veto izglasujemo." Osebno v to trditev močno dvomim. Ugled ni nekaj, kar se pridobi takoj. Ugled raste leta, izgubi pa se resnično lahko v trenutku. Mislim, da je bil veto izglasovan predvsem zaradi predvidenih sprememb zakona o državnem svetu. Predlagani 17. člen, ki mu nasprotuje državni svet, dovolj široko odpira vrata široki civilni družbi. Sprašujem, zakaj dvomite, da državni zbor ni dovolj verodostojen za potrditev in zavrnitev predlaganih kandidatov za člane sveta RTV? Istočasno pa mu je zaupano, da potrjuje ali zavrne imenovanje ustavnih sodnikov, generalnega državnega tožilca, sodnikov in druga imenovanja. Ali so vsa ta imenovanja zgolj politična? Ali ni ta dvom v državni zbor veliko nezaupanje v to najvišjo zakonodajno institucijo? Nezaupanje v volivce, ki so nas za to delo pooblastili? Ali menite, da nisem sposoben po mojih kriterijih izvoliti ugledne, strokovne, neodvisne in moralne poštene ljudi? Obravnavani zakon oziroma določila 17. člena se kar v največji meri ujema z rešitvami, ki jih poznajo v večini držav Evropske skupnosti. Trditve, da nikjer v Evropi niso parlamenti tisti, ki bi imenovali člane programskih svetov, je zavajanje tistih, ki nas prepričujejo, da je bila do sedaj Slovenija zgled medijske svobode in demokracije za vso Evropo. Zakaj torej tega obstoječega oziroma starega, neustavnega slovenskega zakona o RTV niso uvedli tudi v drugih evropskih državah, tudi tam, od koder so v zadnjem času prišli njegovi vplivni pobudniki? Zanimivo je, kako so prav ti javno nasprotovali reformi upravljanja nacionalne RTV s povišanimi toni groženj in ukazovanja. Dragi Tone, dragi Borut, spoštovani kolegi in kolegice iz LDS in SDS! Škoda, da vaš čut za demokracijo, neodvisnost in pluralnost medijev ni bil tako izostren že pred leti. In sprašujem vas, ali bi novemu zakonu nasprotovali z enako odločnostjo, če bi bili sedaj še na oblasti? Preprosto, niste iskreni - da ne uporabim še kaj bolj slabšalnega! Naj povzamem misel našega velikega Slovenca, Trstenjaka. Citiram: "S slovensko poštenostjo smo preživeli tisočletje in upam, da bomo še naprej. Ko te ne bo več, bomo kot narod propadli." Vloženi veto in nasprotovanje opozicije me nikakor ne prepričujejo, da vam gre v tem primeru resnično za avtonomijo in pluralnost RTV. Vedno bolj sem prepričan, da gre le za varovanje dosedanjih lastnih pozicij moči, ker je dokazano, da če je vladajoča stranka na oblasti več kot 10 let, bo njen vpliv zagotovo izrabljen do popolnosti. To nam praksa v Sloveniji tudi kaže. Vloženi veto ne rešuje neustavnosti starega zakona, ki traja že od leta 1993, torej že več kot 12 let. Ne rešuje jasne odgovornosti za slabo poslovno in finančno stanje RTV, ki se koplje v izgubah in so se do sedaj reševale samo z višanjem RTV-naročnine. K reševanju te problematike ni pristopil nihče: ne uprava, ne politika, ne stroka, ne društvo novinarjev, ne tako imenovana civilna družba. Sprašujem, kdaj se je tudi glede tega vprašanja iskalo mnenje širše civilne družbe. Kdo je bil in je še odgovoren za neomejeno trošenje denarja naročnikov RTV Slovenije? S predlaganim zakonom pa je odgovornost jasno razmejena in določena. Vedno znova mi kolegi iz LDS in SD pripisujete, da je bilo vse, kar ste delali zadnjih deset let, najboljše, najbolj strokovno in popolnoma nepolitično. Zato naj si po vašem sedanja koalicija ne dovoli v tej državi ničesar spreminjati. Na to vas bom še naprej opozarjal, vse do takrat, ko boste sami postali bolj samokritični in priznali kakšne napake v preteklosti. Vi sami niste spremenili svojega miselnega ozadja, zato vedno znova dokazujete v svojih razpravah bojazen, da bo sedanja koalicija in vlada posnemala vaša dejanja v času, ko ste bili vi na oblasti. Zahteva državnega sveta o ponovnem odločanju o zakonu RTV, me ni prepričala, da ne bi podprl predlaganega zakona. Spremembe, ki jih je državni svet predlagal, bi v osnovi spreminjale in rušile temeljne cilje predlaganega zakona, ki je zagotovo kakovosten preskok glede na dosedanji neustavni zakon, pa tudi glede pluralnosti, kot tudi poslovne in organizacijske dorečenosti ter jasne odgovornosti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav gospodu ministru in gospodu državnemu svetniku, kolegice in kolegi! Kot se morda še spomnite, je moje prejšnje izvajanje bilo kar precej odmevno, saj so mojo izjavo večkrat citirali, pa tudi za dobro glasbo sem nekako poskrbel, ker so Bruce Springstina večkrat vrteli po televiziji oziroma po radiu. Večkrat je bila tudi citirala izjava, vendar bi se raje obrnil na najnovejše dogodke, o katerih bi želel spregovoriti. V mislih imam predvsem dopisovanje na relaciji "dragi Tone", "dragi Borut" v katerem izstopa predvsem vprašanje "dragemu Tonetu", če se ne spominja, kako velik vpliv je imela Tonetova stranka na medije cel čas tranzicije. Z zakonom ali mimo njega. Še enkrat poudarjam, z zakonom ali mimo njega. Posredno priznanje nezakonitosti me utrjuje v prepričanju, da je potreben nov zakon, ki bo vnesel red. Tone mu odgovarja, da bo z novim zakonom ogrožen ugled člana njegove stranke. Sam menim, da če bo hotela Socialna demokracija delovati v modernem evropskem duhu po vzoru Blaira, ji taki kadri ne bodo v pomoč, saj so vezani na preteklost in daleč od modernih evropskih trendov. Pogosto spreminjanja imena strank bo samo strošek, če ne bo novih nosilcev in novih vsebin. Vendar ni to današnja tema, niti ni moja tema oziroma me niti stanje v konkurenčni firmi, če se lahko tako izrazim, ne zanima. Oziroma kot sem slišal na Korčuli zanimivo misel: "Zašto brineš tuđe brige." To se pravi - se ne tiče. Tole je za POP TV o civilni družbi in strokovni sferi izjavil: "So tako ali tako na predlog tudi naše stranke člani nekaterih forumov, organizacij, recimo, Sandra Bašič Hrvatin je na predlog LDS predsednica sveta za radiodifuzijo, ampak mi jo jemljemo kot stroko, kot predstavnico tako civilne kot strokovne javnosti." Takega izvora je bilo še več predstavnikov civilne družbe in stroke, celo tisti iz uvoza, ki so bili enostransko uvrščeni o medijski situaciji pri nas. Še vedno sem enakega mnenja o transparentnosti in racionalnega trošenja okoli 30 milijard sredstev, okoli vodstva zavoda in okoli načina poročanja obeh medijev. Morda, da ne bi o politiki, primeri iz zabavne glasbe, športa. Recimo, poročajo, da je znana skupina v dveh urah razprodala 80.000 kart, bi bilo morda dobro, če pospremijo z dvemi, tremi izdelki te skupine, da bi ljudje lažje ocenili, kakšne vrst glasbe lahko povzroči evforijo. Potem morda iz športnega področja, hokej komentarji Andreja Stareta. Recimo 4:2 za Jesenice, on poroča na dolgo in široko o tistih dveh golih. Mislim, izrazit navijač Olimpije, govori o tistih dveh golih, ki jih je Olimpija dosegla, v nedogled. V tem trenutku so njegovi ljubljenčki visoko, ostali pa nizko. Potem bi govoril o obešenjaškem humorju, ki je žaljiv, včasih segregacijski in nestrpen do verske opredelitve. V mislih ima TV Poper, kjer je dialogu v strelskem jarku tole: "Tamle gre en pes." Kobal odgovarja: "Morda je to kak krščanski pes." Čutil sem se prizadetega, ker se smatram za kristjana. Novi zakon daje možnost kakovostnemu novinarstvu, ki bo poskrbelo, da bosta medija objektivno informirala, izobraževala ter poskrbela za dostojno razvedrilo. Delanje po vzoru evropski medijev, morda je lahko za vzor BBC. Zakon je vsekakor evropsko primerljiv. Na kocu še malo manj resna vsebina ali pa niti ne, morda bi bilo najbolje, če zaključim in se zahvalim za besedo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stane Pajk.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni, minister! Mislil sem, da je že zakon o RTV za nami. Pa ni bilo tako. Zgodil se je pač odložilni veto državnega sveta, ki mislim, da je bolj iz užaljenosti kot iz dejanske vsebine, ker tudi sami menijo, da je zakon bistveno boljši od prejšnjega, da je dober, ampak da na nekih točkah malo šepa. Seveda, vsak si ima pravico te šepajoče točke razlagati po svoje. Vprašamo se lahko, zakaj smo sploh šli v spremembo obstoječega zakona. Ja, po moje je osnovni razlog, da se je denar trošil nepregledno in tudi so bile zadaj velike vsote. Nadzorni svet je sam ugotovil nepravilnosti. Tako da lahko z eno samo besedo rečemo temu: negospodarno ravnanje z denarjem. To je eden od osnovnih razlogov. Drug osnovni razlog je, da je programski svet RTV politično opredeljen, vsaj z njegovim vodstvom. Žal tako je. In mi skušamo ravno nevtralizirati ta programski svet. Poskušamo postaviti RTV v normalne tokove. To bomo pač napravili s tretjim programom, ki bo nefiltrirana informacija, izvorna informacija. Taka informacija je najkakovostnejša. Naj volivci pač sami, ali gledalci in gledalke, sami odločijo, ali bodo gledali ali ne bodo gledali, in naj si izbirajo po lastni volji. To je bistvo vsega. Bistvo je tudi, da dobijo neokrnjeno informacijo, nepristransko, da se dobi celovita slika. Ko je bila naša stranka v opoziciji, si je srčno prizadevala, da bi imeli direktne prenose in delno ji je to tudi uspelo. Mislim, da je vsaki normalni opoziciji v interesu, da ima direktne prenose. Bolj kot poziciji, saj lahko s tem pokaže na ravnanje vladajočih strank in na njihove napake. Mi smo, mislim, da edina država na tej obli, kjer se opozicija javno - vsaj del opozicije, da ne bom napačno razumljen - del opozicije prizadeva, da ne bi bilo javnih, ali pa direktnih prenosov. Kar se tiče referenduma, ki ga tudi obljubljajo, se ga mi ne bojimo. Enostavno se ga ne bojimo. Spoštovali bomo voljo volivk in volivcev, če do tega pride, ampak se ga enostavno ne bojimo. Moramo pa poudariti, da bo stal 600 milijonov, in to, jasna stvar, iz proračuna. Pozdravljam tudi misel ali stališče vodje ene od opozicijskih strank, ki ravno tako misli, da je referendum nepotreben - vsaj v tem trenutku: ne - in navaja tudi razloge. Ti razlogi so v pismu Boruta Tonetu. Pa bom zdaj še jaz citiral, kaj tam piše: "Pa še nekaj. Ko boste agitirali med ljudmi za referendum in za neodvisnost medijev, daj, spomni se, dragi Tone, kakšen velik vpliv je imela tvoja stranka nanje cel čas tranzicije, z zakonom ali mimo njega." [[Konec citata.]] Tone mu je seveda odpisal: "Spomnim naj te, Borut, da so predlagatelji zakona kot enega od pomembnih razlogov za zakon navajali predsednika programskega sveta RTV, ki je bil predsednik nekdanje totalitaristične stranke, in pri tem niso mislili na mojo stranko." [[Konec citata.]] Še enkrat naj poudarim, zakaj sem tudi sam privrženec tega, da se ta zakon sprejme in da se ukine starega. Preprosto zato, da se bo bolj ekonomično ravnalo s sredstvi. Drugič, da damo televizijo v normalne vode, da bo nepolitična ali vsaj nepristranska. To bomo dosegli s tretjim programom, direktnim prenosom naših sej. Seveda bom glasoval za ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl.
Sam sem bil v dilemi, ali se sploh oglasiti, vendar bi kljub vsemu rad rekel samo dva stavka. Prvič, če boste pogledali podatke predvsem o delu nadzornega odbora, potem boste videli, da se finančna situacija v povezavi z odločbami ustavnega sodišča in tudi v povezavi z aktivnostmi, ki so bile v preteklosti narejene glede upravljanja javnega zavoda, izboljšuje. Drugo, in zaradi česar vendar priporočam poslankam in poslancem, da razmislijo o tem, kako bodo glasovali pri tem vetu. Je pa neko moje videnje današnje razprave. Zelo zanimivo bo, ko bodo Slovenke in Slovenci poslušali poslanke in poslance in bodo poslanke in poslanci ponavljali nek vnaprej napisan govor. In v tej zvezi seveda obžalujem, da je v današnji razpravi pravzaprav predvsem veliko nesramnosti, očitanj. Ne zavedamo pa se, da smo, ali pa da boste, z današnjim glasovanjem in pa nekaterimi drugimi glasovanji, ki so bila v tem tednu, zmanjševali raven demokracije v tej državi. Predvsem pa očitno želite na vsak način zavzeti še zadnjo, včeraj omenjeno in praznovano bastijo.
Hvala lepa. Glede na to, da nekaj poslancev manjka, bi k besedi povabil kar gospoda poslanca, mag. Grimsa.
Hvala lepa. Poglejte, veliko je bilo pomislekov o verodostojnosti tega, kadar politiki sodijo o medijih. Vendar tisto, o čemer smo vsaj govorili mi v SDS, smo utemeljili prav na mnenju novinarjih samih. Dovolite, da vam tole malo pokažem: "Prikrivanje na nacionalki. V informativnem programu TV Slovenija vre. Kaj se je zrušilo na nacionalki? Plače šefov RTV - strogo zaupno. Rdeča nacionalka." In tako naprej. Tega imam še kar lep kup. Nekateri ste se pa sklicevali ob tem tudi na tuje reference. Ob tem ste omenjali pač bolj ali manj znane ljudi, pa dovolite, da vam omenim pa mnenje nekoga, ki pa je dejansko zelo pomemben člen evropske politike in mu celo največji politični konkurenti priznavajo, da je eden od očetov združene Evrope. To je gospod Wilfred Martens, ki je sedaj v tem trenutku tudi šef evropske ljudske stranke, ki je samo pred neka meseci dejal: "Veste, preprosto ni dostojno, da se ljudje iz stare nomenklature še vedno vrtijo blizu vzvodov moči in še posebej v javnih TV-hišah in časopisih, kajti prav oni, stara nomenklatura, so krivi za delitve Evrope." Ko to pogledate z vidika sestave organov na sedanji nacionalki, so te besede še kako zanimive. Tisti, ki ste pa omenjali Grimme, ste pa pozabili, da je tudi ustavni sodnik v Nemčiji, izjemno ugleden, in ključni komentator ustavnega prava, prav za javno radiotelevizijo za Evropsko skupnost, gospod doktor Grimm, zapisal, da "povsod kje je bilo imenovanje prek tako imenovane civilne družbe, je prišlo do popolne prevlade politike. In tam, kjer je bila ista stranka na oblasti 10 ali več let, je postala ta prevlada politike na javni radioteleviziji totalna" - torej popolna. Na te besede ste pa pozabili. Gre za spoznanje ustavnega prava, nemškega ustavnega prava, na katerega se v Sloveniji pogosto sklicujemo, ki je, mimogrede, nastalo, preden se je v Sloveniji leta 1994 sploh sprejemal ta, sedaj veljavni zakon. Ampak takrat tisti, ki so bili dejanski avtorji tega zakona, bodisi tega niso vedeli ali pa so to seveda zamolčali. Povsem za konec mi pa dovolite še nekaj prav posebnega. Veste kaj je v Sloveniji pravzaprav največji problem? Da so stalno neke stvari, neke vsebine, ki so ključne za razumevanje enega vprašanja, pa nikoli ne pridejo v javna glasila. Vsaj v tista, osrednja, najbolj ključna ne. Zakaj? Sam ne morem videti druge logike kot resničnost besed predsednika Socialnih demokratov, gospoda Boruta Pahorja, ko je zapisal: "Dragi Tone, spomni se, kako si obvladoval v LDS medije celoten čas tranzicije, z zakonom ali mimo njega." Kajti samo na ta način lahko sam sebi razložim, zakaj se v več osrednjih medijih hkrati pojavi ta primanjkljaj, ta deficit informacije, ki je izjemno pomemben, kajti politologija uči, citiram prof. dr. Bogomira Ferfilo, ki je vodja politologije, "da je pomembnejše od tistega, kako se poroča in o čem se poroča, tisto, o čemer se ne poroča", torej tisto, kar se sistematično zamolči. Naj opozorim na en element, ki je prisoten že cel čas te razprave že od prve objave zakona na spletu. Zdaj se je prek tisoč in enega medija ustvarjalo mnenje, kot da, recimo, sem jaz tisti, ki želim posegati - bom enkrat oseben - v pravice novinarjev, drugi pa, da so jih ves čas branili in da jih branijo še danes. Zdaj pa poglejmo, kakšna je resnica, ki bi jo v neki normalni državi razkrinkali, ker uredniške politike v vseh demokratičnih državah stremijo k nadzoru ena nad drugo in se mediji med sabo kontrolirajo, tega pa žal v Sloveniji ni. In to je tisto, kar najbolj potrebujemo v resnici. Spomnil vas bom namreč na to. Leta 1999 je sprejel ta državni zbor, je preglasoval veto na takratno novelo zakona o RTV Slovenija, s katero se je grobo poseglo v pravice novinarjev. Delo, Sobotna priloga, Uroš Slak je zapisal naslednje: "LDS se je tako v zgodovino zapisala kot stranka, ki se je opredelila za vladno televizijo in ne nacionalno." Tisti, ki je v resnici dal predlog za ta veto, sem bil pa jaz in to na prošnjo novinarjev RTV Slovenija. Če hočete, Uroša Slaka in Rajka Geriča, da jih še osebno navedem, obeh v funkciji tistih ključnih novinarskih združenj na RTV Slovenija, ki bi jim moral takrat zakonodajalec prisluhniti. In veto je državni svet takrat izglasoval. Tukaj je bil preglasovan, preglasovan je bil pa, ne boste verjeli, ob tem ko je preglasovanje tega veta zagovarjala takratna državna sekretarka, gospa Majda Širca. Ampak, o tem kakšno sprenevedanje je v tej sliki, ki se je v minulih mesecih ustvarjala v javnosti, ko se je prikazovalo točno nasproten položaj, kot v resnici izhaja iz dejanj nas kot konkretnih oseb, o tem ni mogel nihče praktično iz osrednjih medijev izvedeti ničesar. Zato mi dovolite, da vsaj v spomin moji kolegici gospe Širci izročim izpisek takratnega glasovanja, ko ste preglasovali moj veto v državnem zboru, moj veto, ki bi bil v korist novinarjem, njihovi neodvisnosti in je bil celo vložen na njihovo željo. Ob tem gospe Širci izročam ta izpisek glasovanja, skupaj s tistim člankom gospoda Uroša Slaka, ki zelo jasno kvalificira, kdo je za svobodo novinarjev v tej državi in kdo je v minulem obdobju s svojimi dejanji dokazal, da si tega v resnici ne želi.
Gospod Grims, jaz bi prosil, da to izročite zunaj dvorane, nekako na sodi v hram demokracije. Jaz bi prosil, gospod Grims, da greste na svoj prostor ali pa na hodnik. In mislim, da je bilo to tudi nekako konkludenten zaključek vaše razprave. Gospa Širca, beseda je vaša.
Hvala lepa. "Dragi Branko", spomni se tega leta 1999, ki je povezan s tem paketom. 14. 10. leta 1999, ko se je obravnavalo to vprašanje, je predlog, da novinarji RTV Slovenija nimajo pravice do soglasja, ampak samo do mnenja, vložila Slovenska krščanska demokracija, stranka SKD. To je obrazložila tako: "Prav je, da svet RTV pred imenovanjem zaprosi za mnenje predstavništva zaposlenih v uredništvu in ne za soglasje, ker so v svetu RTV tudi predstavniki zaposlenih, ki bi imeli prednost pred predstavniki ustanovitelja... - et cetera, et cetera. Ta amandma, ki ga je predlagala SKD, je bil podprt s 40 glasovi proti 13, kot mi kaže takratna dokumentacija. Ta isti predlog je - leta 1999 je bil - ta isti predlog je leta 1999, to se pravi 8.10., podpiral tudi gospod, takrat še ne Plemeniti Jelinčič, ki je na isti način hotel urediti to materijo. In dovolite, ker imam še čas, da vam preberem njegovo obrazložitev. Kaj pomeni institut umika soglasja. Pravi - predlagal je umik soglasja - in moram priznati, da se z njim strinjam in očitno se strinjate tudi vi, ker v tem zakonu niste vnesli nazaj soglasja, ampak ste pustili mnenje, kar se strinjam z vami in vam ne oporekam in tudi nikoli na odboru nisem zagovarjala drugačnega stališča. Kaj pravi gospod Jelinčič. "Institut soglasja je predstavnikom zaposlenih v uredništvu k imenovanju odgovornih urednikov programa tak, kakršnega ne poznajo nikjer, nobene zakonske ureditve javne RTV po drugih evropskih državah - et cetera et cetera. "To pomeni nadzor nad izvajanjem teh nalog, za kar je zadolžen svet RTV Slovenija, ki je" - pazite, kaj govori takrat še gospod Jelinčič - "sestavljen iz predstavnikov državnega zbora RS ter najpomembnejših civilnodružbenih organizacij in združenj oziroma tistih organizacij in združenj, ki so po naravi svoje dejavnosti najtesneje povezane s produkcijo RTV programov." Tako utemeljuje ta amandma. "Zaposleni v RTV Slovenija so dolžni izvajati sklepe in usmeritve predstavništva javnosti, ki opravlja javni zavod RTV Slovenija. Za predstavljene in uveljavljene interesov zaposlenih v RTV Slovenija pa skrbijo trije njihovi predstavniki, ki jih sami volijo v svet RTV Slovenija." Tako je tudi ostalo. Tudi ta pravica zaposlenih v RTV Sloveniji je naša posebnost, do katere so predstavniki sveta Evrope v času pripravljanje sedanjega zakona izražali zadržke, češ da gre za delno kršitev koncepta javne službe oziroma za to, da javni uslužbenci nadzorujejo sami sebe itn., itn. Takrat, leta 1999 se dobro spomnim, zato tudi tega ne potrebujem, da smo soglašali s to ureditvijo, da bi bilo soglasje mogoče blokada in da je boljše mnenje, ampak urejeno na tak način, kot je takrat amandmirala Liberalna demokracija in kot je ostal v zakonu. Se pravi, v kolikor to mnenje ni upoštevano, pride še do naslednje stopnje. In, spoštovani oziroma "dragi Branko", tako ste uredili tudi sami, ko ste pisali ta zakon, in je v redu. Čeprav vemo, da gre za drugačen način imenovanja, ker tokrat ne bo več svet imenoval direktorja ali direktorice, ampak bo generalni direktor, ki vemo, da ima po vašem zakonu bistveno več kompetenc. Ampak to ni sporno. Skratka, k temu poglavju, ki mi ga nepretrgoma mečete oziroma z njim manipulirate, ker vi pač manipulirate s tezo, ki ni osnovana, prosim, da se naredi konec s tem, ko sem vam prebrala te amandmaje in povedala zgodovino te zgodbe, s katero so se potem strinjali tudi novinarji; gospod Slak pa ima mogoče danes kakšne druge - nima več teh vprašanj. Dovolite, da nadaljujem še pri drugih vprašanjih in da nadaljujem z "dragim Brankom". "Dragi Branko" je bil nekoč predsednik nadzornega sveta RTV Slovenija in vem, da razume, na kaj je že takrat javni zavod opozarjal, ko se je ukvarjal z vprašanjem uvedbe tretjega televizijskega programa. Ker vemo, mi imamo v Poročevalcih državnega zbora zapisnike nadzornega sveta - vi takrat državnemu zboru niste podajali sklepov, ampak zapisnike vsega obdobja, ko ste predsedovali nadzornemu svetu. Rada bi opozorila namreč na vprašanje, ki je bilo danes - in zato bi se tudi zadržala pri njem - večkrat izpostavljeno, kdo se boji in kdo ne želi tretjega parlamentarnega programa. Tisti, ki ste pozorno poslušali in tudi brali amandmaje, ne v Liberalni demokraciji niti ne pri sosednji opozicijski stranki nismo ukinjali tretjega programa, ki bi prenašal seje državnega zbora in tudi državnega sveta oziroma druge informacije s področja delovanja državnega zbora. Smo pa postavljali pod vprašaj ureditev, financiranje, prenose, račune, predvsem pa avtonomijo. Ker ta zakon bo, mislim, da edinstven, ne mislim, zagotovo, edinstven v svetu, zagotovo pa v Evropi, ki bo definiral urednikovanje tretjega programa. Tretji program ne bo avtonomen. Pa ne gre samo za neavtonomnost, gre tudi za druga vprašanja. No, in kaj je bilo novembra leta 1998 izpostavljeno znotraj diskusij nadzornega sveta, ki ste ga vodili. Namreč, takrat so se pojavljala enaka vprašanja, na katera smo mi, ki ga nismo ukinjali, ampak opozarjali, da ga je treba drugače urediti, in ga tudi amandmirali v tem smislu, takrat ste opozarjali v razpravah na sledeče probleme. Da so bile, recimo, takrat je gospod Kadunc pojasnjeval, da so bile kot druge oddaje opravljene meritve prenosov sej državnega zbora na obstoječem drugem programu takrat - enako kot danes - in da opravljene analize kažejo, da v tem trenutku tretja TV mreža ni ekonomsko upravičena, ob čemer pa še ni pripravljen koncept domene, ki bi omogočil opredeljevanje: ali ne ali ja, predvsem zaradi odprtega vprašanja tehnoloških možnosti distribucije programa. In o tem smo govorili - koliko let? - 7 let kasneje tudi v tem državnem zboru. Recimo, rečeno je bilo tudi, da tretji televizijski program je možen samo prek satelita, kar pomeni sredstva. Poleg težavnosti predvajanja gledanosti tretjega programa, ki zaradi frekvenc, na kar smo tudi tokrat opozarjali, bi lahko prišlo do nepokrivanja celotnega ozemlja v Republiki Sloveniji. Seveda, takrat ste opozorili še na zakonsko prepoved trženja informativnih programov, in na nezainteresiranost povezovanja gospodarstva s politiko, etc., etc. Liberalna demokracija, moji spoštovani predhodni sogovorniki, bi imela koristi od prenosov. Seveda da bi jih imela. Mene zanimajo. Toda ni mogoče pisati zakonov na način egoističnega oziranja v svojo lastno podobo ali v svoj lastni interes. Zakone se piše v interesu vseh in v interesu javnosti. In tretji program, tega interesa oziroma posledic le tega ni detektiral. In če se vrnemo k odločbi, ki smo jo dobili na klop in jo vsi dobro poznano, odločbi ustavnega sodišča. Ni je mogoče samo v enem stavku prebirati. Potrebno jo je analizirati v celoti. In ena misel te odločbe, ki je ukinjala oziroma ki je razmišljala in reflektirala tiste sporne 3%, ki so bili, mimogrede, vneseni v zakon o medijih v tretji obravnavi, nakar smo sami mi opozarjali na njeno nekonsistentno rešitev in morebitno ustavno spornost, ker je bilo ad hoc kar vrženo na nek člen, ki je bil takrat trenutno še odprt. Tudi vprašanje, koliko konceptualno je bilo takrat združljivo to, da se v tretji obravnavi poseže tako radikalno v ta koncept. No, in kaj pravi odločba ustavnega sodišča? Ukvarja se z vprašanjem, kakšna škoda se lahko javnemu zavodu zgodi, v kolikor se znižajo oziroma v smislu avtonomnosti njenega delovanja, v kolikor se znižajo sredstva, ki so namenjena za njeno delovanje. Jemanje tistih treh odstotkov pa pomeni znižanje teh sredstev. In seveda ustavno sodišče se po vsej pravni logiki sprašuje, ali bo potem lahko televizija še avtonomna. Konec koncev bo začela lahko pritiskati na vlado, na proračun in postajati odvisna, ker bo imela manjšo dajatev. Takrat se je zgodilo sicer nekaj, na kar je kolega Gulič danes že opozoril. Vlada je tudi na račun teh treh odstotkov zvišala televizijski prispevek. Ampak to je drugo poglavje. Zakaj povezujem vprašanje lahko omejene avtonomije RTV Slovenija, v kolikor pride do uvedbe tretjega programa. In tukaj je tisti krog, ki ga želim skleniti. Zaradi tega, ker tretji televizijski bo obremenil javni zavod. Po enih izračunih, ki smo jih dobili v državni zbor še takrat, ko so se zbirale ponudbe o prenosih, kdo bo kandidiral za prenose državnozborskih sej še v prejšnjem sestavu, so bili ti izračuni zelo, zelo veliki. Šli so pod pol milijarde, če se spomnim takratni pogovorov, za delno pokrivanje. In v kolikor bo televizija obremenjena oziroma bo iz prispevka morala fluktuirati denar v financiranje prenosov sej državnega zbora, seveda bo šel ta denar na račun drugih programskih vsebin. Če ne bo seveda prišlo do ponovnega povišanja televizijskega prispevka. O tem sem hotela govoriti, ko sem govorila o prenosih sej, o uvedbi tretjega programa, ki mu osebno ne nasprotujem, toda pod pogoji, ki ne bi ogrožali drugega delovanja. V redu, boste rekli, bodili bomo denar iz televizijske prodaje, ki bo - mimogrede - drugje prepovedana, ostala bo pa prepovedana tudi na drugih lokalnih in regionalnih televizij. Prišlo bo do nekega bizarnega mešanja prodaje kozmodiska z diskusijami v državnem zboru, pa še česa drugega. Ampak vendarle [[...]]
Prosim, besedo ima samo gospa Širca. Prosim.
Ampak vendarle, ta izplen denarja ne bo namenski za tretji program. Se bo razpršil po vseh, kar pomeni, da bo tretji program obremenjeval proračun, ki jih bo iz teh paradadajatev dobivala - ki jih dobiva televizija Slovenija - in s tem se lahko tudi na nek način posredno ogrozi kvaliteta rednega programa televizije Slovenija. Sicer moram še enkrat poudariti, da ta rešitev je unikum, da se zavzemam za prosto, javno pozivanje vseh mrež, ki jih zanima morebiti to, da prenašajo televizijske prenose. Tako je bilo v preteklosti, seveda ob znanem dejstvu, da tako kot vse države, ima tudi Slovenija urejene poglede sej parlamentarnih diskusij na računalniškem medmrežju. Naj zaključim še z enim razmišljanjem gospoda Mira Petka, ki je zanimivo in pravzaprav nikoli v teh krogih niti ni bilo odprto, ko je razmišljal o tem, da vsako poročanje lahko, je na nek način interpretacija. Res je, vsako pisanje, še tako objektivno in poročevalskega tipa, je lahko interpretacija. In v strahu, da ta interpretacija na javni televiziji ne bi bila prehuda, si je sedaj eks - , ampak nekoč odgovorni urednik televizijskih informativnih programov, mislim, da edini urednik, ki je v zadnjih letih, kar vem, moral oditi s televizije; to je bil gospod Lipušček - omislil kodeks po ameriškem vzorcu. Vemo vsi. Kodeks RTV Slovenija o obnašanju, o ravnanju ne samo avtorjev, urednikov, ampak tudi ostalih avtorskih delavcev in soustvarjalcev programa RTV Slovenija je izjemno, izjemno strog. Upam, da bo ostal, čeprav pri osebno kot mogoče novinarju, bi bil všeč, ker je omejevalen. Strog je pa zaradi tega, da se ne bi zgodilo to, kar je vedno lahko nevarnost znotraj javne televizije, da ne bi prišlo do prevelikega interpretiranja, komentiranja. Televizija je ukinila, na žalost, meni kot gledalki lahko rečem na žalost, komentarje, prav iz strahu, da ne bi kakšna opcija preveč bila prepoznavna notri in ta kodeks, ki je tako rekoč debela knjiga, gre tako daleč - se oproščam, če ponavljam, ampak morebiti ni nepotrebno - gre tako daleč, da snemalci na RTV Slovenija so tako rekoč peljani oziroma vodeni, kakšne kadre lahko posnamejo. V tem kodeksu je jasno zapisano, če bo snemalec snemal z tako imenovane žabje perspektive in bo osebo, običajno neko politično ali drugo avtoriteto, zajel v kotu, ki bo dvigoval njegovo ceno oziroma njegovo moč, ker bo kader poveličeval njegovo osebnost, tak kader tako rekoč ni dovoljen. Ni dovoljen tudi tisti kader po tem kodeksu, ki zajema človeka oziroma situacijo s ptičje perspektive, to se pravi, od zgoraj navzdol. Zakaj? Zaradi tega, da ne bi morebiti oseba, ki bi bila tako posneta, imela občutka, da je pomanjševalno prikazana oziroma da je njena moč zmanjšana. Tudi drugih kadrov na določenih nivojih si ne sme dovoliti, od strani in tako naprej. Zakaj o tem govorim? Mogoče se vam, gospod kolega, to zdi nepomembno, ampak vi simplificirate ta problem. Vsi skupaj simplificirate ta problem, ki se bo - jaz upam sicer, da se ne bo, ampak vi nakazujete na to, da se bo dotaknil vsakega, ki bo v bodoče imel omejeno moč objektivnega dojemanja in percipiranja slovenske stvarnosti, v kolikor bo ta zakon sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Grims, ste bili napačno interpretirani ali razumljeni?
Hvala. Gre za več stvari. Moram reči, da sem zelo vesel, da je gospa Širca opozorila tudi na te manipulacije s kamero. Pa naj ob tem kot zanimivost omenim, da ko sem na začetku govoril, je nekdo položil kamero popolnoma na tla in me snemal navzgor; samo kot zanimivost. Kar se tiče sklicevanja na gospoda Lipuščka, se bojim, da vas moramo opozoriti, da je bil prav on tisti odgovorni urednik, ki je hodil po navodila k ministrom LDS, tako da [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
Kar se pa tiče parlamentarnega kanala, bi pa opozoril, v čem je ves čas ta razlika v pogledih. Jaz se spomnim, tudi nekoč je že gospod Rop, ko je to zahtevala opozicija, pa ne boste verjeli, tudi zdaj gospod White, so zmeraj rekli, ja, problem je, da se potem omejuje na nek način novinarska svoboda. Gospod White je celo napisal pisno v odgovoru, ki ga je poslal v Slovenijo, da jih potem skrbi, ker ne bo več možnosti, da bi uredniški izbor opravili, to se pravi, kaj bodo pokazali in česa ne. Ampak, poglejte, ko pa pogledate politološki učbenik gospoda prof. Ferfile, ki sicer govori o ameriškem primeru, pa kot posebno kvaliteto [[spet citiram]] navaja, da "se prikaže prav vse dogajanje v ameriškem kongresu oziroma v parlamentu brez kakršnegakoli poseganja ali izbora s strani urednikov". To se pravi, prav politološki argument je v nasprotju s tistim, kar se nam ves čas tukaj poudarja. In, mimogrede, to tudi gospoda Whitea v zelo čudni luči prikaže, zlasti njegovo prizadevanje. Kajti tisto, kar je cilj in kar je bilo tudi javno poudarjeno ob tem zakonu, je eno samo: da naj se vendar omogoči prostor, da vsi, ki si to želijo, pa naj jih bo malo ali veliko, imajo priložnost nekje videti celotno dogajanje v državnem zboru, v celotnem parlamentu, argumente ene in argumente druge strani in se potem šele lahko v resnici tak človek sam odloči in se opredeli, katera stvar se mu zdi boljša in katera slabša. Šele na ta način, ko informacija ni več kakorkoli izbrana, omejevanja, cenzurirana, če hočete, takrat šele lahko demokracija zares zaživi v praksi. Zato je to izjemno pomembno in zato tudi ves čas to poudarjamo kot posebno kvaliteto. Kar pa se tiče tega, koga bo tisti trenutek kamera kazala, pa verjemite bom jaz čisto zadovoljen, če bo čim več kazala vas, kajti mislim, da je čas, da ljudje vidijo, da je velika razlika med tisto podobo, kot jo tudi na FDV-ju imenujejo, ki jo ustvarjajo s svojim izborom mediji in med resničnostjo, kajti ko bodo to spoznali, bodo nekateri zelo presenečeni. Hvala.
Hvala. Kot zadnji med poslankami in poslanci se k razpravi prijavil gospod poslanec Tanko.
Hvala lepa za besedo. Ponovno bi rad povedal, da imamo pred sabo dober zakon, v vseh pogledih boljši, kot je obstoječi in to postane očitno takoj, ko primerjamo vsebine. Če damo dve kolonci, stari pa novi zakon in te vsebine razporedimo, potem ugotovimo, da so rešitve v tem zakonu bistveno boljše, tudi zaradi tega, ker so v njem upoštevane odločbe ustavnega sodišča, in tudi zaradi tega, ker so v njem upoštevane tudi ugotovitve nadzornega odbora Radiotelevizije Slovenije. Zakon odpravlja tako imenovano dihotomijo organov zavoda, kar pomeni, da se pravilno razporejajo pristojnosti med organi zavoda, se pravi, med programskim svetom, med nadzornim odborom in tudi med direktorjem. Ta ustrezna razporeditev odgovornosti vsekakor mora kvalitetno vplivati na odgovornost, na razmere in na razmerja v zavodu in posledično mora to vplivati tudi na poslovanje zavoda, tako vsebinsko kakor tudi finančno. Edina stvar, pravzaprav, ki je popolnoma enaka, ki se ni spremenila in ki jo ta zakon ne izboljšuje, je način pobiranja naročnine. Zakon prinaša soupravljanje zaposlenih - mimogrede RTV mislim, da je prav edini zakon v državi, ki do sedaj, kljub temu da imamo zakon o zavodih, soupravljanja ni predvidel - in zakon prinaša tudi parlamentarni kanal, ki bo dal gledalcem, ki to želijo, možnost, da se neposredno brez prevajalcev, brez interpretatorjev seznanijo z vsebino in intonacijo izrečenih besed poslancev. In na ta način bodo gledalci lahko dobili neposreden pogled v delo posameznikov, v delo vlade in delo strank. Parlamentarni kanal naj bi stal, ne vem, nekaj 100 milijonov, vendar bi rad povedal, da tudi referendum bo stal nekaj 100 milijonov in ob tem bomo za stroške referenduma, če ga boste zahtevali, vzeli najmanj dve leti, tri leta delovanja parlamentarnega kanala. Toliko, da vemo, o čem govorimo, in koliko kaj stane. Meni osebno se zdi odločitev državnega sveta presenetljiva iz dveh razlogov, najprej zaradi vsebine in kvalitete zakona in tudi zaradi tega, ker se z zakonom državnemu svetu sploh prvič daje možnost, da se tudi sam predstavi javnosti neposredno, da se bodo prenašale tudi njegove seje in da se bo državni svet po tej plati izenačil z državnim zborom. Treba je ugotoviti, da je bil državni svet po tej plati do sedaj v globoki depresiji, da javnost dela in vloge državnega sveta ne pozna, da se o njegovem delu skoraj nič ne piše. Razen v primeru kakšne podeljene imunitete ali pa neupravičene plače predsednika državnega sveta. S tem zakonom se daje državnemu svetu enakopravnost v smislu pogleda neposrednega prenosa z državnim zborom, kar ni nepomembno. Vendar, očitno, državni svet v tej depresiji želi ostati, zato je tudi dal zahtevo za ponovno odločanje. Drugič. Je državni svet predstavljen v tej naši politični hierarhiji kot zgornji dom, kot reprezentant in predstavnik nepolitičnih interesov, ki mora bdeti nad odločitvami političnega predstavnika, to je državnega zbora, in ga, recimo, z vetom, kot sedaj obravnavamo to zadevo, tudi prisili, da o stvari ponovno razmisli. Vendar se mi iz te vaše zahteve za veto zdijo sporne vsaj tri stvari. Državni svet je, kot sem prej rekel, neke vrste arbitor, ki bdi odločitvami državnega zbora. Zato se mi zdi nekako neutemeljena zahteva, da državni svet imenuje člane v organe sveta zavoda, to se pravi, kot neke vrste pritožbeni organ, da se bori za pravico, da imenuje v organe sveta zavoda. To mislim, da ni utemeljena zahteva. Prav tako se mi zdi izredno sporno, da državni svet zahteva, da se v zakon vnese odločitev o treh odstotkih za RTV programe posebnega statusa, in to kljub odločbi ustavnega sodišča. V tem mislim, da je ta zadeva izrazito neustavna. Ta zahteva. In tretjič. Iz magnetogramov in tudi iz razprav v državnem svetu veje neznanska užaljenost, ki je pravzaprav podlaga za to odločitev državnega sveta. Vse se torej na nek način zreducira predvsem na pravico predlaganja in pravico imenovanja. In v tem delu je skupna, tako odločitev državnega sveta kot tudi zahteve Liberalne demokracije in Socialnih demokratov. In očitno je, da gre obema strankama samo za to, da ohranita strankarsko prevlado v radioteleviziji. Kakšno je že desetletja stanje v radioteleviziji, in tudi v zadnjem desetletju, sta si v svojih pismih izpovedala predsednika obeh največjih prejšnjih vladnih, in sedaj opozicijskih strank, Tone Rop in Borut Pahor. In očitno je, da imamo še vedno strankarsko radiotelevizijo, v organe katere člane lahko imenujejo samo skrbno izbrani predstavniki iz skrbno izbrane civilne družbe. Z zakonom se sedaj prvič omogoča, da lahko poleg dosedanjih izbranih predlagateljev civilne družbe predlagajo vsi predstavniki civilne družbe, in kar je zame osebno še najpomembnejše, tudi vsi neposredni uporabniki javnega servisa, torej poslušalci. Do sedaj so bili namreč poslušalci povsem izločeni, ker se je očitno podvomilo v njihove predlagateljske sposobnosti in so bili dovolj dobri samo za izvolitev svojih predstavnikov, se pravi, predsednika, svojih županov in občinskih svetov, poslancev. Za kakšna druga predlaganja, za kakšno drugo odločitev pa naše ljudstvo očitno po mnenju nekaterih še vedno ni dovolj dobro. Je pa dovolj dobro za to, da mu naložimo obvezno plačilo naročnine za radiotelevizijo. Treba je povedati, da prav poslušalci prispevajo približno 80% prihodkov javne radiotelevizije in prav poslušalci niso imeli možnosti nikoli neposredno predlagati svojih članov v organe radiotelevizije. Zanimivo! In očitno so s to pravico predlaganja in imenovanja bili v zadnjem času zraven samo predstavniki tranzicijske elite. Postavlja se vprašanje tudi državnega zbora kot tistega, ki bi izbiral. Mislim, da je ta odločitev povsem logična. Državljani so izbrali svoje politične predstavnike in ti politični predstavniki imajo tudi mandat, da izbirajo v svojem imenu tudi v razne organe. Tako kot lahko izbirajo predstavnike sodne veje oblasti, ustavnega sodišča, računskega sodišča in podobnih organov. Moram reči, da to nezaupanje in pomisleki, ki jih o državnem svetu izražate v zadnjem času v Liberalni demokraciji in Socialni demokraciji, zelo slabo vplivajo na javno podobo te institucije. Ni problem samo to nekulturno, neprijetno govorjenje, ki smo mu bili priče tudi po tistih znanih televizijskih oddajah in razpravah o etičnem kodeksu. Pač pa mojem mnenju bistveno bolj na javnomnenjsko podobo državnega zbora vpliva sistematično razširjanje dvomov o pristnosti in pristojnosti državnega zbora. In v Liberalni demokraciji in Socialni demokraciji ste v tem postali v zadnjem času pravi mojstri. Prav nič vam ne ugaja, prav nobena stvar ni več prava in vsaka odločitev je sporna in predvsem politična. Zanimivo! Do sedaj teh pomislekov nismo slišali, ampak v zadnjem času je to kar zelo pogosto. Mislim, da tudi ti pomisleki, da državni zbor ni sposoben izbrati ustreznih oseb v organe radiotelevizije, pomeni pravzaprav nezaupnico dosedanjemu razvoju demokracije in vsem postopkom imenovanj, ki jih je državni zbor v tem poosamosvojitvenem obdobju tudi imenoval. Skratka, očitno se s tem tudi na nek način priznava, da so bila vsa dosedanja imenovanja politična in nestrokovna. In s tem, ko na nek način ne priznavate in oporekate tem imenovanjem, se tudi borite za ohranitev obstoječega stanja in s tem izražate tudi željo, da bi imeli vse še vedno pod nadzorom. Dopisovanje Rop-Pahor nam pomeni v bistvu še eno stvar. Pomeni nam, da imamo de facto strankarsko upravljanje radiotelevizije. In tudi če bi prišli sedaj na državno upravljanje radiotelevizije, tisto, kar nam očitate, bi s tem naredili strahotno velik korak naprej. Vendar, nam in za nas to ni dovolj, mi želimo, da radiotelevizija dejansko postane javna televizija in predpogoj za to, da to postane, je, da se vključijo v organe radiotelevizije tudi tisti, ki to radiotelevizijo v največji meri tudi plačuje, to pa so poslušalci teh programov. Skratka, moram reči, da bomo v naši poslanski skupini in tudi sam glasovali proti vetu oziroma za podporo zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tisti, ki ste pozorno opazovali ekrane, ste lahko ugotovili, da tudi informacijska tehnologija potrebuje počitnice, kajti računalnik je na začetku odšteval čas SD-ju namesto SDS-u, ampak glede na to, da je šlo samo za nekaj minut in ker še kar nekaj časa ostaja za porazdelitev, mislim, da ni razloga za preplah. Drugače pa vabim k besedi še predstavnika državnega sveta, gospoda Hvalico, potem pa še predstavnika vlade, gospoda ministra.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovane gospe in gospodje! Razprava je bila za moj občutek in moje vedenje o stvareh nekoliko napačna, napačna v tem smislu, da je govorila za nekdanji in ali za nek nov zakon ali proti njemu, ne pa za nov zakon v vsakem primeru, ampak za tak ali boljši, to je moj pomislek. Predsedujočega bom vprašal, če mi dve repliki dovoli, ne da bi mi šteli to v pet minut, ker je [[...]]
Gospod Hvalica [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]
[[...]]na hitro. Sem predstavnik organa, ki je neprofesionalen, časten in namenjen sam sebi tako, kot pravi eden od vaših kolegov, predlaga egoistične rešitve, počne to iz užaljenosti in tako dalje. To počnemo samo iz enega samega samcatega razloga, z eno iskreno željo, da bi bil zakon boljši. Ko poslušam razpravljavce, zlasti ko sem poslušal gospoda ministra, sem razbral tole. Stanje je nemogoče. Na obstoječi RTV se dogajajo grozne zadeve in se utegnejo dogajati tudi v prihodnje, če bo stvar postala nespremenjen. Ampak hkrati ugotavljam tudi tole. Če ne glasujemo za obstoječi zakon, pomeni, da nam tako stanje, tak "gravž" iz preteklosti, ohrani dejstvo, da dobimo, recimo, za predstavnika v programski svet RTV predstavnika društva pisateljev, predstavnika Društva skladateljev, predstavnika kakršnekoli organizirane, legalne, in tako dalje združbe ustvarjalcev, ki so hkrati seveda tudi gledalci in tako dalje, in ki še kako sodijo v organ, ki odloča o programu na nacionalnem radiu in RTV. Tega preprosto ne razumem. Ta paničen strah, ki tudi ni dosleden. Gospod Ljubeljšek je rekel, da ne zaupamo, pravi, da ne zaupamo državnemu zboru, da bi iz množice predlogov izbral prave ljudi. Ampak če glasujete za ta zakon, pomeni, da vi ne zaupate temu istemu državnemu zboru, da bi imenoval prve ljudi, recimo iz verskih skupnosti. Zakaj pa imajo verske skupnosti poseben položaj v tem zakonu in neposredno imenujejo svoja dva predstavnika? To se prvi, ne zaupate, da bi državni zbor iz množice predlogov izbral dva verujoča, ki bi na ustrezen način in kvalificirano predstavljala to versko skupnost. Skratka, gre za dvojna merila, ki na nek način so vendarle usmerjena v to, da želite doseči neke cilje, ki jih različno seveda poimenujemo ali poimenujete, ampak vendarle cilje, ki niso v skladu s tistim, kar, recimo, želijo tisti, ki bi glasovali za. Tisti, ki bi glasovali za, so za avtonomijo RTV, vsaj postopno avtonomijo, kot pravi gospod Jerovšek. So za to, da ne bo več političnih pritiskov, da ne bo več cenzure ali vsaj poskusov cenzure - kot pravi gospod Grims, slabega gospodarjenja. Da bodo v oddaje, recimo, vabili tudi evroskeptike in tako dalje, kot pravi eden od vaših kolegov. Ampak to isto želijo doseči tudi tisti, ki bodo glasovali proti. Samo prepričani so, da bo s popravki zakona moč to doseči bolj učinkovito in hitreje. Samo za to gre. In tega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sem premalo razbral. [[Hvala za opozorilo.]] Jaz bom dodal temu samo še svoje osebno mnenje, če si ga lahko privoščim. Mislim, da s sprejetjem zakona se začenja nek proces lustracije civilne družbe in nek proces, ki mi ni simpatičen. Gospod Petek je rekel, da so bili včasih novinarji grozno neki družbeno-politični delavci. Danes so javni uslužbenci, tisti, o katerih mi govorim. Ne vsi. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ampak tisti na RTV so javni uslužbenci. Po noveli zakona, ki ga je že vložilo v proceduro ministrstvo za javno upravo, je pa seveda potencialna možnost [[...]]
Čas je potekel, gospod svetnik.
[[...]]državni uslužbenci. Kaj naj rečem še za konec? "Bonjour tristes" - ali dober dan žalost, če bo temu tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Torej, spoštovani!
Prosim posluh, besedo ima samo gospod minister.
Marsikaj je bilo sedaj povedano o vsebini zakona, kolegi poslanci iz koalicije so marsikaj vsebinsko osvetlili, marsikaj se je ponovilo in mislim, da ni treba sedaj ponovno vse obrazlagati v zvezi s tem, kakšna je vsebina, ki jo dobro poznamo. Sam menim, da je zakon zelo dober, da je vsekakor boljši od obstoječega in da je v skladu z ustavo, kar sedanji zakon ni. Slišal sem v tej diskusiji, da je vladni odgovor sramota. To je vprašanje sedaj to, ali je odgovor sam po sebi sramota [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[...]]ali so to tisti, ki so ga napisali. In slišal sem, da sem zgodovinar, ki berejo pisma lahko tudi čez deset let, ko je morda distanca in se drugače berejo te stvari. Ne bom se spuščal v to, kdaj je treba pisma brati. Verjetno so v določenem času komu namenjena, bi pa rekel kot zgodovinar, da je minilo 15 let pravzaprav od propada neke države in da mi je povsem jasno, kdo je sramota in kaj je sramota. In da so debeli lažnivci tisti, ki trdijo, da se niso ponujali RTV-ju, da bi se jih kdaj videlo. Jaz se nisem nikoli ponujal nobeni televiziji in nisem nikoli sodeloval v sramotnih dejanjih, ki bi pripeljala do 200 tisoč mrtvih. Drugič. Glede gospe Širce, ki je rekla, da je naša predlagana ureditev taka, pred katero bežijo vse evropske države. Še enkrat bi naštel - torej to ni res - vse evropske države ali pa večina jih ima urejeno RTV javno televizijo tako kot mi in to sem že zadnjič natančno bral in noče nihče slišati, zato bom še enkrat ponovil. V Avstriji je svet sestavljen iz 35 članov - 24 jih imenuje politika; Češka - svet televizije imenuje parlament; Norveška - 14 članov imenuje parlament, pa predsednika in podpredsednika imenuje kralj; Danska - minister za kulturo imenuje organe opravljanja in nacionalni svet RTV; Nizozemska - svet imenuje pristojni minister; Madžarska ima tri ustanove z značajem javne RTV, člane imenuje parlament in nekatere civilnodružbene organizacije, parlament imenuje predsedstvo vsakega upravnega odbora, parlament imenuje vsakega od treh odborov, najmanj 11 članov; Poljska - člane upravnega odbora imenuje nadzorni odbor, nadzorni odbor pa imenuje nacionalni svet in minister za finance, nacionalni svet, to je 9 članov, pa imenuje vsa politika. Estonija, - 9 članov imenuje parlament; - ne bom zdaj našteval, kako je znotraj razdelano, ampak čista politična prevlada. Islandija - parlament in minister za kulturo imenujejo, 7 članov sveta imenuje parlament izmed sebe. Irska - svet imenuje pristojni minister. Belgija - generalnega direktorja imenuje vlada in vse ostale člane sveta. Ciper - 9 članov sveta imenuje vlada. Finska - 21 članov sveta imenuje parlament. Norveška - 9 članov imenuje parlament. Grčija - večino v svet imenuje vlada. Litva - 12 članov sveta, 8 jih imenuje politika, 4 pa svet za znanost, svet za izobraževanje, društvo umetnikov in litovska škofovska konferenca. Malta - minister imenuje vse. Francija - neposredna vloga celo predsednika, senata in predsednika parlamenta. Španija - svet ima 12 članov, kongres imenuje 6 članov, 6 pa senat. Velika Britanija, ki bi jo tako radi videli, samo parlament se v bistvu tam pogovarja, samo da vsakih deset let, vendar parlament in vlada določita vse, pooblaščenec kraljice pa potem podpiše. Edino na Švedskem upravljajo zaposleni in pa v Nemčiji, ki ima specifičen položaj, vendar, če bi pogledali, ker ima tri javne televizije, imenuje od 77 članov [[v posameznih svetih jih je nekje 77, nekje 72]] 42 politika. Toliko v zvezi s tem, da bežijo vse evropske države pred takimi zakoni. To enostavno ni res. Glede civilne družbe. Več poslancev je o tem govorilo in naštevali so seveda samo tisto civilno družbo, ki njim [[...]]konzumira. Je pa k sreči poslanec Juri naštel tudi civilno družbo, ki jim ne. Civilna družba je dala veliko pobud in se veliko oglašala, vendar je nekateri ne želijo ne videti ne slišati. Mislimo, da je treba, s tem ko se je reklo, da gre za lustracijo - kot sem zdajle slišal -, da je treba dati vsem možnost. To ni res, mi širimo prostor civilne družbe. Glede zakona je bilo rečeno, da gre za programiran stečaj. Torej, RTV, smo slišali prej, da je dobro poslovala v lanskem letu. Res, imela je 527 milijonov dobička. Vendar ima 3,1 milijarde izgube, torej, ima stalno in se ne zmanjšuje. Zanimivo pa je, da nikogar ne moti to, da RTV trguje z delnicami, kar ni - kar sem že uvodoma povedal - pristojnost javnega zavoda. Nikogar to ne moti, kar je izredno zanimivo. Zato, ker gre - tako se sliši, kot da gre dobro. In bomo še naprej pustili, da trguje s tem. Torej, to je nemogoče! Nepravno stanje hočete pravzaprav podaljševati. Zanimivo, da nihče tega ne problematizira. Prodali so delnice, pa ne vemo niti, kako; niti po časnikih in ničemer, pa je tudi parlament pristojen za to, da vse izve. Prodalo se je, ne vemo niti, kako Slišimo, da bo denar prišel decembra ali ne vem kdaj, jeseni. Ni bil načrt - vztrajal sem, recimo, kot minister, da naj bi bil načrt vsaj narejen. Imeli so veliko časa ali pa vsaj zadnja dva meseca, da bi naredili točen razrez, kam s tem denarjem, ki je javen denar, ki je denar od ljudi, ki plačujejo prispevek za televizijo. Nikogar to ne moti. Nihče tega ne problematizira. Kar zadeva 3%. Torej, iz proračunske rezerve smo storili tisto, kar prej ni nihče storil, ampak so prej vlekli za nos v bistvu tiste, ki so bili dolžni dobiti pravzaprav te 3% nazaj. RTV naj bi povečala za 3% naročnino in rečeno je bilo, da morajo to vrniti. Ja, prosim, če zbirate podpise, zberite podpise, opozicija, pa dajte poslati generalnemu direktorju pa svet RTV. Morda bo pa kaj pomagalo. Oni imajo na posebnem kontu 773 milijonov pripravljenih, da jih morajo, seveda, vrniti. Ampak se tožijo. Čudno, da nihče pravzaprav, ki imajo vsi polna usta tega, ne intervenira in neposredno na televizijo ne naredi tega pritiska. Vsaj dobro voljo bi pokazali. Glede tujih poznavalcev, ki so bili tukaj in dajali prijazne sugestije - moram reči, nekateri - , nekateri pa avtoritativno zviška navodila ter sodbe. Moram povedati, da so bili ti ljudje tukaj kot privatniki. Da ne bi mislili, da so bili v funkciji nekih organov in organizacij, ki bi imeli neke sklepe o tej stvari. To ni res. Niso bili kot taki. Mi smo članica Evropske unije in v ničemer ne kršimo ničesar. In ne morejo dati nobenih stvari, ker v ničemer ne kršimo ničesar. In nihče od organov teh organizacij ni dal nobenih pripomb, ali ugotovitev, ali sklepov v zvezi s tem. Tako so bili to pravzaprav privatni aranžmaji. Absolutno je treba pisati zakone v interesu vseh in seveda v interesu javnosti - se strinjam. To je tudi naš namen. In to tudi smo storili. Tak zakon - za konec - je zelo dober. In upam, da bo televizija, RTV Slovenija, javni zavod, delovala uspešno in zato predlagam, da ta zakon podprete.
Hvala lepa. S tem smo končali prvi krog razprave. Kot vidimo, imamo še nekaj časa. Dobrih 47 minut. Zato sprašujem, ali želi kdo na podlagi 71. člena še razpravljati. Samo trenutek. Hvala lepa. Lažje bi bilo vprašati, kdo ne želi razpravljati. Bom prebral vse. Dr. Gaber, želite razpravljati ali ne? Hvala lepa. Bom prebral spisek, pa me opozorite, če sem koga še pozabil, zopet brez akademskih naslovov, brez olepšav, da bo šlo hitreje. Torej, naslednji ste se prijavili: Juri, Kontič, Kovačič, Potrč, Jazbec, Jerovšek, Ficko, Tanko, Grims, Veršnik, Rupar, Rugelj, Capuder, Testen, Koren, Horvat, Sajovic, Petek Miro, Gantar, Širca, Presečnik, Janc, Ljubeljšek, Štebe, Gulič, Hvauc in Jelinčič. Torej, dodatno do gospoda Jelinčiča smo prišli, potem so bili na novo prijavljeni še Kangler, Ziherl, Sušnik in Hrovat. Gospoda Štebeta smo že prej prebrali. Proceduralno? Povejte.
Predlagam, da se vsi odpovemo razpravi in da ne delamo težav zdaj ne vam ne nam in se vsi odpovemo razpravi.
Glejte, v vsakem primeru bo vsak lahko očitno razpravljal eno minuto, razen če ne presežemo toliko časa, kot še je. Jaz mislim, da se še vedno lahko vsak, ko pridemo do njega, odpove razpravi, zato bomo nadaljevali z drugim krogom in vabim gospoda Jurija. Vsak ima eno minuto.
Povsem zadostuje. Jaz se gospodu ministru zahvaljujem za to, ker je priznal od koder želi vlada in sedanja večina črpati članice in člane novega programskega sveta in tudi nadzornike. Na to sem jaz tudi v svoji razpravi opozarjal. In tukaj se navezujem na kolega Tanka, ki je vprašal, ali ne obstaja zaupanja, da bi državni zbor vendarle izbral ustrezna imena. Res, ustrezna, toda vprašanje, za koga. Ko boste imeli pred seboj Cirila Zlobca in Jožeta Snoja, Slavoja Žižka in Tina Hribarja, vemo, koga boste izbirali, boste izbirali po logiki večine in dogajalo se bo to, kar je gospod Hvalica napovedal, lustracija. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kontič.
Hvala lepa, zaradi časa zelo na kratko.
Prosim, samo gospod Kontič ima besedo.
Zgodba o 3% ima že zgodovino. Takrat sem kot opozicijski poslanec znotraj vladne koalicije poskušal dobiti podporo za te 3%, pa nisem uspel. Podprla me je opozicija. Zdaj so se vloge zamenjale in tudi razmišljanje se je zamenjalo. Bivša opozicija ne podpira več zadeve, bivša koalicija jo v tem trenutku podpira. Pomembno pri tem je še enkrat opozoriti, da ustavna odločba ni prepovedala 3% v zakonu, ampak je postavila določene pogoje, ki morajo biti izpolnjeni. Pa še nekaj. Teh 3% sredstev, ki so jih sedaj nekateri že dobili, nekaterih jih pa še bodo, iz rezerve po zaslugi ministra, ki se je nenadoma omehčal, prej za to ni hotel slišati - jaz upam, da to ni kupčija z regionalci in lokalci za to, da bodo nasprotovali referendumu, morebitnemu referendumu o RTV Slovenija.
Hvala. Gospod Kovačič.
Hvala. Ko poslušam današnjo razpravo, se lahko samo čudim, in sicer razpravi poslancev LDS in Socialnih demokratov. Gospe in gospodje, zakaj sodite druge po sebi? Mi takšnih perfidnih nakan, kot nam jih pripisujete, nimamo. To enostavno ni naš način dela. Mi spoštujemo zakonska določila in jih ne nameravamo kršiti. Če ste jih kršili vi, to ne pomeni, da jih bomo kršili tudi mi. Mi izkušenj iz vladavine preteklosti nimamo in zakaj stalno pripisujete to, kar ste vseskozi počeli vi, tudi nam? Preizkusite nas in boste čez štiri leta povedali, ali to, kar nam pripisujete, drži ali ne. Do takrat pa ni spodobno, da nam pripisujete nečesa, kar ne drži in kar sodite po sebi. Hvala.
Hvala lepa. Prosim vas še za malo potrpežljivosti in za mir v dvorani. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Nekaj začudenja je bilo, zakaj razprava predvsem o organih. Zaradi tega, ker so organi tisti, ki vnaprej odločajo o vseh ljudeh, ki vodijo politiko RTV, ti odločajo pa o vseh novinarjih. In prek sestave in politike organov bo delovala cela hiša. Zato je čisto sprenevedanje govoriti, zakaj o tem. Da, o tem, ker je to najbolj bistveno. Drugo. Gospod minister in ostale kolegice in kolegi, ki imate toliko kritike na naš pogled na civilno družbo, če bi želeli, bi lahko izbrali naš amandma. Mi smo predlagali, da odloča državni zbor, vendar z dvotretjinsko večino, predlagatelj pa ni komisija državnega zbora za volitve in imenovanja oziroma mandatno-volilna komisija, ampak je predsednik države. Zakaj, gospod minister, tega niste podprli, pa bi bili v skladu z vsemi evropskimi državami, ki ste jih naštevali, ker samo način odločanja je premalo in pomeni zlorabo informacije. Hvala.
Hvala lepa. Prosil bi, da gospodu ministru in gospodu svetniku ne postavljate vprašanj, ker se nista prijavila in ne moreta odgovarjati. Gospod Jazbec. [[Ga ni.]] Gospod Jerovšek. [[Se odpoveduje.]] Gospod Ficko.
Hvala lepa. Jaz bom pa s tega mesta izrazil eno bojazen. V postopku sprejemanja tega zakona je opozicija večkrat izrazila, da bo uporabila vso energijo, vsa sredstva, da zakon ne bi bil sprejet. Tu je moja bojazen. Bojim se namreč, da bo opozicija ostala brez energije, brez sredstev za prihodnje. Ena stranka bo potrebovala kar nekaj energije, da se notranje uredi. Nasploh pa od celotne opozicije pričakujem, da bo še sodelovala v tem državnem zboru, torej nekaj energije si vseeno pustite. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tanko. [[Se odpoveduje.]] Gospod Grims. [[Se odpoveduje.]] Gospod Veršnik. [[Ga ni.]] Gospod Rupar. [[Se odpoveduje.]] Gospod Rugelj.
Hvala, gospod podpredsednik. Bom uporabil malo simbolike, bom lažje več povedal na kratko. Sedaj, ko sem poslušal vse te razprave, sem še bolj prepričan, kako zelo potrebujemo v Sloveniji televizijo, ko bo vsebovala več barv, bolj čisto sliko in bolj svetlo sliko. Naši državljani si to po tolikšnem času in ob tolikšnem plačevanju prispevkov to tudi zaslužijo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Capuder. [[Ne.]] Gospod Testen. [[Ne.]] Gospod Koren. [[Ne.]] Gospod Horvat. [[Ne.]] Gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Slišal sem enega predhodnega razpravljavca, ki bo zakon podprl, je seveda dejal, da naj damo možnost, da se ta novi zakon preizkusi v praksi. Jaz pa moram reči, da na lokalni ravni že 12 preizkušam, kako izgleda, če so mediji pod monopolom ene strani, in moram reči, da to ni dobro za nikogar, ne za leve, ne za desne, ne za naše občane in občanke.
Hvala. Gospod Petek Miro. [[Se očitno odpoveduje.]] Dr. Gantar.
Hvala lepa. Na kratko. Strinjam se z mojim kolegom, ki pravi, da potrebuje televizijo, ki bo imela več barv, več ostrine, boljšo sliko, boljši zvok, pledira za digitalno televizijo in jaz se temu pridružujem. Sicer pa, kar se tiče zakona, moram reči to, da imamo sedaj zakon o javni radioteleviziji, ki je v marsičem zastarel in imamo slabe rešitve, ki bodo zamenjale zastarele rešitve. Ta parlament bi moral storiti več, žal je ta priložnost zamujena in žal se bomo o tem zakonu pogovarjali in o njem odločali še enkrat vsi skupaj na jeseni. Hvala lepa.
Ni replike v tem primeru, ni časa, ni replike. Gospa Širca.
Spoštovana javnost, spoštovani kolegi, spoštovana še javna televizija RTV Slovenija.
Prosim.
Vladajoča politika se je odločila, da so sedaj na vrsti mediji. Pada četrta, pada vzporedna veja oblasti, kar je z njenega vidika in z vidika konteksta v katerem se trenutno nahajamo, razumljivo. Na nas je, da to preprečimo.
Gospod Presečnik. [[Ne.]] Gospod Janc.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani kolegi iz državnega sveta! Če je res tako slab ta zakon, kot napovedujete in govorite in razpravljate, vas moram malo potolažiti, da čez dobre štiri leta bodo gledalci in poslušalci ocenili tudi to zgodbo vlade in te koalicije, ali je bila res tako zanič. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubeljšek. Ga ni. Gospod Štebe.
Hvala lepa. Spoštovani. Samo povzetek iz 22. aprila, ko sem si nekaj napisal [[...]]
Prosim, malce posluha. Gospod Štebe ima besedo.
[[...]]očitki o političnosti v negativnem smislu so zagotovo veljali do sedaj, zato je v 17. členu jasna prepoved, kdo vse ne sme kandidirati za svet zavoda, če je bil pred tem politik, poslanec, predsednik, direktor, načelnik, župan, direktor uprave, občine. In kakšno političnost imamo sedaj v osebnosti predsednika sveta in predsednika nadzorne komisije, ki se ukvarja z javnomnenjskimi raziskavami in je tudi viden član LDS-a. Ker ni časa, če to: podpiram spremembe zakona in urejanje razmer v zavodu ter primernejšim delovnim pogojev zaposlenim, s ciljem boljšega programa in boljše in še več nacionalnih vsebin. Glede poslanstva s strokovnega dela - bodo pa seveda možnosti sedaj tudi boljše, nima pa časa, da to povem. Hvala.
Hvala. Gospod Gulič.
Sem proti temu zakonu zaradi tega, ker preveč in preveč rigorozno omejuje tisti del upravljanja z radiotelevizijo, ki skrbi za program, ki skrbi za izvajanje javnega interesa. Vse se je zreduciralo na direktorja, ki naj bi bil tudi programski vodja, in pa na nadzorni svet, ki naj bi skrbel za finance. Popolno nezaupanje novinarjem je to in zato predlagam, da danes glasujemo vsi proti, popravimo zakon in naredimo še boljšega, iz dosedanje razprave se je dalo razbrati, kaj bi bilo treba storiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Hvauc.
Hvala za besedo. Kolegica pred menoj je omenila, da so očitno sedaj na vrsti mediji. Strinjam se s tem, so na vrsti mediji. Marsikatero področje v Sloveniji je, ki ga je potrebno urediti, in stanje na TV je pač tako, da je to trenutno strankarska televizija, ki posluje z izgubo, ki ne opravlja svoje osnovne naloge, to je, objektivnega in poštenega informiranja državljanov in državljank Slovenije, in da imamo zakon, ki je preživet, ki je zastarel, zato seveda je potrebno tudi to področje urediti. Hvala.
Hvala. Gospod Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz ne vem, ali bi morda predlagal vam, da v imenu državnega zbora kupite dva kontejnerja tistih robčkov, da si bodo nekateri brisali solze ob tem hudem postopku, ki se dogaja, in ob teh hudih, tragičnih zadevah, ko nekateri izgubljajo svoje pozicije v recimo, RTV-ju. Jaz komaj čakam, da bom lahko glasoval za ta zakon in da se enkrat začne vse skupaj vrteti v pravo smer. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kangler.
Hvala za besedo. Tudi sam bom podprl ta zakon, čeprav sem tudi sam presenečen, da je državni svet izglasoval veto, vendar bi želel poudariti, da tiste zahteve, ki so bile v koaliciji izpostavljene s strani Slovenske ljudske stranke, so bile deloma ali pa skoraj večino upoštevane, kar se tiče sestave programskega sveta. In zaupam v vse vas poslance v državnem zboru, da bomo pri imenovanju teh članov dosegli kompromis in dejansko zagotovili, da bodo ti člani programskega sveta v skladu z zadnjim odstavkom te določbe, ki določa, da bodo enakomerno regionalno pokrili slovenski prostor, tudi to dejansko dobili. Konec koncev upam in prepričan sem, da bodo koalicijske stranke in tudi opozicija pri tem plodno sodelovala in da bomo tudi to zagotovili, zato bom tudi podprl. In upam in prepričan sem, da je v državnem zboru dovolj veliko modrosti med posameznimi poslanci, da kdorkoli bo želel kako drugače to postoriti, da znamo tudi strniti vrste in tako postoriti, kot je v zakonu zapisano.
Hvala. Gospod Ziherl. Ga ni. Gospod Sušnik.
Da so spremembe na javni televiziji, ki jo, mimogrede, financiramo vsi, ki smo priključeni na električno omrežje, nujno kaže tudi primerjava, ki jo bom zdaj ta trenutek navedel, in sicer, kako izgleda snemanje dveurne oddaje narodnozabavnega koncerta v aranžmaju javne radiotelevizije in v aranžmaju neke privatne televizije. Naj povem, da je razmerje med ljudmi 1:10, pa se uslužbenci javne televizije pripeljejo vsak s svojim avtomobilom, da ima vsak luč svojega človeka, vsak kader svojega človeka, da je za te ljudi treba imeti odprt bife in menzo, in tudi to, čeprav vem, da je zunanji izraz tega, [[...]]
[[...]]Prosim.
[[...]]kako se razmetava z javnim denarjem na javni radioteleviziji. Na javni [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]radio, televiziji, da je zato nujno nekaj za narediti. Hvala.
Gospod Hrovat. In še na koncu gospod Pajk.
Hvala za besedo. Še bolj z veseljem bom podprl ta zakon iz enega razloga. Minister je naštel dovolj držav. In če so vse te države nedemokratične, če so vse te države pristranske do medijev, potem bodimo pa še mi. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo tudi drugi krog končali. Tisti, ki so se prijavili k repliki, naj povem, da v drugem krogu pač to ni možno. Tisti, ki se prijavi ob času, se prijavi, čas porazdelimo, zaokrožimo na minuto, torej v tem primeru, ker ni bilo časa, dve minuti na posameznega razpravljavca smo zaokrožili na eno minuto. Bo pa seveda še prilika obrazložiti glas. Zato zaključujem razpravo in preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave. Običajni postopek, na desni strani vložene kartice mora goreti oranžna lučka. Naj povem, preden gremo na glasovanje oziroma na obrazložitev glasu, da mora pri ponovnem odločanju, skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije, za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. In seveda sprašujem, ali želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine, prvo, potem pa posamično. Saj bomo potem še, tukaj smo se dogovorili, da ni zaključenih krogov. Prvo dajem besedo gospodu Kumarju.
Hvala za besedo. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov tega predloga zakona ne bomo podprli. Bi pa rad ministru in vsem ostalim, ki ste govorilo o javnosti in zaupanju in nezaupanju te javnosti, postregel z enim podatkom, ker očitno tega podatka ne poznate. Do sedaj je civilna družba preko tako imenovanih asociacij društev itd., sama na svoj način po svojih pravilih imenovala večino članov programskega sveta RTV. Naj povem, da je v Sloveniji 3 tisoč 450 teh asociacij, v katerih je milijon ljudi, se pravi milijon gledalk in gledalcev, ki plačujejo, mislim, da po vsej verjetnosti večino teh tudi ta TV-prispevek. In govoriti o zaupanju ali nezaupanju, se pravi, s tem zakonom odrekate zaupanje tej civilni družbi, tem milijonom ljudem, ki so do sedaj imeli pravico in možnost in si vzame politika preko državnega zbora oziroma te parlamentarne večine to pravico, da odloča v imenu teh milijon ljudi. Hvala.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! V Novi Sloveniji - Krščanske ljudske stranke bomo danes ta zakon še enkrat potrdili in s tem tvegali [[...]]
Prosim!
[[...]]napovedan referendum v jesenskem času. Ob tem naj rečem tudi sam, da nas čudi, da je državni svet na ta zakon izglasoval veto, še bolj nas pa čudi njihova argumentacija, ki smo jo danes tukaj lahko slišali. Stališča poslanske skupine je povedala naša poslanska kolegica Marjatka Uhan, nismo želeli na dolgo in široko govoriti, ker se nam dejansko ta debata na nek način nekoliko že upira. Slišali smo v glavnem argumente, kot jih poslušamo že ves ta čas. Lahko bi jih označil z eno besedo "pro et contra". Vseeno pa mi dovolite, da samo en detajl povem, ki sem ga, če je ta televizija tako dobra, kot smo danes lahko poslušali, doživel v tem tednu, da ne bom šel predaleč nazaj. In sicer mislim, da je bilo v sredo, ko je Amnesty International povabila poslanke in poslance, da prižgemo na tromostovju svečko ob obletnici pokolov v Srebrenici. Tam nas je poleg predsednika vlade, zunanjega ministra in predsednika državnega zbora bilo še najmanj 15 poslancev iz SDS in Nove Slovenije ter en poslanec iz LDS, gospod Rudi Moge. Nisem vedel, da obstaja kodeks, kako morajo novinarji snemati. Ampak ker sem vas, kolegica Širca, slišal, da ne smejo niti s ptičje niti z vodne perspektive, mislim, da so tam bili posnetki narejeni iz Ljubljanice. Kajti, ko sem zvečer pogledal ta posnetek na televiziji, pravzaprav nobenega od poslancev, ker se pač v državnem zboru v tem trenutku zelo slabo govori in se mora slabo govoriti, nobenega ni bilo na posnetku, razen seveda predsednika vlade in pa [[...]]
Gospod Sok, obrazložitev glasu, lepo prosim.
Saj obrazlagam glas, zakaj bom oziroma zakaj bo poslanska skupina Nove Slovenije podprla ta zakon. To obrazlagam in sem se vrnil samo v čas za tri dni nazaj, da bi povedal o enem detajlu, kako se vendar lahko to sliko tudi v medijih popači. Ne bi tega govoril, če me ne bi kolegica Širca z nekim kodeksom na to spomnila. Toliko. Še enkrat povem, zakon bomo podprli. In seveda, če bo prišlo do zahteve za referendum, bomo naredili tudi vse, da bodo ljudje razumeli, za kaj gre, da bodo šli na referendum in na referendumu še enkrat glasovali za ta zakon. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Gantar.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije seveda tega zakona ne bomo podprli. Hkrati bi rad povedal tudi to, da preden pritisnete na to tipko, še vedno obstaja možnost za to, da se skupaj dogovorimo o načinu, kako naj bo sestavljen programski svet. Danes je bilo že nekajkrat rečeno, pa pred tem že tudi, da obstajajo opcije in variante, s katerimi bi ohranili pomembno vlogo civilne družbe pri oblikovanju liste kandidatov za programski svet in tudi vlogo državnega zbora pri končnem potrjevanju takšnega programskega sveta. Takšna pripravljenost na strani opozicije seveda obstaja. Bojim se, da pač neka odklonilna arogantnost vladajoče pozicije temu ni naklonjena in da bo voz šel naprej. Razprava o tem zakonu se danes ne bo končala. Začela se bo ob referendumu in ljudje, volivke in volivci, bodo odločili o tem, kakšen zakon želijo imeti ter kakšno medijsko hišo želijo imeti. Še enkrat torej pozivam, da ta zakon zavrnemo, da sprejmemo dogovor o tem, da bomo imenovali programski svet drugače, na način, ki bo ustrezal obema stranema, in na ta način omogočimo, da bo medijski prostor, kar zadeva javni radiotelevizijski servis, oblikovan tako, kot je dobro za neko pluralno in demokratično družbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo v imenu poslanske skupine? Želi še kdo v svojem imenu? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je bilo navzočih 77 poslank in poslancev. Za je glasovalo 51, proti 25, kar pomeni, da je bil zakon sprejet. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 25.]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Se zahvaljujem gospodu svetniku in gospodu ministru. In prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, če boste dovolili, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI MEDNARODNE KONVENCIJE O REŠEVANJU NA MORJU IZ LETA 1989. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje predloga zakona. Želi kdo obrazložiti glas? Bi jaz, pa ne smem kot podpredsedujoči. Torej, glasujemo. Ugotavljam, da je vseh 63 poslank in poslancev glasovalo za, kar pomeni, da je predlog zakona o ratifikaciji sprejet. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. In prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA Lepo prosim za mir v dvorani! Še nekaj točk nas čaka. PREDLOG ZAKONA O SOGLASJU REPUBLIKE SLOVENIJE DARS D.D. ZA NAJETJE KREDITA PRI EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI ZA PROJEKT SLOVENSKIH AVTOCEST/VII, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je predložila vlada Republike Slovenije. In dajem besedo ministru, magistru Božiču, ki ga skupaj s sodelavci tudi pozdravljam. Lepo prosim, za govorniškim odrom.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči In lepo pozdravljam vse poslanke in poslance državnega zbora. Skladno s 6.a členom zakona o družbi za avtoceste v Republiki Sloveniji mora Dars d.d. za najetje srednjeročnih in dolgoročnih posojil predhodno pridobiti soglasje državnega zbora Republike Slovenije s posebnim zakonom. Predlog zakona bo omogočil sklenitev pogodbe za najem kredita pri Evropski investicijski banki v višini 250 milijonov evrov, pod osnovnimi pogoji, ki so razvidni iz samega predloga zakona in jih v nadaljevanju povzemamo.
Prosim, da poslušate ministra, oziroma da se pogovarjate zunaj dvorane. Hvala lepa za razumevanje!
Valuta črpanja je evro ali valuta držav članic EIB, ki niso udeležene v tretji fazi EMU, ali katerakoli valuta, s katero se trguje na glavnih mednarodnih denarnih trgih. Najmanj petletni moratorij na odplačilo glavnice; potem, zadnji obrok glavnice po kreditu zapade v plačilu najkasneje 30 let po črpanju zadnje tranše kredita. Potem, valuta odplačila glavnice in plačila obresti je enaka valuti črpanja posamezne tranše. Še zadnje. Višina obrestne mere je določena glede na valuto in vrsto obrestne mere za posamezno črpanje, in sicer je lahko izbrana obrestna mera spremenljiva ali stalna. Sredstva za odplačilo kredita bo zagotovil Dars d.d. iz sredstev koncesijske dajatve. S predvidenim kreditom v znesku 250 milijonov evrov bodo zagotovljeni viri sredstev za izgradnjo avtocestnih odsekov Maribor-Lenart, Lenart-Beltinci, to gre za etapo Lenart-Spodnja Senarska, potem Lenart-Beltinci etapa Spodnja Senarska-Cogetinci, Lenart-Beltinci etapa Cogetinci-Vučja vas. S predlaganim zakonom se zagotavljajo sredstva za izvajanje resolucije o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji in letnih planov razvoja in obnavljanja avtocest. Zaradi nujnosti pravočasnega zagotavljanja virov predlagamo sprejetje zakon po nujnem postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za promet kot matično delovno telo in vabim predsednika odbora, gospoda Kanglerja, da predstavi poročilo.
Hvala za besedo. Odbor za promet je na svoji nujni seji 5.7.2005 opravil drugo obravnavo predloga zakona o soglasju Republike Slovenije Dars za najetje kredita pri Evropski investicijski banki za projekte slovenskih avtocest, kot jih je predlagatelj uvodoma tudi navedel. Uvodoma je predlagatelj zakona poudaril, da bo s tem zakonom omogočeno nemoteno izvajanje dinamike gradnje po predlogu zakona o urejanju cestnih odsekov in njihovo dokončanje v predvidenem roku, določenim z letnim planom razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2005. Jasno je, da se je lansko leto ob vstopu Republike Slovenije v Evropsko unijo na glavni cesti G13 od madžarsko-slovenske meje do Maribora tovorni promet drastično povečal. Iz tega razloga je vlada lansko leto julija sprejela nujne ukrepe, da se navedene avtocestni odseki konča do leta 2008 in ne v roku, kot je predvideno s sprejetjem resolucije v nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji iz leta 2004. V razpravi ob predlogu zakona je bilo izraženo stališče, da se na omejenih odsekih današnja frekvenca prometa bistveno razlikuje od standardov, ki so bili upoštevani ob izdelavi posameznih študij izgradnje cestnih odsekov. Le s tem je bilo postavljeno vprašanje ministrstvu za promet, ali z Darsom razmišljata o eventualnih novih študijah, ki bi na navedenih odsekih upravičile gradnje avtoceste v polnem prečnem profilu. Poleg tega je bilo izraženo mnenje, da bi bilo potrebno zagotoviti tudi transparenten pregled že porabljenih sredstev za gradnjo posameznih avtocestnih odsekov. Odbor je sprejel dva amandmaja, in sicer amandma k 1. členu in amandma k 2. členu. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev je v skladu s prvim odstavkom 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljen dopolnjeni predlog zakona o soglasju Republike Slovenije Dars za najetje kredita pri Evropski investicijski banki [[...]]za projekt slovenskih avtocest, ki je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa, gospod Kangler. Želite kar nadaljevati s poročilom vaše poslanske skupine, ker ste prvi napisani? Hvala lepa.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z veseljem pozdravljamo omenjeni predlog zakona in bomo podprli, dali soglasje k najetju navedenega kredita oziroma k poroštvu. Konec koncev smo mnenja, da je potrebno avtocestni program glede na strukturo in glede na predlog, ki ga imamo v samem zakonskem predlogu, predvsem mislimo na severovzhodni del Slovenije in tudi nekatere druge dele Slovenije, nujno potreben. Konec koncev kot je predlagatelj tudi sam ugotovi, da se je ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo prometna infrastruktura bistveno na nekaterih delih Slovenije obremenila. Predvsem mislim na to severovzhodni del Slovenije. Kot je iz predloga tudi razvidno, so nekateri odseki, predvsem Lenart-Beltinci, Lenart-Beltinci-Spodnja Senarska-Cogetinci, Lenart-Beltinci-Cogetinci-Vučja vas, Lenart-Beltinci-Spodnja Senarska in Cogetinci- Cogetinci-Vučja vas, v zadnjem času zelo obremenjeni in vsi politiki, ki kakorkoli aktivno sodelujejo pri sprejemanju programov avtocestnih izgradenj, lahko ugotavljamo, da je peti koridor zelo obremenjen, predvsem z vzhoda na zahod oziroma v obratni smeri, in da so nekateri odseki, predvsem na lendavskem območju, bistveno so obremenjeni zaradi prehoda tako tovornega kot tudi civilnega prometa prek meje Slovenije z Madžarsko in tudi Slovenije z Avstrijo. Zato bomo z veseljem podprli omenjeni predlog za dano soglasje in tudi pozdravljamo, da se na teh odsekih, kot jih je tudi predlagatelj navedel, gradnja čim prej prične in tudi čim prej zaključi, da bo navedena infrastruktura danes čim prej v uporabo in s tem bo sproščen, nemoteo, pretok blaga kot potnikov po celotni Sloveniji, od severa na jug, od vzhoda na zahod. Zato bomo v poslanski skupini ta predlog tudi podprli.
Hvala lepa. To je bilo stališče Slovenske ljudske stranke. Nadaljujemo s stališčem Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni. Z zakonom, ki je pred nami, bo omogočeno nemoteno izvajanje dinamike gradnje avtoceste, kot je navedeno v predlogu zakona o cestnih odsekov in predvsem njihovo dokončanje v predvidenem roku, določenim z letnim planom razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2005. Z vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo se je na glavni cesti G13 od madžarsko-slovensko meje do Maribora tovorni promet drastično povečal. O tem je bilo v tem mandatu, v tem državnem zboru povedanega že veliko. Ljudje, ki prihajajo iz teh krajev, ki so neposredno ob cesti, ob sedanji državni cesti med Lendavo in Mariborom, znajo povedati tudi takšne stvari, da jim zaradi količine tovornega prometa ob tej cesti pokajo celo fasade na njihovih hišah. Za izgradnjo in dokončanje cestnih odsekov bo potrebno zagotoviti lastna sredstva v višini 12,3 milijarde tolarjev in sredstva kredita v višini 72,2 milijardi slovenskih tolarjev. Finančne posledice po tem zakonu bi prizadele proračun Republike Slovenije samo v primeru, da bi prišlo do unovčenja poroštva po zakonu o poroštvu Republike Slovenije za omenjeni kredit. V Slovenski nacionalni stranki bomo seveda zakon podprli, podprli pa predvsem za to, ker smo prepričani, da je nujno potrebno čim prej zgraditi avtocestni odsek med Lendavo in Mariborom, predvsem zato, da zagotovimo normalno življenje ljudem, ki živijo ob sedanji državni cesti. Hvala.
. Hvala. Gospod Rezman bo govoril v imenu DeSUS-a.
Hvala lepa za besedo. V tem trenutku in nekaj kasneje bomo govorili pravzaprav, pogojno rečeno, o isti temi. In v naši poslanski skupini bomo oboje podpirali. Gre za vladni predlog, ki ga mi ocenjujemo kot korektnega, kot takšnega, ki ga je vredno podpreti, ki ga pravzaprav moramo podpreti zavoljo tega, ker na ta način skušamo reševati probleme, ki so se zapletli že nekoliko preveč. Mi to podpiramo z obeh vidikov; tako iz javnofinančnega kot z vsebinskega vidika, zakaj verjamemo v to, kar je vlada zapisala, da bi sicer prišlo do posledic negativnih, torej škodljivih posledic, ki bi jih bilo težko popraviti. Tudi če ne želimo tam, kjer bo ta cesta tekla, mi vemo, da je že doslej bila situacija izredno slaba in da je po lanskem letu tako rekoč katastrofalna. Zato smo veseli, da se na nek način prehiteva resolucijo o nacionalnem programu za kar dve leti in tega bodo verjetno veseli tudi tisti, ki so tam doma. Vlada zagotavlja, da brez tega ni mogoče nemoteno izvajati tega programa in to je poskus, da se ta motenost eventualna prepreči. Ker verjamemo v korektnost tega vladnega programa in ker je tudi mehanizem varovanja zelo zapleten, od resolucije prek zakona, pogodbe in ratifikacije, se nam zdi, da ne bi smeli imeti velikih dvomov, ob tem ko bomo glasovali za. Posebej nas pa veseli to, da pomeni ta zakon premik na vzhod, pomeni premik v tisti del Slovenije, ki je najmanj razvit in ki je zaradi tega relativno še toliko bolj težek, toliko bolj pomemben. Vsakdanje življenje ljudem tam se bo izboljšalo, verjetno bo to pomenilo pomembno spodbudo tudi za hitrejši regionalni razvoj, tudi spodbudo za gospodarski razvoj in mi že sedaj izražamo upanje, da bo vlada prišla tudi s programom prehitevanja resolucije o gradnji avtocest na Koroškem delu v Sloveniji.
Hvala. Stališče SDS bo predstavil gospod poslanec Černač.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Republika Slovenija je v resoluciji o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji izrazila svoj namen zgraditi avtocestno omrežje, s čimer se bo omogočila ustrezna notranja, zlasti medregionalna povezanost države ter njeno ustrezno vključevanje v mednarodne cestnoprometne tokove. Gradnja avtocestnih odsekov Maribor-Lenart v dolžini 7,8 kilometra in odsekov Lenart-Beltinci s posameznimi etapami, Lenart- Spodnja Senarska, Spodnja Senarska-Cogetinci in Cogetinci-Vučja vas v dolžini 28,8 kilometra je uvrščena v resolucijo o nacionalnem programu. Sredstva, potrebna za realizacijo gradnje se zagotavljajo z zakonom o zagotovitvi namenskih sredstev za graditev državnih cest, določenih v nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji iz koncesijske dajatve in zadolževanja Družbe za avtoceste Republike Slovenije. S sprejemom zakona, ki je pred nami, bodo zagotovljeni viri za dokončanje navedenih cestnih odsekov in njihovo dokončanje v predvidenem roku. Sredstva za odplačila najetih kreditov bo zagotovil Dars iz sredstev koncesijske dajatve. Osebno sem vesel oziroma z veseljem ugotavljam, da se tako kot že mnogokrat doslej v tem državnem zboru ne uresničujejo številne teatralične napovedi, ki smo jim bili priče tudi ob sprejemanju rebalansa proračuna, predvsem s strani predstavnikov LSD in SD o tem, da bo sprejem rebalansa preprečil izvajanje nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji in predvsem preprečil uresničevanje letnega plana za leto 2005. Nasprotno, program se uresničuje v predvideni dinamiki in v poslanski skupini bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim za govornico gospoda Janka Vebra, da predstavi stališče Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! V poslanski skupini Socialnih demokratov si že ves čas izgradnje avtocestnega križa prizadevamo, da bi bil sam avtocestni sistem v čim večji meri financiran s cestninami in sredstvi, ki se zagotavljajo na podlagi zakona o zagotovitvi namenskih sredstev za gradnjo avtocest. Naše mnenje je, da je to daleč najbolj učinkovit in racionalen princip financiranja avtocest. Seveda se pa pri vsakoletnih proračunih in letnih programih srečujemo s tem, da se ta najbolj kvalitetna sredstva namenjajo tudi za druge namene. Zato se prepogosto srečujemo s tem, da rešujemo dinamiko izgradnje avtocestnega križa v Republiki Sloveniji z zadolževanjem. In tudi današnji zakon o soglasju Republike Slovenije Darsu za najete kredite pri Evropski investicijski banki je eden od takih zakonov. Seveda pa je še ena stalnica pri teh zakonih. Vedno znova se nekako potrjuje, da ima državni zbor premalo informacij o tem, kakšna je stopnja zadolženosti pri izgradnji avtocestnega križa. Seveda so to tisti ključni podatki, ki jih vedno potrebuješ, če želiš spremljati tudi kvalitetne rešitve, ko se sprejemajo zakoni. Zadovoljni smo, da se pri obravnavi na delovnem telesu odpravilo kar nekaj vprašanj. Hkrati se je tudi ugotovilo, da je za ta odsek, ki se bo financiral s tem kreditom, torej gre za odseke, ki vodijo proti Pomurju, že bil odobren kredit v prejšnjih letih, pa seveda zaradi zamude pri izgradnji, očitno, tega odseka ni prišlo do možnosti črpanja že najetega kredita. Tako si predvsem želimo, da bi, kljub vsem tem opozorilom, predvsem predlagatelj v naslednjih zakonih posredoval državnemu zboru celovito informacijo o stanju zadolženosti in da bi predvsem sledil začrtano dinamiko tako v resoluciji nacionalnega programa kot tudi v letnih programih izgradnje avtocest. In ker ta zakon omogoča najem 250 milijonov evrov kredita za izgradnjo pomurskega kraka, ki je po našem mnenju eden od tistih, ki sodi v skupino najprioritetnejših, saj gre za območja, ki si izjemno zasluži takšno povezavo zaradi razvojnih razlik z ostalimi deli v Sloveniji, seveda bomo ta zakon podprli in pričakujemo tudi dejansko v čim večji meri realizacijo tega kredita na prav navedenih odsekih. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnji, gospod Jožef Horvat v imenu Nove Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade in Darsa, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije je na 5. redni seji državnega zbora Republike Slovenije aprila letos podprla letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2005. Razprave so pokazale, da ima vpetost slovenskega avtocestnega križa v evropsko avtocestno mrežo z Republiko Slovenijo in države Evropske unije strateški povezovalni pomen. Zato je še kako pomembno, da Državni zbor Republike Slovenije RS z vso skrbnostjo obravnava tudi finančne vire za realizacijo letnega plana razvoja in obnavljanja avtocest za letošnje leto. Vlada Republike Slovenije je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila zakon o soglasju Republike Slovenije Dars d.d. za najetje kredita pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest sedem za gradnjo avtocestnih odsekov Maribor - Lenart, Lenart - Beltinci na etapah: Lenart - Spodnja Senarska, Spodnja - Senarska - Cogetinci in Cogetinci - Vučja vas. Ti odseki oziroma etape avtoceste bodo šele rešile trenutno dramatično stanje na cesti G13, na kateri se je od aprila 2004 do novembra 2004 samo tranzitni tovorni promet povečal za približno 300%, merjeno na mejnem prehodu Dolga vas. V osnovi pritiska lokalnih skupnosti ob cesti G13, to je Lendava - Maribor, je že prejšnja vlada v izgradnji pomurskega kraka avtoceste dala prioriteto, sedanji minister za promet, mag. Božič, pa načrtuje pomurski krak avtoceste izgraditi [[...]]
Prosim, da se umirite!
[[...]]do vključno leta 2008. Pogoji za realizacijo tega projekta in pridobitev ustreznih virov bodo zagotovljeni tudi s podpisom poroštvene pogodbe, ki jo skleneta Republika Slovenija in Evropska investicijska banka kot kreditodajalec. Gre za kredit v višini 250 milijonov evrov, z najmanj petletnim moratorijem na odplačilo glavnice. Višina obrestne mere pa je določena glede na valuto in vrsto obrestne mere za posamezno črpanje, in sicer je lahko izbrana obrestna mera spremenljiva ali stalna, pri čemer je v primeru izbora spremenljive obrestne mere pribitek na referenčno obrestno mero za izbrano valuto lahko največ 13 bazičnih točk. Zadnji obrok glavnice po kreditu zapade v plačilo najkasneje 30 let po črpanju zadnje tranše kredita. V Novi Sloveniji bomo predlagani zakon o soglasju Republike Slovenije Dars, delniški družbi za najetje kredita pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest/VII, z veseljem podprli. Našo podporo pa spremlja iskrena želja, da gradnja omenjenih etap poteka zares po terminskem načrtu in seveda maksimalno kvalitetno. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. In ker je to nujni postopek, takoj prehajamo na drugo obravnavo. Amandmaji niso bili vloženi. Zato lahko prehajamo na odločanje o zakonu, ker pač v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev. Potem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Pred začetkom glasovanja sprašujem, če bi kdo želel obrazložiti svoj glas? Ne. Glasujemo. Hvala lepa. 47 prisotnih poslank in poslancev. In vsi smo glasovali za. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBEVZNOSTI IZ KREDITA, KI GA NAJAME DARS D.D. PRI EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI ZA PROJEKT SLOVENSKIH AVTOCEST/VII, NUJNI POSTOPEK. Podobno kot prej je tudi tu zakon v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. In dajem besedo gospodu generalnemu direktorju Žigi Lavriču, z ministrstva za finance, da dodatno obrazloži predlog.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Skladno z zakonom Dars bo Republika Slovenija izdala garancijo za ta kredit, ki ga bo Dars najela. V ta namen je z Evropsko investicijsko banko potrebno skleniti garancijsko pogodbo, katere podpis bo mogoč po sprejemu posebnega zakona. Z zakonom bo urejeno tudi zavarovanje, to je način poplačila države v primeru morebitnega vnovčenja garancije. Zakon o poroštvu, ki ga bo v imenu in za račun države podpisal minister za finance, vsebuje povzetek osnovnih elementov garancijske in kreditne pogodbe, pooblastila za podpis garancijske pogodbe, postopke pri morebitnem vnovčenju poroštva in način njegovega poplačila prek posebne pogodbe o načinu in pogojih zavarovanja poroštva države, ki se na podlagi tega zakona sklene med Republiko Slovenijo in Družbo za avtoceste Republike Slovenije. Sprejetje zakona nima finančnih posledic. Sredstva za odplačila prejetih kreditov bo zagotovila Dars iz sredstev koncesijske dajatve. Finančne posledice po tem zakonu pa bi prizadele proračun Republike Slovenije samo v primeru, če bi prišlo do vnovčenja poroštva. Tudi v tem primeru bi bile le začasne, ker Republika Slovenija na podlagi omejene pogodbe o načinu in pogojih zavarovanja poroštva bo poplačala vse zneske in ostale stroške, nastale z unovčenjem poroštva. S sprejetjem tega zakona o poroštvu bo možen podpis garancijske pogodbe, kar bo Dars d.d., zagotovilo predčasen dostop do kredita Evropske investicijske banke, ta pa bo skupaj z zagotovljenimi drugimi finančnimi viri Dars d.d. skladno z zakonom o javnih naročilih, ki med drugim določa, da mora imeti Dars d.d. pred javnimi razpisi pravočasno zagotovljena vsa potrebna sredstva, omogočila javne razpise za oddajo del na omenjenih avtocestnih odsekih in črpanje kredita v letu 2006. Hvala.
Hvala lepa. Želi tudi minister za promet kaj dodati? Ni potrebe, hvala lepa. Predlog zakona je obravnavalo tudi matično delovno telo odbor za finance in monetarno politiko. Prosim predsednika odbora, da predstavi poročilo odbora. Gospod Starman.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Da ne bom ponavljal, bom zelo kratek. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 10. nujni seji dne 6.7.2005 obravnaval predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame Dars d.d. pri Evropski investicijski banki v višini 250 milijonov evrov. Zakon je predložila državnemu zboru vlada Republike Slovenije. Na odboru smo soglasno podprli ta zakon, s katerim bo zagotovljena nujna in potrebna dinamika gradnje avtocest v Sloveniji, s poudarkom na Pomurju, ker vemo in smo vsi seznanjeni, da je zadeva izredno kritična in da je nujno, da se ta dinamika tudi v praksi odrealizira. Sprejeli smo tudi amandma k 1. členu in zatem vseh pet členom in predlagamo zboru, da tudi ta zakon sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Tu je že gospod Zagorac v imenu SNS.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon, ki je pred nami, je v bistvu logična posledica zakona, ki smo ga sprejeli prej, zato je govoriti karkoli drugega, kot tudi tokrat povedati, da bomo v Slovenski nacionalni stranki tako kot prej tudi ta zakon, ki je, kot sem rekel, logična posledica prejšnjega zakona, seveda, podprli. S sprejetjem tega zakona Republika Slovenija postane porok Darsu za obveznosti iz kreditne pogodbe za projekt slovenskih avtocest na področju izgradnje avtoceste Maribor-Lenart, Lenart-Beltinci na etapah Lenart-Spodnja Senarska, Spodnja Senarska-Cogetinci, in Cogetinci-Vučja vas. Na tej podlagi bo zagotovljena potrebna dinamika gradnje v skladu z resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest. Kot sem povedal, treba je čim prej zgraditi in dograditi avtocestni odsek na področju od Lendave do Maribora predvsem zaradi tega, da se zagotovi mirno življenje prebivalcev na tem odseku. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Jelen v imenu DeSUS-a.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, gospod minister. V poslanski skupini DeSUS soglašamo s predlogom vlade glede poroštva Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga Družba za avtocesto v Republiki Sloveniji najema pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest. V naši poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da odobritev oziroma sprejetje tega kredita pomeni tako za podjetje Dars kot za državo, porok kredita, pomemben vir sofinanciranja, da se v doglednem roku realizira peti prometni koridor oziroma pomurski avtocestni krak. Omenjeni predlog bomo podprli, čeprav so v njem nekatere nedorečenosti glede kreditnega načrta, ki jih bi bilo po našem mnenju sedaj potrebno doreči. Izpostavili bi predvsem opredelitev višine kredita, v katerem ni povsem jasnega in natančnega kreditnega načrta. Kolikšne so glavnice, obresti in stroški odobritve kredita in odplačevanje od Evropske investicijske banke odobrenega kredita v višini 250 milijonov evrov. Obenem bi veljalo obrazložiti tudi ugodne kreditne pogoje, še zlasti obrestno mero, če je Euribor plus maksimalno 13 bazičnih točk primerna za cenovno najbolj upravičeno. Za takšen finančno zajeten dokument bi po našem mnenju veljalo ponovno ovrednotiti in precizno ter jasno navajati črpanje le tega. Predlog glede poroštva države v zvezi z najemom kredita bomo v poslanski skupini DeSUS s predlaganim amandmajem odbora za finance in monetarno politiko podprli.
Hvala. Ker gospe Pozsončeve ni, vabim gospoda Starmana, da predstavi tokrat stališče SDS-a.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani. Slovenska demokratska stranka bo seveda predlog zakona podprla, zato ker se zaveda nujnosti pospešene gradnje avtocestnega kraka v Prekmurju, zaradi tega, ker tudi predvideno vračanje sredsta naj ne bi direktno bremenilo proračuna Republike Slovenije, sredstva za vračanje kreditov zagotavlja Dars iz sredstev koncesijske dajatve. Seznanjeni smo tudi s tem, da ministrstvo za finance zagotavlja, da je zadolžitev po pričajočem zakonu v kvoti poroštev za leto 2005 in v okviru zakona o izvrševanju proračuna za leto 2005. Seveda dogradnja petega koridorja je ne samo želja Slovencev, ampak tudi želja pretežnega velikega dela Evropske unije, mislim, da je to tudi posledica tega, da je Evropska banka za obnovo in razvoj bila pripravljena prisluhniti in dati dokaj ugodne kreditne pogoje za izvedbo tega, ta kredit in mislim, da je res ustrezen. Zato še enkrat, Slovenska demokratska stranka v celoti podpira predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim k besedi gospod Franca Ferija Horvata v imenu SD.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, predstavnice in predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Zelo me veseli, ko slišim tako soglasno podporo temu zakonu, podprli ga bomo tudi poslanke in poslanci Socialnih demokratov. Dejstvo je, da je najetje tega ugodnega kredita v višini 250 milijonov evrov nujno za pospešeno gradnjo in čimprejšnje dokončanje tega tako imenovanega pomurskega kraka avtoceste. K oceni stanja, ki je opisano v uvodu ob predlogu zakona, je potrebno dodati, da je stanje na cesti G1/3 od Maribora do madžarske meje vse bolj nevzdržno, da ne rečem katastrofalno. Promet tovornih vozil se je od vstopa v EU v nekaj več kot enem letu povečal za trikrat in se še naprej povečuje. Zato je nujno maksimalno pospešiti dinamiko izgradnje in po možnosti izgradnjo dokončati še pred, od prejšnje in sedanje vlade predvidenim rokom. Dragocen je ne samo vsak mesec, ampak vsak dan. Sedanje stanje je velika ovira za hitrejši razvoj manj razvite pomurske regije, vse bolj je ogrožena prometna varnost, vsakodnevno so ogroženi ljudje v strnjenih naseljih in še posebej otroci, ki po tej cesti hodijo v šolo ali v vrtec. Nastaja velika škoda na premoženju in vse bolj je prizadeto okolje ob tej prometnici. Priznati je treba, da s to izgradnjo država zelo kasni. Od sprejema nacionalnega programa izgradnje avtocest so se razmere prav na tej trasi bistveno spremenile, to pomeni poslabšale. Ob tem je treba poudariti pozitivno dejstvo, da se je v zadnjem trenutku v letu 2004 problema zavedala prejšnja vlada in da izvajanje projekta pospešuje sedanja vlada ob izjemno intenzivnem angažiranju Darsa in tudi lokalnih dejavnikov. Najem kredita bo poleg pospešitve izgradnje pomurskega kraka avtoceste omogočal večja vlaganja iz proračunskih virov v nujne kratkoročne ukrepe za izboljšanje stanja na sedanji preobremenjeni cesti. Pri teh ukrepih predstavlja poseben problem zahteva, da morajo lokalne skupnosti sofinancirati 55 procentov, kar pa dejansko ne zmorejo in je to tudi krivično. Najem kredita bo posredno olajšal in pospešil izgradnjo in modernizacijo drugih državnih cest. S tem se bo Slovenija izognila grozeči prometni izolaciji glede na konkurenčne prometnice drugih držav, zlasti v sosednjih državah, in bo bolje izkoristila svoj geoprometni položaj, na primer pomen za Luko Koper, za skladnejši regionalni razvoj in tako dalje. Naj sklenem, menim tudi da bo poleg najema tega kredita potrebno pospešiti in okrepiti aktivnosti za pridobitev sredstev iz skladov Evropske Unije, do česar se je pozitivno opredelil tudi predsednik vlade v odgovoru na moje poslansko vprašanje na tej seji 11.7.2005. Hvala za pozornost in za podporo.
Hvala lepa. Naslednji je gospod poslanec Testen v imenu Nove Slovenije.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister s sodelavci, poslanke in poslanci. Pri tem predlogu zakona je potrebno najprej povedati, da so sredstva, za katere se daje poroštvo, namenjena kraku avtoceste Lenart-Beltinci, to je tistemu kraku v Pomurju, ki je zaradi izrazitega povečanja prometa prioritetno prestavljen z leta 2010 na leto 2008. V Novi Sloveniji menimo, da je vlada pravilno ravnala, ker je dala prioriteto tej izgradnji in bomo zato zakon o poroštvu Republike Slovenije podprli. Kredit, ki ga bo DARS najel pri Evropski investicijski banki v višini 250 milijonov evrov, je skupaj z obrestmi pod do sedaj najugodnejšimi pogoji. Moratorij 5 let, zadnji obrok odplačila glavice po kreditu zapade v plačilu najkasneje 30 let po črpanju zadnje tranše kredita. Kreditojemalec ima tudi možnost črpanja kredita po posameznih tranšah, v katerikoli valuti in ima pri vsaki posamezni tranši možnost odločitve za spremenljivo ali stalno obrestno mero. V primeru, da DARS ne bi poravnal svojih kreditnih obveznosti, bo Republika Slovenija plačala te obveznosti namesto DARS-a. Tako plačilo je samo začasno, saj Republika Slovenija na podlagi posebne pogodbe o načinu in pogojih zavarovanja poroštva Republike Slovenije, ki jo na podlagi tega zakona skleneta minister za finance in DARS, pridobi pravico do regresiranja plačanih zneskov obresti in vseh stroškov, ki so v zvezi s tem nastali. V Novi Sloveniji bomo poroštvo podprli.
Hvala lepa in zadnji gospod poslanec Kangler v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Kot je bilo stališče poslanske skupine k prejšnjemu predlogu zakona o dajanju soglasja glede poroštva, je mnenje poslanske skupine Slovenske ljudske stranke pri tem zakonu popolnoma enako. Z velikim veseljem odobravamo, da je vlada pripravila, dobro pripravila temeljni zakon, predlog zakona o poroštvu, in da na ta način zagotovimo 250 milijonov evrov najetega kredita, da v skladu s vsemi prepisi in roki in drugimi normativnimi akti pričnemo gradnjo teh najbolj navarnih odsekov, kot so odseki od Maribora proti Prekmurju in proti madžarski meji. Zato bomo tudi v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z veseljem ta predlog zakona v celoti podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo. Amandmajev ni. Zato prehajamo na odločanje o zakonu, ker v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Obveščam vas, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Nihče. Glasujemo. Hvala. 51 navzočih poslank in poslancev. In vsi za. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Zakon je soglasno sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajam na TOČKO 21.A - PREDLOG ZAKONA O POROŠTVI REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI JAVNE AGENCIJE ZA ŽELEZNIŠKI PROMET IZ NASLOVA KREDITOV, NAJETIH ZA ZAGOTAVLJANJE LASTNE UDELEŽBE V LETU 2005 ZA PROJEKTE, KI SE IZVAJAJO V OKVIRU PROGRAMA INVESTICIJ, SOFINANCIRANIH S SREDSTVIH EVROPSKE UNIJE, IN ZA POKRIVANJE STROŠKOV OBRESTI IZ NASLOVA KREDITA, KI GA JE AGENCIJA ZA ŽELEZNIŠKI PROMET NAJELA ZA VZDRŽEVANJE IN INVESTICIJSKO VZDRŽEVANJE ŽELEZNIŠKE INFRASTRUKTURE V LETU 2003 IN 2004, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je vložen po nujnem postopku. Vložila ga je vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo njenemu predstavniku, gospodu magistru Božiču.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! S tem zakonom daje Republika Slovenija poroštvo za obveznosti Agencije za železniški promet iz naslova kreditov do skupne višine glavnice 7 milijard 995 milijonov in 380 tisoč tolarjev, s pripadajočimi obrestmi in stroški kreditov. Ker se predvideva likvidnostno zadolževanje Agencije za železniški promet v sistemu enotnega zakladniškega računa države, besedilo tudi določa, da se črpana sredstva najprej namenijo za poplačilo celotne obveznosti iz likvidnostnega zadolževanja. Na nek način zakon rešuje dva problema. Prvo, kredit bo porabila agencija za plačilo obveznosti lastne udeležbe pri projektih, ki se izvajajo v okviru programa investicij, sofinanciranih s sredstvi Evropske unije. To so projekti iz Phareja, kohezije in TEN-T, na podlagi finančnih memorandumov, podpisanih med Republiko Slovenijo in Evropsko komisijo, in seveda tudi izdanih odločb oziroma na podlagi umestitve projektov v referenčni okvir za kohezijski sklad. Treba je reči, da se dela na posameznih projektih že izvajajo in so za te projekte že bila črpana evropska sredstva. Ker pa vseh pogodbenih obveznosti agencija ne poravnava pravočasno, ostaja nevarnost, da bi prišlo do prekinitve posameznih podpisanih pogodb in celo do ustavitve na nekaterih projektih. To pa posledično pomeni, da lahko pride do zahtev Evropske unije po povračilu že plačanih sredstev z obrestmi in nadalje nezmožnost plačila izvajalskih pogodb, pa seveda dolgoročne posledice pri naslednjih prošnjah za sredstva iz Evropske unije. Drugi problem, ki ga ta zakon razrešuje, je tudi odplačilo obveznosti iz naslova najetih posojil v letih 2003 in 2004. Torej, s tem zakonom in zagotovitvijo teh sredstev bomo zagotovili tudi povračilo sredstev v ta namen. Mogoče še, za kaj gre pri projektih, za katere bo kredit porabljen. Gre za projekte Križni vrh, zaključevanje del, potem modernizacijo signalno-varnostnih naprav na relaciji Koper-Divača, za nadgradnja Ljubljana-Maribor, gre za signalno-varnostne naprave in pa dvig hitrosti, na projektu Pragersko-Ormož za SESV in TK sisteme in tudi gradbena dela. Potem gre za odseke Koper-Divača, obstoječi tir, priprava projektne dokumentacije, daljinsko vodenje stabilnih naprav električne vleke, torej priprava projekta, potem Koper-Divača, drugi tir, dokumentacija, Pragersko-Hodoš, dokumentacija, Pragersko-Ormož, tu gre za tako imenovani LOT 2, posodobitev signalno-varnostnih naprav. Kot sem že omenil, tu gre v celotnem znesku vse skupaj za 7 milijard 900. Razlika je še na drugem delu obresti in glavnic ter za poplačilo obveznosti iz najetih kreditov 1,6 milijarde. Mogoče še zadnja informacija. Kredit bo najet pod naslednjimi osnovnimi pogoji. Krediti se lahko najemajo v več delih. Višina obrestne mere in stroškov kredita mora biti primerljiva z višino obrestne mere in stroškov kredita z državnim poroštvom. Rok odplačila kredita je največ 20 let, z vključenim moratorijem za odplačilo glavnice-2 leti, ter rok črpanja kreditov je do konca leta 2005. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu ministru. Predlog zakona je obravnavalo tudi matično delovno telo, odbor za promet. Prosim člana odbora, gospoda poslanca Hvauca, da predstavi poročilo odbora.
Hvala, gospod podpredsednik. Odbor za promet je na 9. nujni seji 13.7.2005 opravil drugo obravnavo predloga zakona s tem malo daljšim naslovom, ki ga je kolegij uvrstil v obravnavo po nujnem postopku. K predloženemu zakonu je pisno mnenje posredovala tudi zakonodajno-pravna služba z dne 12.7.2005. Predstavnik predlagatelja zakona je v dopolnilni obrazložitvi predloga zakona poudaril, da je temeljni namen zakona poroštvo Slovenije za obveznosti javne agencije za železniški promet iz naslova kreditov do skupne višine glavnice 7 milijard 595 milijonov 380 tisoč tolarjev, s pripadajočimi obrestmi in stroški. Posebej je bilo poudarjeno, da je vsebina zakona povezana z obveznostjo AŽP, za katero v rebalansu proračuna za letu 2005 ni bilo mogoče zagotoviti sredstev. Sredstva bodo porabljena za odplačilo obveznosti lastne udeležbe pri projektih skupnih evropskih politik. Poudarjeno je bilo tudi, da če ne bomo pravočasno sprejeli zakona, bo zaradi tega nastala tudi velika škoda, ker se bodo projekti ustavili in bo treba tudi nekatera že dobljena sredstva vrniti Evropski uniji. Na zakon je podala pripombe tudi zakonodajno-pravna služba, predvsem nekaj splošnih glede vloge agencije pri zagotavljanju sredstev. Vprašanje okrog tega in na kakšen način bo AŽP pridobila sredstva in tudi kakšen je odnos projektov, ki se bodo financirali s temi sredstvi, do nacionalnega programa razvoja železniške infrastrukture in načrta vzdrževanja in izgradnje infrastrukture za leto 2004 in 2005. In tudi dve konkretni pripombi na 1. in na 6. člen. V razpravi so članice in člani odbora izrazili vso podporo sprejemu predloga zakona. Istočasno so menili, da je predlog zakona nujno potreben, da se AŽP kot upravljavki železniške infrastrukture zagotovi sredstva za realizacijo programa in da se s tem tudi omogoči njeno izvajanje zakonitih nalog. Člani so poudarili tudi, da se s tem predlogom zakona sicer rešujejo projekti državne železniške infrastrukture in da večina teh projektov ni od danes, ampak da so nekateri bili že predmet finančnih memorandumov in pogodb med Slovenijo in Evropsko komisijo že v letu 1999-2001 in tudi 2003. Ob tem pa je bilo izpostavljeno tudi mnenje, da sredstva iz tega predlogom zakona ne bodo zadoščala za vse projekte, ki jih je potrebno izpeljati na posameznih delih slovenskih železnic. Predstavnik predlagatelja je v dodatni obrazložitvi pojasnil tudi, zakaj je bilo izvedeno kratkoročno likvidnostno zadolževanje pri zakladnici, in sicer je bila taka odločitev potrebna zato, da se ne prekinejo dela, ki se trenutno že izvajajo oziroma da ne bo potrebno začeti s postopki za vračanja prejetih sredstev iz Evropske unije. Po končani razpravi je odbor sprejel naslednja svoja amandmaja, in sicer k 1. členu. V prvem odstavku 1. člena se besedi "investicijsko vzdrževanje" nadomesti z besedo "modernizacijo". In k naslovu, naslov predloga zakona se spremeni tako, da se besedi "investicijsko vzdrževanje" nadomesti z besedo "modernizacijo". Oba amandmaja sledita mnenju zakonodajno-pravne službe. Odbor za promet je po končani razpravi o členih predloga zakona ter razpravi in glasovanju o amandmajih odbora v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih brez glasu proti tudi sprejel.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin, in sicer prvi je gospod poslanec Rezman v imenu DeSUS-a.
Brez kakšnega posebnega zadržka bi lahko rekli, da gre tako rekoč za zakon, kjer pravzaprav nimamo nobene izvire, da to preprosto moramo storiti, če ne želimo, da se bodo dogodile tiste neprijetne in negativne posledice, o katerih je nekoliko podrobneje gospod minister govoril in ki jih sedaj nima smisla vseh ponavljati. Je pa morebiti trenutek, da se spomnimo na to, kako zelo pomembno je, če imamo dobro pripravljene strategije, če imamo dobro pripravljene politike, tudi prometne, in če imamo dobro pripravljene projekte, da se nam te negativne reperkusije ne bodo dogajale tudi v bodoče. Mi bomo zakon v poslanski skupini DeSUS podprli, verjetno tega ni potrebno posebno poudarjati, bi pa kljub temu bili veseli, če bi bil gospod minister pripravljen odgovoriti na dve skromni vprašanji. Prvič. Kaj je pravzaprav realni vir za vračanje tega kredita pri agenciji, če niso to zgolj namenska proračunska sredstva? Kaj je z realnostjo možnosti za regresiranje, če bi do unovčenja poroštva prišlo? Sicer pa, naj zaključim, da bomo na ta način, da bomo poslanci DeSUS-a to podprli, med drugim tudi zato, če ponovim tisto, kar sem pred kratkim rekel, ker gre za to, da se bo investiralo "vzhodno od raja" - pardon, Ljubljane.
Hvala lepa. Gospod Rezman, ker amandmaji niso bili vloženi tudi razprave ni, tako da vam bo ministru ob kakšni drugi priliki odgovoril na to vprašanje. Naslednji je gospod Hvauc v imenu SDS-a, prosim.
Hvala lepa še enkrat. Torej, predstavil bom čim bolj na kratko stališče Slovenske demokratske stranke do tega predloga zakona. Zakon bomo vsekakor podprli zato, ker smo prepričani, da je zadnji trenutek, če hočemo, da izpeljemo projekte, ki so pripravljeni še v tem letu. Gre pa, kot je bilo že povedano, za te projekte evropskih politik: Phare, kohezija in TEN-T projekti. Zdaj, vprašanje, ki se postavlja - oziroma še prej mogoče: če seveda bi s tem zakonom zamudili in res ga obravnavamo pet minut pred dvanajsto, bi pa še enkrat izrazil tu zadovoljstvo, ker sta ministrstvo in vlada dejansko v tako kratkem času po sprejetju rebalansa pripravila tudi ta drugi del finančnega pokritja tega železniškega programa, ker sicer bi dejansko res imeli težave, da bi to sploh izpeljali. Če tega ne bi storili danes oziroma ne bomo storili danes, potem bi morali Evropski uniji vrniti že črpana sredstva v višini 16 milijonov evrov oziroma bi to potem v nadaljevanju onemogočilo črpanje še dodatnih 59 milijonov evrov sredstev. Gre za velika sredstva, ki jih je v Evropski uniji zelo težko pridobiti, in s tega mesta bi bilo potrebno tudi dati ustrezno priznanje agenciji, ki se je potrudila in dejansko ta sredstva pripeljala. Je pa vprašanje, zakaj to situacijo rešujemo zadnji trenutek. Problem je v tem, ker v proračunu za leto 2005, ki ga je sprejela prejšnja vlada, ni bilo predvideno praktično niti tolarja sredstev za sofinanciranje teh evropskih projektov, čeprav so bili memorandumi z Evropsko komisijo za te projekte podpisani v že prejšnjih letih, kot sem že prej navedel, tudi leta 1999 in 2001, kar samo kaže na nek odnos do železnice oziroma do železniške infrastrukture v pretekli letih. To nas je pripeljalo tako daleč, da imamo danes na železniških tirih v Sloveniji okrog 80 počasnih voženj, da je na glavnem evropskem petem, koridorju kar lep obseg proge, kjer ne dosegamo predpisanega osnega pritiska, kar pomeni to, da se počasi Slovenije začnejo ti prometni tokovi izogibati, in kaj kmalu se bo zgodilo, da bomo ostali mrtvi žep na tem evropskem transportnem zemljevidu. Zato smo prepričani, da bo okoli železnic potrebno opraviti veliko debat in se dejansko odločiti, kaj pravzaprav hočemo. Tudi v smislu evropske politike in bele knjige, ki je železnici postavila pomembno vlogo v transportnem sistemu, saj se ne nazadnje cela Evropa in tudi Slovenija duši v tem cestnem prometu, ki je enostavno toliko narasel, da tudi ne uspemo in ne uspejo dovolj hitro drograjevati avtocest, ki bi ves ta promet tudi lahko prenesli. Postavlja se tudi sistemsko vprašanje, kako bomo to v prihodnje financirali. Videli smo, da je bil v preteklosti sistem financiranja tudi javne, državne infrastrukture nedorečen in potrebno bo poiskati dolgoročen sistemski vir, ki bo za dlje časa in bolj celovito rešil ta problem. Če se vrnem nazaj k temu zakonu, še enkrat povem: ta zakon bomo z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kanglerja v imenu SLS.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani minister! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo omenjeni predlog zakona podprla. Kot je uvodoma že moj predhodnik ugotovil, da je ta zakon nujno potreben in skrajni čas, da ga je vlada pripeljala v sprejem v državni zbor. Konec koncev z vso resnostjo in odgovornostjo moramo ugotavljati, da so zaradi tega, ker niso bila zagotovljena proračunska sredstva v letu 2005, ogroženi nekateri projekti, ki se izvajajo v okviru investicij in sofinanciranih sredstev v okviru EU, in je to nujno potrebno, da se ti viri zagotovijo, da lahko Slovenske železnice počrpajo ta sredstva. Iz predloga zakona je jasno razvidno, za katere projekte gre. Gre predvsem za projekte, tako za posodobitev železnice s Ljubljane proti Mariboru, predvsem posodobitev železniške infrastrukture iz Pragerskega proti Ormožu in Hodošu, predvsem pa gre tudi za posodobitev proge tako iz Ljubljane proti Kopru oziroma Divači, kar je nujno potrebno, da se zagotovijo projekti, zaradi katerih lahko zagotovimo varnejšo vožnjo in varnost tako tovora kot potnikov na slovenskih železnicah oziroma slovenski železniški infrastrukturi. Z velikim veseljem pa tudi lahko ugotavljamo v Slovenski ljudski stranki, kar je zelo pomembno, da na tem mestu in v danem trenutku tudi poudarim, da tudi s terenskim ogledom železniške infrastrukture oziroma preko odbora za promet se je tudi Slovenska ljudska stranka seznanila z delom agencije za železniški promet, ki ima trenutno sedež v Mariboru. In v Slovenski ljudski stranki ugotavljamo, da je ta agencija do sedaj opravljala svoje temeljne naloge, katere so jim bile dane z zakonom. Na nek način ugotavljamo, da so na agenciji pripravljeni vsi projekti, ki se kakorkoli financirajo in peljejo za črpanje sredstev iz nekaterih strukturnih oziroma kohezijskih skladov v Evropski uniji. Potrebno je le, da zagotovimo lastna sredstva, da se ta sredstva pripeljejo nazaj na slovensko železniško infrastrukturo in tudi porabijo. Zato bomo tudi mi podprli omenjeni predlog zakona in na ta način zagotovili, da se ta sredstva porabijo in da se zagotovi normalno delovanje in financiranje, tako nekaterih projektov kot tudi javne agencije za železniški promet.
Hvala. In še zadnji, gospod Prijatelj v imenu SNS.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, predsedujoči, minister! Lepo pozdravljeni! Kolegice, kolegi! Slaba je danes eksploatacijska sposobnost na slovenskih železnicah, kar se kaže tudi v tem, da nam v večini tovor odteka na tako imenovano pontebsko progo, preko Cervignana, do Villacha in potem na Madžarsko. Zagotavljanje interoperabilnosti sistema evrotras je nujna zaradi tega, ker [[...]]Bi prosil, gospod predsedujoči, če umirite tukaj kolegice.
Prosim lepo! Prosim, saj kakšna urica, pa so parlamentarne počitnice.
Gospa Beblerjeva, greste vi? Boste vi? [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]No, vam prepustim mikrofon.
Lepo prosim!
Torej, obveznosti, ki izhajajo iz preteklosti in jih prejšnja vlada ni znala vrsto let poravnati v svojih proračunih, so danes tukaj in jih je treba v bistvu poravnati. In zato je v veliki meri kriva tudi LDS, spoštovana gospa Beblerjeva. Kot ste slišali, so bili projekti začeti že v 1998 letu. In do danes niso zagotovljena sredstva za lastno udeležbo. In osni pritisk, ki ga imamo danes na celi Štajerski, ni 22,5 tone, ampak je dosti manj, zato tudi pogodbe ne moremo podpisati v takem obsegu, kot bi jo želeli oziroma nam tovor pogodbeno tudi odteka na tako imenovano drugotirno območje. Poroštva za najem kreditov v znesku 7,9 milijard kažejo na resnost vseh zahtevanih projektov, ki so zapisani v tabeli 1. In sam bi iz tega izluščil predvsem zagotavljanje sredstev za projektno dokumentacijo [[...]]
Prosim za pozornost!
[[...]]začetega drugega tira Koper-Divača. Torej, v Slovenski nacionalni stranki bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Jaz vas ponovno prosim, da zdržite še, po moji slabo uro do zaključka seje. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo. Amandmajev ni, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Pri tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Cvikl, v imenu poslanske skupine ali [[...]]?
Ne, v svojem imenu. V svojem imenu bom obrazložil glas. Tega zakona ne morem podpreti. Ne morem ga podpreti zato, ker gre za nov način zapiranja slovenskih javnih financ, ki se jih je vlada odločila lotiti potem, ko ni uspela ustrezno pripraviti rebalansa proračuna za leto 2005. Jaz obžalujem ta novi način. To je način, po katerem smo v osmih dneh, od 7. julija, ko je vlada to posredovala v državni zbor, sprejeli pomemben zakon. Mislim, da če bo ta vlada nadaljevala na ta način z reševanjem pomembnih razvojnih vprašanj v Republiki Sloveniji, ne pa teh razvojnih vprašanj uskladila v okviru proračunskih limitov, potem bo Slovenija zelo težko prevzela evro in predvsem bo zelo težko v naslednjih letih vračala obveznosti, ki jih prevzemamo. Zakon, tako kot je napisan, ne pove nič drugega, kot da bo to vračal državni proračun. Zato je to tudi tako ali tako v nasprotju z evropskimi pravili in se bo znašlo med javnofinančnimi odhodki, po tako imenovanem konvergenčnem programu, poročanje po konvergenčnih programih. Kar je najboljše v tem zakonu, je prikaz ureditve v drugih pravnih sistemih nekaterih članic Evropske unije. In tu predlagam vladi, ministru za finance - in ne dvomim, da tega minister za promet ne želi -, da razmišlja o resnih virih za financiranje železniškega programa. Na tak način ne morem podpreti predlaganega poroštva.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Hvauc, v svojem imenu ali v imenu poslanske skupine?
V svojem imenu, če lahko.
Dobro. Ponovno prosim za pozornost.
Rad bi obrazložil, zakaj bom podprl ta zakon. Osnovni razlog je v tem, da se s tem zakonom zagotavljajo potrebna sredstva za sofinanciranje evropskih projektov, za katere je Slovenija že prevzela obveznosti v preteklih letih. Zakaj se ta sredstva niso zagotovila iz proračuna oziroma z rebalansom? Enostavno zato, ker v proračunu za leto 2005, ki ga je sprejela še prejšnja vlada, kot se spomnimo, je bilo premalo sredstev za opravljanje gospodarskih javnih služb [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Prosil bi malo tišine, no, če lahko.
Prosim, še malo!
Če mogoče koga zanima, je bilo premalo sredstev za opravljanje gospodarskih javnih služb, se pravi, za vzdrževanje infrastrukture, za vodenje prometa in za potniški promet. Tudi ni bilo predvidenih sredstev za davek na dodano vrednost. Z rebalansom se je, mislim, da okrog 18 milijard - pa ne vem, če sem točno povedal, ampak gre za kar veliko številko - teh sredstev zagotovilo, zmanjkalo pa je sredstev za sofinanciranje evropskih projektov. In ta zakon pač to hibo tega proračuna iz leta 2005, ki je ni bilo mogoče odpraviti z rebalansom proračuna, dejansko tudi odpravila. Ker mislim, da je potreben, bom seveda ta zakon podprl.
Hvala lepa. Bi želel še kdo obrazložiti glas? Če ne, glasujemo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je bilo navzočih 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 2. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Ponovno, verjetno že stotič, prosim za malo pozornosti. Gospod Kangler. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradni prečiščeni besedili je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jo potrdimo brez razprave, zato prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o popravi krivic. Predvidevam, da tu ne bi želel nobeden obrazložiti svojega glasu, zato glasujemo. 55 navzočih, 54 za, nobeden proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Prečiščeno besedilo zakona o popravi krivic je sprejeto. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o ustanovah. Glasujemo. 58 navzočih, 57 za, nobeden proti. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Prečiščeno besedilo zakona o ustanovah je sprejeto. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO, MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. V okviru te točke bomo obravnavali štiri predloge sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcije, predlog sklepa o razrešitvi in imenovanju članov sveta Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, predlog sklepa o spremembi sklepa o imenovanju Nacionalnega sveta za kulturo, predlog sklepa o soglasju k imenovanju direktorja Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, predlog sklepa o spremembi sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije in za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Zahteva Okrožnega državnega tožilstva Kranj za dovoljenje za kazenski pregon zoper poslanca državnega zbora Republike Slovenije. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Prvič, predlog sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil 4 predloge o izvolitvi v sodniško funkcijo, in sicer na sodniška mesta okrajnih sodnic na okrajnem sodišču v Celju, Kopru, Ilirski Bistrici in Piranu. Predloge je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tatjane Bezgovšek na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Celju. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, nobeden proti. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Sedaj dajem na glasovanje predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Barbare Franca na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Kopru. Glasujemo. 58 navzočih, za je glasovalo 54, nobeden proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mirjane Reberc na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ilirski Bistrici. Glasujemo. 61 navzočih, za 58, nobeden proti. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] In še zadnja kandidatka na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe magistrice Mojce Kete Ujčič na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Piranu. Glasujemo. Hvala lepa. 61 navzočih, 58 za, nobeden proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta predlagani sklep sprejet. Torej vse štiri kandidatke so bile izvoljene v sodniško funkcijo na okrajna sodišča. Naslednja točka je predlog sklepa o razrešitvi in imenovanju članov sveta Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Predlog za razrešitev in imenovanje članov tega sveta je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. In dajem besedo predstavniku vlade, gospodu magistru Franciju Buti, državnemu sekretarju. Beseda je vaša, gospod But.
Hvala lepa, gospod predsedujoči.
Gospod But, običajno gremo za govornico ob takih priložnostih. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vlada predlaga, da se na novo imenujejo predstavniki, ki bodo v skladu kmetijskih zemljišč in gozdov zastopali interese vlade Republike Slovenije, torej govorimo o petih predstavnikih, medtem ko ostali predstavniki, ki so imenovani na drugačen način, skratka tisti, ki predstavljajo uporabnike, ali pa tisti, ki predstavljajo zaposlene, se v tem primeru ne predlagajo v novo imenovanje oziroma zamenjavo. Zakaj in čemu v bistvu vlada predlaga, praktično na sredini mandata zamenjavo petih predstavnikov? V bistvu gre za to, da vlada uresničuje svojo kmetijsko in gozdarsko politiko v skladu preko predstavnikov ustanoviteljic v organu opravljanja skladov, to je v svetu sklada, in praviloma velja, da so ti predstavniki tisti, ki so tako ali drugače aktivno vključeni v delo znotraj vlade ali širše znotraj uprave. V tem primeru pa ugotavljamo, da nekateri predstavniki dosedanjega sveta sklada pravzaprav niso več aktivni na področju, ki so ga prej opravljali. Bodisi da so popolnoma drugje opravljali popolnoma druge posle bodisi da so nekoč bili državni sekretarji, pa danes niso več državni sekretarji. Zato se zdi logično vladi Republike Slovenije, da predlaga imenovanje novih in razrešitev starih, in predlagam, da ta predlog vlade tudi podprete. Če bo kakšno dodatno vprašanje, lahko tudi kasneje. Hvala lepa.
Hvala lepa državnemu sekretarju. Predlog je obravnavala tudi mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila predlog sklepa. Besedo dajem gospodu Sušniku, za predstavitev. Ni potrebno. Drugih prijavljenih k razpravi ni. Zato dajem na glasovanje predlog sklepa o razrešitvi in imenovanju članov sveta sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Želi kdo obrazložiti glas? [[Nihče.]] Glasujemo. Navzočih 52, za je glasovalo 32, proti 6. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 6.]] Kar pomeni, da sklep ni sprejet. Se opravičujem, je sprejet. Še vedno pod vtisom večine. Naslednji predlog sklepa o spremembi sklepa o imenovanju Nacionalnega sveta za kulturo. Predlog za razrešitev in imenovanje člana Nacionalnega sveta za kulturo je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in je zboru predložila predlog sklepa. Besedo dajem, če želi, gospodu Sušniku, za predstavitev. Se odpoveduje. Drugih prijavljenih k razpravi ni, zato dajem na glasovanje predlog sklepa o spremembi sklepa o imenovanju Nacionalnega sveta za kulturo. Želi kdo obrazložiti glas? Nihče. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 1. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Naslednja točka se nanaša na predlog sklepa o soglasju k imenovanju direktorja Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji.Predlog je v soglasje zboru predložil svet Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. In sicer predlaga, da se za direktorja FIHO imenuje mag. Janeza Juga. In besedo dajem predstavniku sveta fundacije, gospodu Miranu Krajncu. Hvala lepa za dodatno obrazložitev predloga.
Gospod predsedujoči, gospe poslanke in gospodje poslanci, hvala lepa za besedo. V skladu z akti fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in zakonom sta bila v preteklih mesecih za direktorja FIHO objavljena dva razpisa. Na prvem razpisu od prijavljenih kandidatov ni bil izbran nihče v drugem razpisu pa je bil izmed kandidatov, ki so izpolnjevali razpisne pogoje, že v prvem krogu, zakonito izvoljen mag. Janez Jug. FIHO tako predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da poda soglasje k imenovanju mag. Janeza Juga za direktorja FIHO. Cenjene poslanke, spoštovani poslanci, za slovenske reprezentativne in druge invalidske organizacije ter humanitarne organizacije, ki delujejo na državni ravni, je nemoteno delovanje FIHO ključnega pomena, saj se iz teh sredstev vsakodnevno financirajo številni posebni socialni programi na nacionalni in lokalni ravni za različno socialno ogrožene skupine prebivalstva. Zato tudi zagovarjamo stališče, naj ima fundacija direktorja v skladu z veljavnimi predpisi, kar je v primeru mag. Janeza Juga izpolnjeno. Ker ni bil [[...]]
[[...]]Prosim za pozornost.
Prosim?
Govorim mojim kolegicam in kolegom.
Zato tudi zagovarjamo stališče, naj ima fundacija direktorja v skladu z veljavnimi predpisi, kar je s primerom mag. Janez Juga izpolnjeno. Ker ni bil ugotovljen noben stvarni razlog proti njegovemu imenovanju, ne vidimo nobenega zadržka za izglasovanje soglasja k predlogu FIHA. Invalidske in humanitarne organizacije so po svojih predstavnikih podprle izvolitev mag. Janeza Juga in mu s tem izrekla zaupanje, ki ga je s svojim dosedanjim kratkim delom kot vršilec dolžnosti direktorja že dodobra upravičil. Vse mnenje izrekamo v smiselni povezavi s 4. členom zakona o invalidskih in humanitarnih organizacijah, ki opredeljuje sodelovanje teh organizacij pri oblikovanju nacionalnih politik in ukrepov za zagotavljanje enakih možnosti in enake obravnave invalidov in drugih humanitarnih organizacij. Spoštovane poslanke in cenjeni poslanci! Vljudno prosimo, da izrečete soglasje k imenovanju mag. Janeza Juga za direktorja FIHO in s tem pokažete zaupanje invalidskih in humanitarnim organizacijam v Republiki Sloveniji ter tako omogočite financiranje posebnih socialnih programov, redno delovanje invalidnih in humanitarnih organizacij ter vlaganj v osnovna sredstva, katera omogočajo nemoteno izvajanje vseh dejavnosti za najbolj ranljive skupine našega prebivalstva. Hvala za vaše razumevanje in podporo našemu kandidatu.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala tudi mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Sušnik. Bi želeli? [[Ne.]] Potem mag. Sajovic v imenu LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav tudi ministrom in pa vsem sodelavcem in predstavnikom invalidskih organizacij in seveda poslankam in poslancem. V Sloveniji imamo kar 100.000 invalidov. Kakšen je pomen direktorja za njihovo nemoteno in normalno delovanje, smo pravkar slišali iz besed predstavnika invalidskih organizacij. V poslanskem klubu LDS smo gospoda Juga na mandatno imunitetni komisiji odločno podprli in tako bomo ravnali tudi danes, kajti mislimo, da invalidska organizacija, ki je tega predstavnika izmed 100 tisoč članov podprla, rabi ustrezno vodstvo, ki skrbi za njeno; že tako oteženo delovanje. Še posebej nas pa k temu navaja to, da ga potrdimo, da proti njegovi izvolitvi ni bilo danes slišati nobenih konkretnih in pa argumentiranih predlogov. Če mogoče obstajajo resni in pa utemeljeni zadržki, ali pa če je s tem gospodom kaj narobe, potem naj se, prosim, iznesejo, da bomo vedeli se odločati. V nasprotnem primeru, pa saj pravim, ga bomo pa v poslanskem klubu podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod Kumer v imeni SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsedujoči. Kolegice in kolegi! Mislim, da smo pa sedaj na točki, ko imamo konkreten primer pred seboj in lahko tiste besede in stvari, ki smo jih govorili cel teden, danes spravimo v dejanje. Mislim, da je treba malo več povedati, kako je ta stvar potekala na mandatno-volilni komisiji. V poslanski skupini Socialnih demokratov seveda ne podpiramo predloga komisije, ki predlaga, da državni zbor ne podpre kandidature za direktorja Fiha. Odnos, predvsem resnost in pa korektnost obravnave tega predloga je bila na sami komisiji najmanj nekorektna. Namreč, brez ene same razprave, brez enega samega na glas izrečenega argumenta ali razloga, zakaj kandidat ni primeren za to funkcijo, je koalicijski glasovalni stroj glasoval proti tej kandidaturi. Najmanj, kar bi zdrav razum in človek pričakoval, je, da vsaj eden v imenu vseh poslancev in poslank, če že vsak sam ni imel toliko poguma, obrazloži, zakaj tak način glasovanja. To ne nazadnje zahteva tudi etika medčloveških odnosov, ko se izrekajo vrednostne sodbe o drugih ljudeh. V tem primeru pa je brez izrečene besede bila izrečena negativna vrednostna sodba o človeku, ki mislim, da ga večina v tej dvorani niti ne pozna. In ko govorimo o tem konkretnem primeru, je potrebno povedati še nekaj. V skladu z akti FIHA sta bila dva javna razpisa in v drugem poskusu je bil izmed več kandidatov, ki so odgovarjali tudi vsem razpisnim kriterijem in pravilom igre, ki so bili znotraj FIHA, predlagan s strani sveta FIHA tale predlog. Mandatno-volilna komisija je za to porabila slabih 5 minut in je seveda to kandidaturo, glede na vse te postopke, zavrnila. Kaj si človek lahko ob tem in takem početju misli? Ne veliko. Še posebej, če sem v ponedeljek za to isto govornico poslušal predsednika vlade, ki je zatrjeval v odgovoru na poslansko vprašanje, da je velika sprememba pri kadrovanju te vlade v primerjavi s prejšnjo vlado, da se kadruje na podlagi javnih razpisov. Torej, ali gre za dvolično govorjenje, zavajanje javnosti, ali pa le za uveljavljanje že prej napovedanega kriterija o politični kompatibilnosti kandidatov. Kjer je ta kriterij mogoče uveljaviti z glasovalno večino, se to naredi na ta način, tako kot se je to storilo na mandatno-volilni komisiji, kjer pa to ni mogoče, tam se pa gre v spremembo zakonodaje. Zato smo imeli v slabih treh, štirih mesecih priložnost videti zaradi te politične kompatibilnosti ali nekompatibilnosti spremembo že štirih zakonov: predvčerajšnjim smo imeli zakon o preprečevanju korupcije, danes smo imeli pred seboj in smo izglasovali zakon o javnem zavodu RTV. Ali to isto čaka tudi zakon o FIHO, bomo videli v kratkem. Moja napoved je: seveda da. Zato poslanska skupina oziroma poslanke in poslanci Socialnih demokratov podpirajo kandidaturo gospoda Juga za direktorja FIHO. Hvala.
Hvala. Drugih prijavljenih k razpravi ni. Sprašujem, ali bi kdo želel še obrazložiti glas. Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Želel bi povedati, da gospoda Juga ne poznam. Sem pa pogledal zapisnik fundacije tako 16. kot 17. redne seje in ko sem spremljal, na kakšen način je potekal ta postopek, da je po drugem razpisu gospod Jug dobil podporo, mi je bilo popolnoma nerazumljivo, danes pa pravzaprav ponovno popolnoma nerazumljivo, na kakšen način je komisija za volitve in imenovanja državnega zbora zavrnila ta predlog. V tem mandatu smo že spreminjali pravila FIHO in pravila o pogojih in merilih za uporabo sredstev FIHO. To smo naredili zaradi usklajevanja z že predhodno sprejeto zakonodajo, predvsem pa zaradi poročila računskega sodišča. S tem, da zdaj državni zbor tudi po drugem postopku ne bo dal soglasja predlaganemu kandidatu, bo prevzel tudi odgovornost za to, da se bo brez direktorja lahko takšno stanje tudi z našo pomočjo nadaljevalo. Zato menim, da bi lahko napako, ki je bila storjena na komisiji za volitve in imenovanja - kajti tudi danes na plenumu samem nismo slišali, kakšni so argumenti, čeprav je bil predstavnik največje koalicijske stranke prijavljen k razpravi, tega ni utemeljil - torej, ker nismo slišali tega argumenta, bi bil zelo vesel, če bi napako - če je bila napaka komisija za volitve in imenovanja - danes popravili in v ta namen tudi podprli predloženi predlog za direktorja fundacije s strani invalidskih in humanitarnih organizacij. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Sajovic.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat vsem skupaj prisotnim, lep pozdrav. V tem tednu smo se goreče postavljali nasproti in pa soočali različna mnenja glede političnih vprašanj. Vprašanje, o katerem pa govorimo sedaj, pa seveda ni politično. Gre za to, da bo 100 tisoč ljudi, ki želi imeti svojega direktorja, lažje in pa boljše shajalo za življenje, ki jim ni bilo najbolj naklonjeno, in pa, sem prepričan, da bo pred počitnicami in pa za konec tedna v tem državnem zboru zmagal razum in pa človečnost in da bomo gospoda Juga potrdili s tem, da bomo glasovali proti predlogu matičnega delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Moge.
Hvala lepa. Za razliko od kolega Germiča, sem gospoda Juga dobro poznal, saj je z menoj drgnil te poslanske klopi. Zaradi nestrinjanja določenimi potezami v LDS-u je iz stranke izstopil že pred davnimi, davnimi leti in ni torej nič kompatibilen s stranko in lahko rečem, da je nestrankarski človek. In glede tega bi vas poprosil, kajti poslanec, čeprav je stranko zapustil, je bil pa vzoren, sedel je v teh klopeh, zelo argumentirano razpravljal in tudi njegove razprave so imele "veliko soli v sebi" in je že takrat nakazoval, da problematiko invalidov še kako dobro razume. Mislim, da se invalidi Slovenije niso napačno odločili, ko so mojega nekdanjega strankarskega kolega dali na to mesto in tudi zaradi spoštovanja do invalidskih organizacij in do razumevanja težkega položaja, v katerem so, bom jaz gospoda mag. Janeza Juga podprl.
Hvala lepa. Še kdo? Moda ni odveč, da še enkrat povem o čem glasujemo, da ne bo pomote. Predlog sklepa je pozitiven, da se da soglasje, ampak matično delovno telo je zoper ta sklep, ampak odločamo pa o pozitivnem sklepu. Še kdo? Če ne, glasujemo. Navzočih 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 33. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 33.]] Sklep ni sprejet. Nadaljujemo z naslednjo točko in sicer k predlogom sklepa o spremembi sklepa o imenovanju članov sveta Fundacij za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji.Predlog je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija in tokrat bi se mag. Sušnik javil oziroma gospod Sušnik javil k besedi, za predstavitev poročila.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, predlog spremembe v sestavi sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, ki ga je pripravila mandatno volilna komisija, je posledica obvestila, ki smo ga prejeli od direktorja sveta Fundacija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, da je ena od organizacij, katere predstavnik je član sveta fundacije, prenehala delovati kot invalidska, kar je razlog za razrešitev tega člana. Tako odloča odlok o ustanovitvi fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, ki pa je bil sprejet še pred uveljavitvijo zakona o invalidskih organizacijah. Zato je morala mandatno-volilna komisija za izvedbo kandidacijskega postopka za imenovanje nadomestnega člana sveta fundacije pridobiti mnenje ministrstva za delo, družino in socialne zadeve v zvezi s tem, kdo je upravičeni predlagatelj za člane sveta fundacije. Na podlagi tega mnenja je bil nato objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije poziv za predlaganje kandidatov za enega člana sveta fundacije, ki je določal, da so upravičeni predlagatelji po zakonu o invalidskih organizacijah dolžni predložiti dokazilo o podelitvi statusa invalidske organizacije na podlagi 14. člena in ob priznanju reprezentativnosti na podlagi 22. člena zakona o invalidskih organizacijah. Tako je mandatno-volilna komisija na svoji 10. seji dne 30. junija 2005 ugotovila, da so na javni poziv predloge posredovali trije predlagatelji. Eden od predlagateljev ni predložil dokazil o tem, da je upravičeni predlagatelj po zakonu o invalidskih organizacijah, zato mandatno-volilna komisija predloga ni mogla upoštevati. Mandatno-volilna komisija se je seznanila tudi z mnenjem nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije v zvezi z imenovanjem novega člana sveta fundacije. Izmed predlogov, ki so izpolnili pogoje, je mandatno-volilna komisija z večino opredeljenih glasov sklenila predlagati državnemu zboru, da na predlog Društva za teorijo in kulturo hendikepa imenuje za članico sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji gospo Eleno Pečarič. Na tej podlagi predlagam državnemu zboru, da sprejme predlagani sklep o spremembi sklepa o imenovanju članov sveta Fundacij za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa za podano poročilo matičnega delovnega telesa. Odpiram pa razpravo oziroma prehajamo na stališče poslanskih skupin. Za govornico vabim kolega Franc Sušnika. Se odpovedujete. Drugih prijavljenih k razpravi ni, zato dajem na glasovanje predlog sklepa o spremembi sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Potem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslancev. Za je glasovalo 40, proti 5. (Za je glasovalo 40.)(Proti 5.) Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na naslednjo podtočko, to je obravnava zahteve Okrožnega državnega tožilstva Kranj za dovoljenje za kazenski pregon zoper poslanca državnega zbora Republike Slovenije. Zahtevo je v obravnavo zboru predložilo, posredovalo Okrožno državno tožilstvo Kranj. Zahtevo je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila naslednji predlog sklepa. V skladu s prvim odstavkom 207. člena poslovnika ni razprave o imunitetnih zadevah, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije na podlagi tretjega odstavka 83. člena ustave Republike Slovenije ter prvega in drugega odstavka 22. člena zakona o poslancih v zvezi z zahtevo Okrožnega državnega tožilstva Kranj, KT 0152/05-3, z dne 26.5.2005 za uvedbo kazenskega pregona pri Okrožnem sodišču v Kranju zaradi utemeljenega suma kaznivega dejanja ogrožanja z nevarnim sredstvom pri prepiru ali pretepu po prvem odstavku 137. člena kazenskega zakonika ne prizna imunitete poslancu državnega zbora Republike Slovenije, gospodu Pavlu Ruparju in dovoli začetek kazenskega pregona." Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslancev. Za sklep je glasovalo 55 poslancev, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Sedaj prehajamo na nadaljevanje 2. TOČKE DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU. Državni zbor jev torek, 12.7.2005, opravil drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Prav tako vas obveščam, da me na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Preden preidemo na glasovanje, sprašujem, ali želi kdo obrazložiti glas. Kolegica Žgajner.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine mi dovolite samo nekaj besed. Ob predstavitvi stališča sem dejala, da se nam v Slovenski nacionalni stranki pravzaprav poraja dvom o čisti politični nameri predlagatelja. Novela namreč lahko predstavlja tudi bojazen o spolitizirani kupčiji z nejasnimi posledicami. Pri tem poudarjam, da v Slovenski nacionalni stranki z vidika socialnosti vsekakor podpiramo ta predlog. Ob razpravi oziroma predlogu stališča je bilo s strani DeSUS-a slišati, da so to razlogi, da bo naša stranka v korist upokojencev ponujene spremembe in dopolnitve zakona podprla, kljub temu da predstavniki upokojencev, ki bodo imeli od tega največ koristi, ne najdejo pravih besed podpore naši oziroma njihovi stranki, ki bo v prihodnje branila in varovala pravice in interese ne samo njim, pač pa tudi vseh državljanov na področju zdravstvenih, socialnih in drugih pravic. Ne nazadnje, ponovno citiram: "DeSUS bi v tem smislu zlahka postal zaščitni znak sedanjih in bodočih upokojencev ter njihova trajna garancija za pravice". Pa recite, da je tu kaj drugega kot čista politična oziroma spolitizirana kupčija. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakon sicer podprli, ker izhajamo s stališča, da se vsekakor pokojnine morajo dosledno usklajevati z rastjo plač.
Hvala. Želi še kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Kolega Cvikl.
Hvala lepa. V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije bi rad povedal naslednje. Nihče ni proti izboljšanju dohodkovnega položaja upokojencev. Obžalujemo pa, da ni bil sprejet amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije, ki bi zagotovil, da bi kar največ upokojencev prišlo v situacijo, ko bi se jim s porabo, za katero se je vladajoča koalicija odločila, da jo namenja, dobilo kar največ. Vladajoča koalicija se je odločila, da bo v tem mandatu porabila približno 70 milijard za izboljšanje dohodkovnega položaja. Glede na zakon, kot bo sprejet, bo to namenjeno predvsem tistim, ki imajo že sedaj večje pokojnine. Poslanski klub Liberalne demokracije zato ne more nasprotovati zakonu. Se pa ob tem sprašujemo, kakšna bo usoda nadaljnjih pokojninskih reform. V tej zvezi je izredno zanimivo, da je vlada za vodjo skupine za pokojninsko reformo včeraj imenovala dr. Igorja Mastena z ekonomske fakultete, ki je glede tega zakona izjavil, da mu nasprotuje, ker ta zakon pravzaprav ustvarja in pomeni brezglavo indeksiranje pokojnin. Tako da očitno se bomo še v tem času, če so obljube vlade, da bo resna pri reformah, srečali s predlogom zaostrene pokojninske reforme. In takrat se bomo verjetno na ta amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije vračali in skušali s tem amandmajem ali s podobnim načinom zagotoviti kar čim večjemu številu upokojencev dostojno življenje v starosti. Hvala lepa.
Hvala vam. Obrazložitev glasu ima poslanec Gantar. Se odpovedujete? [[Da.]] Kolega Jazbec? [[Se odpoveduje.]] Kolega Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Demokratična stranka upokojencev bo ta zakon podprla, pa ne iz političnih razlogov, pač pa zaradi tega, ker je to v njenem programu in ker je bila sprememba usklajevanja pokojnin leta 2000 storjena brez soglasja tistih, ki so upravičeni do svoje pokojnine brez kakšne velike razprave in brez barantanja v parlamentu ali na vladi. In nič drugega. Mi ne mislimo, da je to najboljša rešitev, ampak popravljamo takratno napako. Moram pa povedati, da v naši stranki nikoli nismo trdili, da ne bo potrebno restrikcije vpeljati tudi v pokojninski blagajni, če bo gospodarska situacija taka, vendar samo pod pogojem, da se bo o tem pogovarjalo in dogovorilo s tistimi, ki jim pokojnine pripadajo in ki so zanje plačevali v to blagajno. Samo za to gre. Vseeno se gospe Tavševi zahvaljujem za reklamo, ki jo je delala prej za našo stranko [[...]]
Kolega Žnidaršič, ni razprave v obrazložitvi glasu. Prosim, če [[...]]
No, saj ni razprava, samo zahvala je bila. Povedano drugače, mislimo, da so si upokojenci zaslužili boljši košček kruha, ker so delali za svojo pokojnino in če bo potrebno, se ga bodo tudi odpovedali, tako kot so se ga že marsikdaj prej. Ni nobenega strahu in ni potrebno delati panike, ne pred upokojenci, ne pred stranko, ki jih poskuša zaščititi. Hvala lepa. Stranka bo zakon podprla. Hvala lepa.
Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 67 poslancev, za je glasovalo 62, nihče proti. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 3. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DELOVNEM ČASU IN OBVEZNIH POČITKIH MOBILNIH DELAVCEV TER O ZAPISOVALNI OPREMI V CESTNIH PREVOZIH. Prosim za mir v dvorani! Državni zbor je v torek 12.7. opravil drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika državnega zbora zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da je bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Preden preidemo na glasovanje, vas sprašujem, želi kdo obrazložiti svoj glas. [[Ne.]] Potem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na NADALJEVANJE 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNIH VOLITVAH. To je tretja obravnava v okviru skrajšanega postopka. V razpravo tako dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke. Kdo želi besedo? Mir v dvorani, prosim! Besedo ima gospa Majda Potrata.
Spoštovane poslanke in poslanci! Saj se mi je zdelo, da se stvar ne more izteči tako, kot je bila prvotno predlagana. Prelepa je bila, da bi bila res. Najprej ste 25% kvoto, [[...]]
Gospa Potrata, dovolite prosim, mir v dvorani, besedo ima izključno gospa Potrata. Mir v dvorani!
[[...]]ki jo je predlagala koalicija, posebej poudarjam, koalicija, zreducirali na 20, nato vmes še vtaknili 30% kvoto in tam leta 2014 naj bi dosegli 40%. Ampak tisto, kar vas je, spoštovani koalicijski kolegi in žal tudi kolegice, verjetno pri tem ves čas najbolj motilo, je bilo tisto, kar je govorilo o izmenični menjavi kandidatk in kandidatov. To, kar ste sedaj zapisali, je ob 20% kvoti, pa še najmanj vsakega tretjega kandidata, kar pomeni, da bo pri 12-ih, "ako bog da in sreča junaška", bo tam vendarle še kakšna ženska bo na tretjem, pa na šestem mestu kakšna ženska, pa potem na devetem in dvanajstem, če jih bo dvanajst. Ampak to pomeni, da mora tista stranka, ki misli, da bo spravila potem kaj več žensk, pa to je že več kot 20%, kakor sem jih naštela, da bo pobrala vsa svetniška mesta. To je optimistična prognoza. Zato ne bodite presenečeni, če izjavljam, da takega amandmaja ne morem podpreti, da tudi za spremembo zakona ne bom glasovala, ker je to najmanj, kar lahko rečem, porok temu, kar delate v imenu uveljavljanja politike enakih možnosti.
Hvala. Besedo ima poslanka Cveta Zalokar Oražem.
Hvala lepa. V medijih je bilo napovedano, da bomo danes dobili amandma, ki bo še boljši kot so bili predlogi pred tem. Seveda pa iz dneva v dan in bom vesela, da bomo postopek danes zaključili, kajti drugače bi se verjetno zgodilo, da bomo prišli na 5% pa na vsako deseto na listitako da sem hvaležna temu, da se današnji dan zaključuje, kajti iz dneva v dan in iz obravnave v obravnavo imamo pred seboj slabši predlog. Sicer ne vem, kaj vodi k takšnemu načinu delovanja koalicijo, očitno so ugotovili, da mediji najprej povzamejo prve novice, in so slovensko javnost presenetili s 25% zastopanosti žensk in z kvotami ter obenem seveda tudi s tistim, čemur se reče zadrga. Sedaj je pač ta zgodba, bom rekla, slabša, kot je kdorkoli mislil in očitno je, ker je to petek popoldne, da bo šla zadeva kar tako, potihem mimo in seveda to tudi, po moje, ni bilo kar tako slučajno, kot pravzaprav ni nič slučajno. Sedaj to je pravzaprav konec zadrge ali pa bo pač dvojna zadrga na slovenski način, kjer bo vsaki tretji klin manjkal oziroma bo s tremi klini. Vsekakor pa je to zadeva, ki je unikum in takšne zadrge nihče več ne pozna, tako da je, to konec zadrge. Rekla bi tako. Najprej ste ponudili korenček, ampak od tega korenja, korenčka je ostalo le eno oglodano perje, ki ste ga tudi z izjavami po hodnikih in z mnogimi neprimernimi pripombami, ki smo jih bile deležne, spravili do tega, da je to kar precej "sfucano" pa tudi na nek način uvenelo. Tako ta zakon ne bo v čast temu parlamentu. Upam, da bo kdo uspel zapisati, da gremo korak nazaj, uzakonjamo bistveno nižjo kvoto oziroma procent, kot smo ga dosegli že na prejšnjih volitvah. In seveda to, da bi vsaka tretja lahko bila ženska, se mi zdi pa sedaj že tudi meni izpod časti. Raje bi videla - in tega amandmaja ne bom podprla, da pa kar vsakega tretjega mesta, pa res - se v imenu slovenskih političark iskreno zahvaljujem koaliciji za ta izjemni dosežek pri uveljavljanju žensk v slovenski politiki. Očitno izkušnja z evropskimi volitvami, na katerih ste tudi vi v koaliciji prispevali in izvolili oziroma smo Slovenci izvolili tri zelo dobre poslanke, za katere mislim, da so v čast naši državi ni bila pozitivna izkušnja. Četudi mislim, da jo in javnost in volivci podpirajo, da so ugotovili, da so se evroposlanke afirmirale, da so popolnoma enakovredne kolegom, seveda je pa to zelo težko, kajti v preteklih dneh smo mnogokrat lahko tudi v tem prostoru slišali, da so pač ženske manj sposobne, da nimajo določenih afinitet, ki so potrebne v politiki. Seveda pa gre pri tem za takšno politiko, kot si jo zamišljate vi. Najbrž res v takšno politiko ne bo več žensk. Ženske si pač želijo drugačne politike in tej politiki danes ne odpiramo vrat. Jaz sem večkrat rekla, da gre predvsem za odpiranje možnosti, za odpiranje možnosti, in očitno stranke tega veselja, kljub temu da je še leto in pol do lokalnih volitev, te volje, te korajže, tega poguma, ne zmorejo. Govorim seveda o strankah koalicije, ki so prinesle ta današnji amandma. Sem pa vesela, ker med njimi ni DeSUS-a. In upam, da vsaj ta stranka tega amandmaja, ki ni v čast parlamentu in ki ni v čast našim deklariranim odločitvam o tem, da želimo na tem polju karkoli spremeniti, ne bo podprla, tako kot ga tudi sama ne bom.
Hvala. Naslednji prijavljeni je kolega Franc Kangler.
Hvala za besedo. Na začetku se nisem mislil odzvati na ta amandma, čeprav bi sedaj želel poudariti, da bom amandma podprl. In se mi zdi, da amandma kot takšen ni problematičen, je pa vsebinski in ga z vso odgovornostjo in resnostjo lahko podprem. Da se mi pa kolegica, ki prihaja tudi iz Maribora, takole sem smeji čez dvorano, pa moram reči, da bi bilo tudi korektno z njene strani, da bi povedala, da prihaja iz mestne občine Maribor, da je članica mestnega sveta, in da v mestni občini Maribor v mestnem svetu po tem, kolikor sem jaz na hitro preštel, je kar 11 žensk med svetnicami. To pomeni, da je v nekaterih občinah odgovornost političnih strank, da na najvišja mesta kandidirajo ženske. Sedaj pa, zaradi tega, ker v eni občini ni nobene ženske med svetnicami, problematizirati to stvar, jaz mislim, da je ta amandma, ki je danes tu napisan, amandma, ki na nek način zagotavlja, da bodo ženske vsaj na prvem ali na tretjem mestu, z gotovostjo na prvem ali tretjem mestu, s tem amandmajem kandidirane. Če bo ženska kandidirana na prvem mestu, potem avtomatsko, po tem predlogu amandmaja, v kolikor bo sprejet -moški na tretjem mestu. Kot piše, razporedi izmenično najmanj vsakega tretjega kandidata po spolu. Ne piše ne ženskem spolu, ne moškem. Se pravi, če je ženska na prvem mestu, mora biti moški na tretjem mestu. In ne vidim tako problematične vsebine v zvezi z amandmajem k 4. členu. In sam osebno mislim, da je to dober predlog, ker če bodo politične stranke dejansko tudi predlagale ženske na prvem mestu, zagotavlja, da bo vsaj moški na tretjem mestu. In je tu na nek način, kot smo predlagali, zagotovljenost na nek način, da bi ženske nekoliko bolj uveljavljali v politiki - tudi to pripomore k temu. Sam pa seveda še enkrat poudarjam, da gre za politično odgovornost nekaterih lokalnih političnih strank in tudi list, kako in na kakšen način kandidirajo v občinske svete. V enih občinskih svetih so aktivne ženske, v nekaterih ne, je pa res, da tudi ženske se morajo za politično pot kot takšno ali drugačno, bodisi na lokalnem ali državnem nivoju, tudi za to odločiti.
Samo sekundo, dovolite, da jaz vodim sejo. Mir v dvorani. Niste bili imenovani gospa Potrata, zato vam ne morem dati možnosti do replike, bo pa besedo dobila poslanka Breda Pečan, izvolite.
Jaz ne mislim replicirati, rada bi samo povedala, da sem prepričana, da povsod tam, kjer bodo na listi z 10 kandidati in kandidatkami imeli dve kandidatki, bodo dobronamerni kolegi iz SDS, SLS in NSi postavili ti dve ženski na prvo in drugo mesto in tretji bo moški. Garantirano. Jaz sem tako globoko prepričana v vaše dobre namere, da daste ženskam tisoč procentov možnosti, da sploh ne dvomim v vašo dobro namero. Vendar pa vseeno mislim, da je vendar že prišlo vse skupaj preko vsake mere - ne zdravega razuma, ampak morale in dobrega okusa - in predvsem norčevanje ne iz tega državnega zbora, temveč celotne slovenske javnosti. Mi smo poslušali na dolgo in široko, mislim, da predvčerajšnjim, okrog tega, kako ni možno najti žensk na kandidatni listah v majhnih občinah. V majhnih občinah, če jaz kaj poznam zakon, je treba imeti največ - torej je 7 mest v občinskem svetu in teh 7 svetnic in svetnikov se voli na večinskih volitvah, pomislite. Se pravi, da o kakšnih zadrgah in o kakšnih 40% na listi ali 20% sploh ne govorimo. Ta zakon v bistvu tistih, ki imajo, ki živijo v majhnih občinah in imajo volitve v majhnih občinah, sploh ne zavezuje. Se pravi vsi ti izgovori o majhnih občinah in o nedosegljivosti žensk, ki ponosno zavračajo kakršnokoli možnost, da "se mažejo" s to politiko na občinski ravni sploh ni. In zaradi tega bi rekla, da če ste se odločili imeti namesto zadrge - ker veste, kolikor hitro se reče zadrga, jaz še nisem slišala za zadrgo, ki bi delovala na principu dva ena, dva ena. Takih zadrg ni. Ali je zadrga ena ena ali je pa ni. Potem je gumb. In zaradi tega bi zaključila in preden to do konca povem, bi rada vam povedala, da na redu modre podveze v Veliki Britaniji piše, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]], kar pomeni, slab je tisti, ki slabo misli. Zaradi tega bom sedaj tu svobodno povedala, da tisti, ki bo slabo razumel ali na grd način razumel to, kar bom sedaj povedala, je njegov problem, ker je on tisti, ki je slab in ki grdo razmišlja. Namreč, če zadrgo zamenjamo z gumbi in če bi bil na koncu, po desetih dneh zasedanja državnega zbora vaš predlog, da je vsak deseti kandidat tistega drugega spola, bi potem imeli samo en gumb tam, kjer je deset kandidatov. Potem bi seveda se zgodilo, da bi organi političnih strank imeli, kar se da veliko svobodne volje na razpolago za to, da bi lahko izbirali kandidatke. Hvala.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Milan Petek.
Hvala predsedujoči. Očitno je ta amandma omogočil, da preizkušamo svoje retorične sposobnosti in če ne drugega, je to zadovoljstvo, ki nas preveva ob amandmaju. Najprej mogoče popravek neimenovanega kolega iz Maribora, v mariborskem mestnem svetu je 12 žensk od 45 svetnikov, torej nekoliko višji, od tega jih je, to sem že povedal, 5 LDS-ovih svetnic, tako da bo to ostalo v spominu. Torej, to, kar smo doživljali s tem zakonom, je že na meji farse pravzaprav. Jaz moram reči, da sem bil med tistimi, ki smo bili od začetka presenečeni, če že ne rečem šokirani, da je vladajoča koalicija predlagala tako pogumne številke, vendar je to presenečenje pravzaprav vedno bolj plahnelo, od tistega, da smo dobili na odbor predlog amandmaja, ki je že zmanjševal in dinamiko upočasnil, do tega, da smo na odboru slišali te znamenite besede gospoda Ficka o kontraproduktivnih ženskah, do tega, da smo potem v tej obravnavi doživeli sami veste, tudi moje razmišljanje o tem, kakšen ima odnos koalicija do žensk. In danes dobimo amandma, ki pravzaprav še dodatno torej ruši tisti pogum. Po moško bi nekateri temu rekli, "podelali ste se v hlače". Tako to meni zveni. Jezi me tudi nekaj drugega. Torej, tako lep izraz zadrga, ste nam pokvarili. Ta zadrga se je dala krasno uporabljati. Kaj naj zdaj uporabljamo? Ni ne zadrga, meni se zdi, da je zadrga s polomljenimi zobci in te polomljene zobe v zadrgi ste slovenskim ženskam, spoštovani kolegi - jaz verjamem, da vam vaše kolegice ne pritrjujejo -, izpulili vi iz vladajoče koalicije. Imejte se lepo.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Replika. Izvolite.
Hvala lepa. Enkrat bomo končali s tem izrazom kontraproduktivnosti, ker bomo na podlagi, predvidevam, današnjega sprejetja tega amandmaja in pa predloga zakona potem prešli do uveljavitve tega zakona na naslednjih volitvah. In kakšna bo produktivnost ali kontraproduktivnost, bomo takrat videli. Nikoli nisem uporabil izraza majhne občine, da je problem v majhnih občinah problem, ker do 3.000 prebivalcev je res večinski sistem volitev. Govoril sem o nekaterih območjih v državi in tu sem mislil ne urbane centre, pač pa podeželje. Ta čas sem zelo močno razmišljal, koliko je takrat Združena lista imela v moji občini kandidatk in nobene nisem našel od 16 kandidatk. S kakšno odgovornostjo sprejemamo ta zakon glede uvedbe oziroma uvajanja žensk v politiko? Z zelo veliko odgovornostjo, ampak z zelo veliko odgovornostjo tudi do izvajanja lokalnih volitev. Namreč tudi s tem amandmajem gremo v prehodnem obdobju do neke omiljene situacije [[...]]
Kolega Ficko, dovolite, prekoračil ste vsebino replike. Lahko se prijavite k razpravi, če boste govorili o vsebini amandmaja.
Hvala.
Mi pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Moge.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštoveni kolegi in kolegice! To, kar je kolegica prej o slabih misli govorila, ne drži čisto točno. Pri nas velja večinoma tista šala, ko si gledamo eden drugemu možgane. Prvi drugega vpraša: "Vem, kaj ti misliš o meni." Pa ta drugi pravi: "Sram te bodi!" Druga reč. Kolega, ki je tu pripovedoval, je očitno pozabil teorijo variacij. Govoril je, da je lahko ženska samo na prvem ali na tretjem mestu, pa nič več. Teh možnosti je dosti več in izgleda, da so predlagatelji tega mačističnega amandmaja res upoštevali, da so z veliko milostjo dali možnost ženskam, da bodo na tretjem, ampak če bo stranka zelo dobra, pa mogoče tudi na prvem mestu. Zdi se mi, da je v obrazložitvi tega mačističnega amandmaja nekaj res. Pravi, na prvi polovici kandidatne liste je bilo predvideno načelo zadrge, ki pa praktično pomeni 50% zastopanost obeh spolov z oziroma na realno izvoljivost posameznih list. Drži. Se pravi, ti, ki so ta amandma predlagali, so proti temu, da bi to dosegli in so s svojo dobronamernostjo namesto 50:50 z eno izmed prvih treh - če prejšnji primer uporabim, da je lahko samo ena ženska med prvimi tremi - prišli na razmerje dve tretjini - ena tretjina. To se pravi, ta amandma gre na izrazito škodo glede na mišljenje, ki ga imamo v tej družbi, žensk. Se pravi, na izrazito poslabšanje možnosti izvolitev žensk. Zato mislim, da se s tem amandmajem, prvič, kaže predlagateljski odnos do demokracije, predlagateljski odnos do politike enakih možnost in tudi predlagateljski odnos do žensk. Zaradi vsega tega jaz tega amandmaja zagotovo ne bom podprl.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Rezman.
Več kot jasno je, da takšnega amandmaja ne bom podprl, in rad bi povedal, zakaj ne. Prvič zato ne, ker čeprav nekateri mislijo, da je amandma dober, je najmanj, kar je, slabši od tistega, kar smo že sprejeli. To je prva resnica, ki se ji ne da oporekati. Drugič bi pa rad rekel, da se mi zdi, da potem, ko so nekateri res govorili o kontraproduktivnosti žensk, za kar sem se jaz opravičil, ko so nekateri res govorili o tem, da jih ni, ko so nekateri res govorili o tem, da so neizkušenw, je treba povedati, da se bojimo, da bodo pa zdaj hoteli naučiti plavati te neizkušene ženske, politično plavati. Toda tisti, ki se bojite inflacije, ne se bati, ne bo nobenega zapravljanja pri tem. Ne bodo jih učili plavati v Moravskih Toplicah ali na morju, pač pa kar doma v lavorju ali pa morebiti na suhem.
Hvala. Besedo dajem poslancu Alojzu Soku.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Poglejte, ta zakon predpisuje minimum. Nobenega problema ni. Če ima stranka dovolj kandidatov, jih lahko razporeja povsem drugače, ampak zakon zahteva minimum. Se pravi, najmanj 20% enega ali pa drugega spola in v tem trenutku, če bo pač ta amandma sprejet, najmanj tretje mesto na listi. Moram reči, da ne vem, zakaj bi po nepotrebnem občinam povzročali velike težave že pri sestavljanju kandidatnih list. Enostavno ni razloga. Saj vendar, ne vem, v naši stranki, Novi Sloveniji, liste postavljamo na volilnih zborih. Mislim, da tudi v Združeni listi oziroma, oprostite, v Socialnih demokratih in v LDS to počnete na volilnem zboru, ne pa na kakšnem prezidijumu. In tam se potem, seveda odvisno od sestave članstva, postavi tudi lista, pač primerna tistim, ki takšno listo izglasujejo. Mi do sedaj nismo imeli s tem, kako postaviti listo, velikih problemov. Tudi s to zadrgo ne bi imeli problemov. Lahko pa vam povem tudi še to, če imamo - in v slovenski zakonodaji imamo - možnost preferenčnega oddajanja glasov, pri takem načinu zadrga svojo funkcijo izgubi. Mislim, da vam je to jasno. Pri preferenčnem glasu zadrga svojo funkcijo izgubi, ker je lahko izvoljen tudi zadnji, ki je na listi. In prav je [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Prosim, da ne motite govornika.
Saj me ne moti. Prave volivce, ki bodo vedeli, ko bodo šli na volitve, kako glasovati, bomo imeli takrat, ko bodo poleg liste znali uporabiti tudi preferenčni glas. In če kaj stranke morajo, potem moramo več narediti v tej smeri, da pravzaprav ljudi obvestimo, da imajo to možnost, da ne glasujejo samo listo, ampak še kandidata, ki ga želijo izvoliti v lokalni, občinski oziroma mestni svet. Iz tega razloga, seveda, mi ne vidimo nobenega velikega problema in zdi se mi, da so vse te velike besede odveč. Še enkrat pa pravim, ne vem, zakaj bi občinam oteževali delo in v preteklih štirih letih smo seveda bili priča temu, da ste občinam nalagali vedno nove in nove naloge, ne da bi jim istočasno za to zagotavljali tudi finančne vire; se pravi, šlo je za to, čim bolj jih onesposobiti, da bi lahko funkcionirale, in danes smo tukaj pred novimi tovrstnimi predlogi. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanka Marjetka Uhan.
Hvala lepa. Jaz bom ta amandma podprla, tako kot sem prejšnjega. Bi pa podprla ta zakon tudi brez teh amandmajev. Ne zdi se mi nobene potrebe, da nekako obvezujemo, da mora biti. Meni se zdi enostavno zamalo, da bodo rekli, moraš biti, zato ker si ženska, moramo dobiti enega na tretjem mestu. Za našo stranko in za okolje, od koder prihajam, to ne velja. Mi ne izbiramo kandidatov po spolu, to sem že včeraj ali kdaj povedala, ko smo obravnavali ta zakon, in se mi ne zdi potrebno. Ker pa so take zahteve, bom pač podprla ta amandma in tudi zakon in upam, da bo več žensk kot 20% na naši listi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanka Majda Potrata.
Rada bi še enkrat opozorila spoštovanega kolega Alojza Soka, da predpisana kvota ne zagotavlja izvolitve 20% žensk, ne se bati. Samo zagotavlja, da lahko na listi ali da mora biti na listi najmanj 20% žensk. To pomeni, da gre samo za odpiranje možnosti za kandidiranje in preferenčni glas bo potem odločil, ali bo sploh katera dobila zaupanje volivcev ali ne. Tako da tisto, zaradi česar se mi zdi ta amandma pa v resnici porok, kot sem rekla, je to, ker velika večina od teh, ki ste tu v tej dvorani, ste glasovali za spremembo 43. člena ustave. Jaz ne vem, ali ne hodite po Evropi, ali ne berete stvari, ki se tam dogajajo, in ne spremljate tega, da Evropa svetuje uvedbo pozitivnih ukrepov za povečanje deleža žensk v politiki in da smo iz Evrope dobili ne vem kolikokrat opozorila o tem, da sta dve področji, ker je položaj žensk v Sloveniji pod normo, daleč pod normo. To je področje nasilja nad ženskami, kjer je nasilje nad ženskami velik problem v tej državi in drugi velik problem je majhna participacija žensk v odločanju. In za to gre, da uzakonjate, jaz ne vem, če se zavedate, uzakonjate nekaj, kar se je sprevrglo v svoje nasprotje, nekaj kar naj bi bil pozitivni ukrep, ste sedaj sprevrgli v nasprotje. In to je tisto, kar vam hočem povedati in dopovedati, da dajte kdaj poleg tistega, kar vam strankarska disciplina nalaga, še premisliti. To, kar sprejemamo, je sramota. Kar pa zadeva političnih igric v zvezi z volitvami. Jaz poznam neko stranko, ki je kandidirala na prva mesta same moške in sta dva s tiste liste izvoljena v občinskih svet, ampak imenovala je tudi listo, na kateri so bile pa ženske, ne vem, ali si je mislila, da bodo s tiste liste izvoljene ali ne, ampak poglej ga, "cefizlja", dve ženske sta tudi iz tiste stranke izvoljeni. In tako se je tej stranki zgodila zadrga, ne da bi si predstavljali, da bodo zadrgo dobili. Da ne govorim na pamet, je gospa iz druge liste postala sedaj predsednica tiste prve, moške liste. Tako da veste, variacij na temo volilnih igric je, kolikor hočete. In lahko ženske tako ali tako napetnajstite, kadar hočete. Ampak, sedaj to postavljate v zakon in to je ta sramota, še ena v vrsti tistih, ki smo jim jih bili v tem kratkem času tega mandata že priča.
Mir! Mir v dvorani! Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Miran Potrč.
Hvala lepa. Izgleda, da moj optimizem in predstava o tem, da je koalicija resna, da misli tisto, kar govori in da potem tudi to naredi, nima meje. Torej, moram vam iskreno priznati, presenečate me vsak dan sproti. Na žalost samo negativno. Na žalost samo negativno. Ker to, kar ste s tem amandmajem naredili, je res sramota. Poslušajte. Vsi vemo, več kot dobro, za kaj gre. Gre za v politiki deprivilegirano skupino, gre za željo, da s politiko enakih možnosti zagotovimo čim več enakih možnosti. Nikoli ne bodo 100% enake. Tudi v tem zakonu niso predlagane 100% enake. In vas je ob ustavnih rešitvah, vas je ob evropski praksi, vas je ob tem, da imamo že v Sloveniji tudi določene rešitve, ki so bile blizu teh rezultatov, ki se sedaj zahteva, strah. Strah, da bi uveljavili - kdaj pa kdaj tudi z velikimi napori, jaz soglašam, kdaj pa kdaj tudi z velikimi napori, kdaj pa kdaj tudi s prepričevanji v nekem okolju, da se kdo pripravi za kandidaturo. To je res. Resnica. Ampak vse to, če imamo politično voljo, se da doseči. Moram reči, da ste svetlobna leta od demokracije in Evrope, svetlobna leta. In da enostavno ni mogoče razumeti, da do takih amandmajev prihaja. Lahko se smejemo, lahko smo ponosni na to, lahko nam ni neprijetno, ampak moram reči - ne vem. Če bi karkoli bilo zdrave pameti, bi morali narediti pavzo, pa še enkrat reči, nismo preveč koraka naprej, pa dajmo umakniti ta amandma. Če pa ga mislite izglasovati, je to pač sramota. Ne mislim vam trkati na vest, ker je najbrž v tem pogledu nimate. Da pa bo javnost vedela, kakšen je vaš odnos do enakopravnosti, hvala bogu, jaz bom pomagal k temu, da bo izvedela v čim večji meri.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanka Mojca Kucler Dolinar.
Hvala lepa, predsedujoči. Lepo pozdravljeni tudi vsi kolegi poslanci in kolegice poslanke! Sama bom amandma podprla. Podrla bom tudi zakon. Ker dejansko prinaša en velik korak k udeležbi žensk tudi v politiki. Ni problem udeležbe žensk samo v politiki. Seveda se zavedamo vsi skupaj, da so problemi tako v znanosti, kulturi, gospodarstvu, povsod se ženske borimo, da si priborimo tudi svoj delež v teh sferah, predvsem na mestih, ki so bolj vidna, izpostavljena, vodilna, vodstva itd. Draga kolegica Oražmova. S tem predlogom, s tem amandmajem nikakor ne zapiramo možnost zadrgi. Vsaka lista, vsaka stranka si jo lahko, če želi, všije v svojo listo. Torej, še vedno lahko postavi na prvi dva mesti tudi ženske in na tretje mesto moškega. V svojem imenu pa bi rada nekaj povedala, da ne bi kandidirala pri tisti stranki, kjer bi ji bil pogoj za uvrstitev ženske, samo zato, ker je to zapisano v zakonu. To pomeni, da ne spoštuje osnovnih vrednot, da ne spoštuje žensk, da ne spoštuje mene. Torej, ne vidim ovir, da ne bi podprla tega amandmaja in s tem dala tudi podporo zakonu. Želim pa seveda tudi vsem kolegicam, ki so v drugih strankah, da imajo enake možnosti kot njihovi moški. Mogoče tudi razumem poslanke iz LDS-a, glede na to, da je poslancev 21, ženske so 3. Morebiti je res to pri njih tudi problem, vendar pa mislim, da to ni ovira na dejanski ravni, da ne bi bile ženske uvrščene tudi na ustrezno mesto na listi. Res je, tako kot sem rekla, da s tem zakonom, s to določbo damo velik korak naprej. Veliko pa bomo morali tudi spremeniti še v lastnih glavah. In bi ponovila besede, ki jih je izpostavila poslanka Pečan: "Slab je tisti, ki slabo misli." Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima Aleš Gulič.
Hvala lepa, predsedujoči. Tega amandma ja seveda ne bom podprl in to zaradi tega, ker je pač tako prišlo do njega: korak po korak v to, kar smo izvedeli danes. Očitno vas ni zanimalo pravzaprav nič, koliko žensk bo kandidiralo, pač pa vas je zanimalo, kakšen bo rezultat. Se pravi, koliko bo lahko izvoljenih. In ker je bilo zadeve le preveč, ste se odločili še za to redukcijo. Najprej za redukcijo s 25 na 20, sedaj z redukcijo, ki pravzaprav niti gumbov ni ohranila, ampak je čisto navaden razporek, se pravi, kar je, pa je. Prepustili ste zadeve, seveda ne občinam in občinam ne bomo povzročali nobenih težav povzročene bi bile kvečjemu strankam. Tistim strankam, ki sebe vidijo na ta način, da so moški tisti, ki lahko politično zastopajo tudi svoje ženske. Hvala bogu so slovenske ženske toliko pametne, da jih znajo vrteti, ampak vendarle, na formalni in na zunanji ravni to ni prav. Glasoval bom proti, kot sem že dejal, predvsem zaradi tega, ker gre za pravno, sicer ne goljufijo, za moralno pa za hudo goljufijo. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Grims.
Hvala za besedo. Samo opozoril bi na kot običajno, razliko med besedami in dejanji. Bom dva konkretna primera navedel. Prvi se tiče kolegov iz LDS, ki so imeli toliko povedati, bom navedel primer Kranja. Mi imamo pet članov mestnega sveta, od tega sta dve ženski, torej skoraj polovica. Oni jih imajo več kot deset pa seveda same moške. Drugi primer, še boljši, prej je bilo rečeno, poznam stranko in tako naprej - spomnite se, kdo je to rekel. Točno ta ista stranka je na predpreteklih volitvah imela problem, ker njen predsednik gospod Janez Kocjančič, ni bil izvoljen v državni zbor. In zato, da je vendar prišel v državni zbor, ker je bil predsednik stranke, se mu je pa morala umakniti edina izvoljena kandidatka, gospa, ki je sedaj predsednica oziroma je bila predsednica ljubljanskega odbora Združene liste, danes Socialnih demokratov. Toliko o razliki med velikim besedam in majhnimi dejanji, v resnici pa zgodovino ustvarjajo dejanja, ne besede, kolegi. Hvala.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Kristijanu Jancu.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, kolegi. Jaz bom ta amandma podprl in tudi sam zakon, predvsem iz naslednjih razlogov. Gremo od nič naprej. To je velik korak naprej. Danes nimamo še nič, jutri bomo imeli; torej, to je tisto, kar hočemo in želimo vsi skupaj - več žensk v politiko. Jaz upam, da s tem prvim korakom, ki ga bomo danes sprejemali, bomo to zagotovo naredili. Imamo 193 občin. Predvsem govorijo tisti, ki imajo resnično morda malo več žensk že v občinskih svetih. Kaj pa tiste občine, ki nimajo še nič ali imajo zelo malo? Od tu naprej bodo tudi te občine morale malce več razmišljati o tej ženski kvoti, o tem interesu, da ženske spravijo v občinske svete, na listo in tako naprej. Mislim, da je ta korak zelo smel. Verjemite mi pa, samo s tem korakom ne bomo animirali slovenskih žensk za politiko. Ne bo! Premalo bo to. Treba bo še bistveno več, bistveno drugih korakov narediti, da bomo več spravili na te občinske liste, vsaj tako je po nekaterih občinah izven Izole, Maribora, Ljubljane, Domžal in še kje drugje, 193 jih je. Verjemite mi, bo jih še nekaj več. In glejmo vso to sliko, celotno slovensko, ne samo nekatere sredine. In zato mislim, da je ta korak narejen in ta postopnost je pametna, modra in smela in da verjamem, da bo čez nekaj mandatov verjetno ta slika boljša, kot je doslej. Jaz se lahko pohvalim od 25 svetnikov, tudi svetnice, dve so Socialni demokrati, ena je pa Slovenska ljudska stranka. Premalo. Jaz jih zelo spoštujem in zelo dobro je z njimi sodelovati in delati in verjamem, da v teh naslednjih volitvah, ko bodo, 2006, bo kakšna več - jaz to upam - tudi v drugih slovenskih občinah in to si želim kot župan in poslanec. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Jaz tega amandmaja ne bom podprla, podprla pa ga ne bom iz enega preprostega razloga. Namreč, ocenjujem, da je ta amandma v prvi vrsti sramota za ženske, kot je sramota za ženske celotna današnja razprav, ki gre pravzaprav v smer trgovanja z nekim blagom. Jaz v osnovi nasprotujem kvotam, nasprotujem ocenjevanju oziroma, ne vem, oznakam "ženska kvota". Kot sem že dejala, sama sebe, pa sem ženska, ne smatram za kvoto. In ne nazadnje nasprotujem tovrstnemu prisilnemu uzakonjanju enakopravnosti, pri čemer pravzaprav v praksi prave volje za enakopravnost obeh spolov ni. Slišali smo, besede niso dejanja. Jaz upam, da boste spoštovane kolegice in kolegi z dejanji pokazali, kako zelo vam gre za enakopravnost tudi v politiki. Dejala sem, da nasprotujem kvotam, zato amandmaja ne bom podprla, kot tudi ne bom podprla zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Ljubo Germič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Torej ko smo spreminjali zakonodajo pred volitvami v Evropski parlament, smo jo sprejeli skoraj večinsko soglasno, kjer smo seveda povečali delež možnosti izvoljivosti in kar se je potem tudi na samih volitvah pokazalo, da imamo danes v Evropskem parlamentu od sedmih poslancev tri poslanke. Ali je bil to rezultat posledice, da smo kot opazovalci, ko nas je bilo sedem moških, pravzaprav na vsaki plenarni seji bili izpostavljeni kritični misli, da pač Slovenija nima predstavnic v Evropskem parlamentu in da seveda v tem pogledu v Sloveniji neke stvari niso urejene tako kot mogoče marsikateri ali pa kot so v marsikateri državi, predvsem, recimo, v državah Skandinavije. Ali smo to naredili takrat zato, ker smo se ponovno bali teh kritik, s tem da danes, ko imamo ponovno isto priložnost, da to naredimo z bistveno večjimi koraki, kot je tukaj predlagano, kot je bilo že tukaj rečeno, da pravzaprav trgujemo. Tega za domačo politiko, za domačo rabo nismo sposobni narediti. Seveda zelo težko je karkoli dodati k vsemu temu glede na to, da prepričujemo prepričane in da seveda ne bo politične volje, da naredimo bistveno več, kot bi lahko naredili. Jaz bi mogoče glede na to, da je petek popoldan, pred počitnicami, glede na moja opažanja - sem edini poslanec v tem državnem zboru, ki imam priložnost sedeti med dvema poslankama. Jaz moram reči, da se zelo dobro počutim in danes kolegi imamo priložnost, da si mogoče naredimo tudi to možnost, da boste takšno srečo imeli tudi vi ali pa vsaj v večjem številu. In seveda dajmo pokazati, da je, bi rekel, takšna družba prijetna družba in odprimo vrata ženskam v politiki z bistveno večjimi možnostmi kot sedaj. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Mogetu.
Hvala lepa, predsedujoči. Po napornem treningu gre zvečer četa vojakov proti kasarni. Pa se spominja časnik in jim reče: "Pesem". Pa vpraša eden: "Gospod stotnik, ali lahko pojemo v tercah?" Pa pravi on: "Zakaj?" Pravi: "Se lepše sliši". Pa ta pravi: "Potem pa pojte vsi v terciah." Nekaj podobnega je s to našo razpravo. Gre predvsem za to, ali stranka lahko postavi na dve mesti žensko ali stranka mora postaviti. Tisti "lahko" pomeni, da zaradi tega sploh zakoni potreben, tisti "mora" pa pravi, da je s tem stranka zavezana, da se bo to in to zgodilo. In če se bo to zgodilo, bodo s tem enake možnosti dobile večjo veljavo kot doslej. Še enkrat ponavljam, da je ta argument, kaj vse skupaj lahko stranka uredi, trhel zaradi tega, ker stranke doslej niso počele in tudi verjetno, če bo situacija ostala taka, v prihodnosti ne bodo počele. Zato še enkrat pravim, da ta amandma, če ga sprejmemo, gre na škodo enakih možnosti in gre predvsem na škodo žensk, ki jih skorajda ni v naši politiki.
Hvala. Besedo ima poslanec Dušan Kumer.
Hvala za besedo. Sicer sem prebral veliko Grimmovih pravljic - to po službeni dolžnosti zaradi družinskih razmer. Nisem še bral Grimsovih pravljic, ampak bi kolegu Grimsu, ko govori o volilnih aktivnosti znotraj moje stranke, predlagal, da, recimo, mene kaj vpraša, pa mu bom stvari razložil, predvsem ko gre za politiko enakih možnosti. 10, 12 let je to politika te stranke. In tudi v današnji diskusiji ne razlikujete, da s tem zakonom mi govorimo o priložnosti in možnosti, se pravi, o kandidatnih listah, ne pa o volji volivcev, ki se na koncu izkaže pri rezultatu. In še za konec. Ta insinuacija, kdo je komu moral kaj odstopiti. Še enkrat: gre še za eno politično manipulacijo, insinuacijo in jaz bi vas prosil, da že enkrat iz svojega čipa v glavi priimek in ime Kocijančič daste ven. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Drago Koren.
Hvala, predsedujoči. Kolegice poslanke in kolegi poslanci. Nisem se mislil oglasiti, ampak vseeno čutim dolžnost kot poročen mož in s svojim odnosom do žensk čutim dolžnost, da se oglasim. Moram reči, da me je spodbudila še posebej poslanka Barbara, ker moram reči, da bi njeno izjavo dobesedno si upal podpisati. Amandma bom sicer podprl, čeprav menim, da je nepotreben, da že v obstoječem zakonu imajo ženske prav enake možnosti, kot jim imamo moški. Je pa odvisno, jaz bom rekel najprej od tistih, ki liste sestavljajo. To, bom rekel, je pri nas od strank, ki liste pripravljajo. Pri nas v Šoštanju, ko smo pripravljali listo na zadnjih lokalnih volitvah, smo jih imeli več kot tretjino na listi in nobenih težav ni s tretjino. Mislim, da se bomo lahko po jesenskih volitvah naslednje leto usedli in videli, koliko smo jih kandidirali in koliko svetnic imamo izvoljenih. Jaz gledam na stvar tako, do žensk je po moje to poniževalno. Kajti jaz to jemljem kot prisilo, vsaka prisila pa po moje ni dobra. Celo tako bi rekel, če tega amandmaja ne bi bilo ali pa teh sprememb, ki jih danes sprejemamo, ne bi bilo - zdaj smo onemogočili, da bi imeli na prvih treh mestih ženske, ker bi se mogoče v kakšni občini tudi za tako varianto odločili. Hvala lepa.
Hvala vam. Zadnji na mojem seznamu [[...]]Se opravičujem! Preden dobi zadnji besedo, jo ima Marijan Pojbič. Ne? Se opravičujem! Kolega Starman.
Hvala lepa. Ko govorimo o listi, o kandidiranju žensk, saj sta tu praktično enako tretirana oba spola. Najmanj 30% oziroma 30 vsakega spola jih mora biti na listi. Lahko je in mora biti najmanj 20% moških. Do zdaj ni bilo tako, do zdaj je bilo lahko 100% moških ali pa 100% žensk. Zdaj je pa zadeva taka in ne vem, zakaj je debata samo o ženskah, saj praktično to velja za vse enako. Samo to. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Rezman.
No, človek bi pričakoval, da bolj ko bomo prihajali h koncu, več bo jasnosti. Pa ni. Zdaj bom skušal povedati, zakaj se mi zdi, da res nekateri ne razumejo, o čem govorimo. Tu navajate primere, da v nekaterih občinskih svetih so ženske. Saj ne govorimo o tistih občinskih svetih govorimo o tistih, kjer jih ni. Tam bi radi zagotovili, da bi tudi bile prisotne. In takšnih je približno 30 v Sloveniji. In ne govorimo o eni, drugi ali tretji stranki, ampak o vseh strankah, vse bi si morale za to prizadevati.
Hvala. Besedo ima Bojan Rugelj.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani iz opozicije, rad bi vas opozoril, da s temi svojimi predlogi v bistvu zmanjšujete ženske liste, število moških pa povečujete na ženskih listah. Kako boste to razložili svojim feministkam, ne vem, ampak verjetno boste morali na nek način. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Sam seveda nimam nič proti ženskam, ampak to nenehno poudarjanje, da govorimo o tistih 30 občinskih svetih, kjer ni žensk, me je spodbudilo k temu, da sem se prijavil, ne kupujem si pet minut slave pred počitnicami, pa da bi se zaradi tega oglašal, tako kot nekateri. Verjamem, da v vseh teh 30 občinskih svetih je DeSUS zastopan. Dajte kandidirati ženske, pa bodo tudi tam ženske! Verjetno je zastopan. Hvala.
K razpravi se je prijavil gospod Žnidaršič.
Lepa hvala. V Zagorju imamo samo dve mesti v občinskem svetu - in to sta ženski. Hvala.
Kolega Rezman.
No, jaz se bom potrudil drugič, pa ne bom samo govoril, za tiste, ki ne razumejo, bom narisal. Jaz sem prej povedal, da gre za vse stranke.
Dobro. Jaz prosim v nadaljevanju za spoštljiv odnos do poslank in poslancev. In ker nihče več ne želi razpravljati, prehajamo na odločanje o amandmaju k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslancev. Za je glasovalo 42 poslancev, proti 20. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 61 poslancev. Za je glasovalo 45 poslancev, proti 10. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet, in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Državni zbor prehaja na nadaljevanje 8. TOČKE DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNI SAMOUPRAVI. Prehajamo na tretjo obravnavo v okviru skrajšanega postopka. V razpravo dajem 5. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Gospa Cveta Zalokar Oražem, izvolite.
Hvala lepa. Jaz seveda najprej pozdravljam, da je bil ta uskladitveni amandma napisan, kajti s tem se je vendarle pokazalo, da so bila naša opozorila o tem, da v novem zakonu o lokalni samoupravi oziroma spremembah bi bile ukinjene zadeve in vsi členi, ki bi se tikali rokov. Seveda pa je tudi tu zadeva takšna, da so po vsebinski plati stvari dovolj jasne in razumljive. Sedaj rok je, ta rok, ki ste ga z uskladitvenim amandmajem omejili na zadnje tri mesece pred volitvami, je seveda spremenjen: z leta, šestih mesecev zato, da bo pač že v tem mandatnem obdobju dana možnost, da se lahko z jesenjo začne v slovenskem parlamentu ustanavljanje novih občin in da bo to še možno pred lokalnimi volitvami. Sedaj seveda to se mi zdi popolnoma zakonito, o tem ni nobenih problemov, res pa je, da seveda s tem se ta možnost odpira. To, kar je meni bilo pomembno, je to, da sedaj vendarle v tistem obdobju je stvar urejena, kar se tiče neke kolizije istočasnosti poteka rokov za volitve in pa ustanavljanja novih občin.
Hvala. Ker ne želi več nobeden razpravljati, zaključujem razpravo in prehajam na odločanje o amandmaju k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslancev, za je glasovalo 46, proti 7. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da amandma je sprejet. Obveščam vas, da me zakonodajno-pravna služba na podlagi 140. člena poslovnika državnega zbora ni obvestila, niti vlada, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen, zato prehajamo na glasovanje o zakonu v celoti. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 61 poslancev, za zakon je glasovalo 44, proti 11. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 11.]] S tem ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden pa zaključim z 8. točko za osmo sejo državnega zbora, pa dovolite, da vam podan naslednjo informacijo. Obveščam vas, da je skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Ropom vložila zahtevo za naknadni zakonodajni referendum o zakonu o Radioteleviziji Sloveniji. Ker je državni zbor v skladu z zakonom dolžan odločati o zahtevi v sedmih dneh po vložitvi zahteve, vas že sedaj obveščamo o naslednjih aktivnostih. Prvič. V torek, 19. julija ob 12. uri bo kolegij predsednika državnega zbora. Drugič. V četrtek, 21. julija, predvidoma ob 9. uri zjutraj bo o zahtevi razpravljal odbor za kulturo, šolstvo in šport. Tretjič. V četrtek, predvidoma ob 12. uri bo izredna seja državnega zbora. Ob tem naj vas še spomnim, da bo kljub temu v četrtek 28. in v petek 29. julija že prej načrtovana izredna seja državnega zbora. S tem obvestilom pa tudi zaključujem 8. sejo Državnega zbora Republike Slovenije.