Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci prosim, da zasedete svoja mesta in se umirite. Poslanke in poslance, ki se nahajajo še v preddverju, prosim, da vstopijo v dvorano, da začnemo s sejo zbora. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje pričenjam z 32. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti poslanka gospa Maria Pozsonec in poslanec gospod Janko Veber. Na sejo sem vabil: predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo k 1. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, kandidatko za poslanko gospo Majdo Zupan, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter kandidatki in kandidate za ustavni sodnici in ustavne sodnike ter predstavnika Sodnega sveta k 29. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 32. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 12. oktobra 2007. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na predlog za umik točk dnevnega reda. Poslanska skupina LDS predlaga, da se z dnevnega reda umaknejo: Predlog zakona o pokrajinah - druga obravnava, Predlog zakona o volitvah v pokrajinah - druga obravnava in Predlog zakona o financiranju pokrajin - druga obravnava. Predlog za umik ste prejeli z dopisom 17. oktobra 2007. Predlagam, da razpravo o predlogu za umik navedenih točk opravimo skupaj, po končani razpravi pa bomo o vsaki točki glasovali posamezno. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? Gospod Školč, izvolite imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Pokrajinska zakonodaja je nekaj, kar je bilo v prioriteti te Vlade in tudi kar je bilo v prioriteti pravzaprav vseh političnih strank v tem parlamentu. Razprava o teh zakonih pa poteka precej nesrečno. Zakaj nesrečno? Predvsem zaradi tega, ker ostaja zmeraj del problemov nejasen. Nejasen pa ostaja zaradi tega, ker Vlada ni v paketu predložila vseh zakonov, ki to področje zaokrožajo. Zato smo mi že večkrat govorili, da je nenavadno, da gremo v proces spreminjanja na tem področju, ne, da bi imeli pred seboj jasno sliko, kakšne bodo pokrajine, kako velike in kakšne posledice bo vse to imelo za življenje ljudi. Seveda se v tem parlamentu delimo na tiste, ki Vladi verjamejo "a priori", in tiste, ki Vladi ne zaupamo "a priori". So seveda tudi stranke, ki imajo bolj benevolenten pogled na pokrajinsko zakonodajo in so zato v nekem trenutku pristale na to, da gre del zakonodaje naprej. Danes je verjetno vsem tem žal. Zato se mi zdi, da je za vse stranke in za vse poslanke in poslance v tem parlamentu najboljša rešitev, če se ta zakonodaja s te seje umakne, se počaka Vlado, da pripravi komplet predpisov s tega področja in da šele potem lahko merodajno razpravljamo in posledično tudi odločamo o teh rešitvah. Sicer bomo spet pilatovsko umivali roke, češ, pričakovali smo nekaj drugega. Pri zakonih je tako, da dobra vera ni dovolj. Treba je imeti jasne predloge in treba je zato sprejemati jasne odločitve. Danes pogojev za to ni.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Roke se dvigajo, zato odpiram prijavo. Gospod Jazbec, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga za umik predlaganih treh točk ne bomo podprli, kajti zdi se nam nesmiselno prelaganje teh točk v nedogled. Sprememba Ustave za uvedbo pokrajin je bila izvedena v juniju lansko leto. Predlagani zakoni, pa so v parlamentarni proceduri že od letošnje spomladi. Prav tako pa si lahko vsi poslanci in zainteresirani na spletu pogledajo še preostalo zakonodajo iz paketa tako imenovane pokrajinske zakonodaje in večno pretiravanje o tem, kako zakonodaja ni pripravljena in kako se ne da posamezno odločati o posameznih zakonih, je za nas nesprejemljivo, zato predlagamo, da se ti trije zakoni v drugi obravnavi obravnavajo na tej seji. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim. Verjetno ne bom povedal nič novega, če ponovim, da Socialni demokrati podpiramo decentralizacijo države že drugo desetletje in ustanovitev pokrajin. Naj obudim spomin, da smo sodelovali pri spremembi treh členov ustave in omogočili postopke, ki se odvijajo zdaj. Naj povem, da smo v mesecu juliju nasprotovali umiku teh treh točk s seje Državnega zbora iz razloga, da smo lahko opravili splošno obravnavo, v celodnevni razpravi podali tudi tehtne pripombe in pomisleke in pri tem računali na naklonjenost Vlade temu, da skupaj sooblikujemo te zakone. Tudi danes nam ni žal, da smo takrat ravnali tako, kot smo. Da smo septembra uspeli umakniti te točke s seje Državnega zbora in da v mesecu oktobru, torej zdaj, nismo uspeli s predlogom za umik teh točk z matičnega delovnega telesa, kar smo želeli je bilo dejanje s ciljem, da soočimo vse zakone s pokrajinskega področja in tako sprejmemo kvalitetno povezano zakonodajo. Še vedno nimamo vseh zakonov, so tik pred zdajci, nekateri so res objavljeni na spletnih straneh, ampak to niso zakoni, za katerimi stoji Vlada Republike Slovenije. Manjkajo nam ključni zakoni, tako imenovani tehnični zakon o prenosu pristojnosti, ki je najpomembnejši, manjka nam Zakon o ustanoviti pokrajin, ki določi število območja in sedeže pokrajin, manjka nam tudi Zakon o določitvi volilnih enot za prve volitve v pokrajinske svete, kasneje bodo to namreč počeli pokrajinski sveti sami. Veliko zadev nam v tem trenutku še ni do cela predstavljenih, zato menimo, da je predlog LDS-a, da se točke umaknejo s tega zasedanja Državnega zbora na mestu in utemeljen. To nam bo namreč omogočilo, kot sem že v uvodu dejal, da soočimo zakone, ki so tik pred zdajci, zakone, ki jih že imamo v proceduri in na ta način lahko prispevamo k boljši, kvalitetnejši pokrajini. Čas dveh, treh mesecev v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne ocenjujemo kot oviro za ustanovitev pokrajin, dajemo pa vsekakor prednost kvalitetnim zakonom in zato bomo tudi podprli predlog LDS-a, da se te tri točke umaknejo s seje Državnega zbora.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bom podprli predlog, da se te tri točke umaknejo z dnevnega reda. Rad bi kolege in kolegice spomnil oziroma opozoril, da smo v Poslanski skupini Zares že od vsega začetka nasprotovali načinu, kako se sploh pripravlja in sprejema ta zakonodaja. Po našem mnenju je nemogoče, nesmiselno in škodljivo, če se razprava o pristojnostih, nalogah, funkcij pokrajin obravnava ločeno od načina teritorialno družbene delitve Slovenije oziroma pokrajin. Od tega, ali so pokrajine večje ali manjše, so odvisne funkcije, način izvrševanja funkcij in tako naprej. Takšna ločenost je pripeljala zdaj do absurdne situacije, ko imamo na spletu opraviti z nekimi neuradnimi načrti oziroma razdelitvami, ki nekatere od teh presegajo meje človeške zmogljivosti in bi pomenile resno, resno oviro za nadaljnji razvoj Slovenije v takšni ali drugačni obliki. V vsebinskem segmentu zakonodaje so prenešene določene naloge iz države navzdol, nič ni prenešeno od spodaj navzgor, pa čeprav se kažejo potrebe na določenih področjih, ki so povezani z okoljem, urejanjem prostorov in tako naprej. Tako da ta zakonodaja, če želimo, da bo dobra, da bo imela nek vpliv na razvoj in decentralizacijo Slovenije, mora biti premišljena bistveno bolj na novo, kot se zdi predlagateljem in tudi še marsikomu v dvorani. Zaradi tega, gospod predsednik, bomo mi podprli predlog, da se te tri zakone, kot sem že omenil, umakne z dnevnega reda te seje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! V Sloveniji imamo tisoč in nekaj četrtnih svetnikov. V Sloveniji imamo tisoč in nekaj krajevnih svetnikov. V Sloveniji imamo tisoč in nekaj občinskih svetnikov, v Sloveniji imamo 500 in nekaj mestnih svetnikov, v Sloveniji imamo državne svetnike, sedaj hočete še pokrajinske svetnike. Vsi dosedanji svetniki so ob uzakonitvi, torej v momentu, v katerem se nahajamo sedaj, je bilo sklicevanje pristojnega ministra, da bodo uveljavljeni zato, da bo v naši državi kvalitetnejše, lažje bivati, da bo center odločanja bližje posameznikom. Vidimo, da se to ni zgodilo ne na najnižjem nivoju, ne na sedminskem nivoju, ne na kateremkoli vmesnem nivoju. In po drugi strani, če smo imeli pred letom 1994 nekaj deset lokalnih skupnosti, jih imamo sedaj leta 2007 - 210. In ker se v Nacionalni stranki bojimo in s tega mesta izražamo bojazen, da se bo enaka kalvarija, kot se je dogajala z lokalnimi skupnostmi, da so se povečevale ob vsakokratnem političnem momentu, pa naj bodo ta politični moment državnozborske volitve, predsedniške volitve ali nenazadnje lokalne volitve, da so se povečevale do števila 210, da se bo to dogajalo tudi s pokrajinami. Dejstvo, da to upamo trditi, je nastopilo v momentu, ko je Državni zbor z vso večino zavrgel predloge Nacionalne stranke, da se število pokrajin opredeli v Ustavi Republike Slovenije kot najvišjem pravnem aktu v okviru naše države. Vsi vemo, da je slovenska ustava je napisana togo. Napisana je togo zato, da je ne bi vsakokratna oblast ali pa politična momentalna volja spreminjala. Vsi vemo, kako se spreminjajo zakoni. Nekajkrat letno se spremeni isti zakon. Dokler boste poskušali v okviru Vlade Republike Slovenije in seveda vaših vladajočih poslancev uveljavljati to moč in podvreči število pokrajin vsakokratnim volitvam, toliko časa podpore Slovenske nacionalne stranke do omenjene zakonodaje ne bo. In s tega mesta ravno v smislu tega, da ne bi prišli do neke vrste kvazi pokrajin, kvazi pokrajin, ki so že zdavnaj izgubile vsebino za ljudi in so postale izključno politični moment, v Nacionalni stranki podpiramo predlog za umik treh omenjenih točk. Hvala.
Hvala. Želi gospod minister kot predstavnik predlagatelja predlogov zakonov? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ko se pogovarjamo o paketu zakonodaje, je potrebno povedati, da ni mogoče vseh zakonov na enkrat sprejeti, da je potreben nek redosled sprejemanja te zakonodaje. Sicer pa ocenjujemo, da je celotna zakonodaja v tem trenutku pripravljena, je na mizi in je v bistvu v razpravi. Prvi trije zakoni so pred vami v sprejemanju v Državnem zboru. Sočasno je praktično zaključen ta tako imenovani tehnični zakon, ki govori o prenosu pristojnosti, in skupaj s tem zakonom je bila tudi s pripravo proračuna za leto 2009 narejena projekcija financiranja bodočih pokrajin in pa prenos kadrov. Torej tudi ta del je pravzaprav popolnoma narejen in je poznan, je v razpravi. Kar zadeva sam zakon o ustanovitvi pokrajin, je pa tudi že bil posredovan, res, da v variantnih predlogih, ker tudi pričakujemo v sklopu usklajevanj povratne informacije, temu pa sledi še sam zakon o volilnih enotah, ki ga ni mogoče prej pripraviti, dokler nimamo zakona o ustanovitvi pokrajin. Tako je v tem trenutku celotna zakonodaja pripravljena, je v razpravi in jaz seveda menim, da z ozirom na to, da so pokrajine nujne za hitrejši razvoj Slovenije, da so nujne za skladnejši regionalni razvoj Slovenije, da so nujne še za dodatno decentralizacijo, tudi finančno decentralizacijo, menim, da je prav, da bi se razprava opravila v Državnem zboru in bi nenazadnje s tem tudi prisluhnili tisti odločitvi, ki ste jo že sprejeli, ko ste pravzaprav razpravo omogočili, ko ste se odločili za spremembo ustave in s tem za uvedbo pokrajinizacije. Zato še enkrat menim, da bi bilo prav, da se ta razprava opravi, da se sprejmejo tudi ustrezne odločitve in da ta projekt pripeljemo skupaj pravočasno do konca, da lahko pokrajine v letu 2009 tudi zaživijo.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o umiku. Gospod Školč, želite? V imenu poslanske skupine ne odpiramo ponovne prijave, pač pa kot predlagatelj umika lahko še dodatno obrazložite svoj predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Saj tudi poslanska skupina je bila predlagatelj umika tako, da se vam zahvaljujem za to besedo. Rad bi kolege in slovensko javnost opozoril, da to, kar govori minister, in to, kar govorijo kolegi iz koalicije, je na nek način zavajanje. To, da nekdo objavi dokumente na spletu, da vodi interne razprave ali da vodi razprave na najrazličnejših nivojih, ne more nadomestiti tega, kar je parlamentarna procedura. Tisto, kar naša poslanska skupina vseskozi zahteva, je, da so naenkrat v parlamentarni proceduri vsi predpisi. Šele tako bomo vedeli, za katerimi odločitvami stoji Vlada. Šele tako bo mogoče zagotoviti, da Vlada ne bo z različnimi obljubami manipulirala različnih ljudi. Dokler ne predlaga vseh predpisov v parlamentarno proceduro, lahko za hrbtom parlamentarcev sklepa najrazličnejše dogovore. Gospod minister, to, kar ste vi povedali, da potrebujete različne informacije, da se z vsemi pogovarjate, ne pogovarjate se pa o teh rešitvah v sklopu rednih parlamentarnih procedur, me še dodatno navaja k temu, da glasujemo za umik te zakonodaje. Tudi priporočam, da sami podprete te vrste umik, ker sicer se bo lahko zgodilo to, da boste sicer izvedli te manevre glasovanja, preprečili pa boste s tem sprejem zakonodaje s potrebno dvetretjinsko večino. Vi sami silite več kot tretjino parlamenta, da nasprotuje tem predpisom, in to je, bom rekel, nevarna igra z regionalizacijo Slovenije.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o predlogu umika in prehajamo na odločanje. Prosim poslanke in poslance, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Hvala. Najprej odločamo o predlogu za umik Predloga zakona o pokrajinah, druga obravnava, z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 42. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Odločamo o predlogu za umik Predloga zakona o volitvah v pokrajinah z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 42. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Sedaj odločamo o predlogu za umik Predloga zakona o financiranju pokrajin z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 42. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da v skladu z dogovorom na Kolegiju predsednika Državnega zbora razširi dnevni red z določitvijo kandidatke, ki v skladu s 14. členom Zakona o poslancih opravlja funkcijo poslanke namesto poslanke, ki je prevzela funkcijo v Vladi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] S tem zaključujem razpravo o predlogu širitve. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Zbor bo navedeni predlog pod 28.a točko dnevnega reda obravnaval takoj po določitvi dnevnega reda. Sedaj zboru predlagam, da v skladu z dogovorom na Kolegiju predsednika Državnega zbora razširi dnevni red z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zasebnem varovanju, nujni postopek. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Samo eno roko vidim, dve. Odpiram prijavo. Prijava za predstavitev stališč poslanskih skupin k temu predlogu teče. Gospod Potrč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov se bomo ob predlogu za razširitev dnevnega reda s spremembo in dopolnitvijo Zakona o zasebnem varovanju vzdržali. Dva temeljna razloga sta, zakaj bomo to storili. Prvič, zavajanje javnosti, ki si ga je privoščilo Ministrstvo za notranje zadeve v osebi ministra in generalnega direktorja direktorata, ko je Državni svet, pa tudi poslanke in poslance Državnega zbora, ki nismo glasovali o vetu za ponovno potrditev zakona, obtožilo, da naj se zamislimo za svojo krivdo ob tragičnem dogodku in smrti pred Globalom. To je zloraba pravic javne besede. Mi smo poskušali tudi danes na Odboru za notranjo politiko pripraviti ministra do tega, da bi priznal, da to ni resnica, pa ni imel te moči. Nedvomno pa ni resnica, ker vemo vsi, da je v tekstu zakona, ki bi naj ga potrjevali po vetu julija, direktno pooblastilo za izdajanje ukrepa začasnega odvzema pooblastila ministrstvo predlagalo za črtanje. In če bi bil zakon v juliju potrjen, sploh ne bi bilo več nikakršnega pooblastila, da bi se začasno lahko licenca odvzela in je zato trditev ministra čisto zavajanje javnosti na najbolj grob način. In drugi razlog. Mi razumemo, da tragičen dogodek lahko pomeni opravičilo za Državni zbor in za Vlado, da predlagata ponovno oceno, ali so pooblastila, ki jih ima danes v zakonu ministrstvo, ustrezna ali ne. Vendar bi opravičilo za ponovno oceno bilo vezano samo za tiste člene, ki dajejo ta pooblastila. To so predvsem vprašanje inšpekcijskih služb, vprašanje dajanja licence, odvzema licence posameznikom, začasen odvzem licence družbam in podobno, ne pa tudi, da se ponovno predlaga v Državni zbor sprejem zakona v popolnoma, vzemite nekoliko omiljeno, v glavnem v besedilu, kot ga je ministrstvo oziroma Vlada predlagala julija. Vse razprave, na katere smo opozarjali, da rešujejo stvari na nedosleden način, da povečujejo pooblastila ministrstva na račun zbornice za zasebno varovanje, so ponovljena. Mi mislimo, da je to nekorektna zloraba tragičnega dogodka, da se izsili vsebina, ki bi zahtevala resnejšo obravnavo. Zato ne bomo glasovali za razrešitev.
Hvala. Gospod Gantar, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes smo, mislim da, več kot tri ure razpravljali o teh zadevah na Odboru za notranjo politiko. Dejansko smo na tak ali drugačen način vsi ugotovili, da tudi zakon o zasebnem varovanju, novela, če bi bila sprejeta, ne bi mogla nikakor preprečiti tragičnega dogodka, ki se je zgodil pred Globalom. Več kot to, če bi bila sprejeta, s tem bi bila črtana možnost začasnega odvzema licenc, bi celo še omejila ravnanje ministrstva v takšnem primeru. Takšen argument seveda ne velja, ne drži in je zavajanje. Drugič, ugotovili smo, da eventualno, pa tega ne trdim, ker nismo še o tem razpravljali, tudi ne bomo verjetno ali pa bomo kdaj kje drugje, če bi policija v tem primeru napačno ravnala, pa ne trdim, da je, ampak domnevo o napačnem ravnanju policije poskušajo sedaj prevrniti na neustrezno zakonodajo. Izvrševalec politike, se pravi ministrstvo in policija poskušata pokazati na nas zakonodajalce, da smo mi tisti, ki so naredili kaj narobe, pa temu ni tako. In tretji razlog, ki bi ga še rad omenil, je preprosto ta, da bo zakon na matičnem odboru šele jutri ob 8. uri na seji, torej niti še ni bil obravnavan, poslovniški pogoji niti niso dani in menim, da je treba počakati na to obravnavo. In če bo obravnava dala zeleno luč za ta zakon, potem je možno, da Državni zbor na to temo skliče tudi izredno sejo, če meni, da bo ta zakon kaj prispeval k reševanju teh razmer. Sam ocenjujem, da prispeval ne bo, verjetno pa tudi ne bo odprispeval. Torej ne bomo podprli predloga. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o predlogu širitve. Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo navedenega predloga zakona. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 3. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Zbor bo predlog zakona kot 21.a točko dnevnega reda obravnaval v ponedeljek 29. oktobra 2007 po končanem glasovanju. Sedaj prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 44, proti 6. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je dnevni red 32. seje zbora določen. Sedaj prekinjam sejo [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]oprostite. Prehajamo na 28.A TOČKO DNEVNEGA REDA - DOLOČITEV KANDIDATKE, KI V SKLADU S 14. ČLENOM ZAKONA O POSLANCIH OPRAVLJA FUNKCIJO POSLANKE NAMESTO POSLANKE, KI JE PREVZELA FUNKCIJO V VLADI. Državna volilna komisija je Državnemu zboru posredovala ugotovitev, katera kandidatka ima pravico nadomeščati poslanko gospo Mojco Kucler Dolinar, ki opravlja funkcijo ministrice v Vladi. Ugotovitev je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila predlog sklepa. Želi poročevalec komisije besedo? Izvolite, gospod Sušnik.
Spoštovani predsednik, spoštovani! Mandatno-volilna komisija je v skladu s svojimi pristojnostmi pripravila predlog za potrditev mandata poslanki, ki bo v Državnem zboru nadomestila poslanko gospo Mojco Kucler Dolinar. Predlog sklepa, ki ga komisija predlaga v sprejem Državnemu zboru, upošteva obvestilo državne volilne komisije, komu pripada pravica nadomeščati kandidatko z liste kandidatov NSi, Nove Slovenije, Krščanske-ljudske stranke v tretji volilni enoti za volitve poslancev v Državni zbor, upošteva odpoved pravici do pritožbe predstavnika liste kandidatov NSi, dodana pa je pritožba Antona Zakrajška z dne 21.10.2007 zoper prej navedeni ugotovitveni sklep Državne volilne komisije Republike Slovenije, s katerim predlaga, da se pritožbi ugodi tako, da se navedeni ugotovitveni sklep odpravi ter potrdi poslanski mandat njemu. Po pregledu navedenega se je komisija odločila predlagati Državnemu zboru Republike Slovenije, da sprejme predlagani sklep, kar vsebinsko pomeni, da predlaga Državnemu zboru, da potrdi mandat nadomestni poslanki in s tem tudi odloči o pritožbi kandidata, vloženi pri Državnem zboru, ki ste jo tudi pravkar dobili na klop. Hvala lepa.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Vidim samo eno roko. Gospod Horvat v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem vam, spoštovane kolegice in kolegi. Mi bomo seveda podprli predlog sklepa Mandatno-volilne komisije oziroma ugotovitveni sklep Državne volilne komisije, ki je ravnala eksaktno po Zakonu o volitvah v Državni zbor oziroma točneje po 91. členu tega zakona. Zadeve so pravzaprav zelo preproste. Potrebno je rezultate volitev upoštevati matematično eksaktno in dovolite mi gospod predsednik, da še enkrat povem, da je gospa Majda Zupan prejela 14,1403 deset tisočinke procenta glasov, gospod Anton Zakrajšek je prejel 14,1356% glasov in povsem jasno je, da je gospa Majda Zupan glede na 91. člen zakona dobila večji delež. S tem so se pravzaprav se razblinile oziroma ovrgli tudi vsi zapleti, ki jih je pravzaprav sproducirala volilna komisija 3. volilne enote. Vesel sem, da je Državna volilna komisija soglasno razveljavila vse sklepe omenjene volilne komisije. Gospa Majda Zupan je bila poslanka, opozicijska poslanka v prejšnjem mandatu, torej ima izkušnje. Upam in želim, da se bo čim prej vživela v delo tudi koalicijske poslanke in ji pri tem želim veliko uspeha. Hvala lepa.
Hvala. Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "V času, dokler poslanka gospa Mojca Kucler Dolinar opravlja funkcijo ministrice, v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, zato opravlja to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena navedenega zakona od današnjega dne gospa Majda Zupan, rojena 27. decembra 1950, stanujoča Na vasi 30, Rakek." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti nihče. (Za je glasovalo 63.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je sklep sprejet. Gospod Majdo Zupan, poslanko Državnega zbora, vabim, da se nam pridruži in ji želim uspešno opravljanje funkcije poslanke. S tem zaključujem to točko dnevnega reda [[...]] [[aplavz]] [[...]]in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Prosim, da se umirite, zasedete svoja mesta. Hvala. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 21-ih poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in z 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bodo ministrica za delo, družino in socialne zadeve in ministri za zunanje zadeve, javno upravo in notranje zadeve odgovorili na poslanska vprašanja poslank in poslancev, postavljenih na 30. in 31. seji zbora, na katera zaradi odsotnosti niso odgovorili. Poslanka mag. Majda Potrata, ki je prijavila po dve vprašanji, bo drugo vprašanje postavila, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postavljati novih dodatnih vprašanj. Prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za promet mag. Radovan Žerjav, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospod Iztok Jarc, ministrica za zdravje gospa Zofija Mazej Kukovič in minister za okolje in prostor gospod Janez Podobnik. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanja, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravi o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo, kot je bilo rečeno, odgovarjal predsednik Vlade, gospod Janez Janša. Najprej bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod predsednik Vlade, ministrice in ministri, kolegice in kolegi! Gospod predsednik Vlade ob uvodu v proračunsko razpravo v letošnjem letu ste slovenski javnosti sporočili, da se s predlogi omogoča nadaljevanje razvojnega tempa in povečanje blaginje v Sloveniji. Hkrati ste prepričevali slovensko javnost, da je Vlada postorila prav vse, da omeji visoko inflacijo, ki je najvišja med državami v evroobmočju. Da to enostavno ne drži, nas prepričujejo že razprave o proračunu na delovnih telesih, hkrati pa nam to govorijo tudi ljudje, ko se vsakodnevno odpravljajo po nakupih najosnovnejših življenjskih potrebščin. Priča smo visokim podražitvam nekaterih življenjskih potrebščin, na primer kruha, katerega podražitev v kratkem času presega 10%. Prispevek višjih cen hrane k splošnemu dvigu cen znaša tako v letošnjem letu 4-krat več kot v lanskem letu. Namesto povečanja blaginje v Sloveniji smo tako priča nasprotnemu trendu, to je povečanju draginje v Sloveniji. Pri tem seveda še posebej skrbi dejstvo, da prihaja med državljani in državljankami do vse večjega socialnega razslojevanja in da je vaš odnos, gospod predsednik Vlade, do teh ljudi in odnos tudi nekaterih ministrov podcenjujoč in aroganten. Tako ste ob obisku Vlade na Koroškem poskušali pomiriti strahove glede inflacije z izjavo: "Če iz vseh smetnjakov po mestih gledajo štruce kruh, tudi ne pomeni, da je zadeva alarmantna." Podobna je izjava gospodarskega ministra, gospoda Vizjaka, ki sporoča slovenski javnosti, Slovenkam in Slovencem, da če se je kruh preveč podražil, pač naj jemo stari kruh. Žal vaša in podobne izjave niso daleč stran od izjave Marie Antoniette, katere zgodovinsko usodo poznamo, ki je nekoč svojemu ljudstvu, ki je tožilo, da nima kruha, odvrnila, da pač naj jedo potico. Zato vas, gospod predsednik Vlade, sprašujem: Kdaj bo situacija dovolj alarmantna, dovolj huda, saj obstaja vrsta primerov, ko ljudje morajo že pobirati kruh iz smetnjakov, pa med njimi še zdaleč niso samo berači? Prav bi bilo, da bi jim v prihodnje zagotovili boljše razmere za življenje, ne pa da jih podcenjujete in želite [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]žalite. Zato vas sprašujem: Kako bo Vlada ukrepala, da bo ob visoki gospodarski rasti znižala stopnjo inflacije in kakšne ukrepe bo sprejela za zaščito standarda državljank in državljanov z najnižjimi dohodki?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Gospodu poslancu Germiču se zahvaljujem za to vprašanje. Ni bilo sicer prijazno, ampak vendarle mi po 10-ih dneh neke medijske kampanje in sprevračanja izjave daje priložnost, da javno odgovorim. Jaz sem na vprašanja o inflaciji odgovarjal na srečanju koroških županov, gospodarstvenikov in drugih nosilcev razvoja po obisku Vlade v koroški regiji. Moj odgovor na to vprašanje je trajal 11 minut, v celoti si ga lahko poslušate in preberete na spletni strani Vlade. Niti en medij v tem času tega odgovora v celoti ni objavil. Objavljeno je bilo samo nekaj stavkov, ki se jih je sprevračalo, se je z njimi manipuliralo in jih uporabljalo za namene predvolilne kampanje v predsedniški tekmi. Mojstri predvolilne propagande iz nekaterih totalitarnih sistemov bi bili veseli, če bi imeli tak medijski instrument, politično medijski instrument v rokah, kot je bil uporabljen v tem primeru. Moja izjava v zvezi s tem v kontekstu, v katerem je bila izrečena, izrečena pa je bila pred 200 ljudmi v dvorani, ni vzbudila nobene reakcije, nobenega začudenja in nihče je ni vzel za žaljivo. Trajalo je nekaj dni, da je eden od časopisov iztrgal stavek iz konteksta in ga prikazal, kot da sem kritiziral tiste, ki živijo na robu in morajo pobirati kruh iz smetnjakov. Jaz sem pa govoril o inflaciji in moja kritika je bila uperjena v dejstvo, da v tej državi letno zavržemo od 12 do 13 tisoč ton kruha. Za ta kruh porabimo tretjino pridelane pšenice v Sloveniji. Odstotek zavrženega kruha v Sloveniji je daleč večji, nad primerljivimi odstotki v bolj ali primerljivo razvitih državah Evropske unije. Nisem kritiziral nikogar, ampak sem govoril o stanju stvari, ki prispevajo k temu, da je ta osnovna življenjska potrebščina dražja, kot bi bila. Če ne bi tretjine pšenice, ki jo pridelamo doma, porabili za zavržen kruh, bi bile cene kruha nižje. In če je šla kritika na koga, zagotovo ni šla na tistega, ki živi pod robom revščine in pobira tudi kruh iz smetnjakov, kar je na žalost v Sloveniji še vedno dejstvo. 10% ljudi v Sloveniji živi pod pragom revščine. Smo tretja najboljša država v Evropski uniji po tem odstotku. Vendar če ta odstotek prevedemo v številke, dobimo številko 200 tisoč, ki je visoka številka, je previsoka številka. In ukrepi Vlade gredo v to smer, da se ta številka zniža. In v tem mandatu smo jo uspeli znižati. Mislim, da imate na grafu to primerjavo. Slovenija ima enega od najnižjih odstotkov, vendar je, če odstotek prevedemo v številke in če vidimo za številkami konkretne ljudi, to še vedno zelo velik problem. V tem mandatu smo ga v veliki meri znižali. Odstotek ljudi, ki živijo pod pragom revščine, odstotek zaposlenih, ki dobivajo minimalno plačo, je evropsko primerljivo med najnižjimi, hkrati pa bistveno nižji, kot je bil leta 2004, ko je ta Vlada prevzela mandat. Ta odstotek in to številko smo znižali predvsem z večjo gospodarsko rastjo, z ukrepi, ki so omogočili večjo gospodarsko rast, ta je omogočila ustvarjanje novih delovnih mest, drastično se je znižalo število brezposelnih in s tem se je znižalo tudi število tistih, ki živijo pod pragom revščine. Ampak to ni končni rezultat. Mi želimo, da v Sloveniji v prihodnosti, v bližnji prihodnosti ne bi več naših sodržavljank in sodržavljanov, ki bi bili pod tem robom, vendar je za to treba nekaj storiti. Ta Vlada se trudi. Dvomim pa, da k temu prispevajo take obrnjene sprevržene izjave in manipulacije za njimi.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite gospod Germič.
Hvala lepa za odgovor, gospod predsednik Vlade. Podatki, ki govorijo o deležu ljudi, ki živijo pod pragom revščine, govori tudi o tem, da so ob mednarodnem dnevu boja proti revščini humanitarne organizacije sporočale, da je vedno več tistih ljudi, ki to pomoč potrebujejo. V tem mandatu smo v tem Državnem zboru sprejeli resolucijo o zdravi prehrani. In sprašujem, gospod predsednik Vlade: Kako lahko odgovarjamo tistim, ki si ne morejo zagotavljati osnovnih življenjskih potrebščin, kako naj sledijo tej resoluciji, da bi živeli bolj zdravo? Zdravje socialno-ogrožene populacije se ob teh razlikah še poslabšuje. Iluzorno je namreč pričakovati, da bodo ljudje, ki komaj zagotavljajo sredstva za osnovne življenjske potrebščine, lahko zagotavljali sredstva za zdravo prehrano. Tako je umrljivost v določenih predelih bistveno večja, kot je to v drugih delih Slovenije, recimo v vzhodni Sloveniji. Pri tem smo priča tudi nekajletnemu trendu zmanjševanja sredstev na področju zagotavljanja zdravstvenega varstva tako v okviru zdravstvene blagajne kot v proračunu, namenjenem zdravstvu, v deležu družbenega bruto proizvoda. Zato vas sprašujem: Kako boste poskrbeli za to, da ne bo potrebno Slovenkam in Slovencem dodatno plačevati iz svojega žepa za zdravstvene storitve, ki bi morale biti pokrite v okviru obveznega zdravstvenega zavarovanja? Kako boste izvajali ukrepe, ki bodo ustavili podražitve hrane in zagotovili dostojno življenje socialno šibkejšim?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Kar se tiče socialno šibkejših, lahko samo nadaljujem, kjer sem prej končal. Vedno bo določen odstotek ljudi, ki si sami ne morejo pomagati in jim je potrebno pomagati. 10% ni ta odstotek, znotraj tega je še veliko ljudi, ki bi si lahko sami pomagali, če jim za to ustvarimo pogoje. In naša prva naloga je, da za to ustvarimo pogoje, da si bo vsak lahko sam pomagal. In v tem mandatu, glede na mednarodno primerljive podatke, v to smer gremo. Tega ne more nihče zanikati in prosim, da se to dejstvo upošteva. Tistim, ki so dejansko najbolj ogroženi, bo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ob sodelovanju slovenskih humanitarnih organizacij tudi v letošnjem letu in v naslednjem letu, za to so zagotovljena sredstva, pomagalo z razdeljevanjem živil, osnovnih življenjskih potrebščin. Mislim, da na tej stopnji razvoja in gospodarske rasti in standarda, ki ga Slovenija dosega ob pravilni organizaciji, ni treba, da imamo kogarkoli, ki je lačen. To je možno zagotoviti in Slovenija ima relativno dobro dodelan sistem socialnih pomoči in tudi pomoči preko tega. Kar se tiče zdravstva je tukaj veliko problemov, o njih smo govorili, ni pa v Evropi države, kjer takšnih problemov ne bi bilo. Za te namene je, in to ste sami videli v predlogih proračunov za naslednji dve leti, zagotovljenih dovolj sredstev. Tudi za naprej, višja bo gospodarska rast, večji delež sredstev bomo lahko dali tudi za višje standarde v osnovnem zdravstvenem zavarovanju. Kar se tiče ostalih ukrepov, ki so tudi zelo pomembni, se pa nanašajo za zaščito življenjske ravni celotnega prebivalstva, Vlada vodi proticiklično fiskalno politiko, Vlada je poostrila nadzor nad reguliranimi cenami, trošarine na goriva smo znižali do najnižje možne stopnje, del podražitev prehrambenih artiklov je posledica podražitve surovin na svetovnih trgih, del podražitev pa je neupravičenih. Nesprejemljivo je, da isti artikli, enaki artikli v isti trgovski mreži v Avstriji stanejo manj kot pa v Sloveniji. Tukaj pa je naloga za varuha konkurence in tukaj je naloga za civilno-družbene organizacije za varstvo potrošnikov, s katerimi Vlada dobro sodeluje.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za odgovore, gospod predsednik. Seveda me vaši odgovori niso presenetili, nisem pa z njimi zadovoljen. Glede na to, da je zagotavljanje socialne varnosti Slovenk in Slovencev izredno pomembno področje, predlagam, da skladno z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora, opravimo razpravo o vašem odgovoru. Iz vaših odgovorov je namreč moč razumeti, da se niste pripravljeni realno soočiti z omenjenimi vsebinami, da nočete razpravljati o vsebinah, ki obravnavajo socialno problematiko. Ob tem se ne da izogniti občutku, da težko prenašate podatke, ki prikazujejo realno sliko. Ne priznavate, da s svojo politiko povzročate v slovenskem prostoru vedno večje socialno razslojevanje Slovenk in Slovencev. In da je problem v Sloveniji ta, da je vedno večje število ljudi, ki prosijo za pomoč, in ne vidite tistih, ki so primorani iskati kruh v smetnjakih. Namesto rešitev, namesto ustreznih zakonskih predlogov smo priča izjavam, vaših in vaših ministrskih kolegov, ki dajejo negativna sporočila Slovenk in Slovencem, ki lahko zanje pomenijo tudi žalitev. Zato predlagam, da o vsebini vašega odgovora opravimo razpravo. Hvala lepa.
O predlogu gospoda Germiča, da Državni zbor razpravlja o odgovoru predsednika Vlade bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo predsedniku Vlade postavil vprašanje gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Gospod predsednik Vlade, ministrici in ministri, kolegice in kolegi! Že v prejšnjem vprašanju je bila izpostavljena težava inflacije in seveda negativnih vplivov, ki jih ta inflacija povzroča. Glede na to, da je to zelo resen problem, je vredno s to razpravo nadaljevati, še posebej, ker sem trdno prepričan, da predloga, ki je bil sedaj posredovan, vladna večina jutri pri glasovanju ne bo sprejela, je to priložnost, da s to razpravo nadaljujemo danes tukaj z našim poslanskim vprašanjem. Gospod predsednik Vlade, vi ste na vprašanje kolegice Majde Potrata odgovorili, da je Vlada za zmanjšanje inflacije in zmanjšanje vpliva inflacije storila vse, kar je v njeni pristojnosti in v njeni moči. Poleg tega ste v odgovoru kolegici povedali tudi, da nimate nikakršnih drugih predlogov in da si želite predloge, ki bi jih lahko potem tudi uporabili. Mi se s temi ugotovitvami v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne strinjamo. Ne strinja se s tem tudi del stroke, predvsem pa se s tem,da ni možno vplivati na inflacijo, ne strinjajo tisti, ki smo, in to smo danes tudi slišali, ki so odvisni od tega in le s težavo prebrodijo težave, s katerimi se srečujejo skozi mesec, ko želijo, da bi v razviti družbi, kakršna je Slovenija, v družbi blagostanja, kot radi rečemo, živeli človeka dostojno življenje. Naj vas spomnim, gospod predsednik, vladna koalicija je že dvakrat v tem mandatu zavrnila zakon, za katerega mi menimo, da bi bil dobrodošel, da bi zmanjšal tudi neposredni pritisk na rast plač in zagotovil soudeležbo zaposlenih pri delitvi dobička in notranjem lastništvu. S tem zakonom bi vsekakor lahko prispevali k temu, da bi tisti, ki ustvarjajo dobiček, tudi dobili delež tega dobička, ne da imajo korist od dobička zgolj lastniki kapitala. Mi smo dvakrat vložili zakon o soudeležbi zaposlenih pri dobičku in notranjem lastništvu v parlamentarno proceduro. Dvakrat je bil zavrnjen, hkrati pa je bilo napovedano, da bomo obravnavali zakon, ki ga bo predstavila Vlada. Tega ni bilo. Namesto tega smo dejansko slišali to, da je lahko rešitev na ta način, da jemo star kruh, da je tudi bolj zdrav in še nekaj tega, kar je bilo danes izrečeno.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje, vendar bi vas res prosil, da ne sprevračate besed tudi tukaj, potem ko ste slišali odgovor in ko si lahko izjave v celoti preberete. Želel bi odgovoriti tudi na trditev, ki je bila postavljena prej, pa nanjo v okviru prejšnjega vprašanja nisem mogel odgovoriti, da se število prejemnikov socialnih pomoči in število tistih, ki so potrebni socialnih pomoči, v Sloveniji povečuje. To ni res. Število se zmanjšuje, predvsem zato, ker se povišuje število zaposlenih in zato, ker je število tistih, ki so pač pod pragom revščine, padlo. Res pa je, da bo, dokler en sam naš sodržavljan dobival socialno pomoč, pa to ne bi bilo potrebno, ker bi lahko delal, pa mu ne omogočimo, da z delom zasluži za življenje in kritje socialnih potreb, to preveč. Dokler bo en sam v takšnem položaju. Ampak število se, hvala bogu, v zadnjih letih znižuje in tega bi bili lahko vsi veseli, namesto da številke sprevračamo. Ko gre za konkretne ukrepe, s katerimi bi zniževali inflacijo, bi Zakon o udeležbi zaposlenih na dobičku zelo težko šteli med protiinflacijske ukrepe, ekonomisti ga ne štejejo. Kljub temu pa je ta zakon potreben, Vlada ga ima v letošnjem programu in ga bo letos predlagala Državnemu zboru. Ni pa ureditev tega vprašanja tako enostavna. Če hočemo pripraviti celovito rešitev, ki bo zdržala dalj časa, ki jo bomo uskladili tudi s socialnimi partnerji, potem je v to treba vložiti veliko dela in to počnemo. Predlogi, ki ste jih predlagali, niso bili usklajeni s socialnimi partnerji, so bili zelo parcialni in niso predstavljali celovite rešitve, česar ni enostavno narediti. Če bi bilo to enostavno, potem ne vem, zakaj se o tem zakonu o udeležbi zaposlenih pri dobičku pogovarjamo leta 2007. Imeli ste večino v tem Državnem zboru desetletje in več, že v tej državi, tudi v času socialističnega samoupravljanja, pa takrat zaposleni niso imeli pravice do udeležbe pri dobičku. In tudi v času samostojne Slovenije nobena prejšnja vlada tega zakona ni pripravila. Ne samo zato, ker ne bi želela, ampak zato, ker to ni tako enostavno vprašanje. Ta Vlada bo to storila in v letošnjem letu boste imeli ta zakon na poslanskih klopeh. Zakon bo izhajal iz načela prostovoljnosti, iz načela enakopravne obravnave vseh zaposlenih, iz načela neposeganja v pridobljene pravice zaposlenih in predvideva se, da bodo zaposleni udeleženi pri dobičku v obliki denarja, pa tudi v obliki kapitalskih dobičkov. Predvidevamo, gleda ne to, da bo koncept izhajal iz načela prostovoljnosti, davčne vzpodbude za delodajalce in delavce, in sicer v obliki olajšav pri dohodnini, davku od dobička pravnih oseb. Proučujemo tudi smiselnost olajšav v zvezi s plačevanjem prispevkov za socialno varnost. Ne gre za enostavno vprašanje, v kolikor bi šlo verjamem, da bi prejšnja vlada, v kateri ste sodelovali, tak zakon že naredila. V tem mandatu bo to storjeno in zakon bomo skušali uskladiti tudi s socialnimi partnerji, ker v nasprotnem primeru rešitev ne bo delovala. Ni možno sprejeti samo rešitve, ki jo ponujajo delodajalci, niti samo rešitve, ki jo ponujajo sindikati, ker sta obe enostranski. Vlada se trudi, da bi zdaj našla srednjo pot, pri tem pa izhaja iz teh načel, ki sem jih predstavil.
Hvala. Želite dopolnitev gospod Kontič? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Deloma ste sicer odgovarjali na vprašanje, ki ga nisem postavil, ampak končno to niti ni tako zelo pomembno. Počasi bo potrebno spremeniti razmišljanje in ocenjevanje o tem, kaj je bilo storjenega v preteklosti. Tri leta mandata te Vlade so za nami in potrebno bo povedati kaj je bilo storjeno v teh treh letih, ne kaj je bilo storjeno v prejšnjih 10-ih. Glede zakona o soudeležbi zaposlenih pri dobičku; jaz poznam te zgodbe že iz same obravnave, tudi takrat je minister za gospodarstvo dejal, da je v zakonu najbolj problematično to, da gre za obveznost in ne prostovoljnost. Mi smo v tem zakonu predlagali tudi določene rešitve v zvezi z davčno olajšavo in podobno. Smo pa predlagali dejansko obveznost, ampak če bi izhajali iz pojasnil, ki smo jih že takrat dobili, potem bi bila obveznost lahko ovira, ampak potemtakem tudi plač verjetno ne bi bilo potrebno izplačevati oziroma bi bile vprašljive, ker so pač obveza tudi z zakoni in kolektivnimi pogodbami. Jaz si res želim, da Vlada pripravi predlog zakona, ki bo usklajen s socialnimi partnerji, tudi vem, da je to naporno delo, ampak po 3-eh letih bi človek pričakoval, da boste tisto, kar ste napovedali dejansko tudi predlagali v Državnem zboru. Zdaj pa poslušamo predvsem to, da živimo v blaginji. Hkrati rastejo cene, plače ne naraščajo tako, kot si delojemalci dejansko želijo in zato tudi opozorila. In moje vprašanje je dejansko bilo v tej smeri - ali bo Vlada pripravila s socialnimi partnerji usklajen predlog, ki ga bo lahko Državni zbor obravnaval in sprejel še v tem mandatu?
Hvala. Gospod predsednik.
Torej, zdaj je bilo podano dodatno vprašanje: Zakaj tega zakona še ni, če ga je Vlada obljubila? Vlada ima ta zakon v programu dela za letošnje leto. Zdaj je oktober 2007 in leto še ni končano. Do konca tega leta bo zakon predložen in če se bo dalo bo v celoti usklajen s socialnimi partnerji. Če se ne bo dalo, bo pač toliko kot se bo dalo. Mene čudi kje je bilo vse to znanje, ki je sedaj naenkrat prišlo na plan v opozicijskih klopeh prej, kot bi ga bilo možno uporabiti za to, da se zakon enostavno sprejme. Jaz tega ne govorim zato, da bi to vlado opravičeval, ker je ni treba, ker bo ta zakon narejen, ampak zato, ker je velika škoda, da tega zakona nismo dobili, recimo, pred 8 leti, ker bi zaposleni že 8 let lahko sodelovali pri udeležbi na dobičku. Včasih, ko smo imeli tako imenovane leve ali socialdemokratske vlade pa tega ni bilo. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi sam predlagam skladno z določbami Poslovnika razpravo o odgovoru predsednika Vlade na naše poslansko vprašanje. Pri tem mislim, da bi morda dva predloga, ki sta skoraj identična, zadostovala za to, da bi se koalicijski poslanci odločili in podprli vsaj enega izmed teh in omogočili razpravo v kateri bomo soočili poglede na to ureditev, tako z vaše strani gospod predsednik, kot, seveda, tudi z naše. Jaz bi vam seveda lahko vrnil vprašanje, tako kot ste ga zastavili vi nam. Mi smo sedaj, ko smo v opoziciji pripravili predlog zakona, za katerega seveda ocenjujemo, da je kvaliteten. Vlada ima seveda za to več možnosti, ima več stroke, ima to česar mi nimamo, tudi določene podatke, pa tega do sedaj ni storila. Socialni demokrati smo torej prava opozicijska stranka. Tudi vi bi lahko, ko ste imeli še naziv socialdemokratska stranka Slovenije, tak predlog zakona pripravili tudi v opoziciji, tako kot smo ga mi, pa tega ni bilo v prejšnjih letih oziroma v prejšnjih mandatih. Zato predlagam, da res opravimo to razpravo v tem Državnem zboru in se o tem tudi pogovorimo in se pogovorimo tudi o temeljih tega zakona. In še nekaj, trditve, da ima leto 12 mesecev in da letošnje leto ni končano, seveda stojijo, kot pri vseh ostalih zakonih, tudi tistih pri katerih smo vedno znova tik pred tem, da jih bomo obravnavali v Državnem zboru. Čas pa neusmiljeno hiti. Ampak pri tem bi vas rad spomnil, da smo postavljali večkrat poslanska vprašanja in tudi poslanske pobude, da bi se ta zadeva tudi zakonsko uredila. Če boste pogledali, obljube so bile dane, mislim, da je v drugem trimesečju leta 2006, da ta zakon bo. In še nekajkrat kasneje je bilo napovedano, da ta zakon bo. Takrat so se vaši ministri izognili pojasnilu koliko mesecev ima leto, ampak so dejansko napovedovali natančne termine, kdaj se bo ta zakon dejansko obravnaval in tudi sprejel. Ampak od tega ni nič in počasi tem zgodbam verjamejo samo tisti najbolj zagreti verniki sedanje oblasti.
Hvala. O predlogu gospoda Kontiča, da Državni zbor razpravlja o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil dr. Lahovnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Kot veste, so za 17. november letošnjega leta napovedane velike delavske demonstracije, ki se jih bodo udeležili tudi predstavniki študentov in upokojencev. Predstavniki delavcev, ki pričakujejo množično udeležbo, zahtevajo, da se njihov standard izboljša, tudi zaradi visoke inflacije jim v zadnjem obdobju zelo upada. Zato vas sprašujem: Kaj bo storila Vlada, da bo olajšala konflikt, ki obstaja med delavci in lastniki kapitala v plačah in standardu zaposlenih? Sindikati namreč še vedno čakajo na zakonodajo, ki bo omogočala udeležbo delavcev pri dobičku. V zvezi s tem me zanima predvsem, kakšne davčne olajšave oziroma spodbude načrtujete, da boste stimulirali delodajalce, da del dobička namenijo zaposlenim. Sam zakon ni dovolj, je veliko premalo. Nenazadnje bi lahko podjetja že sedaj izplačevala deležev dobičkov od zaposlenih, pa tega ne storijo. Mi v Zares verjamemo, da jih je treba spodbuditi tudi z davčnimi olajšavami. Gospodarski minister, ki vam je sedaj nekaj prijazno prišepnil; zanj bi bilo denimo bolje, da namesto, da sindikatom in zaposlenim svetuje, naj jim ne bo odveč pojesti kakšen dan starega kruha, pripravi ta zakon in ga pospremi z ustreznimi davčnimi olajšavami. Tako, da bi imeli zaposleni dejansko možnost, da participirajo pri tej visoki gospodarski rasti in dobičkih, ki so prav zasluga zaposlenih. Dejstvo je, da je povprečna plača 820 evrov, sicer statistično visoka, da pa na drugi strani 2/3 zaposlenih prejema manj od povprečne plače, da je načrtovana inflacija, ki jo Urad za makroekonomske analize, vladni urad, napoveduje za letošnje leto, kar 4,3%, in da se je hrana v zadnjem letu dni v Sloveniji podražila za več kot 10%, v evroobmočju pa samo za 2,5%. Zato v Poslanski skupini Zares menimo, da bi lahko preprečili tudi te velike sindikalne protest, če bi delavcem namesto nasvetov gospodarskega ministra, naj jim ne bo odveč pojesti dan starega kruha, raje predstavili zakon, ki bi jim omogočal, da sodelujejo pri dobičku podjetij, podjetja pa bi morali spodbuditi z ustreznimi davčnimi olajšavami, da se za to odločajo. In dejansko brez teh davčnih olajšav, tudi če zakon pošljete v proceduro, ne bo stimuliral podjetij, če ne bo vzporedno davčnih olajšav. In dovolite mi, da vas spomnim, da sta takšen zakon sprejeli že Velika Britanija in Francija in celo Združene države Amerike po veliki naftni krizi v 70. letih. In ker je očitno tudi Slovenija na nek način ob tej visoki inflaciji soočena s slabimi razmerami na tem področju, vam svetujemo, da to čim prej storite.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Kar se samega zakona tiče mislim, da sem odgovarjal na isto vprašanje že prej. To, da so nekatere druge države, ki obstajajo že 100 ali pa 200 let, takšen zakon že sprejele, Slovenija pa ga še nima, je vprašanje, ki se lahko samo v treh odstotkih naslovi na to vlado in meni je res nerodno, da moram to stalno pojasnjevati. Ne vem, zakaj Slovenija tega že doslej ni naredila. Jaz lahko povem, da se zadnja tri leta trudimo, da je materija zapletena, usklajevanje med resorji traja dolgo časa, lahko povem, da del tega v praksi funkcionira v obliki izplačevanja 13. plače, kar je nek specifičen način udeležbe zaposlenih pri dobičku. Sem pa izjemno presenečen nad tem, kako se je ta socialni čut naenkrat prebudil prej ga pa nikjer ni bilo, ko je LDS imela sama dovolj glasov, da ta zakon praktično sprejme. Vlada je vesela vseh predlogov. Vlada je vesela vseh predlogov, ki so konstruktivni in ki omogočajo, da pridemo do rešitve. Medsebojno obtoževanje, zakaj zakona še vedno ni, če sem bil pa 10 let na oblasti v teh 15-ih letih življenja samostojne države, ne bo privedlo nikamor. Z SD-jem smo v Partnerstvu za razvoj, vrata so odprta za te predloge, nekaj od tega je zagotovo možno upoštevati in predlagam, da te sile združimo. Kar se tiče davčnih spodbud, bom ponovil. Predvidevajo se davčne spodbude tako za delavcev, kot za delodajalce, v obliki zakona oziroma v obliki ureditve dohodnine in dobička na dohodek pravnih oseb. Prav tako se proučuje možnosti v zvezi s plačevanjem socialnih prispevkov. Ko bo pač zakon pred nami, bomo videli ali je to dejansko tisto, kar je v tem trenutku koristno in realno za Slovenijo. Kar se tiče napovedanih delavskih protestov. Do takšnih protestov prihaja tudi v bistveno bogatejših državah, gre pač za to, da se išče ravnotežje med delom in kapitalom. Sam imam sestanek s predstavniki teh sindikatov, ki ste jih omenjali v sredo. Videli bomo, koliko lahko Vlada tej situaciji tukaj pomaga. Sindikati so sami dejali, da demonstracije ne bodo proti Vladi, ampak proti delodajalcem, kjer potekajo določena pogajanja o plačni politiki. V sredo je prav tako seja ekonomsko-socialnega sveta, kjer bomo govorili o tem, koliko lahko Vlada pomaga. Vlada neposredno, ko gre za privatni sektor, v tem odnosu, razen s splošno regulativo, pač ne sodeluje. Sem pa vesel, da je zdaj veliko takšnih, ki jih zanimajo delavske plače, demonstracije in vse ostalo, še posebej v tem predvolilnem času. Ko so razna zborovanja, tam kakšnih delavcev ni videti, ko se razne stranke ustanavljajo, je pa v redu, da potem ta socialni čut naenkrat zraste.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Lahovnik.
Hvala lepa. Jaz sem to vprašanje postavil, ker trdno verjamem, da bi se lahko, če bi Vlada predstavila zakon o udeležbi zaposlenih pri dobičku vključno z davčnimi olajšavami, tem demonstracijam tudi izognili. Če so na eni strani izjave, ki so skrajno provokativne do vseh zaposlenih, da ne rečem do vseh državljanov in prilivajo olje na ogenj, ko govorimo o socialnem miru, potem se mi zdi to nesprejemljivo. Bistveno bolje bi se mi zdelo, če bi predstavili ta zakon in na ta način, sem prepričan, da bi se lahko pogovarjali tudi o tem kakšen dvig plač je potreben. In dejstvo je, da bi to delovalo v korist vseh. In ni res, da vsi ekonomisti pravijo, da to ne vpliva na inflacijo. Prav ekonomisti ugotavljamo ali pa mnogi ugotavljajo, da bi v sedanjih inflacijskih razmerah lahko zelo visoka rast plač vprašljivo vplivala tudi na konkurenčnost gospodarstva in bi to lahko vodilo v črn portugalski scenarij. Zato se mi zdi, kot eden možnih korakov iz te krize v kateri smo se znašli - in upam, da ob teh demonstracijah, ki so pred nami, ne bo kdo rekel, da je v tej državi vse v redu - je pravi korak ta, da Vlada vendarle predstavi ta zakon o udeležbi zaposlenih pri dobičku vključno z davčnimi olajšavami, ki so za to potrebne. Mi vseskozi poslušamo različne argumente stroke, češ, če bo prišlo do rasti plač bo to še dodatno prililo olja na inflacijski ogenj, ampak jasno je, da sindikati in zaposleni ne razumejo zakaj bi bili ravno oni tisti, ki si morajo zategniti pas ob tej visoki gospodarski rasti in ob teh visokih dobičkih, ki so jih deležni lastniki kapitala. Zato dejansko menim, da je sedaj pa res zadnji čas, da se prestavi ta zakon ne nazadnje tudi argument, da se mogoče te demonstracije preprečijo. Če bi se Vlada manj ukvarjala s partnerstvom in več delala v smeri priprave teh zakonov bi bili mogoče tudi rezultati boljši in jaz potem teh vprašanje ne bi postavljal.
Hvala. Izvolite, gospod predsednik.
O tem vprašanju smo v zadnjih dveh letih s socialnimi partnerji razpravljali večkrat, tudi sam osebno na nekih sestankih, torej s predstavniki teh sindikatov in v neki točki se z vami strinjam, v kolikor bi prišlo do dogovora, vendar je to odvisno od socialnih partnerjev, da ustrezna regulativa, ko gre za udeležbo zaposlenih pri dobičku, stopi v veljavo in da se s tem zmanjša pritisk na povečanje plač, da ni plus, ampak je ali ali, se pravi alternativa, potem ima to lahko pozitivne učinke na inflacijo. V kolikor se pa zahteve, ko gre za rast plač ne znižajo in se temu doda še udeležbo pri dobičku, potem pa to pospeši inflacijo, tako da predlagam, da vsaj poskušamo pri tistih socialnih partnerjih, kjer imamo več vpliva, dejansko vplivati na to, da bo prišlo do nekega kompromisa v tej smeri. Od tega bomo imeli potem zagotovo vsi koristi, tudi ko gre za ta pritisk na dvig cen. Skratka, če je bilo vprašanje merjeno kot poziv v tej smeri, potem ste potrkali na odprta vrata. Ampak to ne pomeni, da to razpravo začenjamo zdaj. Ta dialog s socialnimi partnerji glede udeležbe zaposlenih pri dobičku vodi ta Vlada dve leti, odkar smo začeli usklajevati socialni sporazum za prihodnje obdobje. Ta je bil podpisan, določa neke splošne smernice, zdaj pa je stvar, da uskladimo konkretne rešitve. Vlada bo prišla s predlogom zakona, vendar pa potem čaka ključni del, uskladitev s socialnimi partnerji. Glede na to, da izhajamo iz načela prostovoljnosti, brez te uskladitve lahko dobimo mrtvo črko na papirju. In vsi, ki lahko prispevate k temu, da pridemo do konstruktivne rešitve, lepo vabljeni. Vlada bo te pomoči zelo vesela.
Hvala. Naslednji bo gospod Jožef Horvat, postavil bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani ministrici, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Državni zbor Republike Slovenije je 11. septembra letos - morda komu ni všeč prav ta datum - na predlog Vlade Republike Slovenije sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Ta je bil v Državnem svetu Republike Slovenije deležen številnih kritik. Državni svet je naposled zahteval, da se o Zakonu o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic razpiše naknadni zakonodajni referendum. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Zakaj je Vlada Republike Slovenije predlagala sprejetje omenjenega zakona z rešitvami, ki so naletele na takšen odpor Državnega sveta, ter katere cilje zasleduje ta zakon? Vemo, da se je lastninjenje Zavarovalnice Triglav pričelo v letu 2003, ko je bila izdelana tudi prva cenitev oziroma prvo poročilo o vrednotenju Zavarovalnice Triglav. V naši poslanski skupini ugotavljamo, da je privatizacija na Slovenskem pogosto potekala pod vplivom interesnih lobijev in pogosto na škodo države. V Poslanski skupini Nove Slovenije z zadovoljstvom spremljamo razplet lastninjenja Zavarovalnice Triglav v primeru pravnih oseb, saj je odločitev Upravnega sodišča dodatno potrdila pravilnost odločitve Ministrstva za finance, ki je že v letu 2005 opozorilo na nevarnost oškodovanja državnega premoženja. Zaradi cenitve, ki ni odražala dejanske vrednosti Zavarovalnice Triglav, bi lahko prišlo do okoriščanja posameznikov, državni proračun pa bi bil prikrajšan za okrog 50 milijonov evrov. Pravnim osebam, upravičenkam do odkupa delnic, so bili izdani sklepi o obnovi postopkov, na osnovi katerih so pravico do odkupa delnic lahko uresničile po novi, torej višji ceni. V čem je torej temeljna razlika med cilji, ki jih je Vlada želela zasledovati s predlaganim zakonom in razumevanjem Državnega sveta? V naši poslanski skupini namreč iskreno upamo, da pobuda za razpis referenduma ni še eden od poskusov zadrževanja dokončne privatizacije Zavarovalnice Triglav in da bodo državljanke in državljani odločili v korist prebivalcev Slovenije, to je podprli sprejetje zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Najprej naj rečem, da mi je žal, da je prišlo do te odločitve Državnega sveta, ker onemogoča neko rešitev, ki je, po mojem mnenju dobra. Nisem je pa jaz predlagal, niti pristojno ministrstvo, ampak je bil takšen zakon izglasovan na podlagi predloga DeSUSa koalicijskega partnerja v Vladi. Državni svet je dal najprej veto, potem pa zahtevo za referendum. Kar se veta tiče je na nek način presenetljiva ta visoka stopnja aktivnosti v tej smeri Državnega sveta, ki je v prejšnjem mandatu od leta 2000 do 2004 izglasoval veto devetkrat, v tem mandatu pa v treh letih že devetnajstkrat. Praktično ni zakona, ki bi bil pomemben, kjer ne naletimo na to oviro in v tem primeru je prišlo tudi do predloga oziroma do zahteve za naknadni zakonodajni referendum. Ta zahteva je legitimna. Državni svet ima po ustavi to pravico. Državni zbor je, povsem normalno, referendum razpisal, vendar so pa sedaj volivke in volivci pred dilemo, ki je zelo preprosta. Če se zakon potrdi, potem bo velik del premoženja Zavarovalnice Triglav šel v pokojninski sklad, Kapitalsko družbo pokojninskega in invalidskega zavarovanja, okrepil kapitalski del, kapitalsko podlago pokojninskega sklada in hkrati tudi razbremenil pritisk na plačevanje prispevkov, ki jih plačujemo vsi zaposleni, za pokojninsko varstvo. Zaradi te argumentacije je koalicija predlog DeSUS-a upoštevala, spremenila prvotni tekst zakona in ga poslala v parlament. Pred tem smo zakon usklajevali znotraj Partnerstva za razvoj. Največja opozicijska stranka je dejala, da bi bile nekatere rešitve lahko boljše, da pa jih trenutno nima. Zakona ni niti podprla, niti mu ni izrecno nasprotovala, ne vem, kako se je pač glasovalo. Boljše rešitve ni bilo. Zakon je bil sprejet. Je pa seveda potem svetnik te iste stranke vložil zahtevo za veto in potem za referendum, kar je pač zgodba o neki neverodostojnosti ali neverodostojnosti, ki se ni zgodila prvič. Ampak zdaj imamo enostavno dilemo, če je zakon potrjen, potem je v redu, če zakon pade potem ostane status quo, ker na referendumu nista dve pozitivni ali enakovredni rešitvi, ampak je to potrditveni referendum. Če bo zakon zavrnjen, ne bo nobene rešitve, niti tiste, ki si jo baje želijo predlagatelji, ker tega zakona ni. Da bi se razdelilo ta del premoženja zavarovancem, ki so imeli police leta 1990, je nemogoče, kar je ugotovila prejšnja Vlada. Ko smo bili v opoziciji smo bili sicer skeptični, to je treba odkrito priznati, ali to dejansko drži ali ne, ampak tudi v tem mandatu so strokovnjaki prišli do enakega zaključka, da je to tehnično praktično nemogoče izvesti. Poleg tega bodo imeli koristi posamezniki, bistveno manjše število posameznikov, mnogi so izgubili te police, nimajo dokumentov, evidence so nepopolne. Skratka, tega ni možno pravično narediti, bi bil to slučaj. Če pa gre to premoženje v pokojninski sklad, ima od tega korist praktično celotna populacija te države, kjer je naš skupni interes, da se kapitalska osnova pokojninskega zavarovanja krepi, da se s tem zmanjšuje pritisk na prispevke iz živega dela. Torej, če bo zakon potrjen bo v redu, če ne bo, ostanemo na stanju kakršno je, se pravi status quo, želene rešitve predlagateljev ni mogoče izvesti, pokojninski sklad ne bo okrepljen. Tako da, kar se tega tiče, je popolnoma jasno, kaj je v interesu upokojencev in zaposlenih.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala vam gospod predsednik Vlade za ta odgovor. Poglejte, začela se je širiti zavajajoča in lažna propaganda tudi s strani predlagateljev referenduma in poziv na referendum, kjer je pač treba glasovati proti uveljavitvi zakona, da naj bi tako upravičenci dobili od 1000 do 1300 evrov. Gospod predsednik Vlade, kako vi komentirate to sprevrženo referendumsko propagando? Hvala za vaš odgovor.
Hvala. Izvolite gospod predsednik.
Že obrazložitev zahteve za referendum je bila zavajajoča. O tem ni nobenega dvoma, ampak to je pač pravica tistega, ki to piše, ni pa to korektno in tudi takšna propaganda je nekorektna. Absolutno je nekorektna. Rešitev kakršno so predstavili kot idealno; predlagatelji zahtevajo in ta večina, ki je izglasovala v Državnem svetu, je absolutno krivična, ker bi to pomenilo, da samo tisti, ki je takrat slučajno ohranil to polico in teh je malo, lahko participira, drugi ne, pa tudi, če so bili zavarovanci te zavarovalnice. Na lepe oči nihče ne bo dobil deleža. In tudi za ta del je postopek kompliciran in bi veliko stal. Tako, da je z vidika pravičnosti, ki ga je potrebno zasledovati, ko gre za takšne rešitve, ki zadevajo skupno premoženje, izglasovana rešitev, ki je v zakonu bistveno boljša. Najmanj 10-krat več državljank in državljanov te države bo imelo koristi od rešitve, ki je v izglasovanem zakonu, ki se mu sedaj osporava, kot pa od rešitve, ki naj bi bila, če bo sprejeta, če bi predlagatelj referenduma predlagali svojo rešitev. Tudi če bi jo predlagali, če bi jo izglasovali itn., bi bila korist za 10% državljank in državljanov, za razliko od predlagane kapitalske okrepitve pokojninskega zavarovanja, ker je v našem skupnem interesu.
Hvala. S tem smo zaključili s postavljanjem poslanskih vprašanj predsedniku Vlade. Nadaljujemo s postavitvijo vprašanj ministricam in ministrom. Na 30. seji Državnega zbora sta poslanka Darja Lavtižar Bebler in poslanec Aurelio Juri postavila poslanski vprašanji ministru za zunanje zadeve dr. Dimitriju Ruplu. Na 31. seji so poslanka Breda Pečan in poslanci Miran Potrč, Dušan Kumer in Samo Bevk postavili poslanska vprašanja Ministrici za delo, družino in socialne zadeve gospe Marjeti Cotman, ministru za javno upravo dr. Gregorju Virantu in ministru za notranje zadeve gospodu Dragutinu Mateju. Ker ministrica in ministri na sejah niso bili prisotni, so poslanke in poslanci zahtevali ustni odgovor na naslednji seji zbora. Zato dajem besedo ministrici in ministrom, da odgovorijo na vprašanja. Najprej bo minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel odgovoril na vprašanje gospoda Aurelia Jurija o stališču ministrstva o postavitvi protiraketnega ščita. Gospod minister izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Najprej bi rad rekel, da po mojem prepričanju Slovenija ne želi, da bi razprave o raketnem ščitu prinašale delitev med članicami Evropske unije ali članicami Nato. Ocenjujemo, da je v razmišljanju o raketnem ščitu potrebno iskati načine za povezavo, za integracijo tega ščita v evroatlantsko obrambno varnostno strukturo. In si tudi prizadevamo, da bi takšno rešitev našli v okviru ustanov, katerih članice so države članice Nata oziroma Evropske unije. Slovenija, Vlada, naše ministrstvo se zavzemamo za odkrito in poglobljeno politično razpravo o raketnem ščitu v okviru Severnoatlantskega sveta in za strokovno razpravo v okviru pristojnih Natovih delovnih teles. Strokovna razprava v okviru Nata naj zlasti razišče možne stične točke med ameriško pobudo in strukturo, ki se v angleščini imenuje "Theatre Missile Defence", se pravi, obramba na bojišču pred raketami kratkega in srednjega dosega, to razvija Nato. Obrambni ministri so na svojem uradnem zasedanju 14. in 15. junija 2007 v Bruslju določili februar 2008 kot datum za končanje razprave in za pripravo celovitega poročila vseh ustreznih odborov glede potreb, skupnega interesa in zmožnosti za morebiten prihodnji sistem raketne obrambe Nata. Razprave bi po našem mnenju morale upoštevati tudi vso realnost odnosov z Rusko federacijo. Zato je nujno potreben neposreden in odkrit dialog o raketnem ščitu z Rusko federacijo. Primeren forum za to razpravo je seveda Svet-Nato-Rusija, kjer razprava že poteka. V Sloveniji menimo, da bi morala biti glavna vodila v razpravi o protiraketni obrambi, prvič, konstruktiven dialog, drugič, medsebojno razumevanje in seveda transparentnost. Skrb za varnost je neodtujljiva pravica vsake posamezne države. Država na podlagi ocene ogroženosti poskrbi za izbor take oblike varovanja, ki bo njene prebivalce in njeno ozemlje ustrezno zavarovala. Predlog za postavitev raketnega ščita na Češkem in Poljskem je v prvi vrsti stvar odločitve teh dveh držav in njunega bilateralnega sodelovanja z Združenimi državami Amerike. To je moj odgovor poslancu Juriju.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Juri.
Hvala, gospod predsednik. Gospod minister, zahvaljujem se za odgovor, ki me seveda ne zadovoljuje, kajti ne zaznavam nobenega poguma Slovenije, da bi se vendarle postavila na stran tistih - doslej je bilo malo takih glasov, pa vendar na Nizozemskem so se slišali -, ki nasprotujejo temu projektu zavoljo tega, ker je že dokazano, da povzroča zaostrovanje v odnosih z Rusko federacijo in sproža neko novo obdobje oboroževalnega tekmovanja. Mislim, da je, zlasti postavitev na evropskih tleh, ne glede na to, da gre za dvostranski odnos dveh članic Evropske unije z ZDA, politika, ki je Evropska unija ne bi smela dovoliti. Ampak upal sem, da bo Slovenija tudi ob tem, da bo čez par mesecev predsedovala Evropski uniji, vendarle zbrala toliko poguma in se postavila v bran stališču, da si novih oboroževalnih tekem, novih obdobij jedrskega oboroževanja v Evropi ne želimo. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Jaz mislim, da imamo takšnega poguma, da pač nekaj rečemo o tem raketnem ščitu tu v parlamentu dovolj vsi in ne verjamem, da je potrebno takšen pogum preizkušati. Gre pa za drugo stvar, ki je pomembnejša. Gre za to, da dejansko ne bi, kot sem na začetku tega svojega odgovora povedal, da ne bi delili članic EU in Nata med seboj, da se ne bi začel spor med nami. Zaenkrat je med članicami EU, med članicami Nata soglasje o tem kako ravnati v tem primeru, kako se sporazumevati, kako voditi dialoge in tako naprej. Če je kaj, da tako rečem, uspeh nedavno sklenjenega vrha EU oziroma medvladne konference je to predlog reformne pogodbe. Reformna pogodba uveljavlja, recimo temu, skupno zunanjo in varnostno politiko in jaz mislim, da bi Slovenija, še posebej, glede na to, da bo predsedovala EU v kratkem, da bi narobe ravnala, če bi spravila ta koncept v težave. Hvala lepa.
Hvala. Minister za zunanje zadeve gospod Rupel, bo odgovoril tudi na vprašanje poslanke gospe Darje Lavtižar Bebler v zvezi z neizpolnjevanjem 7. člena avstrijske državne pogodbe. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! V zvezi z ustnim vprašanjem gospe Beblerjeve na temo reševanja vprašanja dvojezičnih krajevnih napisov na avstrijskem Koroškem smo veliko govorili. In se opravičujem v naprej, če bom nekatere stvari ponavljal. Pojasnil bi naslednje. Mi obžalujemo in smo razočarani, da tudi ta nedavni najnovejši, poskus avstrijskih zveznih oblasti pri iskanju ureditve vprašanja dvojezičnih napisov na avstrijskem Koroškem ni prinesel želenih rezultatov oziroma da ni bila izpolnjena zaveza iz koalicijske pogodbe avstrijskih strankarskih partnerk. Rešitev naj bi bila sprejeta do poletja 2007. Vlada Republike Slovenije zelo pozorno in intenzivno spremlja problematiko. Mi vseskozi dosledno zagovarjamo implementacijo pravic slovenske manjšine, ki izhajajo iz 7. člena avstrijske državne pogodbe in odločitev avstrijskega ustavnega sodišča in podpiramo slovensko manjšino pri prizadevanjih za uresničevanje njenih pravic. V tem kontekstu poteka tudi intenziven dialog z avstrijskimi sogovorniki na več ravneh, tudi na najvišji ravni. In tu je tudi nek problem. Naj najprej rečem, da zelo cenimo prizadevanja kanclerja dr. Gusenbauerja za rešitev vprašanja in njegovo občutljivost, ki jo je izkazal v zvezi s to problematiko. Hkrati izražamo pričakovanje, da bo avstrijska zvezna vlada nadaljevala z napori za dosego rešitve glede dvojezičnih krajevnih napisov na avstrijskem Koroškem in s tem za uresničitev vseh pravic slovenske manjšine v Avstriji. Prav tako pozdravljamo visoko stopnjo enotnosti, ki so jo predstavniki slovenske manjšine izkazali v aktualnih prizadevanjih za ureditev vprašanja in s tem pomembno prispevali h konstruktivnemu iskanju rešitve. Toda vse zadeve, vsa orodja niso v rokah niti ne zveznih oblasti v Avstriji niti niso v rokah, daleč od tega, slovenske Vlade. Glede na to, kar sem povedal bi želel zanikati trditev v poslanskem vprašanju gospe Beblerjeve, da različne organizacije koroških Slovencev niso bile deležne podpore s strani Ministrstva za zunanje zadeve Republike Slovenije. To je seveda nesmiselna trditev. Kot doslej, si bo ministrstvo še naprej prizadevalo delovati v korist vseh Slovencev. Ob tej priložnosti naj spomnim, da naloge, ki zadevajo slovensko manjšino v sosednjih državah sicer opravlja Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. Gre za dve stvari in o tem se pogosto pogovarjamo in tudi pogosto ne strinjamo. Gre za pravice manjšine, po eni strani, gre za lokalno politiko, gre za problem lokalne politike na avstrijskem Koroškem, na drugi strani pa gre seveda za politiko dobrososedskih odnosov med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo in zato je predvsem naše ministrstvo pristojno in za to, lahko rečem, je pristojna slovenska zunanja politika, predvsem. Slovenija bo, če skrajšam in če sklenem, tudi v prihodnje redno spremljala problematiko dvojezičnih krajevnih napisov na avstrijskem Koroškem, vodila bo dialog z avstrijsko stranjo in bo podpirala prizadevanja slovenske manjšine za zagotovitev uresničevanja vseh njenih pravic. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Hvala lepa tudi gospodu ministru za odgovor, pri čemer bi želela poudariti samo to, da trditev s katero se gospod minister ne strinja, ni moja trditev, kot je bilo rečeno, ampak je to trditev, ki je bila izražena s strani predstavnikov slovenske manjšine konec junija tega leta. Jaz se seveda zavedam, da je vprašanje dvojezičnih krajevnih napisov in 7. člena avstrijske državne pogodbe ter odločb Ustavnega sodišča Republike Avstrije težka tematika in da bo vsaka vlada, najbrž že, če v Avstriji ne bo naletela na večje odobravanje, imela probleme s tem. Vendar pa je žalostno to, da predstavniki slovenskih organizacij v Avstriji vedno poudarjajo, da pri teh stvareh niso naleteli na zadostno podporo s strani Republike Slovenije. To so nenazadnje izrazili tudi ob nedavnem obisku predsednika parlamentarne skupščine Sveta Evrope v Sloveniji in tudi takrat je gospod van den Linden izrazil pravzaprav začudenje nad tem, kako to, da Avstrija ne izraža večje naklonjenosti, med drugim tudi evropski konvenciji o zaščiti narodnih manjšin, ki je bila sprejeta in potem ratificirana tudi s strani Avstrije, sprejeta v svetu Evrope, ratificirana pa v Avstriji. Tako, da smo spet prišli v neko situacijo, ko se predstavniki slovenskih organizacij obračajo na mednarodno skupnost in opozarjajo na te probleme, ne pa, da bi na nek način spodbudili večjo aktivnost na naši strani, kajti ves čas so poudarjali, da bi pričakovali od Slovenije, da bo na bilateralni ravni storila več za postopno urejanje teh vprašanj. Tako da, to kar očitate, da je moja trditev, ni moja trditev, pač pa je trditev predstavnikov slovenskih organizacij na avstrijskem Koroškem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana poslanka, kolegice, kolegi! Težko pritrdim temu, kar je bilo pravkar rečeno, kajti moja informacija je, da je ravno v tem trenutku, da je v času o katerem govorimo, prišlo do enotnosti in do soglasnega obravnavanja problematike dvojezičnih napisov znotraj slovenske manjšine. Slovenska manjšina se je poenotila in imamo opraviti s procesi integracije slovenske manjšine, imamo opraviti s procesi združevanja sil znotraj slovenske manjšine, imamo opraviti s procesi združevanja sil med Slovenci sploh, imamo opraviti danes z nekim velikanskim pozitivnim zgodovinskim procesom združevanja Slovencev in medsebojne podpore, solidarnosti itn. Verjamem, da ta proces združevanja Slovencev marsikomu ni všeč, ki bi rad nadaljeval z delitvami med Slovenci. In tako moram reči, da politika, ki prinaša sodelovanje in združevanje Slovencev, ne more biti slaba. Posledice oziroma dosežki takšne politike so vidni tudi v tem, da se na Koroškem vedno več ljudi vpisuje v dvojezične šole, da je slovenščina, in da je Slovenija celo na Koroškem, kjer razmere niso enostavne, da je slovenščina in da je Slovenija uspeh. Uspeh je navsezadnje tudi to, da sta se sporazumeli dve organizaciji, ki sta si bili v laseh, da tako rečem, celotno zgodovino v prejšnjem stoletju, in da je prišlo do sodelovanja med predstavniki slovenskih skupnosti oziroma eno od slovenskih organizacij in neko nemško organizacijo oziroma nemškimi voditelji na avstrijskem Koroškem. Hočem reči, da se dogaja nekaj novega in nekaj pozitivnega, in da tisti, ki tega ne vidijo, pravzaprav ne vidijo bistva. Jaz po drugi strani priznavam, da so problemi težavni, da niso rešeni, da je problem dvojezičnih napisov in dojezične kulture na Koroškem nek unikum, pravzaprav neka nespodobna značilnost tistega prostora in vam obljubljam oziroma izjavljam, da se bosta naše ministrstvo in Vlada, v kateri delam, še naprej trudila, da se ti problemi rešijo. Hvala lepa.
Hvala. Sedaj bo minister za javno upravo dr. Gregor Virant odgovoril na vprašanje gospoda Mirana Potrča v zvezi s kriteriji pri imenovanju načelnikov upravnih enot. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Ključno zame pri vseh kadrovskih odločitvah na področju upravnih enot je to, da upravne enote zagotovijo dober, kvaliteten servis za državljane in za podjetja. Upravne enote morajo funkcionirati prijazno do svojih strank. Mislim, da so v zadnjih letih dokazale, da se izboljšujejo, da je standard storitev vse boljši. To se bo dalo dokazati tudi s podatki o zadovoljstvu strank in to je tisto, kar je pri vsej tej zadevi bistveno. Konec junija letošnjega leta je potekel prvi mandat veliki večini načelnikov upravnih enot, skupaj 49. 9 je takih, ki jim je mandat potekel vmes in so bili imenovani novi in se jim torej ni iztekel konec junija letos, kot vsem ostalim. In zakon mi je dal dve možnosti. Prva možnost je bila, da sem sedanjim obstoječim načelnikom podaljšal mandat in načelnicam. Druga možnost je bila, da sem sprožil javni razpis. Odločil sem se, da v 18 primerih podaljšam mandate sedanjim oziroma obstoječim načelnicam in načelnikom. Tisto, kar me je pri izbiri vodilo so bile predvsem ocene kvalitete delovanja teh upravnih enot, sestavljene iz ocene zadovoljstvo strank, iz ocene zadovoljstva zaposlenih, iz produktivnosti, torej iz učinkovitosti, števila rešenih zadev in tako naprej in na tej podlagi sem se pač odločal. Seveda sem temu kriteriju dodal tudi svoje osebno poznavanje teh načelnic in načelnikov. Jaz jih štejem za svojo ekipo. Poznam jih vse do zadnjega, osebno, veliko smo skupaj delali in zato sem upošteval tudi svoje videnje njihovega sodelovanja v projektih na državni ravni, sodelovanja z Ministrstvom za javno upravo, koncept razmišljanja, ali je nebirokratski in fleksibilen in usmerjen k uporabniku kot si jaz to želim in kot si želijo tudi stranke upravnih enot ali ne. Lahko rečete, da je v tem tudi kaj subjektivnega. Najbrž je tudi kaj subjektivnega, ampak kot minister za javno upravo sem tudi odgovoren za njihovo delovanje in tudi ta odgovornost je subjektivna. Mogoče samo malo statistike. 49 je torej mandat potekel. V 18 primerih sem se odločil za podaljšanje mandata, v 31 primerih smo šli v nove javne razpise, na katere smo povabili tudi sedanje oziroma tiste, ki so bili tedaj na tem mestu načelnic oziroma načelnikov in jim dali enako možnost kot vsem drugim kandidatom. Torej, če se ne pojavi boljši ali boljša, potem imajo vse možnosti, da na tem svojem mestu ostanejo in že v prvem krogu javnih razpisov je bilo tako ponovno imenovanih še 11 starih, če lahko tako rečem, načelnic in načelnikov. Skupaj torej 29. Od 49 jih je sedaj še 29 obdržalo svoj načelniški mandat. No, v 11-ih primerih se po upravnem razpisu nisem odločil za nobenega kandidata, ker so pač naši standardi visoki, ker si stranke upravnih enot take standarde zaslužijo, me v 11-ih primerih nobeden od kandidatov, ki mi jih je komisija Uradniškega sveta predlaga, pač ni prepričal in sem se odločil za ponovitev. Ali je bila s tem storjena kakšna škoda tistim upravnim enotam, kjer se je to zgodilo? Ni bila, kajti načelniki ali načelnice tam še vedno opravljajo svoje delo, pač s statusom vršilca dolžnosti, vendar s polnimi pooblastili in tu ni nobenega problema. Zakon, ki mi je dopustil to možnost - ali podaljšati mandat ali pa iti v javni razpis je bil sprejet leta 2003, to je bil predlog prejšnje vlade, sprejet v Državnem zboru z veliko večino, in ta zakon odločitev prepušča ministru. Kaj pričakujem od kandidatk in kandidatov za načelnika ali načelnico upravne enote? Poleg, seveda, strokovne usposobljenosti, ki jo preverjajo posebne razpisne komisije, pričakujem predvsem: nebirokratski odnos, fleksibilen odnos in to, da se zavedajo, da je nova filozofija javne uprave v tem, da mora uprava delovati, kot kvaliteten servis za državljane in za podjetja. Zagotavljam pa, da pri imenovanju v nobenem primeru nisem uporabljal nobenih političnih kriterijev.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora, gospod Potrč? Izvolite.
Hvala lepa. Gospodu ministru, glede njegove izjave, da je deloval v skladu z zakonom, soglašam in nisem trdil nikoli nič drugega. Da je pri svojem odločanju upošteval zgolj strokovne in nikoli politične kriterije - lahko verjamem ali pa ne, ker seveda dokaza za to nimam, gospod minister pa tudi ne. Kar zadeva nezadovoljstvo ali pa vprašanje, ki sem ga postavil, je pa v tem, da je bilo sprejeti zakon možno uresničevati na način po katerem bi razen ministra in njegovega poznavanja dela in njegovega poštenja in njegovega odnosa do kadrov, prišlo do tega, da bi bil ta kriterij kvalitetne ocene širši in da bi bil vanj vključen Uradniški svet. Meni bi se zdelo to drugo bolj utemeljeno, ker imamo primere v katerih niso bili izbrani posamezniki, ki so izpolnjevali vse kriterije, ki so bili celo edini prijavljeni na razpisano mesto, ki so dobili tudi visoke ocene dosedanjega dela, pa niso bili izbrani. Lahko utemeljeno, vendar ta utemeljenost ali ne ostaja zgolj na zaupanju gospodu ministru in pri tem so se tudi med posamezniki pojavljala vprašanja ali je možno to zaupanje gojiti brezmejno in verjeti, da gre res za skrajno korektno in pošteno izbiranje. Moram reči, posebej da sem se sam odločil, da na podlagi opozoril nekaterih načelnikov to vprašanje postavim zato, ker je v upravi precej razmišljanj, da se želi politizirati in da od velikih besed o strokovnosti in poštenosti, kot edinem kriteriju, ne ostaja vedno največ. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. No tu lahko še enkrat z vso odgovornostjo zagotovim, da pri izbiri načelnic in načelnikov upravnih enot ni bil v nobenem primeru uporabljen noben politični kriterij. Zdaj to dokazovati je res težko. Lahko bi šli pogledat, če bi ti ljudje na to pristali, lahko bi jih povprašali po njihovi strankarski pripadnosti in videli bi, da ne pripadajo političnim strankam sedanje koalicije. Ustno izročilo pravi, da je bilo leta 1994 drugače. Ko se je izbirala prva načelniška ekipa, pravi ustno izročilo, da so se te pozicije razdelile med tedanje koalicijske stranke. O tem se veliko govori, je pa res, da tudi za to nimam dokaza. In če bi res kadrovali politično, bi to strukturo preprosto zamenjali. Vendar še enkrat poudarjam, obdržali smo pretežni del te ekipe in mnogi, ki so še na razpisih, bodo tudi še ostali, od sedanjih načelnic in načelnikov upravne enote. In mislim, da bo tudi po tej menjavi ali pa po zaključku tega postopka še vedno večina načelnic in načelnikov tako, politično vrednostno usmerjenih bolj v smer strank prejšnje vladajoče koalicije kot te, ampak mene to prav nič ne moti. Zaradi tega, še enkrat poudarjam, je edino, kar je bistveno zame, to, da delujejo kvalitetno za stranke. In mislim, da tudi državljank in državljanov toliko ne zanima, kdo po imenu in priimku bo načelnik upravne enote v tej ali oni sredini, ampak jih zanimajo predvsem rezultati delovanja upravnih enot. Je pa dejstvo, da nihče ni večen, in če je kdo iz te ekipe mislil, da je večen, da je to pozicija, ki je zagotovljena tako rekoč dosmrtno, se je pač zmotil, tega ni. Leta 2003 smo se skupaj odločili, da gredo te pozicije na mandat, da so petletne, in nihče se ne more oklepati tega položaja, kot da bi mu bil zagotovljen do upokojitve ali pa še dlje. Drugače pa jaz veliko raje, kot odgovarjam na taka vprašanja, govorim o tem, da imajo upravne enote izjemno visoko oceno zadovoljstva strank za svoje delo; da po novem delajo tudi vsako prvo soboto v mesecu in da se je to prijelo; da nobene stranke ne pošljejo več po izpiske, potrdila in druga dokazila iz uradnih evidenc, ampak si te podatke pridobijo sami; da so uslužbenke in uslužbenci v veliki večini prijazni na upravnih enotah in jih resnično moram pohvaliti, da razmišljajo nebirokratsko ter da so bile [[opozorilni znak za konec]] vgrajene številne poenostavitve postopkov. Od tega, da se, recimo, obvešča državljane pred iztekom osebne izkaznice, potnega lista in tako naprej, pa do tega, da se danes lahko dva mladoporočenca poročita tudi izven uradnih prostorov [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod minister bo sedaj odgovoril na poslansko vprašanje gospoda Dušana Kumra v zvezi z razlikami v ceni odkupljenih zemljišč. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Torej, vprašanje se nanaša na odkupno ceno za zemljišča na območju mednarodnega mejnega prehoda Babno Polje. Gospod poslanec me sprašuje, ali je cena nekaj več kot 12 tisoč evrov za več kot tisoč kvadratnih metrov kmetijske površine tik ob stanovanjski hiši primerna odškodnina. Naj najprej pojasnim temeljni princip pri odkupovanju oziroma pridobivanju zemljišč za potrebe izgradnje mejnih prehodov. V principu se lastnikom najprej ponudi odkup, torej ponudi se v podpis kupoprodajna pogodba za ta zemljišča. V tej pogodbi je cena določena na podlagi uradne cenitve. To cenitev opravi bodisi zapriseženi sodni cenilec ali pa cenilec nepremičnin s certifikatom Agencije za pospeševanje prestrukturiranja gospodarstva. Torej, gre za uradno cenitev, ki jo izdela strokovnjak. Temeljni princip je, da se za ta zemljišča plača poštena tržna cena. Torej, da se lastniku plača pravična odmena za tisto, kar izgubi, da pa se hkrati nikomur ne omogoči, da bi zaradi teh infrastrukturnih projektov obogatel. Torej, tu sta dve skrajnosti; na eni strani, da bi nekdo dobil premalo za tisto, kar je izgubil, na drugi strani pa tudi, da bi država plačala preveč, več kot je neka parcela realno tržno vredna, zato temelji ponujena cena na uradni cenitvi, torej na cenitvi strokovnjaka, ki ima tudi ustrezno licenco oziroma ustrezen status. Pri tem moram posebej poudariti, da se upošteva princip, da se nepremičnina vrednoti glede na pravno stanje pred projektom oziroma pred spremembo namembnosti, pred uveljavitvijo prostorskega akta, ki je podlaga za pridobitev zemljišča. Namreč, najpogosteje gre za to, da ob projektiranju, ob načrtovanju infrastrukturnih objektov kmetijska zemljišča spremenijo svoj status v stavbna zemljišča in se ponudi cena ne za stavbno zemljišče, ampak za kmetijsko, ker lastnik ni prav nič zaslužen za to, da je ta parcela postala stavbno zemljišče, in bi plačali preveč, če bi jo plačevali kot stavbno zemljišče, zato se v takšnem primeru odkupuje kot kmetijsko zemljišče. In tudi v primeru Babnega Polja je bilo storjeno tako; torej, pripravljene so bile uradne cenitve, na tej podlagi se je lastnikom predlagala pogodba, odkup teh zemljišč in v številnih primerih so lastniki pristali na podpis kupoprodajne pogodbe, tam, kjer pa niso pristali, pa ima država na voljo inštrument, ki se mu reče razlastitev in tudi v razlastitvi se vrednoti nepremičnina, ki se razlašča, po tržni ceni. No, največkrat cenilci uporabljajo metodo primerljivih prodaj, to se pravi, za koliko se prodajajo primerljiva zemljišča na tisti lokaciji oziroma okolici tiste lokacije, in po tej plati je jasno, da cena zemljišča na območju Babnega Polja ne more biti primerljiva s ceno zemljišča v Ljubljani, ne za državo ne za kogarkoli drugega. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Se vam na nek način zahvaljujem za ta sicer precej splošen, na momente pa konkreten odgovor. Po vsej verjetnosti pa niste seznanjeni s samimi zadevami, ki se dogajajo. Niste mi odgovorili na eno od temeljnih vprašanj, o katerem je danes bilo tudi na začetku veliko govora, in sicer ali se vam zdi, da je ta cena za ohišnico več kot 1000 kvadratnih metrov primerna in pravična, glede na to, da smo vsi enaki pred zakonom. Ta vaša obrazložitev, da Vlada nima neposrednega in se zgovarjate na cenilce, sodno zaprisežene, in tako dalje, je le večni izgovor, ki ga velikokrat slišimo v tej dvorani. To samo potrjuje, da je Vlada in tudi v tem primeru vaše ministrstvo vzpostavilo nek sistem stalne neodgovornosti, najprej se napiše zakon, ustanovi se družba ali najame storitev, ki je vladna, pod vladno kontrolo, ingerenco, potem se imenuje nadzorni odbor, člani čez noč postanejo strokovnjaki in potem več te odgovornosti ni, ampak se izgovarjamo na strokovnjake. Skratka, v tem konkretnem primeru je vaša stroka na ministrstvu pripravila za podpis pogodbo, ki je za to zemljišče bila ocenjena na 800 evrov. Po pritožbi je bila opravljena cenitev, o kateri vi govorite, za 12 tisoč evrov. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Po ponovni pritožbi je bila korekcija na 14 tisoč evrov, kar je sprovociralo lastnika tega zemljišča, da je najel lastnega neodvisnega cenilca, ki je ocenil vrednost na 24 tisoč evrov. Torej, to je ta postopek. In jaz vam lahko vrnem, ker ste danes tudi govorili, samo z vašim citatom, ki ste ga dali za birokrate, slovenskega birokrata, tudi v tem primeru za vaše ministrstvo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]: "Birokrat ne razume, za kaj je plačan, birokrat ne loči med bistvenim in nebistvenim. Raje je del problema kot del rešitve." In to velja tudi v tem primeru. To je vaš citat.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Predlagam, da to debato o tem, kdo je birokrat in kaj je birokratsko razmišljanje, nadaljujeva, ko bova imela časa. Jaz sem se o tem pripravljen na dolgo in široko pogovarjati. V teh primerih, torej pridobivanja zemljišč, bodisi preko odkupa bodisi preko razlastitve, moji sodelavci rešujejo probleme in vedo, za kaj so plačani. Plačani so med drugim za to, da zemljišč, ki jih mi pridobivamo za gradnjo obmejnih prehodov, ne preplačamo, da se za ta zemljišča ne plača preveč davkoplačevalskega denarja, ker bi bili s tem davkoplačevalci oškodovani, nekdo bi bil pa obogaten. Jaz bom še enkrat poudaril, absolutno je merodajna za vrednost parcele cenilčeva ocena. Seveda cenilci niso nezmotljivi, včasih naredijo tudi napako, ki se od daleč vidi. V tem primeru zahtevamo ponovno cenitev. Ne jemljejo tega kot suho zlato, ampak pri cenitvi je vedno ključno vprašanje, koliko je vredno neko zemljišče, primerljivo, podobno zemljišče v bližini. To je tržna metoda, minili so časi administrativnega določanja cen zemljišč. Tega ni več. Koliko je vredna neka parcela, narekujeta ponudba in povpraševanje. Vredna je toliko, koliko lahko zanjo dobim na trgu. In te metode cenilci upoštevajo. Dopuščam pa, da v konkretnih primerih cenilci delajo napake. Absolutno! In če gre v konkretnih primerih za takšne napake, bi vas prosil, da postrežete s temi podatki, da poveste, kje konkretno je bila parcela ocenjena nižje kot pa, recimo, primerljiva zemljišča, ki se prodajajo preko oglasa, preko interneta ali kakorkoli v neposredni bližini, in se zavežem, da bom to preveril in da bomo zagotovili ustrezno cenitev. Načeloma se pa verjetno strinjate, da drugače kot preko strokovnjakov cenilcev parcel ne moremo ceniti. Je pa še nekaj, v končni konsekvenci, če pride do spora, o vrednosti odloča sodišče - nepravdno sodišče v nepravdnem razlastitvenem postopku.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Kumer? Izvolite.
Jaz bi vseeno predlagal, da v okviru poslovnika, ki velja, razpravlja Državni zbor o tem odgovoru, ker midva z ministrom sva imela diskusijo o teh cenilcih že na odboru, če se boste spomnili, pri odprodaji in kupovanju državnega premoženja. Jaz vam bom za ta konkretni primer posredoval dokumente. Še enkrat bi pa rad poudaril, da se mi zdi kakorkoli po vseh elementih, kjer je cenitev, kjer je zapisano, da je opravljena cenitev z zapriseženim cenilcem. Ampak vas sprašujem, ali ni smešno, da recimo druga pogodba, ki ni za odkup zemljišča - že ta se mi zdi prenizka in bo veljala očitno tista, ki jo je prizadeti sam dal, ampak pogodba o ustanovitvi stvarne služnosti, kjer gre za drugo parcelo, in država za 440 kvadratnih metrov te služnostne pogodbe, lepo vas prosim, bo izplačala temu državljanu v Babnem Polju 239 evrov. Mislim, da to pa daleč od tega, da gre za neko enakost pred zakonom. Če boste za to isto stvar tudi na nezazidalnih parcelah v bližini Ljubljane, da se peljete do svoje hiše, tam kjer ste vi doma, ko so ravno tako trase delali ali pa kaj drugega, pa boste videli, da za 239 evrov tega definitivno nikjer ni. Ampak ker gre za Babno Polje, ker ima ta ista gospa, ki je starejša, pokrajine 300 evrov, se ji tudi 12 tisoč evrov zdi izredno veliko in pristane tudi na 800 evrov, da se odkupi. V Ljubljani seveda ljudje na to ne bodo pristali. Zato vas še enkrat sprašujem in zato bi rad imel to razpravo o tem, da nekako se potegne črta enakosti pred zakonom in neke pravičnosti. Ne more biti za isti kos zemlje v Ljubljani 15-krat dražja zadeva takrat, ko je v dialogu država z lastnikom tega - ne govorim na trgu drugih, ampak ne more država oceniti, da je v Ljubljani 15-krat dražje kot v enem Babnem Polju. Zame je to nepravičen odnos države do državljanov.
Hvala. O predlogu gospoda Kumarja, da bo Državni zbor na naslednji seji obravnaval odgovor ministra na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Sedaj bo ministrica za delo, družino in socialne zadeve, gospa Marjeta Cotman odgovorila na poslansko vprašanje gospe Brede Pečan v zvezi z zaposlovanjem tujcev. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa poslanka in ostali poslanci in poslanka! Zaposlovanje in delo tujcev v Republiki Sloveniji ureja, kot veste, zakon o zaposlovanju in delu tujcev, ki se je začel uporabljati 1. januarja 2001 in je bil dvakrat noveliran leta 2005 in v letošnjem letu. Zaposlovanje tujcev narašča in v letošnjem letu smo ravno tako izdali še več delovnih dovoljen, predvsem na področju gradbeništva, kovinostrugarjev, kovinske industrije in tudi avtoprevozništva. V zvezi z delovnimi dovoljenji in posebej še z delovnimi pogoji in s plačo lahko povem, da na zavodu za zaposlovanje preden izdajo delovno dovoljenje preverijo tudi pogodbo o zaposlitvi na podlagi zakona o delovnih razmerjih, ugotavljajo ali so vsi pogoji dani in tudi plača. Pravice iz delovnega razmerja in delovni pogoji so ne glede na državljanstvo za vse delavce enaki, izpolnjevanje le-teh pa nadzira inšpektorat za delo. Z letošnjo novelo zakona o zaposlovanju tujcev želimo predvsem izboljšati položaj glede zaposlovanja in prinaša ta zakon tudi novost, da tujci, ki se zaposlijo za poklicno izobrazbo in že dve leti prebivajo v Republiki Sloveniji, lahko pridobijo osebno delovno dovoljenje z veljavnostjo treh let in z osebnim delovnim dovoljenjem tako niso več odvisni od delodajalca niti ne rabi delodajalec zaprositi za novo delovno dovoljenje. Na podlagi tega postopka se bo skrajšalo tudi pridobivanje delovnih dovoljenj na zavodu za zaposlovanje za nekaj 1000 postopkov. V zvezi z registriranjem tujcev kot samostojnih podjetnikov posameznikov pa smo v zakonu zaostrili pogoje, tako da samostojni podjetnik, predno dobi dovoljenje, mora izkazati najemno pogodbo o najemu prostorov oziroma lastništvo in tudi višino sredstev, to je 10.000 evrov. Zato se nam je tudi v zadnjem letu znižalo število samostojnih podjetnikov. Glede vprašanja prijave inšpektorjev za delo menimo, da bi lahko odkrili še več postopkov, če bi delavci sami prijavljali kršitve postopkov oziroma tudi sami delodajalci, ki zaposlujejo tujo delovno silo, so v nekem neenakopravnem položaju zoper tiste delodajalce, ki kršijo delovnopravno zakonodajo napram tujim delavcem. Zakon določa visoke denarne kazni za kršitve, poleg tega pa tudi prepoved novega zaposlovanja v primeru pravnomočne kazni, in sicer glede na težo prekrška prepoveduje novo zaposlitev od enega do treh let. V letu 2006 je inšpektorat za delo v segmentu zaposlovanje in delu tujcev ugotovil skupaj 488 kršitev, od tega 403 kršitve zakona o zaposlovanju in delu tujcev, 82 kršitev zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, eno kršitev delovnih razmerij, ki se nanaša na zagotavljanje pravice napotenih delavcev in dve kršitvi pravilnika, ki ureja prijavo zaposlitve ali izvajanje storitev EU državljanov. Inšpektorji so v prekrškovnem postopku na podlagi ugotovljenih kršitev zakona o zaposlovanju in delu tujcev izdali 204 odločbe o prekršku, 182 plačilnih nalogov, iz statističnih podatkov za prvo polletje 2007 pa izhaja, da so inšpektorji ugotovili skupaj 262 kršitev, od tega 220 kršitev zakona o zaposlovanju in delu tujcev in 38 kršitev zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Nadzor nad delom zaposlovanja tujcev se vodi, kot sem že rekla, preko inšpektorata za delo v sodelovanju z Dursom, s policijo in tudi s tržnim inšpektoratom in prometnim inšpektoratom, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ker sprašujete, ali medresorsko sodelujeta ministrstva pri inšpekcijskem pregledu, pri pripravi predpisov in tudi pri skupni akcij inšpekcijskih pregledov. Večje sodelovanje [[....]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala, gospa ministrica. Gospa Pečanova, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala, gospa ministrica, za res izčrpen odgovor. Moram povedati, da tudi to, kar ste nameravali o sodelovanju med posameznimi ministrstvi, je pravzaprav eden od razlogov, zakaj sem sploh to vprašanje postavila. Namreč, informacije, o katerih sem v sami obrazložitvi govorila, da so neuradne, so pa dokaj zanesljive, namreč, da ti delavci dobivajo 400 do 500 evrov plače, da imajo sicer brezplačno stanovanje, vendar je to stanovanje tako, da na 50 kvadratnih metrih spi tudi do 30 ljudi - jaz ne vem kako, mogoče spijo na izmeno - in da si ti ljudje morajo si hrano plačevati iz svoje neto plače. Tako se je že zgodilo, da se je skupina delavcev, ki je prišla na delo v Slovenijo iz Bosne in Hercegovine, po enem mesecu pobrala zaradi tega, ker niso mogli poslati niti 100 evrov svoji družini domov, zaradi tega, ker so ugotovili, da se jim ne izplača delati pri nas. Dejstvo je, da so življenjski pogoji - zato sem posebej vprašala, ali je tudi sodelovanje z Ministrstvom za okolje in prostor, tukaj sem mislila na stanovanjsko inšpekcijo, da bi odkrivali tudi take zlorabe. Namreč, dejstvo je, da se v Sloveniji in izven Slovenije dogaja, da ti ljudje, ki posredujejo delo tujcu, v bistvu uvajajo v EU in v Slovenijo skupaj z njo, lahko rečemo, neke vrste suženjsko delo. In zaradi tega menim, da bi morali sodelovanje med posameznimi resorji povečati, poostriti zaradi tega, da lahko tako zlorabljanje, izkoriščanje tuje delovne sile, ki na nek način pa predstavlja še istočasno tudi nelojalno konkurenco našim delavcem, ki ne dobijo dela, če lahko delodajalec dobi cenejšo [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Jaz sem hvaležna, da ste postavili to vprašanje, ker to vprašanje je zelo važno in s to problematiko se srečujejo različna ministrstva, ne samo naše ministrstvo. Zato je Vlada že v marcu sprejela sklep, da se pripravi celotna strategija migracijske politike pri nas in rok je do konca oktobra, da pripravimo z različnih resorjev ministrstva celotno problematiko, ki nastaja na tem področju. In vsekakor bomo upoštevali - ker medtem nisem videla Ministrstva za okolje, da se tudi ministrstvo za okolje glede stanovanjskih razmer vključi v to strategijo. Na področju Evropske unije je pa sploh to vprašanje zelo važno in do sedaj se je večinoma z njim ukvarjalo Minister za notranje zadeve v okviru EU. V začetku decembra pa je predvideno posebno zasedanje ministrov za notranje zadeve in ministrov za delo ravno na temo migracij in številne problematike, ki se tiče migracij, kajti tudi Evropa se srečuje z migracijo, predvsem z delovno migracijo, in zato so tudi v okviru EU v zakonodajnem predlogu na področju migracij predvidene tri direktive, ki bodo, jaz sem prepričana, tudi izboljšale položaj tujih delavcev ne samo pri nas, ampak tudi v tujini. To je predlog direktive o enotnem dovoljenju za prebivanje in delo v državi članici in o skupnih pravicah delavcev, državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici. Potem predlog direktive o visoko kvalificiranih delavcih in predlog direktive o sankcijah za delodajalce, ki zaposlujejo državljane tretjih držav, ki ilegalno prebivajo v državah članicah EU. Vse te direktive silijo nas, posamezna ministrstva, tako Ministrstvo za notranje zadeve, za delo, tudi Ministrstvo za gospodarstvo, Ministrstvo za pravosodje, da sodelujemo in ne nazadnje tudi Ministrstvo za okolje, da ugotovi, v kakšnih pogojih bivajo delavci, ki so pri nas na začasnem delu. Tako je vaš predlog dobrodošel in v tej strategiji, ki jo nameravamo pripraviti, bomo vključili tudi Ministrstvo za okolje, da zagotovimo primerne pogoje tem delavcem, kajti delavcev je vedno več in jih tudi potrebujemo. Hvala.
Hvala. Sedaj bo minister za notranje zadeve, gospod Dragutin Mate odgovoril na vprašanje gospoda Sama Bevka v zvezi z ureditvijo kampiranja. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanec! Opravičujem se, ker me zadnjič ni bilo zaradi obveznosti v zvezi z Evropsko unijo. Zakon o varnosti javnega reda in miru, ki smo ga sprejeli oziroma ste ga sprejeli v letu 2006, natančneje opisuje, kaj je to kampiranje in določa, kje je to dovoljeno. 18. člen natančno prepoveduje kampiranje na prostorih, na javnih mestih, kjer to ni posebej določeno in kjer ni s predpisi lokalne skupnosti ali kako drugače urejeno, da se kampiranje lahko izvaja. Hkrati pa je tudi prepovedano kampiranje na prostorih, ki so zasebna lastnina oziroma posestnik oziroma oseba, ki ima v zakupu nek prostor. Se pravi, če pride do takšnega kampiranja na tem prostoru, je predpisana globa v višini nekaj čez 80 evrov, hkrati pa je definirano tudi to, kaj je to kampiranje - za to se šteje: taborjenje, postavljanje šotorišč ali drugih objektov z namenom začasnega prebivanja. Glede parkiranja avtodomov na urejenih parkirnih prostorih, ki se tam zaustavijo zaradi začasne zaustavitve med potovanjem, recimo za nekaj ur - to ne pomeni kampiranja po tem zakonu in zato to tudi ni prekršek, ki bi se ga po zakonu o varnosti javnega reda in miru obravnavalo. Enako seveda tudi za avtomobile, se pravi avtodome velja na zasebnih zemljiščih, za to, da se ustavijo na zasebnem zemljišču in hočejo tam ostati dalj časa in kampirati, rabijo dovoljenje lastnika. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik, spoštovani zbor, drage kolegice in kolegi. Zahvaljujem se gospodu ministru za njegov odgovor, vendar večino teh stvari, ki so bile v odgovoru iznesene, te stvari namreč poznamo - kaj je kampiranje, kje se lahko kampira, kje ne. Gre predvsem za drugo stvar, namreč turizem, ki je povezan z razvojem te vrste turizma. Se pravi, z avtodomi skozi Slovenijo potuje zelo veliko tujcev, ustavijo se za več ali manj časa in to področje je dokaj neurejeno. Le v nekaj lokalnih skupnostih so urejeni tako imenovani oskrbni centri za te turiste z avtodomi. Tukaj mislim na to, namreč ne gre za klasične kampe, ampak gre za ureditev teh oskrbnih centrov, da se ustavijo, naredijo tisto, kar je potrebno v času [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tistega postanka in da potem gredo naprej. Ta turizem je v svetu v velikem porastu, posebej v Evropi, zato mislim, da bi po zgledu nekaterih drugih evropskih držav morali tudi bolj natančno, normativno urediti to področje. Na primer, Francija ima to kar v dveh zakonih, v zakonu o prometu, v zakonu o urbanizmu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in sicer, ali gre za to, da se avtodom obravnava kot vozilo ali da se avtodom obravnava kot bivalno enoto. Mislim, da bi lahko ministrstvo tudi v tej smeri malo razmislilo in uredilo to zakonodajo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. V členu 18, kot sem ga že omenil danes, je tudi natančneje opisano, kakšne so naloge oziroma možnosti za lokalne skupnosti, kako lahko uredijo v svojih predpisih to področje. Trenutno je situacija v Sloveniji takšna in zakonodaja predvideva, da glede vzpostavitve oskrbnih centrov za vozila, ki v bistvu pomenijo možnost priključitve na električni vir, sanitarije, vodo in vse ostalo, kar avtodomi potrebujejo in se lahko direktno priključijo, pomeni to, da lahko v skladu s tem zakonom lokalne skupnosti naredijo akt, s katerim to opredelijo, določijo takšne kraje in jih tudi opremijo za to primerno. To lahko naredijo preko občinskega odloka in lahko to izpeljejo. Seveda, če bi s strani lokalne skupnosti zaznali, da imajo težave pri tem, kako te odloke narediti, kako s temi zadevami se ukvarjati, bi preko organiziranosti lokalnih skupnosti lahko skupaj pomagali sestaviti takšen odlok. In vaš predlog, ki ste ga dali, če praktično razmišljamo o tem, da bi pomagali, lahko rečem, da v tem trenutku ni resnih težav in vprašanj v zvezi s tem. Vendar glede na to, da je ta turizem res porasel, kot ste dejali, je po mojem mnenju najbolje, da se usedemo s slovenskimi občinami, z njihovimi predstavniki in se pogovorimo, če so resne težave, ter najdemo rešitve. In če bo treba, jih bomo reševali tudi s podzakonskimi akti. Trenutna situacija je pa takšna, da odloki so tisti, ki omogočajo ureditev tega področja, mi smo pa pripravljeni, seveda, na sodelovanje na tem področju. Hvala.
Hvala. Sedaj prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev, torej prvi aktualni današnji krog. Gospod Miran Potrč naj bi postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, ki pa je odsoten. Ali ga želite kljub temu postaviti? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ministra bom na kratko obvestil o razlogih, zaradi katerih postavljam ustno poslansko vprašanje, da bi naslednjič, kar ga prosim, lahko tudi dovolj kvalificirano ustno odgovoril. Gre za dve stvari. Prvič, gospoda ministra sem v zadnjem letu in pol nekajkrat spraševal o pripravi ali ne pripravi stanovanjskega zakona, povezano s položajem hišnikov. Vedno mi je dajal prijazne odgovore, priznam, od odgovorov pa ni nastalo nič. Namreč, zakon ni bil pripravljen, zato smo ga poslanke in poslanci vložili sami. In njegov odgovor na vsebino pripravljenega predloga je zopet približno enak - resno študiramo, pripravljamo, vložili bomo ustrezen predlog v doglednem času, ki bo pa mnogo boljši od tistega, ki ste ga pripravili vi. Od tega je malo koristi. In drugi razlog: v javnosti je bilo opozorilo društva najemnikov stanovanj, to je društva, ki se edino pri nas ukvarja s položajem najemnikov, da jih skrbijo najave Ministrstva za okolje in prostor, da bo v kratkem pripravljena obsežnejša novela stanovanjskega zakona, ki bo zadevala tudi njihov položaj, vendar brez sodelovanja z njimi. To se mi zdi izrecno slabo, ker vsi vemo, da se to društvo leta ukvarja predvsem s položajem najemnikov, posebej s položajem najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, in njihova bojazen glede položaja, se pravi varovanja njihove stanovanjske pravice, višine najemnine, možnosti odpovedi, stalno znova vzbuja negotovost. Zato sem tudi ministra poprosil, da mi odgovori: Kdaj bo Vlada v Državni zbor vložila novelo stanovanjskega zakona, ki jo on napoveduje? Ali je Ministrstvo za okolje in prostor pri pripravi te novele sodelovalo z združenjem najemnikov? Katere predloge omenjenega združenja je upoštevalo ali ne? In kot tretje: Kaj bodo najpomembnejši poudarki predlaganih sprememb in dopolnitev stanovanjskega zakona? In: Ali se bo ali ne raven pridobljenih pravic najemnikov, zlasti tistih, ki živijo v denacionaliziranih stanovanjih, in tistih, ki plačujejo neprofitno najemnino, morda skrčila? Hvala lepa.
Hvala. Če sem prav razumel, naj bi minister ustno odgovoril. Bo na naslednji seji odgovoril na vaše poslansko vprašanje. Gospod Jožef Školč bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ob zadnjih volitvah je bilo veliko vprašanj, povezanih z odločitvijo Republiške volilne komisije, da pošlje volilno gradivo vsem državljanom Republike Slovenije, ki prebivajo po svetu, le malokdo pa se je vprašal po tem, kako je s tem volilnim imenikom. Jaz bi ministra Mateja - ker se ta posebni volilni imenik oziroma ta evidenca volilne pravice se vodi pri centralnem registru prebivalstva - vprašal, če jim je v tem trenutku jasno: Koliko je volilnih upravičencev iz tega naslova? V nekem odgovoru, ki ga je pred kratkim dal, je bilo rečeno, da je bilo na 11.10. vpisano 73 tisoč 521 državljanov v ta imenik. Mi pa smo spremljali zaplete in smo videli, da se iz dneva v dan spreminja število ljudi, ki je prejelo volilno gradivo. Zakon, ki smo ga pred kratkim novelirali, tudi ministrstvu narekuje, da te evidence po službeni dolžnosti uredi do 2. junija tekočega leta. Sprašujem ga: Zakaj tega ni naredilo? Kdo bo za to odgovarjal? Koliko ljudi imamo zares v imeniku? Kdo je odločal, kdo dobi volilno gradivo in kdo ne, glede na to, da slišimo, da je dobilo volilno gradivo samo polovica volilnih upravičencev? In: Ali ga ne skrbi, da se iz tega naslova lahko postavijo zelo resna vprašanja? Nemogoče je, da od 73 tisoč volilnih upravičencih, kolikor govorijo njegovi uslužbenci, da jih imamo vpisanih v tem imeniku, volilno gradivo dobi bistveno manj kot 50 tisoč upravičencev.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. To vprašanje je bistveno širše, kot ste ga zastavili v začetku, vendar bom poskušal na vse te številke odgovoriti. Na vprašanje, kako je nastal volilni imenik Republike Slovenije, je treba zelo jasno povedati, da je Zakon o evidenci volilne pravice iz 29.6.2002 določal, kako se vnesejo državljani Republike Slovenije, ki ne živijo v Sloveniji, v to evidenco. Določal je to, da se vpišejo v posebni volilni imenik vse osebe, ki so bile vpisane v volilni imenik za predsedniške volitve iz leta 1997 in državnozborske volitve iz leta 2000. Po 29.6.2002 se je ta evidenca dopolnjevala - to je bilo avtomatično vneseno, te kategorije oseb, ki sem jih opisal -, se je vanj vnašalo podatke o državljanih na dva načina: po uradni dolžnosti za vse tiste, ki so dobili slovensko državljanstvo in ne živijo v Republiki Sloveniji, in za vse tiste se je vneslo v ta imenik po uradni dolžnosti, ki so se preselili iz Republike Slovenije zaradi različnih razlogov in nek določen čas ali dalj časa ali trajno začeli živeti nekje drugje. Hkrati se je v ta imenik vnašalo vse tiste osebe, ki so zahtevale, da se jih vpiše v ta volilni imenik. Na takšen način je bilo na dan 2.12.2006 vnesenih 12.444 slovenskih državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. 2. novembra 2006 je bila sprejeta dopolnitev zakona o volilni evidenci, ki je stopila v veljavo 2.12.2006 in je v 10. členu določala, kaj mora pristojni organ, se pravi Ministrstvo za notranje zadeve, narediti. Od nas je bilo zahtevano, da vpišemo državljane Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji, v volilni imenik po uradni dolžnosti. Preprosto povedano, naloženo nam je bilo, da moramo vse tiste osebe, ki so bile slovenski državljani pred 29.6.2002 in niso zahtevale, da se jih vnese v ta imenik, po uradni dolžnosti, po podatkih, s katerimi bi lahko razpolagala diplomatsko konzularna predstavništva, ministrstvo ali upravne enote, vnesemo v ta volilni imenik. To delo smo opravili in za to smo imeli šestmesečni rok. Kot sem že dejal smo imeli na dan 2.12., ko je novi zakon začel valjati, 12.444 slovenskih državljanov. Na dan 24.8.2007 smo imeli v volilni imenik vpisani 73.911 slovenskih državljanov. Kot veste, se številke nenehno spreminjajo, ljudje umirajo, se preselijo, nekateri se vrnejo v Slovenijo in se prijavijo, tako kot zakon to od njih zahteva. Nekateri odpotujejo in se prijavijo, da so odpotovali iz države, zato se to število spreminja iz dneva v dan. Mi imamo zelo natančne številke in lahko z vso odgovornostjo trdim, da v našem ministrstvu razpolagamo z natančnimi podatki, ki pa so zmeraj vezani na zamrznitev na nek določen datum. Se pravi, v tem času v teh šestih mesecih je bilo vnešenih v volilni imenik 61.467 slovenskih državljanov brez stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. V posebni volilni imenik za zaključevanje, se pravi za volitve, ki vas zanimajo, je bilo vpisanih na dan, ko se je zaključil ta volilni imenik, točno so določena opravila, vi jih poznate še bolje kot večina državljanov, je bilo vpisanih natančno 73.521 državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. Od tega je treba povedati, kakšni podatki so bili vneseni. Za 51.029 slovenskim državljanom so bili podatki, ki so bili vneseni v ta imenik, takšni, da so govorili o državi prebivanja in naslov prebivališča, po katerem bi lahko poslali volilni list oziroma kartonček. Za 22.492 državljanov Ministrstvo za notranje zadeve, MZZ in upravne enote niso uspeli pridobiti podatka, v kateri državi se ti državljani nahajajo, zato prihaja do tega razlike, o kateri ste govorili. [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Glede na odločitev Republiške volilne komisije, za katero jaz, kot veste, nisem pristojen in je ne morem komentirati, moram reči, da je v začetni odločitvi [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Kolega Školč, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, to je velika "šlamparija", kar počnete. Drugega bolj poštenega izraza za to pač ni. 27. člen namreč pravi, da volilni imenik za državljane, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji, ima naslednje stolpce: zaporedno številko, priimek in ime, spol, datum rojstva, zadnje stalno prebivališče državljana Republike Slovenije ali enega njegovih staršev v RS, stalno prebivališče v tujini in opombe. Te številke, ki ste jih dali, so seveda številke, ki jih poznamo in zaradi katerih vas sprašujemo: Kako je mogoče, da od 73.521 ljudi, vpisanih v imenik, nimate 33.600 naslovov? Tudi če za 22.000 ne veste niti, v kateri državi so, vseeno jih pa vpišete v imenik, kar je nenavadno, še zmeraj niste pojasnili, kje je 11.000 volilnih upravičenk in upravičencev. Gospod minister, menim, da imate slabe evidence, da so vaše službe to opravilo po službeni dolžnosti opravile na način, ki ne vzbuja zaupanja. Ali lahko poveste, zakaj je temu tako?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa, predsedujoči. Končal bi samo še s številkami. V tujino je bilo poslanih 4.962 volilnih kart na zahtevo državljanov, ki so zahtevali te volilne lističe, in po spremembi odločitve Republiške volilne komisije je bilo posredovanih slovenskim državljanom še 44.865 volilnih kart. Se pravi, vse skupaj je bilo poslanih 39.903. Zakaj prihaja do te razlike, o kateri vi govorite - zelo enostavno! Povedal sem vam, da za 22.492 državljanov nimamo podatka, v kateri državi se nahajajo. Mi smo jih po uradni dolžnosti vnesli, vendar podatka, v kateri državi se nahajajo, ker ga nimamo v uradnih evidencah, ker sami tega niso prijavili, ne moremo vnesti. Za nekatere, za teh 11.000, ki ste jih omenili, pa imamo samo državo, za nekatere imamo tudi državo, ki več ne obstaja, kot je bilo rečeno tudi v medijih. Recimo, obstajala je Zvezna republika Jugoslavija in ker ni bilo vnesenega naslova, ampak je bila samo država vnesena, ne moremo razbiti in določiti, v kateri državi se sedaj ta nahaja. Obstajajo osebe, ki so bile prijavljene leta nazaj, da so živele v Češkoslovaški republiki, ko je ta še obstajala. In ker ni bilo ob državi napisanega še naslova in kraja, seveda ne moremo razbiti in povedati, v kateri državi se sedaj ta oseba nahaja. Če ona sama tega ne uredi, lahko uradniki in ministrstvo vpišejo samo tiste podatke, s katerimi razpolaga. In pri 11.000 osebah, kot vi govorite, da gre za "šlamparijo", moram zelo jasno povedati - ne gre za "šlamparijo", povsod je navedena država, vendar zraven ni naslova, ki bi omogočal, da se takšen volilni listek lahko odpošlje. In samo za to gre. Zraven ni ulice, hišne številke in kraja bivanja. In če tega ni, seveda ne moreš tega odposlati kar na ime in priimek in na državo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Školč, izvolite.
Gospod minister, seveda bom v skladu s poslovnikom predlagal razpravo o tem. Sicer dvomim, da bomo pripravljeni tu o tem razpravljati, ampak, gospod minister, če 27. člen narekuje, da je eden od podatkov stalno prebivališče v tujini, potem je skrajno nenavadno, da vi nekoga vpišete v imenik brez tega podatka, da ga vpišete brez države, da vpisujete ljudi z vprašljivim datumom rojstva, kjer - če smo prav obveščeni, žal nimamo podatka za to - imamo nekaj rekorderjev za Guinnessovo knjigo glede starosti na svetu itn. Tisto, kar vas tu sprašujem in vi odvračate nekaj, ne da bi posvetili potrebno pozornost vprašanju, tiste podatke, ki jih vsi že poznamo, je: Kako je mogoče, da slovensko javnost zavajate, da je 73 tisoč volilnih upravičencev, da slovenski javnosti govorite, da je potrebno vsem tem upravičencem zagotoviti dostop do volitev, hkrati pa ne omogočite, da se pošlje 33 tisoč paketov volilnega materiala. To je zaskrbljujoče: glede na imenik in tudi glede na zelo tesne izide. Ali vas ne skrbi, da vas kdo vpraša, da ste prispeval k vprašljivosti volilnih izidov?
Hvala lepa. O predlogu poslanca Školča bomo odločali jutri v okviru glasovanj. V kolikor minister želi sodelovati pri razširjeni razpravi, bodo o temu odločali poslanci. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Naslednji bo poslansko vprašanje postavljal poslanec Samo Bevk, in sicer ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Prebivalstvo Evrope in Slovenije se stara. Projekcija trenda staranja je izrazito neugodna. Glede na predvidevanja v Evropi in posledično v Sloveniji, naj bi se število oseb nad 65 let starosti do leta 2025 skoraj podvojilo. V nadaljevanju pa se bo še izdatno povečal delež tistih naših prebivalcev, ki bodo stari 80 let in več. Institucionalno varstvo oziroma oskrba starejših prebivalcev je pred veliko preizkušnjo. Konec leta 2006 smo imeli v Sloveniji skupno 16 tisoč 587 mest v domovih, od tega 12904 mest v javnih zavodih, za kar skrbi 54 izvajalcev, in 2047 mest pri koncesionarjih z 18 izvajalci ter 1634 mest za stanovalce s posebnimi potrebami v posebnih zavodih. Na današnji dan je skupno število vlog za sprejem v domove kar 13647. Problematika se skuša reševati s podeljevanjem koncesij in povečanjem števila razpisnih mest, kar je pohvalno. Stanje javnih zavodov pa je zaskrbljujoče, saj sami nimajo potrebnih sredstev za obnovo in ustrezno širite dejavnosti, ministrstvo pa ima v ta namen odločno premalo sredstev že za redna vzdrževalna dela, kaj šele za intervencije, da o nujnih preskokih v kvaliteti in obsegu storitev ter novogradnjah sploh ne govorimo. Resen problem so tudi omejena sredstva zdravstvene zavarovalnice za zdravstveno nego, saj ne more več slediti širitvi kapacitet, ki so podeljene s koncesijami. Eno od možnih rešitev ponuja zakon o javno-zasebnem partnerstvu in statusne spremembe za obstoječe javne zavode. V zvezi s tem me zanima: Kako ohraniti njihovo javno funkcijo in normalno poslovanje? Ministrico za delo, družino in socialne zadeve Marjeto Cotman sprašujem: Kako bo glede na pomanjkanje proračunskih sredstev za gradnjo in večja investicijsko-vzdrževalna dela zavodov s področja oskrbovanja starejših spodbujala naložbe po principu javno-zasebnega partnerstva? Zanima pa me tudi na koncu: Kako se rešuje konkretna investicija države v dom starejših občanov v Idriji in pripravljenost idrijskega gospodarstva za financiranje te novogradnje? Že vnaprej se vam lepo zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje in ministrico gospod Cotmanovo prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Nacionalni program socialnega varstva do leta 2010 med drugim predvideva tudi prenos izvajalske funkcije na področju javnih socialnovarstvenih zavodov na druge subjekte. Nacionalni program je tudi določil, da bo potrebno pripraviti in v praksi preizkusiti model postopnega prenosa izvajalske funkcije na nekaj socialnovarstvenih zavodov, tudi domove za starejše. Rešitve, kot ste že sami omenili, v zakonu o javno-zasebnem partnerstvu omogočajo konkretnejše rešitve glede javno-zasebnega partnerstva. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve se je že povezalo s strokovnjaki s področja javno-zasebnega partnerstva in predstavniki izvajalcev ter za prihodnje leto pripravlja poseben pilotski projekt uvajanja javno-zasebnega partnerstva na področju domov za starejše, ki pa bo predvidoma potekal na naslednje tri načine. Prvi prenos izvajanja dejavnosti, izvajalec je zasebna družba, lastnina javnega zavoda pa ostane v državni lasti. Drugič, začetek gradnje novega doma za starejše v obliko javno-zasebnega partnerstva, in tretjič, širitev oziroma preoblikovanje obstoječega doma na podlagi vlaganja zasebnega kapitala. S pilotskim projektom želimo previdno le na nekaj primerih preizkusiti možne rešitve javno- zasebnega partnerstva, ki bo nato lahko služil, če bo dober, tudi kot podlaga za nadaljnje dolgoročnejše rešitve. Ob tem je potrebno omeniti tudi poseben vidik javno-zasebnega na področju domov za starejše, ki že obstajajo. Ministrstvo je namreč v preteklih letih podelilo koncesije za izvajanje dejavnosti institucionalnega varstva 26-im zasebnim domovom, od katerih je pričelo z izvajanjem do sedaj 18. Ti domovi pomembno dopolnjujejo mrežo domov za starejše, katerih je 54. V Sloveniji razpolagamo s 14.500 mesti za starejše, to pomeni, da zaostajamo za okoli 1.500 mesti, kar so cilj nacionalnega programa, ki določa 5% kot potrebno število mest v institucionalnem varstvu za populacijo, starejših od 65 let. Glede na to, da se število starejše populacije veča, bo potrebno kljub trenutnemu odprtemu javnemu natečaju, naročilu za podelitev koncesij tudi v prihodnje zagotavljati nove kapacitete. V prihodnjem letu bo pred nami podeljenih, odprtih 1.200 mest na podlagi koncesij iz preteklih let. Letos pa smo 3. avgusta dali javno naročilo za podelitev koncesij za institucionalno varstvo in ta razpis poteka do 23. novembra 2007. Do sedaj je razpisno dokumentacijo dvignilo približno 80 potencialnih ponudnikov, do poteka razpisnega roka pa naj bi prejeli 30 do 40 ponudb. Javno naročilo predvideva podelitev koncesij za območje Ljubljana - 450 mest, za območje Maribor - 150 mest in za območje preostalih upravnih enot - 1.000 mest. Koncesije se podeljuje z odložnim pogojem za začetek izvajanja dejavnosti v letih 2008 - 150 mest, 2009 - 500 mest in 2010 - 905 mest. Glede na to, da v Ljubljani in v Mariboru najbolj primanjkuje [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in da so najdaljše čakalne dobe, želimo še v začetku leta 2008 izvesti še en javni natečaj za približno 800 koncesijskih mest. Bistveni kriteriji za objavljeni natečaj pa so pokritost potreb po posameznih območjih, program opravljanja storitev in tudi cena storitve. Ministrstvo pa predvideva [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Kolega Bevk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi imel dodatno vprašanje, tako da bo gospa ministrica lahko dokončala svoj odgovor. Bi bil pa konkreten. Namreč, leta 2003 je ministrstvo sprejelo odločitev, da bo izvedla novogradnjo v Idriji. Do sedaj je bilo investiranih že preko 500 tisoč evrov, predvsem za projekte, tako da je ta zadeva tik pred vložitvijo za pridobitev gradbenega dovoljenja. Ker pa je v državnih proračunih in v razvojnih načrtih države za to investicijo sicer predvidenih več kot 8 milijonov evrov, vendar v obdobju od prihodnjega leta do 2011 je nerealno pričakovati, da bi lahko začeli z gradnjo brez nekega novega svežega kapitala. Idrijsko gospodarstvo je pripravljeno sofinancirati ta projekt po principu javno-zasebnega partnerstva, zato bi apeliral na vas, da to ponujeno roko čim prej sprejmete. Namreč, da pride do konkretnih odgovorov in dogovorov, kajti idrijsko gospodarstvo čaka na odgovor ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, kajti lahko se zgodi, da bodo ta kapital, ki je sedaj na razpolago, investirali drugam, če ne bo v doglednem času prišlo do dogovora. Namreč, prej ste povedali, da bi s tem pilotnim projektom začeli prihodnje leto. Mislim, da bi bilo v tem konkretnem primeru potrebno pohiteti. Hvala lepa.
Hvala vam. In še ministrico prosim za dopolnilni odgovor. Izvolite.
Če ne bom sedaj dokončala, vam bom potem povedala. V naslednjem letu predvidevamo tudi finančna sredstva Nepremičninskega sklada ZPIZ-a povečati, kajti Nepremičninski sklad razpolaga z večjo vsoto denarja. Ker gre za milijone evrov, izkazuje tudi velik dobiček in do sedaj je nalagal svoj denar v vrednostne papirje. Ker vemo, da vlaganje v papirnati denar se ne obrestuje, je zato letos Vlada zavrnila poslovni načrt Nepremičninskega sklada in naložila, da Nepremičninski sklad začne vlagati v domove za starejše; in to je tisti del, na katerega ste vi opozorili, da ni zadostnih sredstev bilo v proračunu namenjenih, ker pričakujemo oziroma bomo dobili ta denar iz Nepremičninskega sklada. Ker tukaj gre res za milijonska sredstva, ki so bila sedaj namenjena v materialni obliki za oskrbovana stanovanja namesto za domove za starejše. In idrijski dom bi lahko rešili iz tega denarja, ali z denarjem Nepremičninskega sklada ali pa tudi z javnim-zasebnim partnerstvom. Kot sem prej omenila, da bo tudi možno v javne zavode, ki so v državni lastnini, s temi pilotskimi projekti investirati zasebni kapital v javni zavod, kjer je še sedaj javni zavod. Seveda pa pričakujemo, da se sprostijo predvsem sredstva Nepremičninskega sklada, ker to so državna sredstva, in da ta denar investiramo v domove za starejše.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil poslanec Aleš Gulič, in sicer ministru za pravosodje. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi, gospod minister! Minister za pravosodje gospod Lovro Šturm je pred nedavnim predstavil vsebino predloženega novega kazenskega zakonika, ki predvideva med drugim tudi uvedbo dosmrtne kazni za kazniva dejanja genocida, hudodelstva zoper človečnosti in vojna hudodelstva. Ne bomo govorili o tem, ampak naj vseeno spomnim, da so se na pravniških dnevih strokovnjaki zaradi tega zelo razburili, najprej zato, ker je bil tajno pripravljen - o tem mogoče malo več v odgovoru gospoda Šturma - in tudi zaradi tega, ker ne vidijo nobene potrebe po tem. Moram reči, da se najbrž tudi tisti hudodelci, ki se pripravljajo na takšna dejanja, danes niso nič pritoževali zaradi 30 let in ne zahtevajo kaj več kazni. V glavnem vemo, da te kazni ne učinkujejo. Gre pa za prav zanimivo trošenje davkoplačevalskega denarja. Kljub temu da povprečen Slovenec tako za svojega delovnega življenja da za davke približno pol milijona evrov in najbrž ta številka, ki jo boste vi povedali, ni velika, pa se seveda gradi tudi na majhnih številkah. In zato vas sprašujem gospod minister: Koliko denarja je bilo porabljenega za pripravo osnutka novega kazenskega zakonika? To vprašanje ste dobili tudi pisno. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje, ministra pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Ministrstvo za pravosodje je za pripravo novega kazenskega zakonika v nomotehnični obliki, ki je zdaj že v javni razpravi in tudi vladnem usklajevanju, vodji strokovne skupine namenila znesek v višini 9200 evrov, posameznima drugima članoma pa 9000 evrov. V skupini je edini ta trenutek redni profesor za kazensko pravo, ki to predava kot redni profesor, ne kot upokojeni, je izredni profesor za kazensko pravo z dolgoletnimi sodniškimi izkušnjami in vrhovni sodnik svetnik. V tem trenutku zelo ugledna imena v kazenskopravni stroki in tista, ki so s svojim izdelkom tudi pokazala, da so vredna tega zaupanja. Izdelali so osnutek kazenskega zakonika, ki je zdaj v javni razpravi, in z veseljem sprejemamo na Ministrstvu za pravosodje vse predloge, vse možne izboljšave. Rok je odprt in pričakujemo koristne dopolnitve, v kolikor bo do njih prišlo. Naj povem še to, ko ste uvodoma začeli govoriti o tem, da zakon predvideva tudi dosmrtno kazen - res je, predvideva jo za najhujša kazniva dejanja, kakor ste tudi sami omenili: proti človečnosti in po mednarodnem pravu. Zakaj pa jo predvideva? Zato, ker jo kot tako določa že Rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča. In Slovenija je podpisala in ratificirala konvencijo, ki našteva vsa ta kazniva dejanja in zanje tudi predvideva dosmrtno kazen. Zato je pravilno vprašanje morebiti tole: Zakaj pa ne sledimo našim sosednjim državam, Italiji, Avstriji, Nemčiji, ki imajo v tem primeru v celoti povzeto določilo omenjene konvencije, poleg njih pa tudi 24 drugih držav Evropske unije, vse tja gor do Skandinavije. Zakaj bi tega ne storili? Kazenskopravna stroka je res glede tega deljena, vendar ni enotna. Omenili ste, da je o tem tekla beseda na posvetovanju pravnikov v Portorožu. Res je tekla in mnenja so ostala deljena, slej ko prej, tako da je vprašanje zdaj odprto. Če se bo Državni zbor odločil drugače, je to popolnoma suverena pravica Državnega zbora in mi smo na Ministrstvu za pravosodje odprti v tem pogledu za vsakršne rešitve, vendar je treba poiskati stvarno upravičene razloge za takšno ali drugačno odločitev. Kateri so razlogi, da, recimo, pristopimo k mednarodni konvenciji s figo v žepu - da jo podpišemo, v Državnem zboru ratificiramo, potem pa bomo rekli, v redu, velikanska večina držav jo je sprejela in tudi v celoti udejanjila, mi je pa pravzaprav ne bi želeli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Dopolnilno vprašanje bo postavil kolega Aleš Gulič. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, no, tisto, kar sem v uvodu povedal o teh nestrinjanjih z vami glede Kazenskega zakonika in Rimskega statuta, ne bom nadaljeval. Pač, nič nas ne zavezujeta, da sprejmemo dosmrtno kazen, in zato mislim, da je to nepotrebno. Ampak pri teh številkah me pa nekaj drugega zanima. V medijih so se pa vendarle pojavile še neke druge številke. Namreč, poleg te vaše skupine je delala na tem tudi skupina pod vodstvom prof. dr. Alenke Šelih in je na Inštitutu za kriminologijo pripravljala spremembe Kazenskega zakonika približno dve leti. Tudi tam ste imeli nekaj zraven, celo eden od članov te skupine naj bi bil tam. In zdaj me pa res zanima: Kakšne so resnične številke? Konec koncev je pa tudi vprašanje: Zakaj se to ni pripravljalo na ministrstvu? Zakaj je bilo treba poiskati zunanjega izvajalca in kako je bil poiskan? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Minister, boste odgovorili? Izvolite, prosim.
Hvala lepa tudi za to dopolnilno vprašanje. Skupina, o kateri ste govorili, pod vodstvom prof. dr. Alenke Šelihove je res delala na projektu v vrednosti 16.619 evrov, vendar ta skupina ni opravila tega, ker je bilo to naloga skupine, ki je pripravljala osnutek kazenskega zakonika. Skupina prof. Šelihove je pač obravnavala probleme s področja materialnega kazenskega prava. Skupina, ki je pripravila osnutek kazenskega zakonika, je pa te probleme rešila s tem, da je pripravila nomotehnično besedilo. Obe študiji seveda imamo in sta si med seboj popolnoma različni. Ena je kompleten izdelek novega kazenskega zakonika v obliki, ki ga boste dobili tudi pred Državnem zboru, druga pa vsebuje pač toliko in toliko poglavij, v katerih se razpravlja o posameznih odprtih problemih kazenskega prava, o problemih, ki so dejansko v razpravi v strokovnih krogih že najmanj 12 let. Kateri so bili kriteriji za oblikovanje skupine, o kateri sem vam govoril? Kriteriji so bili izključno strokovna usposobljenost. Povedal sem, da je med profesorji, ki ta trenutek v delovnem razmerju predavajo na pravnih fakultetah v državi, redni profesor je edino eden, to je prof. dr. Mitja Kolin, ki je bil član te delovne skupine, ki je pripravil novi kazenski zakonik, drugi izredni profesor dr. Ivan Bele, vodja te skupine je bil pa dr. Mitja Deisinger, vrhovni sodnik svetnik, ki združuje teorijo in prakso in ki je v postopku habilizacije za univerzitetnega docenta. Torej, ta trenutek edini, bom rekel, v strokovnem pogledu strokovnjaki, ki so dokazali zadevam, da so kos tej izjemno zahtevni nalogi. Na Ministrstvu za pravosodje mi takih strokovnjakov nimamo. Takšnega projekta na Ministrstvu za pravosodje z uradniki, ki jih imamo, ne moremo izpeljati. Hvala.
Hvala lepa tudi vam za odgovor. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil dr. Pavel Gantar, in sicer ministru za notranje zadeve.
Bi bilo dobro, če bi imeli ministra za notranje zadeve v dvorani, jaz ga ne vidim, tako da sem malo v nelagodnem položaju. Ne bi rad govoril v steno. Kaj naj storim? Ministra ni tu. Jaz bi mu vprašanje rad postavil. Vprašanje se nanaša na glasovanje po pošti in je pet podvprašanj zelo natančnih. Moram reči, čas mi teče. Minister prihaja, torej lahko začnem. Upam, da boste to kaj upoštevali. Poglejte, v zvezi z glasovanjem po pošti in pravili, ki jih je postavila Državna volilna komisija - za to seveda ni odgovoren minister Mate - se je postavila cela vrsta vprašanj, dilem. In z namenom, da bi pravzaprav odpravili te dvome in s tem tudi dvome v legitimnost, sem ministru postavil nekaj podvprašanj v zvezi s tem. Prvič, zanima me: Koliko državljanov, ki nimajo stalnega bivališča v Republiki Sloveniji, je bilo vpisano v evidenco volilne pravice, in sicer na podlagi zahteve državljana, po prvem odstavku 10. člena Zakona o evidenci volilne pravice, Uradni list 1/2007? Enako vprašanje: Koliko državljanov, ki nimajo stalnega bivališča, je bilo vpisano v evidenco volilne pravice, recimo zadnjih državnozborskih volitev, najmanj pa od sprejema zakona po uradni dolžnosti, torej na podlagi devetega odstavka 10. člena Zakona o evidenci volilne pravice? Zanima me, če lahko minister po vrstnem redu navede prvih pet držav, v katerih je bilo po naslovih evidence volilne pravice poslanih največ praznih glasovnic, če seveda to ve. To ni popolnoma v njegovi domeni, to priznam. Ker so sporočila v javnih medijih govorila o različnih stvareh in so bile razne dvoumne interpretacije, me eksplicitno zanima: Ali je bila osnova za pošiljanje uradno praznih glasovnic - poleg zbirke podatkov evidenca volilne pravice ali po domače volilni imenik - še kakšna druga zbirka podatkov? Potem me zanima: Koliko oseb je pridobilo državljanstvo Republike Slovenije po 6. členu in drugem odstavku 13. člena Zakona o državljanstvu Republike Slovenije, in sicer od uveljavitve [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zakona pa do 15. oktobra? In: Ali so ti državljani po uradni dolžnosti vpisani v evidenco volilne pravice v skladu z devetim odstavkom 10. člena Zakona o evidenci volilne pravice? Za odgovor se vam, minister, seveda najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa za eksaktno postavljena vprašanja, ministra pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, hvala za vprašanja. Zelo natančno: 21.9.2004 je bilo v posebni volilni imenik vpisanih 9477 državljanov Republike Slovenije, po uveljavitvi Zakona o dopolnitvi zakona o evidenci na dan 2.12.2006 je bilo v posebni volilni imenik vpisanih 12444 slovenskih državljanov, od zadnjih državnozborskih volitev do 2.12.2006 je bilo tako na podlagi zahteve v posebni volilni imenik vpisanih 2967 državljanov. Koliko državljanov - na drugo vprašanje, po 10. členu, po uradni dolžnosti, sem delno že odgovoril prej s številkami. Lahko jih ponovim: vpisanih je bilo na dan 24.8.2007 73911 slovenskih državljanov, od tega jih je imelo vsaj do nivoja države prebivanja - se pravi, po več nivojih, če gledamo: da ni države, država, država z naslovom, država s popolnim naslovom - urejeno stalno prebivališče 51003 slovenski državljani in za pošiljanje volilnih kartonov ni bilo nobene druge evidence, kot je bilo tudi vmes dano vprašanje - kot samo ta, ki je uradno vzpostavljena na ministrstvu. Vse je bilo pregledano, namreč, ministrstvo je pristojno za tisk volilnih kart in to smo tudi počeli, kjer smo lahko preverjali, do katerega nivoja so podatki pravilno vpisani in ki omogočajo seveda natančno pošiljanje. Pošiljanje glasovnic pa je v pristojnosti Državne volilne komisije, kar pač na žalost ne morem komentirati. Države, v katere je bilo poslano največ izpisanih volilnih kart, jih lahko naštejem, ker številke vemo, ker smo tudi pristojni za izpis volilnih kart. Največ jih je bilo poslano v Hrvaško, preko 10 tisoč oziroma okoli 10 tisoč, sledi Nemčija, Srbija, Kanada, Italija, Argentina in Avstralija. Za pošiljanje glasovnic je, kot smo rekli, pristojna Državno volilna komisija oziroma okrajne volilne komisije, MNZ in upravne enote, pa so pristojne za izpis volilnih kart, kar smo tudi opravili. Glede pridobitve državljanstva: lahko vam povem natančno številko od leta 1991 do konca septembra 2007 mesečno oziroma dnevno se te zadeve seveda spreminjajo, glede na seje Vlade in odločitve glede 13., 6. člena in 13. člena o državljanstvu - imamo številko 4755 državljanov, razdeljene so tudi po letih, tako da lahko dobite tudi, če želite, pregled po letih, kako je to potekalo. Imamo tudi razdeljeno po državah, pri tem lahko ugotovimo, da je največ oseb sprejetih v državljanstvo Republike Slovenije iz Italije, sledi Hrvaška, nekdanja Srbija in Črna gora, ker vse ni razdeljeno zaradi tega, ker sta se državi pred kratkim razdvojili, Bosna in Hercegovina, Nemčija, Argentina, Makedonija in tako dalje, evidence, ki so vpisane, se elektronsko vodijo od leta 2004. Če želite, vam lahko damo tudi natančne podatke po državah, po letih, tako da imate ves pregled narejen. Po uradni dolžnosti Ministrstvo za notranje zadeve vpiše v volilno evidenco vsakega državljana Republike Slovenije takoj po tistem, ko je sprejet v državljanstvo. Ti, ki so sprejemani sedaj v državljanstvo, za njih imamo naslove in lahko vnesemo popolne podatke. Pri tistih, ki so bili sprejeti v državljanstvo pred 2002. letom, pa seveda nastajajo določene težave in seveda zato nimamo pri vseh vseh podatkov, ki jih potrebujemo. Mogoče samo še nekaj o evidencah in volilnih imenikih. Kot veste, volilna pravica je pravica vseh polnoletnih državljanov Republike Slovenije, ne glede na njihov kraj prebivanja. Imamo volilne imenike. Pri volilnih imenikih, kjer nimamo države in kjer ne vemo nobenega naslova v Sloveniji - tudi v Sloveniji obstajajo osebe, ki nimajo nobenega naslova, ker so se odjavile s stalnega prebivališča [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], nimajo začasnega prebivališča, padejo v tako imenovani "nulti imenik"; se pravi, so ti podatki zbrani, vemo, koliko je oseb, vendar niso vpisani v noben volilni okraj, niso v nobenem imeniku, kjer bi lahko volili. Pod številko 99, pa se vodijo vsi tisti, ki so v tujini in kjer imamo natančen naslov. Toliko na kratko o vseh teh podatkih. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Dopolnilno vprašanje, dr. Pavel Gantar, izvolite.
Pravzaprav niti ne. Hvala za izčrpen odgovor. Želel bi samo, če bi lahko to, kar ste zdajle povedali, dobil v pisni obliki, zaenkrat na tej ravni obdelave podatkov, kot ste jo predstavili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister pa je tudi odgovoril, da lahko. Nadaljujemo s poslanci na podlagi seznama. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil mag. Janez Drobnič, in sicer ministrici za zdravje, ki pa je odsotna.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Ministrici za zdravje bom postavil vprašanje v zvezi s pomanjkanjem zdravnikov v Republiki Sloveniji. Javnost je zaskrbljena zaradi tega pomanjkanja, ne samo splošnih zdravnikov, predvsem specialistov in v zadnjem času smo izvedeli v javnosti, da nas zapušča edini srčni kirurg za otroke, kar vnaša nemir pri tistih, ki imajo zdravstvene težave in bi radi prišli do operacije. To je seveda skrb tudi staršev otrok, ki ne vedo, kako rešiti to zagato. Kot naslednje so tudi čakalne vrste posledica pomanjkanja zdravnikov, zanesljivo. Izvajalci zdravstvenih storitev govorijo, da v Sloveniji primanjkuje 970 zdravnikov, Zdravniška zbornica govori o preko 500. Definitivno je, da je pomanjkanje veliko, in tudi če bi odpravili omejitev vpisa, ki je do sedaj vedno potekal na Medicinski fakulteti, bi potrebovali kar nekaj let, da bi se stanje normaliziralo; brez tega seveda, če bi se odločili za uvoz tujih delavcev, o čemer pa tudi mednarodne študije govorijo, da to ni prava rešitev in je treba zagotoviti lastne vire, če se želimo izogniti določenim težavam. Podobno je tudi z drugimi medicinskimi profili, medicinske sestre, tudi negovalke, tudi teh primanjkuje in v bodoče jih bo še bolj primanjkovalo, zato ker smo postali družba staranja in bo potrebnih vse več teh ljudi. Zato pa se pojavlja tudi izčrpanost teh ljudi, ki opravljajo zahtevne storitve, tako v tehničnem smislu kot osebnem smislu. In kot smo videli pri usklajevanju Direktive o delovnem času, je Slovenija imela določene pomisleke ravno zaradi zagotovitve nemotene zdravstvene oskrbe za vse državljane pri reguliranju delovnega časa, ki pa ga seveda Evropska unija postavlja v zvezi z Ustavnim sodiščem, da je treba sprejeti takšno regulativo z omejitvijo časa, ki ga opravljajo zdravniki. Torej, ne glede na hudo pomanjkanje zdravnikov in ostalih kadrov imamo čudno rešitev, omejitev vpisa, in to že nekaj let. Zato sprašujem ministrico: Kdaj bomo to odpravili? Torej, želim odgovor: Ali bo že v tem obdobju, v pripravljalnem obdobju za vpis v spomladanskem času, odpravljena omejitev vpisa tako za medicinske kot za ostale profile? In pa: Kako namerava zagotoviti kadre pri pomanjkanju zdravnikov v tej akutni fazi - če se tako izrazim medicinsko? In: Kako zagotoviti dolgoročno potrebne kadre, potrebne poklice, zdravnike, za nemoteno zagotavljanje zdravja v Republiki Slovenije državljanom Republike Slovenije? Želim ustni odgovor.
Hvala lepa. Torej, tako kot ste sami izrazili željo, bo Državni zbor tudi naredil. Naslednji pa bo poslansko vprašanje postavljal kolega Dušan Kumer, in sicer prav tako odsotnemu ministru za finance. Izvolite.
Hvala za besedo. Tudi jaz pričakujem in minister bo imel veliko časa, da dobim ustni odgovor na zastavljeno vprašanje. V preteklih letih sem zastavil nekajkrat poslanska vprašanja v zvezi s trošenjem proračunskih sredstev, kot so dnevnice, nočnine, letalski prevozi, tujina, podnajemne in avtorske pogodbe za svetovanje in strokovno pomoč po posameznih ministrstvih in podobno. V odgovorih, ki sem jih dobil, so se potrjevale domneve, da gre tudi za večkrat neracionalno trošenje proračunskih sredstev in da bi se dalo kar precej privarčevati, če bi tudi znotraj Vlade in ministrstva počeli tisto, kar njihovi liderji deklarativno in javno govorijo državljanom in drugim proračunskim porabnikom. Predvsem, da se mora javni denar trošiti skladno s prakso dobrega gospodarja. Vendar praksa in številne številke kažejo nasprotno sliko. Sedaj, ko smo v fazi proračunske razprave, je ponovno veliko besed o varčevanju in zniževanju stroškov državne uprave, o zniževanju plač funkcionarjev, da se s tem pokaže odgovoren odnos do proračuna in davkoplačevalskega denarja, o zmanjševanju zaposlenih, manjših stroških, recimo, za mobilno telefonijo in podobno. Vendar ko pogledamo drobovje tega govorjenja o varčevanju, pa vidimo, da gre v bistvu za zameglevanje prave slike. Na eni strani govorimo o zmanjševanju zaposlenih, na drugi strani pa enormna sredstva trošimo za najemanje zunanjih strokovnjakov, institucij za opravljanje nekaterih storitev, ki bi jih morala državna uprava opraviti sama. Da je v letu 2006 bilo na primer na Ministrstvu za okolje podpisanih za 2,5 milijona evrov eksternih pogodb, je le malo preveliko pretiravanje. V odgovorih je bilo obljubljeno, da bo Vlada s spremembami zakonov in podzakonskih aktov odpravila nekatere pomanjkljivosti in tudi anomalije. Zato ministra Bajuka sprašujem: Kateri akti so bili sprejeti? Koliko denarja je bilo v letošnjih prvih devetih mesecih po posameznih ministrstvih porabljeno za najem letal za prevoz v tujino? Koliko je bilo porabljeno za redne linije, dnevnice in hotelske storitve? Koliko pogodb o delu oziroma avtorskih pogodb s fizičnimi in pravnimi osebami je bilo v letu 2007 sklenjenih po posameznih ministrstvih, predvsem tudi v generalnem sekretariatu in vladnih službah za potrebe svetovanj in strokovne pomoči? In na koncu. Kakšen je trend porabe denarja na teh področjih v zadnjih treh letih? Upam, da do naslednje seje imam minister dovolj časa, da se lahko pripravi na eksakten ustni odgovor.
Hvala lepa. Oba veva, da minister ima dovolj časa, če pa boste dobili zadovoljujoč odgovor, pa bomo videli. Naslednje bo poslansko vprašanje postavljala poslanka Darja Lavtižar Bebler in sicer ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister za pravosodje, dr. Lovro Šturm. V demokratičnih evropskih državah velja, da se celovita prenova kazenske zakonodaje opravi po bistveno daljšem obdobju, torej po 10-ih, 15-ih ali še več letih uveljavljanja konkretne zakonodaje, na podlagi resne in poglobljene strokovne analize slabosti ali nesprejemljivosti slednje tudi z vidika potrebne prilagoditve času in zahtevam razmer v družbi. Tukaj pa smo priča, oprostite izrazi, rokohitrstvu, ki ni utemeljeno na ugotovitvah resne analize niti te prve strokovne skupine niti kakšne druge strokovne skupine, kar je, mimogrede, če sem prav seštela, tudi glede na vaš odgovor kolegu Guliču že doslej stalo približno vse skupaj 66 tisoč evrov. Namreč, brali smo v medijih, da je Agencija za raziskovalno dejavnost tej prvi strokovni skupini, ki jo vodi gospa dr. Šelihova, plačala dobrih 16 tisoč evrov, da je Ministrstvo za pravosodje tudi tej strokovni skupini plačalo dobrih 16 tisoč evrov, zdaj pa ste še povedali, da je ta skupina treh, ki je pa že pripravila nomotehnično predlog novega kazenskega zakonika, stala 27 tisoč 900 evrov. Zato se seveda postavlja kot utemeljeno vprašanje: Na kakšen način se lotevamo teh sprememb in po kakšni ceni? Poleg tega pa, gospod minister, še vedno očitno zavajate javnost, da so prav te in takšne spremembe nujno potrebne, ker to od naše države terja Rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča. Pa to je res šokantno, razen, če ste se sklicevali na kaj drugega, kajti tudi v prejšnjem odgovoru kolegu Guliču ste enkrat govorili o Rimskem statutu Mednarodnega kazenskega sodišča, drugič ste govorili o konvenciji. Zato ni povsem jasno, kaj ste pravzaprav res imeli v mislih. Če ste govorili o Rimskem statutu, potem naj vam citiram 80. člen tega statuta, ki pravi, "nobena določba v tem delu statuta", to pa je tisti del, ki se nanaša na kazni, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]"ne vpliva na izrekanje kazni, predpisanih po notranjem pravu držav, ali na uporabo njihovih zakonov, ki ne predvidevajo kazni predpisane v tem delu." Torej to, kar vi trdite, ne drži in še vedno vztrajam pri tem, da je to nezaslišano. In zlasti v Državnem zboru, gospod minister, bi vendarle pričakovala tudi kot poslanka, da boste v teh odgovorih bolj jasni. Sprašujem se torej, kakšna javna razprava je predvidena - vi zatrjujete, da že teče, ampak zanimivo, najvidnejši strokovnjaki s tega področja pravijo, da še tega teksta niso videli in da ne vedo [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Za odgovor prosim ministra. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči za besedo, in hvala tudi za vprašaje, spoštovana gospa poslanka. 11. oktobra je bil osnutek novega kazenskega zakonika poslan ne samo v medresorsko usklajevanje, temveč tudi vsem pravnim fakultetam v državi oziroma če sem točen 10. oktobra je šel že pravnim fakultetam in tudi na sodišče, torej na Vrhovno sodišče, na Vrhovno državno tožilstvo in je bil dostavljen vsem, ki se s tem ukvarjajo. Od takrat naprej imajo možnost pogledati na svoj računalnik in se natanko seznaniti z novostmi predloženega kazenskega zakonika. Povedali ste, češ da zatrjujem nekaj, kar ni res. To odločno zavračam. Mednarodna konvencija, za ta segment, o katerem govorimo, pozna dosmrtno kazen in o tem, kako razlagati 80. člen statuta, so v stroki mnenja deljena. Del stroke pravi, da to državo ne zavezuje pravno, del stroke pravi, da državo 80. člen pravno zavezuje. V tem trenutku lahko ugotovim samo to, da nas gotovo konvencijo zadržuje moralno. In se sprašujem, zakaj ne bi konvencijo in tudi Rimskega statuta, na katerega se sklicuje, ne bi spoštovali, če so jo spoštovale vse naše sosednje države, če jo spoštuje v celoti 24 držav Evropske unije tja do Skandinavije, kar praktično pomeni vsa Evropa, in ponavljam, ne razumem, zakaj naj bi k tej konvenciji pristopili s figo v žepu. Torej, da jo podpišemo, potem pa tega ne uzakonimo. Čeprav gre v bistvu ob številnih novostih, ki jih predlaga kazenski zakonik, za malo pomembno zadevo ob drugimi novostmi, in bom tudi tako rekel, za vihar v kozarcu vode. Kajti, kazniva dejanja, za katere je predvidena dosmrtna kazen, gre res za najhujše kazni, ki se tudi nanašajo na dejanja, ki se redkokdaj storijo. Vendar pustimo to ob strani. Razprava o novem kazenskem zakoniku ni rokohitrska, v tej državi teče že 12 let, že 12 let se vrsto teoretikov in praktikov, akademikov in sodnikov, ki se ukvarjajo s kazenskim pravom, s temi vprašanji ubadajo in o tem tudi vneto publicirajo. Vse to so prispevki k reformi kazenskega prava, kajti ne smemo pozabiti, ko smo se osamosvojili, smo v bistvu prevzeli poleg nekdanjega kazenskega zakonika Republike Slovenije tudi zvezni jugoslovanski kazenski zakonik, smo ga prevzeli v naše pravo in ga potem ob reformi kazenskega prava čez nekaj let na nek način strnili v kazenski zakonik, ki je trenutno veljaven, ki pa v mnogih pogledih ni skladen z modernimi koncepti kazenskih zakonikov, ki so dandanes uveljavljeni v Evropi. Zato se je skupina predvsem opirala na dognanja, vsebovana v nemškem, avstrijskem in finskem kazenskem zakoniku. To so najnovejši zakoniki, ki so se pripravljali dolgo vrsto let. Črpali smo njihove izkušnje. Zato odločno zavračam tudi trditve, da je šlo za hitro akcijo. Nasprotno, šlo je za dolgo in premišljeno zbiranje znanj, ki se je tudi v Sloveniji odvijalo v zadnjih 12 letih, in delo so opravili trije vrhunski, ta trenutek vodilni pravni strokovnjaki na področju kazenskega prava. Skupina, kot rečeno, združuje strokovnjake, teoretike akademske narave in tudi tiste praktike. Boljše skupine ta trenutek v Sloveniji gotovo ni.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje poslanka Darja Lavtižar Bebler, izvolite.
Hvala. Gospod minister, poglejte, vi trdite, da smo Rimski statut sprejemali s figo v žepu. Jaz govorim pa, da temu ni tako, zaradi tega, ker ta 80. člen predstavlja ravno tisto normo, ki določa, da države niso zavezane k temu, da točno takšne kazni predpišejo, če same smatrajo, da to v njihovi notranji zakonodaji ni potrebno. Drugič, govorite o tem, da pač vsi, ki so hoteli na spletnih straneh pogledati ta zakon, ga imajo na voljo že od 11. oktobra. In katerega smo danes, gospod minister? Poglejte, vi pa govorite o tem tekstu, ki vsebuje približno 300 do 400 strani. Sedaj pravite, da o tem tekstu že teče poglobljena strokovna razprava. Jaz se s tem ne morem strinjati in se tudi ne bom strinjala. Poglejte, tudi ko je šlo za sprejem protokola k evropski konvenciji za zaščito človekovih pravic v Strasbourgu, in ta protokol govori o ukinitvi smrtne kazni, je bilo jasno, da nekatere države imajo predpisano še vedno smrtno kazen in je ravno ta protokol povzročil, da so jo nekatere ukinile, druge pa so vsaj sprejele memorandum na izrekanje in izvrševanje smrtne kazni. In zato se sprašujem, zakaj bi se morali zgledovati po tistih državah, ki so izrazito represivne na tem področju. In poleg tega ne gre za minorne spremembe, gospod minister, v tem tekstu tukaj je, recimo, če samo navržem, ena od poglavitnih stvari, ki se menja; menja se koncept kazenske odgovornosti. Vi pa dobro veste, kaj to pomeni za vprašanje prištevnosti, krivde in tako naprej. To so resna vprašanja. In kazenski zakonik med drugim je tudi osebna izkaznica države glede njene demokratičnosti in glede spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Zato so potrebne resne analize in resne razprave o spremembah te zakonodaje.
Hvala lepa. Minister, želite odgovoriti? Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, tudi za to dodatno postavljeno vprašanje. Na začetku naj povem, da se moram ograditi od poimenovanja nekaterih držav, ki poznajo dosmrtno kazen, kot represivne države. Med njimi so vendarle države, ki so v Evropski uniji, 24 je takih držav in te države, Finsko, Dansko, Norveško, Švedsko, Nemčijo, Avstrijo, imenovati represivne države, oprostite, seveda lahko vsak poslanec Državnega zbora pove, kaj misli, vendar kot minister za pravosodje se moramo od tega ograditi, od takega stališča. Sploh pa so novosti, ki jih prinaša nov kazenski zakonik, bistvenega pomena. Naj jih samo nekaj naštejem. Očitno z njimi še niste dovolj seznanjeni. Recimo, uvajamo novo kaznivo dejanje mobinga, se pravi šikaniranja na delovnem. Novo kaznivo, dejanje prisile delavkam, ki bi morale dati izjavo, da ne bodo zanosile. To je kaznivo dejanje. Novo kaznivo dejanje tujega ladjarja, ki zapluje v naše morje in spusti nafto in onesnaži morsko dno. To doslej ni bilo opredeljeno kot kaznivo dejanje, sedaj pa bo, če boste v Državnem zboru sprejel ta novi kazenski zakonik. Novo kaznivo dejanje predrzne vožnje v prometu. Veste, kako se spopadamo z zniževanjem smrtnih žrtev v prometu. Doslej takšnega kaznivega dejanja ni bilo. Uvajamo ga po vzoru drugih držav. Naštel sem samo nekatera takšna kazniva dejanja. Med drugim naj opozorim tudi na kaznivo dejanje, če želite, prodajanje doktorskih disertacije ali pomoč pri izdelavi doktorskih disertacij ali magistrskih nalog. Tudi to smo opredelili kot kazniva dejanja, ker se je pokazalo, da taki primeri nastajajo. Na novo opredeljujemo goljufijo, na novo opredeljujemo številna, bom rekel, moderna kazniva dejanja, ki so nastala zaradi delovanja sodobne tehnologije. Ta zakonik, ki seveda ni nastal sam od sebe, ampak je nastal kot rezultat dognanj, ki jih je pravna stroka, evropska pravna stroka zbrala v najuglednejših evropskih državah in ki je nastal tudi kot plod vseh tistih strokovnih razprav, ki jih slovenska pravna stroka že 12 let razvija in uporablja, je moderen evropsko primerljiv kazenski zakonik. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Darja Lavtižar Bebler, imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej sedaj pa je bilo navrženo nekaj stvari, ki dejansko ne zdržijo tako hitre obravnave in ta odgovor ministra terja poglobljeno razpravo ministra zato v skladu s poslovnikom predlagam, da Državni zbor opravi posebno razpravo na to temo. In naj izkoristim to samo še v tem smislu; ja, če govorimo o kazenski zakonodaji in če govorimo o predpisani zaporni kazni do smrti, potem so te države v tem smislu na tem področju represivne. O tem ni nobenega dvoma. Tako kot so na tem področju represivne tudi Združene države Amerike, Japonska, pa še kakšna, ki še vedno imajo predpisano možnost izrekanja smrtne kazni in izvrševanje smrtne kazni. Tako se o tem lahko veliko pogovarjamo in mislim, da se moramo, in zato predlagam, da Državni zbor opravi razpravo, posebno razpravo o odgovoru ministra, tudi spričo tega, da je bilo zapravljeno do sedaj, si dovolim uporabiti ta izraz, približno 66.000 evrov davkoplačevalskega denarja, pa niti ne vemo, za kaj je ta denar bil konkretno porabljen in ali je bil upravičeno porabljen. Kajti dejstvo je, da analize prve strokovne skupine pri tem nastajanju novega kazenskega zakonika pač niso bile docela upoštevane. To je v intervjuju vodje strokovne skupine, gospe Šelihove, v Mladini, avtoriziran intervju , možno prebrati in se o tem prepričati. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila Barbara Žgajner Tavš, sicer tudi odsotni ministrici za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa. No, žal mi je, da ministrice danes ni. Zelo rada bi namreč "v živo" s strani ministrice slišala odgovor na preprosto vprašanje: Kdo bo odgovoren za domnevne nepravilnosti v slovenskem zdravstvu? Od neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti do izginotja bajnih vsot denarja, celo do koruptivnih dejanj. Seznam nepravilnosti zdravstvenega ministrstva je precej dolg, bistveno daljši, kot imam na razpolago časa danes. Naj omenim samo nekatere. Med njimi velja poudariti, da so prenekateri posli zdravstvene politike SDS dobili načelno mnenje obstoja korupcije. Onkološki inštitut - zapleti z operacijskimi mizami, legionela in zato vgradnja mikrobnih filtrov za dodatnih 24 tisoč evrov. Za utišanje javnosti 10. maja 2007 dobimo komisijo za supernadzor, ki ne dela nič drugega, kot pregleduje papirologijo, brez učinka, za dodatnih 46 tisoč evrov! Računsko sodišče ugotovi, da je Ministrstvo za zdravje z dodatkom k pogodbi SCT-ju naknadno povečalo vrednost investicije še za 16,2 milijona evrov, in to za 84% osnovne vrednosti pogodbe. Pediatrična klinika - četrt milijona evrov dobi tako imenovani SDS-ov čudežni deček za davčno svetovanje za polaganje instalacij. Zanimivo! Isto vsoto bi morala v tem času dobiti Splošna bolnišnica Slovenj Gradec, a je ne dobi. SCT, izvajalec del, dobi dodatna sredstva pol milijona evrov za pospešitev gradnje nove pediatrične klinike, ki se gradi neupravičeno več kot 10 let. 417 tisoč evrov dobi SCT. Zanimivo! V enakem obdobju bi morala isto vsoto denarja dobiti "nova medicina". Denarja preprosto ne dobi. Bručan za utišanje javnosti ponovno tik pred odhodom ustanovi nadzorno komisijo, na čelo katere postavi igralca Cavazzo. In ko komisija pride na ogled v novo pediatrično kliniko, ji pokažejo fenomenalno urejeno sobo, za katero se kasneje izkaže, da je bila le vzorčna, spoštovane kolegice in kolegi. Ne nazadnje, čudnežno iz proračuna izginejo tudi finančna sredstva v višini nekaj manj kot 7 milijonov evrov za novo bolnico, regijsko bolnico v Trbovljah - tista finančna sredstva, ki so bila v proračunu že zagotovljena. Sprašujem: V čigav žep? Vprašanje, ki sem ga zastavila, je sila preprosto: Kdo bo odgovoren za te nepravilnosti, ki sme jih naštela in še vse ostale nepravilnosti, ki obstajajo, so obstajale pod ministrovanjem Bručana in obstajajo tudi pod ministrovanjem nove ministrice?
Hvala lepa za zastavljeno vprašanje, žal pa odgovora nanj danes ne boste dobili, ker ministrice danes ni prisotna v Državnem zboru. Naslednje pa bo poslansko vprašanje postavljala mag. Majda Potrata, in sicer ministru za javno upravo ter ministru za notranje zadeve. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegice in kolegi. Tretja bom, ki bom zastavljala vprašanje, povezano z izraženimi dvomi o zakonitosti izvedbe volitev predsednika republike, ki se v zadnjem obdobju pojavljajo, glede glasovanja po pošti iz tujine tistih volilnih upravičencev, ki so slovenski državljani in imajo stalno prebivališče zunaj Republike Slovenije. Novela zakona o volitvah v Državni zbor, ki smo jo julija lani sprejeli v Državnem zboru, je namreč predvidela možnost tej kategoriji volilnih upravičencev, da lahko glasujejo bodisi na diplomatsko-konzularnih predstavništvih, tako kot do sedaj, bodisi po pošti, kar je zanje nova, pomembna pravica, ki jo predvideva prvi odstavek 82. člena omenjenega zakona. Vendar pa je vse bolj jasno, da niti predlagatelj, niti zakonodajalec ob sprejemanju nista dobro domislila vseh vprašanj, ki jih izvajanje tega določila odpira. Kot najprej, omenjena določba je nesporno v nasprotju s 45. členom Zakona o evidenci volilne pravice, ki določa, da se volilna karta izda tistemu volivcu, ki je predhodno Državni volilni komisiji sporočil, da želi glasovati po pošti. Pravna stroka o razlagi in izvajanju omenjenih določb nima enotnega mnenja, kar dvom o pravilnosti izpeljanih volilnih postopkov le še poglablja. Novembra lani je bila sprejeta novela zakona o evidenci volilne pravice, ki, zanimivo, neskladja z zakonom o volitvah v Državni zbor v tako pomembni točki ni odpravila. Drugič, menim, da je zelo pomembno dejstvo, da so verjetno minimalni pogoji za zagotovitev zakonitosti glasovanja po pošti iz tujine vsaj tile: da imamo ažurno evidenco volilnih upravičencev v tujini, dokazilo o tem, da je volilni upravičenec v tujini volilno gradivo dejansko prejel, na primer z vročanjem, in upoštevanje pogojev glede glasovanja po pošti, ki jih je opredelilo Ustavno sodišče s svojo odločbo junija letos, ko je v sporu v zvezi s tovrstnim glasovanjem, resda doma, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zapolnilo pravno praznino volilne zakonodaje. Zato vaju, spoštovana ministra, sprašujem najprej vas, dr. Virant: Ali razmišljate o uskladitvi volilne zakonodaje? Ali lahko v Državnem zboru pričakujemo zakonske predloge, ki bi neusklajenost odpravili ter podrobneje opredelili način izvrševanja pravice glasovanja po pošti, tako da ne bi vzbujal dvomov o zakonitosti izvedbe volitev? In vas, minister Dragutin Mate: Kako utemeljujete bistveno povečanje števila volilnih upravičencev, ki so slovenski državljani, pa imajo stalno prebivališče zunaj Republike Slovenije, če primerjamo podatke državnozborskih volitev iz leta [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Jaz bom prosil oba ministra za odgovor. Kateri bo spregovoril prvi? Minister Virant, izvolite.
Hvala lepa. Zaenkrat ne razmišljam o tem, da bi predlagali spremembo volilne zakonodaje glede glasovanja po pošti iz tujine. Navsezadnje je Državni zbor nedavno tega sprejel novelo zakon o volitvah v Državni zbor, s katero je bilo to urejeno. Ti postopki so bili poenostavljeni, to je dejstvo. Najprej je bila na podlagi zakona o evidenci volilne pravice vzpostavljena stalna evidenca volilne pravice slovenskih izseljencev, torej državljanom s stalnim prebivališčem v tujini. To je bil prvi korak k poenostavitvi uresničevanja volilne pravice teh oseb in potem je bil poenostavljen tudi sam način glasovanja. Glasovanje še vedno poteka tako, da vsak volivec v tujino dobi po pošti priporočeno, torej osebno volilno gradivo, to je glasovnico z volilno karto. Volilna karta je na ime točno določenega volivca. In glasovnica je lahko veljavna samo, če se vrne skupaj s podpisano volilno karto. Po naši oceni je to dovolj za zagotovitev, da je v resnici gradivo prišlo v roke pravega volivca in da ga je tudi pravi volivec vrnil. Vse, kar je preko tega, torej morebitne zlorabe, ne vem, ponarejeni podpis in tako naprej, to so pa že kazniva dejanja, ki jih je treba ustrezno preganjati. Mi smo pregledali, kako imajo to vprašanje rešeno v tujini, takrat ko smo ta zakon pripravljali. Prav v tej točki smo si ogledali italijansko in avstrijsko ureditev, denimo, in naša sedanja ureditev je praktično identična italijanski ureditvi, avstrijska pa je nekoliko drugačna. Pozna namreč tako imenovane volilne priče, to pomeni, da državljan, ko podpiše volilno karto, mora dobiti še sopodpis še enega volilnega upravičenca. Ampak dvomim, da to zagotavlja res večjo stopnjo varnosti ali pa gotovosti pri pošiljanju tega gradiva. Tako zapletenega postopka, kot smo ga poznali mi, pa ne pozna po mojem vedenju nobena država. Zakon, kot rečeno, je sprejel Državni zbor z dvotretjinsko večino, tudi vi, spoštovana gospa poslanka Majda Potrata, ste bili med tistimi, ki ste za ta zakon glasovali in to rešitev podprli. Če ocenjujete, da ni prava, lahko seveda predlagate tudi spremembo zakona, ampak, kot rečeno, mi zaenkrat o kakšni spremembi ne razmišljamo. Sicer pa podrobneje v interpretacijo teh določb ne bi zahajal, ker je povsem možno, da se bo s temi vprašanji ukvarjala še Državna volilna komisija, ki je samostojen organ in tudi samostojno odloča pri interpretaciji zakona. Ta odločitev, ki jo je komisija sprejela, da se gradivo pošlje vsem volivcem, ki so v volilni evidenci, je pa po mojem mnenju zgolj implementacija, uresničevanje sprejetega zakona o volitvah v Državni zbor.
Hvala lepa. Še moj del odgovora. Sprašujete, kako je mogoče, da se je za tolikšno število povečalo vpisanih oseb v evidence. Zelo enostavno. Pred letom 2002 nismo imeli tega urejenega, tako kot je potrebno. Z zakonom leta 2002 smo prišli do podlag, na podlagi česa se je sploh začela voditi ta evidenca. V njih, kot sem že dejal, sta bila prenešena dva volilna imenika: eden iz predsedniških volitev iz leta 1997 in drugi iz državnozborskih volitev iz leta 2000. Nobenih vprašanj posebnih, če se prav spomnim, ni bilo takrat na to temno. Te osebe so bile avtomatično vnešene v to. Nadalje so se osebe v ta imenik vnašale po letu 2002 na dva način: po uradni dolžnosti za vse, ki so bili novosprejeti v državljanstvo Republike Slovenije, in na zahtevo državljanov Republike Slovenije, ki so bivali v tujini. Z novelo, ki je bila, kot je bilo rečeno, sprejeta v tem državnem zboru z dvotretjinsko večino 2. novembra 2006, ste naložili ministrstvu, da po uradni dolžnosti vpiše vse podatke, s katerimi razpolaga - zelo poenostavljeno povedano. Tam je res določeno v enem členu, kaj vse se vpisuje [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], vendar smo morali vpisati vse ljudi v ta imenik in iz stanja 2.12.2006 12.044 smo po uradni dolžnosti vpisali v šestih mesecih nadaljnjih 61.467 državljanov Republike Slovenije v uradne evidence. Hvala.
Hvala lepa za osnovni odgovor. Dopolnilno vprašanje pa bo podala mag. Potrata. Izvolite.
Hvala. Seveda, dr. Virant, jaz sem v vsakem primeru kriva, če glasujem za ali če glasujem proti. Ne verjamem pa, da bi bil kakšen zakon sprejet, če ga jaz predlagam, saj še amandmaji niso predlagani, kaj šele z dvotretjinsko večino. Samo šalo na stran. Rekli ste, da gre za poenostavljanje postopkov. Seveda gre za poenostavitev in vsak državljan ima pravico izkoristiti ta privilegij uveljaviti volilno pravico. Vprašanje pa je, ali poenostavljeni postopki pomenijo tudi dovolj trdna zagotovila za to, da ni prišlo do napak. In dvomov o regularnosti teh volitev je veliko in jih nisem jaz prva izrekla, jaz jih samo kot poslanka prenašam v Državni zbor. Tudi ne bom špekulirala, za koliko je nižja volilna udeležba zaradi veh teh dvomov. Ampak tisto, kar vam želim še dodatno zastaviti kot vprašanje. Rekli ste, da ste se zgledovali po drugih primerljivih sistemih. Ja, lahko se zgledujemo po tistih, ki imajo trdnejša, večja zagotovila ali tista, ki so zelo zelo sproščena. In videti je, da smo se mi zelo sproščeno pri tem vedli. Tudi tajnik Državne volilne komisije je povedal, da so nekatere stvari drugače izpeljane, zdaj samo s podpisom. In če nimate niti tega, kar ste vi rekli, volilne priče, pravzaprav družina lahko v imenu cele ali več naseljencev eden podpiše. Tu je možnosti, samo s podpisom kako se to naredi, kar precej. Pa recimo, da sem dobronamerna pa da ne verjamem, da bodo vsi goljufali. Kako boste nekatere stvari razrešili in preverili, ne vem. Tisto, kar sem pa hotela vam, [[opozorilni znak za konec]] minister Mate, zastaviti kot dodatno vprašanje. Seveda je po uradni dolžnosti treba vpisati, ampak tisto, kar ostaja vprašanje, je, da smo vas že tudi v Državnem zboru spraševali o nekaterih oteženih [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Prosim predstavnika Vlade, da odgovorita na dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala. Glejte, jaz res nisem želel biti ciničen ali karkoli, ali pa vam naprtiti krivde za besedilo zakona, kakršno je bilo sprejeto. Hotel sem reči samo to, da govorimo o zakonu, ki je bil v tem državnem zboru sprejet z dvotretjinsko večino, tudi z vašim glasom. Kar pomeni, da če je bilo v tem zakonu kaj motečega, bi bili lahko takrat na to opozorili. Sam mislim, da s tem zakonom ni nič narobe in da je ta ureditev glasovanja v redu, je poenostavljena. Ampak k tem poenostavitvam težimo na vseh področjih: vi ste temu rekli sproščenost, jaz temu rečem poenostavljanje postopkov. Tudi za slovenske državljane smo poenostavili, ki živijo v Sloveniji. Namreč, obstaja možnost, da glasuješ izven kraja svojega stalnega prebivališča, kar prej ni bilo mogoče. Če to prej poveš, lahko na sedežu okrajne volilne komisije glasuješ tudi, recimo, v Mariboru, čeprav imaš stalno prebivališče v Ljubljani, ali v Ljubljani, čeprav imaš stalno prebivališče v Mariboru. To so poenostavitve. Jaz dvoma v regularnost teh volitev nimam. Tisti, ki je zasejal dvom, bo moral malo bolje pojasniti, v čem je problem tega. Zakaj, recimo, takšen način glasovanja ali pa uresničevanja volilne pravice ni problematičen v Italiji, ali pa v čem je, na primer, ena volilna priča, ki sopodpiše volilno karto z volivcem, večja garancija, kot je to, kar imamo zdaj pri nas. Se pa strinjam z vami, da je tu vedno mogoče tehtati med enostavnostjo in večjimi garancijami. Zato tudi nisem hotel biti ciničen, ko sem rekel, da lahko predlagate takšno rešitev, ker se bo najbrž debata tako ali drugače o tem sprožila pred naslednjimi državnozborskimi volitvami. In domnevam, da se bo sprožila tako, da bo nekdo vložil zakonski predlog; morda bo to gospa Potrata, morda bo to vaša poslanska skupina ali pa kdorkoli. Res, nisem želel biti ciničen.
Hvala lepa. Minister Mate, izvolite.
Zadnji del vprašanja se ni slišal, tako da ne vem, kaj naj na njega odgovorim. Lahko pa rečem, da je državna volilna komisija samostojen organ, ki sprejema svoje odločitve, na njih jaz kot minister nimam nobenega vpliva. Moja dolžnost in mojih uradnikov je, da ko je neka odločitev sprejeta, izpeljemo tisti del dela, ki je v naši pristojnosti. V tem konkretnem primeru je šlo za tisk volilnih kartonov in potem dostava teh kartonov volilni komisiji, ki jih je razpošiljala na naslove. Mi seveda lahko sprintamo samo tiste naslove, ki so popolni in ki imajo možnost, da pridejo do končnega uporabnika. Res pa je, da se to izvaja prvič, ker zakon je bil sprejet lani. Torej je bilo to za državno volilno komisijo prvič, saj drugače tudi ne more biti.
Hvala lepa za oba podana odgovora. Proceduralno pa mag. Potrata. Izvolite.
Postopkovno želim predlagati, da bi opravil Državni zbor razpravo o odgovorih obeh ministrov, pa ne da bi bila pretirano optimistična in verjela, da bo koalicijska večina podprla ta predlog, ampak vseeno je to eden od korakov, s katerim želim opozoriti na to, da je to moj prispevek k urejanju zakonskih vprašanj. Državna volilna komisija je samostojen organ, lahko pa opozarja na slabosti v izvedbi, ker se po novi zakonodaji volitve prvič na tak način opravljajo. Tudi to, da sem bila poleg, ko smo spreminjali zakonodajo, tega nisem izključila v uvodu v svoje vprašanje. To pa ne pomeni, da ne bi mogla slabih rešitev prepoznavati in težiti k odpravljanju le-teh. Poenostavitve so, nič ne rečem, ampak podpis na volilni imenik tudi za nas, ki tu v državi Sloveniji glasujemo, zagotovo ni poenostavitev. Je neke vrste varovalo ali ne vem kaj, kako bi drugače temu lahko rekla. Ampak to zagotovo ni poenostavitev, ker, vsaj prvič, ko se je bilo treba podpisati, veliko ljudi tega ni hotelo narediti. Zdaj nimam podatka ali se jih je več podpisovalo ali ne. Odpira se torej z volilno zakonodajo vrsta vprašanj, vrsta vprašanj, zaradi katerih jaz mislim, da bi bilo dobro, da razpravljamo o njih zdaj, ko smo prvo izkušnjo opravili, ker se nam odpirajo tudi predlogi za elektronske volitve, ker se marsikaj odpira na novo. Zakaj ne bi o tem razpravljali v miru brez podtikanj, brez tistega, da je o kakšnem predlogu treba glasovati, pa četudi je to zgolj prestižne narave? Mislim, da bi bilo nadvse koristno, če bi to opravili. Hvala.
Hvala tudi za vaš konstruktiven predlog. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanj. Hvala lepa. Jaz pa sem prej storil napako in sem spregledal proceduralni predlog Poslanske skupine SNS. Predem pa vam dam besedo, pa mi samo povejte, je vaša želja samo to, da o odgovoru ministrice, ki je ni, na vaše poslansko vprašanje dobite ustni odgovor. Potem je to v zapisniku in boste dobili tudi ustni odgovor. Mi pa nadaljujemo s seznamom oziroma na podlagi seznama prijavljenih poslancev. Naslednji bo zastavil poslansko vprašanje mag. Borut Sajovic, in sicer ministru za notranje zadeve ter ministru za promet, ki pa je odsoten. Izvolite, prosim.
Hvala lepa gospod predsedujoči, spoštovana ministrica in ministri. Moje vprašanje se nanaša na prometno varnost. Prometne nesreče brez dvoma predstavljajo velik javni problem po celem svetu. Statistika ugotavlja, da smo v prometu 30-krat bolj ogroženi, kot na delovnih mestih. Tak problem predstavlja veliko, na eni strani socialno, na drugi strani pa tudi zdravstveno grožnjo. Če pogledamo današnji dan, kaj piše o prometnih nesrečah Slovenska tiskovna agencija: Ceste minuli teden vzele dve življenji, Na slovenskih cestah se je v minulem tednu zgodilo 155 prometnih nesreč, v katerih sta umrla dva človeka, 204 ljudje so bili poškodovani, V letošnjem letu na cestah umrlo že 246 ljudi, v enakem obdobju pa 202. To so sporočili iz Generalne policijske uprave in kot razloge, najpogostejše dejavnike prometnih nesreč navajajo nepravilno stran oziroma smer vožnje, nepravilno prehitevanje in neupoštevanje pravil o prednosti. Spoštovani gospod minister, zdaj trend prometnih nesreč s smrtnim izidom brez dvoma nekontrolirano narašča, zato vas vljudno sprašujem: Katere preventivne, vemo, kaj je preventiva, pa tudi kurativne ukrepe je v letu 2007 izvajalo vaše ministrstvo in policija za preprečevanje oziroma zmanjševanje prometnih nesreč? Kar se pa tiče dela vprašanja, ki se nanaša na Ministrstvo za promet, pa prosim, če mi odgovor na vprašanje posreduje pisno v predvidenem poslovniškem roku. Hvala lepa.
Hvala lepa, tudi vam. Ministra Mateja pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Hvala za vprašanje. Najprej bi se dotaknil zaključka vašega vprašanja. Nikakor se ne morem strinjati s trditvijo, da trend prometnih nesreč in smrtnih žrtev na naših cestah nekontrolirano narašča. Če pogledamo večletne trende, kako poteka število mrtvih - seveda, vsako življenje je škoda, da ugasne na cesti - lahko ugotovimo, da letos imamo porast smrtnih žrtev na slovenskih cestah in tudi lahko delno razložimo, zakaj je do tega prišlo. Predvsem zaradi zelo blage zime in zelo velikega, enormnega števila smrtnih žrtev med motoristi v začetku letošnjega leta, kjer v primerjavi z lanskim letom praktično nismo imeli niti ene smrtne žrtve, se pravi od januarja do začetka aprila smo letos imeli sezono in so pogoji vožnje vendarle bistveno drugačni, tudi pnevmatike in drugi deli enoslednih vozil se popolnoma drugače obnašajo, zato je bilo nekaj več smrtnih žrtev v tistem obdobju. In ta statistika se nam potem iz meseca v mesec vleče. Če se osredotočim na tisti del odgovora, ki ste mi ga zastavili, kaj je ministrstvo naredilo preventivno in kaj kurativno na področju prometne varnosti. Lahko rečem, da ministrstvo vsako leto pripravi poseben načrt nadzora prometa za vsako leto, tako je bilo tudi za leto 2007. Se pravi konec prejšnjega leta je bil tak načrt izdelan. Postavljeni so bili temelji in usmeritve za delo. Detektirani so bili glavni vzroki za nesrečo v preteklem letu in potem cilji, ki jih želimo doseči. Posebej se je v letošnjem letu osredotočilo delo policije na problematiko hitrosti, vožnjo pod vplivom alkohola, uporabo varnostnih pasov, problematiko večkratnih kršiteljev, ki je v Sloveniji vedno bolj pogosta. In na teh temeljnih področjih, ki so bile zastavljeno, je bilo izvedenih 65% tako preventivnih kot tudi represivnih ukrepov. Lahko rečem, da je v letošnjem letu policija izvedla veliko akcij, od osnovnih šol, srednjih šol do posebnega seznanjenja voznikov predvsem enosledrnih vozil, kako se je treba obnašati, kakšne nevarnosti povzroča prehitra vožnja, zaviranje na mokri cesti in podobno. Po celi Sloveniji se je to dogajalo skupaj z Ministrstvom za promet, skupaj z Avto moto zvezo, z Zvezo avto-moto društev itd. Tukaj je šlo za vrsto aktivnosti, ki bi jih lahko zelo dolgo našteval, kaj vse je bilo preventivno narejeno. Po mesecih so načrti narejeni in se tudi izvajajo, vendar je treba reči, da je slovenska policija v letošnjem letu ugotovila krepko čez 300 tisoč kršitev na teh temeljnih, če tako rečem, usmeritvah, ki smo jih počeli, in tudi na drugih področjih. Neredko je bilo ob naših akcijah veliko negodovanje, kjer smo verižno preverjali določene kršitve. Prav tako predvidevamo, smo v letošnjem letu postavili, to lahko tudi delno za Ministrstvo za promet rečem, ker smo to skupaj počeli, da smo vzpostavili stacionarno radarsko omrežje na slovenskem avtocestnem križu. V teh dneh, dobesedno v teh dneh se začenja s poskusom testiranja prvega sistema izvajanja meritev hitrosti po odsekih. V nekem odseku bo nek avto zabeležen, kako hitro je pripeljal to razdaljo. In če bo ta razdalje prevožena hitreje, kot je omejitev na tem odseku, bo sledila kazen, tako da bo na avtocestah to še veliko bolj zaostreno, kot je sedaj. V naslednjem letu bomo poskušali še nadalje delovati na temeljnih in najtežjih kršitvah, ki smo jih letos zaznavali, večkratnih kršiteljih, hitrost, prevelika hitrost, enosledna vozila, se pravi motorji. Lahko pa tudi rečem, da je policija začela v drugi polovici leta bolj aktivno delovati tudi na avtocestah, vedno bolj se pojavljajo belo-modra vozila tudi na avtocestah. Prej jih ni bilo toliko videti, so bile samo provide in moram reči, da pričakujemo, da bomo v mesecu dni začeli delovati tudi z novo taktiko na slovenskih avtocestah oziroma na avtocestnem križu. Pridobili bomo večje število močnejših belo-modrih vozil, ki bodo sposobna zaustavljati tudi vozila, ki vozijo 250 kilometrov na uro in bodo imela vgrajene sisteme Provida. Do sedaj smo imeli namreč težavo, če je belo modro vozilo z lučkami zaustavilo neko vozilo, je bilo težko dokazati, če se je oseba pritoževala, da je vozila s hitrostjo 180 [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Minister, hvala lepa za vaš odgovor. Dopolnilo vprašanje, kolega Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, minister, za vaše odgovore. Vidim, da se ministrstvo sicer trudi, vendar rezultatov zaenkrat ni, kar pa ni odvisno samo od ministra in pa ministrstva, precej pa tudi od nas voznikov. Nacionalni program o varnosti cestnega prometa za obdobje 2007-2011 nosi naslov Skupaj za večjo varnost. Varen cestni promet je brez dvoma odgovornost države, zato je v tem programu napisanih več ukrepov. Bistveni smotri tega programa so: dvig prometnovarnostne kulture na primerljivo raven z državami, ki imajo razvito varnostno kulturo, medsebojno povezovanje državne ravni s samoupravnimi lokalnimi skupnostmi in pa civilno družbo, kar najbolj povečati obstoječe vire, ki jih imamo na razpolago, izboljšati uporabnost in varnost cestnega okolja - vse od načrtovanja, izvedbe pa tudi do vzdrževanja in nadzora ter brez dvoma z vzgojo in izobraževanjem ter s preventivnimi in pa represivnimi ukrepi spremeniti slabe načine vedenja v prometu. Ob tem vas pa sprašujem: Ali resno verjamete, da bodo našteti smotri doseženi samo s povečanjem denarnih kazni za prometne prekrške? Kot veste, so se globe za prometne prekrške povečale z novelo Zakona o varnosti v cestnem prometu s 1.1.2005 in je brez dvoma, to priznavajo tudi strokovnjaki in policisti, da je do danes učinek teh glob upadel in pa število smrtnih žrtev, na žalost, narašča. Zato bi bilo mogoče zanimivo vedeti, koliko glob in v kakšni višini je bilo v letu 2007 izrečenih. In, če naredimo primerjavo, da se bomo pri obravnavi zakona lahko lažje odločili: Kaj to pomeni napram letu 2006 in pa 2005? Tudi meni se namreč zdi, da imajo visoke globe, ki jih ne podpiram, samo trenuten učinek, kasneje pa je treba iskati rešitve v dobro nas vseh predvsem na drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Minister, prosim za dopolnilni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi želel dokončati tam kjer, sem ostal. Težave, ki smo jih imeli z dokazovanjem, vsaj mislim, da želite vedeti tudi ta del, so bile ravno v tem, da se ni dalo dokazati na višjih inštancah, kakšna je bila dejanska hitrost, zato bodo ta vozila, ki navidezno, na zunaj ne bodo nič drugačna ali pa zelo malo drugačna od vozil, ki jih policija uporablja kot belo modra vozila s svetlobnimi telesi, opremljena z vso provida tehniko, tako da bomo ta vozila intenzivno uporabili na vseh avtocestnih odsekih po celem križu in s tem dodatno izvajali tako preventivne kot tudi, kjer bo potrebno, represivne ukrepe. Na žalost vam ne morem postreči z vsemi podatki, ki ste jih vi zdaj tukaj vprašali na koncu, če imam v tem trenutku vse podatke o številu glob in tako dalje. Te podatke bomo pripravili in mislim, da bo izredno zanimivo tudi videti pri primerjavah, kakšne učinke so imeli. Absolutno se pa strinjam z vami, da samo denarne kazni ne pomenijo večje varnosti. Za zagotavljanje večje varnosti na slovenskih cestah je potrebno storiti veliko več. Ni dovolj samo preventiva, ki jo izvaja policija in represija, ki jo izvaja policija na tem področju, treba je narediti veliko več na področju izobraževanja, vzgoje, veliko več se lahko naredi tudi s projekti, ki se nekateri že izvajajo in nekateri se še bodo, se pravi s projektom Mladi voznik, projekti Varna vožnja, v avtošolah je treba dati določene poudarke določenim vsebinam, ki bi vse to pospešile in s spremembami zakona, ki se pripravljajo oziroma so v zaključni fazi, razmišljamo v dve smeri, če tako rečem. Ena smer so kratkoročni učinki, ki jim bi morali biti čim bolj učinkoviti, kjer gre tudi za povečevanje kazni oziroma za možnost, ne samo višine kazni, ampak tudi grožnje s tem, da bo ta kazen izrečena in da bo nekdo ujet pri tem, česar ne sme početi na cestah. Hkrati pa bomo začeli že v letošnjem letu s popolno prenovo zakona, kjer bomo konceptualno zakon popolnoma drugače postavili in skušali z njim dosegati tudi dolgoročne učinke. Absolutno pa stvar prometne varnosti ni samo stvar ministra za notranje zadeve in policije, ampak se dotika, tako kot ste sami omenili, velikega števila resorjev. Jaz upam in nekako sem tudi prepričan, da bodo ti resorji resno vzeli vse te naloge, ki so pred njimi, in da bomo s skupnimi močmi in z obilo dobre volje in dobrim zgledom nas samih, če tako rečem, prispevali k temu, da bomo imeli večjo varnost. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Sajovic.
Problematika je seveda obsežna in pa pomembna. Zato želim, da se zaradi zadev, ki so v odgovorih spoštovanega gospoda ministra bile še pogrešene, v skladu z 246. členom, drugim odstavkom, opravi o odgovoru ministra tudi razprava na jutrišnjem zaključku dneva in pred glasovanjem ter, da se o vseh teh odprtih problemih večkrat pogovorimo, kajti šele tako bodo zlezle koži tudi pod javnostjo. Poznam mladega fanta, ki ravno ta trenutek opravlja izpit za voznika. Tam prevladuje teorija, imajo mislim, da devet oblik različnih testov. In te teste se, gospe, gospodje, fantje in dekleta enostavno učijo na pamet, nimajo pa tistega znanja, ki bi ga potem seveda lahko uporabili pri vsakdanjem vključevanju v prometu. Zdi se mi, seveda, da lahko več že naredimo pri opravljanju cestno-prometnih predpisov, pri izobraževanju, potem nam bo pa mogoče ostalo tudi manj polja ali pa manj potrebe po kurativnem delovanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Sajovica, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Ministru za šolstvo in šport bo poslansko vprašanje zastavil gospod Milan Petek. Izvolite, prosim.
Hvala, podpredsednik. Očitno sledi blok LDS-ovih vprašanj, drugi ste se umaknili. Lep pozdrav ministricama in obema ministroma! Vprašanje torej gospodu Zveru, pristojnemu ministru za področje vzgoje in izobraževanja. Gospod minister, v parlamentu, posebej ob aktualnih dogajanjih v zvezi z Zakonom o financiranju vzgoje in izobraževanja, ste večkrat poudarjali, da povečujete delež financiranja z 85% na 100% za zasebne vrtce in šole tudi zato in predvsem zato, ker menite, da bodo zasebniki s tem lažje in veliko prispevali k obogatitvi mreže vrtcev in šol, ko bodo sami poskrbeli za investicije v te zgradbe. Meni se je to po svoje zdelo logično, me pa ni zadovoljilo, saj menim, da ni primerno, da Državni zbor oziroma država ali pa občine stoodstotno financirajo neke programe, da bi torej to moralo biti na drugem nivoju, tako kot je bilo pred spremembami zakonodaje. Ne znam si predstavljati, kako bi, če bi to prenašali tudi na nekatera druga področja, kako bi pravzaprav država in občine zmogle financiranje iz osebnih interesov. Vendar tako pač je. Zato je po drugi strani tudi situacija takšna, da govorite in ne samo govorite, tudi racionalizirate javno šolstvo, ki posega v število zaposlenih, posega v vire in tako dalje. Po naši presoji in po moji presoji pa ne skrbite istočasno za višanje proračuna, kar bi bilo logično, da bi zagotavljali enako kvaliteto izvajanja te dejavnosti. Moje vprašanje je bilo: Ali še vedno vztrajate ali pa menite, da so vaše trditve o tem, da bo vlaganje zasebnega sektorja v zgradbe, v objekte na področju izobraževanja tisto, ki bi nadomestilo to stoodstotno financiranje? Ali so te vaše trditve še vedno aktualne in za njimi stojite?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci, kolegici! Hvala za vprašanje. Ni nobenega razloga, da bi spremenil stališče, ki sem ga večkrat tudi javno omenil. Nenazadnje je to stališče z mano delila tudi vaša stranka v prvi polovici devetdesetih let, ki je prva uvedla stoodstotno financiranje zasebnih šol. Takrat je bil minister dr. Gaber in ne spomnim se, da bi takrat kdorkoli iz sedanje opozicije nasprotoval taki rešitvi. Vprašanje tudi ni čisto korektno, ker ne gre za financiranje vrtcev, ampak osnovnega šolstva. Tako da na poanto vprašanja oziroma na srž vprašanja moram takole odgovoriti: Zasebniki, ki vstopajo v izobraževalni prostor, dejansko prinašajo s sabo prostor. To pomeni velika vlaganja, pa tudi opremo, osnovno opremo. To seveda ne pomeni samo zidov, oken in prostorov, površin, temveč poleg vseh instalacij tudi omare, stole, mize in podobno. Za vso ostalo dodatno opremo, za učila in učne pripomočke pa so lahko upravičeni do tega tudi zasebni zavodi že po stari zakonodaji in seveda tudi po novi, le da po novem skušamo z ZOFVI spremeniti sistem, to pomeni, da uvajamo pravilnik, ki ga predlaga minister, in se bo poslej vsa ta dodatna oprema, učila in učni pripomočki veliko bolj transparentno delili, kot so se doslej. Zagotovo, zasebni prostor ali zasebna pobuda na področju šolstva bogati, vnaša veliko kapitala. Ta finančna sredstva lahko država prihrani in vloži v kakšno drugo stvar tudi na področju šolstva. Zato ne drži trditev, ki pravi, da se bo zasebno šolstvo razvijalo na račun javnega šolstva. To je prvovrstna neresnica, nedokazana trditev, lahko bi rekli laž, ki ima veliko prostora sedaj v tej ideološki kulturni bitki okrog vprašanja zasebnega šolstva, ki je bilo pri nas rešeno že v 90-ih letih, in to v prvi polovici 90-ih let ali pa na sredini, ko je nastala tudi Bela knjiga, ko se je tudi nova zakonodaja o organizaciji in financiranju šolstva vzpostavljala. Takrat so ravno vaši strankarski kolegi zagotovili oziroma oblikovali koncept zasebništva v šolskem sistemu in v ničemer ga ne spreminjamo, v ničemer ga ne spreminjamo, edino odpravljamo neko zadevo, to je dvotirnost sistema, ker so nekatere šole financirane 100%, nekatere 85%, zdaj bomo vse skupaj poenotili, kot je bil vaš prvotni predlog, na 100%, ker je nepošteno do tistih, ki so za isto stvar financirani 85%. Gre za svojevrstno obliko diskriminacije in tukaj so predvsem otroci predmet diskriminacije, ker se jim financira njihov program samo 85%. In prav zanima me, kako boste, če bo res prišlo do referenduma, slovenski in evropski javnosti razložili takšno obliko diskriminacije.
Hvala lepa. Gospod Petek, imate dopolnilno vprašanje?
Ja imam. Na načelni ravni me pravzaprav odgovor ni presenetil, bom pa prešel z mojim vprašanjem na tisti operativni nivo, kjer pa se dogajajo stvari, ki odstopajo od tega, kar ste gospod minister povedali. Sprašujem namreč o eni situaciji, ki je nastala v Medvodah. Verjetno ste vedeli, da bom z nekim podvprašanjem šel bolj na konkretno zadevo. Verjetno ste seznanjeni s tem, da se v Medvodah na vse mogoče načine spravlja v proračun financiranje dejavnosti vrtca, govorim o vrtcu, ne o šoli, najprej z enim amandmajem, ki je prinesel v občinski proračun 37.556 evrov. Ko se je ugotovilo, da s tem verjetno ne bo šlo, se je pod krinko subvencije za izvajanje oziroma gradnjo pastoralnega doma to prekvalificiralo v 35 tisoč evrov za subvencijo za gradnjo, ki naj bi se pokrivala z najemom te dejavnosti. In pri tem so tvorno sodelovali vaši kolegi svetniki SDS-a. Eden izmed njih je tudi poslanec. Zakaj vas sprašuje to štajerski poslanec? Zaradi tega, ker nas naši LDS-ovi svetniki v medvoškem občinskem svetu sprašujejo, kaj narediti in stališče ministra naj skušamo pridobiti. In to je namen mojega vprašanja. Zakaj menite, zakaj je primerno to vašo razlago prekvalificirati pri vrtcih v drugačno obliko? Tam se pa da financirati in tam ima bojda zakonito podlago. Posebej zaskrbljujoče je, da naj bi se ta dvorana uporabljala za dejavnosti, ki niso v neposrednem nasprotju s krščanskimi načeli in vrednotami. In župan izjavi,da so našli pravne temelje in preverili na ministrstvu, da imajo podlago za nakazilo. Torej sprašujem: Ali se strinjate z ravnanjem svetnikov SDS na občinskem svetu? Ali so te pravne temelje in podlago za nakazilo iskali morebiti pri vašem ministrstvu? Če so iskali pri vašem ministrstvu, kakšna [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] navodila in nakazilo ste jim omogočili na ta način?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Tega dodatnega vprašanja nisem natančno razumel, za kakšen primer gre v Medvodah. Če sem prav razumel, bi naj tam občina financirala javni vrtec, katoliški javni vrtec. Poglejte, jaz sem povedal odgovor na vprašanje, ki ste mi ga pisno poslali. Za ta konkreten primer se lahko pozanimam, kako je to, čeprav sam po sebi neke ingerence Medvode pravite - nad njihovo občino in županom in občinskim svetom nimam. Je pa zadeva zanima tudi zame. Zagotovo pa Ministrstvo za šolstvo pri tej zgodbi ni sodelovalo. Zagotovo ni sodelovalo. Je pa možno, da recimo, ustanovitelj da koncesijo, če ni zagotovljena javna mreža v nekem okolju in da nekdo izvaja storitev. Morda prihaja v praksi tudi do teh stvari. Načeloma takih postopkov, kot je bilo v tem primeru, ne podpiram, vendar lahko me razumete, da kot minister jaz nimam nobene nadoblasti nad ravnanji občinskih organov.
Hvala. Gospod dr. Mitja Slavinec bo ministrici za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo postavil poslansko vprašanje. Prosim.
Spoštovana gospa ministrica! Glede na vaše napovedi, da boste nadaljevali dosedanjo politiko Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo vašega predhodnika, me zanima: Kakšno je vaše stališče, kakšno je stališče ministrstva do dveh dosedanjih pomembnih usmeritev: decentralizacije visokošolskega prostora in spodbujanja naravoslovno-tehničnih smeri? V tej zvezi me, spoštovana gospa ministrica, zanima: Ali boste prioritetno obravnavali ukrepe, ki bodo zagotovili ustreznejše financiranje nekaterih naravoslovnih programov, še posebej tistih, ki jih nekatere fakultete izvajajo kot dislocirane programe, kot dislocirane izvedbe izven univerzitetnih središč? Če in kakšne spodbude predvidevate za takšne fakultete? In pa drugo vprašanje, ki je hkrati tudi pobuda. Navezujem se na že pred meseci postavljeno poslansko vprašanje, nanaša se na uredbo, ki ureja financiranje in klasifikacijo različnih študijskih programov in prvotno napovedani rok za uskladitev te uredbe, ki naj bi veljala s pričetkom tega šolskega leta, je žal zamujen in zaradi tega so mnoge fakultete v eksistenčnih težavah. Kot primer prvega dislociranega oddelka prav gotovo lahko navedemo Fakulteto za kmetijstvo Univerze v Mariboru, ki izvaja v Pomurju edini visokošolski program in nima zagotovljenih stalnih sredstev za tiste dodatne stroške, ki nastajajo z dislocirano izvedbo. Gre pa za zelo, zelo pomemben program in poudarjam še enkrat, edini visokošolski program, ki se izvaja v Pomurju. Primer drugega pa je prav gotovo Fakulteta za naravoslovje in matematiko, kjer zaradi specifike ob nastanku te fakultete in samih programov sedaj v praksi velja, da je ta program financiran za polovico manj, kot so primerljivi programi recimo Univerze v Ljubljani. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Hvala lepa, gospod poslanec, za vaše vprašanje. Lep pozdrav poslancem in poslankam, kolegama ministru in ministrici! Vsi, ki nekako sledimo visokošolskemu prostoru v Sloveniji, se lahko strinjamo, da smo priče spremembam visokošolskega področja ne le v naši državi, ne le v Sloveniji, temveč tudi v Evropi in pa celo širše. In posplošeno lahko ugotovimo, da so nekje s temi procesi začeli že pred časom, pri nas pa smo nekje vmes. Ne le v zadnjem letu ali pa v zadnjih treh letih, že prej so se pojavila težnje po decentralizaciji visokošolskega prostora, vsaj po določeni decentralizaciji visokošolskega prostora. Predvsem se je tukaj po eni strani izkazovala težnja po približevanju študija tudi kraju bivanja zainteresiranim študentom. To posledično, če gledamo z vidika študenta ali pa študentov in njihovih staršev, lahko pomeni do določene mere tudi pocenitev stroškov, ki nastajajo ob študiju. Po drugi strani pa za posamezno področje lahko to pomeni pozitiven impulz in pa predvsem to, da kvalificirani kadri in pa znanje ne odhaja drugam, temveč ga posamezne regije tudi obdržijo doma. Zato se gotovo lahko strinjamo, da so ta nova visokošolska središča, kar se tiče decentralizacije, spodbudna. Predvsem tam gre proces v pozitivni smeri, kjer se je v osnovnem izhodišču že pokazal interes ali lokalne skupnosti, torej občine, ali lokalnega gospodarstva, da posamezen program razvijajo. Gotovo je to bil, kot ste omenjali, eden od primerov na vašem področju. Pred časom, ko smo obiskali Koroško, je Visoka šola za tehnologijo polimerov, kjer so ravno tako edini s svojim programom. In pokazalo se je, da privabijo študente ne le s tiste regije, temveč širše, s področja vse Slovenije. Ti dve pobudi s strani gospodarstva in pa lokalne skupnosti pa pogosto znajo združevati tudi strokovnjake, pedagoške strokovnjake, ki še kako pomembni za izpeljavo tudi teh programov, ki se jih na tovrstnih šolah predvidijo. V zvezi s spodbujanjem mladih tudi za naravoslovne in tehnične poklice je gotovo, bil ta program zelo pozitivno začet in ga je smiselno nadaljevati. Ne samo zato, ker se študentje v večji meri odločajo za tovrstne študijske programe, temveč zato, ker je še vedno evidentno s strani zaposlitvenega trga, da je povpraševanje po tovrstnih poklicih. Ko sem v prejšnjem tednu obiskala tudi Univerzo v Mariboru, smo se z dekanom fakultete za gradbeništvo tudi o tej temi pogovarjali in še vedno je trikrat večji interes za vpis, kot pa je razpisanih mest. In tudi na Ministrstvu načrtujemo, jaz upam, da bomo uspešno nadaljevali tudi to akcijo z obema kolegoma ministroma, tako z ministrom za šolstvo in šport kot tudi ministrico za delo, družino in socialne zadeve, da dijakom v teh zadnjih fazah srednje šole damo vse informacije za njihovo kvalitetno odločitev. Prepričana sem, da je izrednega pomena seznaniti posameznika o posameznih relevantnih informacijah, ne samo o študijskem programu, o štipendijah, temveč tudi o njegovih zaposlitvenih možnostih. Gotovo pa bi se strinjala z vami, da je glede financiranja treba narediti določene korake naprej. Pravilno ste ugotovili, da bo potrebna sprememba Uredbe o financiranju visokošolskih zavodov. Ta v drugem letu tudi preneha veljati, vendar za drugo leto še velja. Tudi ko sem obiskala Univerzo v Mariboru in imela pogovore tako z rektorji kot dekani omenjenih fakultet, sem se prepričala, da so te spremembe nujne. V okviru ministrstva je delovna skupina že oblikovana, tam so tudi predstavniki univerz in mislim, da se bomo morali skupaj potruditi, da bo do spremembe vsebine prišlo nekje zgodaj spomladi v prihodnjem letu.
Hvala lepa. Gospod dr. Slavinec, želite še dopolnilni odgovor?
Hvala lepa. Če sedaj začnem pri zaključku vašega odgovora. Ali to pomeni, da bo že s tem študijskim letom, torej, če bo spomladi prišlo do spremembe uredbe, potem tudi začela takoj veljati in bo financiranje za preostali del že po novi uredbi. Ali to pomeni, da pred naslednjim študijskim letom ni pričakovati sprememb? To je prvo vprašanje. Drugo pa je bolj v smislu pobude. Prav gotovo me veseli vaša podpora naravoslovno-tehničnim usmeritvam. Veseli me tudi zavedanje potrebe trga, vendar na tem mestu potem apeliram, naj ta podpora ne bo zgolj deklarativne narave, ampak tudi konkretne, tudi finančne, v smislu čim hitrejše realizacije, recimo, omenjene uredbe o financiranju, pa seveda tudi tega, da se ministrstvo mora zavedati, da naravoslovno-tehnične študijske smeri, izobraževanje teh smeri, niso profitabilne. In ne moremo pričakovati, da bo gospodarstvo ali pa da bodo posamezniki vzpostavljali naravoslovno-tehnične fakultete, še toliko bolj ne v okoljih, ki so že sicer ekonomsko manj razvita. In tudi ni prav, da sedaj, ko je vzpostavljena javna mreža visokošolskih in univerzitetnih programov v obstoječih univerzitetnih središčih, da potem okolja, ki so preostala, kot sem povedal, ekonomsko manj razvita okolja, z lastnimi sredstvi to mrežo dograjujejo, kajti še zmeraj trdim, da je to zagotavljanje javnega šolstva in tudi zagotavljanje decentralizacije javnega šolstva v prvi meri in na prvem mestu stvar države, torej ministrstva. [[Opozorilni znak za konec.]] Prav zaradi tega apeliram, da se večji del sredstev namenja spodbujanju naravoslovja in tehnike tudi na finančnem področju, ne pa, recimo, da so se koncesije za privatne šole delile zgolj družboslovnim [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, prosim.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Gotovo je eno, da Uredba o financiranju drugo leto še velja. In kot sem že povedala, se na ministrstvu zavedamo, da je treba čim prej to uredbo spremeniti predvsem ob upoštevanju analize sedanje uredbe in njenih učinkov, predvsem pa dodati nekatere nove kazalce, ki bi jih bilo potrebno vključiti v samo ocenjevanje posameznih programov. Ne samo da naravoslovno-tehnični programi so zahtevni po sami vsebini programa, kot taki, včasih je morda tudi zato nekoliko slabši odziv dijakov za vpis na tovrstne programe. Tukaj se vsi skupaj tudi na ministrstvu zavedamo dejstva, da je tudi strošek same infrastrukture, če tukaj izpostavim posamezne laboratorije, veliko višji, v primerjavi z družboslovnimi programi. In zaznati je, da je bilo tukaj nekaj zamujenega tudi v Sloveniji. Če hočemo navdušiti mlade za tovrstne poklice, jim moramo nuditi tudi to atraktivno infrastrukturo, ki je še kako pomembna v tej osnovni fazi odločitve. Ne samo, da smo se na ministrstvu že zavedali tega problema, vi sami veste, da sta bila tudi dva razpisa o razvojnih nalogah tudi zato, ker je posamezen segment programov izpadel iz obstoječe uredbe. Jaz moram izraziti zadovoljstvo, da so bila na tem prvem razpisu, ki je že končan, bila tudi določena dodatna sredstva razdeljena posamezni univerzi in posledično tudi posameznim fakultetam, predvsem pa tudi zdaj je drugi razpis v zaključni fazi in to bo gotovo en pozitiven impulz tudi za fakultete. Moram pa reči, da sem vesela, da je tudi Univerza v Mariboru ob nastali situaciji, kar se tiče fakultete, ki ste jo izpostavili, to vprašanje nekako premostila. Tu ne gre samo za vprašanje naravoslovno-tehničnih poklicev. Tu gre za vprašanje tudi nekaterih drugih poklicev iz zdravstvene [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sfere in tudi tovrstni programi zaznajo nekoliko višji strošek kot sicer zaradi več praktičnega dela in podobno. Na ministrstvu se tega problema zavedamo in ga bomo skušali tudi reševati v okviru priprave nove uredbe.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi, malo številčni, ki vztrajate, spoštovanje vsem, ki ste v tej uri še tu. Torej spoštovana ministrica, besede premierja Janeza Janše, danes izrečene tu v tem prostoru, so bile, 10% državljank in državljanov živi pod robom revščine, se pravi na meji vzdržnosti. Vaše besede v javnosti izrečene pred kratkim so bile, 42% revščine bi bilo, če ne bi bilo socialnih transferjev. Opozorila sindikatov so jasna. Napovedani so protesti 17. novembra in štiri zahteve, ki so izstavljene v pisni obliki, torej zvišanje plač za 3,5% še v letošnjem letu, uskladitev plač z letošnjo inflacijo že v februarju 2008 in ne šele v avgustu 2008 kot predvidevate vi, in seveda zvišanje plač zaradi povečanja produktivnosti, povsem upravičena zahteva, in pa spremembe plačilnega sistema. Poglejte, če upoštevamo dejstvo, da prezirate vse te zahteve, tudi pobude poslancev, ki so bile naslovljene na predsednika Državnega zbora in na predsednika Vlade in na predsednika države. 12. septembra sem naslovil na predsednika Državnega zbora in na predsednika Vlade pobudo, da razpravljamo o tej zadevi, ki je pereča. Mi smo socialna država, zapisano v 2. členu Ustave. Vsak lačni ima pravico biti sit, pa nisem dobil nobenega odgovora. 19. oktobra sem naslovil to isto pobudo na predsednika države, ki ima pravico sklicati izredno sejo. Verjamem, da se tudi on ne bo odzval. Vlada govori o veliki gospodarski rasti in da je proračunski primanjkljaj zmanjšala za en procent, iz enega procenta na 0,4%. Kako, vas sprašujem? S prodajo državne srebrnine, kot je Luka Koper, kot je Intereuropa, kot so Slovenske železnice, kot je slovenski ladjar Splošna plovba. Na tak način znam tudi jaz to sam delati, pa nisem v bistvu poklican za to, da bi na tak način prikazoval uspehe Vlade. Dobička nočete deliti s tistimi, ki so ga ustvarjali, z delavci. Spoštovana ministrica, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sprašujem vas, odgovorni ste tudi za to stanje v državi: Kakšne imate vi programe, kako se boste lotili tega problema? Ali sploh veste, da obstaja veliko število ljudi, ki so lačni, ki nimajo za golo preživetje? Po drugi strani namenjamo za Cigane dnevno varovanje, ki je v milijonski zneskih, govorim v evrih, mesečni račun, namenjamo ogromne denarje za [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]opremljanje vojske in seveda namenjamo ogromne denarje tudi za to, da Vlada bolj udobno sedi na svojih stolih. Ne nazadnje, priča smo, da bo tudi Evropska unija zahtevala velike stroške. Kakšne [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Prioriteta našega ministrstva je sigurno zagotavljanje socialnih pomoči tistim, ki jo potrebujejo in borba proti socialni izključenosti. V Sloveniji uporabljamo za določanje praga revščine in izračuna stopenj revščine tako imenovani relativen koncept. Prag revščine je določen na podlagi porazdelitve dohodkov, zato tako izračunana stopnja revščine ne meri absolutne revščine, temveč bolj kot samo revščino meri neenakost znotraj proučevanja populacije. Ta koncept pokaže, koliko prebivalcev ima bistveno nižji dohodek glede na srednjo vrednost dohodka v državi. Tako ugotavljamo, katere so tiste skupine prebivalstva, ki so v sorazmerno slabšem položaju glede na vsa gospodinjstva in so tudi bolj ranljive glede revščine. Po tem konceptu so revne osebe tiste, ki živijo v gospodinjstvih, katerih dohodek na ekvivalentnega člana je nižji od 60% [[...]] [[nerazumljivo.]] [[..]]razpoložljivega dohodka. Relativno revščino pa izražamo s stopnjo tvegane revščine. Stopnja tvegane revščine v letu 2004, ker imamo za leto 2004 evrostat podatke, pomeni, da je 12,1% oseb v Sloveniji živelo pod pragom tveganja revščine. Ta je v letu 2004 znašal 5278 evrov na letni ravni, razpoložljivi mesečni dohodek teh oseb v letu 2004 je bil nižji od 440 evrov. Štiričlanska družina, dva odrasla in dva otroka, bi morala imeti v letu 2004 vsaj 924 evrov razpoložljivega dohodka na mesec, da bi se dvignila nad prag tvegane revščine. Če poleg denarnega dohodka upoštevamo tudi dohodek v naravi, potem bi bila stopnja tvegane revščine za leto 2004 11,4%, mesečni prag tveganja revščine pa za 20 evrov večji. Če ne bi v dohodek šteli družinskih in socialnih prejemkov, bi bila stopnja tvegane revščine v Sloveniji višja, in sicer 25%. To kaže, da socialni transferi ugodno vplivajo na zmanjševanje stopnje tveganja revščine. Primerjava stopenj tveganj revščine med državami članicami EU pokaže, da so imele nižji delež revnih kot Slovenija le tri države, to so Nizozemska, Češka in Švedska, enako kot Slovenija pa so imele Avstrija, Danska in Finska. Povprečje za 25 držav članic EU pa je znašalo 16%. V vašem poslanskem vprašanju navajate, da se revščina v Sloveniji povečuje. Glede na gibanje na trgu dela, kjer zaposlenost narašča in brezposelnost pada, je ena najnižjih stopenj brezposelnosti in je v avgustu dosegla 7,65, kar pomeni, da se je od začetka leta zmanjšala za 1,1%. Enako velja tudi za močan upad trenda denarnih socialnih pomoči, od januarja 2007 pa do septembra se je njihovo število zmanjšalo za 16,95 oziroma na nominalni ravni iz 52 tisoč 463 na 43 tisoč 811. Na to kaže tudi ugodno gospodarsko gibanje, kjer so se denarne socialne pomoči zniževale. Kljub tem ugodnim trendom izvaja Vlada Republike Slovenije številne ukrepe za izboljšanje standarda materialno šibkejših. V letu 2007 je spremenjen davčni sistem v korist materialno šibkejših. Učinki znižanih stopenj dohodnine in povečane splošne olajšave pomenijo za vse davčne zavezance realno višje neto plače ter s tem večjo motiviranost za delo in višji življenjski standard. S spremembami zakona o dohodnini, predvsem višjo splošno olajšavo in znižano progresivno dohodninske lestvice, se je povprečna realna plača od leta 2004 do 2007 povečala za 6,5%. Pri povprečni plači se je dohodnina znižala za 26,8%. Usklajevanje transferjev z novim zakonom temelji na upoštevanju inflacije, to pomeni, da se bodo socialni transferji januarja 2008 povečali za celotno inflacijo v letu 2007. Naslednje leto se pričneta uporabljati tudi nova zakona o [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, prosim.
Lepo vas prosim, spoštovana ministrica! Ne nam navajati statistike, kajti vemo, da statistika je skupek točnih laži. Te poznamo tudi mi. Brezposelnost ste znižali tako, da ste iz spiska brezposelnih enostavno brisali tiste, ki so za vas neaktivni iskalci zaposlitve. Enkrat se ni javil, pa je bil izbrisan, invalide itn. Znižanje nezaposlenosti torej je znana zgodba. Da govorimo o nadaljnjih podatkih, ki jih imamo tudi mi. 60% zaposlenih ne dosega minimalne plače. Zaposlenost imate v večini primerov urejeno tako, da so za določen čas zaposleni ljudje, ki nimajo perspektive v prihodnosti, ne dobijo kreditov, nimajo kupne moči s tem in revščina se še poglablja. Znižujete tudi dejanski prag revščine s podatki, ki so lažni. Spoštovana ministrica, naj vam povem, vladna stranka DeSUS je še dodatno zagrenila življenje najrevnejšim slojem, saj je predlagala umik Zakona o usklajevanju socialnih transferjev v gospodinjstvih. To vi veste, pa nič niste naredili na tem. Zakon je predvideval enkrat letno korekcijo razlik cen za dve leti nazaj. In ravno tisti so najbolj ogroženi, ki jih je sedaj prizadel ta zakon. Da nadaljujem, dobička, ki ga ustvarjajo delavci, nočete deliti med tiste, ki so ga ustvarili. Zakaj? Sam bom prvi v množici tistih, ki bodo protestirali. Dobro, da je manj kot 350 dni do volitev. Dobro je to, to je sakramensko dobro, kajti zavladala bo sprememba. In sprašujem vas: Kje so vaši programi? Mi smo socialna država. V 2. členu je zapisano, da smo socialna država, v 2. členu ustave. Lačen ima pravico biti sit. Zakaj ne omogočate tega večini tistih, ki delajo, pošteno delajo več kot osem ur, vendar ne zaslužijo niti za golo preživetje. To sem vas vprašal, ne po statističnih podatkih, ki ste jih poprej zbrali, in pa starih podatkih iz leta 2004. Tega vas nisem spraševal, tudi [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, prosim.
Naše pravilo v ministrstvu in tudi cilj Vlade je čim manj denarnih socialnih pomoči. Socialna izključenost pa, kot sem že omenila, lahko zagotovimo samo z večjo zaposljivostjo. In ne glede na to, ali so vaše trditve prave ali ne, število delodajalcev, ki zahtevajo nove zaposlitve, je iz dneva v dan večje, tako veliko, da bomo celo v sredo odločali o novih delovnih dovoljenjih za tujce, ker enostavno svojih nimamo dovolj. Sedaj imamo že 24 tisoč novih delovnih dovoljenj. V tem letu se je povečalo z 18 tisoč, ker smo že maja meseca prekoračili to vsoto, smo jo povečali za 6 tisoč in sedaj so potrebe po 4 tisočih. Vse to kaže, da pri nas zaposlenost raste in da se povečuje tudi gospodarska rast. Glede programov se bomo vedno borili, tako preko aktivne politike zaposlovanja kot tudi preko zakonodaje, da bomo omogočali število zaposlenih pri nas tudi našim državljanom. S tem smo tudi že v Zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti določili posebne subvencije, če zaposli nekoga, ki je dolgotrajno brezposeln in dobiva denarno socialno pomoč, oprostimo delodajalce eno leto plačila vseh prejemkov. Ravno tako za mlade do 26. leta, ki so dalj časa prijavljeni na Zavodu za zaposlovanje, pa tudi ženske, ki so na porodniškem dopustu, ki jih nadomeščajo drugi. Ravno tako ministrstvo izvaja subvencioniranje zaposlovanja dolgotrajnih prejemnikov, kot sem omenila. Takih zaposlitev je bilo v letošnjem letu 500. Nadgradnja sistema subvencioniranje posojil za reševanje stanovanjskih vprašanj je bilo v letu 2007 in 2008 dodanih 6,5 milijonov evrov. V teku pa so priprave predpisov udeležbe zaposlenih na dobičku in Ministrstvo za gospodarstvo pripravlja zakon za postopek v decembru mesecu. Vse to so številke oziroma dejstva, ki kažejo na to, da tej Vladi oziroma različnim ministrstvom ni mar, kaj se dogaja, ker še vedno se bomo borili v boju proti revščini in socialni izključnosti. In tako kot Evropa in tudi v lizbonski strategiji poudarjeni cilji zaposlovanja, da moramo predvsem dati poudarek gospodarskemu razvoju, zaposljivosti in tudi socialni dimenziji, mi zagovarjamo in tudi uresničujemo v naših predpisih in tudi v dejanjih.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica! Sami ste rekli, vaš cilj je čim manj socialnih pomoči. Sramotno, res. Gospodarska rast raste zaradi tega, ker prodajate državno srebrnino. Na milijarde evrov boste dobili v državno blagajno s prodajo Luke Koper, z Interevropo, od prodaje železnic, Splošno plovbo ste že prodali in se hvalite, da ne bo 1% primanjkljaja v proračunu, da bo 0,4%. To so besede Vlade pri proračunu za leti 2007, 2008. Lepo vas prosim, nobenega cilja niste našteli, ki bi lahko rešil te, ki imajo pravico do dela. Tudi to je ustavna pravica. Mlado populacijo. Mlada populacija je namreč tista, ki želi zagotoviti svoja finančna sredstva s svojim lastnim delom in s tem tudi samostojnost. Ta delovna dovoljenja, ki jih vi dajete tujcem, seveda jih boste dali zaradi tega, da boste bogatim omogočili, da bodo še bolj bogati. Pripeljali boste Čehe, Slovake in Madžare, pa mogoče še koga drugega, ki bo privolil delati za 300 evrov. Jaz verjamem, da je to izkoriščanje in da moramo preseči tisto normalno prehojeno pot izkoriščanja človeka po človeku, so nas učili. Mogoče smo pa res tam na začetku in moramo to pot prehoditi. Vendar vi, Vlada Republike Slovenije, nimate časa, da se igrate z usodami mnogih, ni vam dana ta pravica, da bi se igrali z usodami mnogih. Dejstvo je, da je vedno več lačnih Slovencev. To sem vas spraševal. Kje so vaši socialni transferi? Ne se primerjati z drugimi evropskimi državami, ki imajo znatno večjo kupno moč. To ni primerljivo, enostavno ni primerljivo. In tudi podatki iz leta 2004, pojdite na internet, pa boste videli, podatki o revščini so dostopni samo za leto 2004. Zakaj niso za 2005? 2006? 2007? To vas sprašujem, nič nimate, kar bi lahko naredili. Zaradi tega zahtevam, da se v tem Državnem zboru opravi razprava. Predhodno sem pozval predsednika države, nazadnje predsednika Vlade, ki molči, in predsednika Državnega zbora. Pred tem je naš podpredsednik Državnega zbora in podpredsednik stranke Sašo Peče zahteval to [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]na Kolegiju. Tudi zavrnjen, gladko. Sprašujem vas: Kje je vaša vest, če ste socialna vlada? Zato v skladu s Poslovnikom predlagam, da se opravi v Državnem zboru širša razprava.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Srečka Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za delo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Zastavila bo poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, še enkrat lep pozdrav ministricama, kolegice in kolegi. V senci razprav o reformnih posegih Ministrstva za šolstvo v šolsko polje ostajajo nekatera vprašanja, ki pa so za, tako kot se moderno reče, razvoj človeških virov bistvenega pomena. Ti človeški viri imajo obraze, roke in noge in so naša prihodnost. Zato me zanima nekaj bistvenih stvari v zvezi z vprašanji, ki se odpirajo, kot rečem, na obrobju velikih tem. V središče postavljamo posameznikovo odgovornost za zdravje, v središče postavljamo njegovo izobraženost in zato je prav, da Ministrstvo za šolstvo in šport prevzame del odgovornosti tudi za ta vprašanja, ki se kažejo v skrbi za zdravo in dostopno prehrano in v skrbi za ustrezno telesno aktivnost. Oboje je ob teh vprašanjih spremembe zakonodaje prihajalo do izraza, žal, ponavljam, na obrobju. Ugotavljamo, da imajo naši otroci in mladostniki slabe prehrambene navade, ugotavljamo, da so telesno neaktivni, hkrati ugotavljamo, da se zneski v proračunu za prehrano zmanjšujejo, ugotavljamo, da se število ur telesne vzgoje znižuje. Iz vsega tega je treba omeniti iz konteksta še to, da smo prebrali podatke kako so se prispevki za šolsko prehrano zaradi inflacije in zaradi podražitev dvignili med 5 in 13%. To nedvomno pomeni, da se bo tudi šolska prehrana v tistem delu, ki jo morajo pokrivati starši, zagotovo podražila. In ker sodim, da je vsaj na osnovnošolski ravni Vlada dolžna skrbeti za izboljšanje prehranske ponudbe, vas minister Zver sprašujem: Kako se v osnovnih šolah uresničuje predpis o vsaj enem obroku na dan? Na koliko osnovnih šolah imajo učenci možnost zaužiti kosilo in kolikšen delež jih to možnost izkoristi? Kakšni so najnovejši podatki o organizirani šolski prehrani v srednjih šolah? S katerimi konkretnimi ukrepi Ministrstvo za šolstvo in šport skrbi za kakovostno, zdravo in cenovno dostopno prehrano? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje, za jasno vprašanje. Upam, da bom dal lahko dovolj jasen odgovor. Ker so pa vprašanja zelo kompleksna, bi, če dovolite, vam posredoval tudi pisni odgovor. Imamo zelo natančne odgovore na vprašanja, ki ste jih postavili. Sicer zagotovo lahko zatrdim, da je tista osnovna zakonska obveza, ki jo ima država do osnovnošolcev uresničena 98% otrok, praktično vsi so udeleženi zlasti pri obroku, ki se mu reče topla šolska malica. Od tega pa ponujamo v osnovnošolskem prostoru še tri obroke, to so zajtrk, kosilo in pa popoldanska malica. Kosila je deležna skoraj polovica vseh učencev, popoldanske malice 19%, zajtrka pa nekoliko manj, to je 10%. Lahko rečemo, da je ponudba na osnovnošolskem področju s strani države odlična, tudi higienski standardi in drugi standardi priprave in razdeljevanja hrane so izjemno visoki, ker pri nas velja sistem HACCAP, režim HACCAP zagotavlja najbolj visoke standarde, kar je mogoče. In tukaj smo primerljivi z najbolj razvitimi državami. Nimajo vse države tako državno regulirane te dejavnosti, recimo Nemčija sploh nima, kakor ima Slovenija. Poleg tega Slovenija financira določeno število učencev, tudi organizatorja prehrane in pa tudi kuharja, kar pa ni vključeno v ceno prehrane. Sočasno poteka tudi še dodatno subvencioniranje tovrstne prehrane. Na področju osnovne šole ima kar 36% populacije subvencionirano šolsko prehrano. Stanje ni tako slabo, kot ste dejali, glede debelosti ali prehranjenosti ali podhranjenosti. Samo 17% celotne osnovnošolske populacije je ali eno ali drugo ostalo. To pomeni 83% je vse hrane in tudi telesna teža je v mejah normale. Še nedavno tega sem tudi sam razpolagal z bistveno drugačnim podatkom, češ, da se Slovenija uvršča v skupino mediteranskih držav, kjer je debelost nekoliko prevelika, vendar Slovenija po zadnjih podatkih ne spada v to skupino držav, ampak spada, kar se prehrane tiče, med bolj urejene države v Evropi. Ve se, nekatere raziskave kažejo, da so otroci danes veliko manj fizično vzdržljivi kot so bili njihovi vrstniki v 70. letih. Ne moremo reči, da je za to krivo manjše število ur telesne vzgoje. Dejansko pa je tukaj še neka rezerva in razmišljam, da bomo v prihodnosti poleg tehnologije in tehnike v zadnjem letniku povečali tudi število telesne vzgoje, glede na to, da primerjalne analize kažejo, da slovenski otroci v osnovni šoli po tedenski obremenitvi ur niso med najbolj obremenjenimi, ampak ravno nasprotno. Tukaj se je pojavila rezerva in bomo v prihodnjih letih to tudi zagotovili. Srednje šole. Tukaj je zadeva nekoliko težja, medtem ko v osnovnih šolah imajo praktično vse šole kuhinjo, zagotovljene tople obroke, podružnične šole pa imajo organizirano dostavo v srednjih šolah je pa takih šol samo 27%, ostale pa s cateringom ali na druge načine zagotovijo vsaj eno malico oziroma en obrok. Letos smo tudi tukaj subvencionirali okrog 30 tisoč dijakov, od 100 tisoč dijakov je bilo deležnih subvencije te prehrane. Za to smo namenili čez 4 milijone in 172 tisoč evrov. Iz leta v leto pa ta delež subvencioniranja narašča. To nujno ni pokazatelj slabšanja socialnega stanja, ampak recimo nekega napora države, ki želi hrano čim bolj približati dijakom. Bi poudaril še naslednje. Ravno na področju srednjega šolstva je najbolj problematično vprašanje zdravega načina prehranjevanja. Tukaj imamo kar neke aktivnosti, ukrepov, promocijo 5-krat na dan pomeni, da bi poleg obrokov imeli tudi [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa.
Hvala, gospod minister za ta del, ki ste mi ga do sedaj uspeli povedati, ker se je čas ustavil. Ampak tisto, kar me posebej veseli, je ta vaša pripravljenost dati mi tudi pisne podatke, ker soglašam, da vprašanje, ki je terjalo tako natančen odgovor, je težko posredovati v samo govorjeni obliki. Tako da se priporočam za to pisno različico. Tudi ne morem reči, da bi kazali nerazumevanje za neko pobudo, ki sem vam jo vsaj že dvakrat izrekla, ampak do natančnega odgovora na to pobudo pa še vendarle nisva uspela priti. To pa je vprašanje zdrave prehrane v tistem segmentu, na kakšen način je hrana pridelana. Ker je sistem javnega naročanja za prehrano povezan tudi z iskanjem najugodnejšega ponudnika, je seveda nemogoče pričakovati, da bi v posamičnih šolah lahko naročali integrirano pridelano hrano ali ekološko pridelano hrano. V Italiji in Avstriji imajo dovoljeno v eni petini javnih naročil naročati ravno tako, cenovno nekoliko dražjo, ampak zato zdravju bolj koristno hrano. Zato znova sprašujem: Ali razmišljate tudi o tej možnosti, ker nenazadnje neka akcija, ki se ji je reklo "Jabolko", se je v slovenski šoli že izkazala kot ugodna. Se pa podobno kot vi tudi sama zavedam, da eno je vedenje o zdravi prehrani, drugo je pa prakticiranje zdrave prehrane. In pri srednješolcih je verjetno problem ravno v tem, da raje jedo tisto, česar ne uvrščamo v kategorijo zdrave hrane. Se vam zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. S tem smo zaključili poslanska vprašanja. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem zaključujem to točko dnevnega red. Prekinjam 32. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala in lahko noč!