Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 25. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Bojana Muršič od 11.30 do 13.30, Branislav Rajić, Nik Prebil, Andreja Zabret od 12. ure dalje, Jerca Korče, Karmen Furman, Aljaž Kovačič, Elena Zavadlav Ušaj, Franc Trček in Iva Dimic od 13.30 dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENEM VARSTVU IN ZDRAVSTVENEM ZAVAROVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Danijelu Kastelicu.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, državna sekretarka, predsednik! Pred vami je predlog zakona, katerega namen je zagotoviti ustrezno zakonsko podlago za sistemsko financiranje programov obnovitvene rehabilitacije in zdravstvenega letovanja otrok ter mladostnikov iz naslovov obveznega zdravstvenega zavarovanja. Trenutno imajo namreč prej navedeni programi pravno podlago zgolj v Pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja, kar Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije omejuje pri pripravi ustreznih razpisov pri zagotavljanju njihovega rednega financiranja. Programi obnovitvene rehabilitacije in zdravstveno letovanje otrok se sicer izvajajo že več desetletij, njihovi organizatorji in izvajalci pa imajo posledično na tem področju neprecenljive izkušnje, strokovno znanje, ki se bo ob stabilnem viru financiranja lahko še bolj kakovostno nadgrajevalo. Z obnovitveno rehabilitacijo, ki predstavlja eno od najpomembnejših pravic invalidov – k uresničevanju našo državo zavezuje tudi Konvencija o pravicah invalidov – se invalidom omogoči vzdrževanje optimalne zdravstvene in tudi psihofizične kondicije. Predvsem pa slednje deluje preventivno, saj preprečuje pojav ali poslabšanje številnih sekundarnih zapletov pri invalidnosti, ki bi terjali dodatno zdravstveno obravnavo, s tem pa seveda tudi povzročili dodatne obremenitve in dodatne stroške zdravstvenemu sistemu. Tudi v okviru zdravstvenega letovanja otrok se s pomočjo naravnih dejavnikov, klime, gibanja, prehrane ter socialnih učinkov druženja in vzpostavljanja medsebojnih odnosov s sovrstniki krepi in blaži negativne učinke bolezni, poškodb pri otrocih. Posebno pozornost je pri tem treba nameniti otrokom s posebnimi potrebami, ki jim je na letovanjih nujno zagotoviti udeležbo spremljevalcev, kar prav tako terja ustrezno zakonsko podlago. Vsebina predloga zakona, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet, je med obravnavo na pristojnem Odboru za zdravstvo na podlagi sprejetih amandmajev doživela kar nekaj sprememb. Z aktualno različico predloga zakona se sicer še vedno sledi osnovnemu namenu iz predloženih zakonskih sprememb, odprto pa ostaja vprašanje vloge, ki naj bi jo pri izvajanju programov imeli organizatorji obnovitvene rehabilitacije in zdravstvenega letovanja otrok. Le-ti imajo status reprezentativne invalidske organizacije ali humanitarne organizacije, vse pa delujejo v javnem interesu. Za uspešno izvajanje posameznega programa je namreč, kot kaže praksa, izjemnega pomena, da ga izvaja tisti organizator, ki ima že ustrezno strokovno znanje, specializiran kader ter izkušnje na tem področju. Dosedanji organizatorji programov obnovitvene rehabilitacije in zdravstvenega letovanja otrok tako še vedno pozivajo, da se jih kot organizatorje navedenih programov opredeli že na zakonski ravni, podrobnejšo določitev vsebine in načina izvajanja skupinskih zdravstvenih programov pa uredi na podzakonski ravni, kot predvideva aktualna dikcija 3. člena dopolnjenega predloga zakona. Obstaja namreč bojazen, da se bo kar naenkrat pojavilo večje število organizatorjev, ki pa posamezne invalidnosti in njene specifičnosti sploh ne poznajo. Predlogu zakona, o katerem boste danes razpravljali in odločali, so svoj čas in energijo namenili številni deležniki v sistemu, ki se jim v imenu Državnega sveta za to iskreno zahvaljujem. Zahvala gre tudi vsem tistim, ki so sodelovali pri pripravi osnovnega predloga zakona, pa tudi vsem tistim, ki so že na seji pristojnega Odbora za zdravstvo skušali zagotoviti ustrezne podlage za sistemsko in preventivno ohranjanje zdravja invalidov ter otrok in mladostnikov, med njimi tudi Ministrstvu za zdravje in Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Spoštovane poslanke in poslanci, prosim vas, da predlog zakona podprete v obliki, ki bo po vaši presoji v največji meri zagotovila učinkovito nadaljevanje izvajanja ključnih rehabilitacijskih, preventivnih programov za invalide in otroke, med drugim na način, da se v njihovem okviru že na zakonski ravni ustrezno prepozna pomembno vlogo organizatorjev obnovitvene rehabilitacije in zdravstvenega letovanja otrok. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zdravstvo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Anji Bah Žibert.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Odbor za zdravstvo je na svoji 15. seji 9. 9. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil Državni svet. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagatelja podal državni svetnik Danijel Kastelic, ki je povzel cilje in namen predloga zakona, zlasti namen zagotoviti ustrezno zakonsko podlago za programe obnovitvene rehabilitacije in zdravstvenega letovanja otrok ter mladostnikov. Sicer ste njegovo stališče tudi slišali uvodoma, jaz bi se pa ta trenutek samo rada zahvalila državnemu svetniku za konstruktivno sodelovanje na odboru. Predstavnica Ministrstva za zdravje državna sekretarka Alenka Forte je v predstavitvi mnenja Vlade povzela veljavno ureditev ter bistvene poudarke predlaganih sprememb in poudarila, da je zdravje v skladu s stališčem Svetovne zdravstvene organizacije splošna vrednota in bistveni vir za produktivno in kakovostno življenje, temelj socialnega in gospodarskega razvoja ter odraz razmer v družbi v posameznem zgodovinskem obdobju. Zakon podpirajo na podlagi sprejetih amandmajev. Več pa bo predstavnica ministrstva povedala tudi v naslednjih minutah. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila zlasti na načelo delitve oblasti in s tem povezano ustavnosodno prakso, in sicer da vsebin, ki glede na veljavne zakonske rešitve niso predmet zakonskega urejanja, ker so opredeljene kot predmet urejanja posameznih zakonu hierarhično podrejenih aktov, ni mogoče enostavno premeščati v zakon. Opozorila je tudi na načelo jasnosti in določnosti, na potrebo po ustrezni obrazložitvi ter na nomotehnična pravila pri pripravi. V okviru razprave so najprej dobili besedo vsi vabljeni, ki so predstavili svoja mnenja glede predloga zakona. V razpravi, ki je sledila, so se članice in člani odbora strinjali, da je namen predloga zakona dober, ob tem pa so se zavzemali za celovitejšo in pravnosistemsko prenovo zakonske ureditve namesto parcialnih posegov v obstoječo ureditev. Enotni so bili v stališču, da je zakonsko urejanje pravic, doslej urejenih na podzakonski ravni, potrebno. Glede določenih vprašanj pa so izrazili tudi različna stališča, ki so bila razvidna tudi v vloženih amandmajih. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo gospe Alenki Forte, državni sekretarki na Ministrstvu za zdravje.
Lep dober dan vsem, spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci, spoštovani predlagatelj zakona! Hvala za besedo. Državni svet je v zakonodajni postopek vložil predlog sprememb in dopolnitev Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Predlagane spremembe predvidevajo določitev pravic obnovitvene rehabilitacije, skupinskega usposabljanja za obvladovanje bolezni oziroma stanja in letovanja otrok v zdravstveni koloniji, ki je opredeljena v 23. členu ZZVZZ. Omenjene pravice so zdaj urejene na podzakonski ravni v pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja. Predlog ZZVZZ-T predvideva tudi dopolnitev drugega odstavka 23. člena tako, da bi se del sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja, zbranih s prispevki za poklicna tveganja, na podlagi javnega razpisa namenil socialnim partnerjem, reprezentativnim na ravni države za izvajanja preventivnih projektnih programov ohranjanja poklicnega zdravja in promocije zdravja na delovnem mestu. Veljavni zakon v 23. členu zagotavlja plačilo zdravstvenih storitev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, pravici do obnovitvene rehabilitacije in do udeležbe v organiziranih skupinah za usposabljanje pa poleg fizioterapije in potrebnih zdravstvenih storitev sofinancirata tudi bivanje, ki pa ni zdravstvena storitev, ter terapevtske delovne skupine, katerih vsebina in cilji niso jasno opredeljeni kot zdravstveni ali socialni. Po preučitvi predloga ZZVZZ-T je Vlada menila, da je predlog zastavljen v nasprotju s sistemom zdravstvenega varstva in oblikovan nedoločno, saj v zdravstveno zakonodajo dodaja vsebine s področja varnosti in zdravja pri delu, širi krog izvajalcev navedenih programov, obenem pa ne določa ustrezno postopkov in pravnega varstva udeležencev. Po definiciji Svetovne zdravstvene organizacije je zdravje skupek determinant, poleg fizičnega zdravja sta pomembna tudi blagostanje in socialna vključenost. Amandmaji, ki so bili sprejeti dne 9. 9. na 15. seji Odbora za zdravstvo, predvidevajo vključitev treh novih pravic skupinskih zdravstvenih programov za otroke in osebe s posebnimi zdravstvenimi stanji. Te storitve bodo v celoti krite iz sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Omenjene pravice se dodajo kot nova 19., 20. in 21. alineja prve točke 23. člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju. Skupinske zdravstvene programe bo določal minister za zdravje na predlog Zdravstvenega sveta, kar je že ustaljena praksa za zdravstvene programe preventivnih in sistematičnih pregledov, vključno s presejalnimi testi ter storitvami s področja krepitve zdravja. V drugem členu odstavka 23. člena veljavnega zakona se torej na novo ureja zagotavljanje pravic iz programov preventivnih in sistematičnih pregledov ter navodil za njihovo izvajanje, ki jih določi minister. V tem delu se dikcija s sprejetimi amandmaji dopolni z besedilom: »ter zdravstvene programe iz 19., 20. in 21. alineje«. Tako se ne spremeni metodologija dela in pristojnost ministrstva oziroma ministra. Dodatno amandmaji predvidevajo prenehanje veljavnosti določb pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja z dnem začetka uporabe tega amandmiranega zakona. Amandmaji še določajo, da se bo zakon začel uporabljati s 1. januarjem 2023, torej v roku, v katerem Vlada ocenjuje, da bo na voljo dovolj časa za izdajo podzakonskega predpisa ministra ter izvedbo aktivnosti za začetek izvajanja programov v skladu z novo ureditvijo, ki bo omogočila neprekinjen način financiranja in izvajanja teh storitev. Leto 2022 bo torej prehodno obdobje, kjer bo s pravilnikom prav tako minister določil te preventivne zdravstvene programe, da se bodo kontinuirano izvajali. Poleg tega načrtujemo, da ustanovimo delovno skupino, v kateri bomo natančno določili, kateri so reprezentativni izvajalci obnovitvene zdravstvene rehabilitacije. Priprave že potekajo in smo že povabili pomembne akterje. Glede na navedeno Vlada ne podpira predloga sprememb in dopolnitev ZZVZZ-T, temveč njegovo korekcijo s sprejetimi amandmaji na 15. seji Odbora za zdravstvo, ki bodo nedvomno omogočili pravno in dejansko ustrezno izvedbo treh programov, ki so nujni za izboljšanje zdravstvenega in socialnega stanja otrok in odraslih z določenimi bolezenskimi stanji. Predlog tega amandmaja je najprimernejši in usklajen s financerjem, torej z Zavodom za zdravstveno zavarovanje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Mag. Dejan Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospa državna sekretarka s sodelavcem, ostali prisotni, lepo pozdravljeni! In seveda lep pozdrav tudi predstavniku Državnega sveta! Spoštovani, Državni svet je tako kot že mnogokrat v zakonodajni proces vložil zakonski predlog, ki po njihovem mnenju rešuje zatečeno stanje oziroma probleme, ki še vedno obstajajo v naši družbi in sistemih. Tokrat smo poslanke in poslanci Državnega zbora v obravnavo sprejeli zakon, ki spreminja in dopolnjuje Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Predlagatelji so v obrazložitvi zapisali, da so zakonske spremembe potrebne, ker menijo, da je potrebno obnovitveno rehabilitacijo invalidov, skupinsko usposabljanje otrok in mladostnikov ter sofinanciranje zdravstvenega letovanja otrok urediti na zakonski ravni. Glavni cilj predlaganih rešitev je torej spremeniti trenutno ureditev, ki je po mnenju predlagateljev potencialno protiustavna, tako, da se skupinsko obnovitveno rehabilitacijo in zdravstveno letovanje otrok uredi na zakonskem nivoju. Med drugim pa predlog zakona tudi širi krog upravičencev do skupinske obnovitvene rehabilitacije na osebe s parkinsonovo boleznijo, osebe s težjo oziroma težko motnjo v duševnem razvoju in osebe s poškodbo glave ter predvideva tudi financiranje udeležbe na skupinskih usposabljanjih za obvladovanje bolezni oziroma stanja tudi za otroke s poškodbo glave in otroke s prekomerno telesno težo. Interes oziroma podporo zakonu smo tokrat izkazali tako poslanke in poslanci opozicije kakor tudi koalicije. Vsi smo prepoznali predlagane cilje in rešitve kot dobre, le v nekaterih pogledih na reševanje problema smo si bili različni. Z vloženimi in predlaganimi amandmaji smo želeli zakonsko materijo narediti karseda najboljšo. Zato smo stranke opozicije ponovno vložile amandma, saj menimo, da je zakon možno še dodatno izboljšati, vendar s sprejetjem tega amandmaja ne pogojujemo podpore zakonu. Zakon podpiramo. Socialni demokrati smo predlagane rešitve zakonskega predloga prepoznali kot dobre in jih podprli tudi že na matičnem delovnem telesu. Kot že rečeno, menimo, da je zakon možno še dodatno izpiliti s sprejetjem amandmaja, a ne glede na izid glasovanja pri amandmaju bomo zakonski predlog Socialni demokrati podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Novela prenaša na zakonsko raven nekatere nove pravice in jih vpisuje v financiranje iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja, pokriva področje medicinske rehabilitacije in obnovitvene rehabilitacije invalidov, udeležbe v organiziranih skupinah za usposabljanje za obvladovanje bolezni oziroma stanja in zdravstveno letovanje predšolskih otrok, šolarjev in otrok s posebnimi potrebami. Formalna diagnostika problema, ki ga ta novela naslavlja, datira nazaj v leto 2017, ko je z revizijo Računsko sodišče ugotovilo, da imamo težavo v zvezi z zdravstvenimi letovanji otrok in nekaterimi ostalimi pravicami, ker bi se morale v celoti kriti iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja in ne zgolj v delu, kot to zaenkrat še velja, in da ni prav, da javna zdravstvene blagajna prek javnega razpisa vso odgovornost prenaša na organizatorje. Ti organizatorji, običajno so to nevladne organizacije, namreč ne ponujajo varstva v smislu pritožbenega organa niti ga v resnici ne morejo in se posledično starši, ki jim je pediater podal predlog za zdravstveno letovanje otroka, ne morejo nikamor pritožiti, če ta otrok na letovanje ne gre, zato ker organizator, denimo Zveza prijateljev mladine, za to letovanje prek razpisa ni pridobil dovolj sredstev. Seveda v Levici podpiramo širitev ravni pravic in da se iz javnih sredstev financirajo kolonije otrok, medicinske rehabilitacije, rehabilitacije invalidov in tako naprej. Vemo, kdo zbira prispevke v tej državi, to je javna zdravstvena blagajna, vemo, kako se ti prispevki porabljajo, in seveda je prav, da so te dolžnosti v pristojnosti javne zdravstvene blagajne še naprej, ampak s tem mora priti tudi odgovornost za izvajanje. Če se nekomu neke pravice krati, denimo nekemu otroku, ki bi se moral udeležiti zdravstvene kolonije, pa se je ne, potem je zavod za to odgovoren. Naloga politika pa je, da seveda priskrbi primerno financiranje in dovoljšno količino sredstev, da se bodo lahko vse medicinske potrebe, ki jih imajo državljanke in državljani te države, pokrivale tako, kot je treba. Nedopustno je, da se vsi otroci, za katere pediater predlaga letovanje, tega letovanja ne udeležijo, zato ker ni dovolj denarja. Nedopustno je, da se dela selekcija po principu, kdor prej pride, prej melje, zato ker ni denarja. Vsi otroci, za katere pediater to oceni, morajo priti do letovanja in je treba vzeti v zakup, koliko otrok take potrebe ima, in je potrebno vzeti v zakup tudi, da imamo otroke s posebnimi potrebami, za katere moramo zagotoviti še dodatna sredstva. Ne pa situacija, kot jo imamo sedaj, ko nekateri otroci do tega letovanja pa invalidi do rehabilitacije ne pridejo polno financirani iz javnih sredstev, kot bi to moralo biti, sočasno pa nimamo niti pregleda nad številom predlogov, ki so jih podali pediatri, in nad razpoložljivimi kapacitetami. Zelo očitno je, da se izvajanje teh programov na način javnih razpisov in outsourcing izvajanja zgolj prek razpisa izkazujeta kot nezadostna pri alokaciji javnih sredstev, in zaradi tega prihaja seveda do lukenj v izvajanju in moramo na zakonsko raven prenesti pravice, ki jih sedaj tam notri ni. Morda se bo našel kakšen nasprotnik zakona, ki bo dejal, da ni dovolj sredstev, da moramo biti previdni, kaj vse financiramo iz javne zdravstvene blagajne. Za nas v Levici v tem primeru sredstva niso težava. Več kot enkrat smo že predlagali proračunsko varovalko za financiranje Zavoda za zdravstveno zavarovanje oziroma javne zdravstvene blagajne, pa ji je politični razred vsakokrat nasprotoval. Nikakor ne moremo pristati na to, da se najde 780 milijonov za orožje [[pokaže z gesto]] kar tako, hkrati pa nimamo denarja za zdravstvene kolonije otrok. Vztrajamo pa pri tem, da o pravicah odloča javna zdravstvena blagajna, katere upravljavski organ je skupščina, in kot taka tvori nek približek demokratični alokaciji skupnih sredstev, ne pa, da s temi sredstvi rokujejo posamezni akterji s parcialnimi interesi. Hvala.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Z današnjo spremembo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki med drugim ureja tudi pravice invalidov, urejamo pravice invalidom do zdravja, pravico do medicinske in obnovitvene rehabilitacije na zakonski ravni. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je zagotavljanje programov za hitrejše in kakovostno vključevanje invalidov v družbo izjemnega pomena. V predlogu zakona se širi krog upravičencev do obnovitvene rehabilitacije na osebe s parkinsonovo boleznijo, osebe s težjo oziroma težko motnjo v duševnem razvoju in osebe s poškodbo glave. Predlog predvideva tudi financiranje udeležbe na skupinskih usposabljanjih za obvladovanje bolezni oziroma stanja, dodatno na primer za otroke s poškodbo glave in otroke s prekomerno telesno težo. Poleg programov medicinske rehabilitacije so za invalide izjemno pomembni in potrebni tudi programi psihosocialne rehabilitacije, ki pomembno pripomorejo k uspešnosti medicinske rehabilitacije. Za vse invalide sta izjemno pomembna druženje in izmenjava izkušenj, ki jih velikokrat opolnomočita. Obnovitveno rehabilitacijo izvajajo fizioterapevti in ostali strokovni delavci, logoped, psiholog, delovni terapevt, z izkušnjami na področju posameznih vrst invalidnosti, z uporabo fizioterapevtskih metod in tehnik, predpisanih s strani zdravnika specialista, glede na funkcijsko stanje posameznega invalida. Programi obnovitvene rehabilitacije zajemajo vzdrževanje mišične moči, preprečevanje nastajanja in nadaljnjega razvoja kontraktur, preprečevanje nastajanja in nadaljnjega razvoja skolioze, hidroterapijo, respiratorno terapijo, vadbo hoje pri hodečih invalidih, vadbo koordinacije, vadbo ravnotežja, protibolečinsko terapijo, masažo, limfno drenažo, magnetno terapijo, terapijo z laserjem, vajo izgovorjave, pravilnega dihanja in požiranja. S sprejetimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin se je že na matičnem odboru krog upravičencev do skupinske rehabilitacije razširil in s tem omogočil širši dostop invalidom do prepotrebnih rehabilitacij. Velikokrat slišimo in radi rečemo, nič o invalidih brez invalidov. Predlog zakona so pripravili v Državnem svetu. Predlagatelj Danijel Kastelic je zagotovo reprezentativen predstavnik invalidov, zato je bila podpora invalidskih organizacij pa tudi nas poslancev pričakovana. Krščanski demokrati smo že pred štirimi leti z Zakonom o osebni asistenci, in to kar po 25 letih, želeli izboljšati kvaliteto življenja invalidov ter jim omogočati samostojno življenje. V tem koronačasu smo na zakonski ravni omogočali sobivanje staršev ob bolnem otroku, spremstvo staršev otrok, ki so na rehabilitaciji, dvig nadomestila za invalidnost in tudi priznavanje telesnih okvar in nadomestilo za invalidnost, ki niso posledica poškodb pri delu ali posledica zaradi bolezni dela. Delamo korake naprej v zadevanju, da se družbo ocenjuje po tem, kako solidarno in odgovorno poskrbi za invalide, ter da v življenju štejejo samo dejanja. Poslanci Nove Slovenije bomo spremembo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju potrdili.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Pred nami je novela Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki jo je v zakonodajni postopek vložil Državni svet. V predloženi obliki je predlagana novela vsebovala bistveno dopolnitev, ki se je odražala v spremembi oziroma dopolnitvi 23. člena veljavnega zakona, s katero se je določilo, da Zavod za zdravstveno zavarovanje na podlagi finančnega načrta iz zbranih prispevkov za zavarovanje za primer poškodbe pri delu in poklicne bolezni nameni del sredstev za izvajanje preventivnih projektnih programov ohranjanja poklicnega zdravja in promocije zdravja na delovnem mestu. Predlog zakona je predvideval, da so sredstva na podlagi javnega razpisa lahko namenjena socialnim partnerjem, ki so reprezentativni na ravni države. S petimi novimi členi pa se je v predloženi obliki besedila predvidelo vnos novih vsebin in pravne podlage za pravice, ki se financirajo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in vključujejo obnovitveno rehabilitacijo invalidov, udeležbo v organiziranih skupinah za usposabljanje obvladovanja bolezni oziroma stanja in zdravstveno letovanje predšolskih otrok, šolarjev in otrok s posebnimi potrebami. Po tehtnem premisleku ter upoštevanju mnenja Zakonodajno-pravne službe predvsem v delu, ki govori tudi o spoštovanju načela delitve oblasti in s tem povezanim umeščanjem vsebine podzakonskih aktov v zakon, smo se v Poslanski skupini Stranke modernega centra odločili, da skupaj s koalicijskimi partnerji predlog zakona dopolnimo na način, da bo ta še vedno v večjem delu sledil prvotnemu namenu predlagatelja. V dopolnjenem predlogu so tako zajete nove vsebine, s katerimi želimo zagotoviti ustreznejšo pravno ureditev obstoječega sistema, ki sicer tudi po besedah predlagatelja zakona dobro deluje in je ključnega pomena za zdravje invalidov ter otrok in mladostnikov. Z dopolnilom na matičnem odboru smo tako razširili pravico do plačila zdravstvenih storitev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja na način, da smo določili tri nove skupine zdravstvenih programov. Če bo predlog zakona sprejet v dopolnjeni obliki, bodo v obvezno zdravstveno zavarovanje vključeni skupinski zdravstveni programi. Torej skupinski zdravstveni programi zaradi krepitve zdravstvenega stanja otrok, ki so v koledarskem letu večkrat hospitalizirani ali vsaj dvakrat bolni, potem zaradi usposabljanja za obvladovanje zdravstvenega stanja otrok s cerebralno paralizo, živčno-mišičnimi boleznimi ali druge vrste gibalne oviranosti, poškodbo glave in drugimi podobnimi zdravstvenimi stanji ter otrok z motnjo avtističnega spektra, z razvojnim zaostankom ali intelektualno manjzmožnostjo ter za izboljševanje, ohranjanje ali preprečevanje poslabšanja zdravstvenega stanja oseb z mišičnimi in živčno-mišičnimi boleznimi, s paraplegijo, tetraplegijo, cerebralno paralizo in drugimi podobnimi zdravstvenimi stanji ali težjo ali težko motnjo v duševnem razvoju ob določeni funkcionalni okvari. Glede na to, da je namen teh zdravstvenih programov podoben namenu preventivnih zdravstvenih storitev, bodo tudi ti zdravstveni programi določeni s podzakonskim aktom. Z natančnejšim določanjem obsega zdravstvenih programov in s sodelovanjem Zdravstvenega sveta lahko zagotovimo, da bodo programi obsegali zdravstvene storitve, utemeljene na medicinsko podprtih dokazih. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog novele Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani! Državni svet je že pred časom vložil predlog novele zakona, s katerim bi se pravice do obnovitvene in skupinske rehabilitacije ter zdravstvenega letovanja otrok prenesle iz pravil v obveznem zdravstvenem zavarovanju na zakonsko raven. Predlagatelj še navaja, da bi bil organizator obnovitvene in skupne rehabilitacije reprezentativna invalidska organizacija, humanitarna organizacija za kronične bolnike s priznanim statusom, organizator zdravstvenega letovanja otrok pa neprofitna nevladna organizacija. Preventivni programi ohranjanja poklicnega zdravja in promocije zdravja na delovnem mestu pa bi se financirali iz sredstev, zbranih s posebno prispevno stopnjo delodajalcev v višini 0,53 %. Po razpravi na matičnem delovnem telesu in izraženih pomislekih tako poslancev kot Zakonodajno-pravne službe so bila sprejeta nekatera koalicijska dopolnila, ki črtajo določbe glede financiranja preventivnih programov za ohranjanje poklicnega zdravja. Programe za nove pravice, ki bodo s sprejetjem novele opredeljene na zakonodajni ravni, bo določil minister za zdravje na podlagi predloga Zdravstvenega sveta. Spremembe zakona naj bi se uveljavile z letom 2023. V Poslanski skupini SAB pozdravljamo namen predlagatelja, a smo imeli tekom obravnave podobne pomisleke kot Zakonodajno-pravna služba. Zakonske rešitve so opredeljene kot predmet urejanja zakonu hierarhično podrejenih pravnih aktov, zato jih ne moremo kar tako premeščati v zakon. Prav tako je opredelitev finančnih posledic nezadovoljiva, odložena uveljavitev zakona pa odpira vprašanja nemotenega izvajanja obstoječih programov letovanja otrok. Znova se poslužujemo parcialnih posegov v zakon, ki je od leta 1992, ko je bil sprejet, do danes doživel veliko poskusov modernizacije, a prave prenove, ki bi šla v sledi časa, v katerem se nahajamo, sedaj žal ni dočakal. V Poslanski skupini SAB predlogu zakona v upanju, da pri izvajanju tega dela zakona ne bo prišlo do zamud in s tem okrnitve pravic otrok, ne bomo nasprotovali, a menimo, da je pravi način reševanja teme le sistemski pristop. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju na zakonsko raven prenaša opredelitev programov obnovitvene in skupinske rehabilitacije ter zdravstvenega letovanja otrok in mladostnikov. Zakon, katerega predlagatelj je Državni svet, je bil na matičnem delovnem telesu dopolnjen z amandmaji, ki namesto parcialnih posegov v obstoječo ureditev sledijo celovitejši in sistemski prenovi. Tako dopolnjeno besedilo sedaj širi pravico do plačila zdravstvenih storitev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, in sicer tako, da se v 1. točki prvega odstavka 23. člena zakona, ki določa, katere storitve so v celoti krite iz osnovnega zdravstvenega zavarovanja, na novo določijo tri skupine zdravstvenih programov. Predlog amandmaja sledi osnovnemu predlogu zakona tako glede kroga zavarovanih oseb, ki bodo upravičene do zdravstvenih programov, kot glede zdravstvenih stanj, pri katerih bodo upravičene do teh zdravstvenih programov, pri čemer so v novi, 20. alineji dodana nekatera zdravstvena stanja, ki jih osnovni predlog Državnega sveta ne vsebuje. Glede na to, da je namen teh zdravstvenih programov podoben namenu preventivnih zdravstvenih storitev, bo tudi te zdravstvene programe določil minister, pristojen za zdravje, na predlog Zdravstvenega sveta. Iz osnovnega besedila se je z amandmaji črtala določba glede financiranja preventivnih programov za ohranjanje poklicnega zdravja. Spremembe zakona se bodo uveljavile z letom 2023, hkrati pa se z uveljavitvijo novele črtajo omenjene tri pravice iz pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja. Glede na sprejeti amandma bo letovanje otrok tudi v prihodnjem letu ostalo enako. Ker pa gre pri letovanju tudi za zdravstveno storitev, mora biti zraven vsaj medicinska sestra, zato bo ministrstvo s pravilnikom določilo, kdo so kvalificirane organizacije, ki lahko organizirajo takšna letovanja. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da je dopolnjen predlog zakona ustrezen, in ga bomo podprli.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Predlog Državnega sveta za novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je nujno potreben. Zakon širi obseg pravic na določene zavarovance, ki do sedaj niso bili upravičeni do plačila zdravstvenih storitev v celoti. Pacienti z določenimi zdravstvenimi stanji so bili do sedaj prezrti in je prav, da se jih vključi oziroma izenači z drugimi pacienti, ki imajo podobne težave. Po novem je na nivoju zakona urejena pravica, ki zagotavlja uresničevanje skupinskih zdravstvenih programov. Z drugimi besedami povedano, gre za zdravstveno letovanje, namenjeno otrokom, ki še niso stari 18 let in imajo določene zdravstvene težave. Žalostno pa je to, da mnogi izmed njih le po tej poti vidijo in doživijo morje. Programi se izvajajo na Debelem rtiču, v samem osrčju slovenske Istre. S programom so zagotovljeni vplivi in zdravilni učinki morske vode, ugodne in blažilne mediteranske klime in strokovne nege, ki z rehabilitacijskim programom blagodejno vplivajo na otroke. Glede na to, da že več kot 60 let obstajajo tovrstni programi, je prav žalostno, da se šele v letu 2021 urejajo te pravice na nivoju zakona. Žalostno je, da marsikateri otrok nima možnosti enkrat letno obiskati morja zaradi takšnih in drugačnih socialnih stisk staršev in se prek zdravstva omogoča tovrstno doživetje. Gre za najranljivejšo skupino oseb v naši družbi, še dodatno zaznamovano z raznoraznimi bolezenskimi stanji, po drugi strani pa so otroci seveda naša prihodnost. Današnja novela zakona je nujna na tej stopnji civilizacijskega razvoja družbe. Sedaj ko je ta materija umeščena na zakonski nivo, upamo in tudi pričakujemo, da se bodo rehabilitacijski programi še dodatno razširili, kar zadeva obseg storitev. Program sicer temelji na klinični sliki zavarovanca in je v skladu z doktrino rehabilitacijskega programa, a vendarle znanost vsakodnevno napreduje. Upamo, da bodo inovacije slovenskih strokovnjakov upoštevane tudi pri vsebini rehabilitacijskih programov in da ti predlogi ne bodo trčili ob kakšne administrativne ovire. Skratka, rehabilitacijski programi bi se morali širiti, saj slednje zagotavlja dobrobit vseh uporabnikov tovrstnih programov. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsedujoči, še enkrat hvala za besedo. Mislim, da nima smisla še enkrat ponavljati vsega tega, kar so povedali moji predhodniki. Dejstvo je, da je tudi ta predlog zakona nastal skupaj v sodelovanju z drugim domom našega državnega zbora, z Državnim svetom. V Slovenski demokratski stranki smo veseli, da imamo dejaven Državni svet, ki s svojimi predlogi tako ali drugače želi dopolniti, izboljšati, spremeniti obstoječo zakonodajo. V tem mandatu smo že dobro sodelovali skupaj, naredili tudi nekaj pomembnih korakov, tudi kar se tiče tega zakona. Naj omenim to, da poslej lahko otroci skupaj s starši bivajo v zdraviliščih do 14. leta, tisti s težjimi poškodbami, z okvarami do 18. leta, tisti, ki potrebujejo 24-urno pomoč, pa imajo praktično ves čas ob sebi nekoga, ki jim pomaga. To so pomembne stvari. Tudi ta zakon prinaša pomembne stvari. Res je, da smo ga z amandmaji nekoliko spremenili, dopolnili, vendar pa smo sledili temu, da ne bi prihajalo do kakršnihkoli težav pri samem uresničevanju oziroma da pač nekako zadeva, če temu po domače rečemo, stoji. Morda še enkrat to, kar je bilo izpostavljeno, in da ne bi bilo kakršnegakoli dvoma o tem, da bi katerekoli organizacije, ki se s tem ukvarjajo in imajo pogoje za to, izpadle. Dejstvo je, da je ministrstvo že aktivno k temu pristopilo, povabilo vse te organizacije in bodo skupaj pregledali in seveda dopolnjevali potrebno, kar se tiče organizatorjev teh dejavnosti. Ni skrbi, da bi izpadel nekdo, ki se je do sedaj s tem ukvarjal in ima za to vse pogoje, ki jih pa mora imeti, ne nazadnje tukaj ni samo dobro delo, tukaj je tudi velika odgovornost in za to odgovornostjo stoji tudi ustrezen kader, je pač na ta način pomembno. Če pa bi opredelili že v samem zakonu vsako organizacijo posebej, bi bilo pa to nespametno, kajti že čez kakšen mesec dni se lahko pojavi nova, prav tako ustrezna, in če bi želela sodelovati v teh razpisih, bi seveda za to potrebovali spremembe zakona. Glede na to, da bosta minister in ministrstvo skupaj z Zavodom za zdravstveno zavarovanje na nek način uresničevala ta predlog oziroma te spremembe, tako kot že sedaj sam zakon, mislim, da se potem rabimo ničesar bati. Se pa še enkrat zahvaljujem gospodu Kastelicu in seveda vsem, ki smo na odboru opravili, misli da, konstruktivno razpravo. Bilo je tudi veliko vabljenih, ki so povedali svoja mnenja in izrazili podporo predlogu zakona. Me pa glede na stališča poslanskih skupin veseli, da bo verjetno zakon, če ne soglasno, pa z veliko podporo tudi sprejet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Dober dan vsem skupaj, kolegice in kolegi, predsednik Državnega zbora, predstavniki Vlade! Danes je bilo že veliko slišanega v podporo temu zakonu, naj sam omenim samo nekaj detajlov, ki so nas spodbudili, da smo skupaj z opozicijo pripravili amandma glede na amandma, ki ga je vložila koalicija na predlog predlagatelja – mimogrede, v ustavi še vedno nimamo zapisano, da imamo drugi dom, in če so včasih sramežljivo govorili, da imamo drugi dom, zdaj že na glas vsi govorijo, da je to nek drugi dom, vendar nimamo drugega doma – in so predlagatelji predstavili zakon, ki rešuje ogromno tistega, kar je manjkalo pri osebah s posebnimi potrebami. Predvsem nevključevanje v družbo, kot smo danes slišali, ampak predvsem hočejo urediti pravice, ki bi izhajale iz 14. člena Ustave, enakosti pred zakonom, kar je bistveno. Vključevanja v družbo so posledica, če imaš te možnosti, da lahko urejaš vse ostalo, kar ti pripada. Kje je prišlo do napake oziroma izpada? Predvsem pri razumevanju, kdo je organizator letovanja. V sami razpravi na matičnem odboru smo ugotovili, da so po novem predlogu amandmaja lahko organizator samo javni zavod, zdravstveni javni zavod ali pa ustrezna zdravilišča, ki so za to usposobljena, nikjer pa ni več nevladnih in humanitarnih organizacij, ali drugače povedano, da se razumemo, Zveze prijateljev mladine, ki ima v Sloveniji največ tovrstnih institucij za letovanje otrok na morju bodisi v lasti bodisi v upravljanju, in nenazadnje imajo skozi svoje dolgoletne izkušnje tudi največ izkušenj z organizacijo teh otrok. Zato je obstajala bojazen, da če jih v zakonu ni, preprosto ne bodo mogli več opravljati teh nalog. Zato smo postavili vprašanje na samem odboru tudi predstavnikom Vlade in seveda odgovora nismo dobili. Nekateri drugi pa so razlagali v sami razpravi, da gre za urejanje podzakonskih aktov in da bo tam to vse urejeno. Dejstvo pa je, da smo že ničkolikokrat v tej državi, ko smo sprejemali zakon, kakršenkoli, na koncu ugotovili, da je hudič v podrobnostih, ali kot rečemo v navadnem življenju, v drobnem tisku. In ta drobni tisk nastane s podzakonskimi akti, izpade vejica, izpade beseda in kar naenkrat določenih nalog ni več možno opravljati. To so tiste administrativne ovire, o katerih je kolega pred mano omenil, da upa, da ne bomo naleteli na njih. S sprejetjem amandmaja bi na ta način zelo jasno poenostavili in odgovorili na vprašanje, kdo je organizator. Ne nazadnje je Ustavno sodišče enkrat že odločalo v svoji odločbi, še posebej, ko je v povezavi z Zakonom o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, da morajo biti naloge zelo jasno opredeljene z zakonom in ne s podzakonskim akti. Zato sam ne vidim nobenega problema, če so omenjeni tudi organizatorji. Je pa res, da uradniki ne bi bili uradniki, če se ne bi oglašali takrat, ko je najmanj potrebno, in zelo radi dodajo svoje mnenje, ki pa največkrat prej povzroča probleme kot pa rešitve. Zakon bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, SAB in nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Bom sprožil prijave za na listo razpravljavcev. Prosim, da se prijavite. Prva ima besedo Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Ne nameravam biti dolga pri tem predlogu amandmaja, kakorkoli že, ali pa da bi še enkrat povzemala vse, kar predstavlja ta rešitev na nivoju zakona, bom pa odgovorila na nekaj zadev, ki so bile izpostavljene. Najprej naj razčistim s kolegom Janijem Möderndorferjem. Če parlament nima drugega doma, potem je treba spremeniti marsikatero spletno stran Vlade, pa tudi z gospodom Mirom Cerarjem, ki je bil nekoč vaš predsednik stranke, bosta kakšno na to temo rekla. Dejstvo je, da se uporablja ta izraz in da ni to nič novega. Kakorkoli že, še enkrat, mene veseli, da je predlagatelj Državni svet videl to pomanjkljivost, ki je bila do sedaj, in se je odločil narediti ta korak tudi na nek način namesto vseh nas, ki smo v Državnem zboru, in stvari postaviti tako, da ne bo težav pri uresničevanju. Sem pa v izhodišču že na seji, kjer smo obravnavali kot matično delovno telo ta predlog zakona, izpostavila nekaj stvari, ki bi jih mogoče v prihodnje bilo treba nekoliko, ne bom rekla opredeliti, ampak vendarle videti, kako in kaj. Poglejte, mi danes tudi s predlogom tega zakona nekako širimo pravice, na primer tudi na področju sofinanciranja za letovanje otrok. Nekaj več vključujemo teh zadev, ampak veste, Zavod za zdravstveno zavarovanje bo vsako leto določil število udeležencev, se pravi, bo opredelil število udeležencev in višino sredstev, ki jih bo namenil za sofinanciranje dela stroškov letovanja. Tu sem samo opozorila – in upam, da se to ne bo dogajalo – da ne bo s tem, ko to na nek način omogočamo večjemu številu otrok ali pa bo ta zadeva bolje urejena, pa na drug način prišlo do tega, da bo Zavod za zdravstveno zavarovanje s finančnimi sredstvi na nek način zopet omejil to pravico. To bi bilo slabo, zato je pomembno, da tu bdimo nad realizacijo, kajti gotovo je namen predlagatelja, pa tudi vseh nas, da vsi, ki to potrebujejo, to tudi dobijo. Se pravi, zakon prinaša neke konkretne rešitve, predloge, ki bodo izboljšali položaj teh zdravstvenih letovanj, možnosti otrok s posebnimi potrebami, šolarjev in predšolskih otrok, in seveda kar se tiče obnovitvene rehabilitacije invalidov. Res je, nič o invalidih brez invalidov. Predstavniki, ki te zadeve do sedaj organizirajo, pa tudi invalidske organizacije, ki so prišle na sejo, so pozdravili zakon. Kot rečeno, je bila izpostavljena skrb, da ne bi katera od organizacij, ki to do sedaj opravlja, izpadla, ampak kot rečeno, če ima ustrezne pogoje, če ima ustrezne možnosti, zagotovo ni v interesu ministrstva, da bi komu omejevalo. Še več, lahko se bo še katera organizacija pridružila in zelo slabo bi bilo, da bi to uredili na zakonskem nivoju, kajti potem bi ta organizacija morala čakati do naslednje spremembe zakona. To pa na nek način tudi onemogoča enakost pred zakonom, kar bi lahko nekdo tudi potem izpodbijal. Ne zdi se mi korektno, res ne, da Levica pravi, da za letovanja in rehabilitacijo invalidov ni zadosti denarja, gre pa na druga področja. Ni res. V koaliciji ta predlog zakona, kot rečeno s spremembami, ki so bile potrebne, podpiramo in menimo, da jih je potrebno uresničiti. Še več, prej sem povedala, da smo tudi omogočili večjemu številu, tudi starejšim otrokom možnost, da bivajo v bolnišnicah in raznih zdraviliščih skupaj s starši. Vse to bi lahko Levica že naredila, je že drugi mandat v Državnem zboru, pa tega ni storila. Meni včasih nekoliko že prav presedajo ta, bom rekla, populistična stališča ali pa predstavitve mnenj, češ, vi dajete za vse drugo denar, tukaj pozabljate. Ne, nekateri pač ne pozabljamo na nikogar. Nekateri pa ste imeli vso možnost pa ste raje namenili enim in pozabili na vse druge. Kar se tiče trenutne vlade, kot rečeno, delamo veliko na področju zdravstva, ogromno sredstev bomo namenili, več kot 2 milijardi, za investicije v zdravstvu. Namenili smo jih šolam, obnovi šol in vrtcev čez 100 milijonov – koliko? – 116 milijonov evrov. Tudi Slovenski vojski absolutno. Kaj pa bomo brez Slovenske vojske, brez tistih, ki so v službi domovine in 24 ur na razpolago tudi za potrebe državljanov, če se ti znajdejo v stiski? Mi absolutno podpiramo ta predlog zakona. Z amandmaji smo ga pač prilagodili tako, da je sedaj sprejemljiv, da ne bi bilo karkoli drugače. Sem pa povedala, zakaj se nam zdi, da predlagani amandma ni ustrezen in da je pravilna pot ta, da se to določi s pravilnikom in omogoči vsem, ki imajo možnost, kapacitete oziroma organizacijske zmožnosti, da sodelujejo v teh programih in da se jih ne oži, ampak po potrebi, če bo prihodnje več teh, tudi širi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Željko Cigler.
Predsedujoči, hvala za besedo. Predlog zakona, ki vnaša nove pravice in predvsem ureja njihovo uveljavljanje, to je pravice do medicinske rehabilitacije, obnovitvene rehabilitacije invalidov in zdravstvenega letovanja predšolskih otrok, je pripravil za obravnavo Državni svet in hvala mu v tem smislu. Gre za pomembno zadevo, ki pa se je začela odvijati z revizijo Računskega sodišča iz leta 2017, ki je ugotovila, da obstajajo težave v zvezi z zdravstvenim letovanjem otrok in ostalimi pravicami, ki sem jih prej navedel. Računsko sodišče je povedalo, da bi morale biti pravice v celoti krite iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja in ne tako, kot do sedaj, kjer je praktično, kdor prvi pride, prvi melje, dokler so sredstva v določeni količini, ki je omejena, na voljo. In tudi da mora Zavod za zdravstveno zavarovanje prek javnega razpisa vso odgovornost izpeljati sam, da imamo vzpostavljeno pravno varstvo v smislu pritožb, če katera pravica ni urejena. Ker Ministrstvo za zdravje te zadeve v preteklosti ni uredilo, je Računsko sodišče dalo tudi zahtevo za oceno ustavnosti problematičnega dela opravil obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki te pravice ureja, na Ustavno sodišče in je bila potem zadeva rešena. Žal tega ni ministrstvo uredilo, ampak kot sem rekel, Državni svet. Rad bi opozoril samo na te stvari, kar se tiče zdravstvenih letovanj otrok, otrok, ki potrebujejo čisto preventivno zaradi svojega zdravstvenega stanja, še posebej obolenja dihal, pa tudi zaradi drugih zdravstvenih težav, letovanje na morju, ki se financira kot preventivni program, ker v nasprotnem primeru pač nastopijo zdravstvene težave. Njihovo odpravljanje je težava za otroka, starše, predvsem pa je visok strošek, bistveno višji, kot pride v primeru kurativnega letovanja otrok. Dejstvo je, in tu jaz razumem tudi amandma, ki je bil dan glede nevladnih organizacij, da imajo največjo prakso, izkušnje, strokoven pristop, poznavanje, kako se te stvari z otroki izvajajo, nevladne organizacije, kot sta Zveza prijateljev mladine, Rdeči križ. Dejstvo pa je tudi še, da imajo mnoge občine domove za letovanja otrok, in tudi te so v preteklosti kandidirale za sredstva zdravstvene zavarovalnice. Žal pa to ni bilo prisotno po celi Sloveniji in tukaj so bili otroci diskriminirani. Eni so do tega letovanja prišli, drugim je bil pa ta dostop praktično onemogočen ali za njega sploh niso vedeli. Ta sprememba zakona zdaj to zadevo ureja v smislu odpravljanja diskriminatornosti in zagotavlja enakopraven položaj tako otrok kot invalidov. Rad bi povedal še tole. Ko se govori, da bo letovanje otrok ostalo enako in se celo povečalo, jaz še enkrat opozarjam, da tisti, ki odloča, kateri otrok je potreben tega letovanja – to najbolje vesta otrokov osebni zdravnik in pediater. V preteklosti je bilo v pravilih Zavoda za zdravstveno zavarovanje zapisano, da pripada takšno letovanje otrokom, ki so bili v preteklem letu enkrat hospitalizirani ali dvakrat oboleli. To je bil en tak kriterij. Zdaj pa je kriterij tak, da se govori, če se je to zgodilo v tekočem letu. Še enkrat opozarjam, v tekočem letu pomeni naslednje. Razpis za letovanja se mora dati ven marca, da je urejen do 1. junija, ko se začnejo ta letovanja. To se pravi, na voljo so trije meseci, v katerih se bo po teh pravilih ugotavljalo, ali je bil otrok hospitaliziran v teh treh mesecih ali pa je dvakrat obolel. Mislim, da se mora ta stvar drugače narediti, verjetno upoštevati preteklo koledarsko leto, zaradi tega da bo lahko čim več otrok koristilo to preventivno pravico, ki jim jo zakon daje. In še tole bi rekel. Zavod za zdravstveno zavarovanje je tisti, ki vse postopke izpelje, kar se tiče zbiranja prijav za udeležbo na teh letnih kolonijah. Drugič. On je tudi tisti, ki mora zagotoviti sredstva za to financiranje in s tem omogočiti vsem, ki so upravičeni do te pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, letovanje. Kot je že prej kolega Miha povedal, v Levici to zadevo absolutno podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan.
Hvala, gospod predsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Veste, danes ko sem prihajal v to dvorano, sem se spraševal, ali se je mogoče vsaj pri tem zakonu, ki je tukaj na predlog Državnega sveta, v bistvu invalidskih organizacij, ki ga je gospod Danijel Kastelic zelo korektno predstavil, izogniti politikantstvu, političnim obračunom in zmerjanjem, tem grdim bodicam, ki si jih tako rade politične stranke med sabo izmenjujemo. Moj poziv je, da to vsaj poizkusimo pri tem zakonu. Moram povedati, da zakon, kakršnega je Državni svet pripravil, podpiramo. Moram povedati, da smo kot večina opozicije, štiri opozicijske stranke, na predlog Državnega sveta in gospoda Danijela Kastelica vložili amandma. Ta amandma ne spreminja stvari tako, da bi jih obrnil na glavo. Dve pomembni stvari pripelje. Omeni ponovno zmerno – ne samo težjo in težko, tudi zmerno – težjo in težko motnjo v duševnem razvoju. Po mnenju invalidskih organizacij je pomembno, da jo omenimo, in kaj bomo poslanke in poslanci naredili, če ne sledili temu predlogu? Drugič. Napisali smo to, kar v bistvu Državni svet želi pa je vsaj nas na strani opozicije prepričal. To je, da se tistih, ki so sedaj že kvalitetno izvajali rehabilitacijo in druge aktivnosti kot pomoč invalidom, obolelim otrokom in podobno, enostavno ne postavi na stranski tir. Zato smo pač napisali: »Vsebino in način izvedbe zdravstvenih programov iz 19., 20. in 21. alineje prejšnjega odstavka, vključno s pogoji, ki jih mora izpolnjevati reprezentativna invalidska, humanitarna ali druga neprofitna nevladna organizacija, ki deluje v javnem interesu kot organizator skupinskih zdravstvenih programov, določi minister, pristojen za zdravje.« Še enkrat, čeprav smo pod amandma podpisane opozicijske stranke, je to predlog, ki smo ga dobile po elektronski pošti vse politične stranke. Tako da ko bomo glasovali o tem amandmaju, ne boste glasovali o amandmaju Dejana Židana, Violete Tomić ali pa Gregorja Židana in ostalih prisotnih, glasovali boste o amandmaju, ki ga podpirajo – moja dolžnost pa je, da ga predstavim in podprem – Državni svet in invalidske organizacije. Tu bom naredil piko. Nikogar nisem žalil, nikogar nisem zbadal, prosim, sprejmimo soglasno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Janja Sluga.
Hvala. Dejstvo je, da besedilo, ki ga imamo danes na mizi, v resnici ne uvaja ničesar novega, spreminja pa tisto, za kar se je dejansko v praksi pokazalo, da je treba spremeniti. Torej, nekaj, kar se v praksi sicer zelo uspešno izvaja, se prenaša na zakonsko raven. To je pomembno, in v Poslanski skupini nepovezanih poslancev tako zakon kot tudi amandmaje opozicijskih poslanskih skupin, ki smo jih sopodpisali, seveda podpiramo. Kot rečeno, programi, o katerih je govora, se v naši državi izvajajo že dolgo vrsto let, izvajajo jih nevladne, invalidske in ostale humanitarne neprofitne nevladne organizacije, ki delujejo v nekem javnem interesu in so dejansko nekatere že v polnih treh desetletjih pridobile izjemno dragocene izkušnje, izjemno dragocena znanja. Treba je povedati, da so ta znanja tudi specifična, da so se programi izvajali, z izvajanjem in potrebami v praksi nadgradili in oblikovali v točno takšne, kot jih ti otroci potrebujejo. Govorimo o predšolskih otrocih, šolarjih, tistih, ki potrebujejo rehabilitacijo oziroma letovanje iz zdravstvenih razlogov. Te stvari so pomembne, zato je treba biti pazljiv, kako bomo to prakso zdaj prenesli na zakonski nivo. Zato se nam zdi zelo pomembno, da smo pozorni na te podrobnosti. Z amandmajem opozicije v prvi vrsti med upravičence do skupinskih zdravstvenih programov rehabilitacije dodajamo še osebe z zmerno, težjo ali težko motnjo v duševnem razvoju, kot je bilo danes že rečeno. Verjamem, da se v tej dvorani vsi strinjamo okrog tega, da mora vsak otrok, ki takšno rehabilitacijo, takšno letovanje potrebuje, to tudi dobiti. Kdo to potrebuje bolj kot osebe, ki jih zdaj še dodatno dodajamo? In kot sem prej tudi omenila, jasno se določi, da so reprezentativne invalidske, humanitarne in druge neprofitne nevladne organizacije tiste, ki lahko in morajo še naprej organizirano izvajati te programe, da ne bi slučajno prišlo do situacije, ko bi ravno te organizacije, ki so bile vodilni motor izvajanja teh programov, ki imajo na tem področju največja znanja in največ izkušenj, na koncu izpadle. Podprli bomo oba vložena amandmaja in ne pogojujemo, se nam pa zdi dobro in bi bilo prav, da bi vsi skupaj ta dva amandmaja podprli in potem tudi zakon.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAŠČITI ŽIVALI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Ga imamo? Ne. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Edvardu Pauliču. Ga tudi še ni, je pa vmes prišel minister. Gospod minister, imate besedo za predstavitev mnenja Vlade. Prosim, za govornico.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Pred nami je sprememba Zakona o zaščiti živali. Ta sprememba zakona govori predvsem o zaščiti domačih hišnih živali, in sicer s to spremembo zakona urejamo nekatere anomalije, ki do sedaj še niso bile urejene. Uvodoma lahko omenim, da smo pri tej spremembi zakona upoštevali tudi mnenje večine v tem državnem zboru in tudi različnih nevladnih organizacij do tiste mere, kjer je bilo moč najti ustrezne uskladitve. Pri nekaterih zadevah tega ni bilo mogoče najti in zato so morda nekatere odločitve vendarle manj usklajene, pa vendarle mislim, da sledijo zaščiti domačih živali in tudi dobrobiti teh domačih živali. O čem govorimo pri tej spremembi zakona? Zakon spreminja določene določbe veljavnega Zakona o zaščiti živali glede odgovornega lastništva živali z uvedbo boljše sledljivosti psov in prepovedjo privezovanja psov, z uvedbo zahteve po osnovnem znanju o biologiji živali. Na novo uvaja omejitve zasebnega lastništva eksotičnih vrst živali, prepoveduje evtanazijo zdravih zapuščenih živali v zavetišču in usmrtitev živali zaradi pridobivanja krzna, usklajuje kazenske sankcije z novimi določbami ter omogoča izrek višjih kazni za prekrške in določa prehodne roke za uveljavitev novih določb. Naj na kratko podrobneje pojasnim nekatere novosti, ki jih zakon prinaša. Ko govorimo o natančnejšem določanju sledljivosti psa zaradi preprečevanja in omejevanja preprodaje psov in ilegalne trgovine s psi, govorimo o tem, da zakon predvideva označevanje mladičev do osmega tedna starosti, torej ko so mladiči še v leglu. Ravno tako govorimo pri oglaševanju, da je potrebno pri oglaševanju psov obvezno navajati tudi številko čipa, če je starejši od osem tednov, če je mlajši od osem tednov pa številko čipa matere. Ko govorimo o odgovornem lastništvu mačk, za zmanjševanje števila zapuščenih mačk predlagamo v zakonu možnost dokazovanja lastništva mačk s prostovoljno označitvijo. Torej tisti lastniki, ki ima dragocene mačke ali pa mačke, ki so jim posebno blizu, lahko s prostovoljno označitvijo to tudi označijo. Ravno tako omogočamo nekatere dodatne akcije lokalnih skupnosti za povečanje sterilizacije in kastracije, torej za zmanjševanje števila zapuščenih mačk v posameznih lokalnih okoljih. Ko govorimo o omejitvah posedovanja eksotičnih vrst živali zaradi zaščite življenja, zdravja in dobrobiti živali, zaradi varovanja zdravja in življenja ter tudi ohranjanja narave, uvajamo tako imenovano listo dovoljenih in prepovedanih vrst. Prepovedane vrste lahko vseeno posedujejo živalski vrtovi oziroma posebni vrtovi, medtem ko dovoljene vrste lahko poseduje vsakdo. Pri dovoljenih vrstah naj dodam, da bomo s podzakonskim aktom, s pravilnikom določili ta dva seznama in pri tem bomo dodali tudi nalogo Strokovnega sveta za zaščito živali, da pripravi te sezname. Vrste, ki bodo dovoljene, so predvsem tiste vrste, ki ne predstavljajo posebne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi, ne predstavljajo posebnega tveganja za biodiverziteto in ohranitev okolja in je mogoče za te živali enostavno zagotoviti dobrobit v smislu zagotavljanja ustreznih bivalnih pogojev ter je na voljo tudi dovolj podatkov o dobrobiti teh živali. Naprej. Uvajamo tudi odgovorno lastništvo živali z zahtevo po poznavanju osnovnih znanj glede potreb in oskrbe živali. To bo tudi prvi popravljalni ukrep, če ugotovimo nekatera nepravilna ravnanja. Dopolnjujemo tudi določbo, ki govori o področju nevarnih psov. Tu imamo v mislih predvsem pastirske pse, ki pri varovanju črede izvajajo svojo službo in jih bomo izenačili tudi z drugimi službenimi psi. Uvajamo prepoved privezovanja z določenimi izjemami, uvajamo tudi prepoved električne ovratnice, prepovedujemo usmrtitve domačih živali, določamo tudi nosilce stroškov, in kot sem že dejal, tudi izreka višjih kazni za prekrške. Verjetno bom pa v nadaljevanju pri amandmajih lahko podal še kakšno dodatno informacijo. Dovolite mi samo še en stavek, spoštovani predsednik. Poslanci in poslanke, Vlada v skladu s 138. členom Poslovnika Državnega zbora predlaga, da se na tej seji opravi še tretja obravnava tega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Edvardu Pauliču.
Hvala za besedo, predsednik. Kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval na 30. seji dne 8. 9. 2021. Odbor je prejel pisna mnenja Skupnosti občin Slovenije in Združenja mestnih občin Slovenije, mnenje Mestne občine Maribor, Občine Žalec ter Združenja oskrbnikov slovenskih zavetišč. Večina pripomb navedenih deležnikov se nanaša na predlagane spremembe 31. člena veljavnega zakona. Združenje zavetišč meni, da bi morale v celoti oskrbo zapuščenih živali financirati lokalne skupnosti ali država, lokalne skupnosti pa so mnenja, da bi morala oskrbo zapuščenih živali v celoti financirati Republika Slovenija. Skupnost občin Slovenije in Združenje mestnih občin Slovenije opozarjata, da spremenjena definicija zapuščenih živali občinam nalaga nove naloge in jim povečuje finančno breme. Menita tudi, da bi se morala skrb za zapuščene živali dvigniti na pokrajinsko oziroma državno raven, zato predlagata, da stroške prevzame državni proračun. Združenje oskrbnikov zavetišč je v primeru sprejetja zakona napovedalo ustavno presojo. Odbor se je seznanil z mnenjem Državnega sveta, ki predlog zakona podpira. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v dopolnilni obrazložitvi pisnega mnenja poudarila, da je v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin upoštevana večina njihovih pripomb. Dodatno pa je izpostavila določbo 2. člena predloga zakona, ki se nanaša na opredelitev pristojne veterinarske organizacije. Po mnenju ZPS ni povsem jasno, kakšen je pravni položaj pristojnih veterinarskih organizacij v zvezi z obdelavo osebnih podatkov lastnikov hišnih živali. V razpravi je sodeloval tudi predstavnik Veterinarske zbornice Slovenije, ki je pojasnil, da se zbornica načeloma strinja s predlaganimi rešitvami, dodatno pa je predlagal, da bi se vzrejo funkcionalno nezdravih živali obravnavalo kot mučenje živali in temu primerno sankcioniralo. Gre za rejo živali, katerih fenotip oziroma genotip temelji na značilnostih, ki živalim povzročajo bolečine, nelagodje ali kako drugače škodijo njihovemu zdravju. Veterinarska zbornica predlaga tudi uveljavitev sistema obveznih vsakoletnih preventivnih veterinarskih pregledov psov in mačk z namenom preprečevanja in zgodnjega odkrivanja bolezni, večjega nadzora nad zoonozami ter večjega nadzora nad zagotavljanjem pogojev glede dobrobiti živali. V razpravi je sodelovala tudi predstavnica Društva za zaščito konj. Društvo meni, da bi se v noveli zakona morala urediti tudi zaščita rejnih živali ter moral opredeliti pogoj za zavetišče za rejne živali ter da bi se morali v Pravilnik o zaščiti rejnih živali dodati tudi kopitarji. Člani odbora so v razpravi izrazili podporo predlaganim rešitvam predloga zakona. Razprava je potekala predvsem o dveh amandmajih Poslanske skupine SD, in sicer k 8. členu, po katerem bi se med prepovedana ravnanja uvrstilo privezovanje psov, omejevanje gibanja hišnih živali in izpostavljanja živali neprimernim temperaturam in vremenskim pogojem, ki jim povzročajo trpljenje, poškodbe ali smrt, ter k 12. členu, kjer so predlagali, da bi stroške oskrbe za zapuščene živali v zavetišču do polovice kril imetnik zavetišča, do polovice pa občina, kjer je žival najdena, če ni zagotovila zavetišča, in Republika Slovenija. Člani odbora navedenih amandmajev niso sprejeli. S predlogom Poslanske skupine Levica za amandma odbora k 8. členu, po katerem mora biti pes na vodoravno vodilo privezan z oprsnico in ne klasično ovratnico, se je odbor strinjal in je sprejel svoj amandma k temu členu. Odbor se je opredelil do vloženih amandmajev koalicijskih poslanskih skupin in jih sprejel, prav tako pa je sprejel vse člene predloga zakona.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Pozdravljeni, minister! Ta zakon smo mi poslanci in tudi javnost žal čakali zelo dolgo, tam nekje od leta 2017, ko ga je Vlada prvič predlagala. Ampak smo končno dobili na mizo to pomembno novelo, katere rešitve bodo po našem mnenju zelo pozitivno vplivale na dobrobit živali v tej državi. Kljub dobrim rešitvam, ki so v zakonu, zakon sicer ne odpravlja glavnega problema na področju zaščite živali, ki ga imamo, in to je kadrovsko podhranjen in neodziven inšpekcijski nadzor. Zakon na primer prepoveduje privez psa. To je potrebno zaradi nehumanega ravnanja s psi, ki so jih imeli nekateri lastniki vse življenje priklenjene na en meter kratki verigi in po možnosti z zateznimi ovratnicami. To prepoved sicer pozdravljamo, vendar vemo, da tudi do zdaj to ni bilo dovoljeno. Že zdaj imamo v veljavi Pravilnik o zaščiti hišnih živali, ki prepoveduje privez psa, privez ne sme biti krajši od treh metrov in pes ne sme biti privezan na zatezno, bodečo ali pretesno ovratnico in tako naprej, pa se to vseeno dogaja. Zdaj se ta privez prepoveduje, razen v določenih izjemah. So pa tudi druge rešitve, ki jih pozdravljamo, in naj jih izpostavim. Odgovorna sledljivost pri spletnem oglaševanju. Priča smo nezakoniti trgovini z živalmi in ogromno je raznih oglasov za pasemske pse in mačke na Facebooku, na portalih, na bolhi.net. In potem seveda za polovično ceno dobiš tega psa nekje na parkirišču ali kar ob cesti. Ljudje se odpeljejo, ne dobiš nobenega računa in na telefonsko številko se potem tudi nihče več ne oglaša. Naslednja pozitivna sprememba je omejitev posedovanja eksotičnih živali. Živali divjih eksotičnih vrst, ki so bile ujete v naravi, pač niso domači hišni ljubljenčki. Namreč, večina teh živali potem v ujetništvu razvije vedenjske motnje, zbolijo, poginejo, ker skrbniki ne znajo ali pa preprosto ne zmorejo zagotoviti običajno zahtevanih pogojev, ki so velikost in razgibanost prostora, mikroklima, socialna struktura, specifična prehrana in podobno. Druge dobre spremembe so tudi v zvezi s tem, da pritožba na odločbo, da je pes nevaren, ne zadrži njene izvršbe. Se pravi, je treba s psom ravnati kot z nevarnim, ko dobiš odločbo. Pa tudi to, da pastirski pes zaradi napada na človeka ne postane takoj ožigosan kot nevaren pes, če brani svojo čredo. Kajti načeloma pastirski psi ne napadajo in grizejo pohodnikov na planinah, če niso ti pohodniki res objestni in ne silijo v živino, ki jo ta pes čuva. Pozdravljamo tudi prepoved usmrtitve živali v zavetiščih po preteklih 30 dneh, česar menda večina zavetišč tudi do zdaj ni počela. Povedati moram, da pozdravljamo tudi amandma, ki omogoča gibanje v obe smeri od vodila. Poudariti želim, da smo v Levici predlagali amandma, da bi se v tem primeru uporabljale oprsnice, žal pa je bila v medijih stvar napačno interpretirana in so mnogi mislili, da zdaj ne morejo več s psom na sprehod brez oprsnice, kar absolutno ne drži. Govorili smo o psih, ki so privezani. Strokovnjaki na področju veterine in psihologije za obnašanje živali so z raziskavami prišli do dokazov o škodljivosti uporabe ovratnice pri zelo aktivnih psih, čuvajih, ki se zaletajo, zaganjajo, opozorili so na možnost nastanka nihajne poškodbe vratne hrbtenice, paralize sprednjih nog, stisnjenega sapnika, zloma hrustančnih kosti, delne, popolne zadušitve in tako naprej. Ravno zato smo dali amandma, ki je bil podprt s strani tako rekoč vseh poslancev. Podprlo ga je tudi samo ministrstvo za kmetijstvo. Ne glede na to, da je bilo veliko prahu dvignjenega zaradi napačnega informiranja, v Levici vztrajamo in podpiramo svoj amandma ter tudi mnoge rešitve, ki gredo v smeri boljše dobrobiti živali. Hvala.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji zagovarjamo spoštljivo ravnanje s svojim okoljem, rodovitno zemljo, pitno vodo in živalskim svetom ter raznolikostjo vrst. Skrb za vse to je naš cilj. Varovanje okolja, živali, živalskih vrst in virov pa je naša skupna naloga, ki se je mora lotiti vsak posameznik. Z današnjim Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali urejamo področje in definicije nevarnih živali, zakol živali, zapuščenih živali, pastirskih psov in prostoživečih mačk. Pri posedovanju eksotičnih živali je v zakonu določen seznam dovoljenih vrst hišnih živali, ki jih lahko posedujejo vsi posamezniki, ter seznam živali, ki jih lahko posedujejo le živalski vrtovi. Bolj natančno je opredeljena definicija, kdaj je pes nevaren, in če gre za psa, ki je nevaren, je dodana izjema, da se med nevarne pse ne uvrsti psa, ki ugrizne, če gre za pastirskega psa v času varovanja črede v ograjenem pašniku ali varovanja črede ob navzočnosti pastirja. Zagotovo je velika sprememba prepoved privezovanja psov, saj bodo psi lahko privezani le za krajši čas. Zaradi dobrobiti živali so določeni velikosti pesjakov, dolžina vodil in priveza ter tudi način privezovanja psov na vodila. Če smo še nedolgo nazaj imeli na podeželju in na kmetijah pse čuvaje, ki so se prosto sprehajali po dvoriščih, se s tem zakonom to spreminja. Na matičnem odboru je bil sprejet amandma Levice, ki govori, da so psi na vodilih privezani zgolj z oprsnico. V Novi Sloveniji smo proti takemu zapisu v zakon, saj oprsnice za velike pse niso primerne. Po mnenju Kinološke zveze, ki smo ga vsi prejeli, je ovratnica celo bolj primerna in optimalna in ne škoduje zdravemu razvoju in zdravju psa. Iz mednarodne primerjave je razvidno, da zakonske opredelitve zgolj in samo na oprsnico ne poznajo v nobeni državi članici Evropske unije. Amandma, ki ga je v poslovniškem roku vložila koalicija, dodaja poleg oprsnic tudi ovratnico, ki ni na zateg. Zakon v večini govori o odnosu in skrbi za male živali, predvsem na podeželju. Nikjer ni podatka ali priporočila, kako je z dobrobitjo malih živali v mestih in mestnih središčih. Ne zdi se nam najbolj primerno, da so psi sami zaprti po osem, 10 ali več ur v stanovanju in da je v enosobnem stanovanju tudi do 20 mačk. Vsaka žival potrebuje prostor, skrb in nego. V zakonu se na novo ureja označevanje mačk in vpis mačke in njenega lastnika v centralni register hišnih živali, prepoveduje pa se usmrtiti zdravo zapuščeno žival po 30 dneh, nameščeno v zavetišču. Ureja se plačevanje stroškov za zapuščene živali. Prvih 30 dni je strošek zapuščene živali v zavetišču strošek lokalne skupnosti, tako rekoč občine. Po 30 dneh krijejo stroške lastniki zavetišč, in če ostane zapuščena žival več kot 120 dni v zavetišču, stroške dnevne oskrbe živali krije Republika Slovenija. Zaradi te spremembe je predviden javnofinančni odhodek v višini 300 tisoč evrov letno, bo pa zagotovo to potrebno spremljati, da ne bo prihajalo do morebitnih letnih povečanj stroškov iz naslova zapuščenih živali prek 120 dni. Male živali in hišni ljubljenčki marsikomu izmed nas popestrijo proste trenutke, spodbujajo k večjemu gibanju in zapolnijo praznino. Prav je, da zanje poskrbimo in se do njih obnašamo odgovorno in spoštljivo. Le tako bomo kot družba napredovali in razvijali čut odgovornosti, spoštljivosti in predanosti. Poslanci Nove Slovenije bomo zakon ob podpori predlaganega amandmaja podprli.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem še enkrat! Predlog zakona, ki je pred nami, je celovit in sistemski korak k izboljšavam dobrobiti živali, boljši skrbi zanje ter uvedbi odgovornejšega odnosa do njih. Paleta rešitev, ki jih naslavlja ta zakon, je raznovrstna. Zaradi razmaha spletne trgovine, ki je aktivna tudi na področju prodaje psov, se uvajajo dodatne zahteve, ki bodo z boljšo sledljivostjo omejevale nelegalno prodajo psov in pasjih mladičev iz nepreverjenih vzrej. Omogoča se prostovoljno označevanje mačk, omejuje pa se posedovanje tako imenovanih eksotičnih živalskih vrst. Pomembna novost je tudi zahteva po usvojitvi oziroma izpolnjevanju znanj, ki so potrebna za optimalno oskrbo rejnih živali s strani skrbnikov le-teh. V zakonu se ustrezneje dopolnjujejo tudi določbe s področja opredelitve nevarnih psov, primerneje se ureja način priveza psov, prepoveduje se usmrtitev živali zaradi pridobivanja kož ali krzna. Posebno pozornost velja nameniti tudi določbi, ki prepoveduje usmrtitev zdravih zapuščenih živali v zavetiščih. Kljub temu da mnogo zavetišč v Sloveniji že udejanja politiko neubijanja, nas v SMC veseli, da bo no-kill policy našla svoje mesto tudi v zakonski normi. V zvezi z zavetišči se v noveli zakona ureja tudi področje delitve stroškov za oskrbo zapuščenih živali. In ne nazadnje, uvaja se možnost izrekanja višjih glob za prekrške. Ob obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu smo koalicijske poslanske skupine novelo zakona dopolnile z amandmajem, ki prepoveduje uporabo električnih ovratnic, namenjenih šolanju živali po principu povzročanja električnega šoka. Gotovo se strinjamo, da je skrajni čas, da električne ovratnice postanejo samo še preteklost. Po našem mnenju je zakon precej široko usklajen in kot tak bo gotovo učinkovit in prepotreben odgovor na veliko pomanjkljivosti obstoječe zakonodaje. Zaradi vse večje senzibilizacije družbe tudi na področju rejnih živali si v SMC želimo, da se v prihodnje naslavlja tudi to skupino živali. Ko gre za dobrobit živali, si prizadevamo, da bi slednja zadevala vse vrste živali in ne zgolj hišnih ljubljenčkov. Sicer nas veseli, da obstaja možnost prijave na nekatere razpise za pridobitev nepovratnih sredstev z namenom zagotavljanja boljših življenjskih pogojev rejnih živali, menimo pa, da je na tem področju še mnogo možnosti za izboljšave, kajti prizori, ki jih občasno zasledimo v medijih in ki prikazujejo stanje na posameznih farmah, nam upravičeno porajajo dvome, da tisto, kar je sicer trenutno zakonsko skladno, ni utemeljeno s stališča humanosti in zasledovanja najvišje koristi živali. Vsak zakon je le mrtva črka na papirju, če ga ne ponotranjimo, a v SMC menimo, da smo kot družba toliko dozoreli, da se zavedamo, da so živali čuteča bitja in da obstaja širok družbeni konsenz, naravnan k čim boljši ureditvi te problematike. Predlagana novela zakona je gotovo ustrezen korak k izboljšavam. V SMC smo doslej vseskozi dokazovali, da je zaščita živali visoko na naši lestvici prioritet, zato bomo vse nadaljnje napore k še dodatnim izboljšavam zakonodaje na tem področju ter tudi zakon, ki je danes pred nami, seveda soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani! V stranki SAB smo marca lani soglasno podprli spremembe Stvarnopravnega zakonika v smeri ločevanja med navadnimi predmeti in živalmi. Dejstvo je, da živali so čuteča živa bitja. Ta določba je bila uvodni korak k izboljšanju njihovega položaja. Že takrat je bilo povsem jasno, da bo treba spremeniti tudi Zakon o zaščiti živali. Predlog novele Zakona o zaščiti živali je v zakonodajni postopek najprej vložila SD spomladi letos, vendar je bil zavrnjen. Vlada je v zakonodajni postopek vložila svoj predlog zakona, ki je pred nami in dopolnjuje ter spreminja določbe veljavnega Zakona o zaščiti živali glede odgovornega lastništva živali z uvedbo boljše sledljivosti psov in prepovedjo privezovanja psov, z uvedbo zahteve po osnovnem znanju o biologiji živali, na novo uvaja omejitev zasebnega lastništva eksotičnih vrst živali. Novela med drugim predvideva prepoved evtanazije zdravih zapuščenih živali v zavetiščih in usmrtitev živali zaradi pridobivanja krzna. Prav tako usklajuje kazenske sankcije z novimi določbami ter omogoča izrek višjih kazni za prekrške. Za nas je bistveno, da gredo zakonske spremembe v dobrobit živali, s katerimi si delimo ta svet. Pomembna se nam zdi prepoved privezovanja živali na verige, določitev standardov za pesjake, prepoved usmrtitve zdravih živali v zavetiščih, omejevanje nelegalne prodaje psov iz nepreverjenih vzrej. Prav tako močno podpiramo no-kill policy, ki prepoveduje ubijanje živali za namene pridobivanja kož in krzna. Vse oblike mučenja živali so za stranko SAB nesprejemljive, kršitelji pa morajo biti kaznovani. V Poslanski skupini SAB pozdravljamo odločitev članov Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, da so na seji odbora soglasno sprejeli predlog Poslanske skupine Levica za amandma, po katerem mora biti pes na vodoravnem vodilu privezan z oprsnico in ne klasično ovratnico, saj v primeru dolgotrajnejših privezov lahko pride do poškodb vratu in hrbtenice. Prav tako v Poslanski skupini SAB pozivamo koalicijo, da podpre predlagani amandma, ki finančno razbremenjuje lokalne skupnosti glede financiranja stroškov oskrbe živali v zavetiščih na način, da za zapuščene živali nosi stroške oskrbe v zavetišču do polovice Republika Slovenija, do polovice pa občina. V Poslanski skupini SAB bomo predlagane amandmaje in predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! V Poslanski skupini Desus pozdravljamo predlog novele Zakona o zaščiti živali, ki je danes na naših klopeh. Ob zadnji zavrnitvi poslanskega zakona smo bili deležni kar nekaj kritike, vendar smo že takrat zagotovili, da bomo podprli že pripravljen vladni zakon, ki področje ureja celoviteje. Tudi predlog, ki ga obravnavamo danes, uvaja prepoved privezovanja psov z redkimi izjemami ter usmrtitev zdravih zapuščenih živali v zavetiščih. Prepoveduje tudi usmrtitev živali za pridobivanje kož ali krzna. Poleg tega pa prinaša tudi natančnejše določanje sledljivosti izvora psa zaradi preprečevanja in omejevanja preprodaje psov in ilegalne trgovine s psi. Uvaja določbe o odgovornem lastništvu mačk, s čimer se bo zmanjšalo število zapuščenih mačk. Novela se dotika še posedovanja eksotičnih vrst živali, in sicer to omejuje zaradi zaščite samih živali pa tudi zaradi zaščite ljudi in ohranjanja narave. Tudi danes lahko ponovimo, kot smo že rekli ob prejšnji obravnavi, da če smo bitja sposobna empatije do drugega, nas trpljenje živali ne more pustiti neprizadete. Ali lahko zakon na splošno prepreči trpljenje živali? Žal ne more. Lahko zgolj postavimo določene okvire, na podlagi katerih bodo določene živali dobile nekaj več varstva, in od lastnikov terjamo odgovorno lastništvo. Na matičnem odboru je bil sprejet amandma k 8. členu, ki določa, da mora biti pes, ki je kot izjema lahko privezan, in sicer zgolj na vodilu, privezan z oprsnico in ne s klasično ovratnico. Obvezne oprsnice se nanašajo zgolj na pse, privezane na vodoravnem vodilu, in ne veljajo za pse na sprehodu. Sicer pa se načeloma strinjamo z mnenjem, da psu s privezovanjem ne onemogočimo samo gibanja, ampak tudi to, da razvije svoje socialne sposobnosti. Pse smo udomačili, ljudje smo njihovo krdelo, zato jih ne bi smeli puščati v osami. Na tem področju bo potreben še določen miselni preskok, vsekakor pa gremo v pravo smer. Z uvedbo prepovedi usmrtitve zdravih zapuščenih živali v zavetiščih se je odprlo vprašanje financiranja dnevne oskrbe. Čeprav smo v razpravi na matičnem delovnem telesu slišali, da je bilo evtanazij že sedaj zelo malo, bo v skladu z novelo po 120 dneh od dneva, ko je bila žival nameščena v zavetišče, stroške oskrbe krila država. Če povzamemo, v Poslanski skupini Desus novelo pozdravljamo in jo bomo, tako kot smo že napovedali, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Ni slehernega med nami, ki bi nasprotoval dobrobiti živali. Odgovornost za njihovo življenje, zdravje in dobro počutje nosimo ljudje. Gre za dolžnost vseh, zlasti pa njihovih skrbnikov ter hkrati tudi lokalne skupnosti in države. Predlagane spremembe in dopolnitve, ki so na matičnem delovnem telesu prejele soglasno podporo, tej dobrobiti sledijo. Med njimi so uveljavljenje odgovornega lastništva živali, zmanjševanje števila zapuščenih živali ter zagotavljanje spoštovanja prevladujočih družbenih etičnih vrednot ravnanja z njimi. Ti cilji zvišujejo standarde odnosa ljudi do živali in temu ni moč oporekati. To je jasno razvidno tudi iz dosedanje obravnave predloga zakona in mnenj vseh deležnikov, ki do predlaganih sprememb niso izražali večjega nasprotovanja. V primerjavi s podobnim predlogom zakona, ki smo ga obravnavali nekaj mesecev nazaj, je predmetni zakon celovitejši. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev se strinjamo s predlogom obveznega označevanja psov že v leglu, saj bi to preprečevalo in omejevalo preprodajo psov in ilegalno trgovino z njimi. Tudi predlagana rešitev glede prostovoljnega označevanja mačk se nam zdi smiselna. Nujna obveza označevanja mačk bi namreč pripeljala do težav zlasti na podeželju, kjer je veliko mačk tako rekoč prosto živečih, njihovi lastniki pa niti niso znani. Ureditev, po kateri bi bilo označevanje mačk prostovoljno, po naši oceni v ničemer bistveno ne spodkopava njihove dobrobiti in zaščite, obenem pa bo ta ukrep pripomogel tudi k zmanjšanju števila zapuščenih mačk. Nepovezani poslanci si v okviru te novele prizadevamo predvsem za čimprejšnjo uveljavitev prepovedi usmrtitve zdravih zapuščenih živali v zavetiščih, prepovedi usmrtitve živali zaradi pridobivanja kož ali krzna ter za uveljavitev prepovedi uporabe, prodaje in trženja električnih ovratnic, ki povzročajo električni šok, s tem pa tudi bolečine in trpljenje živali. Strinjamo se tudi z dopolnitvijo zakona, ki prepoveduje privezovanje psov z nekaj izjemami, kot je na primer na sprehodu, pri veterinarju ali na vodilu. Na matičnem delovnem telesu se je razvnela širša razprava predvsem glede vprašanja, kako naj bo pes privezan na vodilo. Po našem mnenju bi bilo smiselno, da se privezovanje psov ne omogoči zgolj z oprsnicami, ampak tudi oziroma predvsem z ovratnicami, saj je takšen način uveljavljen tudi v drugih državah Evropske unije. Ovratnica namreč po mnenju in izkušnjah kinološke stroke predstavlja najbolj primeren način priveza in vodenja psa ter omogoča psu karseda naraven način gibanja. Tudi Kinološka zveza Slovenije opozarja, da se je uporaba oprsnice izkazala za neprimerno za splošno rabo, saj povzroča nevarnost za psa, ki se z oprsnico lahko zaplete in se brez pomoči iz nje ne more rešiti. Nepovezani poslanci ocenjujemo, da velja v tem primeru resnično prisluhniti kinološki stroki. Tako psi kot tudi druge živali za zadovoljevanje svojih etoloških potreb potrebujejo kompleksno okolje, v katerem imajo zagotovljene socialne stike z vrstniškimi živalmi, pa tudi z ljudmi. Ključ do sinergije, do sobivanja med ljudmi in psi leži v izobraževanju prvih in v šolanju zadnjih. Le tako bomo našega zgodovinsko gledano najstarejšega prijatelja obdržali na mestu, kjer ga potrebujemo in kjer si ga želimo, z njim pa bomo tudi ohranili odnos, ki mu ga kot zaslužnemu za razvoj človeštva dolgujemo. Nepovezani poslanci bomo novelo Zakona o zaščiti živali podprli.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani, še posebej gospodu ministru! V času epidemije je veliko ljudi našlo uteho tudi v domačih hišnih ljubljenčkih. Na drugi strani je spletno nakupovanje vsega mogočega naredilo velik korak naprej. Bilo bi neumno verjeti, da preprodajalci in mešetarji z živalmi z rodovnikom ne bodo našli tržne niše tudi tukaj. Primerov, ko je prišlo do zlorab na spletu pri nakupu živali, je veliko. Zgodbe so skoraj bizarne. Zavetišča so poročala o tem, da se je število posvojenih živali v času razglašene epidemije povečalo, a v zadnjih mesecih jih ljudje vračajo, kar je vse prej kot odgovorno. Laž bi bila, če bi rekel, da se je število zapuščenih živali v zadnjem letu povečalo. Sicer pričakujem takšne izjave od kakšnih bolj levo usmerjenih nevladnih organizacij, ki samo nizajo, kaj vse narobe dela trenutna vlada. Dejstvo je, da imamo že leta težave z zapuščenimi živalmi, predvsem mačkami. Marsikateremu otroku se zdi prisrčno, da s kmetov vzame mačka, ko je še mladič. Potem se svoje mlade igračke hitro naveliča in potem vemo, kako je bilo dalje. Ogromno teh mačk potem pristane na ulici in kasneje v zavetiščih. Na tem mestu se lahko samo zahvalimo vsem tem delavcem in ljudem, ki so vsa ta leta skrbno skrbeli za vse te zapuščene živali. Prav je, da se jim stopi naproti. Predlog zakona o živalih ima nekaj pomanjkljivosti, a bistveno več daje. Le upamo lahko, da se bo s pomočjo registra živali vsaj delno uredilo lastništvo živali. Sicer se mi zdi smiselno, da bi se moralo vse mestne živali, ljubljenčke obvezno čipirati. V prihodnje pa bi bilo smotrno premisliti tudi o davku na domače hišne živali, saj so le-te svojevrsten luksuz. Tudi kakšni obvezni tečaji z vse, ki se odločijo za to, da bodo v svoj dom vzeli živali, ne bi bil slab. Realno gledano velik del lastnikov živali nima osnovnega znanja za delo z živalmi, kaj šele da bi jim bilo jasno, kako s posamezno vrsto živali rokovati. Izbira živali temelji na tem, da jim je žival všeč, kaj zahteva, pa je drugotnega pometa. Kot bi izbirali pohištvo, ne pa živega bitja, in se jim zdi, da bodo že sami zmogli vse sestaviti, pa čeprav ostane kakšen šravf. Leta 2018 smo živali povzdignili v čuteča živa bitja, čeravno so mnenja o tem deljena. Nikoli ne bomo presegli razlike med razumevanjem pomena živali na podeželju in v mestu, lahko pa začrtamo nove temelje pri obravnavi živali, in vsekakor se začne pri registraciji in lastništvu. Zavedam pa se, da je treba še veliko postoriti na tem področju. Nekje je pač treba začeti. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovani minister, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Po letu 2007, ko smo sprejeli eno izmed novel Zakona o zaščiti živali, ko smo uredili področje tako imenovanih nevarnih psov, imamo danes pred sabo novelo zakona, ki pojmu zaščita živali daje še veliko večji pomen. Ko sem bil sam, mislim da, leta 2019 edini izmed poslancev prisoten na medresorski delovni skupini za pripravo osnutka novele Zakona o zaščiti živali in ko sem tam srečal predstavnike različnih ministrstev, nisem verjel, da bomo še v tem mandatu sprejeli tako pomembno zakonodajo na področju zaščite živali. Tam so si uradniki iz različnih ministrstev skoraj podali roke, dvigovali roke, kaj vse je potrebno storiti, ampak kako vsega ni mogoče storiti. Zato s tega stališča pohvala ministru in ekipi, da je te medresorske, medministrske uradnike pozval k resnemu delu, in zato imamo danes pred sabo tak zakon, ki je dober. Da je zakon dober, kažeta vsaj dve zadevi. Da ni bilo na sami seji matičnega delovnega telesa in tudi danes ni nobenega amandmaja opozicije. In ne nazadnje, da je zakon dober, kažejo tudi nevladne organizacije, ki k temu zakonu skoraj niso podale pripomb. Zato nas v Poslanski skupini SDS malo žalosti, da je pred slabega pol leta ena izmed poslanskih skupin opozicije iz pisarn Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano vzela slab, nedodelan in predvsem neusklajen zakon in ga v skladu s svojo piar agendo vložila v Državni zbor, kjer so potem po različnih socialnih omrežjih kazali, kdo je za zaščito živali in kdo je proti zaščiti živali. Zato me veseli in upam glede na stališče poslanskih skupin, da bomo danes doživeli soglasno podporo tako pomembnemu zakonu. Ampak kaj nam daje dober zakon, če bo praksa slaba? Zato s tega mesta poziv vsem lastnikom domačih živali k urejenemu lastništvu, k skrbi za svoje hišne ljubljenčke in ne nazadnje naj za te svoje hišne ljubljenčke tudi skrbijo. S tega mesta, s tega stališča apel, da končamo zgodbe o mučenju živali. V SDS bomo podprli predlog zakona, ker kot je bilo že mnogokrat danes povedano, prinaša toliko pozitivnih stvari, da verjamemo, da bodo tudi v prihodnjih in končnih določbah doživele dober epilog, da bo to, da se določa sledljivost izvora psa, pozitivno. Da se uvaja odgovornost lastništva mačk za zmanjšanje števila zapuščenih mačk, je verjetno tudi domena marsikaterega stanovalca širom naše Slovenije, ne nazadnje tudi županov, ki se potem s svojimi uradniki srečujejo s to problematiko. Zelo nas veseli, da smo končno vsaj zagrizli v pojem omejitev posedovanja eksotičnih živali. Predvsem nas tudi veseli, da smo v sam zakon zapisali, kaj vse je potrebno, katera znanja so potrebna za delovanje in sodelovanje in življenje s hišnimi živalmi. Predvsem nas zanima tudi to, kako se bo v praksi izvedlo, kot rečeno, da po letu 2007 naredimo še korak naprej k reševanju problematike glede nevarnih psov. Ne nazadnje tudi zadeve, kot so prepoved usmrtitve zdravih zapuščenih živali v zavetiščih, določitev nosilca stroškov za oskrbo zapuščenih živali in tako naprej in tako naprej. Skratka, toliko dobrih določb v zakonu o zaščiti živali, da v Poslanski skupini SDS ne samo dajemo podporo temu zakonu, ampak tudi upamo, da bo ta zakon z dobrimi idejami, z dobrimi željami čim prej in čim bolj lepo zaživel v praksi. Hvala.
Hvala lepa. Tina Heferle bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala, predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Dejstvo je, da so spremembe, ki jih prinaša novela Zakona o zaščiti živali, prepotrebne, če seveda želimo biti družba, ki sprejema živali kot čuteča bitja, ki si zaslužijo human in spoštljiv odnos. V LMŠ smo prepričani, da tako kot je naša dolžnost biti človek sočloveku, je naša dolžnost humano ravnati tudi z živalmi. V odnosu človek – žival smo dolžni višati svoje civilizacijske norme. Predlagane spremembe Zakona o zaščiti živali pozdravljamo. Ne bom naštevala vseh rešitev, ki jih novela prinaša, izpostavila pa bi tiste, ki predstavljajo največji odraz spremembe in napredka našega odnosa do živali. Gre za določbe, ki odpravljajo evtanazijo zdravih živali v zavetiščih, določbe, ki prepovedujejo privezovanje psov na verige, širijo polje prepovedanih ravnanj ter dajejo možnost izreka višjih kazni v primeru zlorab živali. To je tisto, kar je v zakonu dobrega. Smo pa v LMŠ pri nekaterih drugih rešitvah, ki jih ponuja novela, opozarjali na premajhno ambicioznost ministrstva, predvsem kar se tiče financiranja oskrbe zapuščenih živali. Tudi po novem bodo to breme financiranja še vedno nosile občine. Naše mnenje je, da bi morala država v večji meri sodelovati pri delitvi finančnih bremen z lokalno skupnostjo, ne nazadnje nas pa žalosti tudi dejstvo, da predlog financiranja z občinami sploh ni bil usklajen. Pri tem težko pristanemo na argument ministrstva, češ da če bi država v financiranje pristopila bolj aktivno, se zavetišča ne bi dovolj trudila, da bi živali našla nov dom. V resnici v zavetiščih delujejo srčni in odgovorni ljudje, ki se trudijo za dobrobit živali. Pogostokrat se financirajo iz težko pridobljenih sredstev, tudi donatorskih, zato je takšna skrb po našem mnenju odveč in morda celo neprimerna. Zagotovo je še veliko prostora ter načinov, kako čim bolj ozavestiti našo družbo za odgovorno ravnanje z živalmi. Po našem mnenju pri tem prav tako pomembno vlogo igrajo odvračilne sankcije ter učinkovitejši nadzor. V LMŠ smo na matičnem delovnem telesu izrazili dvom o učinkovitosti tako imenovanega popravnega ukrepa za lastnike, ki jim je bila pravnomočno ugotovljena kršitev ravnanja z živalmi. Po novem bo moral kršitelj opraviti obvezno usposabljanje iz temeljih znanj o potrebah živali. Še vedno se sprašujemo, ali bo takšen ukrep sploh imel želeni učinek, ali bo kršitelje v bodoče odvrnil od neprimernih ravnanj z živalmi, pri tem pa upamo, da se bo ministrovo zagotovilo, ki ga je dal na odboru, da sankcija vendarle bo učinkovita, uresničilo. V Poslanski skupini LMŠ smo prepričani, da moramo po sprejetju novele Zakona o zaščiti živali že pogledovati naprej. Ne želimo si, da bi bili pri zaščiti živali država, ki samo sledi, ampak si želimo, da bi bili na tem področju vodilni. Po našem mnenju je čas, da kot odgovorna družba aktivneje pristopimo tudi k urejanju sistema za zapuščene, zlorabljene in neoskrbovane rejne živali, kjer zakonodaja še ne odraža stopnje ozaveščenosti, ki smo jo sicer v naši družbi po mojem že usvojili. V LMŠ bomo predlog novele Zakona o zaščiti živali podprli. Hvala.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Glede na to, da imamo danes kar pomembne teme, sem se pripravljal za zakon o varstvu javnega reda in miru, in tukaj je seveda tudi zakon o zaščiti živali, ki je izjemno pomemben, zato bom najprej predstavil to stališče. O zakonu o zaščiti živali smo govorili kar nekaj časa. Še preden je sedanji minister zasedel to mesto, smo se v prejšnji koaliciji s takratnimi predstavniki ministrstva usklajevali ter sestankovali na temo omenjenega zakona. Treba je priznati, da smo na zakonsko materijo, ki jo imamo danes pred sabo, čakali kar nekaj časa, in veliko poslanskih vprašanj ter pobud je bilo vloženih oziroma naslovljenih na pristojno ministrstvo, da se zakon pripravi in vloži. Tudi Socialni demokrati smo bili med tistimi, ki smo pristojno ministrstvo večkrat pozvali k temu, da se zakon pripravi. Zakonski predlog, ki ga danes sprejemamo, je bil vložen kmalu po tem, ko smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov pripravili poslanski zakon o zaščiti živali, ki je imel podobne oziroma enake rešitve, kot jih ima današnji. Takratni zakon na žalost ni bil sprejet, ministrstvo je dejalo, da ima pripravljenega svojega, ki bo imel več rešitev, predvsem pa bodo te rešitve celovite in sistemske. Če nam je pred skoraj letom in pol uspelo s Stvarnopravnim zakonikom uveljaviti novo definicijo živali kot čutečih bitij, nam bo danes, upam, uspelo narediti stvari, ki bodo živali še dodatno zaščitile pred trpljenjem, mučenjem, nehumanim ravnanjem in prispevale k odgovornemu lastništvu. S sprejetjem tega zakona bomo premaknili letvico našega civilizacijskega razvoja više in tako še dodatno prispevali k bolj humanemu in čutečemu odnosu do živali. Podobno kot naš poslanski zakon tudi ta prepoveduje usmrtitve živali zaradi pridobivanja kož in krzna, uveljavlja tako imenovano no-kill policy, kar pomeni prepoved usmrtitve zdravih zapuščenih živali v zavetiščih, uvaja odgovorno lastništvo mačk, določa možnost izreka višjih kazni za prekrške, in kar je najpomembnejše, prepoveduje privez psov. Socialni demokrati smo si med rešitve zakona želeli zapisati tudi, da se prepove omejevanje gibanja živali in njihovo izpostavljanje neprimernim temperaturam ter vremenskim pogojem, če jih s tem izpostavljamo trpljenju, poškodbam ali smrti. Finančno smo želeli razbremeniti lokalne skupnosti, a žal amandmaji na matičnem odboru niso bili sprejeti. Amandmaje smo ponovno vložili in vas pozivamo, da jih podprete. Verjamemo in vemo, da so naše predlagane rešitve dobre, nekatere so celo boljše od tistih, ki jih predlaga ministrstvo. Ker se zavedamo, da so rešitve, ki jih zakonski predlog prinaša, dobre in v smeri zvišanja zaščite živali, smo zakonsko materijo podprli že na odboru in tako bomo storili tudi na glasovanju o končni vsebini Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupine SD in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SMC. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes, zato prosim za prijave. Imamo tri prijavljene razpravljavce. Prva dobi besedo gospa Anja Bah Žibert, nato naj se pripravi gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Običajno smo vedno pri prvem amandmaju opravili nekoliko širšo razpravo. Ne bom dolga in tudi ne ne vem kako široka, gre pa za nekaj zadev, ki se mi zdijo pomembne. Res je, kar je bilo povedano v enem od stališč opozicijskih strank, to se mi zdi korektno, da se pravzaprav že od leta 2017 poskuša pripraviti neke rešitve, ki bi v tem smislu Zakon o zaščiti živali izboljšale, seveda v dobro živali. Danes je pred nami omenjeni predlog sprememb. Kolega Tomaž Lisec je zelo dobro povzel, kako so stvari potekale v preteklosti, ko pravzaprav na tistih usklajevanjih – tako je pač ocenil – sploh ni bilo videti luči na koncu tunela, toliko nekih različnih argumentov predvsem v smislu, česa se ne da in kaj se da. No, danes je predlog pred nami. Verjamem, da bi nekateri želeli še več. To je vedno tako. Ko je enkrat predlog na mizi, je v politiki tako, da bodo tisti, ki želijo na vsak način poiskati nekaj, kar mu manjka, rekli, da bi moral biti še bolj ambiciozen. Pri vsakem zakonu lahko rečemo, da je lahko še bolj ambiciozen, ampak menim, da je potrebno gledati na stvari stvarno. In danes je pred nami predlog, ki zagotovo izboljšuje stanje. Menim, da moram ta trenutek izkoristiti tudi za zadevo, ki se je meni zdela v preteklosti povsem nekorektna. Šlo je za področje tako imenovane zaščite živali. Kolega Lisec je sicer že izpostavil predlog zakona, ki je bil enkrat s strani ene od opozicijskih strank predlagan, jaz se bom pa spomnila tistega zapisa takrat v Stvarnopravni zakonik, da so živali čuteča bitja. Takrat smo nekateri povedali, v čem je problem in da se še kako zavedamo, kaj so živali in da bomo to konkretno storili z zakonom, ki to rešuje, in to je ta zakon. Takrat smo bili zaradi manipulacije ene od poslanskih skupin z objavami našega glasovanja, češ da smo proti zaščiti živali, deležni velikega pogroma javnosti. Jaz se oglašam zato, ker sem bila ena izmed njih, bila sem precej napadena zaradi svoje odločitve. Seveda državljanke in državljani niso vedeli, niso imeli od kod, seveda vsi ne gledajo prenosa. In ravno jaz, a veste, ki imam že 10 let doma posvojenca, kužka posvojenca, sem bila napadena, češ da nisem čuteča do živali. Kar seveda ne drži, tudi glede na to, da je danes pred nami zakon, ki ga pozdravljam, podpiram in sem vesela, da se bodo nekatere stvari izboljšale. O amandmajih, ki so bili vloženi, pa takole. Seveda bi se lahko tukaj pingpongali, na kakšen način naj bi uredili še to financiranje, ali pač zgolj lokalne skupnosti ali nekaj država in tako naprej. Treba je objektivno in resnicoljubno povedati, da smo lokalnim skupnostim v tem mandatu, mandatu vlade Janeza Janše povečali glavarino, s kar nekaj ukrepi izboljšali njihov položaj, tako da mislim, da ne moremo reči, da ne skrbimo za lokalne skupnosti. Lahko pa vsi skupaj naredimo pri tem to, da ti stroški ne bodo veliki ne za državo ne za lokalne skupnosti. In kaj to je? Da tako mi v Državnem zboru ter tudi država in lokalne skupnosti pozivamo državljanke in državljane, ko se odločajo za različne male živali, ki jim omogočajo popestritev življenja, posebej tistim, ki so osamljeni, da se odločajo za posvojitve. Več ko bo teh posvojitev, manj bo živali v zatočiščih, bolj ko bomo sprejemali. Seveda pa na drugi strani, da delamo tudi preventivno, da pozivamo ljudi, da ne zapuščajo živali, da naj poskušajo poiskati rešitve že prej oziroma da pač omogočajo, da te živali potem primerno živijo. Mislim, da se da na tem preventivnem delu narediti veliko, sploh zato ker je vse več ljudi, ki se ob teh živalih, ki jih imajo doma, ne samo počutijo bolj koristne, ampak tudi velikokrat njihovo osamo zgolj te živali odpravljajo, zaradi njih se ne počutijo osamljene, bom tako rekla. Res je, male živali ti dajo veliko, so pa seveda tudi velika odgovornost. To pa je treba vedno znova povedati. Jaz bi si želela, da vsi tisti, ki se potem odločajo za posvojitev in ki se ukvarjajo s posvojitvijo živali, ljudem, ki se odločajo za živali, povedo jasno posamezne lastnosti živali, sploh ko govorimo o kakšnih večjih psih. Kajti ljudje morajo vedeti potem, s kakšno živaljo imajo opravka. Zdaj bi se pa osredotočila še na amandma koalicije, pod katerega je podpisana tudi Slovenska demokratska stranka, in sicer glede tako imenovanih oprsnic, ovratnic. Ko sem prvič videla to zadevo, da je bilo sprejeto na odboru, da naj bi vse živali oziroma te, ki so na povodcih, imele oprsnice, sem se zgrozila, ker sem rekla: »Kaj pa moj kuža?« Moj pes je hrt, je tekač, ima posebno telesno konstrukcijo, ozek vrat in tako naprej, in oprsnice pravzaprav ne more nositi. Poskusili smo tudi z oprsnico, ne boste verjeli, pa se je seveda to izkazalo kot zelo slabo. Tako pes kot mi lastniki smo imeli izjemne težave. Ljudje so seveda upravičeno izrazili skrb, menim, da so kinologi tisti, ki bodo opredeljevali, kakšno ovratnico, kakšen način potrebuje za vodenje določena vrsta psov. Veliki psi, kinologi tudi na to opozarjajo, potrebujejo drugačen način vodenja kot, ne vem, neke druge manjše pasme. Pozdravljam ta amandma in prav je, da tisti, ki so strokovnjaki na tem področju, nekako usmerijo lastnika k temu, katero ovratnico naj pes uporablja. Mislim tudi, da ne smemo ostati na nivoju, da so ti hišni ljubljenčki luksuz, vsaj o večini primerov bom govorila, v veliki večini ne gre za luksuz, ampak za ljudi, ki želijo tem živalim pomagati, in kot sem rekla tudi za potrebe, da si nekako ljudje izboljšajo svoj življenjski status. Bom pa zdaj kar na glas povedala, da bom s sodelavci in sodelavkami, kolegi in kolegicami v poslanski skupini proučila možnost, da naredimo na nekem drugem zakonu morda korak naprej, glede na to, da na eni strani pozivamo ljudi, da se odločajo za posvojitve in tako naprej. Velikokrat imajo ljudje, sploh tisti, ki jim je do teh živali, tudi stroške, ko gre za to, da ta žival oboli in tako naprej. Glede na to, da se veterinarske usluge obračunavajo po 22-odstotnem davku, bi v prihodnje veljalo razmisliti, če bi prišli do rešitve, da bi se to obračunavalo po zmanjšani odstotni meri, se pravi po tako imenovani znižani, kar bi zagotovo omogočilo večjemu številu ljudi, da lahko obiščejo veterinarja, ko mislijo, da je z njihovo živaljo karkoli narobe. Dejstvo je, da danes mnogi tega ne morejo, te storitve niso poceni in potem trpijo oni in tudi njihovi, če bom rekla ljubljenčki, verjetno ne bom storila nič narobe. Zahvaljujem se ministrstvu za velik in pomemben korak in upam, da bo na tem področju stanje boljše. Se pa strinjam tukaj s kolegico Violeto Tomić, ki je izpostavila, da je tudi inšpekcija in vse to potrebno okrepljeno delo, predvsem pa na nek način, da pridemo potem do lastnikov zapuščenih živali. Tudi to je pomembno, ker določene občine imajo s tem res veliko težavo, kajti posameznikov, ki zapuščajo, prepuščajo cesti, ljudem, je kar nekaj. Bi pa tu poudarila, da ne glede na to že do sedaj stanje v Sloveniji, hvala bogu, ni tako slabo na tem področju. Jaz sem tega vesela. Imamo tudi veliko občin, ki skrbijo s temi koši za odpadke in tako naprej. Se pravi, kot družba do teh živali, se mi zdi, v večini imamo nek odnos, za razliko, ne vem, v eni od balkanskih držav, kjer pa ti psi dobesedno stojijo, se premikajo po avtocestah in gre samo za vprašanje časa, kdaj jih doleti najhujše. Vse dobro našim živalim, tudi s tem, da bomo izboljšali njihov položaj s tem zakonom.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo samo eno tehnično pojasnilo za vse tiste imetnike psov, ki nas spremljajo, da ne bo prišlo do nerazumevanja zakonskega besedila. Člen, ki govori o oprsnici, je člen, ki trenutno določa obvezno oprsnico samo za pse, ki so pripeti na vodoravnem vodilu, in oprsnica ni določena kot obvezna za uporabo oprsnice na sprehodih, tako kot je gospa Anja Bah Žibert razpravljala. Ne vtikam se v vašo razpravo, zgolj samo tehnično pojasnilo, da bodo vsi, ki nas spremljajo, vedeli, da oprsnica za uporabo na sprehodih na povodcu tudi zdaj, trenutno ni predpisana kot obvezna. Samo tehnično pojasnilo. Zdaj pa je na vrsti za razpravo gospod Željko Cigler, še prej pa gospa Anja Bah Žibert proceduralno. Preden vam dam besedo. Mislim, da sem bila zelo korektna, nisem se vmešavala v vašo razpravo, sem pa samo vsebinsko pojasnila vsebino tega člena, ki opredeljuje oprsnico, in bo kasneje lahko potrdil tudi gospod minister, ki se je prijavil k besedi, to, da je moja interpretacija oziroma razlaga besedila pravilna in zgolj v opozorilo za vse tiste, ki nas spremljajo in so imetniki psov. Če imate postopkovni predlog, izvolite.
Predsedujoča, to ni bil tehnični, to tudi ni bil vaš poslovniški vključek, ampak je bil vsebinski. Vi ste razlagali amandma. Če želite razlagati amandma, se morate tako kot jaz prijaviti k razpravi. Prav nobene potrebe ni, da razlagate in pojasnjujete amandma. Jaz sem povedala, kakšen je moj vidik, za to imam vso pravico, do razprave jo imam tudi. Bila sem korektna, nikogar nisem žalila, da bi bil potreben kakšen vaš poseg, kar se tiče etičnega kodeksa. Jaz vas res prosim, če imate vi z mano osebne težave, da tega ne izkoriščate pri vodenju sej Državnega zbora. To je moj postopkovni predlog.
Gospa Anja Bah Žibert, jaz ne vem, če je bila tale intervencija sploh na mestu, ker sem zelo prijazno in zelo dobronamerno povedala, o čem gre beseda in kaj zakon pravzaprav sploh določa. Že na začetku sem povedala, da se v vašo razpravo ne vtikam in se nikoli ne bom in se nikoli nisem. Vsebina amandmaja, ki je na mizi, pa seveda je v moji pristojnosti, da pojasnim, o čem teče razprava, ker vendarle razpravljamo o amandmaju k 8. členu. In se mi je zdelo popolnoma na mestu in dobronamerno, da sem opozorila na tehnični vidik. Kajti slovnica in besedilo amandmaja vendarle sta tehnični vidik. In se nikakor nisem vmešavala v vašo razpravo in se nikoli ne bom. Kot rečeno, bo gospod minister verjetno lahko povedal, kaj opredeljuje to besedilo, ki govori o tej obvezni oprsnici. Toliko o tem. Upam, da smo lahko vsi korektni brez kakršnihkoli prejudiciranj in natolcevanj. Naslednji ima besedo gospod Željko Cigler. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Najprej, predsedujoča, hvala vam za to pojasnilo. Mislim, da v imenu vseh, ki pse spremljamo ali imamo pse. Tudi moj družinski član je psička iz zavetišča, ima rodovnik, torej je stoprocentni mešanec. Vse, kar delamo, delamo v korist naših živih bitij, živali, za katere pravim, da so v Sloveniji tako domače kot rejne in tudi divjad. Tu ne smemo delati diskriminacije, še posebej ne s strani ministrstva, pristojnega za to področje, ki ga Zakon o zaščiti živali pooblašča in mu daje pristojnost in odgovornost, da skrbi za to, da so vse živali pri nas obravnavane kot živa in čuteča bitja, ne da so ene, o katerih bom govoril kasneje, zlasti rejne, popolnoma zanemarjene, da o divjadi raje ne govorim. Rad bi rekel, dobro je, da so, da imamo en tak odnos. Skozi spremembo tega zakona se zdaj ta odnos popravlja, vendar potrebno bi bilo doseči še več. Namreč, vse živali, kot sem rekel, so čuteča bitja in imajo pravico, da jih tako tudi obravnavamo. Za njihovo zaščito je prva odgovorna država in tako se mora država tudi obnašati. Zanje je dolžna poskrbeti, čeprav moramo tudi ljudje za tuje živali ali za tiste, ki jih imamo kot ljubljenčke doma ali kot rejne živali ali pa kot divjačino, skrbeti. Moram reči, da je domačih živali nekajkrat manj kot rejnih živali, vendar ko pride v težave domača žival, psiček, muca, kaj jaz vem, katere druge so še, od dihurjev pa do ptičev, papagajev in tako naprej, se tu zagotovi zaščita. Skoraj praviloma jo izvajajo nevladne organizacije, ampak tudi druge javne ustanove. Pri rejnih živalih tega ni. 5. člen Zakona o varstvu živali govori, da so rejne živali, kopitarji, se pravi konji, parkljarji, perutnina, kunci, kožuharji in druge živali, ki se vzrejajo ali redijo. In ko inšpekcija ali veterinar ugotovi – in to je bilo na odboru, kjer je minister prisostvoval, zelo jasno povedano s strani ljudi oziroma nevladnih organizacij, ki delajo na tem področju – da so živali močno zanemarjene, mučene, v nečloveških pogojih se reče temu, tistih, ki jih človek ne more prenesti, potem se tu odredi bodisi usmrtitev, takojšnja evtanazija, bodisi, kar je bilo grozno slišati, ampak smo morali slišati, se 30 brejih govedi odpelje v klavnico, brejih govedi zaradi zanemarjanja, ali pa se poskuša takšna žival, konj, osel, krava, karkoli drugega, odprodati. Čeprav jaz vem, da se bo ena bolna, mučena, zelo poškodovana rejna žival težko prodala, ker vemo, da tisti, ki bi jo kupil, od tega nič nima oziroma bi imel predvsem stroške, da jo rehabilitira, na novo socializira in ozdravi. Na srečo je Slovenija pozitivna v solidarnosti in za te rejne živali izključno brez države skrbijo nevladne organizacije. Samo eno imamo trenutno, ki to počne, in to je Društvo za zaščito konj in ostalih živali, zlasti rejnih, ki ima svoj sedež v Orovi vasi pri Polzeli. Hvala jim in vsa čast. Minister je bil na to opozorjen in nam je povedal, da te stvari razume, ker je že vse življenje kmet, tudi doktor znanosti je, to še jaz zraven dodajam. Prav zaradi tega bi jaz pričakoval, da bo tu pokazal pozitiven, hiter, aktiven odnos. Najmanj tako, in čudim se, da tega ne bi bilo, čeprav je minister rekel, da bo tukaj povprašal za mnenje in aktiviral Strokovni svet za zaščito živali, ki ga opredeljuje 38. člen Zakona o zaščiti živali in pravi: »Pri ministrstvu se ustanovi,« se pravi je ustanovljen, »svet za zaščito živali, sestavljen iz priznanih strokovnjakov s področja veterinarstva, medicinske, biološke, farmacevtske in zootehnične stroke ter predstavnikov društev, ki delujejo v javnem interesu na področju zaščite živali. Število članov ter sestavo strokovnega sveta določi minister.« In poglejte: »Strokovni svet za zaščito živali spremlja stanje in znanstvena spoznanja na področju zaščite živali ter predlaga aktivnosti; daje mnenja in predloge.« Jaz se sprašujem, zakaj do sedaj in zakaj pri spremembi tega zakona ob vseh opozorilih zaščita rejnih živali, ki jih je nekajkrat več, ponovno ponavljam, kot hišnih ljubljenčkov, ni bila vzpostavljena. Tako kot smo govorili, kar nekaj nas je bilo, tudi predstavnica nevladne organizacije. Povedal sem, to je Društvo za zaščito konj in ostalih živali, edini imajo zavetišče za rejne živali, nimajo pa uradnega statusa in so zato odvisni od lastnih sredstev, donacij in prostovoljnega dela in že devet let to delajo, so nevladna organizacija v javnem interesu. Zakaj ne dobijo uradnega statusa, da bi se na tem področju začela razvijati praksa, ki je nujno potrebna? Ponovno ponavljam in tudi vztrajam, da je potrebno, gospod minister, vem, da ne zdaj, ampak upam, da boste uspeli do konca svojega mandata nekaj narediti, v zakon o zaščiti živali tudi vnesti pogoje in standarde za zaščito rejnih živali. In da se društvu, ki to zdaj opravlja – če jih je več, ne vem, vsaj po našem pregledu smo ugotovili, da jih ni – prizna status zavetišča za rejne živali. Mislim, da je problem tako velik in žgoč, da je to treba narediti hitro. Hitro, čim prej oziroma ne vem, zakaj še ni urejeno. Sprašujem tudi Strokovni svet za zaščito živali pri vašem ministrstvu, zakaj še ni narejeno. Dalje. Da se na osnovi izobraževanja nadzornikom živali prizna uradni status, ki jim omogoča, podobno kot veljajo pooblastila na tem področju za inšpekcijske službe urada za varovanje hrane, in eno sodelovanje in pooblastila naj bi bila tudi podobna, kot jih imajo tako policija kot občinski redarji na tem področju. S tem se namreč omogoča – če bomo vzpostavili nadzornike živali, ne samo, da čakamo na inšpektorje in veterinarje, ki imajo tudi dosti drugega svojega dela, še posebej veterinarji z rednim veterinarskim delom – da se na inšpekcijske službe prijavljajo samo realna zanemarjanja, mučenja, trpinčenja, in s tem ima potem uradni veterinar možnost za hitrejši in realen pregled dejanskega stanja, tam kjer je to potrebno, in ne prihaja do neupravičenih prijav in neupravičenih stroškov. Gospod minister, še vedno vztrajam, da je potrebno narediti eno ali več teh zavetišč, lahko tudi javnih gospodarskih služb, državnih ali pri občinah, ne vem, kjer se namestijo odvzete rejne živali. Še posebej, da se tukaj izkoristijo objekti in površine Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, ki so danes prazni ali pa neuporabljeni, poraščeni. In zanimivo, prav v Orovi vasi zraven Polzele – še enkrat pravim temu društvu hvala lepa za to, kar počnejo, družbeno koristno, živalsko koristno delo – so v neposredni bližini taki objekti Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, žal neizkoriščeni. In bi se takoj stroški takšnega zavetišča zmanjšali. Dalje. Mislim tudi, da je takemu društvu treba povrniti za zaščito rejnih živali dnevne stroške na primer za 60 dni, ko se vzamejo rejne živali, enako kot se dela za male hišne ljubljenčke, da se ne diskriminira tukaj živali, ker vsa so živa in čuteča bitja. Kot sem že prej rekel, to društvo, ki ima zavetišče, samo pokriva vse stroške. In še tole bi rekel. Da se pri podeljevanju koncesij za redne letne veterinarske preglede kmetij odpravi eno navzkrižje, da praktično na istem področju, na primer Savinjske doline, isti veterinarji opravljajo inšpekcijski nadzor in veterinarsko delo. Jasno, pri inšpekcijskem nadzoru ne bodo ostri, ker izgubljajo stranke, in bi morali inšpekcijski nadzor opravljati veterinarji z drugega dela Slovenije, pač v drugem delu, ne pa da se podvajajo inšpekcijske pa veterinarske službe. Toliko bi imel povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Kolegice in kolegi, pozdravljeni, minister! Kolega Željko Cigler je povedal, kar je treba povedati tukaj. In vem, da ste vi, minister, dobili na ključku kar precej podatkov od Društva za zaščito konj. Res vas prosim in pričakujem od vas, da ste senzibilni za to tematiko, kajti žival ni plišasta igrača ali pa neka trofeja. Je čuteče bitje in s tem se vsi strinjamo. In to čuteče bitje trpi nemo, ne more poklicati varuha svojih pravic ali pa nekega odvetnika. Kadarkoli se kakšna žival upre in se brani, jo ožigosajo kot nevarno in tako naprej. Žival se samo odziva, žival ni hudobna sama po sebi, tudi agresivna ne. Potem pa včasih beremo, podivjani bik ušel pred klavnico, ali pa smo zelo nesenzibilni do tega, da se teličke kolje vpričo njihovih mater in tako naprej. Vse to so stvari, ki jih mi kot kvalitetna in dobra družba moramo naslavljati, kajti vedno pokaže odnos do tistih, ki so brez zaščite, kakšni smo mi v resnici. Glede na to, da je skoraj vsak razpravljavec tudi malo avtobiografsko povedal, kakšen odnos ima do živali, bom tudi jaz rekla, da imam ves čas posvojene muce iz Mačje hiše. Poskrbimo tudi za tiste, ki jih ujamemo, steriliziramo in vrnemo v okolje. In imam vedno enega psa. Priznam, rada imam večje pse, tudi zato ker so taki psi težje posvojljivi. Malokdo si jih lahko privošči, kajti veste, vsa veterinarska oskrba gre tudi na kilažo. Za mojega kužka, tistega, ki ga imam, je po navadi več kot dobro poskrbljeno, kajti postane član familije. Moram reči, da bi tudi v kleti spala, če moj pes ne bi mogel po stopnicah ali pa karkoli. Marsikaj sem že naredila za njih. Recimo otroci, ki imajo željo imeti kužka, ne vedo, kakšno grozljivo trpljenje je v teh tako imenovanih tovarnah živali, oni vidijo samo luštkano žival, zato je treba osveščati predvsem starše, da je treba žival posvojiti, ji dati dom, tisti, ki je že tukaj in ki je osamljena in sama. Rada bi vas opozorila na eno zelo lepo prakso. Ko sem sprehajala svojega kužka, sem srečevala vsak večer nekega fantka, ki je s sabo nosil povodec. Ko sem ga vprašala, kaj zdaj to pomeni, je rekel: »Starši so mi rekli, da mi izpolnijo mojo veliko željo, da bi imel kužka, če šest mesecev vsak večer sprehajam povodec.« S tem je treniral svojo disciplino. Mislim, da je ogromno odvisno od staršev, na kakšen način vzgajajo svoje otroke. Naj se zdaj dotaknem tega našega amandmaja. Ja, izključno gre za vodoravno vodilo pri psih čuvajih. In škoda, da je tako zavajajoče prišlo v medije in so bili ljudje prestrašeni, kajti grdo je manipulirati z dobrim namenom poskrbeti za dobrobit neke živali. Kolegica Sluga je rekla, da imajo kinologi neke pomisleke, kajti da se pes lahko v oprsnico zaplete. Ampak veste, nas so pa opozorili, da se lahko z ovratnico obesi. Mi smo imeli, ko sem bila še majhna in smo bili dosti manj senzibilni za kužke, psa, ki je tekal po vodilu, vendar ker se je šlo v klet, je tja dol padel in potem so ga sosedje zadnji trenutek k sreči rešili, ampak je bil obešen. V UDIS smo tudi dobili opozorilo kinologa, ki pravi, da je celo električna ovratnica pri vzgoji napadalnih psov zelo koristna, da jih z blagimi elektrošoki lahko kroti. Tako da kolikor ljudi, toliko mnenj, veste. Tukaj je treba vendarle upoštevati neko zdravo pamet. Mislim, da ko gre za dobrobit živali, res lahko stopimo skupaj in pustimo ob strani vsa naša siceršnja nerazumevanja. Dejstvo je, da so kopitarji in rejne živali izjemno pozabljeni, kajti gojijo se po navadi konji kasači, dokler služi svojemu namenu in prinaša denar, je v redu, potem ga pa zapustijo ali pa konča v klobasah, in mi včasih z dobrimi nameni, da bomo otroku zdravo meso kupili, pa je polno steroidov, hormonov in podobnega, kar je nedopustno. Društvo za zaščito konj te živali rešuje. Zato bi še enkrat ponovila, da je pomembno, da se kadrovsko podhranjene in neodzivne inšpekcijske nadzore vendarle naslovi, kajti inšpektorji komaj uspejo vse to, kar si želijo narediti, da bi naredili. In rotacija. Seveda, nekdo, ki je v Brežicah, bi potem moral iti vsaj v Celje ali pa v Novo mesto, ne pa da svoj rajon, za katerega je že sicer odgovoren, inšpekcijsko nadzira. Tako bi lažje opravljali svoje delo. To je tudi njihova želja, ta rotacija, jasno. Če bi imeli državno organizirana nekakšna uradna državna zavetišča za odvzete rejne živali, bi tudi veterinarjem olajšali delo, kajti vedeli bi, kam z njimi. Tako se čaka, da se naberejo neka donacijska sredstva, prostovoljni prispevki, da se te živali odkupijo. In potem, verjemite mi, ogromno denarja stane, da se takšno žival vsaj toliko pozdravi, da lahko živi naprej. Seveda pa te živali ogromno vračajo. Jaz vam lahko povem, da žival, ki je bila trpinčena, ko ji enkrat daš občutek varnosti, ljubezni, je to tisto največ, kar lahko človek dobi nazaj. To zvestobo, to hvaležnost s strani živali. To je res nepopisno. Pripadajoči objekti in zaraščena zemljišča v lasti države. Res bi lahko naredili korak naprej in pomagali tem ljudem, ki skrbijo za te zapuščene ali pa trpinčene živali. Veste, jaz vem, da se pri denarju vedno vse neha. Ko se naslovi to, da bi morali dati nek denar, se zelo hitro naša ljubezen in naklonjenost ustavi. Na žalost smo tako narejeni pri vsakih rednih dajatvah. Ampak recimo samo v razmislek, en evro na državljana pa bi rešili problem prav vseh zapuščenih živali, rejnih in domačih hišnih ljubljenčkov. Pa verjamem, da tistega enega evra tudi tisti najrevnejši ne bi toliko pogrešali. Naj vas tudi spomnim, da smo mi v prejšnjem mandatu v Levici uspeli doseči prepoved pasjih bojev, in sem zelo vesela, da smo. Zato ker na televiziji, ko si jo prižgal, ne vem zdaj, kateri program je bil, si lahko videl žensko, ki se je hvalila, da so pasji boji njeno življenje in so s tem kovali blazne dobičke. Pes bo vedno naredil to, kar hoče lastnik, in še enkrat poudarjam, ni nevarnih psov, so samo nevarni lastniki, ki jih ženejo v take neverjetne in nemogoče stvari. Tukaj se bom ustavila in pustila še kakšno minutko kolegu, če jo bo uporabil. Mislim pa, da dejansko moramo o tem še govoriti, in pozdravljam vsak korak naprej. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj je besedo želel gospod minister. Izvolite.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite mi samo nekaj misli, odzivov na razpravo. Z občinami smo tudi iskali nekatere rešitve, ne samo z občinami, glede financiranja oskrbe za zapuščene domače živali. Tudi z ostalimi smo poskušali iskati načine rešitve, tudi kar je gospa Tomić omenila na koncu v razpravi, nek nov prispevek za domače živali, karkoli, vse smo imeli na mizi. Vse različne variante, pa vendarle smo se na koncu odločili, da praktično financiranja ne spreminjamo. Financiranje je izključna pristojnost občin, torej skrb za zapuščene domače živali je izključna pristojnost občin in je vključena tudi v povprečnino, ki jo občine v ta namen dobijo. Dodajam pa, da tudi sedaj velja tridesetdnevna skrb s strani občin, če ni znanega lastnika, drugače je lastnik domače živali odgovoren in dolžan poskrbeti tudi za financiranje. Dodajamo pa eno spremembo, in sicer prevzem stroškov s strani države za tiste zapuščene živali, ki jih zavetišča dolgoročno ne morejo oddati lastnikom. Torej, po 120 dneh, to pa je novost, vstopi kot financer za oskrbo teh živali država. To pa je novost, tega do sedaj ni bilo, do sedaj je bilo 30 dni in nič več. 30 dni lokalne skupnosti, od takrat naprej nič več, sedaj je od 120 dni naprej ponovno država. Kar se tiče dobrobiti živali in tudi nekaterih predlogov po bolj jasni opredelitvi za domače hišne živali glede njihovega odgovornega ravnanja, naj dodam, da so že v obstoječem zakonu, v 15. členu tega zakona, dokaj jasno navedena vsa prepovedana ravnanja. Zdaj je vprašanje, ali je potrebno dodajati, dodajati in dodatno normirati, kajti mislim, da je ta dikcija, ki je v obstoječem zakonu, dobra in jo lahko ne nazadnje tudi nadzorujemo. Če se boste, spoštovani poslanke in poslanci, odločili tudi za sprejetje amandmaja, ki ga je predlagal SD, pa tudi razumemo to namero, ampak menim, da je že obstoječi zakon v tem delu dovolj normiran. Kajti treba se je zavedati, da bomo tudi z dodatnimi amandmaji na teh normah še vedno pustili prostor odprt, kajti čisto vsega pa verjetno vsi skupaj ne moremo, ne vemo, ne znamo znormirati. Zato mislim, da je ta splošna dikcija dovolj dobra tudi za to zadevo. Tudi sam bi se dotaknil oprsnice in ovratnice. Mi prepovedujemo privezovanje psov in dovoljujemo samo pri nekaterih izjemah. Izjeme so privezovanje na primer, ko gremo z domačim psom na dopust v kamp in tako naprej, tam ne more biti spuščen, tam nimamo prostora, nimamo pesjaka, torej ograje, da bi ga lahko prosto spustili, torej je tam z nami lahko in z nami uživa tudi tisti dopust in je še vedno lahko privezan. Ravno tako na sprehodu, kjer mora biti privezan zaradi varnega gibanja vseh nas. Ravno tako, če ga peljemo k veterinarju. Tam so še vedno ovratnice dovoljene. Tega zakon ne prepoveduje. Prepovedujemo pa električno ovratnico za vzgojo in discipliniranje ali prevzgojo psov. Dovoljujemo tudi privez psov na tako imenovanih kmečkih dvoriščih. Največkrat smo se o tem pogovarjali, kajti vemo, da na kmečkih dvoriščih velikokrat pes opravlja tudi vlogo varovanja premoženja. Kakorkoli, imamo tudi druge tehnike. Danes tudi s tem ni težav, kamere, alarmi in tako naprej, še vedno ima marsikatero kmečko dvorišče tudi domačega psa, hišnega ljubljenčka, zato da opozarja, če pride kdo, ki ne bi smel oziroma kakorkoli že, in varuje tudi to premoženje. V tem primeru pa je tudi ta pes lahko na povodcu oziroma privezan, kakorkoli že, če je ta jeklenica dolga vsaj pet metrov in če je omogočeno gibanje levo, desno vsaj štiri metre, torej da ima pes dovolj prostora za neko normalno gibanje. No in tukaj je bila sedaj dilema in tudi amandma, ki je bil vložen v ta del, da se omogoči bodisi oprsnico bodisi ovratnico, ki ne povzroča dodatne bolečine, torej da omogoča neko normalno življenje tistega psa. Mislim, da tudi zadnji amandma koalicijskih poslanskih skupin predlaga oprsnico ali ovratnico, ki ne povzroča bolečine. Morda še nekaj odzivov tudi na razpravo, ki je sledila kasneje s strani poslancev Poslanske skupine Levica. Zahvaljujem se za številne pobude, ideje, ampak že zdaj lahko rečem – kdo pa ve, do kdaj bo trajal moj mandat? Ker ste predlagali, da do konca svojega mandata zaključim. Morda niti ne bom imel priložnosti. Ampak vendarle, zelo jasno razumem namero, pa vendarle, za domače živali je odgovoren lastnik. Država samo postavlja neke norme za zaščito. Odgovoren je lastnik za domače živali, za rejne ali za hišne ljubljenčke. Ravno tako pri rejnih živalih, se res zahvaljujem za razpravo, ki jo ponavljamo od odbora do danes. Tudi na matičnem odboru smo o tem govorili. Dobrobit živali zelo jasno naslavljamo v strateškem načrtu, kjer je ena od treh ključnih prioritet. Poleg prilagajanja na podnebne spremembe ter modernizacija kmetijskega in živilskega predelovalnega sektorja tudi dobrobit živali, ki se jasno nakazuje tudi v višini sredstev, ki jih v ta namen namenjamo v strateškem načrtu, ker vemo, da je treba tudi za nove norme, ki nastajajo v okviru EU, prilagajati naša kmetijska gospodarstva. Že sedaj lahko omenim, da bomo v okviru tega izvajanja strateškega načrta v izvedbenem delu praktično sofinancirali s sredstvi EU in s slovensko soudeležbo zgolj tiste investicije v hleve za domače rejne živali, ki bodo sledile najnovejšim standardom dobrobiti živali. Torej ne bomo prepovedovali drugih, ampak ne bomo jih pa niti sofinancirali, ker želimo pomagati tudi s tem ukrepom k prilagoditvi kmetijskih gospodarstev novi normi. Primeroma govorim, v Evropi se veliko govori o prepovedi kletk in bi bila verjetno nesmiselna investicija oziroma poraba slovenskih in evropskih sredstev za gradnjo hleva s kletkami, če vemo, da bodo slej ko prej prepovedane. Časovnica še ni znana, ampak ta pobuda je bila podana s strani evropskih državljanov in jo je tudi Komisija vzela zelo resno. Torej se gre v tej smeri. Ministri opozarjamo na čas za prilagoditve, ampak enkrat bo verjetno tudi ta trenutek prišel. Naj dodam, da rejnih živalih je res več, kot je domačih hišnih živali. Vendar pa mislim, da tudi neprimerne reje temu ne sledijo. Torej je neprimernih rej vse manj. In tudi Uprava za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin takoj preverja kakršnokoli prijavo za sum, domnevo nepravilnega ravnanja z rejnimi živalmi ali domačimi, katerimikoli, ampak če že govorimo o rejnih živalih. Ravno tako ima naša uprava za varno hrano tudi mobilno enoto, ki preverja situacijo tudi pri prevozih živali. Mislim, da smo imeli vsi priložnost videti tudi po televiziji, če še nismo bili osebno v Luki Koper, kjer je hlev namenjen temu, da živali pred vkrcavanjem na ladje, na ladijski prevoz počijejo. In naj dodam, da je naša uprava za varno hrano že preprečila, prepovedala vkrcanje živali v Luki Koper na ladjo zaradi neprimernih pogojev pri prevozu. Mislim, da v tem delu že izvajamo veliko napora v to, da se živalim, tudi rejnim živalim, godi vendarle čim bolje. Hvala tudi za pobudo glede letnih pregledov z veterinarjem in inšpekcijo. To sem si zelo jasno tukaj zapisal. Po mojem vedenju sicer se že to načeloma v praksi izvaja, ne izključujem pa možnosti, da pa kje ni temu tako. Zato se zahvaljujem za to informacijo in sem si jo tudi jasno napisal. Glede novih prostorov za zavetišča za rejne živali, predvsem pa za zemljišča v zaraščanju, ki bi jih lahko namenili za oskrbo teh živali, se bojim, da zemljišča v zaraščanju so z namenom v zaraščanju. Praviloma so to težje dostopni tereni, težje obvladljivi tereni in se bojim, da tudi zavetišča teh zemljišč ne bodo učinkovito izrabljala za pridobivanje krme za morebitne rejne živali. Naj dodam samo še eno misel. Gospa Violeta Tomić je prej govorila o vzgoji otrok. Moram dodati in dovolite mi tudi to osebno izkušnjo. Tudi moji otroci so s polletnim prenašanjem povodca zaslužili kužka in sedaj imamo tudi mi kužka doma. Zelo razumem in tudi prej sem se počutil zelo nagovorjenega, ko je gospa Violeta Tomić to izkušnjo razlagala. Da, tukaj se začne. Skrb za domače živali je več kot to, da bi jo zgolj imeli, ampak je skrb za domače živali v bistvu velika odgovornost. In mislim, da tudi s tem zakonom vnašamo to veliko odgovornost tudi vsem imetnikom, lastnikom teh domačih živali, bodisi rejnih, predvsem pa v tem trenutku pri tej spremembi zakona domačih hišnih živali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem, če je še interes za razpravo. Vidim, da ja. Odpiram prijavo. Imamo pet prijavljenih razpravljavcev. Prvi dobi besedo gospod Predrag Baković. Pripravi se gospod Andrej Černigoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča. Spoštovani minister, še enkrat! Jaz se bom zelo na kratko fokusiral na ta dva amandmaja, ki jih ponovno vlagamo. Smo jih že vložili tudi na sami seji odbora, kjer sem pravzaprav razpravljal v to smer, da zakonodaja, ki ureja neko področje, mora biti jasna, konkretna, nedvoumna. Postavljamo amandma, ki se glasi tako, da bi se konkretno določilo, da je omejevanje gibanja hišnih živali na način, ki jim povzroča trpljenje, poškodbo ali smrt, prepovedano. Torej to pomeni puščanje živali v zaprtih avtomobilih na žgočem soncu, izpostavljanje živali mrazu in vetru, kar lahko posledično živali pusti ozebline. Tam je bilo pojasnjeno, pa morda se do neke mere tudi strinjam, da je v 15. členu, v drugi alineji, nekako zajet ta prekršek na način, da prepovedano ravnanje je tisto, ki izpostavlja živali ognju, vročim, jedkim, strupenim ali drugim sredstvom in drugim fizikalnim in kemičnim učinkom v nasprotju z določbami. Nekdo to razume, da je tudi izpostavljanje mrazu in vročini lahko fizikalen učinek na psa, pa vendarle moramo se zavedati, da so ravno puščanja živali v zaprtih prostorih na žgočem soncu, izpostavljanje mrazu najpogostejše kršitve, ki se dogajajo v praksi. Zato se mi zdi prav, da bi bilo v tem amandmaju, če bi bil ta amandma sprejet, potem jasno zapisano, torej malo širše, da je izpostavljanje živali neprimernim temperaturam, vremenskim pogojem, ki jim povzroča trpljenje, poškodbe ali smrt, zapisano konkretno. Kajti vsi lahko razumemo določen stavek na pravi način – ali pa tudi ne. In če so ti prekrški, katere sem navedel, dejansko najpogostejši v praksi, menim, da si zaslužijo posebno mesto tudi v zakonodaji. Zato se mi tukaj ne zdi nič narobe, če bi konkretno opredeljevalo ravno te prekrške. Kar se tiče pa drugega dela, smo tudi razpravljali in je minister tudi danes pojasnil glede razbremenitve občine stroškov oskrbe živali, in sicer mi predlagamo, da bi se tole razdelilo tako, da bi 50 % stroškov pokrila Republika Slovenija, torej država, enak delež pa tudi občina. Seveda potem lahko tudi razumem pomisleke, ki ste jih, minister, navedli, da morda bi lahko prišlo tudi do tega, da bi potem te živali, ki so v zavetiščih, ostale tam dlje časa kot bi morda v drugem momentu, ker bi te živali lahko nekdo zadrževal v tem zavetišču v glavnem zaradi tega, da bi prihajalo do financiranja, ali pa nenazadnje tudi zaradi nekih izračunov, katere ste omenjali, bi lahko prišlo do tega, da bi občina lahko tudi več plačala kot zdaj v trenutno veljavni zakonodaji. Seveda to so teorije in pa prakse, o katerih se lahko pogovarjamo in se lahko tudi strinjamo ali ne. Bi pa opozoril še na eno zadevo, in sicer to, da na jugovzhodu naše države, kjer imamo romska naselja, je tudi ta pojav potepuških psov večji kot nekje drugje v Sloveniji. In zaradi tega imajo občine ravno na teh teritorijih težave s temi oskrbami teh zapuščenih psov. Kajti vsi vemo, ko se pride v romsko naselje, psi niso čipirani, tudi niso tretirani proti boleznim, tudi niso cepljeni. In niso od nikogar tako rekoč. In ker ni lastnika, takrat pride ta račun oskrbe na račun občine in tukaj se potem pojavi težava v malo večjem obsegu kot sicer. Kajti te občine izvajajo tudi poostrene nadzore v teh romskih naseljih z veterinarsko inšpekcijo, s policijo in ne vem, s kom še vse. In takrat so odvzemi teh psov in namestitev v zavetišča pogostejši kot sicer v drugih občinah. Zato morda tu je na mestu, da se razbremenijo občine na ta način, da se porazdeli pravično na državo in občino. Toliko še enkrat v razmislek. Mislim, da so amandmaji korektni. Niso narejeni iz kakšnih ideoloških ali ne vem kakšnih vzgibov, ampak resnično praktično razmišljamo. Zato predlagam, da te amandmaje, spoštovani kolegice in kolegi, podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Černigoj.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, lep dober dan! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali, ki je danes na naši mizi, je, če rečem malce dramatično, velikokrat buril duhove na eni in drugi strani. Seveda si na tem mestu vsi želimo, da bi bil ta zakon še bolj ambiciozen, vendar zelo podpiram ta predlog, ki predvsem izboljšuje sedanje stanje. Če se vrnem k sebi, lahko tudi iz svojih lastnih izkušenj povem, da moja hčerka ima doma domačo žival, zajčka, za katerega moram reči, da ji je ustvaril neke stalne delovne navade in za njega skrbi. Moram reči, da smo imeli željo tudi po kužku, ampak smo to zadevo rešili na bolj eleganten način, tako da si ga sposodimo pri sosedu, kar omogoča tudi življenje na vasi; in moram reči, da smo tu pridobili mi in sosed. Če se vrnem k zakonu, lahko rečem, da današnji predlog bolj podrobno ureja področje in razne definicije. Tu bi pozdravil predvsem definicijo pastirskih psov in prostoživečih živali, zapuščene živali, zakol živali in nevarne živali. Tudi osebno sem dobil različna pisma po elektronski in tudi navadni pošti, ki sem jih tudi bolj podrobno prebral. Po mnenju Kinološke zveze, ki smo ga verjetno prejeli vsi v Državnem zboru, je ovratnica najbolj primerna, optimalna in ne škoduje zdravemu razvoju in zdravju psa. Pogledal sem mednarodne primerjave, kjer je razvidno, da zakonske opredelitve zgolj in samo za oprsnico ne poznajo v nobeni državi članici Evropske unije. Zato bom podprl amandma, ki smo ga vložili v koaliciji, da se poleg oprsnice doda tudi ovratnico. Toliko na kratko. Bi pa pri prvi točki, kjer se dopušča malce širšo razpravo, rad opozoril na dve zadevi. Kot prvo bi izpostavil različno življenje prebivalcev na podeželju in prebivalcev v mestnih središčih. Predvsem na področju domačih živali bi apeliral na vse državljane, se pravi na tiste, ki bivajo na podeželju in v mestih, da se poskušajo malce razumeti, skupaj sobivati. Predvsem pa bom izpostavil primer, ki se nam velikokrat dogaja na podeželju. Mi imamo urejene tekaške poti, urejene sprehajalne poti, naj omenim, da gre mimo moje vasi zelo znana Kettejeva pot, ki je zelo obiskana. Na eni strani državljanke in državljani, ki prihajajo iz mestnih središč, velikokrat slikajo domače živali in se zgražajo nad temi domačimi živalmi, ko so te živali na verigi. Drugič se zgražajo, ko so te živali prosto, spuščene in morda malce ovohajo nekoga ali pa celo nenevarno zalajajo, kar ne pomeni, da je to nevarna žival. Če tak majhen kuža zalaja na nekoga, to ni nevarno. Zaradi tega bi prosil predvsem ljudi, ki prihajajo iz mestnih središč, zame kot človeka, ki živi na podeželju, kuža, ki je spuščen, ima vse pogoje za najboljše življenje, vsaj po mojem osebnem mnenju. Na drugi strani me pa ljudje s podeželja, moji sosedje sprašujejo – Glejte, po drugi strani pa kužki bivajo v mestih v majhnih stanovanjih na 40 kvadratnih metrih, ko lastnika cel dan ni doma, takrat tudi klima ne deluje, tam notri so neživljenjske vroče razmere, kaj pa pravice tega kužka? Zaradi tega bi jaz res prosil, da v prihodnosti res poskušamo nekako sobivati, razumeti en drugega in predvsem se zavedati tega, da se obe strani morata najbolj zavedati tega, da kot lastnik domače živali je treba najti čim več časa za svojo domačo žival. In to je najbolj pomembno, da ti se z njim ukvarjaš, da ga pelješ na sprehod, da mu daš ustrezno hrano, da ga, po domače, pocrkljaš in tako naprej. Za konec bi pa omenil in opozoril samo še na eno stvar. Kot sem že prej omenil, prihajam iz Ilirske Bistrice, skozi Ilirsko Bistrico poteka poleti potovanje na morje in ogromno, ogromno avtomobilov tujih registrskih tablic, ki s sabo prevažajo tudi svoje domače živali. Moram priznati, kar me zelo žalosti, da velikokrat in v zadnjem času zmeraj bolj pogosto se dogaja to, da ti lastniki velikokrat ali namerno ali nenamerno te kužke, mucke in podobne domače živali pustijo na raznih počivališčih, na raznih bencinskih servisih in se odpeljejo proti svojemu lepemu dopustu naproti. Te živali pa potem končajo na tak ali drugačen način, moram pa tukaj res pohvaliti tudi prebivalce Ilirske Bistrice, da velikokrat najdejo razumevanje in posvojijo te domače živali. Najlepša hvala.
Hvala. Naslednja razpravljavka je gospa Anja Bah Žibert. Pripravi se gospod Željko Cigler.
Hvala lepa za besedo. Kolega iz NSi je imel zelo zanimivo razpravo tudi o tem odnosu, ki ga včasih imamo do živali, ki bivajo v blokovskih naseljih, in pa do živali, ki bivajo nekje bolj kot ne v naravnem okolju, se pravi na vaseh. Včasih vidimo problem samo enih in spregledamo problem tudi drugih. Jaz se moram še enkrat oglasiti glede amandmaja, ker mislim, da nisem bila niti prav razumljena niti je bilo poseženo v mojo razpravo. Zato še enkrat, jaz sem povedala primer iz mojega domačega okolja za psa, za katerega ni v nobenem primeru primerno, da bi imel oprsnico. Jaz nisem mogla izkušnje povedati, če bi bil on na privezu, zato ker nikoli ni. Sem pa povedala, da že sprehod, ki smo ga poskušali opraviti z oprsnico, se ni končal dobro. Zgolj krajši sprehod se ni končal dobro, ker se je pes zapletal, ker ga je stiskalo v prsni koš in ga je oviralo pri njegovem gibanju in glede na njegovo konstitucijo mu je povzročilo zelo velike težave. In zato se mi zdi za amandma, ki sledi kinologom, kinologi so pa vendarle osebe, ki se ukvarjajo tako z rejo kot tudi z izobraževanjem psov, da se omogoči ena ali druga opcija, ko gre za priveze. Ta amandma je v svoji obrazložitvi navedel, da lahko privezi z ovratnico povzročajo poškodbe vratu in hrbtenice. Res je, pri določenih pasmah absolutno ali pa mešančkih. Pri določenih pasmah pa ravno oprsnice pomenijo hudo oviro za psa in mu lahko povzročijo tudi v bistvu poškodbe. In zato se mi zdi, da je vendarle logično, da prepustimo stroki in tistim, ki najbolj vedo, in da se lastniki psov pozanimajo, kaj je najbolj primerno za njihovo vrsto psa. Nenazadnje tudi težko tukaj notri opredelimo, kakšen je pes. Imamo tudi mešančke in tako naprej, tistega, česar je bil pes navajen, ga boš verjetno težko zdaj v neke druge navade spravil in mu s tem samo še večje težave povzročal. Mislim, da je zapoved o tem, da bi bili psi, ki so na privezih, samo z ovratnico, slaba rešitev oziroma je mnogo boljša, da pustimo opcijo. Seveda je bilo pa tukaj tudi govora o tako imenovanih električnih ovratnicah, te pa zdaj ne bodo več v uporabi. No, tudi tukaj so bila, moram povedati, različna mnenja, zakaj se to uporablja, ampak jaz mislim, da je pač ta rešitev mnogo boljša. Jaz vedno prisluhnem pri teh zadevah stroki. Veste, tudi nekateri imajo doma pse, kot je bilo prej rečeno, v 40 kvadratih, zgolj zato v nekih boksih, ker se bojijo uničenja prostora, pohištva, ki ga imajo doma. In so psi po cel dan na niti kvadratnem metru ne, ampak dobesedno v kletki, ki je bistveno manjša. Ampak tudi tukaj so različni argumenti. Jaz sem za to, da prisluhnemo tudi v prihodnje stroki in da vendarle razmislite tudi tiste stranke, ki ste predlagale to rešitev z ovratnicami oziroma oprsnicami, da so tudi ovratnice potrebne za določeno vrsto psa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala. Zelo kratek bom. Spoštovani gospod minister, replika prej na vas. Rekli ste, da skrb zapuščenih živali je izključno pristojnost občine, ki je plačana iz izravnav. Kdo pa je pristojen in ima pristojnost za odvzete rejne živali? Res je, za domače živali je odgovoren lastnik, ampak če mu ga veterinarska inšpekcija odvzame, kam ga da, razen v klavnico oziroma v odkup. Kot sem pa rekel, nobeden ne kupi. In jaz bi rad rekel, da to, kar smo v Levici predlagali, da se naredi, zgradi vsaj eno ali več uradnih državnih zavetišč za rejne živali, to je tudi želja uradnih veterinarjev, inšpektorjev, ker bi s tem bila njim omogočena ena lažja dejavnost, lažje in bolj kvalitetno delo. Ta stvar ne funkcionira, gospod minister. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je mag. Meira Hot. Izvolite.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Naj najprej na začetku povem, da seveda tudi sama podpiram predlog zakona, ki ima mnoge dobre rešitve, primerne rešitve, za katere menim sicer, da so bile tudi plod dolgoletnih pobud, ki smo jih tudi sami Socialni demokrati naslavljali, seveda tudi kolegi iz opozicije. In da je to le prineslo nek korak naprej v zavesti tudi vseh nas, ki tukaj sedimo. Če se spomnim prvega leta, ko sem v tem parlamentu sedela, ko smo sploh prišli z idejo o definiciji živali kot čutečih živih bitij, sem bila osebno deležna kar nekaj posmeha. Mislim, da danes skorajda ni razpravljavca, ki ne bi vsaj nekajkrat poudaril, da so živali čuteča živa bitja. Kar pa se pozablja, da ne govorimo zgolj o domačih hišnih živalih kot čutečih živih bitij, govorimo o vseh živalih. O vseh. O rejnih, o domačih, o prostoživečih. Zato je meni ta diskusija vselej nekoliko tudi dvolična, ker taisti parlament, ki govori o živalih kot čutečih živih bitij, pa sprejme zlahka odlok o odvzemu medvedov iz narave, pri čemer se reče – odvzem za odstrel. Agencija Arso izda odločbo o odstrelu, kar sicer kasneje pade na Upravnem sodišču, ampak spet nikomur nič. Ta diskusija je vselej nekoliko dvolična in nismo mi še tam, kjer bi morali biti. Če bi bili tam, potem tovrstnih debat sploh ne bi bilo. Da ni vse v redu z rejnimi živalmi, oprostite, to je jasno. Vsi posnetki, ki smo jih bili deležni – pa itak se je že vedelo, kako se ravna, ne govorim, da vsi, ampak mnogi –, vsi to izkazujejo. In potem seveda sledi reakcija državljank in državljanov, ko se tam nič ne zgodi, ko se tovrstni posnetki vidijo, potem pa pride pristojna inšpekcija in ne ugotovi nepravilnosti. Pa da se razumemo, jaz razumem, da inšpekcija mora neposredno določene zadeve zaznati, ampak posnetki, ki so krožili pred nekaj meseci, so vsaj za moje oči nedvoumno izkazali, da tam pa je šlo za mnoge nepravilnosti in, če želite, za mučenje teh živali. Mislim, da ta zakon je seveda dobrodošel, in res upam, da bo dvignil nek nivo zaščite, je v mnogih rešitvah tudi podoben zakonu, ki smo ga Socialni demokrati že predlagali, ki je bil sicer takrat na odboru zavrnjen ravno zaradi tega, ker naj bi obravnavali vladni zakon. Mi seveda temu ne bomo oporekali, kvečjemu bomo podprli. Ampak moj namen je vseeno, minister, da smo sposobni razumeti, da je marsikaj v praksi še zelo zelo narobe, in da očitno mučenje živali določeni razumemo drugače od inšpekcijskih služb, jaz ne vem. Osebno mislim, da je tudi amandma, ki smo ga predlagali Socialni demokrati, zelo potreben, kar je že kolega Baković govoril – izpostavljanje živali neprimernim temperaturam in vremenskim pogojem, ki jim povzroča trpljenje, poškodbe ali smrt. Zakaj? Vam bom dala neposredni primer. Letos poleti smo v Portorožu zaznali mnogi občanke in občani neposredno mučenje, vsaj po našem mnenju, in to je zelo zaokrožilo po spletu. Namreč šlo je na beračenje na način, da si psa privezal zraven sebe, mu nataknil očala in klobuk in ta pes je bil nato v hudih vročinskih razmerah, neposredno na portoroški ploščadi, kjer sploh ni dreves in tako dalje, vsaj 10 ur izpostavljen soncu. Sledila je res huda reakcija ljudi. Prijava je šla policiji, inšpekcijam. Inšpekcija je nato prišla, a ni zaznala neposredne kršitve. Seveda je to pustilo izjemno grenak priokus pri ljudeh, ki so zaznali to mučenje, ki so prijavili, a se zgodilo ni nič. In potem je seveda neko dojemanje ljudi, da očitno je pa to vse še vedno dopustno. Ni dopustno in treba je jasno in glasno povedati, da to ni dopustno, in treba je ukrepati. Policija je tudi ta primer obravnavala, a ni zaznala kršitve. Jaz ne vem, ali je normalno, da je pes 10 ur izpostavljen takim temperaturam od 35 do 40 stopinj, v poletni sezoni?! Da je v bistvu neka igračka, s katero naj bi ta berač pridobil sredstva. Obupno. In da je res šlo za mučenje, izkazuje res ogromno ljudi, ki so to prijavili, zato mislim, da je potreben in nujen jasen zapis v zakonu, da je to nedopustno, če morda inšpekcija ni mogla ukrepati zaradi tega. Ker ko je inšpekcija sicer prišla, naj te osebe ne bi zaznala, jo je pa potem zvečer in potem ni ugotovila kršitve. Bilo je pa več oseb, ker je očitno šlo za organizirano skupino. Vsak dan, celotno poletje, na portoroški ploščadi, na promenadi, ti psi so bili izpostavljeni res krutim razmeram, ker pač vemo, da v poletnem času bi morale biti živali doma oziroma seveda ne izpostavljene tem pogojem. Pri nas se je tudi zgodilo večkrat, da so pse pustili zaprte v avtomobilih, takrat je tudi inšpekcija ukrepala in tako dalje. Skratka, ta določba je zaradi tega, da bi se tudi olajšalo delo inšpekcijske službe, ki bi lahko potem neposredno ukrepala, ko ugotovi; pa morda tudi zbirati izjave ljudi, ki so to zaznali, morda izvesti malo širši postopek. Tu zdaj apeliram, da se sprejme nek akcijski načrt, da te veterinarske službe vseeno malo boljše ali pa dosledneje delajo. Ne želim biti preveč kritična, samo dejstvo je, da marsikaj, kar se prijavi, ker so ljudje dovolj ozaveščeni, ostane brez epiloga, ker inšpekcija ne ugotovi kršitev. In to je narobe. Mi govorimo o tem, da je treba ljudi ozaveščati. Ko so ljudje ozaveščeni in prijavijo, se pa nič ne zgodi, seveda to ima nek kontraefekt. Čisto na koncu morda samo to, jaz seveda mislim, da bi bilo nujno sprejeti tudi amandma glede delitve financiranja med državo in občinami, ker je to edino pravično. Res je, da gre za izvirno pristojnost občin, a na drugi strani pa se lahko določijo posamezne naloge ali programi iz pristojnosti občin, kjer obstaja širši javni interes, in se na ta način zagotovijo sredstva iz državnega proračuna. In mislim, da v kontekstu financiranja zavetišč, kjer obstaja vseeno nevarnost, da bi se zaradi tega, da bi se prišparalo s sredstvi, na koncu izvajale upravičene evtanazije zdravih živali ne glede na prepoved. Bojim se, da bi nekdo lahko rekel, da ta žival ni zdrava in da je za evtanazijo zaradi tega, ker pač recimo posredno to zavetišče ne bi imelo sredstev. Pa veva oba, da so se dogajale tudi nepravilnosti v določenih zavetiščih ravno na račun nesorazmernega števila evtanazij. Bilo je obravnavano ravno v letošnjem letu. Tu so nevarnosti. In mislim, da ta finančni zalogaj ni preveliko breme za državo, da ga ne bi ona mogla prevzeti. Na koncu glede privezovanja na verige. Moje osebno stališče je še vedno, da je treba v celoti prepovedati, brez izjeme, ki ste jo določili v zakonu. Bojim se, da bo ta določba vseeno na koncu zlorabljena. Če nič drugega, že zaradi izjav, ki smo jih poslušali ob obravnavi našega predloga zakona na pristojni komisiji, ko smo slišali, da je žival pač za kmetijsko dvorišče, da pogrešajo čase, ko so bili lovi na pse in mačke in tako dalje. Zavest ponekod je še vedno vseeno malo, pa bom rekla, nazadnjaška in kaže na to, da prave skrbi te živali ne bodo dobile. Pa jaz sploh tukaj ne mislim, da je velika razlika med podeželjem in mestom. Jaz mislim, da na podeželju marsikdo ravna zelo primerno in odlično z živalmi. Tukaj je nastala neka korelacija, češ da na podeželju pa slabše ravnajo. To sploh ni res. To je daleč od resnice. In če bi mi živeli še v neki naprednejši državi, bi danes tudi govorili o tem, da bi se v zakon zapisalo, da si dolžan hišno žival, torej ki jo imaš doma, vsaj uro do dve uri na dan peljati na sprehod, ampak to je mogoče še neka utopija. To je lahko samo priporočilo. Moje mnenje je, da bi vseeno bila boljša prepoved v celoti pa prehodno obdobje, kot pa dovoliti na tej jeklenici, dolgi 5 metrov, ker se bojim, da določene zlorabe bodo. Ampak za konec naj povem, da pozdravljam predlog zakona, da sem vesela, da to danes obravnavamo. Mislim, da tu gre za res nek velik korak naprej. Da pa ne pozabimo na neko vrsto dvoličnosti, ker govorimo o vseh živalih, ne samo hišnih. Vsaj morali bi govoriti o vseh živalih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izčrpali smo seznam razpravljavcev. Želi besedo še minister? Da. Izvolite.
Hvala lepa tudi za vse te razprave v tem drugem delu. Ne bom se ponavljal glede financiranja in glede določb, ki sem jih že prej omenil. Torej dopolnitve zakona z detajlnimi zadevami. Se strinjam in hvala tudi za misel, da vendarle tudi na podeželju znamo dobro skrbeti za živali, in se s tem absolutno strinjam. Bi pa vendarle dodal še eno misel, da ne bo neslišano. Za zapuščene živali je najprej odgovoren lastnik, šele potem občina. In po predlogu zakona na koncu tudi država po 120 dneh. Pri rejnih živalih, če se ugotovi dejansko nepravilna reja, mučenje, se najprej te živali poskuša prodati drugemu, recimo bolj odgovornemu rejcu. Če ne, seveda gre potem v klavnico. Naj dodam, da naše ministrstvo pa tudi sam osebno, predvsem sam osebno lahko govorim o tem, imam ničelno toleranco do kakršnegakoli mučenja domačih živali, katerihkoli. In sem bil ravno tako kot tudi vi zgrožen ob posnetkih, ki so krožili pred meseci in tudi potem kasneje, in takrat takoj naročil upravi za varno hrano, naj identificirajo tisti hlev, kjer se je to dogajalo. Potrebovali so nekaj dni, da so identificirali hlev, in šli potem v kontrolo in potem se je vse to odvijalo naprej, kar ste že ugotovili. Moram poudariti, da morda tudi zaradi tega inšpekcija takoj odreagira na vse prijave. Težko pa, mislim, da razumete, da ne morem in ne želim niti komentirati postopkov, tudi omenjeni postopek na morju, ker jih ne poznam in tudi nisem inšpektor in bi bilo nekorektno do mojih kolegov. Verjamem pa, da odreagirajo takoj in tudi odreagirajo skladno z zakonom in presojajo tudi skladno z zakonom. Zagotovo je v praksi kaj narobe, se strinjam, tudi zato dopolnjujemo zakon. In prepričan sem, da tudi današnja razprava tukaj bo pripomogla k ozaveščanju vseh imetnikov živali – domačih, rejnih, katerihkoli – o tem, da tudi slovenska javnost ali pa tudi minister nima tolerance do kakršnegakoli mučenja, nepravilnega ravnanja s katerimikoli domačimi živalmi. In mislim, da je to prav, da to vedno znova ponavljamo, in da bomo, kar se tega dela tiče, izvajali striktno zakonodajo brez ovinkov in brez kakršnihkoli olajševalnih okoliščin. Da, vse živali so čuteča bitja. Morda samo še zadnjo misel glede morebitne evtanazije zdravih živali, ki se prepoveduje. Do sedaj je prišlo v zavetišča letno okoli 10 tisoč živali. Že v zadnjih letih po naših podatkih iz uprave za varno hrano je prišlo do evtanazije zaradi pomanjkanja prostora zgolj nekaj živali letno, ne nekaj odstotkov. Nekaj živali. Mislim, da skorajda v večini let na prste obeh rok lahko preštejemo, le v nekaterih letih morda do 20. Večina usmrtitev se zgodi zaradi zdravstvenih razlogov. Dejstvo je, da tudi v zavetišča prihajajo nekatere živali poškodovane, obolele in tako naprej. V tem primeru se pa iz zdravstvenih razlogov usmrtitve dogajalo. Ko pa govorimo o zdravih živalih, mislim, da je podatek za leto 2019, mislim da imam prav v mislih, samo 5. Ne 5 %, ampak živali. Smo lahko veseli, da se usmrtitve že zdaj ne izvajajo, in smo hvaležni tudi vsem zavetiščem, da uspejo praktično poiskati nove lastnike, nov dom za večino domačih kužkov, mačke spuščajo nazaj v naravno okolje po sterilizaciji in kastraciji, torej tudi s tem se nekako ureja ali pa omejuje prehitro razmnoževanje v tem naravnem okolju, ko govorimo o divjih mačkah. Psov seveda ne moremo spuščati v naravno okolje, ker potem lahko psi tvorijo pasja krdela in bi lahko bilo že včasih kje tudi nevarno. Ampak vedno pa poiščejo novega lastnika. Je pa res, da pri domačih psih praviloma, ker so čipirani, tudi poiščejo lastnika, ki je tudi potem nosilec stroškov za to žival, ki je prišla v neko zavetišče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Vidim, da se je prijavil samo gospod Doblekar. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Jaz sem zelo vesel, da je končno ta zakon pripravljen, da smo nekako skupaj dosegli tudi konsenz oziroma da se vsi strinjamo, da so te spremembe nujno potrebne. Na te spremembe se je dolgo čakalo in po mnogih pogovorih – in tukaj je treba tudi seveda pohvaliti angažma ministra dr. Podgorška. Pa ne da bi ga preveč hvalil, ker sam tega nima preveč rad, ampak dejansko je prišlo do enega pravega dogovora in do zakona o zaščiti živali, ki bo res velika dobrobit vseh živali, hišnih ljubljenčkov in tudi rejnih živali. Vsekakor tudi podpiram ta nov amandma koalicije za uporabo ovratnice ali oprsnice za pse, ki so na jeklenici, kajti prebral sem precej gradiva na spletu, govoril tudi z mnogimi, ki se na te stvari bolje spoznajo kot jaz. In so pač mnenja, da nekako se bo lahko tudi sam lastnik psa odločil, katero možnost bo izbral. Seveda je to odvisno tudi od tega, kakšen je ta pes, koliko je star, ali je velik ali majhen, ali je močan. Skratka, to zadevo seveda podpiram in tudi prav je, da se te možnosti, torej te jeklenice na dvoriščih predvsem kmetij, poslužuje tudi čim več lastnikov psov. Seveda je dobrodošlo tudi prehodno obdobje, da se bomo lahko na te stvari počasi lepo navadili. In verjamem, da bodo te spremembe predvsem v korist živali. Kar se tiče zavetišč, je bilo že veliko povedanega. Tudi ta možnost, da je do 30 dni za stroške živali v zavetišču dolžna poskrbeti občina, do 120 dni lastnik zavetišča in nad 120 dni država, se mi zdi primerna rešitev, predvsem s tega vidika, da ne bo prihajalo do kakšnih zlorab in da ne bi bil cilj, oziroma da se ne bi ta zavetišča preveč polnila s temi živalmi zgolj zato, da bi se tu nekaj zaslužilo. In se mi zdi prav, da je ta rešitev v taki obliki. Na koncu, kot rečeno, je prav, da vsi skupaj ta zakon podpremo. In verjamem, da bo ta zakon imel kar dolgo življenjsko dobo, saj je dejansko spisan in pripravljen po današnjih trendih, je zelo sodoben, če temu lahko tako rečem. In mislim, da bo lahko kar nekaj časa v takšni obliki tudi živel. Moja podpora je stoodstotna in upam, da se ga bodo tudi vsi držali. Morda bi na koncu omenil samo še odpravo te električne ovratnice, kar se mi zdi nujno nujno potrebno, po drugi strani pa včasih tudi vidim kakšne kužke, predvsem na sprehodih, ki imajo različne ovratnice z light showi, lučkami, različnimi laserji in podobne zadeve. Mislim, da bi moral tu tudi človek malce pomisliti na žival, da ne bi ravno hodil po cesti kot neka božična jelka; ne verjamem, da je to psu všeč. Včasih pa vidiš tudi kakšnega malce preveč oblečenega v različne oprave, na sebi ima res vse sorte, kar se da spraviti na njega; ne vem, ali je tudi to vedno ravno primerno. Prav je tudi to, da osveščamo ljudi, tako lastnike rejnih živali kot domačih ljubljencev, da preden imajo žival, preden se z živaljo ukvarjajo, dejansko z njo živijo in morajo skrbeti za njo, jo tudi dobro poznajo in dobro vedo, kako se tej živali, če temu tako rečem, streže, da žival ne bo trpela. To se mi zdi tudi zelo pomembno. Še enkrat, z veseljem bom podprl ta zakon o zaščiti živali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Če ne želi, zaključujem razpravo o tem amandmaju. V razpravo dajem 12. člen in amandma Poslanske skupine SD. Želi kdo besedo? Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU JAVNEGA REDA IN MIRU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Francu Kanglerju. Državni sekretar Ministrstva za notranje zadeve, izvolite za govornico.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Pred vami je druga obravnava sprememb in dopolnitev Zakona o javnem redu in miru. V tem zakonu gre za bistvene spremembe, kjer se določijo predvsem globe iz tako imenovanih tolarjev v evre, in tu gre predvsem za bistveno spremembo. Istočasno je Vlada pripravila spremembo naslednjih določb. V 5. členu gre za širitev upravičenih razlogov za zbiranje prostovoljnih prispevkov, predvsem za humanitarne in splošnokoristne namene. Velikokrat smo bili priča, ko se civilna družba odloči, da v nekaterih zadevah pomaga zbirati prostovoljne prispevke, in na ta način omogočamo širitev upravičencev, da so v skladu z zakonom takšni prispevki zakoniti in pa tudi prostovoljni. V 6. členu dodatno določamo prekršek storilca, ko nekdo oškodovanca udari večkrat, ne le enkrat. To je zelo pomembno zaradi razmerja v obstoječem zakonu. Ni vključevalo vseh oblik nasilja med osebami v bližnjem razmerju. V 8. členu gre za posledice v okolju povzročenega prekrška hrupa, pri čemer policija prejme anonimno prijavo kršitve. In če policisti pridejo na kraj dejanja in zaznajo tudi prekoračitev same določbe hrupa, sami ukrepajo. V 11. členu se dovoli pokanje z acetilenom, tako imenovanim karbidom, in omeji samo na velikonočne praznike in praznik dela oziroma v času praznovanj. Potem v 27. členu širimo pristojnosti na občinske redarje za nadzor nad storjenim prekrškom iz 8. člena –povzročanje hrupa in 10. člena – prenočevanje na javnem kraju. Bistvo je tudi amandma, ki je bil na odboru sprejet k 4. členu, predvsem po prvem odstavku, ki govori »na javnem kraju«, drugi odstavek pa »lahko povzroči vznemirjenje, razburjenje tudi izven javnega kraja«. Ta amandma, ki ga je koalicija vložila, je bil na samem delovnem telesu tudi sprejet. V skladu s poslovnikom pa tudi predlagam, da se tretja obravnava opravi na tej seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 25. seji 7. 9. in v nadaljevanju te seje 9. 9. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru. V imenu predlagatelja je podal obrazložitev državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve gospod Franc Kangler in predstavil zakon tako, kot smo ga slišali danes. Glede pripomb, ki so bile v razpravi – sam zakon je sicer podprla tudi Komisija Državnega sveta za državno ureditev – pa so največ pripomb imeli opozicijski poslanci v zvezi s spremembo drugega odstavka 7. člena veljavnega zakona, češ da bi ta sprememba pomenila, da je okrnjena pravica do izražanja kritike oziroma do svobode javnega mnenja. S strani koalicijskih poslancev pa je bil odgovor, da pač nikakor ni namen te določbe utišati kritike, temveč da je namen omejiti oziroma preprečiti nadaljnjo rast pouličnega nasilništva, pri čemer opozarjamo, da je metoda pouličnega nasilništva v Sloveniji levi fašizem, saj se dogaja pod zastavami Antife, rdečo zvezdo in drugimi totalitarnimi simboli, poleg tega pa imajo vsi totalitarizmi skupen ideološki izvor v Karlu Marxu. Gre za to, da se zaščiti vse ljudi, ne samo tiste, ki opravljajo uradno dolžnost, in to v času opravljanja uradne dolžnosti, kot je sicer predlagala vrnitev v izvorno obliko LMŠ. Ampak da se zaščiti torej vse, kajti po Ustavi imajo vsi državljanke in državljani pravico živeti varno, pravico, da nihče ni izpostavljen pouličnem nasilništvu; in temu je namenjen ta amandma. Amandma je bil potem na koncu tudi sprejet, prav tako je bilo sprejeto tudi celotno besedilo zakona, ki ga danes obravnavamo in ga dajemo v sprejem. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Blaž Pavlin. Predstavil bo stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Dragi kolegice in kolegi, lep pozdrav! Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o varstvu javnega reda in miru, ki ga danes obravnavamo, je Državnemu zboru predlagala Vlada, in sicer po rednem postopku. Osnovni nalogi policije, ki izhajata iz njenih temeljnih dolžnosti, sta vzdrževanje javnega reda in miru ter preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje prekrškov. To obsega zagotavljanje varnosti posameznikov in skupnosti, spoštovanje človekovih pravic in temeljih svoboščin ter krepitev pravne države. Obstoječi zakon je bil v času veljavnosti od julija 2006 le enkrat dopolnjen. Najpomembnejša dopolnitev je bila inkriminacija delovanja posameznikov ali organiziranih skupin, ki za svoje delovanje nimajo podlage v zakonu, to so tako imenovane varde. Od samega vstopa Republike Slovenije v Evropsko unijo so globe za prekrške še vedno v slovenskih tolarjih, kar predstavlja dodatno zamudo pri vodenju prekrškovnih postopkov in povečanje tveganja nepravilnega izrekanja glob. Zato se vse globe, ki so v zakonu še vedno navedene v tolarjih, izrecno po novem navede v evrih. S predlogi sprememb se v 1. členu poleg že navedenih namenov zakona poudarja še en dodaten namen, to je varovanje pred poseganjem v pristojnosti državnih organov brez zakonske podlage. Predlaga se širitev nabora upravičenih razlogov za zbiranje prostovoljnih prispevkov, in sicer tudi za primer bolezni ali telesne poškodbe, natančno se določa, kaj se šteje za humanitarne namene in kaj za splošnokoristen namen. Prepoveduje se zbiranje prostovoljnih prispevkov na način, ki predstavlja motenje miru, povzroča vznemirjenost ali nadlegovanje. V trenutni ureditvi se oglobi osebo, ki se pretepa, ali osebo, ki udari. V opis prekrška pretepa se doda tudi situacijo, ko nekdo nekoga večkrat udari. Določa se globo od 500 do tisoč 500 evrov. Ker obstoječi zakon pri nasilju med osebami v bližnjem razmerju ne določa vseh razmerij, se predlaga še natančnejše določanje sorodstvenih oziroma drugih razmerij med kršiteljem in oškodovancem. S predlogom se ureja, da je prekršek hrupa storjen, tudi če gre za hrup, ki ga glede na njegovo intenzivnost, pogostost in trajanje ni mogoče pričakovati, moti mir ali počitek in ni posledica dovoljene dejavnosti. Dodatno se določa, da je prekršek storjen, tudi če policist hrup osebno zazna na kraju na podlagi prijave. Predlaga se tudi prepoved streljanja izven strelišča, če to ni dovoljeno s predpisi. Pri prekršku o spodbujanju sovraštva, nasilja ali nestrpnosti se posodablja seznam osebnih okoliščin. Predlaga se dodatna določitev hujše oblike prekrška javnega razkazovanja spolnih organov na določenih krajih z višjo globo. Ob koncu stališča bi se dotaknil še člena zakona, ki najbolj odmeva v javnosti. V zadnjem obdobju se, dragi kolegice in kolegi, vse bolj pogosto pojavljajo skrajnosti, pozivi k izključevanju, sovražnosti ter celo napadi na organizacije in posameznike. Na vse te pojave smo v Novi Sloveniji, skupaj s sopodpisniki, opozorili že na začetku letošnjega leta s skupno sejo Odbora za notranjo politiko, javno upravo in lokalno samoupravo ter Odbora za pravosodje. Opozorili smo na sovražne razprave v tej dvorani in na bojazen, da se sovraštvo lahko razširi na naše ulice. In ravno temu smo v zadnjem mesecu tudi priča – zmerjanje, napadi na državljane različnih političnih prepričanj, vdor na RTV Slovenija, nasilni protesti prejšnji teden. Vsi državni organi v vseh vejah oblasti imamo dolžnost, dolžnost, da v skladu s svojimi pristojnostmi odgovorimo na take pojave v naši družbi. Ravno zato smo v poslanskih skupinah koalicije predlagali amandma, s katerim skušamo omejiti vse bolj pogost primitivizem, žaljenje in nadlegovanje nosilcev javnih funkcij, novinarjev ter vseh državljanov. Naša naloga pa je, da budno spremljamo dogajanje v družbi in na negativne sovražne pojave pravočasno in učinkovito odgovorimo. Glede na vse navedeno bomo predlagano besedilo zakona podprli.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti mag. Dušan Verbič. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica Državnega zbora. Državni sekretar in ostali prisotni, prav lep pozdrav! Danes odločamo o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru, katerega cilj je natančnejša ureditev in zagotovitev zanesljivega varovanja tega področja, z namenom uresničevanja pravice posameznika do varnosti in dostojanstva kot temeljne človekove vrednote in ustavne pravice. Cilj je zagotoviti tudi učinkovito izvajanje dolžnosti in nalog policije oziroma izvedbe prekrškovnih postopkov, ki so neposredno povezani z zagotavljanjem varnosti posameznikov in skupnosti. Z namenom bolj učinkovitega varovanja javnega reda in miru ter izvajanja dolžnosti in nalog policije ter s tem povezanega vodenja postopkov o prekrških, povezanih z zagotavljanjem javne varnosti, se vpeljujejo sledeče spremembe in dopolnila. Podrobno je opredeljen namen zbiranja prostovoljnih prispevkov, in sicer za humanitaren in splošnokoristen namen. Dodatno se določa prekršek storilca, ki oškodovanca udari večkrat in ne le enkrat, ter se natančneje določijo sorodstvena oziroma druga razmerja med kršiteljem in oškodovancem. Določa se prekršek, storjen s hrupom, če gre za hrup, ki ga glede na njegovo intenzivnost, frekventnost in trajanje ni mogoče pričakovati ter s tem moti mir in počitek ljudi in to ni posledica dovoljene dejavnosti. Dovoli se pokanje z acetilenom ali drugimi plinskimi zmesmi za pokanje, in sicer samo v času velikonočnih praznikov in praznika dela ali času praznovanj, ki jih lokalna skupnost določi s svojimi predpisi. Dodeljuje se tudi dodatne pristojnosti občinskim redarjem za nadzor nad storjenimi prekrški. Nemalo prahu pa je dvignil amandma koalicijskih poslanskih skupin, ki v svoji končni obliki daje možnost prekrškovnega procesiranja v primeru nedostojnega vedenja v javnosti zoper vsakega posameznika oziroma skupino. Verbalni in fizični napadi so v zadnjem času žal postali del vsakdana, česar v Poslanski skupini Stranke modernega centra nikoli ne bomo mogli razumeti kot nekaj samoumevnega. Prepiranje, vpitje in nedostojno vedenje, s čimer se povzroča vznemirjanje, razburjenje ali se ogrozi posameznika ali skupino in s tem škodi njegovemu ugledu, so hujša oblika prekrška. In prav je, da so tudi temu primerno ustrezno sankcionirani. Pri tem prav nihče ni izjema. Ravno toliko kot predlagano rešitev podpiramo tudi razpravo o kulturi dialoga, ki se ob tem odpira, saj ne želimo, da ideja o spoštljivi in vključujoči družbi ostane zgolj mrtva črka na papirju. Dejstvo je, da je država dolžna zagotoviti ustrezno raven javnega reda kot temelj demokratične družbene vrednote. Temu spremembe in dopolnitve Zakona o varstvu javnega reda in miru tudi sledijo, zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra ta predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Novela Zakona o varstvu javnega reda in miru je zopet ena tistih, ki je v javnosti sprožila buren odziv. Vlada Janeza Janše nas očitno do svojega mandata ne bo pustila na cedilu, kar se tiče spornih predlogov zakonov. Največ prahu je dvignilo dopolnilo k predlogu zakona, ki nas je tudi v SAB najbolj zmotilo. Z njim je koalicija skušala dodati kvalificirano obliko prekrška nedostojnega vedenja. Predlagali so globo v višini od 500 do tisoč evrov za nedostojno vedenje do politikov oziroma funkcionarjev in njihovih bližnjih, če bi takšno ravnanje zaznale pooblaščene osebe oziroma policisti na samem kraju kršitve. To bi v praksi pomenilo, da bi bili za nedostojno vedenje strožje kaznovani le navadni državljani, funkcionarji pa bi si takšno vedenje lahko privoščili. S tem bi vzpostavili dve kategoriji državljanov, kar pa ni skladno z našim pravnim redom. Poleg tega je bila sporna določba napisana nejasno, saj ni predvidevala določne opredelitve, katere situacije bi bile po novem dodatno zajete. Takšna dopolnitev zakona je nepotrebna, saj zakon že predvideva ustrezno zaščito oškodovanca v takih primerih. Potem lahko sklepamo, da gre izključno za zastraševanje državljanov z višjimi globami. Na ta način bi vlada policiste, ki jih na vsak način skuša vse bolj podrediti, pooblastila, da bi lahko samovoljno kaznovali posameznike, ki bi nekoliko glasneje izražali svoja nestrinjanja z vladajočo politiko. Tako bi vlada skušala utišati civilno družbo, kritike, katere že leto in pol odmevajo po ulicah in so vse glasnejše. Na drugi strani pa si predstavniki vlade glede na njihove izjave in spletne objave očitno lahko dovolijo vse. Na zastraševalni učinek je večkrat opozorilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice, ki pravi, da je za demokracijo še posebej nevaren v primerih političnega govora, ki je v javnem interesu. Zaradi burnega odziva javnosti je nato koalicija spremenila določbo, ki je predvidevala višje globe zgolj za žaljenje funkcionarjev. Sedaj želijo kaznovati nedostojno vedenje do vseh državljanov ob pogoju, da takšno vedenje zazna pooblaščena uradna oseba na kraju kršitve. V SAB pa ne pristajamo niti na to določbo, saj gre le za malo predrugačeno besedilo, ki v samem bistvu ohranja enak namen. Ne predstavljamo si, na kakšen način bo policist na licu mesta presojal, ali gre v konkretnem primeru za nedostojno vedenje, ki lahko povzroči vznemirjenje posameznika oziroma skupine. Ob takem predlogu pa so se oglasili tudi pravni strokovnjaki. Opozarjajo, da je vsebina novega prekrška nedoločno opredeljena in kot taka ne bi prestala ustavne presoje. Kljub temu se vlada več kot očitno na omenjena opozorila požvižga in bo pri svoji agendi vztrajala. V zakonodajni postopek je že vložila predlog sprememb Kazenskega zakonika, v skladu s katerimi bi se primeri groženj zoper funkcionarje in njihove bližnje po novem obravnavali po uradni dolžnosti in ne več na predlog oškodovanca. Naj na tem mestu poudarim, da v SAB ne odobravamo nikakršnega nedostojnega vedenja, pa naj bo to uperjeno proti komurkoli. Vendar slovenska zakonodaja tovrstne primere že zajema, zato spremembe niso potrebne. V SAB bomo torej podprli amandma k 4. členu, ki določbo vrača v prvotno obliko. Predloga zakona pa ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Robert Polnar, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Zakon o varstvu javnega reda in miru je bil sprejet leta 2006 in od takrat do danes, v 15 letih torej, samo enkrat dopolnjen. Pred enim letom smo sprejeli prepoved nošenja orožja, maskirnih oblačil in uniform ter prepoved ravnanja, ki vzbuja videz, da posameznik ali skupina izvaja naloge uradnih ali vojaških oseb. S to dopolnitvijo so bili določeni novi prekrški z namenom zagotavljanja učinkovitejšega varovanja javnega reda in miru ter zagotavljanja učinkovitega izvajanja pooblastil in nalog policije. Pomanjkljivost veljavnega zakona je, da so globe za prekrške določene v slovenskih tolarjih, ne pa v evrih. Po štirinajstih letih, odkar je Slovenija prevzela evro kot nacionalno valuto, je to kajpada treba urediti. Zato je glavnina sprememb, ki jih prinaša obravnavana novela zakona, namenjena pretvorbi vrednosti glob iz tolarjev v evre. Med vsebinske spremembe, ki jih prinaša predlog zakona, med drugim sodi širitev nabora upravičenih razlogov za zbiranje prostovoljnih prispevkov, in sicer tudi za primer bolezni ali telesne poškodbe. Določa se tudi namen zbiranja prostovoljnih prispevkov, in sicer za humanitaren in splošnokoristen namen. V zvezi z zbiranjem omenjenih prispevkov pa se določa prepoved motenja miru, povzročanja vznemirjenosti in nadlegovanja ljudi. Zakon prinaša tudi spremembe v zvezi s prekrškom, storjenim s hrupom, in natančno opredelitev obdobja, ki je dovoljeno za pokanje z acetilenom ali drugimi plinskimi zmesmi za pokanje. Sodobno teoretično oporišče pojma država je vsebovano v določitvi države kot monopola nad legitimno uporabo sile. V modernih državah je pravica države in njenih organov do uporabe sile regulirana z zakonom. Represija je legalna možnost države in njenih organov, da uporabi sredstva prisile za ohranitev ureditve in splošnega reda. Ta legalna možnost pod nobenimi pogoji ne more preiti v roke spontano organiziranih skupin državljanov. V epidemiološki stvarnosti, kakršno živimo, je mogoče živeti, če obstaja upanje, kadar državljani vidijo, da je država na pravi poti in da je profesionalno upravljana. Nekateri mislijo, da v slovenskem primeru ni tako. Del državljank in državljanov vztrajno odklanja, da je državno spoprijemanje z epidemijo in njenimi posledicami kakorkoli pravilno in uspešno. Oni sami bi to seveda znali veliko bolje in državna nesposobnost po njihovem jemlje voljo in duševno pobija do te mere, da se je treba samoorganizirati in pri tem izkazovati neskončno mero agresivnosti. Funkcionalna demokracija pa nikoli ni spontana, vedno je nadzirana. Ima določene okvire in omejitve, zato država mora reagirati. Ni mogoče pričakovati, da se bo skozi izogibanje represiji prej opisani trend razblinil sam od sebe, da bo poniknil samo zato, ker se ga ignorira ali pa se mu ne pripisuje ustreznega pomena. Predlog amandmaja, ki bi v zakonsko besedilo vnesel določbo, da se med drugim sankcionira nedostojno vedenje do uradne osebe pri uradnem poslovanju ali pa do najvišjih predstavnikov države ter da tako ravnanje zazna pooblaščena uradna oseba prekrškovnega organa na kraju izvršitve, je v takih okoliščinah razumljivo povzročil reakcije na meji paroksizma, najvišje stopnje razdraženosti. Po dopolnjenem predlogu zakona na matičnem odboru je bilo to določilo korigirano tako, da bo odslej sankcionirano tudi prepiranje in vpitje v javnosti ter nedostojno vedenje do posameznika ali skupine. Gre torej za zaščito slehernika, ne le posameznih vnaprej določenih udov družbe. Poslanci Poslanske skupine Desus imamo na opisano problematiko različne poglede. V skladu s to raznolikostjo bomo tudi glasovali o predlogu zakonskih sprememb in dopolnitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavila gospa Janja Sluga. Izvolite.
Vlada je maja letos Državnemu zboru posredovala novelo Zakona o varstvu javnega reda in miru, za katerega smo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev glede na prvotno predlagane rešitve ocenili, da ga velja podpreti, saj spremembe širijo nabor upravičenih razlogov za zbiranje prostovoljnih prispevkov za primer bolezni ali telesnih poškodb. Vsi se še najbrž spomnite zgodbe 19-mesečnega Krisa, ki se je rodil z redko genetsko boleznijo – spinalno mišično atrofijo tipa 1 in ki je za zdravljenje z revolucionarnim zdravilom, ki ga v Evropski uniji ni bilo mogoče dobiti, potreboval več kot 2 milijona evrov. Poleg tega novela zakona omejuje pokanje s karbidom, za katerega vsi vemo, da je lahko zelo hrupno in nenazadnje tudi nevarno početje. Vsebuje pa tudi nov prekršek s hrupom, ki ni posledica dovoljene dejavnosti. In še nekaj drugih, po naši oceni smiselnih, dopolnitev, kot je kaznovanje storilca, ki je nekoga večkrat fizično udaril in podobno. Vlada bi z novelo tudi občinskim redarjem podelila dodatne pristojnosti, in sicer nadzor nad prekrški povzročanja hrupa, prenočevanjem na javnem kraju in zbiranjem prostovoljnih prispevkov. Bistvena rešitev v tem zakonu pa je sprememba glob iz tolarjev v evre. Na tako oblikovano novelo skorajda ni bilo podanih pripomb ne strokovne pa tudi ne zainteresirane javnosti, razen Kraljev ulice, ki so opozorili, da bodo za prekršek prenočevanja na javnem kraju kaznovani tudi brezdomci, ki se, objektivno gledano, ne morejo izogniti storitvi prekrška. Tik pred zdajci oziroma po avgustovskem vsem znanem dogajanju na Kredarici pa so poslanske skupine koalicije za obravnavo na seji matičnega delovnega telesa vložile amandma, s katerim so želele uvesti novo kvalificirano obliko prekrška za nedostojno vedenje do najvišjih predstavnikov države in njihovih bližnjih, za kar je bila predvidena tudi višja globa, kot jo zakon že sedaj določa za nedostojno vedenje. Čeprav je šlo za amandma poslancev, kateremu je dala vlada soglasje, lahko na podlagi izkušenj v tej koaliciji trdimo, da je predlagana rešitev umotvor ministra za notranje zadeve. In da je amandma najbrž nastal kot posledica nadlegovanja poslanca ob nedavnem sprejemanju novele Zakona o nalezljivih boleznih kot tudi srečanja predsednika Vlade na Kredarici. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev takšnega predloga ne moremo podpreti. Še posebej, ker so te spremembe posledica dejstva, da se je vladajoča koalicija ustrašila ostrega odziva strokovne javnosti, ki je obe rešitvi ocenila za pravno nesprejemljivi, kot tudi preostale javnosti, ki je v tem videla le delitev na prvo- in drugorazredne državljane, kar je sicer večni lajtmotiv stranke SDS in pa poskus, da se utiša kritike delovanja te vlade oziroma posameznih članov vlade, ki so nestrpni in ki poosebljajo politiko laži. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo prepričani, da odgovornost za to, da se vzpostavi prostor kulturnega in demokratičnega dialoga, kjer se nihče ne bo z nadlegovanjem, pljuvanjem, zmerjanjem in žalitvami dvigoval nad drugega in kjer drugače misleči ne bo smrtni sovražnik, nosimo vsi – tako politiki kot tudi državljani in prebivalci te države. Nadlegovanje, pljuvanje in žaljenje poslancev je enako nedostojno in neopravičljivo, kot je takšna nedostojna komunikacija nekaterih članov vlade in drugih politikov na obeh straneh političnega pola, v koaliciji in tudi v opoziciji. Kljub temu pa opozarjamo, da je nedostojno vedenje ustrezno urejeno že v veljavnem zakonu in da ni nobene potrebe za to, da se spreminja po željah in ambicijah ministra za notranje zadeve. Policija je zaradi napada na poslanca Nove Slovenije ob obravnavi novele Zakona o nalezljivih boleznih zaradi kršitve veljavnega zakona izvedla prekrškovni postopek zoper dva storilca. Tudi na Kredarici je policija zaznala sum storitve prekrška nedostojnega vedenja, a prekrškovnega postopka ni sprožila, saj policiji nihče ni podal prijave, da se je zaradi nedostojnega vedenja drugega tam počutil vznemirjeno, razburjeno ali ogroženo. Nihče tega ni storil. Absurdno samo po sebi pa je naslednje. Vlada graja državljane, ker ne upoštevajo njenih nasvetov in navodil, hkrati pa se sama na pravila igre požvižga. In dokler bodo v epicentru slovenske politike uspešni tisti akterji, katerih modus operandi temelji na gojenju in poglabljanju razklanosti ter na »biserih« in »svinjah«, ne bo nobenega koraka naprej. A tudi to spoznanje je navsezadnje dragoceno.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Predlog novele posega v 25 od 30 členov zakonskega besedila. Že na matičnem delovnem odboru se je vse vrtelo okoli spornega dopolnila koalicijskih poslancev k 4. členu, kot da preostalih 24 sploh ne obstaja, kar je dokaj pristransko. Sprememba amandmaja je živ dokaz, da sedaj ne bo več dvojnih meril za prvo- in drugorazredne državljane Republike Slovenije ter da smo vsi pred zakonom enakopravni brez diskriminacij. Čas epidemije in nedavni zaporedni dogodki so nam nazorno pokazali, da si nekateri upajo preveč reči, narediti, kar ni dobro, saj se že vsi obsojajo, žalijo vsepovprek, tudi preko družbenih medijev, čemur mora slediti ustrezna globa oziroma kazen. Da trenutno ni hierarhije, ni spoštovanja do avtoritete in nadarjenih, se nam v Slovenski nacionalni stranki zdi nepojmljivo. Zgroženi smo ob dejstvu, da so verbalni in fizični napadi na nas poslance, ki smo izvoljeni iz ljudstva, vse hujši, kar je treba zajeziti že v kali, ne da bo prišlo do državnega udara. Mogoče si pa kdo želi. Nihče v naši demokratični državi ne sme biti napaden, popljuvan, zmerjan, poslušati o grožnjah s smrtjo, pa naj gre za nas poslance in naše družinske člane ali pa za državljane, kajti čisto vsak ima po 34. členu Ustave Republike Slovenije pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Kar se tiče anonimnih prijav, povzročanja hrupa v nočnem času, ga večinoma povzročajo Romi ob kakšnem njihovem veselju oziroma praznovanju. V Slovenski nacionalni stranki vidimo težavo, ker oškodovanci oziroma bližnji sosedje ne želijo sodelovati v postopku o prekršku, ker se bojijo raznih groženj in povračilnih ukrepov s strani njih. Mediji so poročali o premnogih prevarah, ki se dogajajo na ulicah, mi pa še kar sanjamo, da smo varni. Očitno tako dolgo, dokler se ne bo nekomu dovolj pomembnemu kaj zgodilo. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da bi se morale še bolj zvišati globe za prekršek pisanja po objektih, kajti nedopustno je pisanje, risanje po zidovih, ograjah in na drugih javno dostopnih krajih, razen izjem seveda. Ravno tako za uničenje državnih simbolov, saj tisti s pošlihtano glavo ne bo na javnem kraju namenoma zažgal ali poškodoval, uničil zastavo ali grb Republike Slovenije, zastavo EU ali zastavo druge države. Treba je pošteno oglobiti pripadnike, ki z obvestilom o kršenju javnega reda povzročajo intervencije policije. Pomisleke imamo glede nadzora nad izvajanjem določenih določb tega zakona, saj veliko občinskih redarjev v nočnem času ne izvaja svojih nalog. Problem predstavlja tudi razpoložljivost kadra. Mnogi so brez znanja, kvalifikacij, ki so daleč od usposobljenosti naših policistov. Če vse skupaj povzamem, bi bilo treba novelo zakona v celoti spremeniti, kar pa je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Vsem prav lep pozdrav v imenu Slovenske demokratske stranke! Ustava Republike Slovenije daje vsakomur, vsaki državljanki, vsakemu državljanu, vsakemu, ki tukaj prebiva, pravico, da živi varno, pravico do osebne integritete in varnosti. V Sloveniji se je žal zaradi dela politike, ki je spodbujala nemire leto in pol, še več kot leto dni, začel ta sistem krušiti. Prišli smo v obdobje pouličnega nasilništva, ki žal ni značilno samo za Slovenijo, ampak za celoten svet, saj je to metoda, ki jo levičarske stranke in skupine uporabljajo praktično po celem svetu, to lahko gledate od Nemčije, Amerike, Italije. Kjerkoli v modernem svetu prihaja do poskusov levičarjev, da prevzamejo oblast, tam prihaja do pouličnega nasilništva. In metoda pouličnega nasilništva je levi fašizem. To je treba zelo jasno povedati. Poteka pod rdečimi zvezami, z zastavami Antife, skratka pod vso navlako totalitarnih simbolov, ki si jo izmislite. Vsa zgodovina tudi jasno pove, da imajo vsi totalitarizmi v resnici svoje bistvo, svoje jedro, svoj izvor v Karlu Marxu, ki je pač napisal, da morajo manj razviti narodi, kamor je štel tudi slovanske, izginiti v revolucionarnem holokavstu; in je prvi uporabil besedo holokavst. On je bil torej rasist. In tisti, ki najbolj vpijejo o rasizmu, slavijo rasista. Zelo zabavna stvar. Žal manj zabaven je položaj državljanke in državljana, ko gre po ulici in ga nekdo nadleguje, se nanj dere, izvaja psihično, fizično nasilje, uporablja metode in sredstva, za katere nihče ne more reči, da imajo kakršenkoli prostor – in ga ne smejo imeti – v modernem svetu. To jamči slovenska ustava, to mora zagotoviti tudi slovenska zakonodaja. Zakon, ki je pred nami, ureja več področij. Ureja zbiranje prostovoljnih prispevkov, ureja nekatere stvari, povezane s hrupom, pa potem tudi s pristojnostmi občinskih redarjev in še nekatere druge zadeve. Predvsem pa modernizira zakonodajo tako, da jo usklajuje z modernimi pojmi in seveda z valuto, ki je danes v Sloveniji uradna. S tega vidika zasluži zakon vso podporo. Posebna kvaliteta zakona pa je bila dodana na seji odbora z amandmajem, ki ščiti državljanke in državljane pred levim fašizmom, ki dodatno ščiti pred pouličnim nasilništvom. In zelo zanimivo je, koliko ljudem in koliko političnim strankam gre to v nos. Seveda, kdo pa je začel celo to zgodbo? Kdo je spodbujal poulično nasilništvo leto in pol, da je potem zadeva že tudi njim delno ušla iz rok? Kar poglejte, kdo se je slikal pri tistih prvih kršitvah javnega reda in miru. In ne govoriti, da so bile takrat mirne. Name so metali celo predmete, dva sta vrgla celo granitne kocke enkrat. In policisti so bili v bližini. Mislite, da je kdo reagiral? O tem se je možno šele danes, potem ko je tudi tistim, ki so zadevo zanetili, stvar eksplodirala v obraz, normalno pogovarjati. Prej se o tem sploh ni dalo pogovoriti. Jaz sem povedal, prijavil. Mislite, da se je komu kaj zgodilo? Dajte no mir. Toliko okoli tega. In tukaj gre za to, ne za zaščito politike, ne za oviranje kritike, kot celo nekateri pravijo. Ta zakon v ničemer, ampak prav v ničemer ne govori o pravici do kritiziranja kogarkoli, o pravici do izražanja javnega mnenja. Govori izključno o nasilništvu in je uperjen proti pouličnemu nasilništvu. In to je njegova posebna kvaliteta, kajti temu smo priče. Vsak dan je huje, vsi veste, kaj se je zgodilo pred nekaj dnevni, in treba je ukrepati. Če ne gre drugače, vsi vemo, kaj je v pravu ultima ratio, se pravi zaostritev zakonodaje. In ljudje si to zaslužijo. Ljudje imajo pravico živeti varno. Naša dolžnost, ne samo pravica, dolžnost je, da zagotovimo ljudem, da živijo varno. Vsakdo ima pravico do osebne integritete, vsakdo ima pravico do varnosti. In nobena pravica nikogar drugega ne more biti nad to pravico. Zaradi tega je ta zakon smiseln, zaradi tega je ta zakon potreben, zaradi tega bomo v SDS ta zakon soglasno podprli.
Hvala lepa. Tina Heferle bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Ta današnja druga obravnava novele Zakona o varstvu javnega reda in miru je zelo lep odraz delovanja manjšinske koalicije. Najprej so želeli s tisoč evri oglobiti vsakega, ki bi potencialno lahko na primer razburil vladne predstavnike in druge funkcionarje. To svojo namero so zelo neposrečeno poskušali upravičiti z dogodki, ki smo jih poslanci doživeli julija, ko se je obravnavala sporna novela Zakona o nalezljivih boleznih. Vendar pa če pogledamo časovnico sprejemanja novele in spornega člena, ki dviguje denarne kazni, je ozadje takšne spremembe zelo očitno. Zakon je v Državni zbor prišel 17. maja, seveda brez spornega člena, ki viša denarne kazni na tisoč evrov. V sredini julija so se zgodili napadi na nas poslance. Vlada ne stori nič; spornega člena v zakonu takrat seveda še ni bilo. Nato konec avgusta predsednik Vlade doživi dogodek na Kredarici in, glej ga zlomka, 1. septembra imamo predlog Vlade za spremembo tega spornega člena, kjer Vlada predlaga denarno kazen v višini tisoč evrov za vsakega, ki bi samo potencialno na primer razburil vladne predstavnike in druge javne funkcionarje. Vlada v svoji nameri pravzaprav ne bi mogla biti bolj očitna; da bi zaščitila vladne veljake pred izražanjem kritike, je predlagala nov represivni ukrep. Da pa je situacija še bolj absurdna, smo pri obravnavi te novele na odboru lahko videli, kako se trenutna manjšinska koalicija v Državnem zboru sploh še drži pri življenju. Naj spomnim. Ko je poslanec gospod Šiško tik pred glasovanjem napovedal, da zakona ne bo podprl, in ker je posledično za potrditev novele manjkal en glas, je predsednik odbora gospod Grims obravnavo prekinil in sejo odbora smo nadaljevali nek drug dan, ko je bil, kako priročno, na seji odbora prisoten drug poslanec SNS. Če damo šalo na stran, delovanje koalicijske manjšine tudi pri zagotavljanju glasov ne bi moglo biti bolj očitno. V LMŠ nas žalosti, da namesto, da bi se ukvarjali z vsebinami, ki so državotvorne in družbeno koristne, se pod to vlado kar naprej ukvarjamo z novimi in novimi represivnimi določbami, ki v naši državi povzročajo ogorčenje in nasprotovanje stroke, med državljani pa nezadovoljstvo, jezo, nestrpnost in, žal, tudi agresijo. Po drugi strani pa nas izredno čudi dejstvo, da nekateri vladni zakonski predlogi padajo, zato ker jih ruši kar sama koalicija, spet drugi vladni zakonski predlogi pa preživijo zgolj zaradi oportunizma nekaterih poslancev. To za našo državo in naše državljane zagotovo ni v redu. Tako kot ni v redu predlagana novela Zakona o varstvu javnega reda in miru. Zato ji bomo v Poslanski skupini LMŠ, če naš amandma za brisanje spornega člena ne bo sprejet, nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Osnovni cilj predlagane novele Zakona o varstvu javnega reda in miru bi najbrž bil s strani vseh poslank in poslancev, nenazadnje tudi širše javnosti, sprejemljiv. Predlagatelj namreč navaja, da gre predvsem za natančnejšo ureditev stanja na področju javnega reda in miru ter posledično za zagotovitev zanesljivega varovanja javnega reda in miru z namenom uresničevanja pravice posameznika do varnosti in dostojanstva kot temeljne človekove vrednote in ustavne pravice, ki jo določa 34. člen Ustave Republike Slovenije. Socialni demokrati sicer podpiramo osnovni namen predlagatelja, da se v zakonu poleg poenotenja glob, ki se spremenijo iz tolarjev v evre, in še nekaterih drugih rešitev popravlja tudi na primer 24. člen, ki se nanaša na policijski zaseg predmetov, ki je povezan z novelo Zakona o varstvu javnega reda in miru, in sicer ZJRM-1A. Naj spomnim, da nam je Vlada natanko pred enim letom, septembra 2020, ob obravnavi in sprejetju Zakona o varstvu javnega reda in miru, novela ZJRM-1A, ko je bila vsebina le-tega osredotočena na ureditev delovanja paravojaških skupin oziroma skupin, ki želijo prevzeti monopol prisile, očitala, da bi bilo nujno v tem zakonu spremeniti globe iz tolarjev v evre, kar se od leta 2007 še ni zgodilo. Še več, predstavnik Vlade je napovedal naklonjenost vlade, da so določene spremembe na področju delovanja paravojaških skupin nujne, vendar je zadeve treba urediti bolj premišljeno in ne urejati le dela problema. Na ta del o bolj premišljenih zakonskih ureditvah, vas bomo, spoštovana vlada, še spomnili. Skratka, nekako eno leto smo čakali vladni zakon na področju javnega reda in miru, ki bi ga načeloma lahko podprli, vendar je vlada s koalicijskimi poslankami in poslanci zaradi nekaterih dogodkov, v katerih so bili udeleženi najvišji predstavniki oblasti in tudi mi poslanci, v Državni zbor prišla z vlaganjem amandmaja k 7. členu. S tem je seveda razburila strokovno javnost in širšo zainteresiranost javnost posameznic in posameznikov v naši državi. Sledil je nov amandma koalicije, ki je še bolj zabrisal jasnost določb 7. člena Zakona o varstvu javnega reda in miru, ki je bil doslej razumljiv in jasen. A o tej vsebini več ob vloženem amandmaju opozicijskih poslanskih skupin. Socialni demokrati se strinjamo, in prav je tako, da je država dolžna zagotavljati ustrezno raven javnega reda, kar nenazadnje izhaja tudi iz nalog policije. Naloge policije so bile doslej jasne in posledično to pomeni, da se z učinkovitim opravljanjem teh nalog in seveda z jasno in nedvoumno zakonodajo zagotovi izvajanje dolžnosti in nalog policije ter izvedbo prekrškovnih postopkov, ki so neposredno povezani z zagotavljanjem varnosti posameznikov in skupnosti. A po morebitnem sprejetju teh spornih določil temu ne bo več tako. Socialni demokrati bomo predlog amandmaja opozicijskih poslanskih skupin podprli, je pa podpora novele Zakona o varstvu javnega reda in miru seveda odvisna predvsem od glasovanja o omenjenem amandmaju opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! Gre za še enega v vrsti represivnih zakonov. V času vlade Janeza Janše se zdi, da obravnavamo le še predloge, ki gredo v smer povečevanja represije, krepitve policijske države, v kratenje temeljnih človekovih pravic. Pred nami je tako zakon, ki v okviru pretvorbe glob iz tolarjev viša čisto vse globe za čisto vse prekrške. Med višanjem glob je seveda tudi višanje glob za tiste, ki že nizkih glob ne morejo poravnati; še huje, ki se jim zaradi svojih življenjskih okoliščin sploh ne morejo izogniti. Brezdomci so zaradi pomanjkanja dostojne, varne in stalne nastanitve primorani prenočevati na prostem. Z dodatnim kaznovanjem se te osebe kriminalizira in spravlja v še bolj ranljiv položaj. Ker se s predlogom širijo tudi pooblastila redarjev, bo teh kazni po spremembah zakona še več, s tem pa tudi še več stisk brezdomcev. S predlogom se uzakonjajo tudi možnosti izrekanja višjih glob od predpisanih v hitrem postopku. Trenutno je to možno le v primeru dveh prekrškov, s spremembo pa bo to možno vedno. Občinski redarji in policisti bodo imeli možnost, da v hitrem postopku vedno izrečejo višjo globo od najnižje predpisane. Še eno neutemeljeno povečevanje represije več. Vemo, nagnjenost k represivnosti je za represivne organe nekaj povsem vsakdanjega. Prav zato mora zakonodaja represivne organe dosledno omejevati s sklopom varovalk, pravil, prepovedi in smernic za ravnanje. V tem primeru pa gre zakon stran od tega, v napačno smer; in tudi zato mu v tem delu v Levici odločno nasprotujemo. To je nekaj še posebej spornih točk predloga zakona, o katerih pa je bilo v javnosti in medijih le malo govora, saj jih je preglasil razvpiti amandma koalicije o utišanju kritikov Janeza Janše, ki torej še zdaleč ni edini, zaradi katerega je treba ta zakon zavrniti, je pa vsekakor najbolj nedostojen, nedopusten in nesramen. Z amandmaji je koalicija s podporo vlade dodala še dodaten ukrep za izboljšanje zaščite svojega ljubljenega vodje in političnega razreda v celoti – posebno globo za vsakogar, ki bi si predrznil kritizirati oblast. Če je zmerjanje s svinjami in lenuhi očitno čisto dostojni nivo komunikacije ministra, je treba zagotoviti kazen za vsakogar, ki bi mu utegnil odgovoriti in s tem prizadeti njegova čustva. Pravzaprav uvajate tisto, o čemer v stranki SDS ves poosamosvojitveni čas tako radi krilite z rokami, ko v ihti citirate 133. člen Kazenskega zakonika nekdanje Jugoslavije. Zdaj pa verbalni delikt uvajate vi sami. Ampak jasno, da bi vas kritizirale svinje in lenuhi, pač ne gre, to je treba kaznovati s tisoč evri. In če še to ne bo zaleglo, je slišati, da že pripravljate spremembo Kazenskega zakonika, ki bo morebitne verbalne prekrškarje povratnike poslala direkt v arest. Ta vaš predlog presega meje verjetnega in pomeni neposreden in brutalen napad na demokracijo, na ustavno pravico izrekanja, v katero sodi tudi kritika oblasti, pa če vam je to všeč ali ne; še več, v katero sodi tudi ostra kritika oblasti. To, da je bil na odboru sprejet amandma, ki naj bi sedaj enak prekršek določal za vse in ne le za tiste, ki si drznejo preveč nedostojno nasprotovati kakšnemu ministru ali poslancu, je navaden larifari, v bistvu norčevanje iz vseh nas. Povejte mi, koga pa običajno spremlja policija – navadnega smrtnika ali političnega elitneža. Jasno kot beli dan je, z vašim zmedenim in nejasnim zapisom, pri katerem ni jasno, kaj se bo ali ne z njim v praksi delalo, bo zakon omogočal kaznovanje slehernika, ki bi si drznil nasprotovati, oporekati ali vpiti na politike. Kaj šele, če bi si kdo predrznil verbalne ekshibicije, kot si jih pogosto in tako rad privošči minister Hojs. V Levici bomo podprli amandma opozicijskih strank, predlogu zakona pa zaradi vsega naštetega odločno nasprotujemo. Če bo Državni zbor predlog zakona potrdil, v Levici napovedujemo razmislek o ustavni presoji ali drugih ukrepih za preprečitev uveljavitve zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 4. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica, SAB in nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes, zato prosim za prijavo. Najprej dobi besedo Rudi Medved. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. V že tako razgreto politično ozračje, kot smo slišali iz opisov v predstavitvah stališč poslanskih skupin, razburjenje med ljudmi, kot je bilo večkrat omenjeno, ne le v politiki, ampak med ljudmi na sploh, v takšno ozračje vnašate s to novelo zakona še dodatno napetost. Težko se je znebiti občutka, da se je oblikovala neka koalicija zanikovalcev pravice do javno izrečene kritike oblasti. In to, kar želite uvesti, ne moremo poimenovati drugače kot uvedbo verbalnega delikta. Toliko je podobnosti z zloglasnim 133. členom oziroma z namenom, da se je tega občutka preprosto nemogoče znebiti. Lahko poimenujete vi in zanikate kakorkoli, ampak prepoved oziroma sankcioniranje javne kritike oblasti ni nič drugega kot uvedba verbalnega delikta. In to počnete pod pretvezo, da gre za preprečevanje pouličnega nasilja; kar ni res, kar sploh ni res. Za preprečevanje pouličnega nasilja imamo v tej državi vse zakonske podlage, vse zakonske podlage. S to novelo zanesljivo k preprečevanju tega ne boste pripomogli. In če bo že nastalo, bog ne daj, ga tudi zaradi te novele zakona ne bo nič manj. Nič manj. Kaj pa pravzaprav pišete v tem predlogu, za katerega pravite, da bo končno zavaroval slehernika, ki bo kakorkoli podvržen prepirom, vpitju ali nedostojnemu vedenju? Slehernika. Tudi to ni res, seveda ni res. In tudi tukaj gre seveda v prvi vrsti zdaj za zaščito politične elite. Kaj ste zapisali? Kdor se prepira, vpije ali nedostojno vede, s takšnim vedenjem pa lahko povzroči vznemirjenje ali razburjenje ali ogrožanje posameznika ali skupine ali škoduje njegovemu ugledu. In takšno vedenje – pazite zdaj – takšno vedenje pooblaščena uradna oseba prekrškovnega organa osebno zazna na kraju kršitve. Zdaj mi pa vi povejte, kje vse so zdaj te uradne osebe, da bodo zaznale kršitve, ko gre za ogrožanje slehernika, pravite. Če se bosta soseda sprla, vpila in se nedostojno vedla zaradi žive meje, ali bo tam pooblaščena uradna oseba, ki bo to zaznala na kraju kršitve? Seveda ne bo. Pa še marsikje drugje ne bo. Kje pa bo pooblaščena uradna oseba? Tam, kjer se lahko pričakuje, da bodo javno izrečene kritike tej oblasti. To pa so najrazličnejši protesti, zborovanja oziroma javno izražanje kritike oblasti; tam pa bo pooblaščena uradna oseba. In vi zdaj nalagate policistu, da bo policist zdaj pa nekako izmeril ali presodil, kdaj je nekdo vznemirjen – to je najbrž za 500 evrov –, kdaj je razburjen – to je najbrž za jurja, po tem predlogu sodeč. In to bo zdaj policist tam na kraju samem ugotavljal. Kakšno preprečevanje pouličnega nasilja neki?! Gre za drastično kaznovanje ljudi zaradi izgovorjenih napačnih besed. To je bistvo te novele. To je bistvo te novele. In kaj so pa napačne besede, kaj so napačne besede? Zdaj smo v situaciji, ko si v demokratični družbi oblastniki želijo podrediti izrečeno ali zapisano besedo in hočejo uveljaviti svojo predstavo o tem, kaj je dovoljeno in kaj ni. In to nas mora skrbeti. In zato se je sama po sebi ponudila primerjava z zloglasnim 133. členom iz prejšnjega režima in sedanjim predlogom sprememb Zakona o varstvu javnega reda in miru. S tem ta vlada hoče preprosto zastrašiti in utišati kritike oblasti. To je bistvo tega. To je bistvo tega. Je pa ironija, je pa ironija, da je na primer sedanji predsednik Vlade v drugi polovici 80. let prejšnjega stoletja zapisal – Kritike dnevne politike in zgrešenih odločitev se proglaša za sovražnike države. To je zapisal, pač bičal vsebino zloglasnega 133. člena. Ampak danes taisti Janez Janša, predsednik Vlade, kritike dnevne politike in zgrešenih odločitev razglaša za sovražnike države. Dnevno to počne, dnevno. Vsaka kritika, ki gre na rovaš kakršnekoli odločitvi te vlade, je razglašena za sovraštvo do države. Torej država, to sem jaz. In od tod pa do drastičnega kaznovanja takšnih kritikov nas zdaj loči le še sprejetje tega amandmaja k 7. členu. In oblast, ki ne prinese kritike, bo storila vse, da jo bo zatrla, pa ne definira, kaj je napačna beseda. Ne definira, kaj je napačna beseda; pridružuje si pravico, da bo vsakokrat sama presodila naravo njene nesprejemljivosti in posledično seveda tudi stopnjo vznemirjenja in razburjenja. Ampak prav oblastnik s svojim ravnanjem in s svojimi odločitvami in z odnosom vznemiri in razburi navadnega smrtnika, da mu ta potem izreče kritiko, da mu izreče nestrinjanje. In bi moral biti javni funkcionar sposoben prenesti to kritiko, pa četudi je zanj še tako neprijetna. Ta javni funkcionar je šel v službo ljudi. Je v službi ljudi. Ljudje so njegovi delodajalci in zdaj mu ti delodajalci ne smejo v obraz povedati, če ga kje lomi. Ne smejo mu povedati. Najbolj ironično pri tem vsem skupaj pa je, da se notranji minister Hojs najbolj čudi razburjenju državljanov, ki pa s svojim zmerjanjem vseh, ki mu niso po volji, v skrbi za permanentno vznemirjenost pri njih pravi, da je pa ta zakon prispevek k drugačnemu obnašanju in drugačni kulturi v družbi. To pravi notranji minister. To je približno tako kot tisti, ki je zakuril, bo pa zdaj pomagal gasiti. In kaj pravzaprav je nedostojno vedenje, kaj je vpitje in razburjenje? To so subjektivne kategorije. Torej tudi uradna oseba, ki bo morala zdaj ugotoviti stopnjo razburjenja ali pa česarkoli, kakršnokoli čustvo bo že povzročeno pri nekom, uradna oseba bo seveda imela težave. Če je subjektivno, je torej odločitev enkrat lahko popolnoma in diametralno nasprotna od odločitve neke uradne osebe na nekem drugem kraju, druge osebe na drugem kraju. Bo pa oblast presojala, kaj je neprimerno vedenje. Ob tem zakonu, za katerega smo v LMŠ prepričani, da ne more skozi parlamentarno sito, čeprav je z nekim čudnim manevrom prestal razpravo na odboru za notranjo politiko. V tem zakonu je dejstvo, da se ta vlada boji lastnega ljudstva, da se ta vlada boji lastnega ljudstva. In gre za represiven ukrep in gre za omejevanje svobode govora. In to je vse pri tem. To je pri tem vse. Seveda je pljuvanje, zmerjanje nedostojno in nesprejemljivo, absolutno nedostojno in nesprejemljivo, pa naj bo žrtev poslanec, funkcionar ali pa, kot vi pravite, slehernik v tej družbi, popolnoma nesprejemljivo. Ampak zdaj pa poglejte, kaj se je zgodilo po tisti sredi, 7. julija letos, ko se je zgodil ta lov na poslance okrog parlamenta. Kaj se je zgodilo? Nič se ni zgodilo. Nič se ni zgodilo. Je Vlada pohitela in prinesla v parlament spremembe Zakona o varstvu javnega reda in miru? Ni pohitela. Bilo je nekaj govora o obsodbi tega in s tem se seveda vsi lahko strinjamo, da je to absolutno nesprejemljivo in nedostojno; ampak zgodilo se pa ni nič. Potem se je pa Kredarica zgodila, to pa se je. Kredarica pa se je zgodila. In dokler Janez Janša ni doživel enega redkih srečanj z državljani, pa ne pod šotorom enakomislečih, ampak na prostem, v hribih, potem pa se je zgodilo, potem pa je bilo treba pohiteti z novelo zakona. In kdor je videl tiste znamenite posnetke s Kredarice, je lahko ugotovil, da je pravzaprav predsednik Vlade žalil. Da je predsednik vlade žalil. In tako ali tako smo za njega vsi, ki mislimo drugače, zreli za psihiatrijo. In potem je bilo pa treba spisati ta famozni amandma. In da se ne bi, kot bi rekel Marjan Šarec, iz Space Shuttla videlo, da gre za obrambo lika in dela Janeza Janše pri tem amandmaju, je pa prav prišel tisti lov na poslance okrog parlamenta, je pa bil priročen izgovor za to. Seveda ta novela zakona nič ne govori o nekem drugem vznemirjanju in razburjanju ljudi, funkcionarjev in ljudi, ki se dogaja v virtualnem svetu, na Twitterju na primer. To orkestrirano žaljenje in zmerjanje državljanov na Twitterju, ki ga uprizarjajo najvidnejši predstavniki te oblasti, to morda res ni vpitje, ampak je pa vnebovpijoče. In prav tako je nedostojno vedenje, prav tako je nedostojno vedenje. Torej nekoč je veljal 133. člen, ki je bil člen za obrambo lika in dela Josipa Broza Tita. Zdaj smo po tridesetih letih v demokratični ureditvi, vicev za jurja ni več, vsaj ne bi jih smelo biti; ampak pri tej noveli zakona kot da se zbujamo v neke čase več desetletij nazaj. Gre za preprosto krčevito oklepanje oblastniških pozicij in utišanje drugače mislečih. Če politika te vlade temelji na zmerjanju in žaljenju ljudi, pa pričakuje, da na to ne bo reakcije teh istih ljudi, in to njeno žaljenje in zmerjanje ni sankcionirano; ko pa se ljudje oglasijo in povedo svoje, pa bo to sankcionirano. To je pravzaprav bistvo te novele zakona, notri je zamaskirano marsikaj, seveda pa nikakor ne izraža skrbi države za slehernika v tej državi. Nikakor. Zato v LMŠ predlagamo amandma, v katerem se ta sporna, nadvse sporna določba črta iz predloga zakona. In seveda pričakujemo, da bomo za ta amandma dobili ustrezno podporo, ker bi bilo resnično nedostojno, da bi Državni zbor Republike Slovenije v demokratični ureditvi, v kakršni živimo, sprejel novelo zakona, s katero na velika vrata v Sloveniji uvajamo verbalni delikt.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil državni sekretar Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Člani Državnega zbora, spoštovani gospod poslanec! Že na matičnem delovnem telesu sem ovrgel vse vaše navedbe, ki ste jih danes ponovno tu izrekli. Govorite o javno izrečeni kritiki, da je to problem. Ali je za vas javno izrečena kritika, da pljuvaš po ljudeh, da nas zmerjaš za fašista? Ali je to kritika? Za mene osebno pa za marsikoga v tej državi, če po nekom pljuvaš ali ga zmerjaš s fašistom, to ni javno izrečena kritika. Če tukaj minister nekomu izreče kritiko, da gre za stranko trumpetengold, za mene to ni žaljiva beseda, je javna kritika. Če pa nekdo nazaj njemu reče, da je fašist zaradi tega, čeprav je moj dedek bil v partizanih, pa je nedostojno vedenje. In če vi mislite ali pa nekateri poslanci, da je to verbalni delikt, da se nekdo zaletava z rameni v poslanca, da nekdo pljuva, zato ker je opravljal voljeno funkcijo v Državnem zboru, da je to poseg v svobodo govora, potem zavajate vso slovensko javnost. To ni res. To je nedopustno. Pa tukaj ne gre za poslance. Ali je dovoljeno policista, ki je nekoga ustavil zaradi postopka, kasneje pljuvati ali žaliti njega ali njegove domače; ali pa recimo tržnega inšpektorja ali pa gradbenega inšpektorja. In zavajate ljudi. Res. Govorite, da se ta vlada boji lastnega ljudstva. Rekli ste – Janez Janša se redkokdaj sreča z državljani, srečal pa se je na Kredarici. Ali ne spremljate dogajanja, koliko je Janez Janša med ljudmi, pa ni tedna, da ne obišče katere regije, Štajersko, Prekmurje je na vrsti [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali smem, predsedujoči? Jaz vem, da je za nekatere iz Levice to boleče, ampak to je resnica. Kredarica s tem zakonom nima popolnoma nič, kot vi navajate. Jaz sem vam na odboru – vam in vaši kolegici – pojasnil, da je na zahtevo Policije bila ta določba dodana 4. členu v zvezi z drugim odstavkom. Policisti so to želeli. V čem pa je problem, če policist zazna sam kršitev? A policist sam ne zazna kršitve, ko vas ustavi pa preveč napihate ali pa nič ne napihate? Policist ima pravico, da vas oglobi, ali pa ima pravico tudi za določene prekrške, da vam izda opozorilo. In izrekli ste naslednjo besedo – politika te vlade temelji na žaljenju in zmerjanju ljudi. Oprostite, politika te vlade je, da skrbi za slehernega državljana Republike Slovenije. In to sem vam tudi povedal na matičnem delovnem odboru in bom še enkrat izrekel. Vi, nekateri, ki ste vodili vlado v preteklosti, ste slovenske državljane pustili na cedilu pred epidemijo; in vas to boli. Vaš predsednik Vlade oziroma stranke je pa vrgel puško v koruzo. In danes govorite popolnoma neko drugo dikcijo, kot pa jo v tem trenutku obravnavamo. In ne zavajati slovenskega naroda. Jaz mislim, da je treba tukaj v parlamentu, 11 let sem tukaj sedel, govoriti resnico. Svoboda izražanja pa velja. Lahko tudi govorite neresnico, je pač to značaj posameznega politika. Še enkrat pa želim poudariti, politika te vlade je, da skrbi za slehernega državljana – od uspešnega predsedovanja Evropski uniji, do gospodarske rasti, do spodbujanja turizma, gospodarstva z ukrepi. Vem, da nekateri ukrepi niso za vse državljane najboljši, so pa za večino, da prebrodimo to krizo, epidemijo, v kateri se ni znašla samo koalicija, vsi skupaj smo se v tem znašli. In prej bi pričakoval od resnega in odgovornega politika in od bivšega ministra, da bo sokreiral politiko v tem državnem zboru, da bomo vsi skupaj bolj uspešni. Kmalu volitve, pa takrat se moramo izmeriti, koliko kdo velja, če sploh kaj velja. To lahko jaz iskreno povem, bil sem večkrat, tako ali drugače, na volitvah. In to je merilo, kaj ljudje rečejo na ta dan. Da pa nekdo podtika ali pa javno govori, pa moram v imenu vlade odločno demantirati. Še enkrat pa poudarim, zapomnite si, ta vlada dela za slehernega državljana, ta vlada dela za slehernega državljana in bo do konca mandata delala za slehernega državljana. Nedopustno pa je pljuvanje, zmerjanje na ta način ali zaletavanje v tiste ljudi, ki nimajo časa kolesariti na neprijavljenih shodih, ker morajo doma delati, ker morajo doma poskrbeti za svojo živino, da bodo lahko vsi Slovenci siti, ne pa lačni.
Hvala lepa. Replika, Rudi Medved. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, hvala za navodila, kako naj ravnam in se obnašam v politiki. Ne vem pa, zakaj pravzaprav sploh polemizirate z mano, zakaj. Saj imam takšno videnje, tako vidim delovanje te vlade, in sem ga seveda prikazal tudi skozi to novelo zakona, ki ste jo prinesli v Državni zbor. Tako jaz to vidim, nisem edini. Seveda od vas ne morem pričakovati, da mi boste pritegnili, ampak mislim, da bi po poldrugem letu lahko zmogli kaj več, kot je to nenehno očitanje metanja puške v koruzo. Zdaj bi pa lahko že tudi zmogli kaj več. Edina stvar, o kateri se pa strinjava, je pa nedostojno, absolutno nedostojno pljuvanje, zaletavanje v človeka in tako dalje in tako naprej. Ampak saj s tem zakonom tega tudi ne boste preprečili, saj s tem zakonom tega tudi ne boste preprečili, ker govorite o sleherniku. O sleherniku, torej o vsakem državljanu te države, v resnici pa gre s tem zakonom izključno za obrambo politike, politične elite predvsem. In še enkrat ponavljam in to bom ponavljal v nedogled, da ta novela zakona ne prinaša popolnoma nič drugega kot utišanje javne kritike te vlade. To je bistvo te novele.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Janez Moškrič. Izvolite.
Lep pozdrav! Hvala lepa za besedo. Prav zanimivo je, kako si danes sledijo točke dnevnega reda. Pred to točko je bila namreč točka o Zakonu o zaščiti živali. Kaj ste se tisti, ki ste razpravljali, strinjali? Strinjali ste se, da je treba dostojno ravnati z živalmi. Pri tej točki dnevnega reda pa govorimo o dostojnosti med nami, spoštovani, o dostojnosti med nami politiki, o dostojnosti med posameznimi državljani, predvsem pa tudi med skupinami državljanov, ker ugotavljamo, da se glede na to, da je svoboda druženja in vsega v smislu demokracije, ljudje različnih interesov družijo in želijo to izražati. Govorimo o 4. členu sprememb zakona o javnem redu in miru, o amandmaju, ki naj bi ukinil tisto, kar je ta koalicija na odboru sprejela z 10 glasovi za in 8 proti. Namreč kaj? Da se v Republiki Sloveniji s 500 do tisoč evri kaznuje tistega, kdor se v javnosti prepira ali se nedostojno vede do posameznika ali skupine in s tem vznemirja, razburja in ogroža. Nekateri to razumete kot zloglasni 133. člen bivšega zakona v bivši republiki. Veste, kaj bom povedal, in to sigurno drži. Če bi bil to ta člen, če bi enačili to nedostojno vedenje in kritiko s prejšnjim režimom, potem naš slavni protestnik niti ne bi prišel do prvega tedna protesta, ker bi že sodelavec Službe državne varnosti že v lokalu ali pa tam, kjer bi se združil s somišljeniki, ugotovil, da bo izvajal določene proteste nad državnimi organi; in bi potem ga za to zaprli. Mi pa govorimo o dostojnosti, o dostojnosti med nami, ki je v zadnjem času zelo padla. Koliko časa je v Republiki Sloveniji parlament? Do tega mandata niste rabili tisti, ki ste že bili v prejšnjih mandatih, etičnega kodeksa. V tem parlamentu smo ga morali sprejeti. Zakaj? Ker so besede – laž, kradeš, obtožbe – letele vse povprek. Ko pa govorimo o vzrokih pa o določenem predsedniku stranke, kdaj so bile parole s smrtjo v tej državi že na sceni, če smem uporabiti ta izraz? Mnogo prej, preden so bile sploh volitve v to sestavo. Mnogo prej so že nekateri izražali svojo kritiko na vprašljiv način do te vlade, preden je vlada nastala. In potem govoriti, da je vzrok en incident na Triglavu, to je, kratkomalo rečeno, podtikanje in lažnivo. Se pravi, odkar se je pokazal vzgib, da bi pa lahko to državo, to Vlado Republike Slovenije vodil Janez Janša, so letele ostre kritike in zborovanja in protesti, ki so vsebovali besede, grožnje. Pa se ni zgodilo nič do teh sprememb sedaj. Mnogo prepozno, mnogo prepozno. Mi moramo državljanom te republike povedati in jim objasniti in nam samim, med sabo, kaj pomeni nasprotovanje, kaj pomeni izražanje demokratične volje, kaj pa je nasilje in kaj ni dopustno. Spet se vrnem na prejšnjo točko. Za eno poslanko je nedopustno, da je pes 10 ur brez sence. Kaj pa je nedopustno za to državo? Da se med sabo obtožujemo z besedami, ki imajo težo Kazenskega zakonika, da državljani pljuvajo, da nam grozijo, tudi meni, domačim, vsak lahko ve, kje sem doma, saj so volilni imeniki javni, to ni noben problem. Ampak da ti pa poškodujejo imovino, zato ker pripadaš določeni stranki v demokratičnem sistemu, kot so kolegom, to je pa nedopustno. In kako se bo ugotavljalo? Veliko stvari na žalost med nami uide. Tudi državnim organom, tudi veliko kazenskih zadev, na žalost, kazenske zadeve se zgodijo in jih ne moremo preprečiti, tudi tragične. To, kar pa lahko preprečimo s to našo debato, s tem našim soglasjem, da je v Republiki Sloveniji nedostojno vedenje, nedostojno vedenje sankcionirano, pa najsibo v nadaljevanju členov ali pa v drugem odstavku. Zmerjanje, grožnja – vse to bo lahko kaznovano, bo lahko kaznovano. Ker vsi zakoni, vse kazni naj bi imeli tudi predvsem namen, da preprečujejo. Zakaj je pri prometnem prekršku določena kar višina in točke? Da preprečijo, da nam preprečijo, da bi to dejanje sploh storili. Zdaj se pa prepiramo – ne, ne, če se žali uradno osebo v uradnem postopku, to se smatra, ko uradnik dela po ZUP-u, uradniki recimo na določenih [[…]], tudi policist, to je dopustno; če se pa politike ali pa ostale, ki jih ne zajema ta člen, pa ni dopustno. Ne, ni dopustno zmerjati, groziti uradniku, ni dopustno zmerjati, groziti sosedu in ni dopustno zmerjati in groziti politiku v tej državi. To je namen tega zakona in sem prepričan, da mora biti soglasno, naše soglasno mnenje, da so določene stvari enostavno nedopustne. Poglejte, ko govorimo o skupinah. Skupina se je hitro oblikovala, zelo agresivna skupina anticepilcev. Imeli so v medijih določen čas, kjer so nekako lahko na miren, dostojen način predstavili svoje stališče. Ko jim to ni bilo dovolj, so hodili recimo po območjih, kjer se je izvajalo cepljenje državljanov, in so jim tam grozili, konkretno. Grozili so zdravnikom, ki so cepili, grozili so tistim, ki so stali v vrsti. Sem trdno prepričan, da na drugi strani tega ni; in to je tudi en primer, ko bi se lahko ta zakon uporabil. Enostavno, namen tega je, in zato to podpiram in zato mi to podpiramo, signal tega zbora je, da je treba dvigniti, jasno, vsak pri sebi, ločnico med dostojnim izražanjem mnenja, ki je bilo v tej državi, ali pa nestrinjanja. Tudi sam sem bil deležen takih mnenj, recimo pred sodiščem, vemo, kaj je bilo, lepo se je prebralo vsak dan določene memorandume, deklaracije se je javno prebralo in zapustilo prizorišče. Tudi v sredo bi se lahko to zgodilo, tudi v sredo bi lahko protestniki javno prebrali memorandum in se mirno razšli. Še več, ko so potem nekateri v javnosti želeli opravičevati dejanje. Če je bila res v tej skupini velika večina mirnih protestnikov, bi lahko poskrbeli, da bi bilo to nasilje v kali zatrto. Če so lahko sledili tistim, ki so začeli vpiti jppp [[…]]Janšo, bi tisti zadaj ali kdor je že bil, miren, začeli vpiti – ne protest, ne nasilje ali nekaj podobnega. In bi velika večina začela vpiti – mirni protesti in mirno nasprotovanje. Tega ni bilo. Vidite, da se poskrbeti povsod za dostojnost, vsaj približno dostojnost, in da se pa prilivati olje na ogenj. In s tem členom, s temi popravki, na žalost smo v letu 2021, ko moramo državljanom dati signal. Ali bo ta člen kdaj uporabljen s strani organov pregona? Dajmo poskrbeti z našimi dejanji, z našim razumevanjem, da ga nikoli ne bodo rabili. Tudi velike zaporne kazni, bi si želel človek, da jih nikoli ne bi bilo. Saj jih je zelo malo. Pa tudi te naj bo tudi zelo malo. Na žalost pa je tako v tej državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za razpravo dobi besedo Andrej Černigoj. Izvoli.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Danes, ta teden poteka že drugi dan seja Državnega zbora in vidim, da so razprave zelo vroče na temo, celo burne. Ampak danes obravnavamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru. Če se vrnemo malček v preteklost, je bil ta zakon sprejet v bistvu že leta 2006 in do danes je bil le enkrat dopolnjen, in to v tistem delu, kjer je bila inkriminacija delovanja posameznikov ali organiziranih skupin, ki za svoje delovanje nima podlage v zakonu, tako imenovane varde. Že takrat nisem mogel razumeti nekih kolegov v Državnem zboru, ki so temu tudi nasprotovali. Celo so nasprotovali temu zakonu, ker so rekli, da preprečuje demonstracije ob mejah. Jaz prihajam iz obmejnega prostora ob šengenski meji in tega nisem nikoli uspel razumeti in še danes tega ne razumem, ampak smo si različni in tudi nekako spoštujem to različnost. Ampak naj tukaj še enkrat omenim, da prebivalci Ilirske Bistrice tega nikakor ne morejo razumeti. Drugič, spremembe, ki jih uvajamo s temi spremembami in dopolnitvami, so predvsem vse globe, ki so v zakonu še vedno navedene v tolarjih, izrecno zdaj navajamo v evrih. To se mi zdi zelo dobra stvar, skrajšuje postopke, predvsem pa ni treba tega vsakodnevnega prevajanja. V nadaljevanju se predlaga širitev nabora upravičenih razlogov za zbiranje prostovoljnih prispevkov. In tukaj se zadeva širi, in sicer za primer bolezni ali telesne poškodbe. V preteklih dneh, vsakodnevno nam tudi mediji poročajo o raznih zbiranjih, predvsem tudi za majhne otroke, in seveda takrat vsi radi priskočimo na pomoč. Prepoveduje se zbiranje prostovoljnih prispevkov na način, ki predstavlja tudi motenje miru, povzročanje vznemirjenosti ali nadlegovanja ljudi. Včasih se tako zgodi, da nekateri mogoče v tej želji, da bi mogoče še bolj pomagali, včasih tudi prestopijo to črto, ki jo mogoče nekateri tudi že razumejo kot nadlegovanje. Ampak vsekakor mislim, da smo tukaj poskušali zajeti te pozitivne učinke in nekako dovoliti, da se zbiranje prostovoljnih prispevkov razširi za primer bolezni ali telesne poškodbe. V samih spremembah smo poskušali dodatno dovolitev pokanja, po domače povedano, s karbidom ali drugimi plinskimi zmesmi samo za čas velikonočnih praznikov, praznika dela ali v času praznovanj, ki jih lokalna skupnost določi s svojimi predpisi. Tukaj bi rad povedal, da razumem nekatere državljanke in državljane, da je to pokanje s karbidom ali z drugimi plinskimi zmesmi njihova, nekako bi se reklo, kulturna zapuščina, kulturna dediščina in ohranjanje kulturne dediščine. Po drugi strani bi pa opozoril, da mogoče pa je to za domače živali zelo stresna situacija. Ampak tukaj smo nekako omejili na točno določene dni v letu, ki so bolj izjema kot pravilo. Poudaril bi in tudi podprl, da se predlaga prepoved streljanja izven strelišča, če to ni dovoljeno s predpisi. V nadaljevanju se predlaga dodatna določitev hujše oblike prekrška javnega razkazovanja spolnih organov z višjo globo od višine od 400 do 800 evrov. Gre predvsem za javne kraje v strnjenih naseljih, na javnih zbiranjih, v prometnih povezavah, v turističnih krajih ali v objektih, kjer se zbirajo otroci in mladoletniki. To me veseli, ker se bo v prihodnosti preprečilo neprimerno razkazovanje, tudi na demonstracijah. Mogoče pa tudi kakšno neprimerno razkazovanje pri malce nenavadnih metodah dvorjenja. Veseli me, da se bo povečala višina globe za vsiljivo ali žaljivo beračenje na javnem kraju. Mislim, da to področje ni bilo dovolj urejeno. Razni berači, bom tako rekel, prvič, niso bili Slovenci, drugič, niso bili berači, ampak jaz temu rečem poklicni berači, njihova življenjska zgodba je povečini zelo težke narave, ampak velikokrat niso beračili zase, ampak za druge. In tega je v tujini ogromno in tudi tujina se s tem na podoben način spopada. Tudi ta predlagana globa v razponu od 50 do 250 evrov bo nekako te ljudi, predvsem pa njihova, lahko rečem, tudi kriminalna združenja odvrnila, da bodo postopali po slovenskih mestih. Za konec sem si pustil pa tematiko, ki jo v tem državnem zboru obravnavamo oziroma govorimo o njej že zadnji dve uri. Tukaj smo poskušali tudi opozoriti predvsem na sovražne razprave, predvsem v tej dvorani, in na bojazen, da se lahko sovraštvo razširi tudi na naše ulice. Sam se smatram, da sem politik slabe dve leti. Jaz nisem nek, kot se je moja kolegica slabšalno izrazila, da sem član neke elite. Jaz se ne smatram, da sem nek član elite, ampak so mi državljanke in državljani iz Ilirske Bistrice zaupali, da sedim tukaj in odločam ne samo o njih, ampak o celotni Sloveniji. Že tako izražanje se mi zdi zelo slabšalno. In jaz moram reči eno zadevo. Zaradi mene etičnega kodeksa v tem državnem zboru mi nismo sprejeli. Smo sprejeli zaradi nekaterih posameznikov, zaradi nekaterih posameznikov iste politične skupine. In ta kodeks smo sprejeli 12. 6. 2020. Naj opomnim, da že sam, ko nisem bil poslanec, sem spremljal razpravo, zelo žolčno razpravo, bom rekel, celo zelo brutalno razpravo, ko so se nekateri odpovedali oblasti in se je ta razprava v Državnem zboru takrat bistveno bistveno poslabšala. Moram reči, da sam se nisem nikoli neprimerno tudi oblačil, nikoli nisem nosil neprimernih znakov, ki so mogoče zakrivili marsikatero žrtev v državi. Ampak to breme bodo morali nekateri kolegi in kolegice nositi, jaz ne. Zaradi tega smo sprejeli etični kodeks. Zaradi tega sovraštva, ki se je začelo v tej dvorani in se je preneslo tudi na ulice, smo prišli do današnjega stanja. In ravno v tem zatečenem stanju smo v zadnjih mesecih tudi priča, zmerjanje, napadi na državljane različnih političnih prepričanj, vdor na RTV Slovenija, nasilni protesti in tako naprej. Naša pobuda je iskrena, naša pobuda gre na vse državljane Republike Slovenije, ne samo na poslance ali politike, kot so se nekateri slabšalno izrazili; in s svojimi pristojnostmi smo poskušali odgovoriti na take pojave v naši družbi. Jaz si želim, da bi tukaj koalicija in opozicija stopili skupaj, da bi nekako skupaj dali enoznačno, isto sliko državljankam in državljanom, da takšno obnašanje na ulici je nedopustno. Jaz moram povedati, da bom z velikim veseljem podprl Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru. Želim si, da bi te spremembe in dopolnitve dobile čim širšo podporo v tem cenjenem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji dobi besedo Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolega pred mano je rekel, da bo to novelo z velikim veseljem podprl. Jaz ne vem, če je v tem državnem zboru kdo, ki pravzaprav bo to novelo z velikim veseljem podprl. Bom poskušal strokovno in argumentirano obrazložiti, zakaj ne. Jaz nekako ocenjujem, pa da ne bom koga užalil, pa tudi da se ne sliši samovšečno, da smo v tem prostoru trenutno trije, ki lahko dokaj kompetentno razlagamo te stvari. Zakaj? Ker smo vsi trije to delali. In da bi tudi splošna javnost razumela, za kaj gre, bi najprej opisal, kako pomembno je, da bi amandma, ki smo ga v opoziciji predlagali, tudi danes sprejeli. Trenutna zakonodaja je namreč naslednja. V 7. členu je temeljna oblika prekrška, ki govori – Kdor se prepira, vpije, nedostojno vede na javnem kraju, se kaznuje z globo od 25 tisoč tolarjev do 100 tisoč tolarjev, še sedaj. Potem pa je drugi odstavek, ki govori o kvalificirani obliki tega prekrška ali, bom rekel po domače, hujši obliki tega prekrška; in sicer kdor se prepira, vpije ali nedostojno vede do uradne osebe pri uradnem poslovanju, je tudi kazen hujša. Zato je znesek globe tudi večji. Zakaj je temu tako? Kdo so uradne osebe, si vsi lahko pogledate v 99. členu Kazenskega zakonika, kjer so taksativno naštete vse uradne osebe. Tudi Zakon o prekrških se v komentarju sklicuje, kdo so uradne osebe, na Kazenski zakonik. Torej tam so vsi – od policistov, redarjev, inšpekcijske službe, organi lokalne samouprave, župani, podžupani, poslanci, predsednik vlade, ministri in tako naprej. Kaj to pomeni? To pomeni, da imamo že sedaj urejen, res je, da se nanaša na uradno poslovanje, to je takrat, kadar nekdo uradno posluje. Če to v praksi povem, policist, ki je nekoga ustavil, mu je odredil alkotest, ta se s tem ni strinjal, ga je poslal v tri krasne ali pa še kaj hujšega, je policist temu človeku izrekel globo zaradi tega, ker se je do njega nekdo nedostojno vedel pri uradnem poslovanju. Torej tisti policist, ki je slišal to grožnjo ali pa žaljivko, psovko, ki je bila njemu namenjena, mu je izrekel globo. Tukaj do sedaj je bila situacija taka in zakonodaja je takšna. Vprašanje, ki se nam postavlja, zakaj je temu tako. Zakaj so policisti in uradne osebe pravzaprav nekako bolj zaščiteni kot ostali? Pravniki razlagajo, pa se z njimi tudi strinjam, da je to zaradi tega, ker izvajajo določena pooblastila. Pooblastila, torej izvajajo neke naloge, ki so družbi koristne, včasih pa tudi nepriljubljene. In zaradi tega jih je zakonodajalec v preteklosti zaščitil, tako da je neke napade, verbalne ali kakršnekoli že, na uradne osebe opredelil kot hujši prekršek. In tukaj lahko vlečemo paralelo recimo tudi iz Kazenskega zakonika. Če imamo na eni strani določeno v Kazenskem zakoniku, da so napadi na ljudi ali telesna poškodovanja, od lahke, hude, posebno hude telesne poškodbe, kaznivi, imamo v enem delu napisano tudi kaznivo dejanje – napad na uradno osebo, ko ta opravlja naloge varnosti. In tukaj je tudi zagrožena hujša kazen. Kaj to pomeni? To pomeni, da so tukaj tudi zavarovani, kajti ko opravljajo naloge varnosti, morajo biti nekako bolj zaščiteni kot vsi ostali. Jaz upam, da mi tukaj še sledite in da stvari tečejo, tako kot tečejo. In pride leto 2015, ko se je spremenil Kazenski zakonik. In v tem Kazenskem zakoniku je bila novost, da je bila sprejeta določba, ki je opredelila to, da če prihaja do kaznivih dejanj zoper čast in dobro ime, če je bilo to storjeno zoper uradno osebo, se to preganja na predlog oškodovanca, kar pomeni, da če poda predlog, se to pelje po uradni dolžnosti. Policija obravnava, tožilstvo obravnava in sodišče potem tudi obravnava. Vendar ste, spoštovani kolegi, tisti, ki ste bili takrat tam, tukaj gledam tudi na sedanjo koalicijo, torej SDS, SMC in ostali, to potrdili z vso večino, da poslanci pa bodo izvzeti iz tega in bodo kazniva dejanja, ki so bila storjena zoper njih, zoper čast in dobro ime, preganjana na zasebno tožbo. V obrazložitvi ste napisali, da na predlagan način se sorazmerno okrepi varstvo svobode izražanja, tako da bodo kazenskopravni posegi države nekoliko bolj omejeni znotraj sistema ustavne demokracije Slovenije. To je 1. člen Ustave, kar je tudi v skladu z načelom ultima ratio. Od tega je minilo slabih šest let in mi tukaj zdaj zaostrujemo situacijo na nek način. Kaj se spreminja? Spreminja se ta drugi del, ukinjajo se tęrmini uradna oseba. Torej uradna oseba ni več posebej zaščitena, ampak se opredeljuje, da prekršek stori nekdo, ki se v javnosti prepira, vpije ali nedostojno vede do posameznika ali skupine, ki se nahaja na teritoriju Republike Slovenije, s takšnim vedenjem pa, pozor, lahko povzroči vznemirjenje, razburjenje ali ogrožanje posameznika ali skupine ali škoduje njihovem ugledu. In takšno vedenje pooblaščena uradna oseba prekrškovnega organa osebno zazna na kraju kršitve. Problematično pri tem je »lahko povzroči«. Torej če se neka oseba – tudi to piše v komentarju Zakona o prekrških, kdaj se neka oseba nedostojno vede –, nedostojno vede, ni dovolj, da se nekdo samo prepira, vpije, ampak mora za obstoj tega prekrška povzročiti vznemirjenje, razburjenje ali ogrožanje posameznika oziroma skupine. Mora povzročiti. Tega policist ne more vedeti, dokler tisti, ki je bil tarča tega verbalnega napada, tega tudi njemu ne sporoči. In sedaj lahko ugotovimo, kako bi ta prekršek zgledal v praksi. Recimo imamo skupino ljudi ali posameznika, ki na javnem kraju, ki ga varuje policist, kriči na ves glas in vpije, torej imamo prvi pogoj izpolnjen, predsednik Vlade je nesposoben, recimo, kdorkoli, katerikoli. In vas sprašujem. Policist bo potem to slišal in menil, da to pa lahko povzroči vznemirjenje posameznika, ali pa to lahko povzroči oziroma škoduje njegovemu ugledu. In takšno vedenje je on zaznal na samem kraju in tukaj že pride do prekrška in izdaje globe. Se vam zdi to še v redu? Res poskušam biti strokoven, iti v detajle, vendar tako to je. Tako to je. Zavedajte se, da gre tudi na drugi strani tako, da bo tudi beseda »levi fašizem« prinesla neke sankcije. Ali pa tudi ne. Odvisno, kdo bo vladal Ministrstvu za notranje zadeve. In če to dopuščamo, da začnemo razmišljati v to smer, je potem to totalno nesprejemljivo. In zato je zelo pomembno, spoštovani, da ta amandma, ki smo ga pripravili v opoziciji, vrnemo v stanje Zakona o varstvu javnega reda in miru, kakršen je bil. Do sedaj je bila zakonodaja jasna, sodna praksa popolnoma jasna, policisti so znali razločiti, kdaj gre za prekršek in kdaj ne gre za prekršek. Tukaj pa jih postavljamo v izjemno težek položaj, da bojo sami ocenjevali, ali nekaj lahko povzroči vznemirjenje ali razburjenje ali ogrožanje ali škoduje njihovemu ugledu; ali ne. Veste, če bo meni, ne vem, en moj kolega, pa recimo Jani Prednik, grozil, je tudi zelo relativno, ali bom jaz to grožnjo sprejel kot ogrožajočo ali ne. Nekdo se bo počutil ogroženega, prestrašenega, ne vem kakšnega. Morda se jaz ne bom. Ampak to je odvisno od mene, spoštovani, ne od policista, ki bo morda lahko presojal, ali nekaj lahko povzroči ali ne more povzročiti. In tukaj ga postavljamo v zelo zelo težek položaj, kako bo opredelil ta prekršek in kako bo stvar šla naprej. Nenazadnje vas pa še sprašujem, če bo ta člen sprejet, kam smo dali potem vse te policiste, sodnike in vse ostale, ki so bili do zdaj varovani s tem členom. Kam smo jih dali? V 1. člen, da se na javnem kraju prepira, vpije, nedostojno vede? Enostavno smo jih izbrisali. In me zanima, naj mi nekdo pojasni, ali je zdaj ta člen privilegirana oblika temeljnega prekrška ali je kvalificirana oblika. Po kazni sodeč bi lahko bila hujša, torej kvalificirana, po samem dokaznem standardu bi bila lahko pa privilegirana – lahko povzroči, lahko pa tudi ne. In kadar je zakonodaja tako nejasna, spoštovani, takrat imamo vsi skupaj velike težave. Jaz verjamem, da ste si vsi pripravili neke didaktične pripomočke, slike in boste kazali, kako se je kdo kje pojavil, kako kdo nekaj vzbuja, česa ne vzbuja. Ampak, spoštovani, dajmo se najprej pravno opredeliti glede tega problema. Dajmo najprej sami ugotoviti, ali je zakonodaja jasna v tem primeru, v tem členu, ali ni jasna. In spoštovani, povem vam – jaz močno upam, da se bosta tudi kolega, ki sta to delala, strinjala z mano –, da zakonodaja ni jasna, da gre za popolnoma subjektivno oceno, kako in kdo od policistov ima rang, kaj pomeni za nekoga ogrožanje, vznemirjanje ali pa da nekaj škoduje njihovemu ugledu. Nekdo ima večji prag tolerance, jaz recimo imam zelo visok prag, preden me nekdo spravi na obrate, nekdo pa nima. In zato tudi tako razmišljam, torej da neka beseda, ki je bila izrečena, da je nekdo nesposoben, pravzaprav pri meni še ne pomeni tega, da gre za neko oškodovanje ugleda. Pri nekomu pa gre. Pravo pa govori o tem, da mora biti zadeva jasna in situacija postavljena v neke jasne okvire. In v tem primeru ni. In še enkrat, mi imamo še sedaj zaščitene uradne osebe. Spoštovani, preden boste razpravljali, prosim, poglejte si 99. člen Kazenskega zakonika, na katerega se sklicuje Zakon o prekrških. Notri so navedene vse uradne osebe, tudi poslanci, tudi predsednik vlade, tudi ministri. Spreminjamo nekaj in dajemo v neke okvire, ki niso več jasno določljivi, in zaradi tega bo prihajalo do zmede, policisti bojo imeli pa izjemno težko nalogo, da bojo ugotavljali, kaj lahko povzroči vznemirjenje, kaj pa ne. To sem delal dobrih 30 let in verjemite mi, vem, o čem govorim. In tukaj pustim ob strani vse ideološke zadeve, s katerimi ste se vi oborožili, kdo je kje stal in kdo ni stal. Ampak dejansko govorim o tem. Jutri bo nekdo drug na vladi, jutri bo nekdo drug državni sekretar, jutri bo nekdo drug minister. Policist bo ostal pa isti, ker bo to delal 30 in več let, in se praska po glavi, ali je nekaj vznemirljivo ali ni vznemirljivo. Spoštovani, resnično vas prosim, poslušajte te stvari, kar vam govorim, ker ne govorim na pamet, govorim iz izkušenj. In tukaj bi pravzaprav morali potegniti črto, vrniti zadevo nazaj. Vse ostale stvari so toliko sprejemljive in hvala bogu, da se popravlja globa iz tolarjev v evre. In tudi neke dobre rešitve so glede Zakona o prekrških zoper hrup, kjer se lahko ob anonimni prijavi, če policist zazna, tudi ukrepa, kar do zdaj ni bilo mogoče. To so dobre stvari. Vendar je pa ta dikcija tako nejasna, tako nejasna in tako vprašujoča, da je pravzaprav ne moremo sprejeti, ker izhaja iz subjektivne ocene človeka, ki ima tak ali drugačen prag tolerance. Bom se še oglasil, če bo treba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil državni sekretar Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, lahko se skoraj do polovice z vami strinjam, da so bile vaše utemeljitve, ki ste jih danes tukaj navedli, točne. Ste pa nekaj zanemarili. Vedno je policist tisti, ki subjektivno odloča, ali bo izdal globo, ali je ta kršitev takšna razžalitev, da se odloči za takšen ukrep. Vedno. In se sprašujete, kako bo znal to oceniti. Če bo znal za sebe oceniti kot pooblaščena uradna oseba, bo znal tudi za drugega oceniti. Je pa napačno vaše razmišljanje, ko razmišljate, kdo bo v naslednji vladi minister za notranje zadeve, takšno bo obnašanje policistov. Bili ste 35, 40 let policist pa dobro veste, policisti delajo strokovno, profesionalno, v skladu z zakonom ne glede na to, kdo je minister. In slabo bi bilo, če bi minister vplival na delo policije na ta način, kot ste vi tukaj razmišljali. Res bi bilo slabo. Nedopustno je celo to. In takšno razmišljanje nima smisla pri sprejemanju zakonodaje. Policisti morajo spoštovati zakonodajo ne glede na to, kakšna je izjava ministra ali katerega od politikov. Tudi poglejte vašega poslanca gospoda Nemca, koliko pritiska na policijo s Twitterjem, s Facebookom in podobno. Ampak njegove izjave ne smejo vplivati na delo policije. Lahko je kritičen, lahko kot opozicijski poslanec kritizira policijo, ampak policija mora delati profesionalno, hitro in učinkovito, predvsem pa, kot sami veste, zakonito.
Hvala lepa. Replika, Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa. Ne bi se strinjal, spoštovani kolega, z vami. Morda sem bil tudi narobe razumljen, kar se tiče subjektivne ocene. Policisti zelo redko pravzaprav subjektivno ocenjujejo. Pri prekrških, ali si pijan ali nisi pijan, razen pri javnem redu in miru, v redu; ampak pri prometu recimo imamo za to tehnične pripomočke. Potem, si se pretepal ali se nisi pretepal, je tudi znano dejstvo. Pri verbalnih deliktih, predvsem pri verbalnih deliktih, kot so kazniva dejanja zoper čast in dobro ime, in seveda tudi pri prekrških pa je zadeva drugačna. In ravno tu je zakonodajalec pustil možnost, da se tisti, ki je bil tarča tega verbalnega delikta, odloči, ali bo neko zadevo preganjal, ali je ne bo preganjal. Če je nekdo, ki je tarča nekega napada, zaradi tega vznemirjen in ogrožen, mora to jasno povedati. In to ponavadi pove tako, da pokliče policijo in reče – tale me je pa oštel, zmerjal in me žalil in to škoduje mojemu ugledu. In to pa seveda je tisti triger, ki potem policista pripravi do tega, da izreče globo. In potem so jasno vsa pravna sredstva na voljo, od nekega ugovora do potem tudi obravnave na sodišču za prekrške. Spoštovani, zato je to dajanje policistov, da subjektivno sam ocenjuje, kako se nekdo lahko bi počutil, ko so bile izrečene neke besede, zelo na vagi oziroma zelo zelo kritično. In o tem govorim. Drugače so pa dejstva jasna. Policisti vidi, da je nekaj bilo ukradeno, policist vidi, da je nekdo pijan, policist zazna, da se sam počuti slabo zaradi tega, ker ga je nekdo užalil; tukaj pa je hkrati v vlogi tistega, ki napiše kazen kot tudi lahko oceni, da je bil zaradi tega vznemirjen. In je tukaj popolnoma jasna zadeva. Ne morem pa jaz reči, da je moj kolega Jani Prednik bil vznemirjen, ker mu je nekdo nekaj rekel, ne da bi on meni dal impulz, da je bil zaradi tega vznemirjen. O tem govorim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državni sekretar želi besedo. Izvolite.
Spoštovani poslanec, se strinjam z vami, imate prav. Pri prometnih prekrških lahko policist ugotavlja na podlagi tehnike, radarja in drugih stvari, slik in podobno. Pri javnem redu in miru pa ne moremo vseh kršitev zapisati v zakon, zato pri izvajanju nalog policije, pri zakonu o javnem redu in miru bo vedno policist subjektivno odločal, ali je prekršek bil storjen po zakonu o javnem redu ali ne. Zato pa je dana možnost zoper globo, če jo že izreče, tako imenovano sodno varstvo, da namesto policista o dogodku, o kršitvi odloči nekdo drug, se pravi drugi organ.
Hvala lepa. Replika, Predrag Baković. Izvolite.
Poglejte, ne vem, če je subjektivna ocena, če policist opazuje, kako nekdo urinira na javnem kraju, kar je prekršek zoper javni red in mir. To je zopet dejstvo. Potem hrup, glasba, ki jo zazna na samem kraju, tudi ni subjektivna ocena. Lahko je v določenem primeru, vendar zopet tukaj rabimo, pazite, tudi tukaj rabimo triger, nekoga, ki ga moti ta hrup, da to pove. In kaj smo imeli do sedaj? Da ni mogel policist sam ugotoviti te kršitve, če ni imel nekoga, ki bi ga nekaj motilo. Zdaj to spreminjamo, da bo policist lahko sam ugotovil, da sem jaz vznemirjen zaradi tega, ker me je nekdo poslal nekam. O tem govorim. To je narobe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite. Prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa. V Sloveniji ni več kategorij državljank in državljanov. Vsi imamo enake pravice in tudi dolžnosti imamo. Se pa znajdemo v življenju na različnih položajih, včasih bolj v senci, včasih pa bolj na ogled vsem. Ko sem postala že dolgo nazaj in bila dolgo časa ravnateljica, sem vedela, da moram biti vzgled, kajti sicer me ne bi niti starši niti učenci resno jemali. In zato tudi pomislila nisem, da bi prečkala recimo cesto mimo prehoda. Učitelj, ki izreče vzgojni ukrep učencu, to naredi tudi na podlagi svoje ocene. Učitelju zaupamo. Zakaj mu zaupamo? Zaradi tega, ker mora biti strokoven in profesionalen. Vendar lahko učitelj tudi ni strokoven in profesionalen, takrat sledijo ukrepi delovne zakonodaje. Učitelj, ki pa je slekel hlače na Prešernovem trgu, ta učitelj pa je to storil v prostem času. Mislim, da nikogar v Sloveniji ni, ki lahko reče, da je bil ta učitelj takrat vzgled svojim dijakom. Poslanec Liste Marjana Šarca je ukradel sendvič, preden je šel na razpravo, v zasebnem času, pa je moral odstopiti. Pa je bil samo lačen in nervozen in je to potem obžaloval, pa vendar je moral odstopiti. Učitelju ni bilo treba. Ravnatelj, ki je v kabinetu varal svojo ženo s svojo učiteljico, in so to dijaki posneli, ni le odstopil, ampak je storil samomor. Glejte, tukaj pa se kaže, kako smo v različnih položajih. Državljani in državljanke lahko mirno hodijo po Ljubljani, poslance in poslanke pa nas fizično napadajo, mene konkretno so tako verbalno kot fizično z odrivanjem, kolege so pljuvali. Drugim grozijo z ubojem – ubij Janšu. Ali je za to kdo odgovarjal? To je najbrž bil kulturni performans. Ne le odrivanje s hokejskim prijemom, tudi večminutno teženje in grožnje sem doživela. Ampak ker sem poslanka, to moram prenašati; po vaše. Po drugi strani pa, če bi me kdo poškodoval in bi moj glas umanjkal, bi seveda bilo razmerje sil pri glasovanju lahko spremenjeno. To pa pomeni, da smo v posebnem položaju tudi poslanke in poslanci. Prejšnjo sredo se je zgodil napad na parlament, in to v času zasedanja. Poslanci tu pa smo bili talci. No, ne vsi. Čeprav sta zasedala dva odbora, ni bilo na koncu, ko je bilo najbolj vroče, nobenega poslanca SD, le redki, dva, trije od Levice pa nekdo od LMŠ. Gospoda Rudija Medveda, ki je govoril o represiji, pa ni bilo. Pred parlamentom so bili ranjeni policisti. In ni miru. Ni miru v zasebnem času. Predsedniku Vlade se očita druženje v zasebnem času, meni je Reporter očital pred leti, da sem se po nekem predavanju, na katerem je bil tudi Milan Kučan, rokovala z njim, kar je bilo čisto v skladu z bontonom. O bivšem predsedniku Vlade se širijo po Twitterju zapisi, da je klovn. Jaz mislim, da to nikamor ne pelje. Mi smo poslanci, poslanke in dejansko je to poslanstvo. Tudi v prostem času imamo obveznosti in zato smo v drugem položaju. Enako pa je tudi s policisti. Mislim, da je ravno v Združenih državah Amerike napad na policista obravnavan veliko huje kot napad na drugega državljana; pa vendar so Združene države Amerike s svojo ustavo zgled nekega sistema, ki naj bi spoštoval pravice in kjer naj bi bili vsi enaki. Če govorimo o presoji policista, ali on presoja dobro ali ne, garancija za to je njegov poklic, njegov kodeks, njegova strokovnost. Lahko da se bo zgodilo, da bo kakšen policist napačno presodil, ampak tu imamo še vedno sodišče in pritožbo. Garancija za to pa je dosedanje delo policije, ki jo je treba pohvaliti, delajo zgledno. In res z velikim obžalovanjem lahko rečem, da so bili prejšnjo sredo ob nasilnih protestih ranjeni policisti. In mislim, da je to treba strogo kaznovati. Ne zaradi sebe kot osebe, ampak zaradi instituta poslanca in poslanke se mi zdi, da je treba institut braniti. Policist pa je branik varnosti. Če je poslanec in poslanka ali pa minister, državni sekretar branik pravilnosti demokracije, potem je policist branik varnosti. In mislim, da je treba res zaščititi institute, tukaj ne gre za ljudi osebno. Ko bom prenehala biti poslanka, bom – tako kot pravi neka znana angleška pesnica – počela tisto, kar mi bo všeč. Danes moram delati tisto, kar moram in kar je zgledno. In zato je treba institut braniti. Kljub napakam, ki jih lahko naredimo, moramo biti vzgled in moramo braniti te institute, tako institut poslanke, poslanca, učitelja, učiteljice in pa policista, policistke. Ta zakon bom podprla.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Amandma, ki ga danes obravnavamo k Zakonu o varstvu javnega reda in miru, je pravzaprav reakcija in poskus relativizacije komunikacijske prakse, ki se na Slovenskem uveljavlja v zadnjih mesecih. Petnajst ali dvajset ljudi se združi, potem pa se junaško spravijo na enega samega, tistega, ki jim ni povšeči. Nikogar tudi ne moti, če je oni drugi ženskega spola. Na ta način baje izražajo svoj herojski državljanski odpor proti osovraženi oblasti. Meni se zdi, gospe in gospodje, da se v vseh teh razpravah v zvezi z osnovnim amandmajem in z njegovimi korekcijami in sedaj z amandmajem kolegov iz opozicije mi pravzaprav pogovarjamo o treh nadvse hvalevrednih človeških lastnostih – o neumnosti, o samoljubnosti in o prilizljivosti. Najprej nekaj o neumnosti. Nekaj dni je od tega, kar sem se odločil nekoliko pretegniti noge izven Državnega zbora. In seveda spet ni šlo brez zdaj že ustaljene folklore. Ko sem korakal proti zahodnemu robu Trga republike, sta dva državljana začela jesiharsko vpiti – izdajalec. Obrnil sem se proti njima, korak usmeril proti njima, tudi onadva proti meni. Ko smo prišli na komunikacijsko bližino, sem vprašal, v čem je problem. In mi je eden izmed njiju v pogovornem, običajnem tonu razložil, da sem izdajalec zato, ker sem omogočil, da je Janša prevzel oblast. Pojasnil sem, da je Janša to, kar je storil, storil na podlagi volilnega izida. Da je volilni izid, ki ga je dosegla njegova stranka, daleč boljši od tistega, ki ga je denimo dosegla druga stranka na volitvah junija 2018. Ne bi si mislil, kakšno osuplost sem s tem povzročil. Oba sta pozabila zapreti usta. Razlagal sem naprej, da je moje stališče, da je aktualna alternativa obstoječi oblasti še bistveno slabša od nje, in da to svojo trditev gradim na lastni krivulji izkušenj, ker sem bil del vladne koalicije, ki je vladala od septembra 2018 do januarja 2020, in sem od znotraj videl vso nesposobnost, vso dezorganizacijo in vso volonterstvo. Imam informacije kot notranji udeleženec, ki so obsežne, ki so kvalitetne, ki so popolne, informacije, ki so v primerjavi z njunimi informacijami iz medijev nekaj povsem drugega. To ni bila več osuplost. Tisto, kar je sledilo, je bila popolna zaprepadenost. Ni se bilo mogoče kaj resno več pogovarjati, doživel pa sem to, kar sem v zadnjega pol leta že tudi ničkolikokrat tule po Ljubljani, standarden zaključek pogovora – Mi si te bomo že zapomnili in boš že dobil svoje. Lahko si mislite, kako silno sem se prestrašil in kakšen pomen pripisujem temu. Toda nekaj, gospe in gospodje, je bistveno bolj pomembno. Neumnost je nevarnejši sovražnik dobremu kakor zlo, zato ker zlo lahko razkrinkamo, lahko ga, če je potrebno, tudi s silo preprečimo, zlo nosi v sebi vedno klico lastnega propadanja, zato ker pušča v človeku nejevoljo. Proti neumnosti pa smo brez moči. Ne z razkrinkavanjem in niti s silo se tu ne da nič doseči, nobeni razlogi tu ne veljajo. Dejstvom, ki nasprotujejo lastnim predsodkom, enostavno ni treba verjeti. Četudi so dejstva neizogibna, se jim je mogoče preprosto izogniti kot nepomembnim posamičnim naključjem. Pri tem pa je neumnež za razliko od zlega človeka sam s seboj do konca zadovoljen in lahko postane celo nevaren, zato ker se ga zlahka razdraži in on zlahka napade. Zato, gospe in gospodje, je potrebno veliko več previdnosti pred neumnežem kakor pa pred zlim človekom. Da bi vedeli, kako opraviti z neumnostjo, si moramo prizadevati razumeti njeno bistvo. Pri tem pa je eno zanesljivo. Neumnost ni okvara intelekta, neumnost je okvara človeškosti. To, da je neumnež pogostokrat trmoglav, nas ne sme zapeljati na pomisel, da je tudi samostojen. Ravno v pogovoru z njim občutimo, da sploh nimamo opravka z njim samim, z njim osebno, ampak s krilaticami in parolami, ki so nad njim zagospodarile. On je zaslepljen, zlorabljen v sebi lastnem notranjem pregnanstvu. In kadar neumnež postane tako brezvoljno orodje, bo sposoben storiti vsakršno zlo, istočasno pa bo nesposoben prepoznati katerokoli zlo. V tem leži tudi ta nevarnost diabolične zlorabe. Tako bodo ljudje vedno znova obsojani na propad. Vprašanje pa je, če je kaj takega v resnici možno prekrškovno sankcionirati, tako kot je tu zamišljeno v predlogu sprememb in dopolnitev zakona. Toda to je zgolj ena plat zadeve. Vse tisto, kar je bil povod najprej za amandma koalicije, potem njegovo spremembo in tudi zdaj za amandma opozicije, izhaja iz nezadovoljstva določenega dela državljank in državljanov. Kaj pa, če je, gospe in gospodje, tolikšno število nezadovoljnežev ustvarilo čisto navadno užaljeno samoljubje? Rumenilo, ki ga razširjajo tiskani mediji, senzacionalizem in trivialnosti, ki puhtijo iz vseh vrst ekranov, aroganca, ki jo propagirajo nevladne organizacije – pa imamo številne ljudi, agresivne, jezne, brezciljne, samoljubne, nabite z destrukcijo. Požar na internetu je mnogo večji in nevarnejši od požara na strehi kateregakoli objekta. Sicer pa imajo portali silno radi bombastične naslove, kakor denimo, Vžgal se je internet ali pa Gorijo družbena omrežja in podobno. Požarov ni brez ognja, ognja pa ni brez kisika. Podobno je z internetom, ki je za širjenje vseh vrst neukosti, zlobe, laži, neznanja in neumnosti isto, kar je kisik za ognjeno stihijo. Nič drugače ni z našo ljubeznivo samoljubnostjo, ki vsepovsod na čuden način ustvarja različne oblike srečnikov. Zarisal je tri krivulje z računalniškim programom, pa se ima za Evklida. Misli, da je drugi Hermogen, pa se ti razume na retoriko kot krt na astronomijo in vrešči neprijetne kot kokot, ki kavsa kokoš kot mož zakonski. Po naključju je preletel članek o pravičnosti kot poštenosti, pa se sam sebi zdi John Rawls. Sleherni ima svojo posebno samoljubnost, manj ko kateri ve, bolj je domišljav in predrzen, huje se košati in šopiri. In vsi najdejo skledo za svojo solato; čim večja je neslanost, tem več ljubiteljev si pridobi, saj so zmeraj ravno najslabši odmerki večini najbolj po godu. Ali je torej morda nezadovoljstvo, pogojeno iz samoljubnosti, mogoče omejiti s tako predlaganimi kaznimi, kot so tu, to prepuščam, gospe in gospodje, vaši osebni presoji. Samoljubnost pa ima sestro. Ta sestra, ki ji je močno podobna, se imenuje priliznjenost. Zakaj kakor samoljubje ni nič drugega kot božanje samega sebe, tako se prilizljivost dragomili bližnjemu. Dandanes je priliznjenost seveda precej razvpita. Toda pri kom? Pri takih, ki sami sebe domišljavo titulirajo z normalizatorji in preporoditelji. Seveda je tudi neka res škodljiva vrsta prilizljivosti, s kakršno spravljajo včasih zahrbtni zlobneži in porogljivci preproste kaline v pogubo. Toda ta nima z njihovo prilizljivostjo nič opraviti. Njihova izvira iz nekakšne dobrodušnosti in odkritosti ter je veliko bližje kreposti kakor njena nasprotnica robatost in čemernost. In priliznjenost je arhetip oziroma osnova amandmaja, ki je tukaj vložen, dviga potrta srca, tolaži žalostne, spodbuja malomarne, oživlja otopele, ozdravlja bolne, miri razkačene, podžiga mladino k učenju in vedri starce. Priliznjenost skratka dosega, da je vsakdo sebi še bolj prijeten in drag, kar je vsekakor bistveno za osebno srečo. Kajti, kaj pa je bolj ljubeznivega, kakor če mula čoha mulo? Tako ima priliznjenost velik delež v toliko hvaljeni kulturi, še večjega v medicini in največjega v politiki. Z eno besedo priliznjenost je med in zabela vsemu političnemu življenju. Ko tako razmišljam, kaj je pravzaprav možno doseči z zakonsko dikcijo, ki potencialno lahko kaznuje brezprizorno divjaštvo, kakršnemu smo v interpersonalni komunikaciji priča v zadnjih nekaj mesecih, se mi poraja vprašanje, težko kot svinčena dilema, ali naj glasujem za ta predlog ali ne, ker gre seveda za drugo plat; tisto, kar je danes tudi že bilo omenjeno, na kakšen način se bo potencialno izglasovan in potem tudi na Ustavnem sodišču prestal predlog izvajal v praksi. Toda če je karkoli v prid temu, da se divjaštvo v javni komunikaciji s kateregakoli nivoja umiri na način, da bo tisti, ki bo divjal, tudi nekoliko plačal za to, potem sem vedno za tak predlog. Hvala lepa.
Postopkovno, Nataša Sukič. Izvolite.
Predsedujoči, vem, da obstaja tukaj svoboda govora, ampak vendarle bi lahko mogoče opomnili poslanca, da naj ne žali opozicije s takimi definicijami, kot smo jim bili priča v tem traktatu, ker tole je pa bilo res izpod nivoja. Lahko bi skoraj rekla, da bi skoraj predlagala, da dobimo tisoč evrov za te žalitve, ki si jih je privoščil na naš račun. Hvala.
Hvala lepa. Nisem zaznal, da bi kolega Polnar žalil opozicijo. Govori o človeških lastnostih določenih skupin ljudi, ne pa, da bi kogarkoli posebej žalil. Postopkovno, Dušan Šiško.
Predsedujoči, hvala za besedo. Zanimivo, da je kolegica opazila gospoda Polnarja, ko je rekel in sramotil baje nas, poslance. Jaz se bom pa vprašal drugače oziroma vse poslance bom vprašal, ali se vam ni zdel malo zaničujoč govor kolega Predraga, ko je rekel, da samo trije lahko razumejo ta zakon in lahko razpravljajo o tem zakonu. Tukaj bi se rajši vprašali, pa njega pozvali, da se opraviči. Je postopkovno in zato predlagam, da se točka kar prekine, ker samo trije tukaj razumejo ta zakon in tudi trije lahko samo razpravljajo in eden izmed njih je gospod Predrag, ki je tudi povedal. Hvala.
Hvala lepa. Predlagam, da ne zapletamo razprave z brezpotrebnimi postopkovnimi predlogi. Zdaj seje ne bomo prekinili. Dejstvo je, da je to kolega Baković izrekel, zato ker ocenjuje, da so tukaj trije, ki so določene funkcije v postopkih po službeni dolžnosti izvajali, ampak mi bomo razpravljali o zakonu naprej. Violeta Tomić, postopkovno.
Veste, da je predhodnik zlorabil postopkovno, tako da dovolite, da mi, opozicija se nismo sami prepoznali na tem, vendar nekaj citatov sem si zapisala: samoljubni nevladniki, zloba, laži, neumnosti, neslanosti. Seveda naj rečem, tudi jaz sem drugače razumela gospoda Bakovića; trije so se ukvarjali s policijskim delom tukaj in bi njihove izkušnje lahko malo drugače slišali. Ampak očitno zloba, laži in neumnost, neslanosti, kot pravi Polnar, tudi tukaj prevladujejo. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica, vi pa ste kršili postopkovni predlog, ker kolega Šiško je predlagal prekinitev seje in sem to zavrnil, vi pa opozarjate na neke druge stvari. To je moja naloga in nisem zaznal, da bi bilo v tem delu kaj bistveno slabšalnega ali pa bistveno bolj pohvalnega kot v kakšnih drugih razpravah drugih poslancev. Predlagam, da nadaljujemo. V tem krogu dobi kot zadnji besedo še Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Prvo moramo nekaj razčistiti glede tega, bom rekel, nakladanja, da bi naj poslanci Levice predčasno zapustili odbor, katerega smo tudi sami sklicali oziroma sejo, katero smo sami sklicali. Prvo kot prvo: vsi člani, ki smo morali biti prisotni na tem odboru oziroma na skupni seji teh dveh odborih, smo bili prisotni do konca in to je ena velika laž, ki se širi okrog. Osebno pa sem zaradi dogajanja, ki se je dogajalo zunaj parlamenta, zunaj Državnega zbora, ker sem hotel to na svoji koži doživeti in videti, kaj se dogaja, sem ostal do sedme ure zjutraj v Državnem zboru in to lahko tudi potrdi varnostna služba tukaj v Državnem zboru. Tako prosim, da te laži več ne ponavljate, ker so laži. Tudi bi bilo prav, da se, če se že zahteva od vseh, da se opravičujejo, sploh od opozicije, je prav, da se tudi enkrat koalicija opraviči. Ne zahtevam, bilo bi pa fer, pa pošteno, ker glejte, kakorkoli. Potem, zdaj ta traktat oziroma neka pismenka, ki je nastala pod peresom gospoda Polnarja, je bila po eni strani, bom rekel, tragikomična, po drugi strani pa ekstremno žaljiva. Ekstremno žaljiva do vseh teh nevladnih organizacij, ki se trudijo sploh v tem času koronavirusa, da sploh ljudje imajo kaj jesti, obleči in še drugo naprej lahko dodam. Se pravi, iz tistih, ki skrbijo za najranljivejše in tudi za najrevnejše v naši družbi, na tak način se norčevati, to se ne spodobi. Potem se bom spet navezal na njegovo razpravo glede tega jokcanja, ker stalno se jočete križemkražem, kako hudo se vam je vse storilo. Glejte, meni se že dogajajo zadeve, pa nisem tega nikoli na velik zvon oglašal – oziroma tudi zvonil, če želite –,kaj vse so meni grozili, kaj vse so meni hoteli narediti, kaj vse se mi je dogajalo. Če bi hotel, vam lahko izdam knjigo, pa boste debelo gledali, ker lahko vse potrdim. Ampak zato sem tudi prišel v parlament, ker sem se zavedal, kaj me čaka kot poslanca, da bom dnevno na tapeti izzvan, tudi diskreditiran žal, tudi od vašega časopisa strankarskega na zelo grd način, sploh na začetku, in nisem tega nikoli na veliko diskutiral oziroma se s tem ukvarjal. To je naš del, ne bom rekel, da del naše službe – ni prav, da je –, ampak žal, dokler tega ne bomo tudi na neki državni ravni oziroma na neki ljudski ravni spremenili, da bodo ljudje začeli tudi drugače razmišljati in tudi družbeno biti, sploh z desne strani – govorim, o vas. Ker vse žalitve, ki so priletele k meni oziroma do mene, so bile žal iz tega desnega pola politike. Pa da ne bo pomote, imam ogromno dobrih kolegov, ki so desni politiki in tako naprej, pa se z njimi dobro razumem, ampak žalitve so pa priletele z vaše strani. Zdaj pa gremo k zakonu. Glejte, zadeva je sledeča. Saj gospod Predrag Baković je prej izpostavil nekaj zelo zanimivih točk oziroma tudi vprašanj, ki se kar sama od sebe odpirajo. Prvo kot prvo, dejansko se tudi postavlja vprašanje tu v tem primeru za policiste. Ali bo tudi potem policist v prekršku, če se ne bo pravilno odločil oziroma če ne bo zaznal kaznivega dejanja, tam pa bo, recimo, stal premier, predsednik Vlade, ki pač vse zazna in vse vidi? Se bojim, da bodo ti policisti zelo hitro v nekem disciplinskem postopku pristali, da še ne bom kaj drugega hujšega rekel, mogoče celo ostali brez službe. Tudi ko želite tole vašo besedo slehernik oziroma ko želite delovati ljudsko oziroma ko želite delovati, da pač govorite o sleherniku, vseh ljudeh, o vseh naših ljudeh v Sloveniji, vam žal ne morem pritrditi, ker osnovni namen tega zakona je bil, da se zaščiti dejansko vladno politiko in predsednika Vlade. Tudi če ste se pozorno poslušali, ko ste razpravljali na drugi strani, niste govorili skoraj nič o slehernikih, ampak konstantno o Janezu Janši. Če je on slehernik – mislim, da ne. On je dejansko politična figura, je predsednik Vlade in on ni tisti slehernik, o katerih vi želite govoriti oziroma tudi ljudem predstaviti, o čem govorite. Če želite, pa bi lahko bil neke vrste prvorazredni slehernik, vsi ostali smo pa drugorazredni sleherniki – ne? Zdaj pa še nazaj k zakonu. Dejstvo je, da ta zakon ne bi smel pristati na poslanskih klopeh. Kakorkoli si zatiskate oči, kakorkoli si dajete duška, se borite za lik velikega vodje, iščete iks izgovorov, samo da se zaščiti oseba oziroma kult. Bom kar rekel že kult, dejansko politični kult, ker dejansko to, kar govorite, ni politično ne demokratično. Vsak politik oziroma vsak demokrat mora imeti v sebi vsaj kanček neke kritičnosti, da se tudi zna kritično upreti nepravilnim potezam, tudi tistemu, ki sledi. In jaz sem najbolj zgrožen, moram priznati – in to sem vam tudi že enkrat povedal, pa bom še enkrat povedal –, da mi dostikrat delujete na drugi strani kot navadne marionete, ker ponavljate vsi, en za drugim. Pa dejansko ne vem, če to desna politika na tak način funkcionira, da samo isto ponavljate. Mislim, da ne. Ker poznam desno politiko in tiste res prave politike, ki premorejo kar konkretno dozo nekega dvoma in kritike. To, kar pač nam na levi strani tudi konstantno govorite, kar je res. Leva demokracija oziroma pač leva politika je zelo kritična, tudi dostikrat preveč samokritična do same sebe in premalo mogoče do desne politike. S tem zakonom oziroma s temi predlogi, ki ste jih dali v ta zakon, se dejansko spet dogaja to, kar se ne bi smelo, o čemer smo tudi že večkrat razpravljali tukaj v Državnem zboru. Spet se bo oglobljalo tiste najšibkejše, najrevnejše. Bom kar vzel primer. Recimo, še nedavno nazaj smo imeli zloglasno policijsko uro. Dejansko brezdomec, ki se je slučajno oziroma žal znašel na ulici in mimo pride policist, ga bo dejansko zdaj – s tem, kar vi pišete v tem zakonu – moral oglobiti. Ta oseba dejansko nima izhoda, nima drugega izhoda kot to, da dobi kazen in te kazni ta oseba ne more plačati oziroma že v osnovi je stigmatizirana, po tej kazni pa bo še bolj oziroma bo še imela več težav, kot jih že ima. Potem naslednje, tudi pooblastila, ki jih želite širiti še naprej na redarje. Te redarske službe so že večkrat opozorile in prejšnje vlade in tudi to vlado, da dejansko so njihova pooblastila že v osnovi preširoka. S tem bodo dejansko dobili še širša pooblastila, za katera bodo morali odgovarjati in na osebni ravni in na službeni ravni. Priznati moram, da enostavno rad poslušam, ko nekdo govori iz prakse, tako kot je Predrag razlagal stvari, ko nek bivši policist, kakorkoli že, dejansko demantira ne samo na politični ravni, ampak na strokovni ravni zakon, je zadeva ne vprašljiva, ampak bi mogla biti takoj zaključena, se pravi ad acta. Zakon z mize. Ni v redu. Ja, sorry tako je. Ja, tako je. [[oglašanje iz dvorane]] Sploh pa ti, Jani, ti pa imaš tudi konstantno probleme s policijo pa [[…]]V glavnem, zadeva je sledeča, da enostavno ta zakon ni v redu, ker bo spet naredil to, kar ne bi smel. Spet bo udaril po žepu tiste najšibkejše in najranljivejše skupine. Kar je pa dejansko tudi najbolj pomembno in tudi cilj tega zakona, ki ste ga v osnovi hoteli oziroma ki ga želite sprejeti, je pa ta, da želite uničiti kritiko vladnega sistema. Obenem želite tudi uničiti proteste, se pravi ustavne pravice ljudi. Dejansko želite oziroma demantirate ustavo. Ne bom rekel, da zakon v osnovi ni ustaven, ker je prav, tudi če bi se to zgodilo, da odloči Ustavno sodišče, ampak po tem, kar človek prebere, je jasno, da je ta zakon namenjen samo eni in edini zadevi; in to je samo zaščiti predsednika Vlade in vladne strukture, ki trenutno vlada, da se ne bi ljudstvo upiralo, da se ne bi posamezniki upirali, ki kritično razmišljajo, ki dvomijo v ukrepe, ki želijo pojasnila – kakorkoli že. Še enkrat povem, ta zakon ni namenjen drugorazrednim slehernikom, je pa očitno namenjen prvorazrednim slehernikom. In dokler bo tako, mislim, da je prav, da se tega zakona ne sprejme in da se zadeva zaključi kakorkoli že, ker to dejansko nekam ne vodi. Ker s temi represivnimi zakoni oziroma tudi odloki, s katerimi prihajate dnevno na tapeto, v resnici želite, da ljudstvo res enostavno eksplodira, da potem se bodo dejansko res dogajale te stvari, ki jih želite oziroma ki jih opisujete v zakonu. Ljudje bodo potem oglobljeni za čisto vse, v resnici po domače povedano. V bistvu gre mogoče samo za narobe pogled ali za narobe, ne vem, kakorkoli že. In to ni prav. Demokracija funkcionira in mora funkcionirati oziroma delovati na principu nekega zaupanja in vi dejansko želite in delate prav to. Vi ne želite demokracije in vi ne želite, ker ne zaupate ljudem, ne želite tudi, da bi [[…]]oziroma si ne zaslužite, da bi vam ljudje zaupali. Žal, na tak način ne. Priti prej z zakonom v prvotni obliki, ki je dejansko bil namenjen samo temu, da se zaščiti politično elito, potem pa to z raznoraznimi vložki spreminjati v smislu, da gre za navadnega slehernika, je dejansko žaljivo do vseh nas ostalih slehernikov. Da pa ne govorim o tistih revnih in najšibkejših v naši družbi, ki so pa res v resnici pravi sleherniki pod to vlado. Hvala.
Hvala lepa. / oglašanje iz klopi/ Ja, bom odprl še en krog. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima Tina Heferle. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Kaj visokoletečih besed danes pravzaprav ni potrebnih. Vsi vemo, da več ali manj razprava poteka o tem spornem členu, ki dviguje denarno kazen za ta zelo odmevni prekršek. Ampak hkrati pa je treba danes še enkrat poudariti, to smo kolegi v opoziciji poudarili in skupaj s podporo številnih pravnih strokovnjakov, da takšna sprememba, kot je zdaj predlagana, v resnici ni potrebna. Zakon že danes pozna prekršek, ki sankcionira nedostojno vedenje in po mojem mnenju je zdajšnja, še veljavna dikcija bistveno bistveno boljša, kot je dikcija, ki jo predlagate s to spremembo. Prej smo v stališču lahko slišali, da zakon ne govori o nekem nasilništvu oziroma obratno, slišali smo predstavnika SDS, da zakon govori zgolj in samo o nasilništvu in ne o nekih verbalnih deliktih in tako naprej, pa to žal ni res. Če si preberemo besedilo tega novega člena, lepo piše, da se kaznuje od 500 do tisoč evrov, kdor se v javnosti prepira, vpije, se nedostojno vede; skratka, to vse je dejanje, kjer se govori oziroma to je verbalno dejanje in zato se ne sprenevedati, da tukaj ne gre za poskus nekega, po eni strani bolj ali pa manj posrečenega utišanja vseh tistih glasnih kritikov te vlade. Zelo cenim in zelo pozdravljam razpravo, ki jo je imel kolega Baković, ker je zelo zelo jasno, strokovno in analitično obdelal ta člen, tako da se tukaj ne bom ponavljala, čeprav sem imela pripravljeno zelo podobno. Ampak vseeno bi pa rada opozorila, da pri dikciji, kot je, bom še enkrat prebrala iz te vaše določbe, kjer pišete, da »kdor vpije, se prepira ali nedostojno vede in s takšnim vedenjem lahko povzroči vznemirjenje, ali razburjenje, ali ogrožanje in s tem vedenjem škoduje nekemu ugledu«. Se pravi, vse je potencialno, hipotetično nedorečeno, nedoločno, to, spoštovani gospodje z Vlade, to pa je tista nevarnost, ki jo v kaznovalni politiki, v neki pravni državi ne bi smeli dopustiti. Kaznovalno pravo oziroma pravni predpisi, predvsem pa tisti, ki kaznujejo naše državljane, morajo biti določni, precizni, vnaprej jasni, ne pa, da bomo vsakokrat, ko bomo na ulici kaj glasnega rekli, kdorkoli že izmed nas, bomo vsakokrat ob takšnem vedenju nekako v strahu, ali bo policist, ki stoji čez cesto, dojel moje glasno govorjenje kot vpitje, ali ga bo dojel kot nedostojno vedenje, ali ga bo dojel, kot da s tem svojim vpitjem povzročam pri nekom neko razburjenje [[…]]Mislim, vse to je tako zelo nedoločno, da je nedopustno, da bomo to sprejemali – vi ste to potrdili že na odboru. S tem ustvarjate, hočeš nočeš, ali hočete to slišati ali ne, ustvarjate družbo represije. In ne govoriti, da takšna norma nimam zastraševalnega učinka, in ne govoriti, da takšna norma, kjer vi dvigujete [[…]] Naj najprej pojasnim. Sploh ni največji problem ali pa en izmed problemov je visoka denarna kazen do tisoč evrov, ki je nesorazmerna, niste jo argumentirali, zakaj je zdaj toliko visoka, niste govorili o nobeni generalni, specialni prevenciji, kar je potrebno vse te predpostavke vzeti v račun, če se gremo neko spremembo kaznovalne politike, ampak še več. Ta vaša določba je sporna predvsem zaradi tega, ker je tako nedoločna, da se jo bo dalo interpretirati danes tako, jutri tako, pojutrišnjem, ko bo imel pa en policist slab dan, pa spet drugače. Ker nehote je v tej določbi skrit človeški faktor in samo človeški faktor bo odločal o tem, kdo bo potencialno lahko povzročil pri nekom neko vznemirjenje in ne vem kaj, da se ne ponavljam. Iluzorno je pričakovati oziroma zagovarjati – tudi jaz upam, da kdor nas spremlja, zna malo s svojo glavo pomisliti. Iluzorno je pričakovati, da bo, ne vem, policist na cesti nekoga oglobil s tisoč evri kazni, zato ker se bo, recimo, z ženo glasno prepiral. Pazite, vpitje je en izmed znakov prekrška in prekršek ni napisan tako, da morajo biti vsi znaki kumulativno zajeti, ampak je: ali, ali, ali. Se pravi, nekoga, ki se bo z ženo glasno prepiral na cesti, ga bo lahko policist – kaj? Po vaše oglobil s tisočimi evri? Lepo vas prosim, to je nerealno pričakovati in to je iluzorno! Je pa res po drugi strani, ja, s tem se pa strinjam, da je pa zelo realno pričakovati, da bo nek policist nekoga, ki bo na cesti glasno vpil ali pa malce bolj glasno samo govoril o tem in onem in tretjem, ki ne bo povšeči trenutni vladajoči garnituri, tam pa verjamem, da bo policist rad kaznoval človeka s tisočimi evri globe. In tu tišči problem, ker je stvar, še enkrat, tako nedorečena, da pušča preveliko polje diskrecijske pravice posameznega policista. Pa da ne bo pomote, ne dvomim v strokovnost naših policistov, dvomim pa v to, da so vodstveni kadri naših policistov sposobni iti preko sebe in ne zlorabiti tega, kar jim dajete zdaj na plan. V to pa hudo dvomim. In to predvsem zato, ker v oči bode vaša namera, ki ste jo zasledovali s to spremembo tega člena, s to kaznijo. Sem že prej v stališču povedala, pa bom zdaj še enkrat, pa je to moje mnenje oziroma mnenje LMŠ: ne verjamem sicer v naključja, ampak naj bo naključje, gospod Kangler, da ste kot vlada predlog zakona vložili oziroma prinesli v našo hišo 17. maja brez spremembe tega člena. Naj bo naključje, da smo poslanci v sredini julija bili deležni vsi, koalicijski in opozicijski, tistih napadov zaradi obravnave sporne novele Zakona o nalezljivih boleznih. Pa takrat vlada ni prišla s to spremembo. Naključje, okej. Potem se pa zgodi konec avgusta tista Kredarica – naključje. Glej ga zlomka, spet naključje, 1. september, vlada pride s tem predlogom spremembe tega člena in, spet naključje, v prvotni verziji ste imeli celo napisano, da je takšna višina globe predvidena samo za tovrstna ravnanja, ki bi bila uperjena proti funkcionarjem – to so vladni predstavniki seveda – pa našteli ste še druge zraven, toliko da ste zajeli cel paket. Mimogrede, niste pa izrecno navedli predsednika republike, to ste ga mogoče izpustili ali si on ne zasluži take obravnave, tega niste nikoli pojasnili, pa niti ni treba, ker je to zdaj spravljeno s sveta. Ampak hočem reči, to vse je naključje po vaše, čeprav bode v oči vaša namera. Kot rečeno, to pri ljudeh po nepotrebnem ustvarja nezaupanje, nezadovoljstvo, jezo, če želite. Na drugi strani vam pravni strokovnjaki kazenskega prava govorijo, da takšna sprememba ni potrebna, da zakon že zdaj zadostuje, da sankcionira takšna ravnanja, da je višina kazni nesorazmerna napram drugim denarnim kaznim v prekrškovnem pravu plus v kazenskem pravu. Tudi tam, vemo, so denarne kazni za kazniva dejanja, plus da so vas opozarjali na, recimo čisto konkretno, na kolizijo med kaznivim dejanjem zoper, recimo, čast in dobro ime in med tem prekrškom, ki ga zdaj uvajate s to dikcijo, ki ni ničemur podobna in bo lahko zajemala [[…]]Ne vem, povejte mi, gospod Kangler, nek primer, neko dejansko stanje, kjer mi boste znal razložiti, razmejiti, kdaj bo šlo za kaznivo dejanje razžalitve ali pa za kaznivo dejanje zoper celotno skupino, zoper čast in dobro ime, pa kdaj bo šlo zgolj za prekršek. Povejte mi, ker mislim, da takšne jasne razmejitve danes, ob takšni dikciji, kot jo navajate, ni mogoče napraviti – ni mogoče napraviti – brez da bi pustili vrata odprta za takšne in drugačne interpretacije, za katere pa vemo, kam sodijo, kajne, v nedoločene pravne položaje posameznikov, kjer ne bodo vedeli sploh, kaj jih čaka, kaj jih lahko doleti. Skratka, nesprejemljivo. Tudi mi povejte, prej ste rekli, da bo policist subjektivno ocenil, pa da bo že znal oceniti, kdaj bodo izpolnjeni ti znaki, ne vem, da se lahko povzroči vznemirjenje, ali pa razburjenje, ali pa ogrožanje posameznika. Težko si predstavljam, da bo policist ocenjeval moje osebno dojemanje ali pa čustvovanje, ne vem, kako naj se izrazim, da me boste razumeli. Kako bo policist ocenil, ali vaše besede mene tako zelo vznemirijo, da sem razburjena, ali da se počutim ogrožena, ali da sem vznemirjena. Ne bo mogel oceniti oziroma bo moral nujno izhajati iz sebe, iz svojih lastnih dojemanj sveta, če želite. Kar pa ni v redu! Ker sem že prej povedala; en dan bo en policist v službi, pa bo imel takšno toleranco, da bo tiste besede, ki ste mi jih izrekli na odboru, ocenjeval, kot da pašejo pod to, da ste me vznemirili, drugi dan bo pa nek drug policist v službi, bo pa ocenil, da pa to pač niso te besede, ki bi zadoščale tem opisom vašega novega prekrška. Skratka, cela zmešnjava je nastala s tem opisom prekrška in verjemite, da boste več škode naredili kot koristi, če boste tole pustili, da zaživi, ker me zelo čudi oziroma niti ne tako zelo čudi, ker to je odgovor na vsako naše opominjanje, do česa vse to lahko pride. Prej ste rekli, ja, saj pa bodo tisti, ki pa ne bodo vznemirjeni, bodo imeli pa možnost sodnega varstva pa naj se pritožijo. Ja, to je vaš odgovor na vladi praktično do vsega. Opozarjamo vas na te nevarnosti, na one nepravilnosti, na tretje neustavnosti, pa na vse odgovorite, saj imajo pravno sredstvo, naj se pa pritožijo. Danes ste isto rekel, možnost bojo imel sodnega varstva. Ja pa, lepo vas prosim! Ali v tej državi, pod vašo vlado, je kar vse dovoljeno, tisto, kar ni izrecno prepovedano, če pa je tisto, kar je po vaše kar vse dovoljeno na meji, naj se pa državljani sami borijo v sodnih postopkih. Pa lepo vas prosim! Če je to za vas pravna država, potem me res hudo skrbi, kam nas vodite. Vse prej kot v pravno državo. Prej v kakšno policijsko. Da zaključim. Gospod Hojs, minister, sem pričakovala danes, da bo prišel, čeprav očitno je to vaša tema, gospod Kangler. Nič zato, ampak glede na to, da je bil gospod Hojs zelo glasen pri komentiranju teh odzivov v javnosti na tole vašo spremembo, bi pričakovala, da bi prišel sem pojasnit par stvari, morda tudi kakšen svoj žaljiv, neprimeren in nedostojen tvit, in me zelo žalosti, da ste zavzeli stališče na ministrstvu, na vladi, da je fizičen napad nekaj povsem drugega kot pa verbalni obračun in verbalni napad, recimo, na Twitterju. Tam se jih največ odvija. Ne vem, mene enako razžalosti, če me nekdo zmerja s svinjo, kot če me malo porine ali s časopisom po glavi udari – to je fizičen napad. Skratka to, da se vam zdi v redu in da tolerirate oziroma odobravate nedostojno vedenje ministra, vladnih predstavnikov na družabnih omrežjih, kjer so po mili volji žaljivi do vseh drugače mislečih, da se vam to zdi dostojno in da tega ne sankcionirate, ne zaustavite, se nam v LMŠ zdi to izjemno, izjemno nesprejemljivo in nevarno, ko to počnejo vladni predstavniki. V primeru, če naš amandma ne bo potrjen, da se ta člen preprosto zbriše s sveta, ker je slab, ker je nestrokoven, seveda tega zakona ne bom podprla oziroma še več, bom z vso odgovornostjo glasovala proti.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka! Kot sem vam že tudi na odboru dejal, še enkrat vam tudi v tej dvorani povem, da Kredarica nima nobene zveze s tem amandmajem v tem členu, o katerem ste razpravljali. Tako Janez Janša kot Aleš Hojs nista predlagala postopka ukrepanja, nista podala pobude, nista želela. In to očitati, da je ta dogodek tisti, ki je prinesel navedeno določbo, ni resnično. Na odboru sem vam povedal, daje bil to predlog policije in da je bila podana pobuda iz policije. Žalostno pa je, da vi kot poslanka dvomite, recimo, v vodstvene kadre policije. Veste, komandir policijske postaje pa res ne vodi postopka na terenu. Policist je tisti, ki bo koga oglobil; ga bo ali pa ga ne bo neposredno, ko izvršuje nalogo policista. In tudi to ne drži. Vi se sprašujete, kako bo pa policist presodil. Verjetno bo z vami opravil razgovor, da bo lahko ugotovil, do katere stopnje ste bili vi kot oškodovanka vznemirjena, da bo sprožil postopek. Verjetno bo vprašal še koga drugega v tistem okolju, kjer bo prišlo do kršitve javnega reda in miru. Vprašali ste me, v čem je razlika med kaznivim dejanjem razžalitve in tem predlogom. Če nekdo pljune v vas ali se v vas zaleti, je kršitev javnega reda in miru. Razžalitev pa je zaenkrat kaznivo dejanje na predlog in o tem odloča sodišče. Govorite o subjektivnosti policista, kako bo on presojal subjektivnost prekrška. Ja, kako pa na sodišču sodijo? Za 5 gramov heroina v Kopru dobiš 10 let zapora, za 5 gramov heroina v Mariboru pa dobiš pogojno. Ali pa primer: imamo Vrhovno sodišče, dva senata v eni in isti zadevi, prostitucije, če se smem tako izraziti. Vrhovno sodišče v senatu so razsojali – dve različni odločitvi. In vi boste danes tam enemu navadnemu policistu očitali! Ja, on bo moral presoditi, ali bo izrekel globo ali ne. Vedno je policist tisti, ki izreče globo ali pa opozori. Možnost pa je, kot sem tudi prej povedal, sodno varstvo. Sodna praksa se izoblikuje tudi v prekrških, kar se tiče sodnega varstva. Meni je žal, da vi pogrešate tako gospoda Hojsa in njegove tvite. Vsak dan ste vabljeni na Ministrstvo za notranje zadeve, vas bomo veseli, se bomo z vami pogovorili oziroma se bo minister z vami pogovoril, ker ga pogrešate. Danes pa je minister v Portorožu, ker je v okviru predsedovanja Slovenije Evropski uniji, kjer uspešno predsedujemo, mednarodna konferenca tako imenovanega Frontexa. In gospod Hojs ne more biti na dveh različnih koncih. Glede na to, da tudi meni zaupa in da opravljam delo državnega sekretarja in glede na dolgoletne izkušnje, pa mislim, da sem dovolj kompetenten, da smem v imenu Vlade tukaj zagovarjati ta zakon in določbe tega člena. Res pa je, da imamo različna mnenja.
Hvala lepa. Repliko ima Tina Heferle. Izvolite.
Seveda se moram odzvati, ker gospod Kangler daleč od tega, da bi me razumel. Jaz sem v zvezi s Kredarico, pa ta redosled vlaganja zakona, pa tega spornega novega člena govorila, če ste me pozorno poslušali, o slučaju. Nakazovala sem, da gre zgolj za slučaj, čeprav verjemite, da v slučaje ne verjamem. Pa si potem razlagajte, kakor želite. Pravite, da je predlog tega spremenjenega člena bil vložen na predlog policije oziroma ne vem, verjetno ni policist vlagal tega predloga, ampak generalni direktor policije oziroma vrh, vodstvo, ki pa vemo, komu je podrejeno. Težko je obrniti telefon, pa reči, glej, to vloži, da ne bom jaz vlagal, daj ti vloži, pa je zadeva rešena. Mislim, ne nas imeti tako za norca, gospod Kangler. Saj znamo sešteti ena plus ena. Jaz sem vas spraševala, če mi znate povedati, si zamisliti neko dejansko stanje, kjer bi mi pokazali razmejitev med kaznivim dejanjem pa med prekrškom. Verjemite, da vem, kakšna je razlika med kaznivim dejanjem pa prekrškom. Jaz sem vas vprašala, če mi znate opisati dejansko stanje, pa mi ga niste, ker ga verjetno ne znate, ker je tako zelo nedoločno, da bo ali eno ali drugo, kakor se bo policistu zazdelo. Še naprej pravite, da pa bo policist ob presojanju pa naredil neke razgovore pa drugo. Gospod Kangler, v določbi vam piše, da bo uradna oseba po uradni dolžnosti preganjanja te prekrške, kar pomeni, da bo moral policist sam oceniti, ker če bom jaz rekla, da mene to ni razžalilo, pa da bo policist ocenjeval, da je pa to bila neka taka akcija, ki je lahko, samo lahko povzročila vznemirjenje pri meni, bo pač po uradni dolžnosti moral začeti postopek prekrška, čeprav bom jaz lahko trdila, da mene to ni nič vznemirilo. On bo po uradni dolžnosti to moral, če bo tako ocenil. In o tem sem govorila, da je tu nevarnost neenake obravnave, da je tu nevarnost tega, da bo zmeda, da državljani ne bodo vedeli, kdaj bodo pod prekrškom, kdaj ne, policisti ne bodo vedeli, kdaj preganjati, kdaj ne. Kar se pa tiče sodišč, ste dali zelo neposrečen primer. Ja seveda, gospod Kangler, na sodišču se izvajajo dokazi, so glavne obravnave [[…]]Ne vem, to je bil zelo neposrečen primer, da saj tudi na sodišču se presoja. Ja seveda se, samo zelo zelo na drugačen način kot bo policist presojal v tem primeru, v primeru tega prekrška. Lepo vas prosim, no!
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa. Veste, spoštovana poslanka, tudi na sodišču kljub izvajanju dokaza se velikokrat zmotijo. Tudi policist se lahko zmoti, dopuščam to možnost. Ali pa neobjektivno oceni prekršek. Samo po Zakonu o javnem redu, po vseh določbah, je vedno policist tisti, ki presoja. Še tole bi vam povedal, ker ste nam na ministrstvu očitali, češ nekdo dvigne telefon in reče, direktor policije to in to naredi tako. To je bila vaša praksa, ko ste bili vi v vladi. To je počel vaš minister. Vaš minister je vsakodnevno dobival poročila OKC-ja, od tistega trenutka, ko pa je naš minister nastopil v vlado, pa je nekdo prekinil pošiljanje teh poročil. Vaš minister je imel dostop do osebnih podatkov, vaš minister je vedel za sleherni dogodek, za vsak naslov, za vsak rojstni podatek. Tako ste vi delali! Naš minister, sem prepričan, da tega, kar ste vi očitali, ne dela; po domače, dvigneš telefon in naročiš. Policija dela v skladu z zakonom. Policija dela hitro, učinkovito, predvsem pa zakonito, ne glede na to, ali ima levega ali desnega politika v postopku, ali državljana ali kateregakoli tujca. Policija mora delati strokovno. In na te očitke in namigovanja, ki ste jih danes tukaj izrekli, ne pristanem. Tipično pa je, da je nekdo v prejšnji koaliciji rad dvigoval telefon in dajal usmeritve oziroma naročila, kako in kje in kdaj naj policija kaj stori ali opusti. Očitno. Tudi to, da je nekdo dobival neupravičeno poročila OKC-ja. Zanimivo!
Hvala lepa. Repliko ima Rudi Medved. [[oglašanje iz dvorane]] Kdo ima postopkovno? O, se opravičujem. Izvolite, Nataša Sukič.
Ja, spoštovani predsedujoči, prosim [[…]] [[nemir v dvorani]] [[…]]prosim, da usmerjate razpravo, tako kot je treba. Tudi tega državnega sekretarja opozorite, da pač naj ne razlaga stvari, ki se ne tičejo tega konkretnega zakona. Mene ne zanima, kaj je kateri minister v kateri prejšnji vladi delal. Naj nam ne razlaga takih neumnosti, no. Hvala.
Hvala za vaš predlog, ampak mislim, da je gospod Kangler odgovarjal na vprašanja. Repliko ima gospod Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Državnemu sekretarju bi odgovoril samo to, da tako kot on govori o raznoraznih insinuacijah, takoj ko beseda nanese na aktualno vlado, je seveda tudi to čista izmišljotina in čista insinuacija, kako je notranji minister klical po policiji. Ne bom vam zdaj obujal spomina na delovanje politike oziroma notranjega ministra in vas samih na relaciji ministrstvo–vodstvo policije. Ker glede na to, kaj se dogaja v policiji, je seveda vsakomur v državi jasno, da je vrh policije že davno oziroma praktično od prvega trenutka, ko je ta vlada prevzela oblast, spolitiziran in da je vrh policije v celoti podrejen politiki. Ko pa govorite nenehno o teh poročilih OKC-ja. Saj vi ste delali v policiji, ne? Vi veste, kako izgledajo ta poročila OKC-ja. Jaz tudi vem. Kot direktor občinske uprave sem jih tudi dobival in vsi po Sloveniji jih dobivajo. Tam notri ni nič. Tam ni nobenih osebnih podatkov, tam notri je: tukaj je bila prometna nesreča, v tisti gostilni sta se dva stepla in ta je pri sosedu rabutal jabolke. To je v teh poročilih OKC-ja. Pravzaprav mi je pa zanimivo, da so vsi ministri pred aktualnim ministrom za notranje zadeve baje dobivali ta poročila OKC-ja, nezanimiva popolnoma, in jih niso niti brali, zakaj so jih temu ministru aktualnemu pa odtegnili. Tudi tako banalna poročila, kot so poročila OKC-ja.
Hvala lepa. Gospod poslanec, mislim, da to ni bila replika. Repliko ima Tina Heferle. Izvolite.
Imam repliko. Bom zelo kratka. Gospod Kangler, ko mački stopiš na rep, zacvili. Gospod Hojs je kar vkorakal v OKC. Njemu ni bilo treba sploh klicati. On je kar prišel. Skratka, nehajmo se sprenevedati. Tako kot je povedal kolega Medved, to so neke vaše insinuacije, ko vam pač ne ostane noben drug argument, začnete napletati, napletati in kazati s prstom na druge. Jaz sem pa že prej pojasnila, pa me niste razumeli. O naključju sem govorila, o naključju: 17. maj, sredi julija, 23. avgust, če se ne motim, Kredarica in potem 1. september amandma. Lepo vas prosim, saj ljudje tudi poslušajo, gledajo, pa znajo sešteti ena plus ena.
Hvala lepa. Tudi to dvomim, da je bila prava replika. Besedo ima Nataša Sukič, pripravi naj se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to burno razpravo tu, bom drugače začela, kot sem nameravala, in sicer bom se najprej vprašala, ali ni ravno SDS bil vedno tisti, ki je opozarjal in se razburjal, kako grozne sodne zaostanke imamo, kako so sodišča počasna. No, zdaj jih boste pa zasuli še z xy popolnoma nepotrebnimi zadevami, ki bodo izvirale iz uzakonjenega verbalnega delikta. Pa naj si sposodim citat. »Oblast, ki ni od ljudstva in ne dela za ljudstvo, se ljudstva boji. Verbalni delikt je oblika normativne obrambe totalitarizma na zakonski ravni, ki služi zaščiti nosilcev oblasti. Je v neposrednem konfliktu z demokracijo, z vladavino ljudstva, zato nekdaj Socialistična republika Slovenija kot del Socialistične federativne republike Jugoslavije ni bila del demokratičnega sveta [[…]]« Spoštovani! Po teh dveh ključnih kriterijih; eden izmed njih je bil, da ni bilo svobodnih večstrankarskih volitev. No, mi jih še imamo, torej upam, da jih bomo še imeli, glede na to, kako potekajo stvari. In drugi je bil razvpiti 133. člen Kazenskega zakonika nekdanje države. No, in čemu smo danes priča? Uvajanju novodobnega 133. člena! Ampak da ne bom samo o 133. členu pa o tem res razvpitem členu v tem zakoniku, ki je preglasil vse ostalo. Naj še enkrat hitro povzamem, saj v tem zakonu je še kup drugih grozljivih stvari, na katere se dejansko ne osredotočate, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz sem danes že v uvodnem stališču opozorila na njih. Moj kolega je tudi opozoril. Še enkrat na hitro: še bolj se bo kriminaliziralo brezdomce, sankcioniralo se bo ljudi, ki pač nimajo doma, ampak bodo v prekršku, ker nimajo doma. Potem izrekale se bodo lahko višje globe po hitrem postopku. Do zdaj se je to lahko zgodilo samo v dveh primerih, zdaj se bo lahko zgodilo v vseh primerih. A boste rekli, da to ni neutemeljeno povečevanje represije? Nadalje, redarji bodo dobili nova pooblastila. Redarji, ki nimajo takšne kvalifikacije kot policaji, ki niso tako izvežbani in ki tudi ni nobenega nadzora pravega nad njihovim delom, bodo lahko počeli več in več stvari. Če to niso vse elementi povečevanja represije – kaj so potem? Dobro vemo, da bi zakonodaja morala delovati zaščitno, da bi morala vsebovati kup varovalk, pravil, nekih usmeritev za ravnanje, zato da se zaščiti državljane in državljanke, ne pa, da se prosto lepo daje vedno več pooblastil redarjem po eni strani, po drugi strani pa ste prišli do vašega člena, ki uvaja verbalni delikt, ki je tako zmedeno in nejasno zapisan, da sploh ni jasno, kako, kaj se bo v praksi delalo ali se ne bo z njim delalo. Pač delalo se bo poljubno, in to vi počnete. Vse je naenkrat poljubno in dejansko odvisno od nekih individualnih presoj. Ali je to nek resen pravni red v neki resni demokratični državi? Mislim, da ne. Ne vem, kaj se vi greste s to vašo stahovlado, s tem vašim uvajanjem policijske države. Kaj bi vi radi imeli? Bogaboječe, prestrašene, ponižane državljane in državljanke, vse tresoče pred vami? Kaj bi vi sploh radi? Res, mene prav zanima! In tukaj, da se sprenevedate, kako zdaj to velja za vse. Še enkrat vam povem, politični razred ali pa pripadniki, predstavniki političnega razreda imajo pogosto ob sebi policaja. Recimo, ko stopiš ven pred Državni zbor, je zunaj policija, ki te bo zaščitila. Ali ima navaden državljan ali državljanka tega policaja ob sebi? Kaj se sprenevedate!? Ta člen, verbalni delikt, je seveda napisan na kožo politični eliti, političnemu razredu in mene osebno to, kar sem prej slišala v nebo vpijoče zgodbe poslank in poslancev z desne strani, kako so ubogi, kako so talci razjarjenih državljanov, ki jih boste – mimogrede – s tem zakonom samo še bolj razjarili. Mislim! Če vi mislite, da se boste s tem približali ljudstvu, se pač motite. S tem se dvigate nad ljudstvo in se posmehujete ljudstvu navsezadnje in ljudstvu odvzemate ustavno pravico do svobodne besede, zapisane v ustavi. Zato bo šel ta zakon v ustavno presojo, o ja, brez skrbi! No, kakorkoli. Prej sem slišala te strašne ganljive pripovedi, kako so poslanke in poslanci ogroženi od ljudstva, kajne. In da so talci tega razjarjenega ljudstva. Veste kaj, jaz bom talka tega grozljivega zakona, če bo izglasovan, ker na žalost kot poslanka ta trenutek pripadam političnemu razredu in bom torej talka te bede, ki jo boste uzakonili; bede, ki se ji reče, dvignili smo se nad ljudstvo. To je, oprostite, ne samo, da je grozljivo, da se leta 2021 pogovarjamo sploh o takih stvareh, kot je verbalni delikt, o katerem ste se najbolj razburjali in krotovičili zmeraj v SDS, kako je bilo to grozno nekoč v nekdanji državi. A zdaj pa ni grozno ali kaj? Ali mislite, da ker je bolj nobel, ker smo leta 2021, je pa to zdaj super. Zdaj bomo pa veseli, da nas boste lahko z jurja oglobili! Po mili volji, seveda, ker ne vemo točno, kdaj in kako; pač kakor se vam bo zazdelo. Boste si že vzeli koga na piko in ga oglobili, kaj ne. Lepo vas prosim, ta zakon je ne samo popolnoma iliberalen, to je škandal, dobesedno, kar se greste. To je taka sramota in tako posmehovanje ljudstvu, da ne čudite se, da si ljudstvo to zapomni, in ne čudite se, da je ljudstvo vedno bolj jezno. In po tem, če bo to izglasovano, bo samo še bolj jezno. Tako da, dragi moji, jaz te grozovitosti in te sramote in tega škandala gotovo ne bom podprla. Še več, poskrbela bom, da bo zakon šel v ustavno presojo, in borila se bom za to, da bomo izkoristili vse mehanizme za to, da ga preprečimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka, niste me presenetili z vašim nastopom. Niste me presenetili z vašim nastopom. [[oglašanje iz dvorane]] Moram vam pa odgovoriti. Skrbi vas, kako bodo redarji opravili to delo, ki jim je bilo naloženo. Tri naloge s tem zakonom, če bo sprejet, bodo redarji dobili: opravljali bodo nadzor po hrupu, po prenočevanju in pobiranju prostovoljnih prispevkov. Če bo zakon sprejet, tako kot je bil Zakon o orožju, organizira Ministrstvo za notranje zadeve usposabljanje. Gledate mene, govorite o SDS. Jaz sem državni sekretar, nisem član SDS, sem pa predsednik Nove ljudske stranke. In kaj ima SDS s tem zakonom? Govorimo o vladnem zakonu [[oglašanje iz dvorane]] in vi se borite, vas skrbi, tako kot se borite vsak petek za nezakonite proteste, ki nimajo dovoljenja upravnega organa, jih spodbujate. Ne vem, če je to demokratično. Demokratično je [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Demokratično je, da ima vsakdo pravico protestirati, javno protestirati v skladu z veljavnim zakonom. Vi pa mislite, da je to kultura, če etiketiraš ljudi, da je to kultura, če nekomu nalepiš hitlerjanski križ na državno ustanovo. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, tako govorite. Pa večkrat ste vi in vaši kolegi bili tudi na kolesarjenju opaženi. Očitno imate veliko časa, da lahko kolesarite, za razliko od tistih, ki morajo vsak dan delati, pa si plačo zaslužiti.
Hvala lepa. Replika, Nataša Sukič.
Ja, glejte, spoštovani sekretar, res rada kolesarim, zdravo je za telo. Zdrav duh v zdravem telesu, vam moram reči. Kar se pa tiče bolnega telesa demokracije, pa moram reči, da je tudi priporočljivo, da se to telo začne počasi zdraviti; zdraviti od stvari in od bolezni oziroma virusov, ki jih vnaša v to družbo vaša sovražnost in vaš revanšizem. Še nekaj bi prosila, da ne izrabljate te seje za to, da delate EPP za svojo stranko, ker me ne zanima, iz katere stranke prihajate. Za mene ste tukaj državni sekretar in prosim, da odgovarjate stvari v zvezi s tem zakonom, ki je, kot rečeno, škandal in sramota. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno, Violeta Tomić.
Hvala. Veste, mene pa zelo boli in nisem navajena tega, da bi se državni sekretar tako obnašal do poslancev, ki smo izvoljeni predstavniki ljudstva. Prosim, gospod Kangler, mene nič ne zanima, katero stranko, stran zagovarjate. Vi ste tukaj v službi in nikakor nimate pravice Tino Heferle nadirati, kolegico Sukič nadirati, ampak odgovarjati na vprašanja, kajti vlada odgovarja parlamentu in vi ste uslužbenec te vlade. In prosim, nehajte s tem tonom, ker si ga ne dovolim, jaz kot izvoljena poslanka si ne dovolim, ampak dajte, prosim, argumentirano o tem zakonu govoriti, ko vas kaj vprašamo. [[oglašanje iz dvorane]] In prosim, da nima kar naprej besede in da replicira z vsakim poslancem. Kje pa v poslovniku to stoji? Držite se poslovnika, kajti drugače gremo vsi v Butale tukaj. Prosim, zadržimo vsaj toliko osnove dostojnosti in držite se poslovnika. In gospod generalni sekretar na vladi naj izpolnjuje tisto, zaradi česar je tukaj. Nikakor pa nima pravice odgovarjati vsakemu poslancu posebej. Prosim, upoštevajte to.
Hvala lepa. Ampak glejte, mislim, da to ni bil postopkovni predlog. [[oglašanje iz dvorane]] Predstavnik Vlade je pa samo odgovarjal na postavljena vprašanja. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, Nataša Sukič, postopkovno.
Predsedujoči, prosim, da to sejo usmerjate skladno s pravili, ki so zapisana v poslovniku. Državni sekretar ni tukaj, da na tak način razpravlja s poslanci. On je tukaj, da striktno odgovori na vprašanja, ne pa, da se spravi in obtožuje poslance. Recimo, prej je točno vedel, kaj jaz mislim. No, temu se reče individualna presoja in tak zakon je pred nami, kjer bodo lahko policaji individualno presojali, kaj je kdo mislil. In v tem je problem! Žal mi je, da vi ne vidite, v čem je problem. To je katastrofa, da ne vidite, v čem je problem. on nima kaj razpravljati, kaj si jaz mislim, ker zaenkrat verjetno še nimate detektorja, da bi prebirali moje misli. Hvala.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog, ampak mislim, da je predstavnik Vlade samo odgovarjal na nekatera vprašanja. [[oglašanje iz dvorane]] Predstavnik Vlade ima besedo, izvolite.
Hvala lepa. Dobil sem besedo, spoštovani obe poslanki iz Levice, da vama odgovorim. Tukaj si zapišem, kaj od poslancev kdo reče. In sem vam odgovarjal. Gledali ste mene, poslanka, in govorili o SDS. Jaz nisem član SDS. Sem vam povedal, da sem predsednik Nove slovenske ljudske stranke. Pač sem državni sekretar v vladi oziroma na Ministrstvu za notranje zadeve. Z vsem spoštovanjem do vas, gospa Violeta, jaz točno vem, kaj lahko v tej dvorani govorim, kaj pa ne. 15 let sem tu sedel. Veste, ne bom žaljiv, vam se še takrat sanjalo ni, da boste poslanka, ko smo mi tukaj razpravljali. Smo pa bili malo bolj spoštljivi do različno mislečih, kot ste pa vi v Levici.
Spoštovani kolegice in kolegi, prosim, da se malo umirimo in posvetimo vsebini. [[oglašanje iz dvorane]] Replika, Nataša Sukič. Gospod Siter, postopkovno.
Hvala lepa. Prosil bi, spoštovani podpredsednik, da utemeljite, kje v Poslovniku Državnega zbora je zabeleženo, v katero kategorijo paše to izvajanje državnega sekretarja, ta diskreditacija, osebna diskreditacija poslanke, v katerem je rekel, da ni imela pojma, medtem ko je bil on tukaj že veteran. O kariernem politikanstvu ne bomo zdaj na tej točki razpravljali, ampak obe poslanki oziroma Nataša Sukič je zastavila jasna vprašanja, ki se tičejo konkretnih točk tega zakona, od pooblastil redarjem, omenila je brezdomce, pooblastila policije in tako naprej. Državni sekretar ni na nič odgovoril. Zato prosim vas, opomnite ga, da poslankam in poslancem odgovori na konkretna vsebinska vprašanja, ki jih izpostavimo v razpravi. Sicer je brez zveze, da tukaj sedi, se lahko pridruži gospodu Hojsu v Portorožu.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi in kolegice, še enkrat vas prosim za strpnost. Tematika, ki je na dnevnem redu, je občutljiva in dajmo tudi temu primerno razpravljati in informirati. Nataša Sukič, repliko imate. Izvolite.
Ja, repliko imam. Zdaj bom pa, zato da olajšam življenje našemu državnemu sekretarju, ki zelo rad skoči čisto na vsako izvajanje nas, poslank in poslancev, mu bom pa res postavila vprašanje. Spoštovani državni sekretar, globe za verbalni delikt bodo izrečene na teritoriju Republike Slovenije, pa me zanima, kam sodi virtualni svet oziroma Twitter svet našega premierja ali pa vašega ministra Hojsa. Zanima me, ali boste tudi onadva oglobljena, zato ker pač spuščata čivke iz virtualne realnosti, ki pa je locirana v Sloveniji, in me zanima, ali bodo oglobljeni torej tudi predstavniki političnega razreda oziroma oblastnih elit. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je bilo vprašanje, to ni bila replika. Predstavnik Vlade, izvolite.
No, seveda je to odgovor čisto preprost. 4. člen govori o javnem kraju, verjetno pa predsednik Vlade ali pa minister Aleš Hojs pišeta tvite doma v zasebnem objektu. [[oglašanje iz dvorane]]
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, pripravi naj se Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav v mojem imenu, spoštovani državni sekretar! Naj najprej povem, da v SAB menimo, da je nedostojno vedenje že ustrezno urejeno v slovenski zakonodaji in da te spremembe niso potrebne; še več, jih ne razumemo. Ne razumemo, zakaj je do takih sprememb sploh lahko prišlo. Ali je kakšen sodnik povedal, da ne more soditi, ali je kakšen tožilec povedal, da ne more sprožiti ustreznih postopkov, ali je kakšen oškodovanec povedal, da ne more zagotavljati svoje pravne varnosti? Ne. Prišla je policija in rekla, da ne more delati. In še več; očitno je predlagala tako spremembo, da se kvalificirana oblika prekrška, ki se nanaša na nedostojno ravnanje v razmerju do uradne osebe pri uradnem poslovanju nadomešča z obliko prekrška, ki je bil storjen v razmerju do posameznika ali skupine. Torej, če se želi ščititi uradne osebe pa izpostavljati funkcionarje, je seveda taka sprememba en korak nazaj. Odpira se pa po drugi strani možnost ene individualne ocene na podlagi nejasne zakonodaje kaznovanja posameznikov. Seveda to ni dobra popotnica. Kolega Baković je lepo povedal, da ljudje različno dojemajo ali pa dojemamo žalitve in da v primeru, ko mora uradna oseba po uradni dolžnosti začeti postopek, oškodovanec nima niti pravice zaustaviti. To ni dobra popotnica v demokratični družbi. Tudi zato v SAB tega preprosto ne moremo in ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić, pripravi naj se Marko Bandelli. Izvolite.
Najlepša hvala. Kadarkoli mislimo, da Vlada s svojimi predlogi ne more iti nižje, izvrta luknjo v novo dno. In današnji predlog res presega vse meje verjetnega. Ob takšnih ministrih in – oprostite, ne želim biti žaljiva – sekretarjih pa me res skrbi vaša presoja, kaj je za vas nedostojno. Bojim se, da bo šlo res vse v smeri kadija te tuži, kadija ti sudi. Ko mislim, da smo že vse videli, vi greste še naprej in brezsramno uvajate nove in nove represivne ukrepe, ki bodo sigurno sankcionirali čisto vsakega, ki vam ne bo povšeči ali pa ki se bo drznil kritizirati vaše ukrepe. Ta ista vlada, ki ljudi konstantno zmerja z lenuhi, svinjami, s prostitutkami, zombiji, pošilja ljudi v psihiatrično bolnico in ima polna usta na drugi strani o svobodi izražanja, zdaj pa bi rada cenzurirala vse, kar ji ni pogodu. Tako je cenzurirala STA, ker je pač izjavljal in pisal napačne besede, in ga bo izstradala do konca, pa RTV, zato ker tudi govori napačne besede, pa v Državnem zboru imamo etični kodeks tako imenovani, kjer lopovom ne smeš reči lopov. Po drugi strani pa smo lahko priča takim eskapadam sovražnega govora, kot ga je imel prej poslanec Polnar, da ti jemlje sapo. Skratka, po drugi strani pa strankarski mediji in portali, ki nonstop širijo laži, sovraštvo, podtikanja. Medtem ko to govorim, recimo, se že objavlja v Novi24 z najbolj grdimi fotografijami to, kar mi počnemo. [[oglašanje iz dvorane]]
Se opravičujem, poslanka. Vljudno prosim, da ne motite govornike.
Hvala, da ste jih opozorili. Očitno pač moja razprava ni milozvočna vašim ušesom, vendar v hramu demokracije je treba slišati tudi tiste, s katerimi se ne strinjate. Tudi jaz vas ne poslušam najraje, saj veste, ampak pač to počnem. Širite ves čas represijo in povečanje policijske države. Potem se čudite, če so ljudje besni. Veste, pred dvema urama sem bila zunaj in je en človek dejansko skočil name in rekel, da bom obglavljena zelo kmalu. Pa nisem del vaše elite. Pa sem se spraševala, bogve zakaj je tako jezen name. In je jezen zato, ker sploh ne loči, kaj je Vlada, kaj dela Državni zbor, kaj dela Državni svet. Ampak Vlada je s sprejemanjem teh norih, neracionalnih odlokov na nekih dopisnih nočnih sejah ljudi spravila ob živce in v obup. Nihče več ne ve, kaj velja. Šolniki ne vedo, kdaj, kdo, kam gre, ljudje, ki prihajajo v službo, ne vedo, kateri test velja, kaj lahko danes, kaj lahko jutri. Veste, ljudem je dovolj. Po drugi strani pa še nikoli v zgodovini – pa jaz sem dolgo na svetu, veste –, nisem doživela toliko policijske represije, pendrekov, solzivcev, helikopterjev. In potem si dovoli Perič – pa ne bom dala nobenega pridevnika zraven, ker bolje, da ne, ker bom dostojna – lagati. In tudi o tem, spoštovane in spoštovani, govori etični kodeks. Lagati, da poslancev Levice ni bilo tukaj. Gospod Kangler, govorim. Prosim, ne motite me! Ali pa pojdite ven klepetat. Tamle sem sedela na mestu predsedujočega in sem vodila sejo, kjer smo branili arhitekte pred novim tako imenovanim Hojsovim protiarhitekturnem zakonom. Moje zadnje besede ob 20.40, ko so že kakšni dve uri krožili helikopterji nad našimi glavami in ko je bilo hrupno, so bile: »S tem zaključujem sejo Odbora za kulturo in vam želim srečno pot domov.« Vsi poslanci Levice, ki pripadajo odboroma za infrastrukturo in kulturo so sedeli tukaj. Lagati, ob tem da imamo posnetke in magnetograme, je nedopustno in nedostojno in bi morali biti najostreje obsojeni po etičnem kodeksu ali čemurkoli. Govorim tukaj o dvojnih merilih. Kaj je za vas arbitrarno nedostojno? Vidite, zame je to skrajno nedostojno. In stranka političnih konvertitov, kot je SDS – pa če niste njen član, ne boste sedaj zelo grozno užaljeni –, je ves čas govorila, kako je bila grozna prejšnja država, pa enopartijski sistem, pa člen 133 kar naprej, pa o kultu osebnosti poslušamo. In to isto sedaj gradijo, od kulta osebnosti do uvajanja člena 133. Ampak veste, ko gre za vašo svobodo, je drugače – a ne? Ko gre pa za svobodo nas, ko smo opozarjali, da predsednik Vlade uporablja neprimeren in sovražen govor, ko žali novinarje, ženske, LGBT skupnost, begunce, ste se sklicevali na svobodo govora. Pa veste, ista agenda desnice je po celi Evropi, tudi tam smo na določenih konferencah poslušali o svobodi govora, vendar v Sloveniji svoboda govora bo suspendirana za nekaj časa. Veste, pokojni Kramberger je opisoval točno take, točno take in to je plačal z življenjem! Prej sem v eni razpravi poslanca SDS rekla, ja, pa zakaj niste preprečili izgredov, če so bili vsi miroljubni protestniki v sredo in so samo neke skupine organizirane začele razbijati. Spomnimo, petkovi protesti, ki jih nam očitate in so popolnoma legitimni, ustavni in tako naprej, takrat je Jenull pozval policiste, naj odstrani Hojsove bisere, provokatorje, rumene jopiče in neonaciste, da se lahko naprej odvija protest mirno. Policisti so to storili. In kaj je rekel Hojs? Zahteval je preiskavo. Tukaj ni bilo Jenulla to sredo. Bili so drugi organizatorji in tega niso storili. Ubogi policisti pa tudi sami več ne vedo, kako lahko reagirajo, da jih ne boste maltretirali. In popolna laž je, gospod Kangler, da so policisti zahtevali ta zakon, če sem prav slišala, kar ste rekli. Policijski sindikat je napisal, pa vam bom samo prebrala samo en stavek. »Politični oblasti sporočamo, da policisti več kot očitno postajamo žrtve njenih neracionalnih in provokativnih mnenj in stališč. Zato jo pozivamo k strpnemu, razumnemu in spoštljivemu izražanju mnenj in stališč in spoštovanju raznolikosti naših državljank in državljanov. V nasprotnem namreč prispeva, oblast namreč, k ogrožanju notranje varnosti v državi in poškodbam policistk in policistov. Zato naj se ne igra z našimi pravicami, preneha s kadrovskim izčrpavanjem, političnimi pritiski, zmerjanjem in žaljenjem in se obnaša državotvorno.« Prosim, to je pismo sindikata policistov. In mi smo na strani policistov in njihovega sindikata in njihovih pravic. Veste, ne samo da so policisti talci te avtoritarne oblasti, ampak smo talci tudi poslanci in so talci ljudstvo, celotno ljudstvo Republike Slovenije. Mi tega nikakor ne bomo dovolili in borili se bomo do konca, da te vaše avtoritarne težnje in ta vaša represija in policijska država ne bo prišla do popolne veljave, kajti, veste, tudi Evropsko sodišče za človekove pravice, ustavna presoja ne bo šla skozi. Evropsko sodišče za človekove pravice vedno poudarja, da izpostavljeni predstavniki oblasti morajo imeti večjo toleranco in sprejemljivost do napadov nase in kritik. To, kar počnete, je popolnoma v neskladju z duhom evropske konvencije o človekovih pravicah. Pa še samo, da se dotaknem in bom počasi nehala, kar je prej kolegica Nataša že načela. Tukaj navajate tudi kot kaznivo beračenje na javnem kraju in redarji bodo imeli še celo pooblastila. Mislim, ubogi redarji, kaj bodo morali še početi. Prenočevanje na javnem kraju – kje pa naj spijo tisti, ki jih je takšna politika spravila ob vse? Gledali smo deložacije za 150 evrov, kjer so se ljudje dobesedno privezali za svoje hiše. Mnogi so postali brezdomci. Pisanje po objektih, kampiranje – imajo pooblastila tudi redarji. In spodbujanje nestrpnosti. To mi je pa zelo všeč, kajti pri spodbujanju nestrpnosti pa upam, da boste najprej pogledali medije, ki so v službi te vlade, pa vse portale, pa pogledali, kje se dnevno spodbuja nestrpnost in najprej popucali pred svojim pragom. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spet bo gospa poslanka užaljena, če ji bom odgovoril in nalil malo čistega vina. / oglašanje iz klopi/
Siter, ne motite govornika, kadar govori.
Sicer tipično za poslance Levice, da postanejo hitro vznemirjeni, če jim rečeš, da jim boš odgovoril. Poglejte, deložacija za 150 evrov je bila v prejšnji vladi, v tisti, ki ste jo vi podpirali, in v tisti vladi, ki ste jo tudi vi zrušili. Vi že danes, poslanka, veste, kakšna bo ustavna presoja. Jaz si tega ne bi upal napovedati. Kaj vi meni s tem sporočite o Ustavnem sodišču, če že danes veste, kakšna bo ustavna presoja? / oglašanje iz klopi/
Spoštovane kolegice, tudi za vas velja poslovnik in ne motite govornika, ko govori [[…]] Se opravičujem, gospod Kangler, izvolite.
Govoriti o policijskem sindikatu [[…]]Ja, imamo dva policijska sindikata; en je Policijski sindikat Slovenije, drugi je pa Sindikat policistov; enega vodi Cvetko, enega pa gospod Mlekuž. Kot vladni pogajalec smo s policijskim sindikatom, PSS, z gospodom Cvetkom, naredili vse za slovenske policiste, da mejni policisti, v kolikor boste tukaj v Državni zbor sprejeli Zakon o policiji, dobijo 150 bruto evrov vsak mesec, policisti na ulici 140 evrov bruto vsak mesec, vodstveni kader 130, tehnično osebje, ki je v podporo policiji, tudi čistilke, administratorke, orožarji, po 100 evrov vsak mesec. Drugi policijski sindikat, o katerem vi govorite, katerega ga vi citirate, je na nek način užaljen in išče medijsko pozornost. In verjetno tudi politično podporo, glede na to, da ste vi kot poslanka Levice citirali njih. To je čista resnica. Gospod Hojs ni nikdar uvedel v zvezi s protesti, pa ko ste omenili rumene jopiče, nadzor nad postopkom. Bil je pa sprožen interni nadzor, interni nadzor. Direktor policije ima pravico sprožiti, da dobi dejansko stanje in sliko. V čem pa je to problem? Kritizirate to vlado. Kritizirali ste to vlado – v redu, demokratično. Samo, če ne bi bilo vas tukaj, bi še danes imeli vlado Marjana Šarca. Vi ste jo po eni strani podpirali, po drugi strani pa ste jo tudi vi iz Levice zrušili. Pa že enkrat slovenskemu narodu povejte! [[oglašanje iz klopi]] Ne samo, da ste jo zrušili. Vsi skupaj iz koalicije ste vrgli puško v koruzo pa pustili Slovence in slovenske državljane na cedilu. Ta vlada pa nosi odgovornost in rezultati so tukaj. Je pa res, da to pa vas boli v opoziciji. Imate pa vso pravico protestirati, svobode govora in vsega tega vam ne oporekam. [[oglašanje iz dvorane]] Če boste kršili, vam bo policist jurja zakasiral. Glede na to, da dobro zaslužite, zakaj bi bili vi, poslanka, izjema od navadnega državljana. Vsi smo enaki pred zakonom in moramo biti enaki v skladu z ustavo in vsemi ostalimi. Ampak vi bi očitno radi imeli privilegij, da za vas zakoni ne veljajo. To, kar govorite. [[oglašanje iz dvorane]]
Spoštovana poslanka, lepo prosim, da tudi vi spoštujete poslovnik. Če nekdo govori, da ga ne motite. Izvolite, Nataša Sukič, imate repliko.
Lahko prosim nehate, državni sekretar, ves čas govoriti, kaj jaz mislim, ker nimate pojma, kaj jaz mislih. Verjemite, da nimate pojma, kaj jaz mislim. To je ena stvar. Druga stvar. Jaz ne iščem nobenih privilegijev za sebe, tako da ne mi podtikati. Vaš minister išče privilegij za sebe, ki bo v zasebni tviteraški sferi še naprej govoril, da smo mi državljani svinje, pa ne bo plačal jurja za to, čeprav ima boljšo plačo od mene. Tako prosim vas lepo, spoštovani državni sekretar, ko toliko dobrega delate za ljudstvo, čudno da je ljudstvo sicer jezno in razjarjeno, ampak seveda, vi tako dobre stvari delate, da nam boste ja podarili vsak hip še verbalni delikt. Tako da, hvala vam lepa, resnično smo vam hvaležni. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima Violeta Tomić. Izvolite.
Ja, zelo nedostojno je, da tukaj govorite o plačah in dodatkih nekih zaposlenih na policiji, to je nedostojno. Tudi še bolj nedostojno je, da ste uspeli policiste skregati in deliti dva sindikata, kateri je pravi in kateri ni. Nedopustno je to početi, če ste državotvorni in če vodite nek resor. Kakšna bo sodba Ustavnega sodišča in Evropskega sodišča za človekove pravice, pa popolnoma zlahka predvidimo, kajti kršite človekove pravice, evropske direktive in ustavo. In je jasno, da to ne more iti. O razlogih, kdo pa je zrušil vlado, pa o tem ne bomo danes debatirali, kajti ljudje vedo in tudi mi marsikaj vemo, tako da ne bom načenjala te teme, ker ni danes na dnevnem redu. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Rudi Medved.
Hvala lepa, podpredsednik. Državni sekretar ima zelo rad to besedno zvezo »puška v koruzi«. Pa bom povedal, da tiste vaše puške v koruzi, tiste puške ni bilo moč vreči v koruzo, ker je bila koruza poležana. Namreč, od jeseni 2019 sta dve stranki iz koalicije, ki jo je vodil Marjan Šarec, vneto, vneto v tisti koruzi v dogovoru s stranko SDS že rušili vlado. Tako v trenutku, ko je Marjan Šarec odstopil, je bila koruza dokončno poležana in seveda ni bilo kaj vreči vanjo.
Hvala lepa. Gospod Rudi Medved, mislim, da to ni bila replika. Predstavnik Vlade, Franc Kangler, imate besedo. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, nič narobe, kar je gospod Medved odgovoril. Vemo, kdo je leta 1991 vrgel puško v koruzo, kdo pa je puško držal do zadnjega trenutka. To je boleče za nekatere, ki imajo nostalgijo. Pa ne leti to na vas, gospod Medved, bog ne daj. To je boleče za nekatere, ki imajo nostalgijo po Balkanu. Gospe [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Spoštovani gospod Kangler, prosim, lepo vas prosim, [[…]]
Ja, gospe Sukič moram odgovoriti [[…]]
[[…]], da ne motite govornika. Vam bom dal repliko. Izvolite, gospod Kangler.
Jaz ne vidim, kaj vi mislite, jaz ne vidim, kaj vi mislite. Ste pa tukaj, ko sem govoril jasno in glasno zaklicali: »Tudi mene bo policist kaznoval za tisoč evrov.« Jasno in glasno sem vas slišal sem, zato sem vam odgovoril, da tudi vas, ker niste izjema, res niste izjema, vsi smo enaki.
Repliko ima Nataša Sukič. Izvolite.
Vsekakor, spoštovani državni sekretar, nikakor nočem biti izjema. Zakaj sem to rekla? Prej ste navrgli v svojem izvajanju, da sem kolesarila na protestih in da vi to veste. To pomeni, da pač veste, kje jaz kolesarim, kdaj kolesarim, koliko kolesarim in tako naprej. Naslednja stvar, ko se že govorite in se tu ščeperite, kdaj je kdo katero puško držal v rokah, kako pa je bilo kaj pri 2. svetovni vojni? Kdo se je boril s puško, pa kdo se ni boril s puško? Če že tako radi greste v zgodovino. Toliko, hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnik Vlade, Franc Kangler. Izvolite.
Veste, tukaj ste me pa sedaj izzvali glede 2. svetovne vojne. Jaz spoštujem vse tiste partizane, ki so se borili proti fašizmu [[…]]
Spoštovani gospod Kangler, prosim, da se pogovarjamo in odgovarjate o vsebini in točki dnevnega reda, ne o 2. svetovni vojni.
[[…]]odgovarjam gospe [[…]]
Se opravičujem. Izvolite.
Zaključim samo. Jaz spoštujem vse partizane, ki so se borili proti fašizmu, problem so imeli pa tisti partizani, ki so se borili tudi proti komunizmu, velike probleme. Dva dni nazaj si samo poglejte starega partizana, ki je javno spregovoril, kaj se je po vojni dogajalo. Težko bi mi bilo tukaj razpravljati o vsebini njegove izjave glede žensk in kaj se je dogajalo.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli, pripravi naj se Primož Siter. Izvolite, Marko.
Hvala, predsedujoči. Brez zamere, ampak zdaj smo bili priča enih 10 minut, nekih polemik, metanja polen pod noge. Mislim, take nikakve in neumestne razprave, da je groza. Kolega Kangler, jaz in vi sva bila župana in sva kolega, in to veste, da imava tudi malo drugačen pogled na vso situacijo, ker pač, ker si župan, nisi župan leve ali pa desne, ampak si župan vseh. Kajne? Tako. In takrat potem imaš in pridobiš lahko verjetno malo drugačen pogled na situacijo, ki je. Ampak dejstva danes, zakaj smo mi zdaj tukaj. Vlada se je odločila, bodimo pošteni, Vlada se je odločila; ne na predlog policajev, na predlog ne vem koga ali kar je. Vlada se je odločila, da bo kaznovala osebe. To je cilj tega. Vlada se je odločila, da bo kaznovala osebe, ne vem, če bodo žalile, če se bodo prepirale, če bodo vpile ali se bojo nedostojno vedle do uradne osebe. Tak je bil namen od začetka; od začetka tudi do poslanca, državnega svetnika, člana Vlade in vseh teh ljudi, ki spadajo noter, sodnike ali njegovega bližnjega – ne vem, zakaj, kakšna je razlika, ali je njegov bližnji ali pa sosed, kakšna razlika je tukaj? Zdaj, če je od sodnika bližnji, je bolj pomemben, kakor je sosed. Zakaj je treba to pisati noter v zakon? Člana Vlade. Član Vlade – kaj pomeni član Vlade? Član Vlade in potem je tako razširjeno, da sploh ne veš točno, kdo so vse člani Vlade. Lahko se osredotočiš samo na ministre, pa pridejo državni sekretarji, pomočniki, namestniki [[…]]Kdo pride vse noter? To je tako nedorečeno, da je res nekaj neverjetnega. To je tisto, kar mi da malo misliti. Ampak, kajne, velja, če to zazna pooblaščena uradna oseba na kraju kršitve. Se pravi, ti lahko pošlješ v tri, kamor bi rekli po domače, nekoga in če policaj tega ne sliši, ne velja nič. To je to. Se pravi, mora biti policaj zraven in ti moraš policaja povleči za roko in mu reči: Policaj, ali si slišal, ta me je užalil, ker sem javna oseba in zdaj bi rad, da ti napišeš nalog in ga kaznuješ. Zdaj, če ti dobiš policaja, ki je na tvoji strani, si bo lahko to izmislil. Je tako? Vemo, da se dogaja, tudi to se dogaja. Z vsem spoštovanjem. Poznam. Imam ogromno prijateljev policajev, res, imamo ful filinge, zelo dobre. Ampak tako se je zgodilo. Zgodovina je pokazala že to, ko smo iskali ministra, ki smo ga iskali, da dela napake in potem smo videli, kako se je končalo. Tako moramo vedno štartati s tem, da je poštenost prva reč in jaz ne dvomim v to. Bogvaruj, če bi začeli dvomiti še v to. Ma ne govorim samo o policajih redarjih, sodnikih, govorim o vseh skupaj, tudi o poslancih, tudi o državnih sekretarjih. Osnova je poštenost. Od tukaj izhaja ta reč. Vi morate razumeti eno stvar. Spoštovana državna sekretarja, ki sta oba danes tukaj. Vi s tem zakonom hočete narediti dobesedno eno zadevo: utišati narod. To je bistvo vsega! Vi hočete utišati narod. Vi zdaj govorite o levem fašizmu, nonstop ta izraz, ki je meni tako svinjski, tako svinjski izraz, ki ste si ga izmisliti vi, ne mi. Kaj je levi fašizem? Kje ste to slišali? Pa od kje ste vi dobili zdaj ta izraz? Obstajajo fašisti in to so! In levi fašisti, jaz ne vem od kje, ker je Janša zdaj rekel ta izraz, ga vsi uporabljate, vseskozi ga uporabljate. Povsod. Obstaja pa ideologija fašizma. In fašizem prvo reč, ki jo je napravil, je utišal narod. Ali me razumete ali ne? In kaj je ta zakon drugega kot fašističen zakon za utišanje naroda? Govorim o zakonu, ne govorim o ljudeh. O sistemu. Kolega, me razumete ali ne? Ni prav. Vi iščete tukaj neko zaščito, ker ste užaljeni, bodimo pošteni, ste užaljeni, ker narod ima poln kufer vsega, ker verjetno s tem sistemom, s katerim vladate, ki ni pravilen, ker drugače ne bi bilo toliko protestov, ne bi bilo toliko nestrinjanja. Očitno je nekaj, kar ne funkcionira v tej državi. In zdaj, ker vi se ste naveličali poslušati vse te ljudi, ki pošteno izrazijo svoje nestrinjanje, bi jih utišali. In tukaj je bistvo vsega. In tega si ne smete dovoliti, ker ni prav. Kolega, ni prav, a razumete. To je bistvo. Kakšno je moje mnenje, osebno mnenje, bom govoril o tem. To je škandalozno, kar je rekla gospa, in se strinjam. Je arogantno, je zgrešeno. Vi zdaj boste govorili, da ni res, ampak vse se je začelo točno na Triglavu. Tam se je začelo, bodimo pošteni. Ne govoriti, da se je to dogajalo prej. Lahko, verjetno, da je bila to kapljica, ki je šla čez rob in potem ste rekli, da je treba nekaj narediti, tukaj moramo to klapo utišati. To je bilo bistvo tega. Bom povedal nekaj. Kaj bi vi radi dosegli s tem? To je en čisto represiven sistem. Dvosmerni, pazite! Ali me razumete, Kangler? Dvosmerni. Se pravi, danes ste vi na vladi, ki uveljavljate te zadeve, jutri bodo drugi na vladi, ki bodo uveljavljali iste zadeve. Ali se vam bo zdelo prav takrat? Je jasna ta zadeva? Mi delamo nekaj, kar ni prav za naš narod. Eno nasilje, kakor ga vi zdaj dajete s tem zakonom – ker to je nasilje – povzroča samo drugo nasilje. Nič drugega. Pa to je fizika, veste, to ni reč, to je čista fizika. In ker ste bili vi, ki ste protestirali, ki ste verjetno pozabili, da ste protestirali za vsakim vogalom, da ste delali shode za vsakim vogalom, leta 2012, ko se je metalo kocke v parlament – kdo je bila tista oseba, ki je kocke metala v parlament? Članica SDS! Vam pokažem slike, jo imam tukaj. Ma ne bom, ker nimam časa, ker je brez zveze, ker veste sami, državni sekretar, da je to res. Ampak pustimo na miru. [[oglašanje iz dvorane]] Vam bom poslal sliko, saj vam jo lahko dam, noben problem. Ampak nima to nobenega pomena, o tem govorim. Mi smo tukaj za eno zadevo, ki ne bi smeli biti sploh tukaj. Mi smo tukaj za nekaj, kar ni prav, da smo. Ni prav. Ni prav, človeško gledano ni prav. Zdaj, kaj iščemo mi tukaj? Ljudje nas popljuvajo, ne popljuvajo fizično, popljuvajo verbalno in kar je treba, nas žalijo in te reči, ampak smo sami krivi kdaj. Smo sami krivi. Dajmo si malo narediti mea culpa, to je samo. In spoštovanje ljudi si moramo zaslužiti sami. Sami, noben drug. Ne leva, desna! Veste, kaj se zdaj dogaja? Zdaj imamo štiri frakcije tukaj. Je že postala, in to zaradi vas, je postala leva, je postala desna, so postali cepilci in necepilci. Štiri. Ni bilo zadosti dve. Zdaj smo štirje. Vsi proti vsem. Vsi proti vsem. Kam pridemo na tak način? Ali je to način in sistem vladanja? Ali ste se vprašali, zakaj smo prišli do tega, do te točke danes? Zakaj smo danes na tej točki? Jaz bi vprašal samega sebe in bi verjetno tudi rekel, da res kaj zgrešimo. Nekaj tudi lahko zgrešimo, je človeško. Saj nobeden ne reče – človeško. Ampak kaj hočemo napraviti? Utišati narod. Represivno utišati narod, tako kakor je bilo leta 1923, 1924, ko so začeli fašisti. Pa mislim, da daleč od tega, da ste. Upam, upam in si želim razmisliti v tem smislu in da je res tako. Ne verjamem, da bomo ponovili zgodovino za sto let nazaj. Ampak vsi indici kažejo, da se začne to pot in tako se je začelo takrat. Enega bedaka, ki te bo žalil, boš dobil zmeraj. Vedno. Je čisto normalno. Pa če se kregamo zaradi politike, jaz sem vedno rekel, da se ne bom nikoli v življenju kregal zaradi politike, pa sem potem prav notri, kjer je največ tega. Ja, ne. Pa sem res bil prepričan, da zaradi politike pa res se ne bom kregal, pa prav tako je ratalo. Veste, državna sekretarja – oba, ki sta tukaj –, s tem zakonom mi nič drugega ne naredimo, kot da dajemo policiji arbitrarno moč odločati o naši usodi. Samo to. Ker policaj bo lahko odločal ali pa ne, bo postal sodnik. V tem trenutku bo postal sodnik, ker on bo rekel in on bo ocenil, če si za kazen ali pa nisi za kazen, ampak govorimo o tisočih evrov. To so tri penzije za kakšnega reveža. Ali se zavedamo tega? Ker itak tukaj je bila moda delati kazni vedno krat petnajst, kot tiste, ki so normalne. Zaradi tega, spoštovana sekretarja, zdaj z vsem spoštovanjem, lahko z dobrim namenom ali kaj je treba, ampak to ni dober namen, verjemite mi, ker vidim človeško zadevo tukaj. Ni dober namen. Res ne, se opravičujem. Tukaj, v tej fazi moram reči, da to ni tisto, kar bi si naša stranka želela. Mislim in sem prepričan tudi, ta zakon je popolnoma brezvezen, je tudi nepotreben, nedorečen in na splošno je škodljiv za vse. To se pravi, ko je škodljiv za vse, kot sem rekel prej, je to dvosmerna zadeva, je ena zadeva, ki se v Državnem zboru ne sme sprejemati in zaradi tega zakona ne bom podprl. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter, pripravi naj se mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Dober dan kolegice in kolegi! Sam državni sekretar je [[…]]Jaz nisem bil presenečen, ko sem videl osnutek tega zakona. Zdi se mi en tak logičen naslednji korak vsega, kar sem v tem letu in pol, slabih dveh letih iz naslova vlade in njenega upravljanja represivnega aparata videl. Popolnoma nič presenetljivega, nič, kar ne bi pasalo v siceršnji kontekst delovanja te vlade. Seveda je tukaj celoten kontekst širši, terja vprašanje, kakšno državo sploh hoče ta vlada in na kakšen način represivni aparat s policijo in zakonodajo, kot jo ta, ki jo imamo danes na mizi, tukaj igra vlogo. Zdaj, kakšno policijo ta trenutna vlada želi v tej državi, mislim, da nam je vsem popolnoma jasno, da smo videli v primeru Breznik, ko je vaš sekretarski kolega, ne vem, mislim da lani, pred kakšnim letom, vozil vinjen, ga je policija ustavila in je potem minister Hojs prav pokazal s prstom na policiste, ki so vodili ta postopek in ekstra preveril njihovo delo. Videli smo, kako je v primeru junijske proslave na Prešernovem trgu, ko so policisti odstranili neonaciste iz sicer mirnega zbora, zopet direktor policije pokazal s prstom, ne na neonaciste, ampak na policiste, ki so ukrepali. In govori se seveda po slovenskih policijskih postajah, da se varnost pri delu oziroma varnost pri obdržanju zaposlitve pri policistih malo že po tihem pogojuje tudi s strinjanjem delovanja te vlade oziroma da so policisti pred vprašanjem, ali izraziti svoje nestrinjanje s takšnim upravljanjem policije ali ne, zato da obdržijo ali ne obdržijo službe. Tako je ta higiena v policiji vprašljiva. Vidva se lahko, sekretarja, seveda zdaj križata tam, ampak jaz imam sam svoje osebne izkušnje kot protestnik. Ko sem tudi polagal stopala, pa policisti so dobili komando, da mene ne obravnavajo, ker sem politični funkcionar, medtem ko so drugim dajali kazni. Podobna stvar se mi je zgodila ob dveh primerih. Seveda sem tudi sam zaskrbljen, ko zakon daje policistu arbitrarno odločitev, kaj bo zdaj naredil, bo sam po svoji volji presodil, na kakšen način bo obravnaval trenutno situacijo. Ko pa vidim, da so policisti zmedeni, pod pritiskom, da ne vedo, kaj naj naredijo ali kaj ne naredijo. Policist, ki mene ni oglobil, je moral svojega nadrejenega klicati, biti z njim na telefonu 10 minut in se je potem odločil, da smem protestirati. Človeku, ki pa ni izvoljeni poslanec, ki je pa isto stvar naredil, isti kos papirja položil na tla, je dobil pa kazen. To je policija, spoštovana sekretarja, pod vašim vodstvom, pod vodstvom ministra Hojsa. In v tej luči seveda ta zakon ni nikakršno presenečenje. Ta zakon gradi moč oblasti z vse več pooblastili in na drugi strani razbija javnost, kar je pa seveda tudi vam v velikem interesu. Bi se pa zelo na kratko, kolikor imam še časa, odzval na neke stvari, ki so jih izrekli bodisi koalicijski poslanci bodisi, gospod Kangler, vi. Eden od poslancev je rekel, kaj je narobe, če sankcioniramo žaljenje in zmerjanje zaradi političnih prepričanj. A zdaj? Zdaj? Po vseh trenerkarjih, čefurjih, politkolesarjih, zombijih, pedrih, po Zlatku in Jenullu, po bralcih ustave je pa kar naenkrat treba biti pozoren na žaljenje in zmerjanje zaradi političnih prepričanj? Vprašajte te ljudi, kako jih je država do zdaj videla zaradi njihovih političnih prepričanj. Tako se pridružujem nekomu [[…]] Aha, ali pa še to! Joj, gospod Kangler, skoraj sem pozabil! Pred zakonom smo vsi enaki, ste rekli. Ta je bila kar zabavna, no. Toliko smo enaki pred zakonom, da so evropske institucije, ko so razmišljale, koliko in na kakšen način sredstev za pomoč in okrevanje nam namenijo, so razmišljali, če bi nas dali v tisto skupino Poljske in Madžarske, pri katerih so se vprašali, če bi pomoč pogojili s spoštovanjem vladavine prava. Toliko enaki smo. Da ne govorim o maskah na obali Kolpe in tako naprej in 800 evrih za prekršek za družino, ki je jedla rogljiček. Tako se pridružujem vsem kritikom doslej. Ta zakon je fašističen, je neustaven, je nepravičen in je aroganten. Rešitev pa seveda vidim v tem, da se vsaj ta sporni člen črta ali pa da cel zakon pade, da preiskovalka, ki jo vodi koalicija, o političnem vmešavanju v delo policije opravi svoje delo. Pa da vlada odstopi, to bi bila pa tako ali tako ultimativna rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Vsem prav lep pozdrav! Po zelo zanimivi seji bom poskrbel, da bom sicer nekoliko daljši, ampak verjemite, da bo zelo zanimivo. Tudi Violeta bi naredila dobro, če bi še malo počakala, ker bo marsikaj, kar bi morala vedeti, pa očitno žal ne ve. Najprej. Rečeno je bilo glede pravnega stališča danes, da je treba to razčistiti. Kar se prava tiče, je stvar jasna, gospe in gospodje. 34. člen Ustave Republike Slovenije pravi, da vsakdo ima pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Čeprav citiram na pamet, mislim, da je citat več kot točen. Vsakdo ima pravico do osebnega dostojanstva in varnosti kadarkoli, kjerkoli. In samo zato je bilo potrebno sprejeti ta amandma, ki smo ga sprejeli na odboru, in zato je ta amandma pomemben. Jaz bi bil celo vesel, če bi držali besedo tisti, ki ste na odboru vpili, da bo potem to predmet referenduma, ker to bi bil referendum o metodi pouličnega nasilništva. Kdo je za in torej nasprotuje povišanju kazni za take primere in kdo temu nasprotuje. Kdo meni, da je treba spoštovati Ustavo Republike Slovenije, res spoštovati, dosledno spoštovati in da imajo ljudje pravico živeti varno. Prejle je rekla, mi beremo ustavo, predstavnica tiste stranke, ki ima v programu napisane protiustavne poudarke, da se zavzema za razgradnjo predstavniške demokracije in tako naprej. Saj veste, kako gre to. O tem smo imeli tudi posebno sejo. Toliko o spoštovanju ustavnosti s strani tistih, ki imajo tega v tem trenutku veliko povedati. Na nek način se je danes krasno videla vsa ta beda modernega levičarstva. Poglejte, ko je šlo za živali, je bil poudarek, če nekdo izvaja nasilništvo, vpije nad živaljo, jo odriva, bog ne daj, da bi jo pljunil, to najostreje kaznovati, leta zapora, vsaka kazen je prenizka. Tako približno je šla ta razprava prej. Ko pa gre za ljudi, gospe in gospodje, pa s točno iste strani – ja, ne, to je pa nesorazmerna in nesprejemljivo visoka kazen 500 do tisoč evrov. Bežite no! Se pravi, žival bomo zaščitili, s človekom se pa lahko počne, kar se hoče. To je moderno levičarstvo. No, ja, to tudi v resnici je, ampak lepo, da ste to pokazali na tak način, da ljudje končno vidijo to in da tudi razumejo, za kaj v resnici gre. Zdaj pa pojdimo naprej na tisto, kako smo se sploh znašli na tej točki. Tukaj ni nekaj, kar bi nastalo včeraj. Leto in pol, leto in pol, gospe in gospodje, imamo kurjače, ki politično kurijo. Oni temu rečejo protesti, dejansko pa je poulično nasilje in huliganstvo, zato ker so pač odleteli z oblasti. In spodbujajo ljudi, da kršijo zakon, da kršijo predpise, da ogrožajo eden druge, vse v hlastanju boja za oblast. Vse poteka pod rdečimi zvezdami, vse poteka pod znaki Levice. No, ta slika je zelo zanimiva, ker je na njej je en gospod Koprivc, ki je trdil, da ga ni na teh protestih bilo. Še ena [[…]]Ena ni nobena, dvakrat je pa obakrat, so rekli. No, in kako se je potem stvar razvijala naprej. Tukajle imamo potem naslednjo stopnjo. Tukaj so že zastave Antifa, spet seveda kup rdečih zvezd pa vsega ostalega smetenja iz totalitarnih režimov in tukaj tudi vidimo že agresivno nastopanje. Tudi tukajle vidite nekaj tega. No, in potem so bili prvi valovi nasilja, ki smo jim bili priča lansko jesen. Vse je potekalo pod rdečimi zvezdami, pod zastavami Antife, znaki Antife, zakrinkani posamezniki – značilno za Antifo. In potem, ko se reče, da je to metoda pouličnega nasilništva, govorim o metodi, in da je to levi fašizem, se pa eni počutijo grozno užaljene. Za nobenega nisem rekel, da je to kot tak, ampak metoda, gospe in gospodje, je pa nesprejemljiva. In ne govoriti o tem, kar je bilo prejle rečeno, da je levi fašizem izraz, ki se je izumil v Sloveniji. Izraz levi fašizem uporablja danes mnogo avtorjev po celem svetu. Kar preverite, če meni ne verjamete, vam lahko še kakšno knjigo posodim pa si jo preberite. In ni izumljen pred parimi dnevi ali parimi meseci, ampak je že dolgo v obstoju. V bistvu je pa to pleonazam. Sedaj pa malo šole, gospe in gospodje, o totalitarizmih. Namreč, najprej morate vedeti, da vsi totalitarizmi, brez izjeme, temeljijo na nauku Karla Marxa. Ko govorite o tem, ko bi radi prodajali, da si socialist, je pa to nasprotje od nacista, seveda to ni res. To je v resnici eno in isto. Sedaj pa kdor misli, da to ni res, dajmo malo uživati v tem, gospe in gospodje. To je spomenik iz nacistične Nemčije, postavil ga je Adolf Hitler osebno. In na njem piše, jaz sem socialist. Adolf Hitler: »Ich bin Sozialist.« Vsi, ki hvalite socializem, vsi, ki se zavzemate za socializem, torej hvalite Adolfa Hitlerja. Toliko, da boste vsaj vedeli, o čem počnete. Kot je rekel nekoč en znan aktivist, črnski aktivist, ki je rekel, imam vizijo. Jaz imam pa vizijo, da bi imeli končno v tem parlamentu ljudje kaj pojma o stvareh, o katerih razpravljajo. Potem bi tudi vedeli, to odgovarjam na nekaj, kar je bilo rečeno na seji mojega odbora, kjer je gospa Sukič, ko sem jo opozoril, da imajo vsi totalitarizmi in da so vsi leve provenience, brez izjeme, korenine pri Karlu Marxu, je rekla, da haluciniram. In ko sem rekel, da je rasist, me je dobesedno s tem tudi ozmerjala. Sedaj pa poglejmo, kaj je v resnici Karl Marx rekel. On je rekel, da je treba tiste rase, ki so prešibke, da bi pač izvedle revolucijo in tako naprej, da morajo iti stran, da jih je treba odstraniti in da morajo izginiti v revolucionarnem holokavstu. Tole, gospe in gospodje, je iz filma, ki je bil financiran z denarjem Evropske unije. Tako upam, da ne bo kdo rekel, da si je kdo to izmislil. Drugače pa so kopije tega objavljene v poljskem nacionalne muzeju. Tako da kadar govorimo o rasizmu, največji rasist tega sveta je bil Karl Marx. In kdo skače okoli z njegovo majico tudi po tem parlamentu, ta podpira rasizem. Toliko, da boste vsaj vedeli tisti, ki to počnete, o čem govorite. Najbolj žalostno pa je, da je Karl Marx med tiste, ki jih je imenoval odpadki narodov, štel tudi slovanske narode, torej tudi vse nas. Take ljudi se tukaj v tem parlamentu hvali in se nanje sklicuje. In če še dvomite, tole sem nekoč prebral in mi je vsa levica ploskala. So rekli, stojimo za vsako besedo, ker so mislili, da je njihov citat. To je v resnici nagovor Adolfa Hitlerja iz leta 1927 ob 1. maju, potrjeno, tega nihče ne oporeka. In začne se: »Mi smo socialisti [[…]]« [[oglašanje iz klopi]] No, sedaj ko ste torej razumeli, od kod izraz levi fašizem, ki ga je prej posebej problematiziral vaš kolega Bandelli, in razumete, da drugačnega fašizma ni, pa tudi drugačnega socializma ni. Najprej moraš biti socialist, da si lahko potem nacionalni socialist; torej nacist. Potem razumete, kako neumne so vse tiste izjave, žal tudi takih fantov, ki ne razumejo te zgodbe zaradi šolskega sistema, kakršnega imamo, ki je poln propagande namesto dejstev, namesto da bi te stvari učili v šolah, ko mislijo, da je socializem nasprotje nacizma. To je eno in isto. Samo dva obraza enega in istega zla sta. Moraš biti najprej socialist, da bi potem lahko nacionalni socialist ali pa internacionalni socialist. Saj to je isti šmoren. In kaj fašizem? Fašizem je pa korporativni derivat nacionalnega socializma v resnici. To se pravi, vsi trije so levi, vsi trije so utemeljeni na Karlu Marxu, vsi trije so zločinski in vsi trije so enako zavržni. Če še kdo dvomi, naj si pogleda tole knjižico, ki je zelo zabavna, to je samo malo, tako za dodatek, to je knjižica o prvih enotah Rdeče armade. Kot vidite, so imeli v znaku kljukasti križ. Aja, pa še za tiste, ki tega ne veste, ker niste bili zraven, letos so 23. na spominski slovesnosti za žrtve vseh totalitarnih sistemov, tam je bil predstavljen dokument, leta 1939 je Socialistična internacionala objavila ob podpisu pakta Ribbentrop-Molotov pravo hvalnico, slavospev, kako socializmi dobro sodelujejo v borbi za svetovno prevlado socializmu. Toliko okoli tega. V resnici, in to si prosim vsi zapomnite enkrat za vselej, ni nasprotje socializma-nacizem, ampak nasprotje nacizma in socializma je demokratičen, svoboden sistem. To je bistvo, o katerem bi morali mi danes govoriti. In ta sistem je treba braniti. Ta sistem je treba včasih zaščititi s tistim, kar se v pravu reče ultima ratio, zadnja izbira, to se pravi z zaostritvijo kazni. V danem primeru je bilo to tudi storjeno. Zakaj? Ker nihče ne more imeti pravice, da kogarkoli nadleguje. In prosim lepo, tukaj se ves čas – tudi kolegi delajo to napako –, govori samo o funkcionarjih in tako naprej, tudi prvoten predlog je bil s tega vidika po mojem zgrešen. Poglejte, žrtve tega nadlegovanja, tudi nasilništva, pouličnega nasilja so bili tudi zaposleni v Državnem zboru. O tem se pa ne govori. Preverite, če meni ne verjamete! Žrtve pouličnega nasilništva, torej levega fašizma, so bili tudi navadni državljanke in državljani. Kdo je pa najbolj nasankal? Tisti ubogi snemalec s televizije, ki mu je en tip, ki je bil razdražen od vseh hujskačev skozi mesece in mesece propagande preko javnih medijev, mu je dobesedno skočil v hrbet in ga je hudo poškodoval. Tudi to, kar se je zgodilo zdaj, čeprav se zdaj potem vsi distancirajo od tega. Zdaj so vsi že hoteli kar pozabiti, kako se je zgodba začela in da so tukaj v resnici korenine tega, kar se zdaj dogaja. To je samo razvoj, ki se je razvijal skozi mesece in mesece hujskanja in zaradi tega smo prišli do te točke, na kateri v resnici zdaj smo. Stvari so nekoliko avtorjem mogoče res ušle iz rok, saj to morda je res, morda ni res. Vsekakor pa ni res, da nihče od tega nima nič pa da nihče nima pri tem nič zraven. Glavni organizator teh protestov je bil že dogovorjen v nekem trenutku, to se je pisalo pri nas gori na veliko in so vsi o tem govorili, da bo kandidiral pri LMŠ na predčasnih volitvah, po tisti legendarni puški v koruzo. No, potem iz tega sicer ni bilo nič, ampak zadnjič je bila zelo zanima scena, da so nekateri iz opozicije tik pred začetkom nasilnega dela nemirov izginili s seje; kar pomeni, da jih je nekdo opozoril, kar pomeni, da te naveze še vedno obstajajo, čeprav jih vsi tajijo. In gospe in gospodje, to je narobe. To je strašno narobe, ker to je pot v to, da se državo zapelje v kaos. Nihče nima pravice kogarkoli ogrožati, nihče nima pravice uporabljati nasilja, pa če je to verbalno nasilje, če je to nasilje v katerikoli obliki, če hočete, pljuvanje po ljudeh ali pa [[…]]Te pravice nima nihče in je ne more imeti in temu se je treba upreti. S tega vidika je to korak v pravi smeri. Zelo pozen korak, ampak korak v pravi smeri. Če bi se, recimo, zgodilo, da bi to razveljavilo Ustavno sodišče, bom osebno za to, da se potem ta člen še neznansko bolj zaostri, kot tole, kar je zdaj predlagano. Ker pouličnemu nasilništvu se je treba upreti. To lahko pripelje do takšnih posledic, kot smo jih videli v ZDA. Tam se je toleriralo poulično nasilništvo, ker se je obesilo na neke visoke floskule o zaščiti manjšin pa ne vem kaj. Na koncu je bilo čez 20 mrtvih, na tisoče ranjenih in na milijarde dolarjev škode. Najbolj žalostno pa je in tukaj mislim, da se marsikomu svetijo oči v tej dvorani, ker se jim je splačalo. Saj na koncu so tisti, ki so nasilje sprožili oziroma vodili iz ozadja niti, prevzeli oblast. Podoben scenarij je v Nemčiji in še kje in samo upam, da so v Sloveniji Slovenke in Slovenci dovolj pametni in modri, da bodo pouličnemu nasilništvu, metodi pouličnega nasilništva, ki je levi fašizem, rekli odločno ne. Če bo treba tukaj na referendumu in potrditi ta zakon, ki ga danes sprejemamo, če pa bo treba drugače, pa drugače, zagotovo pa na volitvah. Demokracija je ranljiva, demokracija je ranljiva zato, ker uporablja sredstva, ki so demokratična, ki so ji na razpolago, ampak ima pa vso pravico, da se brani. Nihče nima pravice kogarkoli nadlegovati. Vsaka državljanka, vsak državljan, vsakdo, ki tu živi, ima vso pravico, da gre kjerkoli po cesti, ne da bo tam ena skupina, ki vpije, ne vem, z nekimi dobrimi nameni, in z ne vem kakšnimi načrti skočila vanj in ga nadlegovala, žalila, spljuvala ali pa še kaj hujšega. Mimogrede, tudi pljuvanje v času pandemije je v bistvu lahko tudi razumeti kot poskus umora. Ste na to kdaj pomislili? In ima tudi potem ta človek pravico, da se upre z vsemi sredstvi, ker vsakdo ima pravico do samoobrambe. Pravica do samoobrambe je neodtujljiva človekova pravica. O tem bomo tudi še kdaj morali narediti kakšno razpravo v tem državnem zboru, ravno tako, kot mislim, da bi bilo treba zaradi vseh floskul, ki se kar takole limajo, o posameznikih – jaz sem bil s strani tistih, ki imajo danes največ povedati o toleranci in strpnosti in razumevanju, ozmerjan že z nacistom, fašistom, pa še s čim, pa bi o tem lahko še kakšno posebno predavanje naredil, da bi se mogoče kaj naučili o tem, kaj sem in kakšno rodbino imam, ampak bom to pustil za naslednjič. Bi pa rekel, da je potrebno spremeniti tudi zakonodajo, zakonodajo tako, da se poulično nasilništvo omeji do konca, da se ga prežene in izžene, ker ne sme imeti nobene, tudi teoretične pravice obstoja v demokratični družbi. In po drugi strani, da je potrebno tudi za vse to, kar gre preko meja dopustnega, dobiti ustrezna pač nadomestila, če želite, tudi odškodnino. In če ne bo za to koalicija, bom sam predlagal, da se uvede penalna funkcija odškodnine v Sloveniji. Če bi bila v minulih letih, ko se je mojo družino celo, edino v Sloveniji, kolikor mi je znano, zmerjalo z nacisti, bi bil jaz že milijarder, to mimogrede. Pa ne gre za to, gre pa za to, da se ljudi zaščiti. Gre za to – to ste vsi že pozabili – gre za to, da nihče nima pravice uporabljati takih metod. Tukaj se govori, nekdo je nekomu nekaj napisal – groza in strah. Seveda to ni prav. Gospe in gospodje, samo meni so grozili z umorom že na radiu, lahko preverite. En je klical na Radio Krka, pa je rekel, da je treba zaklat mene pa vso mojo družino. V taki zelo polomljeni jugoslovanščini je govoril. Jaz dam prijavo policiji. Veste, kaj je rekla policija? Naj jim jaz preskrbim dokazni material. Ne zafrkavam se, resno je bilo to rečeno. To, gospe in gospodje, so okoliščine, v katerih je nemogoče normalno delovati. Država ne more na ta način delovati in ne sme na ta način delovati. Ljudje imajo vso pravico živeti varno. Tako kot sem začel, vsakdo ima pravico, ali je tukaj zaposlen, ali tukaj dela, ali je poslanec, ali je karkoli, ali je pa katerikoli državljan ali državljanka ali pa se samo slučajno nahaja kot tujec na ulicah Republike Slovenije, ima pravico do varnosti, ima pravico do osebne integritete, ima pravico, da ga nihče ne nadleguje, da se nihče ne zdira nanj, da mu nihče ne grozi, da ga nihče ne odriva, da ga nihče ne pljuva. In proti temu je uperjen ta člen! Zato je ta člen potreben, ker ste pripeljali Slovenijo do te točke, da je treba v tej smeri ukrepati. Žal. In ne se danes delati vsi nedolžne, kako nihče s tem, kar se dogaja, nima nič. Sem vam pokazal slike. To, kar se danes dogaja in zaradi česar sprejemamo ta zakon, je plod leta in pol sistematičnega in načrtnega razpihovanja, pač hlastanja po oblasti. Ampak nihče nima pravice uporabljati sile za hlastanje po oblasti. Nihče nima pravice kogarkoli nasilno nadlegovati, kogarkoli žaliti, kogarkoli izsiljevati. Tukaj je treba pač reči odločen ne in država mora svoje narediti. In naša naloga je, da poskrbimo za to, da se bodo ljudje na ulicah počutili varne; da bodo mame mirno sprehajale svoje otroke, da bodo snemalci opravljali svoje delo brez strahu, da mu nekdo skoči v hrbet, da bodo policisti, ki tukaj opravljajo svoje delo, zaščite, ne da jih bo 7 končalo na urgenci oziroma v bolnici, ker bodo poškodovani od nasilnežev, takih ali drugačnih, ki so si pač domišljali, da lahko počnejo, kar hočejo, ker so bili toliko časa razpihovani s strani medijev. In na koncu ljudje, res, marsikateri verjame, da če ima dobre namene in sebe vidi kot nekega rešitelja, potem pa lahko počne, kar hoče. Gospe in gospodje, to je bila pot v katerikoli od teh totalitarizmov, o katerih sem prej govoril. To je v resnici pot v totalitarizem, ko se postavlja namen, ne gleda se pa sredstev, ne spoštuje se prava, ne spoštuje se ustave, ne spoštuje se pravne države, ne spoštuje se človekovih pravic. Edina prava pot je demokratična; se pravi, da se pač išče rešitve in da se ustrezno, če je potrebno, spremeni pravni red. Ko gre za pregon pouličnega nasilništva, je zakon, ki je pred nami, ustrezen, dober, pravilen in ga bom z veseljem podprl.
Hvala lepa. Imamo kar nekaj postopkovnih predlogov. Prva gospa Divjak Mirnik. Ne? Potem pa gospod Siter. Beseda za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica! Žal mi je, da ste ravno zdaj uleteli. Podpredsednik je bil tukaj, želel sem vprašati. Pač, vi interpretirate poslovnik, vi interpretirate potek seje. Prejšnji podpredsednik je enkrat že uspešno interveniral, ko je državni sekretar bil malce vsebinsko razglašen. Jaz nimam pojma, kam je spadal ta zgodovinski elaborat, ki je, mimogrede, pozabil na 80 let pomembne zgodovine, zraven eno kopico delavskih bojev in feminizma in tako naprej. Ampak okej. Stvar je simpel. Zakon, ki ga imamo na mizi, je v bistvu zelo preprost; kliče po upravljanju policijskega dela v imenu politike. Kar politika hoče delati, je tukaj zasužnjiti si spoštovanje. Ampak spoštovanje si je treba ne zasužnjiti, ampak zaslužiti. Če 30 let kradeš, seveda izgubiš vse zaupanje in spoštovanje ljudi. Vlada zdaj poskuša uzakoniti to spoštovanje, to zaupanje. Ampak, spoštovane poslanke in poslanci, ljudje imajo te vlade toliko poln kufer, da ji pljuvajo v obraz. In zdaj neke zgodbe, 80 let stare, pa še čisto napačno, nezgodovinsko interpretirane, tukaj nimajo nikakršne veze. Hvala lepa.
Gospod Siter, ali ste pozabili povedati postopkovni predlog ali pa ga niste formulirali. Izvolite.
Moje vprašanje je, da mi nekdo razloži, kako je vsebinsko ta zgodovinski elaborat predhodnika pasal v točko dnevnega reda. Hvala.
. Sem spremljala celotno razpravo, tudi vodenje svojega predhodnika. Žal je celotna razprava zelo široka in je na marsikateri točki zašla z dnevnega reda. Tako tudi jaz na tem mestu ne mislim nič urgirati v zvezi z razpravo gospoda Grimsa.
Postopkovno.
Takoj, samo da dokončam, gospod Grims. Če bomo pa konstruktivni, bo pa naprej razprava potekala predvsem o predlogu novele zakona, ne o čem drugem. Gospod Grims, postopkovni predlog.
Najprej pojasnilo. Povedal sem, da se to nanaša na odgovor gospodu Bandelliju, ki mu izraz levi fašizem ni bil všeč. Pa sem pojasnil, od kod je in da pač v nasprotju s tem, kar je on trdil, izvira iz svetovne politologije. Tudi nekateri levi avtorji to uporabljajo. Toliko po tej strani. Po drugi strani pa vse, ki vas kakorkoli to bolj podrobno zanima, boste imeli v ponedeljek dodaten interes, da pridete na sejo Odbora za notranjo politiko, kjer bomo obravnavali prav zgodbo s temi nemiri. Imam potrjeno, da se bo udeležil tudi minister Hojs. Toliko. Ob šestih se vidimo in bomo tam lahko nadaljevali brez omejitev na seji odbora. Hvala.
Hvala lepa za ta EPP, gospod Grims. Ni bil postopkovni predlog. Saj to verjamem, da veste. Pa predlagam, da nadaljujemo z razpravo, če je še interes. Ja, vidim, da je. Prosim, prijavite se, kdor želi razpravljati. Imamo tri prijavljene razpravljavce. Prvi dobi besedo gospod Soniboj Knežak, za njim gospa Maša Kociper. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Bom kratek, ker imam samo še tri minute. Tako se ne bom dotaknil vsebine zakona neposredno, ker ga je kolega Predrag Baković, ki je v policiji delal 30 let, dovolj analitično in tudi razumljivo razložil. Skratka, nobene potrebe ni po zakonu, ker imamo zadeve že danes urejene, razen tega, da se želi aktualna politika zaščititi še bolj pri državljanih, jih spravit v [[…]]Ljudje ne bodo smeli izražati svoja mnenja – za to bodo kaznovani. Na drugi strani pa postavljamo popolnoma druge vatle za politiko. Toliko okrog tega. Zdaj ne vem, spoštovana koalicija pa državni sekretar, ne vem, če ste slišali, verjetno ste, za slovenski pregovor, da tisto, kar seješ, to žanješ. Jaz se z gospodom Grimsom večinoma stvari ne strinjam. Se pa z enim njegovim danes stavkom pa povsem. To, kar se dogaja, je plod enega leta in pol dela te vlade: zmerjanje, sejanje, nestrpni govor, obračunavanje z drugače mislečimi, pritiski na medije, svinje, prostitutke. A je to politična debata, a je to spoštljiv odnos do državljank in državljanov? Sam sem bil izredno ponosen, ko sem bil izvoljen, pa čisto brez vseh skrbi poslušam tudi Grimsa, čeprav se z njim nič ne strinjam, pa ne bom žaljiv do njega. Pa ne znamo tega narediti. Je to tako težko? Lepo vas prosim. Danes smo parkrat slišali, mi se ukvarjamo danes s posledicami, z vzroki se pa noben ne ukvarja. Kolega Polnar je rekel prej, da so za njim govorili: izdajalec. Se je vprašal o vzrokih? Zaradi mene ni treba tega zakona, da me zaščititi. Jaz bom še mirno živel v svojem kraju tudi po koncu mandata, tudi če ne bom več izvoljen. Drugo pa je, ko vi pravite, da predsednik Vlade hodi tako med ljudmi. Ja, s kopico varnostnikov. Ja, pa na Lepeno morebiti, ko imate še tisti letni tabor, drugam pa ne grejo. To je danes žal realnost. Pa tudi mnogo politikov je takih. Izjava tega ministrstva, ne vem če celo državnega sekretarja: »Politika te vlade je, da skrbi za slehernega državljana.« Čudovito skrbite! Samo izgleda, da boste morali državo zamenjati, ker kljub tej vaši izredni skrbi za slehernega državljana, vas podpira 20 procentov. Mi boste morali razložiti; ne znam, ne vem, ne znajo ceniti. Se pravi, da je treba iti, ne vem, na Madžarsko ali kam, ne vem. Katastrofa, kar ste iz te institucije naredili, vse utečene poti te države, bi rekel, uničujete v tem letu in pol zaradi nestrpnosti, obračunavanja z drugače mislečimi. Sram me je, res, velikokrat me je sram, da sedim tu pa da se ne znamo o osnovnih stvari kulturno pogovoriti. Tako kot sem rekel, podpredsednica, ne bom dolg. Moral sem se skihati, ker mi je šlo tole zdajle že krepko na živce. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Moram reči, da seveda tudi sama opažam, da je ta debata šla preko vseh okvirjev in preko vsega normalnega dialoga, primernega za en tak državni zbor. Si je pa koalicija seveda sama kriva za to in priti s takim predlogom in s takim zakonom v tem trenutku, ki ga imamo v Sloveniji, ob taki nastrojenosti ljudi, glede na vse to, kar tudi Vlada dela seveda, je bilo pač milo rečeno neumno in je bilo jasno, kam in h kakšnim stvarem bo to vodilo. Ampak zdaj tu obračunavati za desetletja in desetletja nazaj in kaj katera beseda pomeni in kdo jo prav razume, je brez zveze. Kot je bilo rečeno, pogovarjamo se o zakonu oziroma pogovarjamo se konkretno o amandmaju, ki je samo eden. In ta amandma je amandma opozicije, ki vrača stvari tja, kot so bile, preden ste prišli s tem pravnim zmazkom od tega člena, se pravi 4. člena. Pa bom prebrala za ljudi, ki mogoče ne vedo, da že sedaj sedanji zakon, ki ste ga želeli amandmirati in ste ga na odboru amandmirali, pravi, »kdor se prepira, pije ali se nedostojno vede do uradne osebe pri uradnem poslovanju, se kaznuje z globo 500 do tisoč evrov«. Se pravi, mi imamo neke situacije, tako kot vsaka normalna država, sankcionirane. In nekdo, ki je pri uradnem poslovanju neke uradne osebe, recimo, neke osebe na upravni enoti, neke uradnice ali tudi nekega uradnika, člana Vlade ali karkoli, vpije, se prepira ali se nedostojno vede, je že zdaj kaznovan. Da se razumemo! Ampak ker pa je koalicija hotela, ne vem, ali je bilo to glede na Kredarico ali ne vem na kaj, nek totalen nov statement dati, ste šli z enim takim pravnim zmazkom, da mislim, da ni čudno, da je revolt, zato ker je vsa stroka hkrati. Drugič, ste pa izbrali totalno neposrečen trenutek. Z nekaj ministri, ki nimajo nobenega filtra na svojem jeziku, ki ljudi delijo na svinje in bisere, in s predsednikom Vlade, z njegovim ciničnim in žaljivim diskurzom in vsem, kar spada zraven, se greste vi lotiti popravljanja enega takega člena. Pa zakon ima tudi kakšno koristno rešitev. Recimo to, da končno urejamo, da se globe navajajo v evrih, ne tolarjih. Si morate misliti, koliko časa že nimamo tolarjev, pa tole zdaj šele rešujemo. Ampak spet ste dali noter en člen, ki je sprožil totalni revolt in zaradi tega bo zdaj pač cel zakon, upam, padel. Sprašujem se, kdo – presneto, še celo član koalicije je rekel, da so avtorju očitno ušle zadeve iz rok – je napisal ta pravni zmazek od tega člena. Zato ker tukaj je toliko enih nedorečenih pravnih pojmov in toliko enih nedorečenosti, da tak člen v neki normalni pravni red ne moreš vključiti. Recimo, ni jasno, kaj je ta definicija »nedostojno vedenje«. In kako se jo naj širi, da ne bo subjektivno interpretirana. Poleg tega zakon oziroma člen neutemeljeno širi polje kaznovanja ne samo na neko specifično skupino ljudi in s tem seveda pride do neupravičene neenakopravnosti med državljani, ampak še na njihove družinske člane in člane družine. Neka osnovna pravna načela je pa vendar treba upoštevati. In potem dalje. V nadaljevanju »uradna oseba pri opravljanju uradnega dejanja« in tako naprej. Neki pojmi, za katere se niti ne ve, kako se jih bo v praksi uporabljalo. Vsi strokovnjaki so seveda takoj opozorili, da gre za neko rešitev, ki nasprotuje sodni praksi Evropskega sodišča za človekove pravice, ker vzpostavlja neenakopraven položaj med državljani in služi zastraševanju z namenom utišanja kritik oblasti. Ne samo Evropsko sodišče, tudi naše sodišče, pa ne rečem, da se vedno strinjam, se je tukaj jasno postavilo na možnost kritike. In vi ste zdaj tako odprli to polje, da bomo s to debato, mislim, kontra efekt dosegli. Da bodo ljudje razumeli, da je celo nedostojno vedenje dovoljeno, ker ste ga vi hoteli tako nesrečno in neposrečeno kaznovati. Iz navedene formulacije o nedostojnosti namreč ni mogoče razbrati, ali so globe za takšno vedenje mišljene zgolj osebno v času uradnega poslovanja predstavnika države, se pravi samo v tistem času, ko on uradno posluje, ali tudi sicer. Prav tako ni jasno, ali so kršitve omejene na fizično prisotnost zaščitenega predstavnika države in tako naprej na ozemlju Republike Slovenije in tako naprej. Ker tudi jaz nimam časa, bom ponazorila z eno šalo, ki kroži, je bila objavljena v številnih medijih, tako da ne bom nič novega povedala, ki dobro kaže, kaj je pomanjkljivost tega člena. In sicer tako gre ta šala. Pred Državnim zborom se nek državljan v prisotnosti policista dere in kriči: Janez je fašist, Janez je fašist. In ko mu policist reče, gospod Jože, žalili ste uradno osebo, predsednika Vlade, reče gospod Jože, ja, pa saj nisem povedal, kateri Janez. In policist mu reče, nehajte me zafrkavati, saj točno vemo, kateri Janez je fašist. Se pravi, popolnoma dovoli ta člen tolmačenje uradni osebi, ali je bilo to vedenje nedostojno in ali je kaznivo. To je seveda arbitrarno in za pravni red ni sprejemljivo in takega člena ni mogoče sprejeti.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Lep pozdrav, spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi, kolikor nas je še tukaj! Pet ur se mi zdi, da se že razpravlja o tej temi, zato bom poskušala biti zelo kratka in zelo eksaktna. Namreč, zakaj konkretno je prišlo do spremembe tega zakona? Ja, zaradi Kredarice. In pa groženj, ki so se zgodile nekaterim poslancem. Nekateri so iz tega seveda delali zgodbe in se delali žrtve, nekateri smo pa bili tiho. Tudi v obrazložitvi dopolnila je navedeno, bom citirala, ker mi bo drugače gospod Kangler povedal, da temu ni tako, da to ni zaradi Kredarice, tako kot je prej razlagal gospe Heferletovi. Namreč piše takole. V obrazložitvi predlaganega dopolnila je navedeno, da je razlog za navedeno spremembo, citiram, »eskalacija groženj poslancem in drugim visokim predstavnikom države«. In to se je seveda, kot smo že zdaj večkrat povedali, zgodilo tudi v tem, po tisti časovnici, da je to kristalno jasno, da se je sprememba tega zakona zgodila samo in izključno zaradi tega, ker je neka državljanka predsedniku Vlade na Kredarici povedala, kar mu je pač povedala. Celo so predstavniki koalicije zapisali, da do te spremembe pride zato oziroma je prišlo, glede na intenziviranje groženj posameznikom in tudi skupinam. To je jasen dokaz, zakaj je do tega prišlo. Da pa ne boste rekli, da karkoli lažemo, bom samo še citirala dr. Miha Šepca s pravne fakultete moje Univerze v Mariboru, ki pravi takole. Citiram. »Ko govorimo o predstavnikih države, mora biti svoboda govora zaščitena na najvišji ravni ravno zato, da jih lahko kritiziramo. Torej, da jih lahko postavimo v neugoden položaj. Oni namreč predstavljajo oblast in javnost mora imeti pravico, da kritizira oblast. Ko izgubimo to pravico, potem nimamo več demokratične oblasti, kritika pa pomeni ne samo lepe besede: Z vami se pa ne strinjam. Tukaj mora biti pravno zaščitena tudi bolj huda kritika z močnimi besedami, tudi napadalna kritika. Ta določba, ki jo želijo spremeniti, bi zelo napadla svobodo govora in je s tega vidika zagotovo neustavna.« Konec navedka. Tudi zato trdim, da je ta zakon direktno uperjen proti državljanom; z eno besedo, to, kar sem povedala že leto in pol nazaj, uvaja se diktatura v tej državi. Ima namreč ta predlog zastraševalni namen. Zakaj? Zato ker se ta vlada enostavno ni sposobna soočati s tem, kar ljudje mislijo. In teh, ki ne mislijo tako kot vlada, je že skoraj 80 procentov, če seveda verjamemo vsem tem anketam, ki jih lahko vsak teden ali pa vsak mesec beremo. Ljudje so postali jezni, ljudje so razjarjeni in to vsak dan znova pišejo, povedo, to nam pišejo, poslancem, tudi vsak dan. Tako pač je. Žal. Če je to vam predstavnikom Vlade všeč ali pa ne. To je realno stanje. Rezultat je pa samo odziv na vse žalitve in tudi na vse nasilje, v navednicah tudi, ki se ga greste nad ljudmi s svojimi izjavami, tako pisnimi na raznoraznih omrežjih, da o tistih SDS-ovih trobilih niti ne začnem razlagati, pa seveda na vseh tistih pisnih ali pa ustnih navedkih, ki jih vsepovsod lahko vsak dan ljudje preberejo. Ne želim ponavljati vsega tega, kar samo predsednik Vlade piše, ker bi me bilo preveč sram pravzaprav te stvari sploh ponavljati. In veste, kaj je paradoks? Paradoks pravzaprav je, da 18 ljudi v vladi, se pravi predsednik Vlade in ministri, ki seveda prihajajo iz SDS, NSi, tistih krščanskih demokratov, pa tistega ostanka SMC, ki še ga je ostalo, terorizirajo to državo. Terorizirajo! 18 ljudi terorizira dva milijona ljudi s svojimi nezakonitimi odloki in to je pravzaprav grozljivo. Zato ker ta vlada vlada z odloki, ne zakoni. Ker si je ta vlada uzurpirala vse veje oblasti. In to je grozljivo. In to je potrebno absolutno preprečiti. Da ne bom spet ponovila, da je to diktatura. Prav zanimivo bo pogledati in prebrati seveda spet ta novi zakon o nalezljivih boleznih, ki bi ga naj zdaj dobili v proceduro. Namreč vsak dan dobimo poslanci na to temo že zdaj, preden smo ga sploh dobili, ker še ni niti v proceduri novi zakon, ne vem, koliko mailov na dan, da tega naj ne podpremo. Samo še enkrat bom ponovila to, kar sem že ponovila. Jaz sama sem dopust zaradi tistega zakona prekinila in prišla glasovati proti temu, da se ljudi terorizira v tej državi. Zato naj še enkrat jasno in glasno povem, da si v LMŠ ne želimo Slovenije takšne, kot jo uvaja ta vlada, ta koalicija pod vodstvom SDS v sodelovanju z ostankom SMC in z NSi in pa seveda s podporo Jelinčičeve SNS in pa tistega Desusa, ki se je odločil, da bo tej vladi držal štango, in manjšincema. Ne želimo si Slovenije, kot jo uvajate, in sicer utišanje vseh kritikov in obračunavanje z njimi, utišanje objektivnih medijev in pa tudi seveda novinarjev, utišanje civilne družbe in nevladnih organizacij, zmerjanje novinarjev s prostitutkami, zmerjanje ljudi s svinjami, kaznovanje ljudi z globami od 500 do tisoč evrov, če kdo kritizira predsednika Vlade ali ministre ali pač koga iz koalicije. O tem se danes pogovarjamo. In ne, hvala za takšno družbo, družbo represije. V Sloveniji si želimo svobode in pa ustavnih zakonov, ne pa odlokov, ki jih sredi noči, tudi med vikendi, v soboto sprejemate mimo stroke. In kar je še najbolj žalostno, potem ta ista stroka, za katero se venomer skrivate, tudi jasno in glasno pove, da ona tega sploh ne predlaga. Zato, dragi moji, vas pozivam, da nehate to početi, da nehate terorizirati ljudi v tej državi in nam omogočite, da svobodno živimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo je želel državni sekretar. Gospod Kangler, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka Lidija, bili ste v vladi več kot dve leti. Sami veste, kakšen je bil vaš način. Sedaj pač očitate SMC in Novi Sloveniji in SDS. Gospod Počivalšek je jasno povedal, da je bila tista vlada, v kateri ste tudi vi sodelovali, vlada, kjer ni bilo dialoga, kjer ni bilo konsenza, kjer ni bilo vsebine. In danes tukaj, ko poslušam, z vsem spoštovanjem, vas, poslance, dobim občutek kot predstavnik Vlade, da se ukvarjate samo z Janezom Janšo. Se zbudite, oči odprete – spet Janez Janša, prižgeš televizijo – Janez Janša, kot da je on največji problem. Ne ni. Mi se pogovarjamo o vsebini. Govorite, da smo sprejemali odloke brez stroke. Niti en odlok, ki ga je predlagalo Ministrstvo za notranje zadeve, ni bil sprejet brez stroke. Oprostite, ne vem, kaj vi jemljete za stroko, ampak strokovna komisija, ki daje navodila, ki jih upoštevamo, pri čemer tudi usklajujemo s sosednjimi državami. Tudi znotraj Evropske unije. Vsaka beseda je pač odveč. Svoboda govora, motijo vas desna trobila. Zakaj vas motijo desna trobila, če vas tako skrbni svoboda govora? Jaz pa pravim, hvala bogu, da imamo še kakšno drugače misleče trobilo, da vam lahko postavimo, tistim, ki pač drugače vidite, tudi kakšno ogledalo nazaj. Naša skrb, in zato je tudi ta zakon na dnevnem redu, pa je, da kreiramo prihodnost Slovenije znotraj Evropske unije, da so vzpostavljeni demokratični pogoji. Večkrat je to sicer nedopustno, ampak pogost pojav. Imam tudi pri vas občutek, spoštovana gospa poslanka, dolgo se že poznava iz Maribora, da nekateri tukaj v tem državnem zboru, ker je vlada padla oziroma ker so nekateri vrgli puško v poleženo koruzo, je rekel gospod Medved, da ste užaljeni. Užaljeni, ker niste bili sposobni vladati, ker niste bili sposobni dialoga. Razumem vas, da ste tako razjarjeni in da ste tako proti vsemu, karkoli ta vlada predlaga, in tudi proti temu zakonu. Če bo zakon protiustaven, bo Vlada takšno odločbo spoštovala, a o tem mora odločiti Ustavno sodišče. In tudi verjetno po tem, kar ste napovedali, če bo, v kolikor mu boste dali podporo, bo tudi zakon dobil podporo v Državnem zboru.
Repliko ima gospa Lidija Divjak Mirnik.
Hvala lepa. Spoštovani gospod državni sekretar gospod Franc Kangler, jaz nisem čisto nič užaljena, niti ne vem, kaj vse bi naj bili v opoziciji, daleč od tega. Navajam samo dejstva, ki jih pač vi skušate v tej državi uveljavljati. To pa je represija in nezakonite odloke, ker ta vlada vlada z nezakonitimi odloki in jih sprejema v soboto ponoči na dopisnih sejah. Poglejte si, koliko sej je bilo dopisnih in koliko odlokov ste spremenili na dopisnih sejah. Ja, saj to je legitimno, saj jaz se načeloma celo strinjam s tem, ampak fino bi pa bilo, če bi ob tem upoštevali in spoštovali stroko. Namreč dr. Logarjeva, vodja svetovalne skupine za covid-19, Mateja Logar je za medije povedala, da je Vlada z zadnjim odlokom nekoliko hitreje razširila pogoj preboleli, cepljeni, testirani. Da o tem, kar ste se zdaj spomnili, da se bodo obvezno morali cepiti vsi v javni upravi, niti ne začnem razlagati. Tako vas vljudno prosim, da ne govorite, da noben odlok ni bil sprejet brez stroke. To ste namreč povedali in sem vas zdaj citirala, da tega ne govorite, ker je to ena navadna laž. Če je pa gospod Janša najvišji problem v tej državi – ja, mogoče celo je! Pa veste, zakaj? Zato ker ima očitno to bolečino že 30 let, da smo vsi krivi za to, kaj se je njemu 30 let dogajalo, in se zdaj mora vsem celo za to maščevati, v navednicah. Tako lahko to razumemo. Pa v psihologiji za to obstaja tudi izraz – sociopat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Ugotavljam, da gospod Grims. Izvolite.
Samo dva stavka. Najprej mislim, da je bila tale zadnja razprava, ki je bila, zelo lep dokaz, kako nujno potreben je tale člen. Če se uporablja tako, kot ste vi zaključili, take besede in na tak način in to v trdilni obliki, kar je mimogrede lahko celo predmet kakšnega drugega postopka. Drugo, kar pa je, je pa vprašanje, kako se bo zdaj vse tole, kot vi mislite, izteklo. Namreč, vi pravite, da po vašem mnenju je to največji problem v Sloveniji. Očitno res, glede na to, da podpisujete pogodbo, v kateri je osnova te pogodbe izključevalnost. To se pravi, da je nekdo izključen in da z njim se ne sodeluje. To seveda ni ne politično, ne modro, ne človeško, ne državotvorno. Ko gre za politiko, politika bi vedno morala temeljiti na vrednotah, gospa Mirnik, na vrednotah. Kaj je politika brez vrednot, sem pa prej pokazal na treh primerih iz zgodovine. Upam, da ste si jih zapomnili.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo za razpravo? Če ne, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 25. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep dan vsem!