Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 35. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Violeta Tomić od 12. do 16. ure, Ljudmila Novak od 15. ure dalje, Suzana Lep Šimenko, Janja Sluga, Vlasta Počkaj do 14. ure, Ksenija Korenjak Kramar do 15. ure, Urška Ban od 16.30 do 18. ure, Simona Kustec Lipicer od 17. do 20. ure, Vojka Šergan od 15. do 20. ure, Erika Dekleva od 18. ure dalje, Vesna Vervega od 16. ure dalje, Dragan Matić do 11. ure, Igor Zorčič do 14. ure, Dušan Radič do 15. ure, Branislav Rajić do 15. ure, Ivan Prelog do 15. ure, Bojan Krajnc do 15. ure, Aleksander Kavčič, Matjaž Han do 15. ure, Vinko Gorenak, Jernej Vrtovec do 15. ure, Branko Grims, Branko Zorman do 17. ure, Marko Ferluga od 15. do 20. ure, Jani Möderndorfer od 15. do 20. ure, Tomaž Lisec, Franc Trček od 13. ure do 16.30, Matej T. Vatovec do 10. ure, Ivan Hršak do 17. ure, Uroš Prikl od 14.30 dalje, László Göncz do 16. ure, Žan Mahnič do 12. ure, Eva Irgl in Janko Veber. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. Za dopolnitev obrazložitve predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagateljev gospe Ivi Dimic.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje je letos marca določil upravičence do nadomestila zaradi otežene redne rabe zemljišča ter postopek določanja in uveljavitve tega nadomestila. Gre za zemljišča, ki so potrebna za opravljanje nadzora državne meje in preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje, pri čemer morajo lastniki in posestniki zemljišč dopustiti postavitev, namestitev, uporabo, vzdrževanje in shranjevanje tehničnih in drugih sredstev, če opravljanja nadzora ni mogoče zagotoviti z drugimi organizacijskimi ukrepi. Zakon je v prehodnih določbah v 24. členu določil tudi skrajni rok, do katerega upravičenci lahko zahtevajo nadomestilo za koledarsko leto 2015 in 2016. Tako so ti upravičenci, lastniki zemljišča ali oseba, ki uporablja zemljišče na podlagi druge stvarne pravice, vpisane v zemljiško knjigo, ali na podlagi najema ali zakupa pogodbe, lahko nadomestilo za ti dve koledarski leti zahtevali najkasneje do 30. junija 2017. Kljub temu da so imeli upravičenci do uveljavitve zadnje novele zakona na razpolago 4 mesece, so mnogi roke za vložitev zahteve za nadomestilo zamudili. V Novi Sloveniji smo prepričani, da pri tem ne gre za njihovo subjektivno odgovornost, saj o postopku in skrajnem zakonskem roku niso bili primerno in pravočasno obveščeni. Tudi Vlada je zamujala s sprejetjem podzakonskega akta, to je Uredbe o metodologiji za določitev višine nadomestila za oteženo redno rabo zemljišč zaradi izvajanja nalog nadzora državne meje. Ta je bila sprejeta 6. aprila 2017, veljati pa je začela naslednji dan po objavi, to je 11. 4. 2017. Vloga za uveljavljanje nadomestila je bila objavljena le na spletni strani Ministrstva za notranje zadeve in na portalu eUprava. Prejele so jo sicer tudi upravne enote, ki pa so se precej časa ukvarjale z usposabljanjem aplikacije za obračun in ažuriranje podatkov za obračun. Kar nekaj časa so potrebovale za rešitve, kako sploh izračunati dejansko višino posamezne odškodnine. Nekatere lokalne skupnosti pa so poziv, da lahko tudi same obvestijo upravičence preko lokalnih medijev, prejele komaj nekaj dni pred iztekom roka. Veliko število državljanov, ki so v skladu z zakonom sicer upravičeni do nadomestila zaradi otežene rabe svojih zemljišč, je tako ostalo brez možnosti, da nadomestilo dejansko tudi dobijo, in to kljub dejstvu, da so sicer izpolnjeni vsi zakonski pogoji, zaradi katerih so do tega nadomestila upravičeni, in da gre za poseganje v ustavno pravico lastnine. Če upoštevamo, da so bile začasne tehnične ovire postavljene v dolžini okoli 160 kilometrov na približno 2 tisoč parcelah, ki so v lasti okoli 2 tisoč lastnikov, ugotavljamo, da je za nadomestilo do iztega roka zaprosilo le 8 % upravičencev. Če torej zakon želi doseči svoj namen, da vsi upravičenci tudi dejansko dobijo to nadomestilo, potem je treba skrajni rok za upravljanje nadomestila za leto 2015 in leto 2016 podaljšati, in sicer do 31. marca 2018. V Novi Sloveniji smo prepričani, da prejem nadomestila ne sme biti odvisen od sposobnosti spremljanja predpisov, temveč od dejstva, da je bila škoda tem upravičencem dejansko povzročena in je bilo poseženo v njihovo lastnino iz razlogov, ki niso nastali zaradi njihovega ravnanja. Tega se zaveda tudi Vlada Republike Slovenije, zato našemu predlogu o podaljšanju roka ne nasprotuje. Glede na navedeno predlagamo, da naš predlog spremembe Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje podprete. Tako bodo imeli možnost vsi, tudi tisti, ki so zamudili z oddajo vlog za uveljavljanje nadomestila, da to storijo še do 31. marca naslednje leto. Za pravočasno vložene pa se bodo štele tudi vloge, ki so bile vložene po izteku roka, to se pravi po 30. 6. 2017, o njih do uveljavitve danes sprejete spremembe še ni bilo odločeno.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču. Izvolite, mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Predstavniki izvršilne oblasti, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 30. seji dne 25. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V poslovniškem roku je amandma k predlogu zakona vložila Poslanska skupina Nove Slovenije, in sicer k 1. členu, ter nato za 1.a člen. Predstavnik predlagatelja zakona dopolnilne obrazložitve členov predloga zakona ni podal. Predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve, je dejal, da Vlada podpira predlog zakona, pri tem pa poudaril, da so bili vsi upravičenci do nadomestila pravočasno in na ustrezen način obveščeni, in sicer v sredstvih javnega obveščanja, preko spletnih strani in tudi v neposrednih stikih, ki jih imajo policistke in policisti na terenu s tistimi, ki so do tega upravičeni. Dejal je, da so imeli vsi upravičenci dovolj časa, da vložijo zahteve za nadomestilo, in sicer več kot štiri mesece. Kljub temu Vlada podpira predlog zakona in amandma, da se ta rok podaljša do 31. marca 2018, predvsem zaradi dobrega in konstruktivnega sodelovanja z vsemi lastniki zemljišč, ki so upravičeni do tega nadomestila. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja dejala, da so pripombe njihove službe v celoti upoštevane z vloženima amandmajema. Predstavnik Državnega sveta je povedal, da Komisija Državnega sveta za državno ureditev predlog zakona podpira, še posebej ob dejstvu, da je do 30. 6. 2017 za nadomestilo zaprosilo le 8 % upravičencev. V razpravi je predstavnik predlagatelja na kratko predstavil predlagana amandmaja in poudaril, da sledita stališču Zakonodajno-pravna službe. V nadaljevanju je odbor sprejel amandma k 1. členu in za nov 1.a člen. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Andreju Špengi, državnemu sekretarju na Ministrstvu za notranje zadeve.
Spoštovani podpredsednik, cenjeni poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije se je seznanila s Predlogom zakona o spremembi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložil poslanec mag. Matej Tonin. Predlagatelj meni, da vsi upravičenci niso mogli pravočasno vložiti zahteve za nadomestilo zaradi postavitve začasnih tehničnih ovir za leti 2015 in 2016, zato predlaga, da se na novo določi skrajni rok, do katerega bo možno le-to storiti. Zakon o nadzoru državne meje med drugim določa tudi upravičence do nadomestila in postopek določanja nadomestila zaradi otežene rabe zemljišča, ki nastane pri izvajanju nalog nadzora državne meje in preprečevanju nedovoljenega prehajanja same državne meje. Vlada Republike Slovenije pojasnjuje, da policisti lahko uporabljajo zemljišča in vodne površine ob državni meji ne glede na lastništvo, če je to potrebno za uspešno izvedbo nalog, na podlagi Zakona o nadzoru državne meje in nalog, predpisanih tudi s pravnim redom Evropske unije. Lastniki in posestniki zemljišč ter vodnih površin morajo pustiti prost dostop in gibanje za nemoteno opravljanje nalog nadzora državne meje, torej za uporabo zemljišč, in je zaradi tega otežena raba zemljišča in so do nadomestila upravičeni lastniki zemljišča in osebe, ki uporabljajo zemljišče na podlagi druge stvarne pravice, vpisane v zemljiško knjigo, in na podlagi najemne ali zakupne pogodbe. Zakon posebej določa, da so do nadomestila upravičeni tisti upravičenci, na zemljiščih katerih se postavijo, namestijo, uporabljajo, vzdržujejo ali tudi shranjujejo varovalna ograja in druga tehnična sredstva. Vlada Republike Slovenije v nadaljevanju pojasnjuje, da je rok za uveljavljanje nadomestila za leti 2015 in 2016 določen v prehodnih določbah, torej v 24. členu Zakona o nadzoru državne meje, in je bil podaljšan z amandmajem tekom zakonodajnega postopka. Podana je bila ocena, da je glede na predviden datum sprejetja zakona in glede na dejstvo, da gre za prvo uveljavljanje nadomestila, upravičeno podaljšanje roka za vložitev zahteve za nadomestilo. Upravičenci so torej lahko zahtevali nadomestilo za koledarsko leto 2015, za meseca november in december leta 2015, in leto 2016 do 30. 6. 2017 oziroma so imeli na razpolago 4 mesece in pol. Za namen uveljavljanja nadomestila je bil pripravljen neobvezen obrazec zahteve oziroma vloge. Vloga za uveljavljanje nadomestila zaradi otežene redne rabe zemljišča zaradi opravljanja nalog nadzora državne meje je objavljena na spletnih straneh Ministrstva za notranje zadeve in na portalu eUprava in je bila z dodatnimi pojasnili posredovana tudi upravnim enotam. Prav tako je bila informacija o uveljavljanju zakona oziroma možnosti podaje vlog objavljena na spletnih straneh Ministrstva za notranje zadeve in tudi v medijih. V obdobju sprejetja Zakona o nadzoru državne meje so bile začasne tehnične ovire postavljene približno v dolžini 160 kilometrov na približno 20 tisoč parcelah v lasti 2 tisoč lastnikov. Na podlagi podatkov, ki jih vodijo upravne enote, je bilo do poteka roka, torej do 30. 6. 2017, v reševanje prejetih le 161 vlog oziroma vloge je podalo približno 8 % upravičencev. S predlagano spremembo zakona in glede na podan predlog proračuna Ministrstva za notranje zadeve bi le-ta v letu 2018 za naveden namen manjkajoče pravice porabe moral dodatno zagotoviti sredstva v višini 270 tisoč evrov. Na podlagi navedenega in ob dejstvu, da je rok za podajo vlog določen v zakonu, ki ga je možno spremeniti oziroma podaljšati le z zakonom, Vlada Republike Slovenije ne nasprotuje podaljšanju roka in Predlogu zakona o spremembi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, ki ga je predložil poslanec mag. Matej Tonin. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Na te pomanjkljivosti in pobudo za sprejetje tega zakona nas je spomnil Martin Mikolič, župan Občine Rogatec, ki je mejna občina z Republiko Hrvaško. Noben zakon ne more biti sam sebi namen, še posebej če gre za tako občutljivo vprašanje, kot je poseg v lastninsko pravico. Predlog novele Zakona o nadzoru državne meje, ki smo jo predlagali v Novi Sloveniji, odpravlja vprašanje neenakosti pred zakonom. Odpravlja namreč neenak položaj tistih lastnikov zemljišč in drugih oseb, ki uporabljajo zemljišče, ki so zamudili skrajni rok za uveljavljanje pravice do nadomestila zaradi otežene redne rabe zemljišča. Gre za nadomestila za ovirano rabo zemljišč v letih 2015 in 2016, na njih je država zaradi splošne varnosti in zaradi preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje postavila žične ograje, zaradi česar lastniki zemljišč niso mogli uporabljati tako, kot bi jih, če teh tehničnih sredstev ne bi bilo. Lastninska pravica je ustavno varovana kategorija in je za vsakega imetnika sveta. Vsak poseg vanjo mora biti utemeljen, v tem primeru so oškodovanci upravičeni do nadomestila. Ta pravica mora biti zagotovljena vsem, zato je nedopustno, da bi tisti, ki so – in to ne po svoji krivdi – ostali brez nadomestila, ker so zamudili rok za oddajo vloge. Ker pri tem ne gre za njihovo krivdo oziroma odgovornost, bo podaljšanje roka do konca marca naslednje leto to neenakost odpravilo. Kljub temu da Vlada zatrjuje, da so bili vsi lastniki dovolj zgodaj obveščeni, saj so imeli 4 mesece časa, da vložijo zahtevke, to ne drži povsem. Zakon je bil sprejet februarja letos in veliko časa je preteklo, preden so upravne enote pripravile aplikacijo za obračunavanje vlog. Tudi vloga za uveljavljanje nadomestila je bila objavljena le na spletni strani Ministrstva za notranje zadeve in na portalu eUprava. Če upoštevamo dejstvo, da je do veljavnega roka, to je do 30. 6. 2017, vloge oddalo le 8 % upravičencev, potem je nujno, da rok podaljšamo in zagotovimo, da bodo nadomestilo lahko dobili vsi, ki so do njega zakonsko upravičeni. Ker je Vlada v proračunu zagotovila dovolj sredstev, da nadomestilo dobijo vsi, je naša dolžnost, da jim to tudi omogočimo. V Poslanski skupini Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo seveda zakon podprli, ker smo ga tudi predlagali.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Novela obravnavanega zakona je seveda posledica postavitve rezilne žice na meji s Hrvaško. Vlada je rezilno žico in nato še panelne ograje na mejo pričela postavljati novembra 2015. Čeprav je ves čas zatrjevala, da gre za začasen ukrep, je do danes še ni odstranila, tako žice kot panelov. Ravno nasprotno, vse dveletno obdobje od začetka tako imenovane begunske krize pa do danes je kilometrino ograje podaljševala, kljub številnim pozivom prebivalcev obmejnih območij, naj Vlada žico in ograje odstrani. Še več! Prejšnji teden so nas prebivalci Občine Kostel obvestili, da je vojska po dveh letih celo zaklenila vsa vrata na panelnih ograjah. Vlada noče niti slišati pozivov za odstranitev ograje niti pozivov k razkritju višine sredstev, ki jih je porabila za postavitev ograje. Vse od postavitve prvega metra rezilne žice jo spremlja sum korupcije in pajdaških poslov. Kljub večkratnim zahtevam po razkritju podatkov Vlada svoje posle še danes skriva pod oznako zaupno. Trenutno naj bi bilo na meji postavljenih 220 kilometrov rezilne žice oziroma panelnih ograj. Država naj bi do danes za to porabila 8,34 milijona evrov ter dodatnih 92 tisoč evrov za košnjo metrskih pasov ob ograji. Skupni stroški, povezani z ograjo na meji, naj bi bili okoli 13 milijonov evrov. Zaradi sumljivih poslov sta bili podani dve ovadbi. Dodatnih 4,5 milijona evrov je šlo za skupne patrulje vojske in policije ob meji. Skratka, okoli 18 milijonov evrov vse skupaj. Natančne številke še danes ne vemo, ker Vlada uradnih podatkov noče izdati. Je pa uraden podatek o odškodninah lastnikov zemljišč. Ob sprejemanju zakona je bilo predvidenih skupno 280 tisoč evrov, državni sekretar je ravnokar govoril o tem. Vlada je postopek za izplačilo nadomestila izvedla tako zelo šlampasto, da ga je skupno uspelo uveljaviti zgolj 8 % upravičencev. Najprej je potrebovala predlog, da je sprejela ustrezen podzakonski akt, nato so bile težave z obveščanjem in dostopnostjo obrazcev. Kljub temu ni Vlada tista, ki bi predlagala podaljšanje tega roka. To je namesto nje naredila opozicija in v Levici rešitvi ne bomo nasprotovali. Naj zaključim. Stališče Levice je jasno – rezilno žico in panelno ograjo je treba odstraniti. Nepotrebna je bila že leta 2015, danes pa je jasno, da služi le še dobičkonosnim poslom oseb, strank, če hočete, povezanih s tem poslom. Ograje nočejo prebivalci, ograja ogroža tiste, ki se znajdejo ob njej, ogroža tudi živali, prav tako ograja negativno vpliva na odnose s sosednjo državo, ki niso ravno bleščeči. Vlado zato ponovno pozivamo, naj rezilno žico in ograjo odstrani. Sredstva, ki jih z netransparentnimi in sumljivimi, upam si celo reči koruptivnimi posli priliva v prijateljske žepe, pa naj nameni prebivalcem, ki živijo ob meji, tistim torej, ki jim je s politiko zapiranja meje uničila kmetijska zemljišča in možnosti za turizem, ki je za marsikoga edini vir preživljanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Pozdrav državnemu sekretarju in vsem ostalim prisotnim tukaj v Državnem zboru! Januarja letos smo v Državnem zboru sprejeli zakon o nadzoru državne meje. Novela sodi v sklop zaščitnih ukrepov za primer množične migracije in ilegalnih prehodov. Med drugim določa tudi odškodnine za lastnike zemljišč, na katerih je postavljena varovalna ograja, žica, ovira, kakorkoli jo imenujemo, s postavitvijo katere posegamo v ustavno pravico lastnine. Ker doslej ni bilo predvideno, da se lastnikom zagotovi ustrezna odškodnina, je novela zakona določila upravičenost do odškodnine zaradi tovrstne uporabe zemljišč, ureja pa tudi postopek uveljavljanja nadomestila. Slovenijo obdajajo začasne ovire oziroma ograje na približno 20 tisoč parcelah, ki imajo okoli 2 tisoč lastnikov. Že ob sprejetju novele zakona v januarju letos smo želeli, da se nadomestila izplačajo čim več oškodovancem in tudi čim prej, zato smo v Državnem zboru tudi podaljšali rok za uveljavljanje na 4 mesece. Kot kaže, je bil ta rok prekratek, saj smo ga ponovno zamudili. Upravičenci so lahko nadomestilo za leti 2015 in 2016 zahtevali do 19. 6. 2017. Za koledarsko leto 2017 pa ga bo mogoče zahtevati do 31. marca naslednje leto oziroma 2018. leta. V Poslanski skupini SMC se na podlagi navedenih podatkov strinjamo s predlogom NSi, da je treba lastnikom zemljišč omogočiti dodaten rok za vlaganje zahtevkov za izplačila nadomestil za rabo svojih zemljišč. Ne nazadnje so zato v državnem proračunu predvidena zadostna finančna sredstva za nadomestila tako v letošnjem kot tudi v naslednjem letu. Za ta namen je bilo v letu 2017 predvidenih 280 tisoč evrov proračunskih sredstev, v letu 2018 pa 240 tisoč evrov. Ker rok za podajo vlog določa omejena novela zakona iz januarja letos in ker je ta rok potekel junija, ga je moč podaljšati le z novim zakonom. Le na ta način bodo lahko upravičenci še vedno imeli to možnost in podali vlogo, zato da bi do izplačil sploh lahko prišlo. Poleg tega je treba z novelo zakona poskrbeti tudi za tiste lastnike, ki so sicer vlogo vložili, a prepozno in o njej še ni bilo odločeno. Zakon zanje vzpostavlja pravno presumpcijo, da je bila njihova vloga pravočasna. Ostali, ki jim je bila vloga zaradi zamude s strani pristojnih organov že zavržena, pa jo bodo lahko ponovno vložili. Predlog zakona bomo na podlagi navedenih argumentov v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pred nami je predlog dopolnil Zakona o nadzoru državne meje, s katerim se določa nov rok, do katerega bodo upravičenci do nadomestila zaradi otežene rabe zemljišč državo lahko zaprosili zanj. Otežena raba zemljišč se nanaša na zemljišča, ki so potrebna za opravljanje nadzora državne meje in preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje, pri čemer morajo lastniki zemljišč dopustiti uporabo zemljišč za postavitev, namestitev, uporabo, vzdrževanje, shranjevanje tehničnih in drugih sredstev. V začetku letošnjega leta smo namreč sprejeli novelo Zakona o nadzoru državne meje, ki je omogočila in dopustila to možnost. Določil se je rok 30. junij 2017, do katerega so lastniki zemljišč lahko zaprosili za nadomestilo. Šlo je za rok 4 mesecev od uveljavitve zakona, vendar se je zastavilo vprašanje izvajanja teh možnosti do konca roka, namreč do 30. 6. 2017 je vlogo za nadomestilo podalo samo 8 % upravičencev. Tukaj zagotovo tiči tisti glavni problem, zakaj tako malo – ali so bili zadostno obveščeni, ali so bile zopet birokratske ovire glavni razlog, da upravičenci teh vlog bodisi niso oddali bodisi so jih ali pa bi jih oddali prepozno. Podaljšanju roka za vložitev zahteve za nadomestila zaradi otežene rabe zemljišč v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tudi sedaj ne bomo nasprotovali. Bomo pa zagotovo spremljali izvajanje v prihodnje bolj natančno glede na to, da je bilo že večkrat danes omenjenih teh 8 % in je zagotovo potreba tudi Državnega zbora, da vidimo, kaj je tista poglavitna ovira, da državljani niso uspeli v roku zaprositi za omenjeno nadomestilo.
Hvala lepa. Gospod Benedikt Kopmajer bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Dovolite, da vam predstavim stališče k Predlogu zakona o spremembi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje. Novembra 2015 je Vlada Republike Slovenije v luči obvladovanja begunskega oziroma migrantskega vala pripravila dodatne ukrepe za obvladovanje migracijskih tokov, vključno z ukrepi za varovanje šengenske meje. Eden od ukrepov je bila tudi postavitev žičnate ograje, ki je bila kasneje nadomeščena s panelno ograjo, kar je dvignilo kar nekaj prahu med lastniki zemljišč ter lokalnim obmejnim prebivalstvom. Slišati je bilo veliko kritik kmetov, ki jim je bilo zaradi postavitve ograj onemogočeno normalno obdelovanje polj, saj do svojih zemljišč v nekaterih primerih niti niso mogli dostopati, zemljišča pa so bila vse bolj uničena, posledično je bilo pridelka mnogo manj. Zato smo poslanke in poslanci Državnega zbora aprila letos sprejeli spremembe in dopolnitve Zakona o nadzoru državne meje, s katerimi je bila določena upravičenost do nadomestila lastnikov zemljišč oziroma oseb, ki uporabljajo zemljišča, in urejen postopek uveljavljanja nadomestila. A določen rok, v katerem bi lahko upravičenci po zakonu uveljavili pravico do nadomestila, je potekel 30. junija letos. Dejstvo je, da so imeli upravičenci 4 mesece časa za vložitev zahteve, a te možnosti kljub temu mnogo upravičencev ni izkoristilo. Po zagotovilih Vlade so bili vsi upravičenci do nadomestila pravočasno in na ustrezen način obveščeni tako preko sredstev javnega informiranja kot preko spletnih strani, pa tudi v neposrednih stikih, ki jih imajo policistke in policisti na terenu s tistimi, ki so do nadomestila upravičeni. Kljub temu smo v Poslanski skupini Desus prepričani, da je treba ta rok podaljšati in narediti vse za dobro sodelovanje države z lastniki teh nepremičnin, ki konec koncev ležijo na območjih neposredno ob meji, prav ta pa so bila ob begunskem valu najbolj prizadeta. Zato se v Poslanski skupini Desus strinjamo s predlogom Nove Slovenije o podaljšanju roka do 31. 3. 2018. Glede na soglasno podporo predlogu zakona na matičnem delovnem telesu smatramo, da je tako smiselno in pravilno, predlog je podprla tudi Vlada Republike Slovenije. Kot rečeno, poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, lep pozdrav! Naj kar v uvodu povem, da bomo v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov predlog novele zakona, ki so jo pripravili poslanski kolegi, podprli. Z novelo se podaljšuje rok za podajo vlog za uveljavljanje nadomestila zaradi otežene rabe zemljišč ob meji s sosednjo Hrvaško. Predlagatelj navaja, da je velik del upravičencev do nadomestila zamudil z vlaganjem zahtevkov. Z novelo zakona, ki smo jo sprejeli januarja tega leta, smo določili, da lahko upravičenci nadomestil za leto 2015 in 2016 to zahtevajo do 30. junija 2017. Predlagatelj novele je ocenil, da upravičenci do nadomestila niso bili primerno in pravočasno obveščeni o tej možnosti, in Socialni demokrati tej oceni lahko tudi prikimamo. V vladnem mnenju k predlogu novele zakona, ki jo danes obravnavamo, so navedeni naslednji podatki: da so bile začasne ovire postavljene v dolžini okoli 160 kilometrov na približno 20 tisoč parcelah, ki so v lasti okoli 2 tisoč lastnikov, in da so upravne enote do prvega roka, to je do 30. 6. 2017, v reševanje prejele le 161 vlog. Poudariti velja tudi, da so na Ministrstvu za notranje zadeve do 17. 10. 2017 prejeli 54 pravnomočnih odločb v skupni višini 15 tisoč evrov, izplačanih pa je bilo zgolj 35 odločb v višini nekaj nad 4 tisoč evrov. Glede na dinamiko reševanja 8 % upravičencev kaže, da bodo ti postopki trajali še dolgo, še posebej sedaj, ko smo rok za vlaganje podaljšali do 31. marca 2018. Če smo ta vladni predlog zakona sprejeli in lastnikom omogočili pravico do nadomestila, bi v teh postopkih tudi država morala biti bolj odzivna in pomagati ljudem, da pridejo do teh nadomestil in da z izplačilom le-teh ne vlečemo v leto 2019, 2020 in tako dalje. Spoštovani kolegice in kolegi, začasne tehnične ovire na meji še kar stojijo in ljudem še vedno otežujejo delo, otežujejo razvoj turistične dejavnosti, otežujejo dostop do rečnih bregov, ribolova in tako dalje. Ali ne bi bil že čas, da te začasne tehnične ovire odstranimo? Še posebej žico z rezili. Ljudje so nam namreč napovedali, da jo bodo začeli odstranjevati kar sami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 30. točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DELOVNIH RAZMERJIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Urošu Priklu za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice, cenjeni kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 49. seji 26. oktobra kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih, ki ga je v proceduro predložila poslanska skupina s prvopodpisanim Matejem Toninom. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji seji 15. 9. 2017 sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagateljev, v njihovem imenu kolegica Dimic, Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Zakonodajno-pravne službe, Komisije Državnega sveta, pristojne za socialo, Zveze svobodnih sindikatov Slovenije ter predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika ter k predlogu predpisa podala pripombe k 1. členu. Odbor je prejel in obravnaval tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji odbora predstavil kolega Horvat. Povedal je, da Državni svet oziroma za to pristojna komisija podpira predlog zakona. V poslovniškem roku s strani kvalificiranih predlagateljev ni bilo vloženih amandmajev, je pa v poslovniškem roku Poslanska skupina Nove Slovenije predlagala predlog za amandma odbora k 1. členu. Predlagateljica kolegica Dimic je uvodoma poudarila, da se s predlogom novele zasledujeta dva cilja, in sicer razbremeniti gospodarstvo finančnih bremen in omogočiti obrtnikom, torej samozaposlenim, enakopraven položaj pri uživanju pravic iz zdravstvenega zavarovanja. Vlada v pisnem mnenju, ki ga je na odboru predstavil državni sekretar Pogačar, predlagane spremembe ne podpira. Sledila je razprava, ki je potekala predvsem ali pa, če hočete, izključno k določbi 1. člena predloga zakona, ki skrajšuje obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbe, ki se izplačujejo v breme delodajalca. Razpravljavci smo se strinjali, da je področje treba urediti, problem urejanja pa je sistemske narave, vendar ne na račun krčenja sredstev iz zdravstvene blagajne. Skrajševanje obveznosti delodajalca lahko razumemo tudi kot zmanjševanje varnosti in zdravja pri delu, kar so poudarjali nekateri razpravljavci. Dejstvo je, da bo treba urediti status samozaposlenih, vendar ne v tem zakonu. V nadaljevanju je bilo tudi poudarjeno, da je zelo pomemben in potreben socialni dialog, zato je ob takih spremembah treba vključiti v odločanje vse deležnike, ki pa tokrat niso bili vključeni. V zvezi s predlagano spremembo skrajšanja obdobja, ko delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev v primerih nezmožnosti delavca za delo zaradi njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, je bilo jasno poudarjeno, da gre za sistemsko vprašanje, saj je ureditev povezana z ureditvijo nadomestila plače po zakonu, ki ureja zdravstveno varstvo in zdravstveno zavarovanje. Zato in vsled povedanega se novela predloga tega zakona ne podpira. V nadaljevanju razprave je bil podan predlog, da Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide odloči o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Odbor je po opravljeni razpravi z 9 glasovi za in 3 glasovi proti sprejel sklep, da Predlog zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagateljev mag. Mateju Toninu.
Spoštovani poslanke in poslanci, dober dan! Kot kaže, je danes dan za zakone Nove Slovenije. Začeli smo dobro. Upam, da bomo tako tudi nadaljevali. Kot lahko vidite, Nova Slovenija predvsem prinaša praktične rešitve, ki pomenijo določene izboljšave. Tokrat, po tistih ograjah, imamo zdaj na dnevnem redu zakon o delovnih razmerjih, ki prinaša pomembno novost. Naj že kar na začetku povem, kaj je ta ključna sprememba. V Novi Sloveniji predlagamo, da bi delodajalci – zdaj krijejo bolniške do 30 dni – po predlogu Nove Slovenije krili 15 dni bolniške. Naj zelo jasno povem, da se za delavce, za zaposlene ne bi nič spremenilo, bolniške se s tem ne bi nič omejevale ali kakorkoli drugače spreminjale. Se pa spreminja, kdo je plačnik bolniških. Po sedanji ureditvi za prvih 30 dni bolniške odsotnosti plačuje delodajalec, od 31. dneva dalje plačuje Zavod za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije. Vse, kar mi predlagamo, je, da bi zavod začel plačevati bolniške že s 16. dnem in dalje. Zakaj? Kje so ključni razlogi? Mislim, da bi to rešitev najbolj pozdravili samozaposleni oziroma po domače povedano espejevci. Predstavljajte si, da imate neko dejavnost, ki jo opravljate preko espeja, da ste zaposleni sami, da je od vašega dela odvisen tudi ključen prihodek, ki ga ima vaša družina, in da ta posameznik zboli. 30 dni zna biti izjemno izjemno dolgih in lahko ogrozi marsikatero družino in posameznike spravi v izjemno težke situacije. Vprašali se boste, zakaj smo predlagali, da plačevanje bolniških zavod prevzame že na 16. dan, ne šele na 31. dan. Zaradi tega, ker smo v pogovorih s strokovnjaki ugotovili, da vse te sezonske bolezni, prehladi, gripe, morebiti bi lahko v ta sklop, sicer ne pod sezonske bolezni, štel tudi razne zlome, zvine, to so vse stvari, ki se jih na nek način da rehabilitirati v 15 delovnih dneh oziroma skupaj rečeno v 3 tednih. Če pa gre za bolezen, ki je daljša od 3 tednov, je pa jasno, da gre za hujšo bolezen, za težjo stvar, in tukaj bi se nujno morala vključiti tudi solidarnost, da v primeru težjih bolezni zavod prej prevzame plačevanje bolniških. Upam, da boste tisti, ki pravite, da ste socialno čuteči, da imate čut do človeka, na te stvari popazili, da boste vendarle opazili oziroma prispevali k temu, da bo slovenska družba še naprej solidarna, torej da bo po 3 tednih bolezni vendarle stroške bolniške prevzel zavod. Zdi se mi, da bi na takšen način s to našo rešitvijo prispevali predvsem k temu, da bi se tisti, ki zbolijo, dejansko lahko pozdravili, ne pa, da številni danes delajo bolni, delajo v težkih okoliščinah. To je tista ključna stvar, ki jo prinaša ta naš predlog zakona. Še enkrat poudarjam, za delavce, ki so zaposleni, se ne spreminja nič, za delodajalce oziroma samozaposlene se spreminja veliko, ker se skrajšuje na polovico čas trajanja, ko morajo kriti bolniško, in prinaša še tretjo izjemno pomembno stvar, to pa je, da prinaša več solidarnosti v slovenski gospodarski prostor. In ne nazadnje na nek način tudi razbremenjujemo gospodarstvo. Prepričani smo, da si v sedanji gospodarski rasti naša družba to lahko privošči, in računamo na podporo poslanskih skupin.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! V Levici predlaganemu zakonu nasprotujemo, zato ker poskuša prenesti 60 milijonov evrov boleznin, ki jih trenutno plačujejo delodajalci, na zdravstveno blagajno, ki je že tako brez denarja. Po veljavni ureditvi mora delodajalec plačevati boleznino za prvih 30 dni bolezni. Po tem predlogu bi jo plačeval, kot smo slišali predlagatelja, za prvih 15. Razlika ni majhna, je 60 milijonov evrov letno, to bi zdaj moral kriti Zavod za zdravstveno zavarovanje, torej vsi državljani in državljanke Republike Slovenije, ki plačujemo prispevke v zdravstveno blagajno. Če bi bil predlog NSi sprejet, bi ogrozil zdravstveno varstvo, kot sem rekel, blagajna je že zdaj izčrpana, pri tem pa zaposleni ne bi bili niti malo na boljšem. Trajanje in višina bolniškega nadomestila se ne bi spremenila, vse, kar bi se spremenilo, bi bilo to, da bi delodajalci 60 milijonov evrov svojih stroškov preložili na državo. Gre za interesni zakon, za katerim stojita gospodarska in obrtna zbornica. Seveda je njun interes, da stroške delovne sile v čim večji meri preneseta na državo, torej na vse nas, in s tem povečata profite svojim gospodarskim subjektom. V Levici, kot rečeno, temu nasprotujemo in zahtevamo, da stroške delovne sile krijejo podjetja. Po obnovi kapitalizma v Sloveniji so nosilci kapitala velik del stroškov delovne sile prenesli na državo in družbo. Minimalna plača znaša 600 evrov neto. S tem ne more normalno živeti niti samski delavec, kaj šele družina. Stroške vzdrževanja družine zato namesto delodajalcev prevzema država, ki družinam izplačuje otroške dodatke in subvencije za vrtec. Za transfere družinam bomo letos porabili 560 milijonov evrov, in kot da to ni dovolj, bi nam zdaj naprtili še 60 milijonov evrov boleznin. Večkrat slišimo, da bi podjetja prihranke uporabila za ustvarjanje delovnih mest. Ampak ali to drži? Spomnimo se, da je že prva Janševa vlada radikalno znižala davek na dobiček podjetij in v celoti ukinila davek na izplačane plače. Smo s tem ustvarili nova delovna mesta? Ne. Se je pa s tem bistveno zmanjšala rezerva države v času krize in s tem sredstva, ki bi lahko bila uporabljena proti boju proti rekordni brezposelnosti takrat. Zaposlenost namreč neposredno ni odvisna od davkov, ampak predvsem od gospodarskih okoliščin in razvojne politike. Če bi politika nizkih davkov delovala, se pravi, če bi logika nižji, kot so davki, več je delovnih mest, veljala, bi bila stopnja zaposlenosti najvišja v Bosni ali v Bolgariji, pa vemo, da je ravno obratno. Za konec naj opozorim še na problem samozaposlenih. V Sloveniji je vedno več delavcev, ki jih delodajalci silijo v odpiranje espejev. Ti prekarni delavci nimajo pogodbe o zaposlitvi, tako da jim delodajalec ne izplačuje bolniškega nadomestila, zato smo v Levici septembra vložili predlog zakona, po katerem bi zavod samozaposlenim izplačal bolniško nadomestilo od četrtega dne bolezni. Ta ukrep bi stal okoli 7 milijonov evrov letno, uveljavil pa bi se leta 2019. Takrat naj bi imel zavod še dodatne prihodke iz naslova ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ki ga obljublja Ministrstvo za zdravstvo. 7 milijonov v pomoč samozaposlenim zato ne bi bilo v breme zdravstveni blagajni in se ne bi poznalo pri zdravstvenih storitvah. To je edina sprejemljiva rešitev za prekarne delavce in samozaposlene nasploh, zato še enkrat apeliramo, da jo podprete. To, kar imamo danes pred sabo, pa so predvsem poskusi, da se delodajalci znebijo bremena plačevanja bolniških nadomestil svojim zaposlenim in da se to prevali na zdravstveno blagajno, ki je že tako ali tako preobremenjena. Tega pa seveda v Levici ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Mirjam Bon Klanjšček bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani! Namen novele Zakona o delovnih razmerjih, ki je pred nami, je skrajšanje obdobja, ko delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev v primeru nezmožnosti delavca za delo zaradi njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom. Po trenutno veljavni delovni zakonodaji se nadomestilo za bolezen ali poškodbo v breme delodajalca izplačuje 30 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, vendar največ za 120 delovnih dni v koledarskem letu. Predlagatelj novele to obdobje želi skrajšati na 15 dni oziroma največ na 60 delovnih dni v koledarskem letu. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev se strinjamo, da je preživetje podjetnikov posameznikov odvisno od njihove delovne aktivnosti in si zato zaradi preživetja daljše bolniške odsotnosti pogostokrat ne morejo privoščiti, kar lahko bolezensko stanje znatno poslabša. Vendar pa moram pritrditi mnenju Vlade v delu, ko trdi, da je skrajševanje bolniškega staleža, v katerega je sicer prisiljen marsikateri podjetnik, smiselno reševati v okviru drugega zakona, in ne v Zakonu o delovnih razmerjih, ki je krovni zakon in delovna razmerja ureja na sistemski ravni. Predlagana sprememba tako dosega drugačno ciljno skupino, kot jo predlagatelj izpostavlja, to so samostojni podjetniki. Menim, da je to problematiko, ki sicer ni nova in je aktualna že nekaj časa, treba reševati celovito in v okviru doseženega soglasja vseh deležnikov, zato predloga zakona v Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Irena Grošelj Košnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani vsi navzoči! S predlagano novelo Zakona o delovnih razmerjih, ki jo obravnavamo danes, se predvideva skrajšanje obdobja, ko delodajalec izplača nadomestilo plače v primeru, ko delavec ni zmožen za delo zaradi svoje bolezni ali poškodbe. Po zdajšnji ureditvi gredo nadomestila v breme podjetnika 30 delovnih dni in po mnenju predlagatelja je to obdobje absolutno predolgo, saj to v praksi pomeni 40 koledarskih dni. Navaja se tudi, da k spremembi določb v zvezi z dolžino tega obdobja že vrsto let pozivajo podjetniki in obrtniki, saj naj bi trenutno veljavna ureditev vplivala tudi na prezentizem. Ob obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu smo poslanci Poslanske skupine Stranke modernega centra glasovali za sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj so se zastavile dileme v povezavi s predlagano spremembo, in sicer v smeri tega, na kar je opozorila tudi Vlada. Pri tem se nam je zastavilo vprašanje, da bi se lahko s krajšanjem obdobja izplačevanja denarnega nadomestila s strani delodajalca zmanjšale pravice do zdravstvenih storitev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, saj bi potemtakem moral Zavod za zdravstveno zavarovanje bistveno prej prevzeti breme plačila, vemo pa, da stanje v zdravstveni blagajni ni optimistično. Po podatkih Finančne uprave je bilo stanje terjatev iz naslova prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje konec leta 2016 skoraj 300 milijonov, prihodki od prispevkov pa predstavljajo skoraj 98 % vseh prihodkov. Skrajšanje obdobja, ko nadomestila plače izplačuje delodajalec, bi zato lahko imelo za posledico bodisi krčenje zdravstvenih storitev, ki so pravica iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, bodisi višje prispevke za obvezno zdravstveno zavarovanje. S tem se vsekakor ne moremo strinjati. Hkrati se lahko ob tem izpostavi tudi vidik promocije zdravja s strani delodajalca. Od odgovornega delodajalca, ki se zaveda pomembnosti svojih delavcev oziroma v primeru samozaposlenega tudi pomembnosti opravljenega dela, se pričakujejo aktivnosti, ki so povezane s promocijo zdravja. Gledano s stroškovne plati za delodajalca lahko preventiva predstavlja manjšo obremenitev kot kurativa. Zavedamo se, da je tovrstne probleme, s katerimi se soočajo podjetniki in obrtniki, treba urediti, vendar pa je pri tem treba poudariti, da jih je treba reševati na ustrezen način. Poslanci SMC smo že večkrat poudarili, da je spremembe zakonodaje, ki zadevajo delavce in delodajalce, treba reševati v okviru konstruktivnega socialnega dialoga, za katerega verjamemo, da v naši družbi predstavlja pomembno vrednoto. Zato ima Poslanska skupina SMC stališče, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Dober dan, lep pozdrav tudi dijakom kočevske gimnazije, ki nas spremljate na balkonu! Sprememba Zakona o delovnih razmerjih, ki je danes tule pred nami, se dotika problematike, na katero obrtniki in podjetniki opozarjajo že dalj časa in se nanaša na dolžino obdobja, ko delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev. Obstoječa zakonska ureditev namreč pomeni, da nosi breme plačila nadomestila za bolniško odsotnost delodajalec do 30 delovnih dni oziroma 40 koledarskih dni. Predlagatelji predlagajo skrajšanje obdobja nadomestila za bolezen in poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca, s sedanjih 30 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela in največ do 20 delovnih dni v koledarskem letu na 15 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, vendar največ na 60 delovnih dni v koledarskem letu. Predlagana rešitev razbremenjuje gospodarstvo, zato jo v Slovenski demokratski stranki podpiramo. V Slovenski demokratski stranki se namreč zavedamo, da je zlasti od dobro delujočega gospodarstva odvisen razvoj države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, predstavniki Vlade in drugi prisotni! Predlagateljev namen posega v Zakon o delovnih razmerjih je doseči, da se za določeno ciljno skupino, to je za samostojne podjetnike, iz zdravstvene blagajne prične izplačevanje nadomestila za bolniško odsotnost 15 dni prej, kot je to urejeno trenutno. Predloženo besedilo določbe člena, ki to ureja, pa je nekoliko površno zapisano, saj sama vsebina člena sploh ne ustreza temu, kar predlagatelj zagovarja v obrazložitvah uvoda zakona in samega člena. Ne vemo torej zagotovo, ali predlagatelj želi favorizirati zgolj podjetnike ali pa se sprememba nanaša tudi na tiste, ki so zaposleni, torej na delavce. Predlagatelj namreč izpostavlja predvsem espeje in manjše podjetnike, medtem ko predlog zakona zajema vsa podjetja. To pomeni bistveno večje finančne posledice in bistveno večji poseg v zdravstveno blagajno, kot bi to veljalo glede na prvotno opredeljen namen zakona. Poslanci Poslanske skupine Desus ugotavljamo, da predlagana vsesplošna razbremenitev vseh delodajalcev po vrsti ni sprejemljiva tudi z vidika stroškovne obremenitve zdravstvene blagajne. Prav tako ni čisto jasno, ali je predlagatelj želel spremembo pri nadomestilu za bolezni in poškodbe, ki nastanejo pri delu oziroma v zvezi z delom, ali pri tistih, ki niso povezane z delom, ali morebiti celo pri vseh boleznih in poškodbah. Zakonodajno-pravna služba je z vidika svojih pristojnosti opozorila na nepravilno umestitev spremembe v tretjem odstavku, kar je bil predlagatelj pripravljen popraviti s predlogom amandmaja za amandma odbora, ki smo ga dobili poslanci na matičnem odboru na mizo. Glede na vse seveda ni moč niti približno oceniti, kakšne bi bile finančne posledice za zdravstveno blagajno, in tudi ne predvideti, kaj takšna širitev pravic na enem področju pomeni za obstoječi nabor oziroma obseg pravic. Namreč, velika verjetnost je, da bi se brez dodatnih finančnih virov iz obveznega zdravstvenega zavarovanja oklestila kakšna druga pravica državljanov, saj je zdravstvena blagajna že sedaj v škripcih. Nadalje lahko ugotovimo še, da Zakon o delovnih razmerjih ni čisto pravi naslov za tematiko, ki jo želi predlagatelj zakona reševati, ampak bi moral biti to zakon s področja zdravstva. Ne nazadnje pa gre zopet za enega izmed mnogih predlogov, ki niso bili usklajevani skozi dialog s socialnimi partnerji. Sprememba takšne ureditve mora biti rezultat konstruktivnega socialnega dialoga in doseženega najširšega soglasja socialnih partnerjev. Ključno je tudi, da predlagane spremembe sledijo zastavljenim ciljem in da se materija ureja v okviru ustreznih predpisov. Tudi Zveza svobodnih sindikatov Slovenije predloga zakona ne podpira. Sindikat je izrazil prepričanje, da je treba na tovrstne spremembe gledati bolj kompleksno, tudi z vidika vzdržnosti zdravstvene blagajne in v povezavi s sredstvi, ki zagotavljajo pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Obstaja bojazen, da bi se kasneje zaradi morebitnih dodatnih obremenitev zdravstvene blagajne lahko poseglo v obseg zdravstvenih pravic državljanov, so opozorili. Predstavnika Poslanske skupine Desus sva se na predhodni obravnavi Predloga zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih zaradi navedenih razlogov že jasno opredelila, namreč da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tudi stališče celotne Poslanske skupine Desus je dokaj identično. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli predlagani sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Pred nami je prvi od dveh predlogov zakona, ki ga je v postopek predložila Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. Osnovni namen predloga zakona, kot navajajo predlagatelji, je skrajšati obdobje, v katerem delodajalec iz lastnih sredstev izplačuje nadomestilo plače za čas zadržanosti delavca od dela zaradi bolezenskih razlogov ali poškodb, ki niso povezane z delom, s 30 na 15 dni. Predlagatelji želijo na tak način razbremeniti gospodarstvo dela finančnih bremen ter obrtnikom in samozaposlenim zagotoviti enakopraven položaj pri pravicah do bolniške odsotnosti. Vlada Republike Slovenije predlogu zakona nasprotuje, ker meni, da bi bilo treba k reševanju problematike pristopiti sistematično in na podlagi soglasja socialnih partnerjev. Opozarjajo, da bi se moralo vprašanje reševati z drugim predpisom tako, da ne bi posegli v Zakon o delovnih razmerjih. Ta v osnovi ureja razmerje med delavcem in delodajalcem na podlagi sklenjene pogodbe o zaposlitvi, in torej ne pravic iz obveznosti ciljne skupine, ki jo naslavljajo predlagatelji, to je samozaposleni oziroma obrtnik. Na odboru smo poslanci sledili mnenju Vlade in potrdili sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Pri tem ostajamo tudi na parlamentarnem zasedanju. Kljub temu da predlog zakona nima naše podpore, pa želimo in moramo izpostaviti, da bo problematiko, ki jo naslavljajo predlagatelji, treba urediti, in to čim prej. Strinjamo se, da trenutna ureditev nadomestil plače za čas zadržanosti z dela za določene skupine predstavlja resno težavo, a tako kot smo ljudje različni, tako so specifični tudi položaji, v katerih smo. To je tudi razlog, zakaj ne gre vseh metati v isti koš, saj v tem segmentu obstaja veliko različnih skupin, ki jih zaradi specifike dela in statusa ne moremo enačiti. Ravno zaradi tega bi jih bilo treba reševati tako, da bo sistem pravično naslovil težave po skupinah primerljivih primerov. Je pa trd oreh, ki ga bo treba streti in odgovoriti na vprašanje, na kakšen način, kako se tega lotiti. Socialni demokrati smo prepričani, da je socialni dialog, skozi katerega mora biti dosežen dogovor, pri tem nujen. Menimo, da je ravno socialni dialog tista pomembna niansa, ki bo omogočila, da se bo dogovorjeno dejansko, brez fige v žepu spoštovalo. Za nas je samo socialni dialog porok, da se bodo v postopku iskanja rešitev ščitile tudi pravice delavcev. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Poslanke, poslanci, dober dan! Zakon o delovnih razmerjih, ki je danes pred vami, je eden izmed zakonov, ki urejajo bolniške, seveda pa to ni edini, ampak na to področje posega tudi Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Tisti, ki očitate nam predlagateljem, torej Novi Sloveniji, da to spremembo statusa bolniških urejamo parcialno in ne celostno, se enostavno motite, ker je poslanska skupina vložila oba zakona, ki urejata to materijo, parlamentarna procedura v parlamentu pa je pač taka, da danes obravnavamo ta zakon, nekoliko kasneje bo obravnavan tudi drugi zakon. Nova Slovenija, jasno, podpira ta zakon, ne nazadnje smo tudi sami predlagatelji. Ključna rešitev tega zakona je ta, da se v primeru težjih bolezni hitreje vključi solidarnost. To pomeni, da če danes Zavod za zdravstveno zavarovanje oziroma zdravstvena blagajna prevzame plačevanje bolniških zaposlenemu šele na 31. delovni dan, mi predlagamo, da bi se to zgodilo že na 16. delovni dan, kar pomeni, da bi to dobo razpolovili. Zakaj? Zato ker ocenjujemo, da se v treh tednih lahko opravi zdravljenje oziroma okrevanje po vseh sezonskih boleznih, ko pa gre za daljše bolezni in hujša bolezenska stanja, ki terjajo daljše okrevanje, je prav, da se hitreje vključi solidarnost. To, kar predlaga Poslanska skupina Nove Slovenije, je ne nazadnje že dolgoletna zahteva slovenske obrti in podjetništva. Tisti poslanci, ki obiskujete dogodek obrtne zbornice Slovenije, veste, da vedno izdajo knjižico, v kateri popišejo svoje zahteve. Točno to, kar predlagamo danes, je ena izmed njihovih zahtev. Ko boste danes glasovali o tem, ali je ta zakon primeren ali ne, imejte to v mislih, ker se mi zdi, da ko je ta dogodek, je vse preveč lepih nasmeškov, tudi lepih slik, ko pa pride do konkretnih dejanj, ko je treba s prstom glasovati za točno določeno rešitev, takrat pa kar naenkrat otrpnejo, vsaj nekaterim, roke. Rešitev, ki jo predlagamo, bi bila izjemna odrešitev zlasti za samozaposlene, za espejevce, ki so sami, ki nimajo drugih zaposlenih, pri katerih bolezen pomeni hud šok, hudo oviro in tudi bistveno prikrajšanost pri družinskih prihodkih. Če je družina odvisna samo od prihodka, zaslužka enega espeja in če ta posameznik zboli, potem so v strahovitih težavah. Jaz bi si želel, da tako kot ima Nova Slovenija čut za malega človeka, bi ga imele tudi tiste stranke, ki se v svojih imenih vsaj deklarativno zavzemajo za te stvari. 60 milijonov evrov naj bi bil strošek tega našega predloga, ampak ta strošek ne gre v zrak. Ta denar ni stran vržen, ampak je teh 60 milijonov tistih, ki bodo šli ljudem. Kdo ne nazadnje plačuje za zdravstveno blagajno? Kdo ne nazadnje poganja tudi javni sektor, zaradi koga lahko javni sektor sploh preživi? Gospodarstvo, delavci in delodajalci s prispevki vsak mesec polnijo različne državne blagajne. Torej se mi zdi krivično govoriti o tem, češ da bomo zdaj naprtili nekomu 60 milijonov evrov. Ne, za 60 milijonov evrov bomo ljudi razbremenili. Očitek, kako bo teh 60 milijonov evrov pomenilo ne vem kakšno breme, se mi zdi žalosten, ko na drugi strani vemo, da pa injekcije v zdravstveno blagajno niso problem, ko gre za krpanje apetitov zdravstvene mafije. Takrat to ni problem, problem pa je, ko je treba ljudi razbremeniti za določen denar. Kot sem dejal, Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta zakon z veseljem podprla. Upamo, da boste to storili tudi vi.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 31. točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GIMNAZIJAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Maji Makovec Brenčič, ministrici za izobraževanje, znanost in šport. Izvolite, dr. Maja Makovec Brenčič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene poslanke in poslanci! Novela zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gimnazijah ne posega v dosedanji koncept ureditve gimnazijskega izobraževanja, temveč se s predlaganimi dopolnitvami oziroma popravki obstoječih določil predvsem izboljšuje jasnost zakonskih določil in tudi njihova usklajenost z drugimi strateškimi dokumenti, predvsem pa tudi z uveljavljeno prakso. Še posebej se pri tem upoštevajo tudi spremembe, ki jih prinašajo nove okoliščine pri izvajanjih srednješolskih programov zaradi spremenjenih družbenih razmer ali nekaterih uveljavljenih praks. Prav tako zakon zdaj uveljavlja tudi izvedljivost in povezljivost z Zakonom o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami in Zakonom o poklicnem in strokovnem izobraževanju, saj sta tudi to dva zakona, ki posegata v izvajanje vseh aktivnosti na področju srednješolskega izobraževanja. Na kaj se nanašajo spremembe? Predvsem na izboljšanje učinkovitosti izobraževanja skozi bolj natančno opredelitev trajanja statusa dijaka v srednjem gimnazijskem izobraževanju, tudi možnosti ponavljanja in prestopanja. Do sedaj teh pravic nismo tako natančno uredili, kot jih urejamo sedaj prav zato, da bo prestopanje in ponavljanje bolj transparentno. Hkrati umeščamo pravice in dolžnosti dijakov in vzgojno delovanje šole, kar je bilo do sedaj urejeno v podzakonskem predpisu, je pa to tudi zaradi vzgoje in izobraževanja zelo pomembno, da ima podlago v zakonu. Dodajamo opredelitev pogojev za bivanje v dijaškem domu, prav tako umeščamo tečaje slovenščine za dijake, katerih materni jezik ni slovenski jezik ali pa niso končali osnovnošolskega izobraževanja v Republiki Sloveniji, ter dopolnjujemo kazenske določbe in izboljšujemo dostopnost do izobraževanja tujcem, ki bivajo v Sloveniji, prav tako tudi izenačujemo pravice do gimnazijskega izobraževanja. Kaj je najpomembnejše sporočilo vseh teh dopolnitev? Kot že izpostavljeno, natančnejše opredeljevanje vzporednega izobraževanja, pogoji vpisa tudi v umetniško gimnazijo, pa tudi preizkusa nadarjenosti. Določbe, s katerimi se omejuje število let v rednem izobraževanju, bodo namreč prispevale k učinkovitosti izobraževanja, prav tako tudi spodbudile k preudarnosti pri odločanju dijakov, dijakinj, ko se odločajo za vpise v srednješolske programe, in ne nazadnje tudi za boljšo dosego vzdržnosti financiranja gimnazijskega izobraževanja. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 37. redni seji 26. oktobra letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gimnazijah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predloženi zakon je z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika proučila Zakonodajno-pravna služba in k njemu podala pripombe. Njena predstavnica pa je pojasnila, da so v mnenju podali eno ustavnopravno pripombo, in sicer v prehodni določbi 18. člena, ostale pripombe pa so se nanašale na medsebojno skladnost predloga zakona ter jasnost in določnost posameznih določb. Z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin so bile njihove pripombe ustrezno upoštevane. Svoje mnenje je podala tudi Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je predlog zakona podprla. Njen predstavnik je povedal, da komisija podpira rešitve, ki omogočajo razvoj sodobnih konceptov izobraževanja prek trajnostnega razvoja, inovativnosti in ustvarjalnosti znotraj interdisciplinarnega pristopa k razvoju kompetenc. Uvodoma je predlog zakona predstavila predstavnica predlagatelja državna sekretarka na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dr. Andreja Barle Lakota. Sledila je razprava, ki je potekala predvsem o potrebnem preizkusu znanja slovenščine za dijake, katerih materni jezik ni slovenski ali niso končali osnovnošolskega izobraževanja v Republiki Sloveniji, o vzporednem izobraževanju dijakov, o pogojih za ponavljanje letnika, o prepovedi prisotnosti dijaka tudi pri drugih oblikah izobraževalnega dela šole, ne le pri pouku, ter o pogojni izključitvi dijaka. Nekaj razprave je bilo še o zvišanju kakovosti gimnazijskih programov in o upadanju vpisa v zadnjih letih, o vračanju ugleda srednjim poklicnim šolam in o podpori vključitvi oseb s posebnimi potrebami. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter predloge za amandmaje odbora. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Vesna Vervega bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica s kolegico, spoštovani poslanke in poslanci! Gimnazijsko izobraževanje je v našem izobraževalnem sistemu opredeljeno kot najsplošnejša izbira izobraževanja, ki dijake pripravlja na nadaljnji študij. Ob tem seveda zasleduje pomembne vzgojno-izobraževalne cilje. S to novelo so med te cilje gimnazijskega izobraževanja dodani še spodbujanje vseživljenjskega učenja, načrtovanja in vodenja kariere, izobraževanja za trajnostni razvoj ter razvoj ustvarjalnosti in inovativnosti. V Poslanski skupini SMC te dodatne cilje pozdravljamo in poudarjamo, da bistvo javnega izobraževalnega sistema vsekakor ni namenjeno pridobivanju orodij za tržno tekmovanje, kot smo lahko sledili nekaterim interpretacijam na seji matičnega delovnega telesa, temveč razvoju in spodbujanju vseh prej omenjenih ciljev. Kot je bilo že večkrat poudarjeno, novela nima reformnega značaja in ne pomeni korenitih sprememb za sicer dobro delujoče gimnazijsko izobraževanje. Ne glede na to s predlaganimi rešitvami izboljšuje jasnost zakonskih določb, omogoča uresničevanje pravice do izobraževanja tujcem, ki se pri nas enakovredno izobražujejo, krepi se pedagoška avtonomija šol in učiteljev, sledi se najnovejšim priporočilom s strani mednarodnih organizacij, enotno se urejajo pravice dijakov s posebnimi potrebami in nadarjenih dijakov ter naloge šole v zvezi s tem. Največ debate je na predhodnih obravnavah predloga zakona potekalo o rešitvah, ki se nanašajo na vzporedno izobraževanje ter čas trajanja statusa dijaka. Pri vzporednem izobraževanju smo tudi v naši poslanski skupini ocenili, da ni utemeljenih razlogov za zaostrovanje pogojev vzporednega izobraževanja. Glede določb o času trajanja statusa dijaka pa dodajamo, da so rešitve smiselne in potrebne, seveda z določenimi izjemami o možnostih dodatnega podaljšanja časa trajanja statusa dijaka, upoštevajoč socialne razmere posameznika, in z jasnejšo opredelitvijo, kaj pomeni ponavljanje letnika. Sistem izobraževanja, tudi gimnazijskega, se mora prilagoditi družbenim spremembam, ki so v današnjem času vedno hitrejše in kompleksnejše. Gimnazijski programi pripravljajo dijake za nadaljnji študij, zato je njihov ustroj in delovanje pomemben del izobraževalne vertikale. Pomembno pa je tudi, da gimnazijsko izobraževanje zagotavlja dovolj široko splošno izobrazbo, ki je temelj za vse usmeritve univerzitetnega študija. Hkrati pa mora omogočati razvoj znanj, sposobnosti, spretnosti in drugih osebnih lastnosti, ki so potrebne za kasnejši uspeh tako v poklicu kot v življenju. Z novelo zakona se jim omogočajo nastavki za še večjo nadgraditev kakovostnega izvajanja vzgojno-izobraževalnega dela. Vsekakor pa menimo, da bodo gimnazijski učni načrti, ki so bili posodobljeni pred slabimi desetimi leti, potrebnejši korenitejše spremembe, tako vsebinske kot tudi na ravni izvedbe, na primer reforme splošne mature. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo novelo Zakona o gimnazijah podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marinka Levičar bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Predlog novosti za gimnazije, ki so predlagane s to novelo zakona, ne spreminja dosedanjega koncepta ureditve gimnazijskega izobraževanja, zgolj izboljšuje jasnost posameznih določil in vpliva na njihovo skladnost z evropskimi strateškimi dokumenti, priporočili Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, nacionalnimi predpisi ter uveljavljeno prakso. Pravzaprav ta novela na enak način kot novela Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju ureja nekatera področja, zato glede na že napovedano podporo temu zakonu v Poslanski skupini Desus podpiramo tudi noveliranje Zakona o gimnazijah. Med drugim ta zakon na novo in bolj jasno ureja status dijaka, to je zelo pomembno, saj iz tega statusa izvirajo pravice, ki so včasih žal tudi zlorabljene. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da bo nova opredelitev rednega statusa dijaka in s tem jasne določitve, kdaj in za koliko se lahko status dijaka podaljša, pripeljala do tega, da ne bo več toliko možnih fiktivnih vpisov kot sedaj. S sprejetjem te novele omogočamo tudi boljšo dostopnost do izobrazbe. Predlog omogoča, da se izobražujejo po gimnazijskih programih tuji državljani, ki pri nas plačujejo davke in prispevke. Da se tistim, katerih materni jezik ni slovenski, omogoči uspešnejše izobraževanje, je zagotovo pomembna rešitev, ki predvideva možnost organiziranja in udeležbe na tečajih slovenskega jezika. Seveda je prav, da država omogoči pravico do izobraževanja tujcem ter poskrbi tudi za to, da bo njihovo znanje slovenščine tako dobro, da bodo lahko uspešno dokončali šolanje. Ne nazadnje te možnosti pozitivno vplivajo na njihovo integracijo v naše okolje, tako družbeno kot kulturno. Pozornost v tej noveli je namenjena tudi spodbujanju razvoja bolj sodobnih konceptov vzgoje in izobraževanja, in sicer skozi poudarek na trajnostnem razvoju, inovativnosti, ustvarjalnosti ter usposabljanju za vseživljenjsko učenje. Kot že rečeno, bomo poslanke in poslanci Desusa podprli novelo Zakona o gimnazijah. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovane in spoštovani, lepo pozdravljeni! Gimnazijsko izobraževanje je le redko predmet razprav v Državnem zboru. Tudi zadnje spremembe področnega zakona segajo več kot deset let nazaj, v leto 2006. Tako zakonodajno mrtvilo sicer lahko vzbuja vtis, da se na področju splošnega izobraževanja ni zgodilo veliko, a kot vemo, to ni tako. Gimnazijsko izobraževanje se je namreč v teh desetih letih soočalo zlasti z izrazito ekspanzijo deleža vpisanih srednješolcev. Ta se je vendarle nekoliko umirila, razloge za to pa lahko pripišemo tako široki kampanji promocije zlasti poklicnega izobraževanja. Predlagana novela Zakona o gimnaziji prinaša majhne gradualistične spremembe, večina med njimi je enaka tistim, ki so zapisane v drugem zakonu, ki ureja poklicno in strokovno izobraževanje. Med cilji predlagatelj tako navaja posodobitev besedila z evropskimi strateškimi dokumenti in s priporočili OECD ter usklajevanje z zakonom, ki ureja poklicno in strokovno izobraževanje, ter z Zakonom o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. V Poslanski skupini Socialnih demokratov izrekamo podporo zlasti tistim rešitvam, ki izboljšujejo dostopnost do splošnega izobraževanja. Predlog namreč omogoča, da se gimnazijskega izobraževanja udeležujejo tuji državljani, ki pri nas plačujejo davke in prispevke. Z vidika uspešnega izobraževanja je pomembna tudi rešitev, ki dijakom, katerih materni jezik ni slovenščina, zagotavlja tečaj slovenščine. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ponovno opozarjamo na pomen odprtosti in dostopnosti do različnih oblik izobraževanja. Le tako bo lahko posameznik razvil svoje potenciale in se razvil v samostojno celovito osebnost. Predlog novele Zakona o gimnazijah po vzoru ureditve, ki velja za visoko šolstvo in se širi tudi na področje strokovnega in poklicnega izobraževanja, omejuje možnost kopičenja vpisov ne zaradi želje po izobraževanju, ampak zaradi ugodnosti, ki jih status dijaka prinaša. Ob tem opozarjamo, da pri tem nikakor ne smemo prizadeti namer tistih, ki si želijo pridobiti želeno izobrazbo, zato bo treba izvajanje določil, ki z vidika boja zoper fiktivne vpise omejujejo možnosti le-teh, še posebej skrbno spremljati. V nobenem primeru namreč ne smemo dopustiti, da bi na račun zlorab krnili možnost vsem tistim, ki v pridobivanje izobrazbe vlagajo iskren trud. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog novele Zakona o gimnazijah podprli. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani gospa ministrica, poslanke in poslanci, vsi prisotni, lepo pozdravljeni! Tako kot študenti bodo po novem predlogu zakona, ki ga danes obravnavamo, tudi dijaki lahko izkoristili le eno ponavljanje ali en prepis v času trajanja šolanja. Zakon predvideva tudi nekaj izjem, dijaku s posebnimi potrebami, dijaku, ki se vzporedno izobražuje, perspektivnemu in vrhunskemu športniku, dijaku zaradi starševstva, bolezni ali izjemnih družinskih oziroma socialnih okoliščin se status izjemoma podaljša tudi za dve šolski leti. S tem predlogom sprememb in dopolnitev zakona je torej konec navideznih, fiktivnih vpisov. Ministrstvo je že kar nekaj časa obljubljalo ureditev tovrstne problematike in predlagana novela zakona in novela Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju sta korak v pravo smer. Veseli nas, da je ministrstvo prepoznalo pomen razvoja ustvarjalnosti, inovativnosti in spodbujanja vseživljenjskega učenja pri dijakih in je to tudi zapisalo med ključne naloge splošnih in strokovnih gimnazij. Bistvena vloga šol ni zgolj posredovanje znanja učencem, temveč razvijanje njihovih zmožnosti, ustvarjalnosti in odgovornega ravnanja v družbi in družini, zato se v naši poslanski skupini zavzemamo za krepitev spodbujanja kreativnosti, inovativnosti, podjetnosti in razvijanja talentov že v osnovnošolskem izobraževanju. Hkrati pa bi moral izobraževalni sistem s svojimi vsebinami še bolj odgovarjati na potrebe in izzive sodobnega časa. Tudi nadarjene dijake je treba spodbujati, da svoje talente razvijajo, zato podpiramo vzporedno izobraževanje v kateremkoli srednješolskem programu. Ni namreč utemeljenih razlogov, da bi se zaostrovali pogoji zgolj na umetniških gimnazijah glasbene in plesne smeri. Predlagana sprememba zakona izenačuje pravice do srednješolskega izobraževanja za tujce, ki so davčni zavezanci oziroma so davčni zavezanci njihovi starši, zato se šolajo pod enakimi pogoji kot državljani Republike Slovenije. Tem dijakom, ki jim slovenščina ni materni jezik, mora šola omogočiti intenzivni tečaj slovenščine na začetku izobraževanja ter jim omogočiti doseganje ravni A2 skupnega strokovnega jezikovnega okvira. Po predlogu bo dijak s posebnimi potrebami še vedno imel prednost pri vpisu, vendar bo moral doseči vsaj 90 % točk, potrebnih za vpis. Šola bo lahko dijakom s posebnimi potrebami, perspektivnim in vrhunskim športnikom in dijakom, ki se vzporedno izobražujejo, pripravila osebni izobraževalni načrt, iz katerega bo razviden način prilagoditve ocenjevanja, prisotnostiin celoten obseg obveznosti. Pozdravljamo pa tudi ureditev pravic in dolžnosti dijakov v zakonu, kar je bilo do sedaj urejeno v podzakonskih predpisih. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona soglasno podprli.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici smo do novele Zakona o gimnazijah zadržani. Prinaša sicer pozitivne spremembe na področju dostopa do izobraževanja za tuje državljane in na zakonski ravni zagotavlja tudi pomoč pri učenju slovenščine, ampak motiv večine predlaganih sprememb je vsem znani, da ne rečem razvpiti boj proti efektivnim vpisom. Na tem področju se socialisti ne moremo strinjati z vladno taktiko, ki se problema loteva samo na strani študentskih in dijaških pravic. Tam, kjer problem dejansko nastaja, pa ostaja nedotaknjen in nenaslovljen. Podobno, kot smo pred kratkim to lahko spremljali na primeru študentov, bo ta novela posegla v dosedanji obseg dijaških pravic, in sicer na način, da bo status dijaka omejen na čas trajanja izobraževalnega programa, ki se lahko zaradi ponavljanja, prepisa in tako podaljša za največ 2 šolski leti. Ta omejitev ni toliko radikalna, kot je bila v primeru študentov, ki so zaradi lanske novele Zakona o visokem šolstvu nenadno izgubili pričakovane pravice, ampak vseeno razgalja isto taktiko, torej v boju zoper efektivne vpise se posega v obstoječe pravice dijakov. Kot sem že za ZVIS pogosto izpostavljal, so fiktivni vpisi samo simptom tega, da so mladim po zaključku izobraževanja pretežno na voljo samo neka zanič prekarna delovna mesta brez resne socialne varnosti. Pojav fiktivnih vpisov je posledica strukturne prisile kapitalizma, strategije preživetja, če želite, ki se je v odsotnosti možnosti poslužujejo mladi. Tukaj ne gre za luksuz, za to, da bi se mladi izmikali svetu odraslosti, ampak za precej preprost ukrep življenjske nuje, ker je mladim vstop v odraslost mnogokrat enostavno onemogočen. Za plastično predstavo, o čem govorim, smo lahko včeraj v medijih spremljali informacije, kaj se dogaja recimo s franšizerji na področju trafik, s kakšnimi bednimi delovnimi pogoji imajo opravka, v kako nezavidljivem položaju so, ker so potisnjeni v skrajno situacijo prekarnosti, nizkih dohodkov in popolne izpostavljenosti delodajalcu in gibanjem trga. To je realnost zaposlitev, s katero so soočeni mladi. Jasno, da iščejo neke alternative, kako se malo bolje pregurati skozi življenje. Ena izmed teh alternativ so tudi fiktivni vpisi. Zakaj? Zaradi študentskega dela. Študentsko delo je končni cilj vsakega fiktivnega vpisa in je v marsikaterem primeru že zdavnaj prerastlo svoje okvire, ker ni več niti začasno niti občasno, pa niti študentsko in niti dijaško ne več. Z vidika kapitala takšno delo predstavlja poceni vir delovne sile, ki jo delodajalci s pridom izkoriščajo, in ga zasebne agencije pridno posredujejo, pa ne za majhen dobiček. Prikrita delovna razmerja in prisilno samozaposlovanje sta v porastu, kot nas vsako leto opozori Inšpektorat za delo. Delodajalci preprosto ne zaposlujejo več za določen, kaj šele za nedoločen čas, mladi, ki pridejo na trg dela, so soočeni z vse pogostejšo prisilo delodajalcev, da odprejo svoj espe – ne kot podjetniki, ampak kot prekarci, da se razumemo – oziroma celo z eksplicitnimi navodili delodajalcev, da se nekam fiktivno vpišejo, da jih potem lahko vzamejo preko študentske napotnice, in to kljub temu da gre v večini teh primerov za delovna razmerja z vsemi elementi rednega delovnega razmerja in bi jih po naši zakonodaji legalno morali zaposliti za nedoločen čas. V boju proti vsem tem fenomenom na čelu s fiktivnimi vpisi bi morala Vlada začeti pri vzroku, se pravi okrepiti nadzor pristojnih organov, poimensko delovno inšpekcijo, ki je v tem trenutku kadrovsko in finančno podhranjena in se zato ne more zoperstaviti že tako popolnoma segmentiranemu in prekariziranemu trgu dela. Brez tega nadzora in brez uveljavljanja delovnopravne zakonodaje v praksi se bo izkoriščanje mladih postopoma še bolj zacementiralo kot poslovni model podjetij, ki ga iz dneva v dan pogosteje koristi tudi država. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKLICNEM IN STROKOVNEM IZOBRAŽEVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Maji Makovec Brenčič, ministrici za izobraževanje, znanost in šport. Izvolite, dr. Maja Makovec Brenčič.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju ne posega v dosedanji koncept ureditve poklicnega in strokovnega izobraževanja, ampak se s predlaganimi dopolnitvami oziroma tudi popravki obstoječih določil izboljšuje jasnost zakonskih določil, predvsem pa njihova usklajenost tudi z drugimi strateškimi dokumenti, predpisi, pa tudi uveljavljeno prakso. Prav tako je odraz sprememb tudi dejstvo, da se družbene spremembe in s tem tudi vplivnost na izvajanje srednješolskega izobraževanja pogosto najdejo ne le v ustaljenih praksah, ampak tudi iskanju novih rešitev. Prav to predlaga Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju, hkrati pa tudi usklajuje strokovno izobraževanje s pogoji, ki jih usmerja Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami in tudi Zakon o vajeništvu, prav tako pa se navezuje na povezljivost in enovitost izvedljivosti tudi tam, kjer se sooča z Zakonom o gimnazijah, o katerem smo pravkar razpravljali. Pri pripravi teh rešitev pa nismo upoštevali le zatečenih stanj, družbenih izzivov in usklajevanja z ostalimi zakoni, ampak predvsem tudi strategijo Evropa 2020 ter strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju, pa tudi sklepe priporočila in smernice tako Sveta Evropske unije kot tudi priporočil OECD. Katere so ključne spremembe, ki jih naslavlja ta novela? Najprej izboljšanje učinkovitosti izobraževanja skozi natančnejšo opredelitev trajanja statusa dijaka v srednjem poklicnem in strokovnem izobraževanju, pa tudi možnosti prestopanja in ponavljanja. Prav tako vzpostavljamo centralni register učnih mest in umestitev verifikacije učnih mest, ta je bila sedaj opredeljena na podzakonski ravni. Prav tako spodbujamo, da se zagotavlja podrobna, enotna in mednarodna primerljiva informacija delodajalcem o doseženi poklicni kvalifikaciji s prilogo k spričevalu, kar je zelo pomembno tudi za trg dela, in opredeljujemo in umeščamo pravice in dolžnosti dijakov, ki so bile do sedaj opredeljene v podzakonskih aktih, kajti v vzgoji in izobraževanju, kot že prej omenjeno, družbeni izzivi tudi prinašajo številne spremembe, ki jih moramo upoštevati v vsakodnevnem izobraževalnem procesu, zato je prav, da jih umestimo na zakonodajno raven. Opredeljujemo tudi pogoje za bivanje v dijaškem domu in izboljšujemo dostopnost do izobraževanja tujim državljanom, ki bivajo v Sloveniji, prav tako z izenačitvijo pravic do poklicnega in strokovnega izobraževanja ter do dostopa do tečajev za slovenščino, predvsem za dijake, katerih materni jezik ni slovenski jezik ali niso imeli možnosti dokončevanja osnovnošolskega izobraževanja v Sloveniji. Zelo pomembno je, da novela naslavlja natančnejše opredelitve glede vzporednega izobraževanja, preizkusa znanja in nadarjenosti, s tem uravnavamo pravice na enak način kot pri že prej predlaganem Zakonu o gimnazijah in s tem dajemo tudi možnosti predhodno pridobljenega znanja na srednješolski ravni. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 37. redni seji 26. oktobra letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predloženi zakon je z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika proučila Zakonodajno-pravna služba in k njemu podala pripombe. Njena predstavnica je pojasnila, da so bili pomisleki iz njihovega mnenja z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin v pretežni meri odpravljeni. Svoje mnenje je podala tudi Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je predlog zakona podprla. Njen predstavnik je povedal, da se je komisija strinjala z opozorili predstavnikov dijakov, da pogoji za ohranitev statusa dijaka pri ponavljanju vpisa ne smejo povzročiti novih socialnih problemov, zato je podprla namen predlagateljice zakona, da, zavedajoč se obstoja posameznih socialnih, ekonomskih okoliščin, z amandmaji te pogoje nekoliko omehča. Uvodoma je predlog zakona predstavila predstavnica predlagatelja državna sekretarka na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dr. Andreja Barle Lakota. Sledila je razprava, ki je potekala predvsem o ohranjanju veljavne ureditve poklicnega tečaja, o obvezni prisotnosti dijaka pri pouku, o možnem zasegu predmetov, s katerimi dijak ogroža druge in ovira pouk, o večjem ovrednotenju izobraževalnih programov na narodnostno mešanem območju, o razvidu vajeniških učnih mest, o podaljšanju možnega trajanja statusa dijaka na dve šolski leti ter o ureditvi vzporednega izobraževanja. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter predloge za amandmaje odbora. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 33. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SLOVENSKI MATICI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Antonu Peršaku, ministru za kulturo. Izvolite, gospod Anton Peršak.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanci in poslanke! Zakon o Slovenski matici opredeljuje Slovensko matico kot avtonomno institucijo z najdaljšo tradicijo slovenskega kulturnega in znanstvenega društva, ki obstaja več kot 150 let in v katerega se združujejo posamezniki s področja kulture, humanističnih in naravoslovnih ved. Slovenska matica je ustanovljena kot društvo in deluje v javnem interesu, vanj se kot člani in članice na podlagi povabila ter v skladu s tradicijo in statusom društva imenujejo oziroma izvolijo vrhunski znanstveni, umetniški ali kulturni delavci in delavke. Z zakonom se določa namen delovanja Slovenske matice, spodbujanje in razvijanje kulturne in znanstvene ustvarjalnosti v Sloveniji, tako da pri svojem delu združuje vrhunske znanstvenike in umetnike z različnih področij umetnosti, humanistike, družboslovja, naravoslovja, tehnike in medicine. Zakon podrobneje opredeljuje naloge, ki jih Matica opravlja v javnem interesu na področju kulture in znanosti. Republika Slovenija bo na podlagi tega zakona zagotavljala pogoje za delo in razvoj Slovenske matice na način in pod pogojem, da se delovanje in namen društva s statutom bistveno ne spremenita. Na podlagi usklajenega programa dela in finančnega načrta se bodo z odločbo zagotovila finančna sredstva državnega proračuna za sofinanciranje stroškov dela zaposlenih. Višina sredstev sofinanciranja se določi kot osnova treh bruto plač in prispevkov delodajalcev v javnem sektorju za tri primerljiva delovna mesta, uvrščena v izhodiščne plačne razrede. Gre za delovna mesta, katerih opis je povzet iz kolektivne pogodbe za kulturne dejavnosti. Sredstva zagotavljata v okviru proračunskih možnosti Ministrstvo za kulturo in ministrstvo, pristojno za znanost, prvo v višini dveh tretjin, drugo v višini ene tretjine. Poleg financiranja na podlagi odločbe bo lahko Slovenska matica seveda pridobivala druga javna sredstva, pridobljena v skladu s predpisi, za stroške in izdatke, ki niso predmet financiranja na podlagi odločbe Ministrstva za kulturo. Seveda bo kot vsako društvo lahko sredstva pridobivala tudi iz nejavnih virov. Spoštovani poslanci, poslanke, s tem zakonom urejamo položaj Slovenske matice na podoben način, kot so to že naredile številne druge države, zlasti tiste, ki nekoč niso živele v samostojnih državah in so ustanavljale narodne inštitucije iz narodnoobrambnih namenov in z namenom razvoja in afirmacije narodne kulture in znanosti, dokler se niso osamosvojile. Danes matice tako v drugih državah kot pri nas predstavljajo sicer nek poseben zgodovinski fenomen, hkrati pa vendarle bistveno prispevajo k razvoju na področju kulture in znanosti. S tega vidika je ta zakon potreben in utemeljen. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Mariji Antoniji Kovačič. Izvolite, gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo. Spoštovani minister s sodelavko, vsem prav lep pozdrav! Odbor za kulturo je na 26. seji 25. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o Slovenski matici, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predloženi zakon je z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika preučila Zakonodajno-pravna služba in k njemu podala nekatere pripombe. Njena predstavnica je povedala, da so njihove pripombe večinoma ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, opozorila pa je, da predlog zakona ureja položaj Slovenske matice kot društva, torej pravne osebe zasebnega prava, pri čemer ustanavljanje in delovanje društva temelji na prostovoljnosti združevanja članov, samostojnosti in neodvisnosti društva ter svobodi članov, da si sami določajo namen, cilje in način delovanja, kar velja tudi za društva, ki delujejo v javnem interesu. Svoje mnenje je podala tudi Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je predlog zakona podprla in pozdravila prizadevanja za zakonsko ureditev stabilnejšega financiranja Slovenske matice. Uvodoma je predlog zakona predstavil minister za kulturo gospod Anton Peršak. Sledila je razprava, v kateri so poslanci podprli predlagani zakon, ki bo uredil status in financiranje Slovenske matice kot ustanove izjemnega pomena za razvoj slovenskega jezika, kulture in znanosti. Ob koncu razprave je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva dobi besedo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Anja Bah Žibert.
Lep pozdrav, predsedujoči, minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona o Slovenski matici opredeljuje Slovensko matico kot avtonomno institucijo z najdaljšo tradicijo slovenskega kulturnega in znanstvenega društva, v katero se združujejo posamezniki s področij kulture ter humanističnih in naravoslovnih ved. Cilj predloga zakonske ureditve je ureditev osnovnega sistemskega financiranja, ki ga je bila Slovenska matica deležna v preteklosti in bo tudi v prihodnje omogočalo vzpostavitev najosnovnejših pogojev, v katerih bo lahko nadaljevala svoje poslanstvo v obsegu, primerljivem s preteklimi obdobji. Predlog zakona določa namen delovanja Slovenske matice, torej spodbujanje in razvijanje kulturne in znanstvene ustvarjalnosti v Sloveniji. Predlog zakona podrobneje opredeljuje naloge, ki jih Slovenska matica opravlja v javnem interesu na področju kulture in znanosti. Tako naj bi na področju kulture opravljala predvsem naslednje naloge: razvijala izvirno slovensko umetniško ustvarjalnost, skrbela za slovenski jezik tako v Sloveniji kot v slovenskem zamejstvu in zdomstvu, spodbujala organiziranje in oživljanje kulturne dejavnosti ter promovirala slovenske umetniške dosežke v tujini. Na področju znanosti pa naj bi opravljala naslednje naloge v javnem interesu: prirejala različne dogodke, simpozije, predavanja, okrogle mize, se povezovala s sorodnimi organizacijami v tujini in oskrbovala slovenske knjižnice v tujini, slovenske lektorate na tujih univerzah in drugih znanstvenih organizacijah z deli slovenskih znanstvenikov. Republika Slovenija naj bi na podlagi predlaganega zakona zagotovila pogoje za delo in razvoj Slovenske matice pod pogojem, da se delovanje in namen društva s statusom bistveno ne spreminja. Na podlagi usklajenega programa dela in finančnega načrta bodo z odločbo zagotovljena finančna sredstva iz državnega proračuna, ki jih bosta prispevali Ministrstvo za kulturo in ministrstvo, pristojno za znanost. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo vsa prizadevanja, ki prispevajo k obogatitvi in ohranitvi slovenskega kulturnega in znanstvenega prostora, zato bomo podprli omenjeni predlog zakona. Hkrati pa v Slovenski demokratski stranki tudi pozivamo, da se v prihodnje še bolj okrepi sodelovanje Urada Vlade za Slovence v zamejstvu in po svetu s Slovensko matico in s tem še nadgradi in izboljša njihovo delovanje. Hvala lepa.
Gospod Primož Hainz bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister, lep pozdrav! Pred nami je poseben zakon, zakon o Slovenski matici, na katerega nestrpno čakamo že vsaj tri leta v tem mandatu. Če naredimo hiter oris zgodovinskega dogajanja Matice, lahko vidimo, da je pomemben in celo nepogrešljiv del slovenskega naroda in s tem povezane naše nacionalne identitete. Ustanovljena je bila leta 1864 in je najstarejša znanstvena založba pri nas; sicer je najstarejša slovenska knjižna založba Mohorjeva družba, ustanovljena 12 let pred tem. Slovenska matica je bila ustanovljena s prostovoljnimi prispevki slovenskih izobražencev, trgovcev, podjetnikov in tudi, zanimivo, cesar Franc Jožef je dodal del svojega osebnega prispevka. Izdajala je znanstvena dela in literaturo in je bila organizirana kot društvo in združevala ljudi, ki so vedeli nekaj več, zato so bili v vsaki oblasti tudi malce v napoto. Zelo uspešno je preživela tudi čas socializma, organizirana je bila kot društvo, mogoče malce konservativna, pa vendar izjemno pomembna za slovensko znanstveno in literarno ustvarjalnost. V demokraciji pa ji je kulturna ministrica odvzela sredstva in je preživljala težke, trde finančne čase. S tem predlogom zakona pravzaprav vračamo nekakšen dolg. Slovenska matica je torej avtonomna nevladna institucija v javnem interesu, ima status društva, in čeprav njeno delo ni bilo nikoli usmerjeno v dobiček, je ravno zaradi neurejenega financiranja, ki je pretežno odvisno od subvencij in sponzorjev, njeno delovanje danes ogroženo. Nujno potrebujemo sprejetje tega posebnega zakona in s tem končno zagotovimo vsaj najnujnejše in najosnovnejše financiranje za njeno delovanje in razvoj. V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona seveda podprli. Hvala lepa za pozornost.
Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Slovenska matica ima več kot 150-letno zgodovino. Leta 1864 so jo ustanovili mariborski rodoljubi s prostovoljnimi prispevki izobražencev, trgovcev in podjetnikov. Namen je bil izdaja zahtevnejših knjižnih del v slovenskem jeziku, razvoj njegove terminologije, dvig izobraženosti in še bi lahko naštevala. Danes je Slovenska matica založnica kvalitetnih del in ostaja znanstvena in kulturna institucija, forum številnih razprav, organizator raznoraznih prireditev in še mnogo več. Razen določene podpore posamičnih izdaj s strani Javne agencije za knjigo ter donacij Slovenska matica nima stalnega vira financiranja, ki bi zagotavljal njeno stabilnost. Pretirana odvisnost od uspešnosti pridobivanja sredstev bodisi na javnih razpisih bodisi kako drugače po 153 letih ogroža društvo do te mere, ko je vprašljivo njegovo kulturno, znanstveno poslanstvo. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo zakonsko ureditev njenega položaja. Menimo namreč, da je najbolj pomemben doprinos zakona o Slovenski matici redno proračunsko financiranje zaposlenih, četudi v sorazmerno skromni višini. V Poslanski skupini Socialnih demokratov prepoznavamo delovanje Slovenske matice v javnem interesu. Za nas je izrednega pomena tudi dejstvo, da je v času privatizacij družb in založb s področja književne dejavnosti Slovenska matica ohranila status javne institucije, ki med drugimi dejavnostmi krepi izdajo domačih in tujih leposlovnih in humanističnih del. Ne nazadnje sta na deklarativni ravni posebni priznanji za delo omenjene institucije izrekla tudi najvišja predstavnika države. Ob 140-letnici tedanji predsednik države dr. Janez Drnovšek Slovenski matici podeli zlati častni znak svobode za izjemen delež pri širjenju knjige in kulturnem ter znanstvenem poslanstvu, ob 150-letnici pa je bilo častno pokroviteljstvo obeležja dodeljeno predsedniku Borutu Pahorju. Poslanska skupna Socialnih demokratov bo Predlog zakona o Slovenski matici podprla. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Predstavila bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Nova Slovenija – krščanski demokrati smo v svojem temeljnem programu zapisali, da je slovenska kultura zakladnica narodovega ustvarjanja skozi stoletja, zato smo nanjo ponosni in jo želimo ohranjati, hkrati pa z ustrezno zakonodajo spodbujati ustvarjalnost in kulturno udejstvovanje sodobnih ustvarjalcev. Za sedanjost in prihodnost narodne skupnosti, katere identiteta ne temelji niti na zgodovinsko poudarjeni državotvornosti niti na izredni gospodarski ali vojaško-politični moči njene elite, je kultura nepogrešljiva in izredno pomembna. Brez slovenske kulture ne bi bilo ne slovenske države in ne slovenske politike. Želimo uravnoteženo skrb za osrednje kulturne ustanove in za decentralizirano mrežo teh ustanov po občinah in pokrajinah. Slovenska matica je bila na pobudo mariborskih rodoljubov ustanovljena pred dobrimi 150 leti s prostovoljnimi prispevki izobražencev, trgovcev in podjetnikov, da bi v slovenskem jeziku tiskala zahtevnejša dela z najrazličnejših področij, dvigovala raven izobraženosti in znanja, ustvarjala slovensko terminologijo za različne stroke. Danes je Slovenska matica znanstvena in kulturna ustanova, ki prireja znanstvena srečanja o najrazličnejših vprašanjih slovenske kulture in družbe ter njene prihodnosti. Hkrati je založba, ki skrbi za izdajanje kakovostnih in izvirnih del ter prevodov humanistike, naravoslovja in tehnike. Je pomembno središče kulturne in znanstvene dejavnosti v Sloveniji in v zamejstvu, ki združuje več kot 300 rednih in častnih članov, vrhunskih umetnikov, znanstvenikov in kulturnih delavcev. Pri njenem delu sodeluje tudi veliko zunanjih sodelavcev. Svoje kulturne in znanstvene naloge uresničuje poleg rednega dela v področnih delovnih sekcijah tudi s številnimi javnimi kulturnimi prireditvami, simpoziji, predavanji, okroglimi mizami in vrhunsko založniško dejavnostjo. Kar Slovensko matico še danes razlikuje od sorodnih ustanov, je njeno poslanstvo pri zbliževanju izobražencev zelo različnih usmeritev. Matica tako izkazuje javni interes na različnih področjih kulturnega in znanstvenega delovanja. Zaradi kulturne tradicije, ki izhaja iz 19. stoletja, pri zahodnoevropskih narodih takšnih matic ni, in zato njen položaj skozi zgodovino in danes ni primerljiv z znanstvenimi in kulturnimi ustanovami v zahodnoevropskih državah. Zaradi vsega navedenega Krščanski demokrati menimo, da je čas, da se položaj Slovenske matice sistemsko uredi in tudi ustrezno finančno podpre, zato bomo poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov seveda zakon podprli. Slovenski matici želimo uspešno delo tudi v prihodnje.
Gospa Vesna Vervega bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite, gospa Vervega.
Hvala lepa. Spoštovani prisotni! Danes sprejemamo Predlog zakona o Slovenski matici, ki bo uredil pravni in finančni status tega pomembnega kulturnega in znanstvenega društva ter zagotovil pogoje za njegovo prihodnje delo. Slovenska matica je najstarejša izmed tovrstnih institucij, ki so bile ustanovljene iz narodnoobrambnih in narodnoafirmativnih razlogov v 19. stoletju ne le na ozemlju današnje Slovenije, ampak tudi na ozemljih drugih slovanskih držav, ki so bile del večnacionalnega imperija in so se pod vplivom germanizacije začele počutiti ogrožene. Slovenska matica že več kot 150 let skrbi za dvigovanje ravni izobraženosti in znanja, prireja znanstvene sestanke o najrazličnejših problemih slovenske kulture in družbe ter njene prihodnosti, hkrati je založba, ki skrbi za izdajanje kvalitetnih izvirnih del ter prevodov humanistike, družboslovja, naravoslovja, medicine in tehnike. Žal se kljub svoji častitljivi tradiciji že vrsto let srečuje s finančnimi težavami, s prošnjami za sredstva pa se je bila do sedaj primorana obračati na različne institucije. Predlog zakona predvideva, da se Slovenija zaveže k financiranju osnovnega dela njenega programa in najosnovnejših stalnih stroškov njenega delovanja. Tako bo omogočeno tudi nadaljnje spodbujanje in razvijanje kulturne in znanstvene ustvarjalnosti v Sloveniji. V Stranki modernega centra smo mnenja, da je Slovensko matico kot ustanovo izjemnega pomena treba obdržati in omogočiti njeno nemoteno delovanje, zato bomo zakon soglasno podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 36. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNIH VOLITVAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer državnemu sekretarju na Ministrstvu za javno upravo dr. Nejcu Brezovarju. Izvolite, dr. Nejc Brezovar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlagatelj želi z zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalnih volitvah predvsem poenostaviti volilne postopke in občinam znižati stroške volitev. Med drugim želimo zmanjšati število volilnih organov, podrobneje razmejiti pristojnosti med organi, pristojnimi za strokovno pomoč in nadzor nad izvedbo rednih lokalnih volitev, ter odpraviti neskladje Zakona o lokalnih volitvah z Ustavo Republike Slovenije, ki ureja volitve organov pokrajin, Zakonom o tujcih glede terminologije, ki je pomembna za uveljavitev volilne pravice tujcev, in z Zakonom o volitvah v državni zbor glede rokov za vložitev kandidatur in začetka volilne kampanje. Vsebina predlaganih sprememb je naslednja. Novela Zakona o lokalnih volitvah prinaša stalni termin rednih lokalnih volitev. Dosedanja ureditev določitve termina rednih lokalnih volitev sledi načinu, ki ga za državne volitve določa Zakon o volitvah v državni zbor, saj po šestih izvedenih rednih lokalnih volitvah predlagatelj namreč ugotavlja, da se zaradi načina določanja datuma glasovanja ta po koledarju vseskozi pomika na zgodnejši termin. Določba, s katero se določa točen dan glasovanja, seveda temelji na načelu pravne varnosti in pravne predvidljivosti. Druga predlagana sprememba je ta, da novela Zakona o lokalnih volitvah zmanjšuje število volilnih organov. Predlog novele namreč ukinja volilne komisije volilnih enot in volilne komisije ožjih delov občin. Zaradi uvedbe informacijske podpore, ki jo državni organi zagotavljajo ob vsakih rednih lokalnih volitvah že vse od leta 2006, se volilne komisije volilnih enot in ožjih delov namreč niso uveljavile v praksi. Novela Zakona o lokalnih volitvah tudi natančneje kot do zdaj razmejuje pristojnosti med Državno volilno komisijo in Ministrstvom za javno upravo glede strokovne podpore volilnega procesa. Zakon o lokalnih volitvah pri določanju obveznosti vsebinske pristojnosti za razlago določb namreč ni natančen, kar je z vidika hkratne smiselne uporabe nekaterih določb Zakona o volitvah v državni zbor problematično. V praksi se je uveljavila rešitev, da določbe Zakona o lokalnih volitvah razlaga Ministrstvo za javno upravo, medtem ko določbe v zvezi z volilnimi pravili in postopki, ki jih sicer določa Zakon o volitvah v državni zbor, veljajo pa tudi za lokalne volitve, razlaga Državna volilna komisija. V tem smislu sta dopolnjena dva člena. Spreminja se tudi ureditev, ki velja za določanje nadomestil za volilne odbore, tako da se zanje uporabljajo predpisi, ki urejajo višino nadomestil za volilne odbore za volitve in referendume na državni ravni. Določa se vključitev tujcev v svete ožjih delov občin, ki do zdaj ni bila urejena na način, ki bi bil skladen z volilno pravico tujcev za volitve v občinski svet. V skladu z Direktivo Sveta 94/80 predlagatelj popravlja določbo Zakona o lokalnih volitvah tako, da ne bo razlik pri volilni pravici tujcev na volitvah v svete ožjih delov občin in v občinske svete. Novela Zakona o lokalnih volitvah tudi ukinja možnost, da bi bile volitve v svete ožjih delov na dve leti. Gre za črtanje določbe, ki se v praksi ni uporabljala, saj pomeni nesorazmeren strošek, zato bodo volitve v svete ožjih delov občin izključno ob rednih lokalnih volitvah. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora mag. Dušanu Verbiču.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav, državni sekretar, kolegice in kolegi, kolikor nas je pač prisotnih! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 30. seji dne 25. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalnih volitvah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada dne 14. 10. 2017. V poslovniškem roku so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD dne 19. 10. 2017 k 16. in 26. členu ter Poslanska skupina SDS dne 17. 10. 2017 k 3. členu. Poslanci so na mizo prejeli še predloga za amandmaje odbora k 14. in 15. členu. Predstavnik predlagatelja minister za javno upravo je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da so razlogi za vložitev predloga zakona predvsem poenostavitev volilnega postopka in znižanje stroškov občinam, ki jih imajo z izvajanjem volitev, pa tudi zmanjšanje števila volilnih organov. Cilj je tudi podrobneje razmejiti pristojnosti med volilnimi organi, ki so pristojni za dajanje strokovne pomoči tekom izvajanja volitev, torej med Državno volilno komisijo in Ministrstvom za javno upravo. Hkrati je cilj predloga zakona odprava neskladja z ustavo, ki ureja volitve organov pokrajine, z Zakonom o tujcih glede terminologije ter z Zakonom o volitvah v državni zbor. Predlaga se fiksen datum za izvedbo lokalnih volitev, ukinjajo se volilne komisije volilnih enot in volilne komisije ožjih delov občin. Prav tako se spreminja ureditev, ki velja za določanje nadomestil za volilne odbore tako, da se zanje uporabljajo predpisi, ki urejajo višino nadomestil za volilne odbore za volitve in referendume na državni ravni, s čimer se bodo nadomestila izenačila. Volilna pravica tujcev v svet ožjih delov občin se usklajuje z volilno pravico tujcev za volitve v občinski svet, ukinja pa se možnost volitev v svete ožjih delov občin na dve leti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja dejala, da je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora podala pripombe k 16. in 26. členu. Predstavnik Državnega sveta je povedal, da sta Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Interesna skupina lokalnih interesov podprli predlog zakona, s katerim se odpravljajo dosedanje težave in poenostavlja izvedba lokalnih volitev, ki bodo za občine cenejše. Državni svetniki so pozitivno ocenili predlog za stalen termin rednih lokalnih volitev in pri tem poudarili, da verjetno optimalnega datuma, ki bi bil sprejemljiv za vse, preprosto ni. Odbor je sprejel amandma Poslanske skupine SDS k 3. členu, amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 16. in 26. členu ter na podlagi pisnega predloga amandmajev za amandmaje odbora svoja amandmaja k 14. in 15. členu. Tako je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Franc Jurša.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem, ki so v dvorani! Spoštovani, najbližja raven, ki omogoča ljudem učinkovito udeležbo pri oblikovanju odločitev, ki se nanašajo na njihovo vsakodnevno življenje in okolje, je lokalna samouprava, preprosto povedano občina. Vsaka občina se razlikuje od druge občine po ozemeljski povezanosti, medsebojnih in medsosedskih odnosih, velikosti, teritorialni umeščenosti, ali gre za občine s pretežno mestnim ali podeželskim prebivalstvom. Tako so tudi naloge, delovanje, interesi, zavzetost za urejanje nekega področja zelo različni. Občanke in občani uresničujejo to svojo pravico preko volitev svojih predstavnikov v različne organe občin, način volitev pa je predpisan z zakonodajo, ki jo imamo sedaj pred seboj. Ne gre ravno za neke bistvene vsebinske spremembe veljavne zakonodaje. Treba je prilagoditi določila evropskim direktivam, določeni postopki se poenostavijo, kar po oceni naše poslanske skupine predstavlja pozitivno stvar, več postopkov bi namreč moralo biti poenostavljenih. Zmanjšujemo število volilnih organov, ukinjajo se volilne komisije volilnih enot in volilne komisije ožjih delov občine, ki se v praksi niso uveljavile. Le-te imajo zelo redke občine, vse to pa povečuje stroške, prispeva pa tudi k povečanju napak v samem volilnem postopku. Spreminja se tudi termin rednih lokalnih volitev. Dosedanji način izračuna datuma volitev omogoča konstantno premikanje tega datuma v zgodnejši termin, predlog Vlade je določitev stalnega termina, in sicer da se redne volitve opravijo drugo nedeljo v novembru. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus smo angažirali in se glede tega vprašanja posvetovali tudi z državljankami in državljani. Odzivi ljudi so bili različni, manj enotni – ja, smo za stalen termin lokalnih volitev, želeli bi si tudi stalen termin državnozborskih volitev in tudi stalen termin referendumov, vse naj bo na en dan. Seveda to ni tako enostavno. Sedaj imamo možnost urediti stalen termin za lokalne volitve, kdaj naj bi ga določili, pa je drugo vprašanje. Katerikoli datum se določi, vedno bodo tu prazniki, počitnice ali druge aktivnosti, ki kandidatom otežujejo volilno kampanjo ter ljudem otežijo priti na volišče, zato smo na odboru nekako skupno sklenili, naj bo to ne druga, ampak tretja nedelja v mesecu novembru. S tem smo tudi upoštevali predlog opozicije. Tako bodo ljudje natančno vedeli, kdaj so volitve, in se bodo tudi angažirali, seveda če bo to njihov interes. V Poslanski skupini Desus podpiramo voljo večine ljudi, zato bomo soglasno prispevali svoje glasove za ta zakon.
Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Razprave o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalnih volitvah na matičnem delovnem telesu ni bilo, zato bo tudi stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov zelo kratko. Socialni demokrati podpiramo predlagane in dopolnjene spremembe zakona, ki se nanašajo na poenostavitev volilnih postopkov, na racionalizacijo stroškov občin, ki izhajajo iz naslova izvedbe lokalnih volitev, na razmejitev pristojnosti med organi, ki so zadolženi za izvedbo volitev, na fiksiranje datuma rednih lokalnih volitev – po sprejetem amandmaju na matičnem delovnem telesu se bodo lokalne volitve v letu 2018 izvedle tretjo nedeljo v mesecu novembru, drugi krog pa se izvede 14 dni po prvem krogu – in na uskladitev tega zakona z drugimi zakoni. Uspeli pa smo se tudi dogovoriti o številu potrebnih podpisov za vložitev kandidature. Na tem mestu bi želela opozoriti občine, da bo po sprejetju tega predloga zakona treba uskladiti tudi občinske akte. S strani Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je bilo podanih tudi nekaj dodatnih predlogov za spremembo volilne zakonodaje, za katere pa menimo, da presegajo ta predlog zakona, a se bo o teh predlogih verjetno enkrat treba začeti pogovarjati. Naša ocena je, da so bile vse dosedanje lokalne volitve izvedene dobro in brez velikih pretresov. Prepričani smo, da bodo tako tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
V Novi Sloveniji vedno zagovarjamo poenostavitev postopkov, še posebno če ta prinaša tudi prihranek stroškov. Lokalna samouprava je vse od leta 1995 prinesla velik napredek za novonastale občine, zato je izjemno pomembno, da na zakonodajni ravni omogočimo, da bo odločanje občanov o tem, koga bodo izvolili v občinske organe, čim bolj jasno definirano. Če država namenja za občine vedno manj finančnih sredstev in jim nalaga nove obveznosti, je dobro vsaj to, da bodo postopki volitev županov, občinskih svetov in ožjih delov občin potekali bolj enostavno in ceneje. In ob vseh zadnje čase nerazumnih potezah naše vlade je dobro, da se pogovarjamo le o zmanjšanju števila volilnih organov, o enaki ureditvi nadomestil za volilne odbore na lokalni in državni ravni ter o stalnem datumu lokalnih volitev. Ker stroški lokalnih volitev bremenijo občine, je ukinitev volilnih komisij volilnih enot in volilnih komisij krajevnih skupnosti oziroma ožjih delov občin dobrodošla. V praksi so bile te komisije nekakšno slepo črevo, njihovo delo je bilo prepisovanje izidov glasovanja od volilnih odborov in seštevanje glasov. Sestali so se le zvečer po zaprtju volišč na dan glasovanja, naredili svoj zapisnik, se podpisali in za to prejeli plačilo. Prav tako je velik nesmisel, da bi volitve v svete ožjih delov lahko potekale na dve leti, tako je pokazala tudi praksa in zato je prav, da novela to možnost ukinja. V letošnjem letu, ko smo imeli v Sloveniji več glasovanj, enako bo naslednje leto, vidimo, da postaja problem ne le nizka volilna udeležba, ampak tudi sodelovanje pri delu volilnih odborov. Člani volilnih odborov se za vsake volitve oziroma druga glasovanja imenujejo na novo. Ker gre za veliko število volilnih odborov, ki štejejo šest članov, se pogosto dogaja, da je kandidate zanje težko dobiti, sploh v manjših občinah, kjer veliko občanov kandidira za katero od funkcij, kar pa ni združljivo z delom v volilnem odboru. In če gre povsem za nove člane, ki nimajo nobenih izkušenj, lahko to za delo volilnih odborov pomeni tudi težavo. V Novi Sloveniji smo zato naklonjeni razmisleku, da bi tudi člani volilnih odborov dobili štiriletni mandat, seveda z možnostjo predčasne razrešitve. Dejstvo je, da je udeležba volivcev ravno na lokalnih volitvah precej večja kot na ostalih državnih volitvah. To pomeni, da ljudje lokalno samoupravo spoštujejo in se zanjo zavzemajo, saj se zavedajo, da je na tem nivoju operativnost bistveno večja. Glede na navedeno bomo v Novi Sloveniji predlog novele Zakona o lokalnih volitvah podprli.
Gospod Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Dober dan. Današnji zakon prinaša kopico sprememb, ki jih ne mislim niti naštevati, ker mislim, da so jih vsaj štirje predhodniki že obdelali, obnovili in povedali. Se bom pa zaustavil na eni sami, ki je bila na nek način najbolj zanimiva, potekala je tudi zelo zanimiva diskusija, govorimo o stalnem terminu. Vi veste, da že 15 držav v Evropi, od tega 12 članic Evropske unije, ima tovrstni stalni termin. To je bil tudi eden od razlogov dobrih praks, da na takšen način izpeljemo lokalne volitve tudi pri nas, v naši državi. Seveda pa je vedno srž in problem v podrobnostih – kateri dan naj bo to. In predlogi so bili različni. En predlog, da naj bo v mesecu oktobru; drugi predlog, da naj bo konec novembra; tretji predlog, da naj bo tretjo nedeljo. Ves čas je bil problem samo v teh terminih, čigava bo obveljala. Seveda je imel vsak predlog svojevrstno argumentacijo. Če bi bilo prezgodaj, ker vi veste, da volitve niso samo tisti dan, ko se opravijo, ampak se že mnogo mesecev pred tem začnejo volilna opravila, bi se vse skupaj zavleklo in premaknilo praktično v mesec avgust oziroma v poletne mesece. Na drugi strani, če je prepozno, imamo problem, ker v času, ko imamo praznik, se pravi 1. november in dan pred tem še dan reformacije, bi to bili dnevi, ko bi se vlagale kandidature. Niz enih zelo tehnično operativnih problemov, ki jih je bilo treba uskladiti. Na odboru, kot je bilo že dvakrat, trikrat rečeno, je bil sicer predlog opozicije sprejet, vendar tudi ta predlog bo imel težavo. Kakorkoli, če bomo imeli drugi krog volitev, se pravi štirinajst dni po tistem, se bo vse dogajalo okrog miklavža. Na nek način je to lahko problem, vendar sem prepričan, da zakon prihaja v pravem trenutku. Ne v letu, ko bodo volitve, ampak leto pred tem; in kar je še bolj pomembno, na neki načelni ravni sem prepričan, da je večinska stopnja tako velika, da zakon lahko dobi svoje zaupanje in tudi svojo implementacijo v naslednjem letu, ko bodo lokalne volitve. V Stranki modernega centra bomo ta zakon podprli.
Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala še enkrat, predsedujoči, za besedo. Kot zadnja lahko ugotovim, kako je lepo in fajn, ko se o nekaterih stvareh vsi strinjamo. Zgolj v razmislek in védenje državljank in državljanov – da se, če se želi. Pred nami je predlog novele Zakona o lokalnih volitvah, s katero se poenostavlja volilne postopke in znižuje stroške občinam, ki jih imajo z izvedbo lokalnih volitev, in tudi zmanjšanje število volilnih organov. Ukinja se namreč volilne komisije volilnih enot in volilne komisije ožjih delov občin. Usklajuje se nadomestila za volilne odbore in veže na volilna ter na referendumska opravila na državni ravni. Novela zakona prav tako odpravlja neskladje z Ustavo, ki ureja volitve v organe pokrajine, z Zakonom o tujcih glede terminologije ter Zakonom o volitvah v državni zbor. Volilna pravica tujcev v svete ožjih delov občin se usklajuje z volilno pravico tujcev za volitve v občinski svet. Ukinja pa se možnost volitev v svete ožjih delov občin na dve leti. Ob tem poudarjam, da smo v Slovenski demokratski stranki že pred časom vložili priporočila Vladi, katerih cilj je bil poenostavljanje postopkov in odprava administrativnih ovir. V Slovenski demokratski stranki želimo, da se zakonodajo kot ostale predpise čim bolj približa državljankam in državljanom. Žal takrat koalicija ni želela prisluhniti našim predlogom in je priporočila, ki bi poenostavila postopke za naše državljane, zavrnila. S predlogom novele Zakona o lokalnih volitvah, ki je danes pred nami in jo danes obravnavamo, so novelirane nekatere določbe, ki so se v dosedanji rabi izkazale za premalo natančne, neučinkovite in nekatere tudi nepotrebne. Torej so se naša takratna priporočila izkazala še za kako upravičena in utemeljena. Predlog novele Zakona o lokalnih volitvah, kar je bilo že poudarjeno, določa tudi fiksni datum lokalnih volitev. Tukaj so bili različni predlogi. Sprejet je bil, in tega sem vesela, moj amandma oziroma amandma Slovenske demokratske stranke, da se ta datum namesto martinove nedelje, ki jo nekateri praznujejo tudi kot družinski dan, prestavi na tretjo novembrsko nedeljo, kar je zagotovo boljša rešitev ne glede na to, kdaj bo potem drugi krog. Izpostavljeno je bil tudi miklavževo, vendar vemo, da je miklavževo vezano na dan in ne na nedeljo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 37. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE ČETRTEGA ODSTAVKA 153. ČLENA IN DRUGEGA ODSTAVKA 154. ČLENA ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU. Predlog za sprejem avtentične razlage je v obravnavo zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. Ugotavljam, da kolega Tonina še ni v dvorani, zato predlagam, da počakamo še sekundo. Gospa Ljudmila Novak, postopkovno.
Postopkovno predlagam petminutno prekinitev, da uredimo vrste.
Predlagam petminutno prekinitev. Hvala lepa. Nadaljujemo čez pet minut. Kolegice in kolegi, če se strinjate, ker opažam, da se nam je gospod mag. Matej Tonin pridružil, bi vseeno nadaljevali ne glede na predlagan predlog. Za dopolnitev obrazložitev predloga za sprejem avtentične razlage dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Mateju Toninu. Izvolite, gospod Tonin, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za prizanesljivost! Kot vsi vemo, so se v praksi in v strokovni javnosti pojavila vprašanja o razlagi četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. Gre za vprašanje, ali mora državni tožilec gradivo, zbrano z nekaterimi prikritimi preiskovalnimi ukrepi, v primeru, da v dveh letih po koncu izvajanja teh ukrepov ne vloži zahteve za preiskavo obtožnice oziroma obtožnega predloga, uničiti. Po sedaj uveljavljeni praksi temu ni bilo tako, saj je bilo mogoče tovrstne dokaze v postopku uporabiti tudi v primeru, če je državni tožilec zahtevo za preiskavo ali obtožnico vložil v času po preteku dveh let. Po nekaterih novih razlagah v praksi in v delu strokovne javnosti pa je rok dveh let prekluzivne narave. Posledice tega so, da bi bilo treba v primeru, če v dveh letih po koncu izvajanja ukrepov državni tožilec zahteve za preiskavo ali obtožnice ne vloži, te dokaze uničiti ne glede na okoliščine. Ali si predstavljate na hitrost slovenskega pravosodnega sistema, koliko padlih primerov bi imeli? Žalostno pri tej stvari je to, da ko sodstvo in policija že ima zbrane dokaze proti kriminalcem in teh dokazov v dveh letih ne uporabi, potem primer pade. Taka razlaga bi spremenila dolgoletno prakso uporabe te določbe ter povzročila nenavadno uničenje dokaznega gradiva v številnih postopkih. Zaradi nasprotujočih si razlag ter velike zmede, ki jo je v uporabi kazenskega procesnega prava povzročilo različno tolmačenje Zakona o kazenskem postopku, je nujno, da zakonodajalec z obvezno razlago zakona jasno in nedvoumno določi pomen ter določbe ter tako poskrbi za nemoten potek postopkov. V Novi Sloveniji imamo dovolj dvojnih meril, prikrojenih razlag ter zastaranj različnih sodnih procesov. Želimo si jasnih zakonov, ki bodo veljali za vse enako, ne glede na denar in vpliv. To je tisti prvi pogoj za pravičnost. Prav primer Zorana Jankovića ustvarja vtis, da te pravičnosti ni. Težko je razumeti, da je v vseh prejšnjih primerih sodišče upoštevalo dokaze tudi po preteku dvoletnega roka; v primeru Zorana Jankovića pa so te dokaze uničili. Tukaj se evidentno vzpostavlja najmanj videz dvojnih meril. Ko postavljamo razlago določb zakona, se moramo ozreti nazaj na čas, ko je zakonodajalec te določbe vnesel v zakon. To se je zgodilo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku, ki ga je Državni zbor sprejel aprila 2004. V svojem 12. in 13. členu je ta novela oblikovana glede na določbe obstoječega 153. in 154. člena Zakona o kazenskem postopku. V tem predlogu zakona je bil predlagan novi četrti odstavek 153. člena, ki v identični obliki velja še danes. V obrazložitvi k členom predloga zakona je bil nov četrti odstavek 153. člena obrazložen z naslednjim besedilom: »V predlaganem četrtem odstavku je urejena situacija, ko državni tožilec po izvajanju ukrepov izjavi, da ne bo začel kazenskega pregona; v takem primeru se gradivo, zbrano s prikritimi ukrepi, preda preiskovalnemu sodniku, ki gradivo uniči, pred tem pa obvesti o uporabi ukrepov osumljenca, ki se ima pravico seznaniti z zbranim gradivom.« Iz besedila obrazložitve izhaja razlaga, da je uničenje gradiva nujno le v primeru, ko državni tožilec poda izjavo, da ne bo začel kazenskega pregona. V primeru Zorana Jankovića tožilec ni dal izjave, da ne bo začel kazenskega pregona. Če pa državni tožilec izvaja aktivnosti, ki so usmerjene v pregon storilca kaznivega dejanja, je jasno, da ima namen s kazenskim pregonom tudi nadaljevati, zato ni razlogov in podlage za uničenje dokazov. Iz obrazložitve členov je jasno, da zakonodajalec roka dveh let ni določil kot prekluzivnega, ampak kot instrukcijskega. Po domače povedano, s to avtentično razlago želimo zgolj zelo jasno povedati, da se primeri Zorana Jankovića, ko bi se dokazi uničevali, ne morejo več zgoditi.
Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Janu Škobernetu.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na svoji 33. nujni seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog za sprejem avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. V imenu predlagatelja je poslanka Iva Dimic v dopolnilni obrazložitvi predlaganja avtentične razlage povedala, da se v praksi in strokovni javnosti pojavljajo vprašanja o razlagi četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku, in sicer ali se morajo dokazi, zbrani s posebnimi preiskovalnimi ukrepi, v primeru, da državni tožilec v dveh letih po koncu izvajanja slednjih ne vloži zahteve za preiskavo obtožnice oziroma obtožnega predloga, uničiti. S spremembo že ustaljene sodne prakse, ki temelji na odmevnem konkretnem primeru pa prihaja do različnih tolmačenj, ali je navedeni rok dveh let instrukcijske ali prekluzivne narave. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ugotovila, da pogoji za sprejem avtentične razlage po njihovem mnenju niso izpolnjeni, zato se do predloga niso vsebinsko opredelili; na drugi strani pa je državni sekretar Stare predstavil pisno mnenje Vlade, v katerem ugotavlja, da je predlagana avtentična razlaga hkrati potrebna in dobrodošla. Tudi vrhovni tožilec mag. Andrej Ferlinc je povedal, da Vrhovno državno tožilstvo podpira predlagano avtentično razlago, saj tudi oni razlagajo obravnavane člene na isti način. V razpravi poslank in poslancev so bila sicer izpostavljena različna stališča, kljub temu pa je po končani razpravi odbor z 9 glasovi za in s tremi proti sprejel naslednji sklep. Odbor za pravosodje meni, da je avtentično razlago četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku treba sprejeti. Najlepša hvala.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje gospodu Darku Staretu. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, drugi prisotni! Vlada je na svoji redni seji 31. avgusta 2017 sprejela Mnenje o Predlogu za sprejem avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku, v katerem je že v uvodnem delu poudarila, da se strinja z nosilnimi argumenti, ki so jih predlagatelji avtentične razlage podrobno opisali in obrazložili v razdelku 3 – Razlogi za avtentično razlago. Pri tem Vlada kot pomembno izpostavlja, da je uničenje gradiva nujno le v primeru, ko državni tožilec poda izjavo, da ne bo začel oziroma uvedel kazenskega pregona. Če pa take izjave ni, potem gradivo v primerih, ko so prikriti preiskovalni ukrepi izvedeni zakonito, pravilno in kadar izsledki prikritih preiskovalnih ukrepov utemeljujejo sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje in da je določena oseba storilec, ni predmet uničenja. V nadaljevanju mnenja Vlade je pomen in namen veljavnih določil obeh omenjenih členov, ki sta predmet avtentične razlage, zelo jasno argumentiran na funkciji kazenskega pregona in kazenskega postopka ter z ustaljenimi metodami avtentične razlage – jezikovne, teleološke, zgodovinske, sistemske in logične. Po vseh teh razlagah se z interpretacijo pride do jasnega namena in pomena zakonodajalca, ki je bil opisan tudi v obrazložitvi teh določil ob sprejemanju Zakona o kazenskem postopku v preteklosti. Pomen in namen teh določb, ki so predmet avtentične razlage, je torej primarno varovanje zasebnosti osumljenca in drugih oseb, zoper katere se prikriti preiskovalni ukrepi izvajajo; in temu pritrjuje tudi dolgoletna sodna praksa. Drugačna razlaga in uporaba teh določil bi zato po mnenju Vlade pomenila ustavno neprimerno in nesorazmerno omejevanje funkcije in uspešnosti izvedbe kazenskega postopka in kazenskega pregona ter učinkovitosti delovanja sodišč, organov pregona, torej tožilstva in organov odkrivanja; predvsem bi pa po mnenju Vlade pomenila nesorazmerno in neprimerno omejevanje pravic oziroma javnega interesa, ki ga s svojo funkcijo zagotavlja kazenski postopek in kazenski pregon, strankam v postopku in tudi oškodovancem tovrstnih najhujših kaznivih dejanj. Vemo, da se prikriti preiskovalni ukrepi praviloma lahko uporabljajo za najbolj huda kazniva dejanja, torej tista, ki posegajo v dobrine in pravno varovane pravice na najvišji ultimativni ravni, torej v okviru kazenskopravnega varstva. Glede na navedeno Vlada Republike Slovenije podpira razloge za avtentično razlago in se strinja z njeno obrazložitvijo oziroma z nosilnimi argumenti. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Večkrat smo ugotavljali, da je temeljno poslanstvo države zagotavljanje pravičnosti, solidarnosti, enakosti, predvsem pa enakopravnosti in enake obravnave vseh. To pomeni, da se morajo zakoni uporabljati v praksi in tudi v svojih zapisih za vse enako v vseh identičnih ali enakih okoliščinah. To je še posebej pomembno, kadar govorimo o kazenskem postopku. Ob množici primerov, kjer slovensko pravosodje daje vtis, da ne zagotavlja temeljne pravičnosti, pa to ni nujno zaradi vloge pravosodja, ampak tudi zaradi tega, ker smo zavoljo nenatančnih zapisov zakonodaje, ki jo je sprejel ta zbor, pripeljali družbo do točke, ko je mogoče ob očitnih kršitvah družbene morale ali kazenske zakonodaje na procesni ravni uiti roki pravice, kot zakonodajalec dolžni popraviti tovrstne napake. V tem pogledu v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo predlog predlagatelja, da se uveljavi avtentična razlaga 153. člena in 154. člena, prvega in drugega odstavka, Zakona o kazenskem postopku, da do tako očitnih kršitev, kot so se domnevno dogajale v postopku, ki ravno zaradi procesnega spodrsljaja ne bo nikdar zaključen, ne bi smelo priti. Ni samo dolžnost države, da omogoči pravičnost, dolžnost države je tudi zagotovitev, da se bodisi z obsodilno bodisi z oprostilno sodbo določen proces konča, ker je za osumljenca in tudi za žrtev to temeljnega pomena za zagotovitev dostojanstva – bodisi enega bodisi drugega, na nek način pa obeh. Ker govorimo v primeru uporabe prikritih preiskovalnih ukrepov, da gre navadno za najzahtevnejša kazniva dejanja oziroma kazniva dejanja, za katere se predpostavlja tudi najstrožja sankcija zaradi kršitve družbenih norm, je še posebej pomembno, da upoštevamo, da tovrstni procesi v smislu dokazovanja naklepa in krivde tudi na strani policije in tožilstva niso med enostavnejšimi. Zato je treba razumeti, da gre v primeru dvoletnega roka za instrukcijski rok in da ob jasno izraženi nameri Državnega tožilstva, da želi postopek nadaljevati, da potrebuje dodaten čas za zbiranje dokazov in utemeljevanje obtožnega predloga, smiselno lahko nadaljuje s svojim delom. Tam, kjer že utemeljen sum, na podlagi katerega je bila sploh izdana odločba o uporabi prikritih preiskovalnih ukrepov, ne omogoča zbira zadostnih dokazov za nadaljevanje postopka, tako ali tako tovrstna avtentična razlaga ne pride v poštev, ker bo postopek zaključen. V vseh ostalih primerih, kjer bi torej ta prekluzivni rok v resnici onemogočil državi opravljanje svoje najosnovnejše funkcije zagotavljanja pravičnosti in tega, da vse, ki delujejo v nasprotju z družbenimi in zakonskimi normami, postavi pred roko pravice, pa je seveda naša odgovornost, da to ustrezno zapišemo in tovrstno temeljno pravičnost, ki jo mora zagotavljati država, tudi zagotovimo. Kot že rečeno, ne glede na to, s katere strani predlog prihaja, Socialni demokrati dobre predloge sprejemamo. Ta je eden teh, zato ga bomo podprli. Najlepša hvala.
Nadaljujemo s stališčem Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Pri tej avtentični razlagi gre za zagotavljanje zlasti elementa pravičnosti, kajti državljanke in državljani v tej državi mnogokrat dobivajo občutek tudi zaradi tega primera, da se tudi politika ne pobriga za pravično domovino, za pravično državo. Zaradi tega smo to v Novi Sloveniji tudi predlagali. Kot je bilo že omenjeno, se je pri uporabi Zakona o kazenskem postopku zgodilo nekaj, kar se v normalni pravni državi ne bi smelo zgoditi. Ista določba zakona se je v vseh dosedanjih primerih razlagala na ustaljen način; v postopku vplivnega župana pa se je razlaga iste določbe popolnoma spremenila. Nekateri pravijo, da so te zakonske določbe povsem jasne. Kako lahko rečemo, da je vsebina teh določb jasna, če se celotna država, strokovna javnost ter pravosodni sistem prerekajo, kaj v resnici pomenijo?! Kako? Dvajset let se je zakonska določba razlagala na način, da gre za instrukcijski rok in da dokazov v takem primeru ni treba uničiti; na drugi strani pa se je prav v primeru prisluhov, dokazov v primeru Janković ta razlaga nenadoma popolnoma spremenila. Glej ga zlomka! Popolnoma jasno je, da je pomen teh določb za številne trenutno dvoumen in da je treba njihovo vsebino jasno opredeliti z avtentično razlago zakonodajalca. Zaradi nasprotujočih si razlag v stroki in praksi ter povzročene nejasnosti pri vodenju postopkov kazenskega pregona je nujno, da zakonodajalec z avtentično razlago jasno opredeli pomen sporne določbe ter zagotovi nemoten potek postopkov. Glede na navedene razloge je po mnenju predlagatelja pravilna razlaga ta, da gre pri roku dveh let iz četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena za rok instrukcijske narave. Razlaga, po kateri je treba uničiti dokaze v primeru, da v dveh letih po koncu izvajanja ukrepov državni tožilec zahteve za preiskavo ali obtožnega akta ne vloži, bi bila nesorazmerna, saj bi v nekaterih primerih celo sistemsko onemogočila izvedbo določenih kazenskih postopkov. V primeru dolgoročnejšega iskanja neznanega storilca kaznivega dejanja bi morali biti taki dokazi po dveh letih uničeni, čeprav bi organi odkrivanja in pregona redno izvajali svoje aktivnosti ter bi bili morebiti odkritju storilca že zelo blizu. Razrešitev zahtevnejših primerov, ki za odkritje osumljenca zahtevajo daljšo izvedbo predkazenskega postopka, bi bila po taki razlagi zaradi uničenja dokazov onemogočena. Mi danes živimo v času tehnološkega razvoja ter hitrega spreminjanja tehnologij tudi na področju dokazovanja v kazenskih postopkih. Če danes nek dokaz ne more biti podlaga za obsodilno kazensko sodbo, se lahko to ob tehnološkem razvoju že čez dve ali tri leta popolnoma spremeni. Razlaga, ki je bila uporabljena v zadevi vplivnega župana, pa v nasprotju z možnostmi tehnološkega razvoja rok trajanja dejansko omejuje na največ dve leti; ob tem pa ne smemo pozabiti zlasti na to, da kazensko pravo zastaralne roke že postavlja. Postavitev dvoletnega roka trajanja za dokazna gradiva znotraj obstoječega kazenskopravnega sistema dejansko ustvarja nove zastaralne roke. Posledica tega je več zastaranih in nezaključenih postopkov. Naj ob obravnavi tega predloga za sprejem avtentične razlage Zakona o kazenskem postopku na primeru nekoliko bolj nazorno ponazorim, v čem je največja težava nenadnih, novih razlag teh določb. Predstavljamo si kaznivo dejanje – primer umora. S prisluhi bi preiskovalni organi lahko pridobili posnetek, na katerem je posneto jasno in nedvoumno priznanje storilca, da je storil kaznivo dejanje umora. Težava bi bila le v tem, da ne bi vedeli, čigav glas je na posnetku. Ampak čez tri leta pa bi preiskovalne organe nova odkritja ali pa nova tehnologija pripeljala do ugotovitve, kdo je ta storilec, torej bi bilo to moč ugotoviti. In čeprav bi imeli posneto priznanje umora, tega dokaza ne bi bilo mogoče uporabiti, ampak bi ga bilo treba v skladu z novo razlago uničiti. V Novi Sloveniji zaradi tega državljane popolnoma razumemo, da po takih zgodbah in nenadnih spremembah ne zaupajo v pravosodni sistem ter v državne institucije na splošno, če dopustimo tovrstna dejanja. In zato ta avtentična razlaga – za povrnitev občutka pravičnosti državljanom. Glede na vse utemeljitve, ki smo jih danes že predstavili in ki so navedene v predlogu avtentične razlage ter jih je v svojem mnenju navedla tudi Vlada, predlagamo, da se sprejme avtentično razlago z naslednjim besedilom, citiram: »Določbo četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku je treba razumeti tako, da je rok dveh let po koncu izvajanja ukrepov instrukcijski rok. Če je glede na aktivnosti Državnega tožilstva v tem obdobju jasno, da namerava nadaljevati kazenski pregon, se lahko pridobljeno gradivo iz četrtega odstavka 153. člena oziroma drugega odstavka 154. člena v postopku porabi kot dokaz, tudi če je zahteva za preiskavo ali obtožnica oziroma obtožni predlog vložen po poteku roka dveh let od konca izvajanja ukrepov iz 149.a člena, prvega odstavka 149.b člena, 150. člena, 151. člena, 155. člena, 155.a člena in 156. člena. Gospe in gospodje, v Novi Sloveniji bomo ta predlog avtentične razlage podprli, in še enkrat poudarjam, samo zaradi tega, ker smo stranka, ki se zavzema za pravično državo, do vseh enako, z enakimi merili. Tudi vse druge poslanske skupine, tudi iz koalicije, prosimo, da prisluhnejo našim argumentom ter s podporo našemu predlogu doprinesejo k bolj jasnim predpisom ter učinkovitosti na področju pregona kaznivih dejanj. Ne dovolimo, da se zaradi zakonodaje lumpov ne preganja. Najlepša hvala.
Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Posledica za obravnavo današnjega predloga za sprejem avtentične razlage je še ena od afer, ki puščajo slab ali grenak priokus ter spodbujajo predvsem nezaupanje ljudi v pravno državo. Potreba po avtentični razlagi določb se je pokazala ob nedavni odločitvi sodišča o uničenju vseh zbranih dokazov v lekarniški aferi ljubljanskega župana. V Levici smo že večkrat izpostavili glavne krivce za slab ugled pravosodja. Velik vpliv na zaupanje vanj imajo zagotovo številne odmevne afere političnih funkcionarjev, ki na koncu nikoli ne dobijo epiloga. In to je na nek način popotnica, s katero je nastala ta država – od orožarskih afer, nasedlih projektov tipa TEŠ 6, bančne luknje, tajkunskih poslov pa do številnih korupcijskih afer ter preveč domačih in prijateljskih poslov. Na žalost odgovornosti za večino le-teh do danes ni prevzel še nihče. Za to niso kriva zgolj sodišča, spretna četica odvetnikov, izogibanje sodnim obravnavam ali pa neuspešno vročanje sodnih pošiljk; del krivde gre pripisati tudi vsakokratnim vladam in tudi sestavam Državnega zbora. Prepogosto nepremišljeno spreminjanje zakonodaje, ki se nemalokrat sprejema brez javne razprave in ob ignoriranju številnih opozoril stroke, je vsekakor ena od večjih težav, ki jih imamo. Predlog za avtentično razlago določb Zakona o kazenskem postopku je posledica vsega naštetega. Tudi dvoumne določbe glede uničenja zbranega dokaznega gradiva so se v zakon prikradle brez posebne obrazložitve z amandmaji in brez posebnih utemeljitev. Vmes je bila tudi že ustavna presoja, s katero je Ustavno sodišče ugotovilo, da so določbe skladne z Ustavo; nato pa je prišlo še do spremembe sodne prakse, ki se je sedaj postavila na stališče, da je treba dokazno gradivo, pridobljeno z uporabo skritih preiskovalnih ukrepov, po dveh letih enostavno uničiti; pa četudi tožilec še ni zaključil s preiskavo in nima niti namena opustiti pregona. Nastalo situacijo je zato treba rešiti, ker obstaja v nasprotnem primeru možnost, da zaradi spremembe sodne prakse propade še več tovrstnih kazenskih zadev. In avtentična razlaga je v tem trenutku edina, ki učinkuje od sprejetja zakona dalje. Tako je posledično tudi edina, ki lahko nastalo situacijo na nek način razreši. Predlog za avtentično razlago bomo zaradi navedenega v Levici podprli. Bi pa na tem mestu vseeno opozoril, da sodišče ni edino, ki je spremenilo svoje stališče; spremenil ga je tudi minister za pravosodje. Zakaj? Ko je leta 2015 Ustavno sodišče obravnavalo skladnost teh istih določb zakona z Ustavo, je bilo mnenje ministra in ministrstva bistveno drugačno. V tem samo dve leti starem mnenju je zapisano, da je treba gradivo uničiti v primeru, ko državni tožilec izjavi, da ne bo začel kazenskega pregona, in tudi v primeru, če v roku dveh let po koncu izvajanja prikritih preiskovalnih ukrepov državni tožilec takšne izjave ne poda. Minister ima torej z obravnavano zadevo dve ključni skupni točki. Prva je ta, da je tudi on želel zelo obsežne sporne spremembe Zakona o kazenskem postopku skozi Državni zbor spraviti brez upoštevanja stroke, Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in s kopico amandmajev, ki smo jih prejeli tik pred zdajci. Druga pa je ta, da minister večkrat spreminja svoja stališča in mnenja, kar ima na koncu tudi zelo velik vpliv na to, da je stanje tudi glede zaupanja v pravno državo takšno, kakršno je.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Zakaj smo danes tukaj? Zaradi konflikta med odločbo Ustavnega sodišča in avtentično razlago. Govorimo o Zakonu o kazenskem postopku in o prikritih preiskovalnih ukrepih. Prikriti preiskovalni ukrepi so poseg v človekove pravice in zato naj se razlagajo ter izvajajo restriktivno. In niso dokaz, temveč so posredni dokaz; dokaze pa morate zbrati na podlagi prisluhov. Žal, v večini primerov se teh dokazov ne zbere in se gre na sodišče s prisluhi in potem zadeve padajo. Dva izpostavljena problema danes. Prvi problem, vsi želimo, da so postopki hitri, da se ne zavlačujejo. Problem državnega tožilstva je, da ne dela v rokih. Če hočemo hitro in ekspeditivno, potem mora državno tožilstvo delati v rokih. In drugi problem, da sodišča odločajo arbitrarno, na kar je opozorilo Ustavno sodišče, in da pri hrambi podatkov prihaja do napak, kar sva s kolegom Gorenakom večkrat opozorila, da se prisluhi ne uničujejo. Odločba Ustavnega sodišča je povsem jasna v teh dveh primerih. Roki so jasni – dve leti po tem času je za prikrite preiskovalne ukrepe treba zadeve izvajati tako, kot piše zakon. Tožilec, ki ni uspel v dveh letih, mora zadeve zaključiti. Sodišče mora ravno tako ukrepati in mora dokaze uničiti prav zaradi pomembnosti političnih postopkov, na kar je opozoril generalni državni tožilec, da se politika vmešava v postopke. Tisti, ki bodo glasovali »za« avtentično razlago, bodo glasovali »za« to, da tožilci lahko postopke vlečejo in da se dokazi na sodišču ne uničujejo in da sodišča odločajo arbitrarno. Naj povem bolj enostavno, da boste razumeli. Celoten postopek se je začel zaradi Franca Kanglerja, ki so mu bile kršene pravice v postopku. Poslanci in Državni svet so vložili kršitev človekovih pravic na Ustavno sodišče. Ustavno sodišče je marca odločilo, da so mu bile kršene pravice in kakšni morajo biti postopki. Vložene so bile pritožbe, seveda je eden od vpletenih v podobnih postopkih, Janković, že uspel. Postopek je bil hiter, prekoračil se je rok, dokazi so se uničili. Jaz se sprašujem, zakaj pri kolegu Kanglerju postopek ni potekal tako hitro. Kolega Kangler v svoji pritožbi ni uspel. Če sprejmete današnjo razlago, potem bo vrnjen v tisto prejšnje stanje in bodo še vedno kršene pravice. In samo eden bo izkoristil to, postopek je pa že zaključen. Zanj ne bo nič bolje ali nič slabše, ne bomo pa nikoli vedeli, ali se vzpostavi sodna praksa, kajti naša naloga je, da vidimo, ali sodišča v primerih odločajo enako. Če so v primeru Jankovića odločili tako, ali bodo enako odločili v primeru Kanglerja. Takrat lahko sprožimo svoj glas in zahtevamo, zakaj v enakih postopkih odločajo arbitrarno. Zaradi omenjenega v Poslanski skupini nepovezanih poslancev predloga ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospa Irena Kotnik.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar, spoštovani poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov zaradi nasprotujočih si razlag v stroki in tudi v praksi, prav tako pa tudi zaradi nekaterih nejasnosti pri vodenju postopkov kazenskega pregona predlaga poslancem sprejetje avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. Temeljni namen določb četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku je varovanje zasebnosti osumljenca oziroma druge osebe, proti kateri so se izvajali prikriti preiskovalni ukrepi, ter zapoved delovanja in odločanje organov pregona v razumnem času. Namen določb ne sme biti onemogočanje izvedbe kazenskega pregona na podlagi zakonito izvedenih prikritih preiskovalnih ukrepov, katerih izsledki utemeljujejo obstoj kaznivega dejanja in suma, da je določena oseba storilec. Razumemo, da je uničenje pridobljenega gradiva nujno le v primeru, če državni tožilec poda izjavo, da ne bo začel kazenskega pregona. Kadar pa izvajajo različne procesne aktivnosti, ki so usmerjene v pregon storilcev kaznivega dejanja, pa je jasno, da ima namen s pregonom nadaljevati, zato ni razlogov za uničenje dokazov. Kot pa poudarja Ustavno sodišče v obrazložitvi odločbe, je ključni akt tisti, ki začne ali prekine tek obravnavanega dvoletnega roka, torej akt pregona tožilstva, tega pa je treba razumeti v širšem pomenu. Ob upoštevanju določil Zakona o kazenskem postopku so akti državnega tožilca kot organa pregona ne samo obtožnica in obtožni predlog, temveč vsi akti, ki so usmerjeni v pregon določenega storilca oziroma osumljenca. Torej lahko razumemo, da so to tudi ostala procesna opravila, ukrepi in dejanja, ki so splošno opredeljena v 45. členu Zakona o kazenskem postopku in usmerjena v pregon storilca kaznivega dejanja. Četudi samo preiskovalno dejanje ni niti po namenu niti po obliki obtožni akt, pa vendar takšno dejanje jasno kaže na namero državnega tožilca, da začne kazenski pregon. Temeljno vprašanje, ki se zastavlja in na katerega je zaradi različnih praks treba odgovoriti, je, kako pojmovno interpretirati akte pregona. Zanima nas torej, kateri je tisti ključni akt tožilstva. Iz povedanega poslanci in poslanke Stranke modernega centra menimo, da je predlagana avtentična razlaga potrebna in dobrodošla. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenska demokratska stranka, v njenem imenu gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo. Danes obravnavamo Predlog za sprejem avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. Obravnavamo ga zato, ker se v praksi in strokovni javnosti pojavlja vprašanje o razlagi obeh členov, ali se morajo dokazi, zbrani s posebnimi preiskovalnimi ukrepi, v primeru, da državni tožilec v dveh letih po koncu izvajanja teh ukrepov ne vloži zahteve za preiskavo, obtožnice oziroma obtožnega predloga, uničiti. S spremembo že ustaljene sodne prakse, ki temelji na odmevnem ter povsem nedopustnem primeru Janković in farmacevtka, so se ta vprašanja ponovno odprla. Pravzaprav pa gre tukaj za nekaj drugega. Gre za vprašanje, zakaj si sodišča razlagajo iste določbe različno in s tem delijo državljane na prvorazredne in drugorazredne. Slovenke in Slovenci pa vse bolj izgubljajo zaupanje v pravno državo. Tukaj se lahko vprašamo tudi o samem motivu takšnega dejanja s strani sodišč. Z različnimi tolmačenji lahko preprosto zaščitijo nedotakljive in temeljni problem je ravno tukaj. Razpravo o tem vprašanju smo sicer opravili že na Odboru za pravosodje. Izpostavljena je bila določba Ustavnega sodišča, ki je povezana s tem primerom. Vendar mi danes govorimo o eni fazi prej, torej o fazi, ko se s temi podatki nekako razpolaga še na tožilstvu, čeprav je predsednik Vrhovnega sodišča v oddaji Odmevi rekel: Ja, čakajte malo, zdaj pa imamo ustavno določbo, prej pa je nismo imeli. Skratka, mnenja so tukaj različna. Ob tem velja tudi opozoriti, da je bila na seji razprava; sedaj se kolega poslanec iz Stranke modernega centra smeje, verjetno sam sebi, predvsem zato, ker je bila tako kaotična, da si česa takšnega koalicija ne bi smela nikoli dopustiti. Najprej so razpravljali, da bodo proti omenjeni avtentični razlagi, potem jih je malo za ušesa potegnila vlada in na koncu so se spremenili in omenjeno avtentično razlago četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena zakona podprli. Tu se vidi, da gre za neka druga merila; da ne gre za to, kaj je prav in kaj ni, ampak kaj komu paše; in v dani situaciji se pač temu prilagaja. Morate vedeti, da poznamo na sodiščih okoli 19 primerov, ti primeri so bili izpostavljeni, kjer se je ravnalo drugače in so se pridobljeni dokazi uporabljali tudi po dveh letih. V primeru Janković to ni bilo potrebno, so se zadeve uničile; v nekih drugih primerih se je ravnalo povsem drugače. Ob sprejemanju omenjenih zakonskih določb ni bilo dvoma, da gre za instrukcijski rok, kar ni bilo problematično vse do omenjenega primera Janković in farmacevtka. Pri glasovanju, spoštovani, se bo danes videlo, kaj v tej državi zagovarjamo – ali to, da pravni red velja za vse enako in da nimamo prvo- in drugorazrednih državljanov; ali se bo odločalo glede na tolmačenja različnih sodišč, da je lahko enkrat tako, drugič tako, kar smo poznali že tudi ob primeru komisije, ki jo vodi kolega Logar, ko ni mogla na začetku pridobiti najosnovnejših materialov za delo, ker je eno sodišče odločalo o nekih zadevah tako, drugič tako. Mi imamo nad seboj drugo vejo oblasti, ki se očitno obnaša tako, da je nad njimi samo modro nebo. Svoje odločitve sprejema na podlagi tega, koga je treba v državi zaščititi. Dokler bo tako in dokler bodo takšnemu mnenju kimali tisti, ki so pravni strokovnjaki in se bodo po tem mandatu vrnili v pravne vode, smo lahko še bolj zaskrbljeni kot danes.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državnemu sekretarju, sodelavki. Spoštovani poslanci in poslanke! Vsaka družba se sooča z ravnanji, ki niso sprejemljiva. Sooča se s kaznivimi dejanji posameznikov, skupin ljudi, s kriminalom. V sodobni družbi pa smo priča porastu in razvoju vse hujših oblik kriminala, organiziranega kriminala, kar terja od držav nov, drugačen pristop odkrivanja in preiskovanja. Uporaba prikritih preiskovalnih ukrepov je tako ena od metod oziroma sredstvo v boju zoper posebej težka kazniva dejanja zoper organizirani kriminal. Ker se ti ukrepi izvajajo na skrivaj in brez vednosti prizadete osebe, je pri uporabi teh metod potrebna toliko večja previdnost, da ne pride do poseganja v ustavno zajamčene ter varovane pravice in temeljne svoboščine; še posebej v pravico do zasebnosti. Po drugi strani lahko rečem, prvenstveno pa je treba zagotoviti in varovati pravice samih oškodovancev. Predmet avtentične razlage je tako vprašanje, ali mora državni tožilec gradivo, zbrano s temi ukrepi, v primeru, da v dveh letih po koncu izvajanja teh ukrepov ne vloži zahteve za preiskavo, obtožnice oziroma obtožnega predloga, uničiti. Po stališču Poslanske skupine Desus je veljavna zakonodaja povsem jasna. Zakonski rok je instrukcijske narave, torej je bilo tovrstne dokaze mogoče uporabiti tudi v primeru, če je državni tožilec zahtevo za preiskavo ali obtožnico oziroma obtožni predlog vložil v času po poteku roka dveh let od konca izvajanja ukrepov, če je glede na njegove aktivnosti v tem obdobju jasno, da namerava nadaljevati kazenski pregon. Na tak zakonit način je delovala tudi vsa sodna praksa. Do primera, ki se je pripetil letos, ko je bilo zavzeto stališče, da je rok prekluzivne narave, zato so bila tako zbrana dokazila uničena. V Poslanski skupini Desus smo zaskrbljeni nad takšnim preobratom, sploh ker imamo v tej zadevi tudi odločbo Ustavnega sodišča. Kot kaže, se nekateri požvižgajo na dolgoletno prakso in na odločbo najvišjega sodnega organa v državi. Ob vsem tem pa je treba imeti pred očmi, da odkrivanje in preiskovanje takšnih kvalificiranih kaznivih dejanj večinoma terja angažiranje pristojnih daljše časovno obdobje, tudi več kot dve leti. Mislim, da je bil izrečen podatek, da pod to zapade več kot 80 % postopkov. Razlaga, da je ta dveletni rok prekluzivne narave in da je po dveh letih treba vse dokaze uničiti, bi tako povzročilo takojšnje uničenje dokaznega gradiva v številnih postopkih; ob tem pa ne smemo pozabiti, da je sodišče dolžno takšna dokazila hraniti, dokler hrani celotni spis neke zadeve. To pa je lahko tudi 50 let in tu se kaže velika nesorazmernost, če naj se razlaga, da je treba po dveh letih tako zbrane dokaze uničiti. Zato bomo v Poslanski skupini Desus avtentično razlago podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage in k besedilu avtentične razlage. Kot je običajno, ima najprej besedo predstavnik predlagateljev mag. Matej Tonin.
Predsednik, hvala lepa. Stališča poslanskih skupin so zaključena. Moram izraziti veselje, da bodo poslanske skupine ta predlog avtentične razlage podprle, kar je zagotovo spodbuden podatek in korak k temu, da bi bila ta država bolj pravična. Ves ta problem, ki je nastal na primeru Zorana Jankovića, je primer, ki najbolj oriše neučinkovitost slovenskega sodstva. Na tem primeru se je pokazalo, kako niti v dveh letih tožilstvo ni sposobno primerno zapeljati nekega postopka. Pokazalo se je tudi, da se je sodna praksa prav na primeru Zorana Jankovića spremenila; in potem ne smemo biti presenečeni, če imajo ljudje občutek, da je slovenski sodni sistem sistem, ki legalizira krajo, namesto da bi delil pravico. Če pogledate številne zadnje najbolj izpostavljene primere v slovenskem sodstvu, ugotovite, da so se številni kriminalci, tisti, ki so oškodovali to državo, davkoplačevalce, izvlekli brez neke sankcije ali kazni prav zaradi procesnih zapletov. Prav zaradi procesnih zapletov, z načinom izločanja dokazov in podobne stvari. Žalostno je, ko ljudje to spremljajo in vidijo, da obstajajo dokazi, da bi lahko kriminalca spravili za zapahe, in da se še naprej prosto sprehajajo, ker nimamo učinkovitega sistema, da bi postopek od začetka do konca pripeljali in na koncu kriminalce in zločince spravili tudi v zapor. To je tisto, kar jaz ves čas trdim, da ljudi dela nezadovoljne, da jih dela apatične, da ne verjamejo več v to državo, da ne spoštujejo nobene institucije te države več, ker očitno je pravica za ene takšna, za nekoliko drugačne pa drugačna. Zato smo prav mi v tej hiši najbolj poklicani k temu, da začnemo spreminjati okolje, v katerem bo sodstvo delovalo oziroma deluje. Ta avtentična razlaga je korak k temu, da bi te stvari začeli vsaj po majhnih korakih izboljševati, ker v nasprotnem primeru bodo stvari šle samo še navzdol. Tudi primer Zorana Jankovića, primer Franca Kanglerja kaže na to razliko, ki se je ustvarila. Vprašajmo se vsi skupaj, kaj si lahko obstranski opazovalec, ki ne pozna vseh detajlov delovanja sodnega sistema, v teh dveh primerih misli. Ko gre za politika leve provenience Zorana Jankovića, se v ključnih trenutkih sodna praksa spremeni na način, da se dokazi zoper njega izločijo in da na takšen način ne bo nobenih ustreznih sankcij zoper njega. Na drugi strani pa imamo politika desne provenience Franca Kanglerja, ki pa so ga v številnih primerih zelo učinkovito procesirali in vodili tudi postopke zoper njega. Nek nevtralni opazovalec ne more priti do drugačnega zaključka kot takega, da je s tem sodstvom nekaj narobe in da je nagnjeno v eno stran. Ta občutek lahko potrjuje še eno dejstvo, prav v primeru Franca Kanglerja se je potrdilo tudi to, da je dokaze, ki so bili zbrani zoper njega s prikritimi preiskovalnimi ukrepi, pa so bili v določenem postopku popolnoma nerelevantni, policija celo neupravičeno hranila mnogo več kot dve leti in jih postopoma lansirala, tako ali drugače, v medije. Tudi take stvari se dogajajo. Jaz verjamem, da bo sprejetje te avtentične razlage pomembno prispevalo k temu, da bo sodna praksa na tem področju ponovno enotna.
Besedo ima dr. Anže Logar. Pripravita naj se gospod Jernej Vrtovec in gospa Iva Dimic.
Hvala, predsednik. Al Capona so dobili na davkih, ne na mafijskih poslih, ampak na davkih; pa še zato, ker je tik pred začetkom sojenja sodnik zamenjal poroto. Poklical je drugo poroto, ker je utemeljeno sumil, da je ta porota, ki spremlja sojenje, podkupljena; in je bila. Ker je to naredil, je bil gospod Capone osumljen in obsojen. Sedaj pa imamo drug primer. Ljubljanskega župana so dobili očitno na področju, kjer je manj previden kot drugje. Ujel se je v prisluhe. Zadeva je bila več ali manj zapečatena in vsi so vedeli, kaj glede na zelo sočne prisluhe sledi. Zgodil pa se je neverjetni preobrat. Sodnica je drugače odločila. Sodnica Mojca Kocjančič, bivša žena bivšega pravosodnega ministra, je drugače odločila. Prej je kolegica Bah povedala, da je bilo 19 primerov identičnih, kjer so sodišča odločila drugače. Če se ne motim, sta bila še dva primera po tem primeru, kjer je bila odločitev prav tako drugačna. Torej imamo lex Janković, en sam primer za enega samega predstavnika v tej državi. Si vi predstavljate, kaj imamo v tej državi?! Da sodna veja oblasti sodno prakso spremeni za en sam primer. Neverjetno! Dvomim, da je še kje kakšna evropska država, ki se lahko »pohvali« s takšnim načinom dela in se potem še sprašuje, zakaj zaupanje v sodstvo ni večje. Jaz verjamem, da je bila želja, iniciativa ali pa namen predlagatelja, torej Nove Slovenije, dober, da so želeli, ker se je stroj pokvaril, vsaj delno popraviti in tako naprej. Se pa ne strinjam z besedami predlagatelja v uvodu, ko je rekel: »Želimo si jasnih zakonov.« Ti zakoni so jasni, za devetnajst primerov prej in za dva primera kasneje so bili ti zakoni jasni, samo za en primer zakon očitno ni bil jasen. In da si ne želimo videza pristranskosti sodstva. To ni res. Z odločitvijo Mojce Kocjančič je eklatanten primer pristranskosti sodišča. Upoštevajoč druge primere je torej za nekatere takšna pravna država; za Zorana Jankovića, etabliranega privilegiranca, pa očitno druga pravna država. In to je primer – dvojna pravna država. To je ključen primer tudi nezaupanja v sodstvo. Še posebej pa me je zbodla izjava državnega sekretarja Stareta v imenu Vlade, ko je rekel, da je avtentična razlaga zakona, ki se ga torej posebno jemlje samo za Zorana Jankovića, potrebna in koristna. Potrebna in koristna. Poslušajte, državni sekretar, kaj ste pa do sedaj delali? Kaj ste pa tri leta in pol, ko ste na oblasti, delali, če je ta avtentična razlaga potrebna in koristna? Torej tri leta niste opravljali svoje funkcije kot državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, da bi poskrbeli, da sodstvo dela skladno z zakonodajo. Mene realno zanima, koliko takšnih lukenj je torej še v zakonih, v procesnih, kazenskih uzancah, ki bodo uporabljene samo za prvorazredne. In koliko takšnih sodnikov in sodnic, kot je Mojca Kocjančič, je še v sodnem sistemu, ki bodo svoj hrbet nastavili za to, da bodo s svojo odločitvijo, ki je v popolnem nasprotju z dosedanjo sodno prakso, pokrili predstavnike etabliranih privilegirancev. In bodo s svojo odločitvijo obrnili sodno prakso, ki se bo potem pri drugih predstavnikih zopet obrnila nazaj. Jaz nisem takšen navdušenec, bolj delim mnenje z gospodom Dobovškom v zvezi s to avtentično razlago. Mi danes v bistvu odločamo o tem, ali smo krivi mi, ker sprejemamo dvoumne zakone, ali je kriva sodnica, ki je sprejela enkratno sodno odločitev za Zorana Jankovića. Če sprejmemo, da smo krivi mi, potem bomo tudi vnaprej za vsakega takega izpuščenega, ko bo sodnica nastavila hrbet zanj, prevzeli krivdo in bomo sprejemali avtentično razlago. Tudi za vsakega naslednjega, verjetno ne bo iz desne politične provenience; lahko z veliko verjetnostjo ocenjujemo, da bo iz leve politične provenience, da jih ne bo veliko. Ampak ko bo, spet bo. Ta zgodba z odločitvijo Mojce Kocjančič se je zgodila 4. julija, od takrat do danes sta bili dve seji Državnega zbora, od takrat do odločitve Višjega sodišča, dve seji. Vlada je imela dovolj časa, da bi, če bi želela to dvojno pravno državo preprečiti, sama prišla z avtentično razlago. In če bi Vlada prišla recimo 10. 7. v Državni zbor z avtentično razlago, bi jaz takoj podprl – odziva se na eklatantne kršitve s strani ene od sodnic z dejanskim klinom v pravno državo. In poznavajoč, kaj se dogaja z bančno kriminaliteto, lahko rečem, da je ta odločitev sodnice Mojce Kocjančič še bolj škandalozna, kot si sploh predstavljate, in bo v prihodnosti še zelo tepla tiste, ki navijate za pravno državo. Če bi Vlada takrat prišla, takoj roko dvignem, bi rekel: Vlada proaktivno dela, se odziva. Ne, Vlada je molčala. Vlada je molčala in pustila, da je Višje sodišče zadevo izbrisalo. Si predstavljate?! Kako lahko verjamem takemu pravosodnemu ministru, ki pusti tako sodno šlamastiko? Da se en primer, ki je bil več ali manj zaključen, kar je bilo zapisano v magnetogramih, jasno, saj smo vsi to brali, saj vsi vemo, tisti, ki smo prebrali ta dosje, ki je bil objavljen na spletni strani; zdaj pa se enostavno umakne nazaj in se reče – potrebna in koristna. Jaz razumem, zakaj državni tožilec reče, da je to potrebno in koristno. Seveda, on pokrije svoje sodne kolege, lahko reče: Do zdaj nismo mogli drugače odločiti, ker je bila tako ali tako dvoumna zakonodaja. Ne razumem pa državnega sekretarja oziroma predstavnika Vlade, da to reče. Oprostite, še enkrat, da me ne boste narobe razumeli – jaz vem, da je bila intenca predlagatelja prava in dobra; ampak vi, spoštovani državni sekretar, oziroma Vlada bi bila tista, ki bi morala pravočasno priti z avtentično razlago, da bi bila uporabna še na višji instanci, torej na Višjem sodišču. Zdaj pa se mi zdi, da cementiramo dvojno pravno državo. Cementiramo! Ena za Zorana Jankovića, ena pa za vse ostale. In potem naj še kdo govori, da se bori in da sodstvo dela za to, da bi se dvignilo zaupanje v pravosodje. Hvala.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec. Pripravita naj se gospa Iva Dimic in mag. Matej Tonin.
Kolegice in kolegi! Najprej naj še jaz pojasnim, zakaj je Nova Slovenija to dejansko vložila. Zaradi številnih pobud ljudi, da se po tisti škandalozni odločitvi, da se izvzamejo prisluhi v primeru Janković, nekaj naredi. In smo naredili takoj, ko smo lahko. V začetku avgusta je naša poslanka Iva Dimic sklicala novinarsko konferenco in reagirala. Drži pa dejstvo, kar slišimo danes v dvorani, da imamo občutek, da je v tej državi nekaterim dovoljeno vse. Čisto vse. Pa ne samo na primeru Janković. Imamo še vrsto drugih primerov, kjer je po petnajst, dvajset kazenskih ovadb, tožb, policija vse pripravi, začne se z obravnavami – in ena za drugo padejo. Saj ima tudi gospod Janković veliko tovrstnih stvari na sodiščih, ampak še v nobenem primeru ga roka pravice ni dosegla. Ne trdim, da je kriv, to naj govorijo drugi; ampak je zanimivo, kako prilagajamo tudi pravila samo dotičnim. Že včeraj smo, recimo primer, prilagodili pravila igre, ker se s pravili nismo strinjali. Mi počnemo ravno to. Prilagajamo pravila igre. Postopki torej padejo. Poglejte samo primer – bančni kriminal. Koliko bančnikov je obsojenih? Koliko bančnikov, ki so skopali z bagri več milijard evrov globoko bančno luknjo, danes sedi ali pa kazensko, odškodninsko odgovarja? Nihče, nula. Vprašajmo se, kaj je narobe z nami kot državo, ki se borimo za normalno državo. To ljudi boli. Zato nimajo zaupanja v ta državni zbor, kajti morali bi imeti že prej jasno napisana pravila, ki ne bi veljala samo za nekatere, ampak v tem primeru tudi za Zorana Jankovića. To naše državljanke in državljane boli, da imamo državo, ki ne temelji na elementih pravičnosti. Smisel zbiranja dokazov je zagotovo v tem, da se v postopkih uporabljajo. To je prva stvar. Če se dokazi, v tem primeru prisluhi, v postopkih ne uporabljajo, potem povejte, zakaj se jih sploh zbira. Drugič, uničenje dokazov je zagotovo nesorazmerno, ker obdolženca, verjemite, ščiti še mnogo drugih zastaralnih ali pa katerihkoli drugih rokov, zlasti zastaralnih. Poglejte primere, kolikokrat stvari na sodiščih zastarajo. Velike, odmevne stvari. V vsakem primeru, kjer je kakšen vplivnež, se skoraj ne zgodi več, da bi ga kaj hitro dosegla roka pravice. Ampak toliko elementov izigravanja pravne države, je nekaj z nami hudo narobe. In tudi ko nas doma spremljajo pri tej diskusiji recimo storilci kaznivih dejanj, ki se zagotovo bojijo sodišč, gotovo močno upajo, da bo ta avtentična razlaga padla. Tule se jaz z mojim predhodnikom strinjam, ja. Žal ta avtentična razlaga ne bo dosegla Zorana Jankovića, ampak to zdaj ni stvar predlagatelja te avtentične razlage, stvari bi morali prej urediti. Cementiramo pa stvari lahko za naprej, da ne bo tovrstnih primerov še mnogo. Zlasti govorim za bančni kriminal, na katerega so ljudje zelo občutljivi. In če kdo, ti ljudje, ki nas spremljajo zdaj doma, kaj mi sprejemamo v Državnem zboru, verjemite, storilci kaznivih dejanj si ne želijo, da mi danes to sprejmemo, si ne želijo, kajti mnogi vplivneži bi šli radi po enakem načinu, kot je šel Zoran Janković. Zakaj si ne želijo? Ker se zagotovo obremenilni dokazi proti njim sploh ne bodo uporabljali. Kaj je želja Nove Slovenije? Mi dejansko nočemo, da nam postopki padejo na procesnih napakah. Vse pogosteje se zdi, da je pravni sistem prilagojen, prilagojen mnogokrat kriminalcem in stvari ne padejo na podlagi za ali proti pravičnosti, ampak zlasti zato, ker se ne zagotavlja pravičnosti skozi proces. Na procesnih napakah nam padejo stvari. In kako se izigrava pravno državo? Še enkrat poudarjam, veliko kriminalcev, zlasti govorimo zdajle o bančni luknji, ker je eklatantno videno, da so se dogajala kazniva dejanja, pa gre na drugi strani za sprego, od policije do sodišč, da se nič ne zgodi. Normalnemu državljanu bi se že to zgodilo in bi kazensko in odškodninsko odgovarjal. V tem primeru je zlasti zelo nenavadno, kar je počela sodnica in tudi tožilka. Dve leti je čakala, tudi pismo je prišlo s strani sodišča, naj se zgane in pošlje posnetke; pa so novinarji poročali, da niti dotičnega maila ni odprla. Torej gre za problem na tožilstvu in na sodišču, pri sodnici in pri tožilki. V dveh letih bi tožilka morala poslati naprej v proces prisluhe. Gospe in gospodje, ne samo v tem primeru, ampak tudi sicer mora biti naša primarna naloga ta, da zagotavljamo pravično državo. Naslednjič ko bomo v Novi Sloveniji predlagali Zakon o sodiščih, kjer bomo ustanovili sodišča za bančne kriminalce, vas ponovno vabimo k podpori, ker le na ta način bomo zagotovili, da bomo v tej državi državljani enakopravni in enakovredni.
Besedo ima gospa Iva Dimic. Pripravita naj se mag. Matej Tonin in gospa Anja Bah Žibert.
Lepo pozdravljeni! Jaz bi želela na dveh dejstvih vendarle dokazati, kako delujoče je naše pravosodje ter kako prevzemajo funkcije in seveda odgovornosti slovenski funkcionarji. 21. 7. letos smo v Poslanski skupini Nove Slovenije vložili zahtevo za sprejem avtentične razlage o tem, o čemer se danes pogovarjamo. Danes smo v novembru. Če bi bilo v interesu te države in tega državnega zbora, bi bila avtentična razlaga lahko sklicana na nujni seji takoj. Takoj! Če bi želeli resnično zagotoviti pravno državo. Da pa imamo pravno državo, piše tudi v Ustavi, se pravi da smo vsi, ste vsi kršili Ustavo. Druga točka, ki me je presenetila na odboru; dragi moji poslanski kolegi, ki ste v Odboru za pravosodje, vi ste imeli avtentično razlago za zavrniti, bila je prekinitev seje, državni sekretar so rekli, da je treba sprejeti avtentično razlago. Če se ne bi on aktiviral, bi koalicija gladko povozila to avtentično razlago. Bila je prekinitev in kasneje ste se vendarle v koaliciji dogovorili, da je potreba po avtentični razlagi, kljub temu da je državni tožilec Ferlinc povedal, zakaj je treba avtentično razlago imeti in kaj pomeni instrukcijski rok pri preiskavi dolgotrajnih kršitev, zlorab in zločinov po kazenskem postopku. Sam je povedal, da mogoče se kasneje nekje najde nek podatek, ker če avtentična razlaga ne bi omogočala, da se izbris ne sme zgoditi, ne moremo priti na sled niti morilcu. Lahko si preberete, kaj je tožilec Ferlinc povedal. Kot tretje lahko rečem, da je sam minister oziroma predsednik Vlade v tem državnem zboru povedal, da če bo prihajalo do zastaranj, bodo letele glave. Žal še vedno lahko ugotavljam, da funkcionarji v Sloveniji ne znajo, nočejo in ne morejo prevzemati objektivne in subjektivne odgovornosti, da bi sami odstopili; tako kot britanski minister za obrambo, ki so mu po petnajstih letih očitali nek dotik neke tajnice in je zaradi tega odstopil. Ko so kasneje njegovo tajnico po petnajstih letih vprašali, če je bilo res tako grozno oziroma kako komentira to, da se jo je takratni minister dotaknil, je rekla: Če Velika Britanija nima večje težave, kot je ta, potem res ne vem, kjer smo in kam je šla Britanija. Mi pa imamo očitne dokaze, ki so tako bremenilni za funkcionarja, da dokaze zbrišemo, da funkcionar lahko ostane na funkciji. Če bi bil funkcionar mož beseda in se zavedal svojih dejanj, etičnosti in morale, bi sam odstopil. Slovenija, kdaj bomo to dočakali? Jaz upam, da čim prej; vendar ne s to koalicijo.
Besedo ima mag. Matej Tonin. Pripravi naj se gospa Anja Bah Žibert, potem pa prehajamo v sklepni del razprave.
Še enkrat hvala lepa vsem, ki boste to avtentično razlago danes podprli. Poslanec Logar, ki v tem parlamentu slovi kot izjemno kritičen poslanec in redkokdaj kakšno stvar pohvali, zato sem danes še toliko bolj vesel, da je videl pozitivno točko v tem predlogu avtentične razlage. In da je ob vsej zmedenosti in kaosu, ki velja v slovenskem sodnem sistemu, to še edina bilka, ki jo mi kot opozicijska stranka lahko uporabimo, da določene stvari premaknemo nekoliko naprej. Vsaj kar se Nove Slovenije tiče, mi imamo mirno vest. Takoj ko smo mi zaznali, da je to lahko problem, smo odreagirali in vložili avtentično razlago. Sem vesel tudi, da poslanec Gorenak, ki je na tem področju strokovnjak, je to takoj prepoznal kot dobro stvar; da morda tega ni v tem smislu prepoznala tudi vlada že v samem začetku, ker bi se dalo od julija 2017, ko smo mi to vložili, danes smo pa novembra, morda postopke precej pospešiti. Treba pa je biti tudi pošten do državnega sekretarja in vlade, da so odigrali pomembno in ključno vlogo, kot je poslanka Dimic rekla, da bomo danes najverjetneje to avtentično razlago sprejeli, ker brez državnega sekretarja bi koalicijski stroj gladko opozicijski predlog zavrnil. Kar se tega tiče, je treba dati tudi na tej točki priznanje državnemu sekretarju. Od vsega začetka pa tudi mi trdimo, da je bil že doslej zakon jasen. Če je bila sodna veja oblasti morda v dvomih, bi si lahko prebrala tudi obrazložitve zakonodajalca k posameznim členom in bi lahko videla, da so tam stvari absolutno jasne. In ne vem, kako to koalicija obrazlaga, danes ste v tej razpravi relativno tiho, razen tega da ste povedali stališča poslanskih razprav, ni nekega dialoga oziroma neke razprave na to temo. Ko smo šli gledati statistiko, 21 proti 1; mislim, da zelo zgovorna. 19 pred Zoranom Jankovićem, dva še po Zoranu Jankoviću; izključno samo Zoran Janković je posebnost v Sloveniji. Če bo tudi v naslednjem mandatu, kakršnakoli že vladna koalicija se bo oblikovala, želela povrniti zaupanje nazaj v to državo, potem mislim, da je začetna točka, kjer je treba graditi zaupanje, z reformo sodstva v smeri, da bo tudi navzven sodilo na pravičen način in da bodo sodbe take, da bodo v ljudeh zbujale zaupanje in da bodo ustvarjale občutek pravičnosti ter da tisti, ki greši, tudi odgovarja pred roko pravice. Brez tega bodo različne institucije, tudi ta državni zbor, še naprej tonile po zaupanju. Tukaj je potrebno, da vsakdo opravi svoj kos svoje naloge, ker brez tega potem naša prihodnost ni najbolj lepa. Ko se bo delala reforma, mislim, da bi se tudi sodniki oziroma sodna veja oblasti morala vprašati, kaj lahko tudi oni sami storijo. Saj veste, imamo tri veje oblasti. Vsaj dve redno preverjata zaupanje. Zakonodajna veja oblasti gre vsake štiri leta povprašat ljudi po zaupanju. Izvršna veja oblasti lahko še mnogo pogosteje. Sodna veja oblasti pa živi v svojem mehurčku in če jo včasih poslušate, vsaj kar mene moti in je prav, da to slišijo tudi iz naših ust, je ta njihova oholost, češ, kaj nam pa morete. In potem še podobne izjave v smislu, kaj se vpletate v naše delo, zakaj to, ono. Mislim, da je tudi zakonodajna veja oblasti soodgovorna za stanje, ker smo mi tisti, ki postavljamo okvir, v katerem ti ljudi delujejo. Treba bo pomembno prevetriti ta sistem. Ponovno razmisliti, vsaj jaz se zavzemam za poskusni mandat sodnikov, za večjo vlogo pri tem, kako oni napredujejo in kakšne položaje zasedajo; tudi preverjanje njihovega preteklega dela in podobno. Ker če bomo še naprej glavo tiščali v pesek, češ, oni so neodvisna veja oblasti, ki jim nihče nič ne sme in nič ne more, potem so stvari daleč od tega, da bi se izboljšale. Tudi oni bodo sami največ naredili, če bodo nehali soditi po črkobralskem principu, ampak če se bodo enkrat začeli osredotočati in sodili po duhu zakona. Naj bo ta današnja razprava tudi majhen prispevek k neki samorefleksiji pa tudi samoočiščenju sodne veje oblasti. Kot sem rekel, vsaj zakonodajna veja oblasti je tukaj lahko mirna, nas se prečiščuje na vsake štiri leta.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Potem pa prehajamo v sklepni del razprave, kjer dobi besedo še predstavnik Vlade, če hoče.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Še enkrat. Nedvomno je, da je predlagatelj, to je Nova Slovenija, pa bom rekla tudi kar kolegica Iva Dimic, ki se je na odboru res zavzemala za sprejemanje te avtentične razlage, to naredil dobronamerno. Menim pa, da je pri vsej tej zadevi prišlo do velike zlorabe, tudi naivnosti in bom sedaj tudi povezala, zakaj. Že kolegica sama je povedala, da če bi v tej državi prevladal razum in da bi dejansko šli v smer pravne države, kar je ustavna norma, potem bi takšna avtentična razlaga, če bi bila dejansko ta problem, bila sprejeta že mnogo prej. Oziroma vsaj o predlogu Nove Slovenije bi se razpravljalo mnogo prej. In zato menim, da koalicijski poslanci niso spremenili svojega stališča, kako je ta avtentična razlaga naenkrat potrebna, zato ker bi na nek način sledili državnemu sekretarju. Ne. Veste, zakaj temu ne verjamem? Ker menim, da če bi bil primer Zoran Janković in farmacevtka – kar ni samo nek primerček, ampak je škandal in se v neki normalni državni ne bi smelo ne dogajati, še manj pa takšne zadeve ne bi smele pasti –, odprt, verjamem, da do omenjene razlage ne bi prišlo, ne bi bilo nobene potrebe. Zdaj pa se bo zgodilo dvojno. Prvič, če bomo sprejeli to avtentično razlago, bomo pokrili sodnico Mojco Kocjančič. Ker njena odločitev ni več problem, kajti potrebujemo avtentično razlago, zadeva je nejasna. In ko bo omenjena kmalu, verjamem, da zelo hitro, na kakšnem spisku za napredovanje, ji noben v tej državi ne bo mogel nič očitati, saj je ta državni zbor sprejel odločitev, da je potrebna avtentična razlaga. Ne, spoštovani, vsaj 19 primerov v tej državi je popolnoma znanih, kjer se je ravnalo na sodišču povsem drugače; res pa je, da to niso bili tako imenovani nedotakljivi. In verjemite mi, da če bi bil kakšen drug primer, ne samo Janković, danes na tapeti, ne bi bilo treba nobene avtentične razlage. Z odločitvijo, da sprejmemo avtentično razlago, bomo lepo pokrili odločitev sodnice in vseh tistih, ki pri tem sodelujejo. Drugič. Tudi gospodu Zoranu Jankoviću bo potem težko karkoli očitati. Tisti posnetki se bodo počasi izbrisali, ljudje bodo pozabili. Zadeva je šla v skladu z zakonodajo; pa ni šla, ker smo imeli dvojna merila, samo na to se bo pozabilo. In tretjič, kar je najhuje, to lahko uvaja eno nevarno prakso. Za vsak primer, ko bo problematičen, ampak verjemite mi, ne za nas, ki smo v opoziciji, ampak ko bo šlo za koalicijo, bomo lahko našli luknjo in bo potrebna avtentična razlaga. To pa je način, da se omogoča sodnikom, da imajo to državo in državljane za talce. Kot jim bo ugajalo, tako bodo naredili, mi pa bomo sprejemali različne predloge oziroma sklepe za avtentične razlage in vse bo šlo naprej. Takšni bodo še z razlogom nagrajeni, saj so res bogi, saj niso vedeli, kako odločiti v primeru Jankovića, čeprav vsi vemo, kaj se je zgodilo. Kako je uboga sodnica, res se ni mogla odločiti in res hudo. Ne, hudo je za državljane, ki to gledajo, hudo je za mladostnike, ki to gledajo, hudo je za matere in žene, ki so to spremljale, za te je hudo! In še enkrat, dobronamernost predlagatelja je več kot upravičena, tudi razumljiva, ampak verjemite mi, da se državni sekretar in njegova ekipa pa še manj njegov minister ne bi nikoli odločili za avtentično razlago, če bi bila zadeva o Zoranu Jankoviću še odprta. In sodni mlini ne bi zaključili. Ampak ta zadeva je samo še bolj prikladna, da se ta zgodba Zorana Jankovića lepo pospravi pod preprogo. Pričakujemo pa kmalu na MVK kakšno odločitev o napredovanju Mojce Kocjančič. Spoštovani prisotni, predvsem pa drage državljanke in državljani, spremljajte Državni zbor in spremljajte, koga se v tej državi nagrajuje. Zaenkrat še vedno tiste, ki so sporni, še vedno takšne, ki so kršili človekove pravice, ki kršijo zakonodajo. Tiste, ki pa delajo dobro in dejansko želijo spremembe v tem pravosodnem sistemu, se pa pomete stran. Spomnite se samo zadnje odločitve, za to potrebujemo tajne seje, ker javno tega ne upate storiti, ko lepo pospravite tiste, ki imajo največji ugled v tej državi in bi dejansko pripomogli k temu, da se stvari spremenijo. Avtentična razlaga – da, ampak zapomnite si, tu gre za veliko igro v ozadju. Jaz komaj čakam, da bo končno enkrat nek bankster pred sodiščem, samo da ne bo tam spet potrebna kakšna avtentična razlaga, ko bo zadeva padla, ker tudi te je treba zaščititi; in te sistem ščiti.
Prehajamo v sklepni del razprave, kjer dobi besedo še predstavnik Vlade, če to želi. Predstavniku predlagatelja je čas potekel. Zato me zanima, ali morda želite, gospod državni sekretar, še kaj dodati. Besedo ima državni sekretar Ministrstva za pravosodje gospod Darko Stare.
Hvala, gospod predsedujoči. Dal bom samo kratek komentar, da ne bo ostalo poslušalstvo pa gledalstvo v neki zmoti glede na izvajanje, spoštovani gospod poslanec Logar. Dejstvo je, da vidite tudi iz argumentacijemnenja Vlade in iz odločbe Ustavnega sodišča, ki ni razsojalo o ustavnosti oziroma ni presodilo, da je lahko ob določeni interpretaciji neustaven, torej ne dovolj jasen, ne dovolj razumljiv in ne dovolj določen člen, ki je predmet predlagane avtentične razlage; ampak je bil predmet odločitve prvi odstavek 154. člena; to je prva zadeva. Druga zadeva, ker je bilo nedvoumno jasno, in to izraža tudi argumentacija Vlade, da je namen in pomen teh določb, ki so predmet avtentične razlage, ne tiste določbe, ki je predmet ustavne odločbe, kjer je bilo ugotovljeno, da je ob določeni interpretaciji lahko ustavno sporna, torej prvi odstavek, nič od tega, kar je danes predmet avtentične razlage, je popolnoma jasno in logično, da ni bilo potrebe glede na dolgoletno prakso, da bi se kakorkoli odzivali. In ko je prišlo do neke odločitve, prvostopenjske, preden je postala pravnomočna, je – bom uporabil metaforo, da boste lažje razumeli, ker se mi zdi, da ste v območju intelekta in argumentacij izjemno perpleksni, zdaj pa ne vem, ali se niste poglobili ali pa tega ne razumete. To je podobno, kot če vsi vemo, da uporabiš lopato za odmetavanje snega, takrat ko pade sneg, in začneš odmetavati; vi pa pričakujete, da bi mi že odmetavali sneg, preden pade. Ko se je v javnosti pojavilo stališče na strokovni ravni in tudi v tretji veji oblasti, da je odločitev utemeljena tudi s sklicevanjem na odločbo Ustavnega sodišča, ki, kot rečeno, govori o prvem odstavku 154. člena kot spornem, ne o drugem odstavku 154. člena in ne o četrtem odstavku 153. člena, za katere jasno v izreku tudi Ustavno sodišče pove, da sta določni, razumljivi in jasni, je potem samo vprašanje interpretacije in pravilne uporabe. In ker se je potem pojavilo v javnosti notorno dejstvo, da je tudi sodna veja oblasti in posamezni strokovnjaki so povedali; osebno namreč mi ne moremo, dokler zadeva ni pravnomočna, videti konkretne odločbe, to, kar lahko mogoče vi, ker imate druge pristojnosti v okviru preiskovalnih komisij, kako je bila utemeljena ta odločitev sodišča oziroma sodnice in potem višjega sodišča. Ko pa je bilo jasno in javno znano, da je utemeljena tudi s sklicevanjem na to odločbo Ustavnega sodišča, ki je pomembna odločitev, je bilo pa očitno, da je lahko prišlo do nepravilne interpretacije ter razlage jasnega pomena in namena drugih določb Zakona o kazenskem postopku. Zaradi tega se je zdelo smiselno poudariti, da je predlagana avtentična razlaga koristna in dobrodošla, ki pa je bila vmes že v bistvu vložena in smo jo s tega razloga podprli, ker očitno so različni dvomi in potem obstaja veliko tveganje, da bodo nekatera sodišča ali sodniki lahko odločali neodvisno, samostojno. To je treba spoštovati, to je vendarle tretja veja oblasti, drugače kot je namen in pomen zakonodajalca. Torej ni nobenega razloga, da kidamo sneg, preden zapade; in vi to od nas pričakujete, to je nerazumno in se mi zdi taka razprava nepoštena. Ko so pa okoliščine nastale, je pa logično, da podpremo, ker bi bilo veliko tveganje za druge odprte primere, ki ste jih tudi omenili, in bi lahko prišlo do podobnih odločitev in bi bile v nasprotju z javnim interesom, kot sem poudaril, ki ga izraža funkcija kazenskega postopka. Bi bilo v nasprotju z interesom oškodovancev kot udeležencev postopka, pa niso stranke; in zaradi tega razloga je pomembno to zadevo podpreti in odpraviti ta tveganja, ker avtentična razlaga dejansko, tako kot je predlagatelj poudaril in je splošno znano, velja od uveljavitve zakona, ne od trenutka, ko se sprejme recimo novela zakona. In nobeden do zdaj v Sloveniji ni dvomil, namen in pomen uporabe teh členov, je bilo jasno in očitno predvsem s sodno prakso. Tudi če se spomnite, v noveli zakona ZKP-N, ki je bil na mizi, o tem sploh ni bilo govora, smo dopolnili glede na to odločbo Ustavnega sodišča samo prvi odstavek, ki govori o hrambi in rokih hrambe kazenskih spisov v kasnejši fazi postopka. To sem hotel poudariti, da praktično ne govorimo o istih stvareh. Je pa treba seveda spoštovati tudi tretjo vejo oblasti, vi v bistvu uporabljate orodja, ko je primeren čas. [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod državni sekretar. Čas vam je potekel. Gospa Anja Bah Žibert, če smem predlagati, preden nastopite; lahko damo še en krog, pa se prijavite, če želite. Imamo delitev časa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, ugotavljam, da je še želja po razpravi, zato vas vabim, da se prijavite. Prijava poteka. Tudi gospod državni sekretar se lahko prijavi, če želi. Dr. Anže Logar, izvolite, imate besedo.
Hvala. Ta primerjava z lopato ni bila najbolj na mestu, jo bom rahlo dopolnil, če smo že pri lopatah, pri enem od ključnih primerov, ki ruši vladavino prava v Republiki Sloveniji. Ta lex Janković ruši vladavino prava. Tudi sam državni sekretar je rekel, da do zdaj ni bilo takega primera, pri Mojci Kocjančič in Zoranu Jankoviću se pojavi ta primer. Ampak če sem slikovit z lopato; če vi veste, da bo snežilo v ponedeljek in naslednji ponedeljek. Ali boste šli kidati sneg po ponedeljku? Verjetno boste šli. Boste očistili pot, da bodo do naslednjega ponedeljka pešci lahko mirno hodili po cesti. Vi imate v kabinetu eno od sodnic, če se ne motim – gospo Pivk, ki ima relativno dobre povezave s sodstvom. Vsak, ki je malce spraševal , kaj bo s to odločitvijo sodnice Kocjančič, je rekel – Si ne upam napovedati, ampak bojim se, da bo tudi višje sodišče tej zadevi pritrdilo; da je neko ozadje. Tudi pritožbeni senat ni bil izvenpravni senat, ampak senat višjega sodišča. Le zakaj? Tistega je lažje predvideti vnaprej in tudi sestava višjega senata, ki je potrdila to sodbo, je bila relativno posebna. In če nekdo, ki je varuh pravne države, v tem pogledu ne začuti nevarnosti za pravno državo, potem pa res ne vem, zakaj imamo ministra in zakaj imamo državnega sekretarja. On mora preprečiti kakršnokoli možnost nastanka videza nepristranskosti sodstva oziroma narediti vse, kar je v njegovi moči, da do tega ne pride. Bilo je 3 mesece časa, dve redni seji Državnega zbora, da bi Ministrstvo za pravosodje kaj naredilo; pa ni, ker je čakalo na sneg naslednji ponedeljek. Tistim, ki so se lovili in drseli po snegu na pločniku, ker niso skidali, so pa rekli – Veste, saj naslednji teden bo tudi snežilo, pa ni smisla, da kidam ta sneg, da uporabim lopato. In kaj bi potem rekli še po tistem drugem ponedeljku? Saj marca se bo pa sneg tako ali tako stopil, mi tudi ni treba uporabiti lopate. Ker dvomim, da bi vi uporabili ta institut, če Nova Slovenija tega predloga avtentične razlage ne bi vložila. Dvomim, da bi mi o tem razpravljali. Dvomim, da bi državni sekretar prišel z besedami, da je ta sprememba potrebna in koristna. Ne, brez te spremembe bi šlo. V bistvu je bilo to za vas neka palica v kolesju, ki vam je dala tudi nek izgovor, da ste upravičili, s tem da ste jo podprli, ravnanje sodnice Mojce Kocjančič. In tu se pa moram strinjati s kolegico Bah Žibert, če ta primer ne bi bil zaključen, torej če višje sodišče še ne bi odločilo, mi o tem še ne bi razpravljali v Državnem zboru, ker koalicija te zadeve še ne bi želela spraviti naprej. Dve stranki iz te koalicije sodelujeta v mestni koaliciji z Zoranom Jankovićem, Stranka modernega centra mu pa vestno potrjuje vse predloge, kar predlaga zunajkoalicijska koalicijska stranka. In če postopek verjetno še ne bi bil zaključen, če višje sodišče ne bi še odločilo ali pa če bi slučajno zunajpravni senat o tem odločal, pač mi o tem ne bi razpravljali toliko časa, dokler ne bi bil primer Janković zaključen. Sedaj, ko pa je on oproščen, ko so dokazi brisani, pa nimate težav. Ste pa še zadovoljni, ker lahko rečete – Saj res, sodnica Kocjančič ni mogla odločiti, ker je ta predlog tako dvoumen. Se pa strinjam, se tudi zahvaljujem, da ste povedali, da to ni isti primer, kot je bil primer, ki je bil pred Ustavnim sodiščem. Mediji so hoteli opraviti tudi ta spin, da naj bi bili tisti, ki so tisto ustavno presojo zahtevali, krivi za to, da je bil potem Janković izpuščen. Če sneži, jaz ponavadi začnem kidati že takrat, ko pojenja sneg. Ne čakam na naslednji teden, ko je spet napovedana hladna fronta. Hvala.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Ne vem, kako je mogla ta razprava kar malo dvigniti pritisk državnemu sekretarju, ker ponavadi ga ne slišim, da bi bil žaljiv. No, danes je bil. Jaz moram tukaj v zaščito vsekakor vzeti poslanskega kolega dr. Anžeta Logarja, ker to, da ste pa njemu rekli, da stvari ne razume ali da se dovolj ne poglobi, to je pa zadnje, kar bi pričakovala od vas. Mislim, da je on eden tistih poslancev, ki se je v določene zadeve ne samo v tem državnem zboru, ampak v tej državi najbolj poglobil. In če bi bili na kakšnih drugih organih, ki jih tudi vodite vi posredno, potem bi verjetno takšni anžeti logarji prinesli drugačno državo, kot jo imamo ta trenutek. Ampak gremo nazaj. Ta prispodoba s snegom pa lopato je bila res mimo in bom povedala, zakaj. Če bi to veljalo, kar ste rekli, potem ne bi bilo naslednjih dveh primerov. Ko je preko poslanskih vprašanj Anže Logar spraševal, kako lahko sodišče odloča različno glede predaje dokumentov, je pravosodni minister izjavil, da se v te stvari ne more vtikati. Takrat smo govorili o tem, kako je možno, da so lahko takšne prakse različne, in zakaj ne pride do poenotenja. Se pravi, ni naredil nič. V tistem trenutku ni naredil nič. Jaz sicer danes trdim, da vem, zakaj. Ker se je v nekaterih spisih oziroma dokumentih našel tudi sam in je verjetno vedel, da se bo. Kot drugo, ko je en postopek še tekel, smo pri lopati in snegu, ko je še tekel, je minister izjavil – Če ne bo tako, bodo letele glave. Ni počakal konca postopka pa rekel – Sedaj je pa to tako, sedaj je pa nekaj narobe, sedaj pa je treba stvari pogledati. On si je dovolil v samem postopku vnaprej prejudicirati, da bodo letele glave. Kdaj bodo letele glave; če se bo delovalo po pravu ali če ne bodo delovali po pravu? Jaz ne vem, kdaj bodo pri tem ministru letele glave, ker imate dvojna merila. In v tem primeru je avtentična razlaga, ki bo danes izglasovana, za vas najbolj prikladen izgovor, da se ne ukrepa. Padel je primer Janković, sicer na najbolj spolzkem in na nemoralnem področju, nekje drugje, kjer so davkoplačevalci oškodovani, pa seveda zadeve niso zaključene oziroma jih ni; ampak tukaj gre za eno spolzko področje. Čeprav vsi vemo, kaj je bilo, se bo zadeva zdaj lepo pokrila in naša sodišča delajo odlično. Kriv je pa Državni zbor, ker nimamo dobre zakonodaje. Mi smo krivi, zato moramo imeti avtentične razlage, ker sprejemamo dvoumne zakone. Ampak tega se spomnimo takrat, ko primer Janković pade; ne takrat, ko se začne. Pa še to se ne spomni koalicija, ki sicer ne podpre nobenih bistvenih predlogov opozicije, tako Slovenske demokratske stranke kot Nove Slovenije. Ha, tokrat jim je pa zadeva prišla prav. Tokrat vam pa zadeva pride prav, to je pa nesramno. Verjamem v dobronamernost predlagatelja, verjamem v to, da želijo nekatere stvari izboljšati, ampak, žal, dokler tukaj ne bo zavladala pravna država in ne bo več dvojnih meril za nikogar v tej državi, do takrat ne bo reda in bo povsod nered. Naslednja točka, ki jo imamo, bo marsikaj pokazala. Jaz upam, da tudi takrat, ko bodo tisti pred kakšno roko pravice, ko bomo obravnavali to poročilo, da ne bomo imeli spet kakšnih avtentičnih razlag. Pokažimo enkrat v tej državi, da nam gre res za stvar in da nam je za to, da ta država dela v skladu s pravnim redom, ki ga je sprejela. Vi, spoštovani državni sekretar, pa povejte tudi naprej vašemu ministru, naj se naslednjič tukaj ne hvali, koliko zakonov je sprejel, ampak naj gleda, da se spoštuje vsaj tisto, kar je sprejeto.
Besedo ima mag. Matej Tonin. Izvolite.
Če bi bila Slovenija normalna in če bi imeli trdno pravno državo, potem primer Zorana Jankovića ne bi mogel odstopati od vseh ostalih primerov. Poslanka Bah Žibert je rekla, da razume našo intenco; da pa lahko sprejem te avtentične razlage ustvari videz, da se na nek način pokrije neprimerno delovanje sodnice Kocjančič. Mislim, da je neprimerno dejanje sodnice Kocjančič pokrilo že Vrhovno sodišče. Tukaj ni bistvena avtentična razlaga. Samo sodstvo je pokrilo neprimerno dejanje sodnice Kocjančič. Je pa ta primer pokazal eno, in sicer da se očitno ob pravih ljudeh najdejo prave luknje oziroma se stvari interpretirajo na način, da je končni rezultat takšen, kot si ga želi izjemno vplivna oseba. To pa je pokazal ta primer Zorana Jankovića. Če vemo, da takšen primer obstaja, potem jaz mislim, da smo kot zakonodajalci dolžni na nek način pokriti to luknjo. Če te avtentične razlage ne sprejmemo, potem to pomeni, da če smo imeli zdaj 19 primerov, ko se je odločilo drugače kot pri Zoranu Jankoviću, in potem še dva taka primera. Kaj pa če se bo čez nekaj časa spet našla posvečena oseba, ko bo kakšnega sodnika zamikalo, da bi odločil podobno, kot je bilo odločeno v primeru Zorana Jankovića?! Najverjetneje bo imel takrat zelo dobre izgovore in vsaj podlago, ker bo, vsaj po njegovo, neka sodna praksa na tem področju že obstajala. In tovrstno iskanje poti določenih sodnikov, da pridejo do točno določenega cilja, je seveda s to avtentično razlago treba ustaviti. In prepričan sem, da ta avtentična razlaga lahko to stori. To je tudi ves namen, ki smo ga v Novi Sloveniji imeli in ki nas je pri vložitvi te avtentične razlage tudi vodil. Ker nam je bilo preko vseh zdravorazumskih meja, da je človek, ki je v več kot desetih različnih procesih in da se pri vseh procesih najdejo čudežni sodniki in čudežni postopki, da se nič ne zgodi. To pa ni več v domeni racionalnosti in naključij, ampak so tukaj zraven kakšne druge stvari. In mi moramo vsaj ukrepati, s čimer lahko; drugi imate večje odgovornosti, večje možnosti. Razprave na dolgo in široko o tem, zakaj se nekaj ni storilo prej, pa bi se moralo, so verjetno upravičene, potrebne; ampak danes je to na dnevnem redu in vsaj korak naprej bo narejen, če bo ta avtentična razlaga podprta.
Kolegicam in kolegom se zahvaljujem za razpravo in s tem jo tudi zaključujem. O predlogu za sprejem avtentične razlage in o besedilu avtentične razlage bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 40. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 40. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VMESNO POROČILO O OPRAVLJENI PARLAMENTARNI PREISKAVI NA PODROČJU UGOTAVLJANJA ZLORAB V SLOVENSKEM ZDRAVSTVENEM SISTEMU NA PODROČJU PRODAJE IN NAKUPA ŽILNIH OPORNIC. Vmesno poročilo je v obravnavo zboru predložila Preiskovalna komisija o ugotavljanju zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. Vmesno poročilo je javno, zato ga bo zbor obravnaval na seji, odprti za javnost. Sestavna dela vmesnega poročila sta tudi Dodatno vmesno poročilo, pri katerem je treba upoštevati varstvo osebnih podatkov in je označeno s stopnjo poslovne tajnosti in bančne tajnosti po 125. členu Zakona o bančništvu; ter II. Dodatno vmesno poročilo, ki je skladno z Zakonom o tajnih podatkih označeno s stopnjo INTERNO.Glede na navedeno bo zbor na podlagi drugega odstavka 101. člena Poslovnika zbora navedeni dodatni vmesni poročili obravnaval na seji, zaprti za javnost, in sicer danes, 30 minut po prekinjeni obravnavi te točke na javnem delu seje. Vse razpravljavce tako prosim, da v razpravi na javnem delu seje ne navajate podatkov iz Dodatnega vmesnega poročila in II. Dodatnega vmesnega poročila, ki sta javnosti nedostopni. Prehajamo na razpravo o Vmesnem poročilu, bistvenih ugotovitvah in o predlogih sklepov, ki jo bomo opravili na javnem delu seje. Zato vabim k besedi za dopolnilno obrazložitev predstavnico predlagatelja, predsednico preiskovalne komisije gospo Jelko Godec. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo. Pred nami je torej prvo vmesno poročilo o dosedanjem poteku parlamentarne Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. Preiskovalna komisija je bila na pobudo Slovenske demokratske stranke odrejena v mesecu marcu 2016 z Aktom o odreditvi parlamentarne preiskave in s tem ji je Državni zbor določil tudi namen in obseg preiskave, in sicer ugotoviti morebitno odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi postopka javnega naročanja na področju nabave žilnih opornic zaradi suma prisotnosti korupcije, zaradi suma opustitve dolžnega ravnanja iskanja odgovornosti vodstvenega kadra za upravljavske odločitve, ki naj bi bili vpleteni v nabavo žilnih opornic v ustanovah, ki opravljajo zdravstveno dejavnost v Republiki Sloveniji. Pod drugo točko, ugotovi, kakšna je morebitna odgovornost nekdanjih in sedanjih nosilcev javnih funkcij v ustanovah, ki opravljajo zdravstveno dejavnost na sekundarni in terciarni ravni v Republiki Sloveniji, v povezavi s prodajo in nabavo žilnih opornic. Tretja točka, ugotoviti, kako naj bi preko dobavitelja medicinske opreme davkoplačevalski denar odtekal za namene financiranja povsem drugih področij, in sicer medijev; ter ugotoviti, kakšne naj bi bile posledice sodelovanja ustanov, ki opravljajo zdravstveno dejavnost na sekundarni in terciarni ravni v Republiki Sloveniji, s podjetjem Mark Medical, d. o. o., in z njim povezanimi Finančno delniško družbo KB 1909 iz Italije in časnika Mladina ter Vega Finanz iz Luksemburga. Preiskava je zajela časovno obdobje od 1. 1. 2013 do začetka odreditve parlamentarne preiskovalne komisije, to je do marca 2016. V preiskovalni komisiji so zastopane vse parlamentarne stranke, tako da ima sedem članov, predstavnikov vseh poslanskih skupin. Vmesno poročilo je preiskovalna komisija sprejela na 27. seji 10. oktobra, in sicer soglasno, z vsemi glasovi prisotnih, torej s šestimi glasovi. V času, ko je preiskovalna komisija opravljala svoje delo, torej do vmesnega poročila, je bilo 25 rednih in 14 nujnih sej, pri tem pa je zaslišala 35 prič in opravila dve soočenji prič. Določene priče so bile zaslišane tudi brez navzočnosti javnosti. Zaradi drugih podatkov, ki so bili navedeni že s strani predsedujočega, bosta Dodatno vmesno poročilo in II. Dodatno vmesno poročilo obravnavana na zaprtem delu. Komisija je pri svojem delu imela določene probleme s sklepčnostjo. Nekateri poslanci določene poslanske skupine niso sodelovali pri samem delu, tako da je bila dostikrat tudi problematika sklepčnosti. Na tem mestu bi se zahvalila vsem članom, ki so pripomogli k temu, da je parlamentarna preiskovalna komisija 10. oktobra sprejela splošne ugotovitve in sklepe, ki jih predlaga tudi Državnemu zboru v potrditev. Skupne vmesne ugotovitve preiskovalne komisije, ki so bili sprejete na podlagi predlaganih gradiv, izvedenih dokazov, zaslišanih prič, si sledijo takole: da obstaja sum, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in UKC Maribor v letih od 2007 do 2016 oškodovali javna sredstva in delovali negospodarno ter nezakonito; da obstaja sum, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in UKC Maribor za izvedbo javnih naročil v letih 2007 in 2014 pripravili in izvedli javna naročila, ki niso sledila temeljnim načelom javnega naročanja, ter so delovali nezakonito in večkrat kršili Zakon o javnem naročanju; da obstaja sum, da naj bi prihajalo med dobavitelji žilnih opornic v Sloveniji do kartelnih dogovarjanj; da obstaja sum, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in UKC Maribor v letih med 2007 in 2016 s svojimi dejanji, ki nakazujejo tudi na koruptivna dejanja, omogočili določenim dobaviteljem prevladujoč položaj na trgu pri prodaji žilnih opornic; in da obstaja sum, da naj bi določene osebe v slovenskih bolnišnicah od dobaviteljev zahtevale plačilo v zameno za nabavo določenih žilnih opornic ter s tem ravnale nezakonito. Preiskovalna komisija glede na pregledano gradivo in izpričano s strani zaslišanih prič tudi predlaga, da pristojni organi v Republiki Sloveniji raziščejo morebitne sume, kršitve evropske pogodbe v delu pravila konkurence, in sicer z omejevanjem konkurence na slovenskem tržišču s strani multinacionalke Abbott v letu 2013, kaznivega dejanja pranja denarja preko nabave in prodaje lastniških deležev v Mark Medical, d. o. o., s strani KB 1909 v letih 2006–2015, davčne utaje zaradi transfernih cen pri verigi dobaviteljev Mark Medical, d. o. o., in Emporio Medical, d. o. o., v letih 2003–2016, da naj preiščejo morebitne sume, da naj bi se denar, pridobljen od prodaje žilnih opornic, uporabil za nakup lastniških deležev KB 1909 v podjetju Distriest, d. o. o., ki je lastnik Mladine, d. d., in za njegovo dokapitalizacijo v letih 2007–2015; da naj bi se denar, pridobljen iz prodaje žilnih opornic, uporabil za nakup lastniških deležev KB 1909 v Mladini, d. d., in za njeno dokapitalizacijo v letu 2007; in naj raziščejo morebitne sume, da naj bi se denar, pridobljen iz prodaje žilnih opornic, uporabil za nakup lastniških deležev KB 1909 v podjetju Distriest, d. o. o., in Mark Medical, d. o. o., od družbe Vega Finanz S.A. v letih 2007–2015 ter za dokapitalizacijo podjetij v Italiji in Sloveniji. Celotne splošne ugotovitve temeljijo, kot sem dejala, na zaslišanju prič, veliko gradiva je bilo pregledanega, tudi pričanja so pripeljala do tega, da so bile te splošne ugotovitve zapisane in tudi sprejete. Na kratko bi osvetlila določene zadeve iz poročila, saj je poročilo zelo obsežno in je težko vsako zadevo posebej razlagati, mogoče več kasneje v sami razpravi. Pri svojem delu je komisija pregledovala gradivo, zaslišala priče ter pregledala določene zakone, ki na tem področju veljajo, to je Zakon o javnem naročanju, Kazenski zakonik, Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence in tako naprej; Komisija je podala bistvene točke, in sicer je poročilo razdeljeno na izvajanje javnih naročil za nabavo žilnih opornic v UKC Ljubljana in UKC Maribor, potem problematika visokih cen žilnih opornic v Sloveniji, vplivanje multinacionalk na slovenski trg, nasprotje interesov in korupcijska tveganja pri zaposlenih v bolnišnicah, sodelovanje bolnišnic z dobavitelji, poslovna sodelovanja Mark Medical in KB 1909 ter povezave KB 1909 kot lastnika Mladine, d. d., in Mark Medicala, d. o. o. Če začnem pri izvajanju javnih naročil za nabavo žilnih opornic v UKC Ljubljana in UKC Maribor, sem že prej povedala, da preiskovalna komisija ugotavlja sume, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in UKC Maribor pripravili javne razpise oziroma javna naročila tako, da niso sledila temeljnim načelom javnega naročanja, ter odgovorni sodelovali na javnih naročilih nezakonito, naj bi delovali nezakonito in večkrat kršili tudi Zakon o javnem naročanju. Posamezne odgovorne osebe naj bi kršile temeljna načela Zakona o javnem naročanju, in sicer načelo gospodarnosti in učinkovitosti porabe javnih sredstev, načelo zagotavljanja konkurence med ponudniki, načelo transparentnosti in načelo enakosti ponudnikov. Pregledana je bila dokumentacija od leta 2003 dalje. Treba pa je povedati, da je Zakon o javnem naročanju začel veljati leta 2006 in od takrat naprej smo bolj podrobno pogledali vsa javna naročila. Iz skupnega pregleda in zaslišanja prič lahko za UKC Ljubljana in UKC Maribor povemo, da so se začela oblikovati javna naročila s strokovno komisijo. Med pričanjem in pregledom dokumentacije naj bi izhajalo, da naj bi tisti, ki so pripravljali strokovne kriterije, to so bili vodje katetrskih laboratorijev v Ljubljani Darko Zorman in kasneje dr. Matjaž Bunc ter v Mariboru dr. Kanič, pripomogli k temu, da naj bi bila javna naročila napisana tako, da so se javna naročila drobila. Tisti, ki poznajo javna naročila, vedo, kaj to je. Plastično povedano pa je tako, žilno opornico opredeljujejo posamezne karakteristike, recimo vrsta zdravila, količina zdravila, zgradba same žilne opornice, debelina, dolžina. Sklopi so bili napisani tako, da se je v določen sklop, recimo s točno specifikacijo dolžine žilne opornice ali pa točno določenega zdravila, prijavil samo en dobavitelj s točno določeno žilno opornico. To so potrdili posredno ali pa tudi direktno na samem pričanju vodja nabave UKC Ljubljana gospod Uran in zdravnika dr. Noč in Mrevlje. Zadeva se je končala leta 2013, skupaj je bilo javno naročilo v UKC Ljubljana napisano tako, da se je res lahko v enem sklopu prijavilo več dobaviteljev z več različnimi žilnimi opornicami. Takrat je bilo prvič, da je bilo javno naročilo v UKC Ljubljana izvedeno v tem delu res transparentno, medtem ko so se zadeve v Mariboru nadaljevale še naprej, torej netransparentno drobljenje javnih naročil. Tukaj obstaja sum, da so k temu pripomogli, še enkrat, vodje katetrskih laboratorijev in tisti zdravniki, ki so sodelovali pri pripravi strokovnih kriterijev. Kasneje se je tudi na podlagi dokumentacije ugotavljalo, da so se na določenih javnih razpisih že vnaprej pojavljale zapisane želje zdravnikov, katera žilna opornica naj se v določenem sklopu nabavi. V enem razpisu leta 2012 je bila ob sklopu, prijavi oziroma želji, katera žilna opornica se naj bi nabavila, zapisana tudi cena. Tu smo ugotavljali, da obstaja sum, da so se vodje nabavne službe, pa mogoče tudi zdravniki, dogovorili že vnaprej z dobaviteljem, za kakšno ceno naj bi se ta žilna opornica nabavila. Prihajalo je tudi do drugih stvari, ki jih bom kasneje v razpravi povedala. Po objavi razpisa pa se pojavijo naslednje anomalije. V javnem naročilu so bile sklenjene enoletne pogodbe in aneksi. Zanimivo je, da je pri določenih žilnih opornicah nenehno prihajalo do prekoračitve nabave. Za Mark Medical je bilo recimo dogovorjeno, da se bo od leta 2010 do 2014 nabavilo 2 tisoč komadov določene žilne opornice; nabavili so jih 2,2-krat več in prekoračili aneks oziroma vse pogodbe za več kot 2 milijona 700. To pomeni, da so v tem delu prekoračili nabavo. To se je pojavilo že prej, v letih od 2007 do 2008, ko je bilo navedeno, da se bo nabavilo 450 komadov oziroma tisoč 500 drugih, v bistvu pa so nabavili veliko več in prekoračili celotno javno naročilo v letih od 2008 do 2010 za 2 milijona 900, torej malo manj kot 3 milijone. Ugotovljeno je bilo, da je v UKC Ljubljana pri javnih naročilih prišlo do prekoračitve pogodbenih vrednosti za več kot 6 milijonov. Enako se je dogajalo tudi v UKC Maribor, kjer so bile sicer manjše prekoračitve pogodbenih vrednosti. Največja prekoračitev se je zgodila v primeru nabave žilnih opornic Titan, kjer je bila realizacija 1002-odstotna v letu 2014. Toliko glede pregleda javnih naročil. Druga zadeva, ki je bila pregledana, je bilo tudi to, da so v bolnišnicah nabavljali žilne opornice preko naročilnic, torej brez kakršnekoli pogodbe. Tu pa je zadeva takšna, da so se nabavljale žilne opornice, ki niso imele podlage v pogodbi. To se je dogajalo tudi od leta 2007 naprej, jaz bom pokazala samo za leti 2012 in 2013. Vemo, da morajo biti javna naročila objavljena na evropskem portalu, kadar je naročilo letne vrednosti več kot 125 tisoč oziroma 130 tisoč. Tu je primer, da je Bormia prodala UKC Ljubljana v letu 2012 za 164 tisoč evrov oziroma več; da naj bi UKC Ljubljana v letu 2013 od Bormie nabavil žilne opornice v vrednosti več kot 154 tisoč. Enako je za Mark Medical, kjer je bila v letu 2013 vrednost nabavljenih žilnih opornic malo manj kot 400 tisoč, torej brez objave javnega naročila. To se ugotavlja iz dokumentacije in obstajajo sumi, da je prihajalo tudi do kršitve Zakona o javnem naročanju. Naslednja zadeva. Tudi v letu 2014, čeprav so že v letu 2013 prekoračili nabavo in niso objavljali javnih naročil, se enako pojavi pri podjetjih Bormia, Mark Medical in PRO-GEM. Ti zneski so veliko prekoračeni. Zakaj je do tega prihajalo, smo pregledali več zadev. Ena je tudi ta, da naj bi obstajal sum, da so zdravniki za pospešeno nabavo žilnih opornic od dobaviteljev Mark Medical, Bormia, VASC-MED in Animus pridobili tudi različne materialne koristi, plačila različnih kongresov ne le za zase in svoje izobraževanje, temveč tudi za družinske člane. Preiskovalna komisija je delala tudi na tem, da je pregledala problematiko visokih cen žilnih opornic. Da so imele žilne opornice v Sloveniji višjo ceno kot v tujini, so povedali tudi dr. Fras iz UKC Ljubljana, gospod Lazarević in gospod Uran iz UKC Ljubljana in priznavali, da so želeli znižati cene. S tem so priznavali tudi, da so bile v Sloveniji veliko višje cene kot v tujini. Kot primer navajam samo obdobje od februarja 2013 do septembra 2013, primerjava cen žilnih opornic. Te, ki so napisane z modro barvo, so primerljive žilne opornice in imate zapisano; cena poljskega dobavitelja, to je zadnji modri stolpec, je bila za eno žilno opornico 400 evrov, v Sloveniji pa so bile cene tudi 976 evrov. Zeleni dve sta primerljivi, in sicer prva je ponudba poljskega dobavitelja za 433 evrov v februarju 2013 in cena slovenskega dobavitelja Mark Medical v septembru 2013, ko je bila cena 516 evrov. Naslednji primer, ki kaže tudi na to, da so bile žilne opornice v Sloveniji preplačane, je pa primer, ko je stala žilna opornica Orsiro v Ljubljani aprila 2014 ali pa novembra 2013 več kot 600 evrov, medtem ko aprila 2014 400 in potem takoj naslednji mesec 236 evrov. To nekako kaže na to, da so bile cene žilnih opornic v Sloveniji visoke. Zakaj je prihajalo do visokih cen? Seveda je več razlogov. Med drugim smo ugotavljali tudi, da naj bi prihajalo do visokih marž samih dobaviteljev, da naj bi tudi nekatere multinacionalke postavljale višje cene za Slovenijo kot za druge države. Tretja zadeva pa je veriženje dobaviteljev, ki ga je ugotavljala tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Mislim, da to že dobro poznate. Multinacionalka je prodala žilno opornico recimo Mark Medicalu S.p.A. v Italiji, ta ima hčerinsko podjetje v Sloveniji, ki se imenuje Mark Medical in šele ta potem proda bolnišnici. Podoben primer je, ko imamo podjetje Emporio Medical, ki ima prav tako en vmesni člen. Multinacionalka proda podjetju v Avstriji in le-ta potem podjetju v Sloveniji in šele ta na koncu potem bolnišnici. Treba pa je vedeti, da je Mark Medical S.p.A. matična družba Mark Medicala iz Slovenije ter podjetje Newport Medical Handels iz Avstrije je tudi povezano z Emporio Medical, tako ali drugače, tudi družinsko. Emporio Medical poznamo verjetno še iz neke druge zadeve, prijave direktorice gospe Jurkovič v letu 2013, ki enostavno ni več prenesla pritiska tudi zdravnikov, in sicer zahteve po plačilih za pospeševanje njene prodaje. To je ta del, kjer smo ugotavljali, da naj bi zaradi pospeševanja prodaje in zaradi vseh teh anomalij, do katerih je prihajalo v naročanju, prihajalo tudi do podkupovanj zdravnikov. Ni prihajalo samo, kot sem dejala, do izplačevanja materialnih dobrin ali in plačevanja kongresov, ampak naj bi prihajalo tudi do gotovinskih izplačil posameznim zdravnikom s strani dobaviteljev, in sicer odvisno od količine nabave, okoli šest in več procentov. Torej obstajajo sumi tudi koruptivnih dejanj oziroma vseh teh zaključkov, ki sem jih na začetku povedala. Na tem mestu transfernih cen se je treba dotakniti tudi 3. in 4. točke našega poročila, ki govori o povezavi Mark Medicala iz Slovenije z italijansko finančno družbo KB 1909. Zadeve so sicer malo bolj zapletene. Treba je povedati takole. Mark Medical je bila najprej ustanovljena kot družba Auremiana, d. o. o., v Sežani. Bom pokazala, kakšno je bilo lastništvo tega podjetja v letu 2006, ko vpada v preiskovalno komisijo. Podjetje Auremiana ali Mark Medical, d. o. o., iz Slovenije je bilo do leta 2006 v večinski lasti podjetja Vega Finanz, znanega prej tudi kot Proteus iz Luksemburga, ki ga naj bi ustanovil Safti. Potem se Proteus poimenuje v Vega Finanz in je 70-odstotni lastnik Auremiane. V letu 2006 oziroma že prej se zgodijo tudi določene spremembe, vendar je bil lastnik Auremiane tudi Mark S.R.L., ki je matično italijansko podjetje; in lastnik tega podjetja je KB 1909. V letu 2007 se zgodijo v tem lastništvu spremembe, in sicer v lastništvo slovenskega dela Mark Medicala vstopi KB 1909 tako, da naj bi od Vega Finanz odkupil 30-odstotni delež, in sicer za milijon evrov. To se je zgodilo leta 2007. In potem teh 30 % po letu dni proda svojemu podjetju Mark v Italiji za 3 milijone. Ta razlika, ki se tukaj pojavi; najprej odkupi KB 1909, stopi v lastništvo Mark Medicala iz Slovenije s 30 %, odkupi od Vega Finanz za milijon evrov ter po letu in pol naj bi po vseh njihovih finančnih podatkih prodal svojemu hčerinskemu podjetju za 3 milijone. Torej je razlika, narejena v letu dni, 2 milijona 300. Povezava v teh letih je s povezavo prej, ko sem razlagala, da je v letih od 2007 do 2009 oziroma 2010 Mark Medical pospešeno prodajal v Sloveniji žilne opornice, in sicer je samo preko javnih naročil prekoračil tudi več kot 2 milijona in pol, kaj šele preko naročilnic. Tukaj obstaja sum, da je ta denar, ki je bil pridobljen tudi na tak način, da se je kršil Zakon o javnem naročanju, prihajal ravno mogoče tudi za takšne transakcije. Podobna zadeva se zgodi tudi v letu 2012, ko spet KB 1909 kupi delež od Vega Finanz za malo manj kot milijon. Tako lahko ponovno sumimo, da zaokroži denar. V letu 2006 se je s strani KB 1909 zgodila tudi ta zadeva, namreč KB 1909 odkupi od Vega Finanz 51-odstotni delež Distriesta. Če pogledate diagram, je podoben prejšnjemu. Safti naj bi ustanovil Vega Finanz, ki ustanovi Distriest in le-ta postane lastnik Mladine. In na drugi strani je povezana tudi KB 1909. Zadeve so malo zapletene, ampak če pogledamo, sicer se na tej shemi ne vidi, KB 1909 je skupina, ki ima v svojem delu več področij. Tukaj bom pokazala dve področji, ki jih je obvladovala KB 1909 do konca leta 2015. KB 1909 je finančna družba iz Italije, katere lastniki so bili NLB, Sklad Trinko in ostali družbeniki. KB 1909 je stoodstotna lastnica Mark Medicala v Italiji in delno tudi lastnica Mark Medicala v Sloveniji. Dobiček, ki se je ustvarjal na medicinskem delu – morate vedeti, da medicinski del v KB 1909 naj bi vedno prinašal dobičke, kar lepe dobičke –, se je seveda stekal do lastnikov. Lastniki so bili Mark Medical S.p.A. in KB 1909 ter na drugi strani tudi Vega Finanz iz Luksemburga, za katerega sicer še vedno ne vemo, kdo je lastnik. Preiskovalna komisija je sicer zahtevala od Luksemburga, da pove, kdo je lastnik, če je še vedno povezava s Saftijem, ampak to danes ni zadeva, o kateri bi razpravljali. Dobički in denar se je stekal do lastnikov. Na drugi strani je bila KB 1909 31. 12. 2014 lastnica Distriesta, ki je 57,3-odstotna lastnica Mladine, in tudi potem še Transmedia, ki je tudi lastnica Mladine. Zakaj to razlagam? Mogoče zato, ker smo v času preiskovalne komisije zaslišali tudi gospoda Perica, ki je šef uprave KB 1909, in gospoda Repovža, ki sta povedala takole. Leta 2007 je KB 1909 kupila Mladino. Na kakšen način? KB 1909 naj bi – ampak izpričano je bilo z dveh strani, torej gospoda Perica in gospoda Gregorja Repovža – posodila denar oziroma kreditirala gospoda Repovža z 200 tisoč evri in ta naj bi potem odkupil delež od drugega podjetja in ta delež v Mladini takoj, nemudoma, tisti ali naslednji dan, ne vemo, ampak bilo je rečeno takoj, predal KB 1909. Na tem mestu se sprašujemo oziroma so tudi vprašanja postavljena in predlagamo pristojnim organom, da se preišče ta transakcija, zakaj KB 1909 ni sama kupila Mladine, ampak je imela posrednika gospoda Repovža. Na samih preiskovalnih organih bo, da te zadeve preiščejo. Mi želimo kasneje v razpravi samo pokazati oziroma nakazati na te sume transakcij. Jaz za konec želim povedati takole. Glede na navedene skupne vmesne ugotovitve preiskovalne komisije s sklepom Državnega zbora, če bodo sklepi seveda sprejeti, preiskovalna komisija glede na zapisano pošilja obvestilo o naznanitvi morebitnih sumov storitev kaznivih dejanj za več fizičnih in pravnih oseb. Glede na zapisano v poročilu pošiljamo obvestilo o naznanitvi morebitnih sumov storitev kaznivih dejanj zoper mag. Bojana Urana, Darka Zormana, dr. Matjaža Bunca, dr. Vojka Kaniča, ker obstajajo sumi in indici storitev kaznivih dejanj po več členih Kazenskega zakonika; in sicer neupravičene uporabe tujega premoženja, kaznivega dejanja goljufija, kaznivega dejanja nedovoljenega sprejemanja daril, kaznivega dejanja davčne zatajitve, kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic, kaznivega dejanja oškodovanja javnih sredstev, kaznivega dejanja nevestnega dela v službi, kaznivega dejanja jemanja podkupnine in kaznivega dejanja krivičnega pričanja oziroma krive izpovedbe. Zoper dr. Dragana Kovačiča, ker obstajajo sumi in indici naslednjih kaznivih dejanj: kaznivega dejanja nedovoljenega sprejemanja daril, kaznivega dejanja davčne zatajitve, kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic, kaznivega dejanja jemanja podkupnine, kaznivega dejanja krivega pričanja oziroma krive izpovedbe. Zoper mag. Simona Vrhunca in dr. Gregorja Pivca, ker obstajajo morebitni sumi in indici naslednjih kaznivih dejanj: kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja in uradnih pravic, kaznivega dejanja oškodovanja javnih sredstev, kaznivega dejanja nevestnega dela v službi in kaznivega dejanja jemanja podkupnin. Navedena morebitna kazniva dejanja pa bo morala dokazati nadaljnja preiskava pristojnih organov. V primerih potrjenega suma takšnih kaznivih dejanj pa bo zoper omenjene fizične in pravne osebe mogoče podati kazensko ovadbo, odvisno od ugotovitev pristojnih organov. Preiskovalna komisija glede na pregledano gradivo in izpričano s strani zaslišanih prič predlaga, da pristojni organi raziščejo morebitne sume kaznivega dejanja zlorabe položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti, kaznivega dejanja nedovoljenega dajanja daril ter kaznivega dejanja oškodovanja javnih sredstev in dajanja podkupnin za več pravnih oseb, in sicer za odgovorne osebe v gospodarski družbi Mark Medical, d. o. o., odgovorne v gospodarski družbi Bormiamed, d. o. o., odgovorne v gospodarski družbi VASC-MED in Animus, d. o. o. Prav tako naj pristojni organi preiščejo morebitne sume storitve kaznivega dejanja protipravnega omejevanja konkurence s strani odgovornih v podjetju Kastor in Salus; ter kaznivega dejanja pranja denarja, kaznivega dejanja davčne zatajitve, kaznivega dejanja oškodovanja javnih sredstev s strani odgovornih v gospodarski družbi KB 1909. Če dovolite, bi prebrala še sklepe, ki jih predlagamo Državnemu zboru.
Gospa Godec, lahko zelo hitro, ker smo že minuto čez čas.
Najlepša hvala za to. Predlagamo Državnemu zboru enajst sklepov, in sicer ne bom brala vsega. Državni zbor nalaga Preiskovalni komisiji [[…]]
Gospa Godec, žal vas moram prekiniti. Če boste prebrali vse, smo že krepko čez čas. Predlagam, da nadaljujemo potem v razpravi, lepo vas prosim, ker smo že minuto in dvajset sekund čez čas.
Najlepša hvala.
Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospa Iva Dimic.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov je bila sopredlagateljica ustanovitve preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab na področju nakupa in prodaje žilnih opornic. Že celo desetletje se dogajajo na tem področju nepravilnosti in na takšen način je bila določenim akterjem povzročena velika škoda, medtem ko so drugi pridobili veliko premoženjsko korist. Epiloga še ni. Komisija, ki je bila ustanovljena lani maja, je oktobra letos pripravila Vmesno poročilo, ki je delno javno, delno ima oznako INTERNO. Opravljeno je bilo veliko delo, kjer bi se skupaj dokopali do podatkov o osebah in povezavah med njimi, ki so na nepošten način izčrpavali slovenski zdravstveni sistem. Vmesno poročilo ugotavlja sum korupcije in upamo, da bodo organi pregona ustrezno odreagirali in sodelovali. Razočaralo nas je dejstvo, da državne institucije niso odigrale svoje vloge. V Ustavi Republike Slovenije je zapisano, da je Slovenija pravna država. Glede na opravljeno delo komisije se zdi, da so pristojne institucije za nadzor nad delovanjem državnih organov v javnih zdravstvenih zavodov zatajile in niso opravile svojega dela. Še posebej je treba izpostaviti Specializirano državno tožilstvo pod vodstvom Harija Furlana in Nacionalni preiskovalni urad pod vodstvom Darka Majheniča. Zaskrbljujoče je dejstvo, ki sta ga podala, da so nakup žilnih opornic preiskovali, vendar niso ugotovili sumov kaznivega dejanja in prišli zgolj do zaključka, da so bili zaznani posamezni odkloni. V javnem interesu je, da se ugotovi, kdo so ljudje, ki so bili vpleteni v posamezne nepravilnosti, in da se jih razreši s pomembnih funkcij in položajev v zdravstvu; ne pa da še naprej ostajajo na pomembnih položajih in odločajo o zdravstvu nas vseh. Ti posamezniki namreč rušijo ugled zdravniškega poklica, zdravnikov, znižujejo zaupanje državljanov v slovenski zdravstveni sistem in zdravniško oskrbo ter neprestano skrbijo, da so stroški nabavljenih pripomočkov previsoki, opravljene storitve predrage, čakalne dobe predolge, zdravstveni sistem pa drag in premalo učinkovit. V javnem interesu je, da se ugotovi, zakaj je pri nabavi žilnih opornic prišlo do večkratnega preplačila in zakaj se vodstva ter nabavne službe ne potrudijo, da bi nabavili material po nižjih cenah. Cilj parlamentarne preiskave je, da se takšne stvari ne bi nikoli več ponovile in da nosilci javnih funkcij, ki so odgovorni za nastalo finančno in moralno škodo v slovenskem zdravstvu, tudi odgovarjajo. Sicer smo upravičeno pričakovali, da bo sedanja vlada in ministrica, ki ima močno zaledje v predsedniku Vlade in se je kljub dvema interpelacijama uspela obdržati na tem položaju, poskušala urediti razmere, vendar nas je razočarala. Okostnjaki kar padajo iz zdravstvenih omar. Upravičeno se lahko bojimo, da žilne opornice niso edini material, ki je deležen suma korupcije. V Novi Sloveniji bomo sklepe Vmesnega poročila komisije podprli.
Besedo ima gospod Miha Kordiš, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot je znano, v Levici nismo podprli ustanovitve preiskovalnih komisij pod vodstvom Slovenske demokratske stranke. Da Slovenska demokratska stranka vodi preiskavo bančnega kriminala ali pa korupcije v zdravstvu, je nekaj takšnega, kot če bi Socialni demokrati vodili preiskavo o TEŠ 6. Torej to je približno tako, kot če bi kazenski postopek proti obtožencu vodili njegovi sostorilci in povezane osebe. Vsi vemo, da je večina slabih kreditov v slovenskih bankah nastala v času prve Janševe vlade, zdaj je jasno tudi, da so bile žilne opornice najbolj precenjene med letoma 2006 in 2014, torej spet v času dveh Janševih vlad, ki sta imeli preko svetov zavodov neposreden vpliv na vodenje bolnišnic. Že od vsega začetka je bilo jasno, da bo SDS komisiji izkoristila za to, da sebe razbremeni vsake odgovornosti, krivdo pa naprti v celoti svojim političnim nasprotnikom. Že vnaprej je bilo jasno, da bo SDS rezultate preiskave izkoristila za propagiranje privatizacije javnega zdravstvenega sistema, zato socialisti nismo aktivno sodelovali pri delu teh dveh preiskovalnih komisij in ne bomo podprli njunih priporočil. Ta priporočila so selektivna in so enostranska. Preprosto povedano, ta priporočila so propagandni dokumenti, na eni strani namenjeni preusmerjanju krivde s SDS, ki je za stanje v zdravstvenem in bančnem sistemu v veliki meri odgovorna oziroma soodgovorna, na drugi pa napadu na javno zdravstvo oziroma na javno dobro kot takšno sploh. Ena največjih napak Cerarjeve koalicije in stranke SMC še posebej je, da sta SDS omogočila ustanovitev preiskovalne komisije o bančni luknji, ker brez njihovih glasov te komisije namreč ne bi bilo, nato pa dopuščala, da SDS ti preiskovalni komisiji zlorablja. S tem je sedanja koalicija prispevala k širjenju dezinformacij in k dodatni diskreditaciji instituta preiskovalne komisije, ki se je spremenila v eno navadno fake news mašinerijo. Koalicija s tem, ko SDS omogoča zlorabo parlamentarnih preiskav, aktivno sodeluje pri delovanju SDS fake news propagandnega stroja, ki skuša ustvariti za družbo škodljivo interpretacijo dveh velikih družbenih problemov našega časa, to je o bančni krizi in o krizi zdravstvenega sistema. Namesto da bi bila bančna kriza izhodišče za radikalno spremembo delovanja bank in gospodarstva, je postala samo še en kvazi dokaz za stare janšistične umotvore o udbomafiji, Kučanovemu klanu in o podobnih teorijah zarote. Namesto da bi bilo razkritje preplačil medicinskih materialov izhodišče za radikalno spremembo javnega naročanja, in to ne samo v javnem zdravstvu, ampak v celi državi sploh, se zlorablja za obračun z enim redkih preostalih kritičnih medijev v državi tednikom Mladina. No, in to počne prav SDS, ki je od madžarskih podjetij, povezanih z Viktorjem Orbanom, prejela znatna finančna sredstva za delovanje svoje televizije. Koalicija je s svojim pristopom do SDS preiskovalnih komisij prispevala k temu, da so očitne manipulacije postale normalen del političnega boja. In koalicija je v svoji medlosti dopustila, da je to operiranje s polresnicami, z odkritimi lažmi, s fake news postalo normalen del vodenja tako pomembnih parlamentarnih odborov, kot sta to Odbor za obrambo in Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Skratka, koalicijski kolegice in kolegi, prispevali ste k temu, da se je zabrisala meja med normalnim političnim življenjem in manipulacijo, kar je kot naročeni razplet za delovanje SDS propagandnega aparata. Nam, socialistom je sicer popolnoma jasno, zakaj liberalne stranke, torej SMC, Desus in Socialni demokrati, dopuščajo takšno stanje. Zato, ker same niso sposobne ponuditi alternative ne na področju gospodarstva in ne na področju socialne države. Lahko pogledamo, kako so se liberalne vlade lotevale reševanja bank v zadnji veliki krizi kapitalizma. Najprej je vlada Boruta Pahorja krizo v bančnem sistemu podcenila, kar je priznal celo sam Borut Pahor, ker preprosto ni razumela njene sistemske narave, ki jo je s svojim tajkunsko-kapitalsko prijaznim delovanjem še zaostrila Janševa vlada. Potem liberalna vlada Alenke Bratušek je banke po diktatu trojke najprej predrago sanirala s tremi milijardami javnih sredstev, hkrati pa je Evropski komisiji obljubila, da bo sanirane banke, torej banke, ki so se že začele pobirati z našim javnim denarjem, razprodala. Skratka, obljubila je, da bo efektivno bančne izgube podržavila, dobičke pa privatizirala oziroma – ja no, privatizirala. Vlada Mira Cerarja je s to isto politiko nadaljevala, ko je prodala NKBM, privatizirala Aerodrom Ljubljana in še nekaj drugih podjetij. Skratka, tukaj liberalne stranke niso bile sposobne ponuditi nobene alternative na gospodarskem področju in prav enako velja tudi za področje socialne države in zdravstvenega sistema. Z izjemno nekaterih benignih in nebogljenih poskusov z javnim naročanjem Cerarjeva koalicija nobene prave rešitve za znižanje cen medicinskih materialov. V zdravstvenem sistemu imamo še vedno dvoživke, neupravičene koncesije, ukinitve dopolnilnega zavarovanja pa, kot kaže, v tem mandatu ne bomo dočakali. Legalizirana korupcija skratka vztraja. Socialisti smo prepričani, da bi lahko cene medicinskih materialov bistveno znižali, če bi odpravili posrednike, ki so se prilimali na pot med javne bolnišnice in proizvajalce medicinskih materialov. Glavni vzroki za previsoke cene materialov namreč ni korupcija, ampak sistem visokih marž oziroma provizij, ki jih zaračunavajo posredniki. Ta posredniški sistem je mogoče ukiniti na dva načina – s prepovedjo posredništva ali z ustanovitvijo posebnega javnega podjetja. Žal legalno posredniških podjetij ne moremo prepovedati, ker bi prišli v konflikt z evropskim pravom, ki, jasno, varuje interese kapitala, skrite za krilatico svobodne gospodarske pobude. Javno podjetje je tukaj torej edina mogoča rešitev, pa niti ni najslabša oziroma je že tako najboljša rešitev, ker bi posrednike izrinilo s trga, s tem pa bistveno znižalo materialne stroške naših bolnišnic. Kako bi to dosegli? Prva prednost javnega podjetja je, da bi oskrbovalo vse slovenske bolnišnice in bi si iz tega naslova lahko izborilo količinske popuste pri proizvajalcih, kot si jih manjši dobavitelji ne morejo. Druga prednost javnega podjetja je, da bi imelo nižje obratovalne stroške, med drugimi že zato, ker bi zanj veljale omejitve plač in drugih prejemkov. Tretja in bistvena prednost javnega podjetja pa je, da bi poslovalo neprofitno. Se pravi, vsi morebitni presežki v tem podjetju bi se nemudoma vrnili nazaj v javni zdravstveni sistem in tako ustvarjene presežke bi lahko namensko porabili za modernizacijo zdravstvenih ustanov. To rešitev smo v Levici predlagali že pred časom. Nekaj podobnega je predlagala tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Ampak ti predlogi niso imeli nobenega vpliva na poročilo preiskovalne komisije niti na delo Vlade ali Ministrstva za zdravje. Po pravici povedano je tak odziv oziroma neodziv pričakovan. Politiki, ki privatizirajo banke, podjetja in celo strateško infrastrukturo, seveda ne bodo ustanavljali javnih podjetij. Izjema tukaj so podjetja, kot so Slovenski gozdovi, d. o. o., ki pa ni ne profitno in tudi ne deluje v javnem interesu, ampak kvečjemu v fevdalnem interesu strank, ki so ga ustanovile v prvi vrsti oziroma v tem konkretnem primeru Socialnih demokratov. Socialisti smo prepričani, da lahko neupravičene provizije in korupcije v zdravstvu odpravi samo javno podjetje za nabavo medicinskih materialov. Vse druge ukrepe s področja javnega naročanja bodo posredniki slej kot prej obšli. Ukrepi, ki jih SDS predlaga v predloženih sklepih, k temu ne bodo prispevali prav nič. Prav tako dvomimo, da bi bilo mogoče gradivo uporabiti za kazenski pregon oseb, osumljenih korupcije, preprosto zato, ker poročilo ne dosega niti minimalnih dokaznih standardov, zato ni prav nobenega razloga, da bi poročilo in predlagane sklepe podprli. Hvala.
Postopkovno je želel gospod Marijan Pojbič. Izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Mislim, da ta gospod, ki je zdajle govoril tukaj za govornico, bi moral predstaviti stališče Združene levice ali pa Levice, kakorkoli že, ne pa govoriti o vseh strankah in ne vem vsem, kar je govoril. Mislim, da je bilo to izven konteksta predstavljanja stališča poslanske skupine, zato seveda pričakujem od vas, spoštovani gospod podpredsednik, da drugič, ko nekdo na tak način razpravlja na govornici, ko predstavlja stališče poslanske skupine, da ga opozorite, da se naj osredotoči na tisto, kar bi moralo biti stališče poslanske. Drugo je, ko razpravljaš iz klopi, in drugo je, ko predstavljaš stališče poslanske [[…]]Ta poskus razprave o vseh drugih strankah in vse drugo, kar je narobe, mislim, da je to nedopustno in bom rekel, skrajno neprimerno za predstavitev stališč poslanske skupine. In še nekaj, branite tukaj pred vso slovensko javnostjo lumpe, pa tiste, ki so krivi za stanje, med drugim tudi to, kar smo danes poslušali o Mladini in Repovžu in tako dalje – jaz ga ne obsojam dokler ne bo dokazano, da je karkoli narobe. Ampak mislim, da braniti na tak način to zgodbo pred slovensko javnostjo, ker ima vse indice, bom rekel, koruptivnega in še ne vem kakšnega dejanja, je pa, milo rečeno, nedopustno, skrajno nesramno in celo perverzno dejanje.
Preden podam svoj odgovor, dajem besedo še za drugo postopkovno. Gospod Miha Kordiš izvolite, imate besedo.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Levica je bilo podano konkretno in je bilo politično primerno zašiljeno na način oziroma s pozicij, ki jih zagovarjamo že od prvega dne, odkar se ukvarjamo tukaj notri tako s preiskovalno komisijo za nabavo žilnih opornic kot z drugo SDS preiskovalno komisijo, torej v sanacije bank. Mislim, da vse ugotovitve in stališča, ki sem jih podal za govornico, zdržijo tudi nasploh. Mislim, vsem je jasno, kaj SDS v teh preiskovalnih komisijah zares počne. Ne raziskujejo pošteno tega, kaj se je v resnici zgodilo in dogajalo, ampak hočejo zgolj odvračati sum in svojo lastno slabo vest stran od svoje stranke in vso krivdo prevesiti in prevekslati na pleča njihovih političnih nasprotnikov. To je tisto, kar je tukaj zares nekorektno. Veste, da je Levica šele v tem mandatu prišla v Državni zbor, da nima nikakor umazanih rok, da pri nobenih teh koruptivnih razsutih poslih ni bila udeležena in se tukaj sploh ne rabimo braniti za razliko od kakšnega Desusa ali pa SMC – pardon, ne SMC, Desusa ali SD –, vendar je pa korektno izpostaviti, da je bil v vseh teh rabotah družno vpleten celoten politični razred, ne glede na barvo kravat, ki jih nosijo. Tudi SDS.
Hvala, gospod Kordiš. Poskušam razumeti vaše stališče, ampak tokrat je moje razmišljanje bližje razmišljanju gospoda Pojbiča, kajti jasno je, da tukaj imamo priložnost ob podajanju stališč povedati svoje mnenje in v razpravi problematizirati in odpirati vprašanje in se do njih opredeljevati. Ampak, ne glede, če se strinjate predlagam, da nadaljujemo z naslednjim stališčem. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Gospod Laj izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, drage kolegice in kolegi! Očitno ta tema ni tako pomembna, kot nekateri mislijo, ker bom zdaj pač predstavil stališče praktično pred prazno dvorano. Ampak kljub temu se bom potrudil in bom predstavil v najboljši moji moči. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo zadovoljni, da smo podprli ustanovitev preiskovalne komisije. Ne nazadnje priča o tem tudi to vmesno poročilo, ki je izredno obsežno, naj povem, obsega cca 400 strani. Veliko kvalitetnega dela je bilo vloženega in sem ponosen na to, da sem lahko v imenu naše poslanske skupine tudi sodeloval v vseh teh procesih preiskovalne komisije. Zelo pomembno dejstvo je, da če ne bi bilo ustanovljene te preiskovalne komisije, bi to področje ostalo neraziskano, obtičalo bi zagotovo nekje spodaj v kakšnem predalu. To lahko podkrepim s tem, da so področje žilnih opornic preiskovali, in to Specializirano državno tožilstvo kakor tudi Nacionalni preiskovalni urad, in če verjamemo ali ne, zadeva se je končala tako, da je Nacionalni preiskovalni urad pripravil poročilo. To pomeni, da je tudi zaključil preiskavo. Seveda pa moram poudariti, da niso ničesar ugotovili in so bili s tem zadovoljni. Mi pa seveda nismo bili zadovoljni in smo se konkretno lotili v okviru svojih pooblastil dela in plod tega je to vmesno in dodatno poročilo. S tem smo mi pridobili kvalitetno dokazno gradivo, v katerem so konkretno tudi obdelani določeni primeri. Komisija je pripravila tudi v okviru teh vmesnih poročil konkretna napotila za pristojne preiskovalne organe in upam, da bodo tokrat tudi delo opravili, da se ne bo spet to zgodilo, čemur smo bili priča. Takrat sem na eni od sej preiskovalne komisije konkretno vprašal kot pričo predstavnika NPU, zakaj niso prišli do konkretnih ugotovitev, rezultatov. Sklicevali so se, da je to področje izredno zahtevno za preiskavo, da so kadrovsko podhranjeni in da imajo postavljene prioritete - sprašujem se, kakšne v tem primeru. Očitno se jim ta zadeva ni zdela zadosti tehtna, nam pa se zdi. In upam, da v tem primeru, sedaj, ko bodo dobili v roke tako kvalitetno pripravljeno gradivo, da se ne bodo več sklicevali na vse te neopravičljive dejavnike, razloge. Dovolite mi, da kot zaključno misel še povem, da je škoda, da je tudi v tem primeru odpovedala pravna država in vsi sistemi nadzora, tako notranji, ker se moramo zavedati, da imajo vsi ti javni zavodi, ki so v preiskavi, poleg poslovodnih organov, ne samo predstojnikov, ampak tudi poslovodnih organov, tudi svoje svete. Sprašujem se, ali ni to pravi razlog za politično odgovornost vseh teh predsednikov in članov javnih zavodov v teh institucijah? Saj jih je postavila politika! To pomeni politično nastavljeni bi morali tudi politično odgovarjati. Najmanj politično. Pristojnost komisije ni ugotavljanje konkretnih, bom rekel, kaznivih dejanj. Za to obstajajo temu primerne institucije. Mi v poslanski skupini bomo vsekakor podprli in potrdili vse predlagane sklepe, 11 sklepov, in tudi splošne ugotovitve, ki bodo še dobrodošle za nadaljnje postopke preiskave. Dovolite mi, da bi še eno zadevo vseeno izpostavil. Mogoče, da res kamere opravijo svoje delo ali pa kaj drugega. Ker če bodo tako učinkoviti pristojni organi kot komisija, potem se bom lahko v to tudi prepričal. Hvala za vašo pozornost.
Gospa Vesna Vervega bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Modernega centra. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani prisotni! Afera preplačil žilnih opornic je v medijih eskalirala z razkritjem skupine EkstraVisor konec leta 2016, ki je javnosti razkrila primerjavo cen po bolnišnicah, analizo cenovnih razmerij in številne podatke o dobaviteljih in proizvajalcih v zdravstvu. Zahtevo za ustanovitev preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab na področju prodaje in nakupa žilnih opornic, ki ji predseduje Poslanska skupina SDS, pa smo v Državnem zboru podprli marca 2016, zajema pa obdobje od leta 2003 pa do ustanovitve komisije. V letu in pol dela je parlamentarna komisija preko izvajanja preiskovalnih pripravljalnih dejanj, preko dokaznih sklepov opravila, kot smo slišali, 35 zaslišanj prič in obravnavala ogromno pridobljenega gradiva ter dejansko ugotovila, da je delo odgovornih oseb v javnih zavodih in s strani dobaviteljev na področju prodaje in nabav žilnih opornic v preteklosti vprašljivo predvsem z vidika zakonitosti. Kot izhaja iz zaslišanj predstavnikov Nacionalnega preiskovalnega urada in Specializiranega državnega tožilstva je, da so preiskavo o tej zadevi na NPU začeli leta 2013 na podlagi anonimnega pisma, pripravili poročilo leta 2015, ampak intenzivirali delo pa v drugi polovici 2016 – torej po ustanovitvi parlamentarne komisije – ter da na Specializiranem državnem tožilstvu obravnavajo zadeve v zvezi s korupcijskimi dejanji v zdravstvu, le-te pa so v fazi predkazenskih postopkov. Komisija je tudi sprejela sklep, da potrjene zapisnike posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu. Seveda pa je glavni namen preiskovalne komisije, v bistvu mora biti, usmerjen v iskanje odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi postopkov javnega naročanja na področju prodaje žilnih opornic, kot izhaja iz akta. Vendar pa kljub vloženemu trudu do preiskave domnevno vpletenih političnih akterjev še nismo prišli. Prepričana sem in upam, da bo prioriteta nadaljnjega dela preiskovalne komisije usmerjena prav v to. Na vprašanja v zvezi s korupcijo pri nabavi medicinskega materiala so nekdanji ministri, ki smo jih zaslišali, izpostavili naslednje: ministrstvo ima omejene možnosti za boj proti korupciji; javna naročila so kljub vsemu eno od učinkovitih orodij za zniževanje cen pri ohranjanju enake kakovosti materiala, vendar so velik problem procesne ovire pri izvedbi javnih naročil; potrebna je objava cen medicinsko-tehničnega materiala oziroma javni register cen za vsak vgradni material; potrebni so strokovni standardi; ključnega pomena za boj proti korupciji so skupna javna naročila in sistemsko-zakonodajne rešitve. Cene žilnih opornic so se občutno začele zniževati po letu 2014. Skupna javna naročila, ki veljajo za dobro prakso, v izogib parcialnemu dogovarjanju in posledično preplačilom, so se začela intenzivno izvajati v času tega mandata in so na številnih področjih prinesla v zdravstvu velike prihranke, kar kaže na to, da je to prakso treba razširiti tudi na nabavo medicinskega materiala, vsekakor žilnih opornic. Seveda so po razkritju preplačil žilnih opornic tekli vsi postopki, tudi zato, da se izvede skupno javno naročilo prav za to področje. Postopek tega naročila je izvedlo Ministrstvo za javno upravo, ki je po zaključku pregleda vseh ponudb ugotovilo, da nobena od ponudb ni izpolnjevala vseh zahtev in pogojev tega javnega naročila. Razlogi za izključitev vseh ponudb so bili prvenstveno višja cena od dovoljene ali neizpolnjevanje pogoja randomizirane študije. Poudariti je treba, da je bil pogoj najvišje sprejemljive cene opredeljen nedvoumno, z določenim zneskom in jasno opredelitvijo, da bo ponudba, ki ne bo izpolnjevala teh pogojev, zavrnjena. Ministrstvo za javno upravo je zaradi suma morebitnega kartelnega dogovarjanja podalo prijavo na Agencijo za varstvo konkurence, ki pa ni ugotovila razloga za uvedbo postopka. Eden izmed neizbranih ponudnikov je vložil zahtevek za revizijo, dokumentacija pa je tudi v presoji pri Državni revizijski komisiji. Zaradi navedenega se pričakuje, da bo treba po pravnomočnosti odločitve izvesti nov postopek javnega naročanja za žilne opornice, vendar nekateri zdravniki opažajo, da neuspeli razpis ima pozitivne učinke, saj so se cene žilnih opornic že znižale. Prav tako smo izpostavili, da je treba poenotiti tehnične specifikacije, narediti torej standardizacijo, in upoštevati dejanske potrebe posameznih bolnišnic, da je treba zagotoviti enotno dostopnost do potencialnih ponudnikov. Vsi ti postopki so tudi na primeru žilnih opornic stekli. Poleg naštetega je februarja 2017 skupaj z Združenjem zdravstvenih zavodov Slovenije Ministrstvo za zdravje za pomoč pri nabavi zdravil in pripomočkov javnim zdravstvenim zavodom vzpostavilo bazo Intravizor. Ta omogoča vpogled v cene za zdravila in pripomočke, ki jih kupujejo bolnišnice, in dolžnost bolnišnic je, da v bazi preverijo dosežene cene, preden izvedejo postopek javnega naročanja. Sama menim, da je poglavje vmesnega poročila, ki govori o kršitvah zakonodaje v javnih zavodih, napisano korektno, zato sem vmesno poročilo tudi podprla. Sem pa na dveh nadaljevanjih obravnave vmesnega poročila izrazila pomisleke glede nekaterih skupnih vmesnih ugotovitev in sklepov. To so pomisleki glede svojevrstnega unikuma, da se v vmesnem poročilu navajajo poimenske naznanitve sumov kaznivih dejanj oziroma da ni pripravljena nobena ovadba ali več ovadb, kajti poročilo res vsebuje konkretne primere pričanj, ki nakazujejo na sume storitev kaznivega dejanja. Naslednji pomislek, ki sem ga izrazila, je glede nekaterih vrednostnih sodb o zdravstvu na splošno, čeprav se predmet preiskovalne preiskave žilne opornice, glede terminologije, ki jo uporabljajo organi pregona ali sodni organi v svojih zapisih; glede vsebin nekaterih sklepov, ki se nanašajo na to, da se predlaga institucijam, ki so neodvisne oziroma samostojne v svojem delovanju, da poročajo o predmetni zadevi skupaj s svojim rednim letnim poročilom. V mislih imam Državno revizijsko komisijo in Računsko sodišče, saj še predsednikov obeh institucij komisija ni zaslišala. Verjamem, da bo tekom današnje razprave predsednica preiskovalne komisije Državnemu zboru podala tudi podrobnejša pojasnila v zvezi s tem. Na koncu bi želela samo povedati, da smo v SMC na začetku mandata ljudem obljubili, da bomo v zdravstveni politiki sledili interesu pacienta, kjer ne bo prostora za toleranco do takšnih zgodb, kot so se dogajale v preteklosti. Hvala.
Gospa Nada Brinovšek bo predstavila stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem še enkrat! Dejstvo je, da ima korupcija v slovenskem zdravstvu globoke korenine in da se še vedno razrašča. Prav zanimivo je bilo prej slišati stališče kolega Miha iz Levice, ko je rekel, da smo v Slovenski demokratski stranki krivi za sistem v zdravstvu, tako kot je. Poglejte, v naši poslanski skupini Slovenske demokratske stranke na tako stanje, kot je v zdravstvu, in na korupcijo, opozarjamo že od vsega začetka tega mandata. Na temo korupcije v zdravstvu smo v Poslanski skupini SDS sklicali najmanj tri seje in predlagali določene sklepe, vendar, spoštovani kolegi iz koalicije, niti enega našega sklepa niste sprejeli in potrdili, kljub temu da ste se v svojih razpravah še kako strinjali z nami. Hvala bogu je bil pa sprejet naš predlog za ustanovitev Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. Že v letu 2012 je prišlo do glasnejših opozoril, da se v Sloveniji žilne opornice nabavljajo po veliko višjih cenah kot na tujih trgih. Da je korupcija močno prežema slovenski zdravstveni sistem, so opozarjali tudi mediji in posamezniki, zaposleni v zdravstvu. V zadnjem letu je bilo tudi več javno podanih izjav na sejah delovnih teles prav tukaj v Državnem zboru na to temo; se pravi, na temo korupcije. No, in tukaj nam je nekako vsem najbolj ostala v spominu izjava nekdanje v. d. direktorice UKC Ljubljana na seji Komisije za nadzor javnih financ, na kateri je gospa povedala, da ve za podjetja in posameznike, ki izčrpavajo slovensko zdravstvo za osebne interese in za interese določenih skupin. V času dela te naše preiskovalne komisije so se hipoteze o korupciji v slovenskem zdravstvu samo še potrjevale. Preiskovalna komisija je pri svojem delu proučevala več področij, prvenstveno pa je začela s hipotezo, da so žile opornice pri nas preplačane. Komisija je na podlagi dokumentov, ki jih je zbrala v postopku, in na podlagi izjav prič ugotovila, da naj bi bile žilne opornice v Sloveniji glede na znane podatke iz tujine v letih 2013 in tudi 2014 višje približno za 5-krat, se pravi, glede na cene proizvajalcev na tujem trgu. Iz tega sledi, da naj bi v UKC Ljubljana in Maribor samo na žilnih opornicah v letih 2012–2013 lahko privarčevali cca 5,8 milijonov evrov, če bi jih seveda nabavljali po primerljivih cenah na evropskem trgu. Če pogledamo kar dejstvo oziroma poslovanje UKC Ljubljana v zvezi z nabavo žilnih opornic. Preiskovalna komisija je pri svojemu pregledu dokumentacije UKC Ljubljana in zaslišanju prič ugotovila, da obstaja sum, da naj bi bili javni razpisi s strani naročnika prirejeni tako, da naj bi se s strokovnimi karakteristikami s strani naročnika umetno omejili posamezni sklopi na točno določenega dobavitelja. Posledično naj bi to privedlo do tega, da je v nekaterih sklopih prihajalo do prijave le enega ponudnika, kateremu je seveda ustrezala točno določena vrsta žilne opornice točno določenega proizvajalca in s tem tudi točno določenega dobavitelja. Dr. Marko Noč je v zvezi s prirejanjem razpisov pred komisijo izjavil: »Jaz bi nekako splošno načelo tu podal, ki sem ga opazil na večini javnih razpisov – da je javni razpis farsa, ker se zadeva razdrobi na toliko kategorij, da se vsaka kategorija na podlagi tega opisa karakteristik dodeli posamezniku, tako da je ta monopolist, in kakršnokoli ceno bo postavil, bo šla zadeva skozi.« Konec citata. Naveden sum in pričanje je potrdil tudi Blaž Mravlje. Bom ponovno citirala: »Tako je, kot je povedal že dr. Noč. Vzameš škatlo, pogledaš specifikacijo, karakteristike stenta in napišeš dovolj natančne pogoje, strokovno pač pogoje, ki so osnova za razpis.« Konec citata. Torej, za točno določenega dobavitelja. Navedeno prakso dela je na zaslišanju potrdil tudi mag. Bojan Uran, vodja nabavne službe na UKC Ljubljana. Drugič. Na podlagi pridobljene dokumentacije in pričanja ostaja sum, da naj bi vodja nabavne službe dobavitelje osebno pozival, da se prijavijo na določen razpis in se z dobavitelji tudi dogovoril za cene posameznih vrst žilnih opornic. Vodja nabavne službe mag. Uran je na zaslišanju v zvezi z navedenim izjavil, bom citirala: »Uspel sem nažicati tega Poljaka, da se je prijavil na naš razpis.« Konec citata. Tretja ugotovitev v zvezi z javnimi razpisi. Dobavitelji naj bi preko vodje nabavne službe vplivali na kasnejšo odločitev razpisne komisije za nabavo žilnih opornic, kar je potrdila tudi predsednica razpisne komisije UKC Ljubljana. Seveda ni treba posebej poudarjati, da v vseh teh treh primerih obstaja najmanj sum netransparentnosti z namenom omejevanja konkurence pri javnih razpisih. V zvezi z javnimi razpisi na UKC Ljubljana obstaja tudi sum kartelnega dogovarjanja, ki ga je potrdila zastopnica nekega dobavitelja. Na podlagi njenega pričanja naj bi se dobavitelji med seboj dogovorili, da si na posameznih javnih naročilih ne konkurirajo. Torej si razdelijo trg, eden prodaja v Ljubljani, drugi prodaja v Mariboru. Dalje. Pri nabavi žilnih opornic je prihajalo tudi do prekoračitve pogodbenih količin oziroma vrednosti in pri tem naj ne bi bila predhodno zagotovljena finančna sredstva. Vodja nabave UKC Ljubljana je pred komisijo pričal, da je bil seznanjen s tem, vendar seveda reagiral ni. UKC Ljubljana je namreč od dobavitelja Mark Medical, d. o. o., v okviru treh javnih razpisov za nakup žilnih opornic v letih 2008–2014 nabavil več vrst žilnih opornic, kot je bilo načrtovano. Preplačilo glede na pogodbeno vrednost naj bi bilo 6,3 milijone evrov. Če gremo po razpisih še naprej [[…]]UKC Ljubljana je nabavil žilne opornice tudi brez objave na portalu javnih naročil, ki naj bi presegala mejne vrednosti po Zakonu o javnem naročanju. Skupna vrednost teh naročil brez objave na portalu v letih 2007–2014 znaša 4,1 milijon evrov. Pri tem spet izstopa dobavitelj Mark Medical, d. o. o., v skupni vrednosti 1,8 milijona evrov in pa Bormia, d. o. o., v skupni vrednosti 475 tisoč evrov. Prav tako pa so nabave žilnih opornic po naročilnicah presegle zakonite mejne vrednosti, določene v Zakonu o javnem naročanju. Preiskovalna komisija je tudi ugotovila, da naj bi v UKC Ljubljana manjkalo cca 130 žilnih opornic. Manjkalo je 130 žilnih opornic. Poraja se vprašanje, kje so te žilne opornice. Cena za eno žilno opornico je bila takrat cca tisoč evrov. 130 žilnih opornic pomeni 130 tisoč evrov; 130 tisoč evrov davkoplačevalskega denarja. Ali se je morda s temi opornicami zgodila ista zgodba kot na UKC Maribor? Verjetno se tega ne sprašujem samo jaz. Dr. Kanič iz UKC Maribor je pred preiskovalno komisijo pričal, da je dva stenta izročil kolegu zdravniku iz Srbije, ker ga je za dva stenta pač prosil. To naj bi bila po besedah dr. Kaniča usluga kolegu iz Srbije. Dva stenta spet pomenita 2 tisoč evrov. Dva stenta za uslugo, 2 tisoč evrov za uslugo. Zanimivo je pa tudi dejstvo, da pri nekaterih dobaviteljih, ki so bili izbrani v okviru javnih razpisov za nakup žilnih opornic, ni bila dosežena pogodbena vrednost, zato so nekateri dobavitelji celo odstopili od pogodbe, ker so imeli s tem samo stroške, nič drugega. Seveda se ob vsem tem postavlja vprašanje, zakaj tudi s strani gospodarskih družb ni prišlo do opozorila odgovornim v javnih zavodih. Ali se v gospodarskih družbah mogoče niso čutili dolžni opozoriti, da prihaja do prekoračitev oziroma kršitev javnih naročil? Torej obstaja sum krivde tako na odgovornih osebah znotraj javnih zdravstvenih zavodov kot gospodarskih družb, se pravi dobavitelja žilnih opornic. Zakaj je prihajalo do teh kršitev in zakaj nihče ni opozoril na to kršenje? Seveda obstaja sum, da naj bi bilo to na eni strani v interesu nekaterih zaposlenih v UKC Ljubljana, na drugi strani pa v interesu dobaviteljev. Dobavitelji naj bi odgovornim osebam v UKC nudili plačilo izobraževanja, strokovnih potovanj, udeležbo na kongresih in tako naprej, dobavitelji naj bi zdravnikom kot tudi njihovim družinskim članom krili stroške za različna potovanja oziroma letovanja. V nekaterih primerih pa obstaja sum, da naj bi dobavitelji izročali tistim, ki odločajo o nabavi, razne materialne dobrine ali pa celo nakazovali denar na bančne račune zasebnih podjetij zdravnikov. V nekaterih primerih pa, pazite, v nekaterih primerih pa obstaja sum, da naj bi denar vročali kar tako, na roko; po domače na roko. Po drugi strani pa naj bi imeli od tega nekaj tudi dobavitelji. Visoke cene žilnih opornic, visoke marže in visok dobiček. Preiskovalna komisija je ugotovila, da je največkrat prišlo do kršitev ravno pri podjetju oziroma gospodarski družbi Mark Medical, d. o. o. Multinacionalka Abbott je proizvajalec žilnih opornic, Mark Medical pa je dobavitelj njenih žilnih opornic za slovenski trg. Po pričanju nekaterih prič pred preiskovalno komisijo obstaja sum, da naj bi prišlo do tako imenovane segmentacije trga s strani multinacionalke Abbott, ki naj bi za slovensko tržišče oblikovala drugačne cene, seveda višje cene žilnih opornic, kot za ostala tržišča v državah EU. To je ugotavljala tudi Komisija za preprečevanje korupcije. No, s tem pa naj bi multinacionalka kršila mednarodne pogodbe na področju proste trgovine in pretoka blaga in pa storitev. Preiskovalna komisija je na podlagi pričanja ugotovila, da naj bi nabavna služba namreč v letu 2012 na pobudo Blaža Mravljeta pridobila ponudbo za nabavo žilnih opornic multinacionalke Abbott od poljskega dobavitelja po nižjih cenah, kot so takrat veljale za slovenski trg. Ampak multinacionalka Abbott je že po dveh mesecih s svojim ravnanjem nekako ustavila prodajo poljskega dobavitelja žilnih opornic v Sloveniji. Torej, tu obstaja sum, da naj bi multinacionalka Abbott s svojim ravnanjem, ko je ustavila prodajo poljskega dobavitelja v Sloveniji, preprečila in omejevala konkurenco na notranjem trgu EU. Obstaja pa tudi sum, da bi k temu pripomogli tudi predstavnik podjetja Mark Medical, d. o. o., z namenom ohranitve njihovega prevladujočega položaja na slovenskem tržišču. Predstavnica podjetja Abbott in predstavnik podjetja Mark Medical, d. o. o., sta pred preiskovalno komisijo v zvezi s tem pričala, da naj bi bila vzroka za višjo ceno poljskega dobavitelja za enako žilno opornico dva, in sicer zaradi možnosti ponaredkov žilnih opornic, ki jih je prodajal poljski dobavitelj v Sloveniji, ali pa zato, ker poljski dobavitelj naj ne bi bil notificiran pri Agenciji Republike Slovenije za zdravila. Zadevo je sicer obravnavala Agencija Republike Slovenije za varovanje konkurence, vendar do epiloga oziroma do zaključka ni prišlo. V zvezi s tem je zanimivo tudi pričanje dr. Zormana na preiskovalni komisiji. Na vprašanje predsednice preiskovalne komisije, ali meni, da so Poljaki prepakirali stente je dr. Zorman izjavil, citiram: »Abbott je prepakiral, saj ste fino ugotovili. Abbott je dal staro generacijo v novo škatlo.« Konec citata. S tem je dr. Zorman obtožil multinacionalko, da naj bi prepakirala žilne opornice, in sicer slabše žilne opornice v škatle z imenom, ki so predstavljali novejši produkt. Seveda se je preiskovalni komisiji spet zastavilo vprašanje, zakaj je prišlo do kršitve in vseh teh dejanj ravno pri dobavitelju Mark Medical, d. o. o., ki je imel največji delež prodaje žilnih opornic v UKC Ljubljana. Dobava žilnih opornic s strani podjetja Mark Medical naj bi bila v letih 2006–2016 v UKC Ljubljana oziroma ta dobava naj bi predstavljala kar 50,28 % delež. Največji skok v prihodki od prodaje žilnih opornic pa je beležil Mark Medical v UKC Ljubljana v letih 2007–2008, ko naj bi bilo njegovo povečanje prihodkov za več kot pol milijona evrov. Tak dobiček pa naj bi se ustvaril z domnevno prodajo mimo javnih naročil in lahko tudi s povečanjem prodaje preko pogodb na javnih naročilih. Največji delež prodaje UKC Ljubljana je podjetje Mark Medical dosegel v letu 2009, in sicer kar 91,4 %. Obstaja sum, da naj bi UKC Ljubljana v letih 2011–2014 brez javnega naročila od Mark Medical dobavil žilne opornice v skupni vrednosti 918 tisoč evrov. V letih 2010–2014 pa v okviru javnih naročil prekoračil nabavo žilnih opornic v skupni vrednosti približno 3,4 milijone evrov. Zanimiv je podatek, da naj bi imelo podjetje Mark Medical v UKC Ljubljana v letu 2014, se pravi po maju 2014, le še 28,77 % delež prodaje žilnih opornic, pri tem pa je ohranil visok finančni delež. Preiskovalna komisija je ugotovila, da je imel dobavitelj Mark Medical iz Slovenije svoje matično podjetje Mark Medical v Italiji. Do konca leta 2015 je bil Mark Medical Italija tudi del finančne skupine KB 1909 s sedežem v italijanski Gorici, ki je bila registrirana kot finančno holding. Lastnik Mark Medical je bil tudi Vega Finanz v Luksemburgu, ki ga je ustanovil Safti. Prihodki od dobičkov Mark Medicala naj bi se stekali v Vega Finanz Luksemburg, torej tako imenovano davčno oazo, in pa v KB 1909. Lastnik KB 1909 pa ima v lasti tudi Mladino, d. o. o. Danes je lastništvo Mladina, d. d., razdeljeno na več pravnih oseb. In poglejte, predsednica uprave Denis Tavčar je tudi članica uprave KB1909, predsednik nadzornega sveta Mladine Boris Peric pa je predsednik uprave KB1909. Iz poročila preiskovalne komisije na podlagi pričanj je razbrati, da obstaja sum, da naj bi KB1909 nakup deleža Mladina, d. d., leta 2007, se pravi, ravno takrat ko je beležil Mark Medical največji skok v prihodkih, izvedel s pomočjo Grega Repovža, ki je bil v tistem času glavni urednik časopisa Mladina. Družba KB1909 naj bi torej kreditirala Repovža, ki je za 200 tisoč evrov odkupil delež v Mladini, od prodaje Falcone s.a.h., in je odkupljen delež nemudoma seveda potem prodal družbi KB1909, ki naj bi bila dejanski kupec. Na vprašanje predsednice komisije, kako je KB1909 povezana z Mladino, je Boris Peric na zaslišanju odgovoril, citiram: »Ja, do deležev v Mladini smo prišli preko dveh postopkov; en del smo ga odkupili od ostalih delničarjev, od nekaterih ostalih delničarjev, in en del smo dokapitalizirali, mislim, da je bilo to leta 2007.« Konec citata. Iz pričevanja Borisa Perica je torej mogoče razbrati, da je družba KB1909 kreditirala urednika Mladine Repovža za nakup deleža. Takšen nakup in prodaja delnic v Mladini naj bi se izvedla, ker naj bi bilo po pričanju Repovža, naj bi bil on sam garant za dogovorjeno ceno. Kredit, ki pa ga je družba KB1909 namenila Repovžu, naj bi bil po Repovževih besedah zavarovan z njegovo osebnostjo. Zavarovan z njegovo osebnostjo, to nas spomni na nekega župana v Ljubljani. Mladina je po izjavah Perica namreč v letu 2007 potrebovala dokapitalizacijo, KB1909 pa naj bi potrebovala finančnega partnerja. Nakup deležev v Mladini naj bi bila po Pericevih besedah ne le poslovna priložnost, ampak naj bi bila to tudi paralelni politični efekt. Dobro je to povedal gospod Peric na zaslišanju - paralelni politični efekt! Glede na vse navedeno obstaja sum, da naj bi se javni denar Republike Slovenije, ki je bil porabljen za nakup žilnih opornic, lahko porabil za nakup in dokapitalizacijo podjetja Mladina, d. d. Boris Peric, torej predsednik uprave KB1909, je pred komisijo pričal, da naj bi družba Vega Finanz s svojim denarjem dokapitalizirala tudi podjetje v Italiji. So pa prav zanimive lastniške strukture, povezave in prepletanje vodstvenih položajev v upravah in nadzornih svetih, ki pa jih je že v svojem stališču povedala kolegica Jelka oziroma predsednica preiskovalne komisije. Preiskovalna komisija je v zvezi s temi povezavami ugotovila, da naj bi se javni denar, ki je bil namenjena za nakup žilnih opornic, stekal v podjetje KB1909, in sicer preko prodaje lastniškega deleža v Mark Medical in opozorila na transferne cene oziroma po domače na sledeče cene. Kaj to pomeni transferne oziroma sledeče cene, bom povedala na primeru. Torej, proizvajalec, v našem primeru Abbott, je prodal žilne opornice Mark Medicalu v Italiji po ceni 100 enot, to podjetje je prodajalo žilne opornice Mark Medicalu v Sloveniji po ceni 130 enot, Mark Medical Slovenija pa je prodajal te žilne opornice slovenskim bolnicam po ceni 160 enot ali pa tudi več. Ob tem se poraja sum pranja denarja, saj naj bi se finančna sredstva, pridobljena s prodajo žilnih opornic, lahko tudi na nezakonit način preko KB1909, vračala v Slovenijo preko različnih podjetij in naj bi se uporabljala tudi za dokapitalizacijo podjetij v Sloveniji. Torej, obstaja sum, da se je davkoplačevalski denar Slovencev porabil za dokapitalizacije podjetij v tujini in v Sloveniji. Če zdaj še malo pogledamo poslovanje oziroma nabavo žilnih opornic v UKC Maribor. Preiskovalna komisija je pri svojem delu ugotovila, da tudi v UKC Maribor obstaja sum, da naj bi odgovorni za nakup žilnih opornic vsa javna naročila oblikovali posamezne sklope diskriminatorno in na način, da se je lahko v posameznem sklopu prijavil točno določen dobavitelj s točno določeno vrsto žilne opornice in tako naprej. Ob tem se pojavi sum omejevanja konkurence in koruptivnih dejanj. Drugič. Tudi v UKC Maribor je šlo za prekoračeno nabavo žilnih opornic glede na načrtovano nabavo. Tako znaša okvirna ocena letnih vrednosti prekoračitve pogodbenih obveznosti za vse dobavitelje v UKC Maribor v letih 2010–2015 2,3 milijona evrov. Vojko Kanič iz UKC Maribor je na pričanju pričal, da naj bi on sam sodeloval pri pripravi strokovnih kriterijev za javno naročilo, na predvideno nabavo in količino pa naj ne bi imel vpliva. Količine naj bi po njegovem mnenju določala nabavna služba in zaposleni na Oddelku za kardiologijo, odločilno vlogo pri naročilih posameznih vrst naj bi imel vodja katetrskega laboratorija. Iz pričanja Vojka Kaniča bi lahko sklepali, da naj bi prihajalo tudi do pritiskov dobaviteljev za pospešeno nabavo na nabavno službo UKC Maribor in na zdravnike. Eden izmed dobaviteljev je izjavil, da naj bi za pospešeno nabavo žilnih opornic dajal tudi gotovinsko plačilo. S tem obstaja sum, da se je omogočalo določenemu dobavitelju prodaje žilnih opornic, vsled tega pa naj bi zaposleni od dobaviteljev prejeli plačilo poslovnih potovanj, izobraževanj, plačilo potovanj njihovih družinskih članov, za razne izlete in razne druge materialne dobrine. Pred preiskovalno komisijo je pričala tudi priča, ki je izjavila, da se je proti plačilu dogovorila z zdravnikom, da ga bo vključila v javni razpis, kar se je kasneje tudi zgodilo. Zanimivo je pa dejstvo, da je v UKC Maribor do prekoračitev prihajalo predvsem pri nabavi žilnih opornic vrste Titan-2 in Optimax. Uporabo Titan žilnih opornic naj bi favorizirali predvsem v UKC Maribor, kjer so v letu 2016 zdravniki od vodstva bolnišnice izrecno zahtevali, da vodstvo nabavi to vrsto žilnih opornic. Edini dobavitelj teh žilnih opornic v Sloveniji pa je bilo podjetje Animus, d. o. o., ki ga je leta 2013 nasledilo podjetje Vasc-Med, d. o. o. Navedeni podjetji sta v lasti istih oseb in poudariti je treba, da sta podjetji Animus, d. o. o., in kasneje Vasc-Med, d. o. o., na slovenskem tržišču uspeli vseskozi zadržati zelo visoko prodajno ceno žilnih opornic. Preiskovalna komisija v zaključnem delu ugotavlja, da so dobavitelji prodajali žilne opornice slovenskim bolnišnicam po višjih cenah kot v drugih državah. Vzroki za višje cene naj bi bili: nabava preko dveh posrednikov, ki sta povezani pravni osebi; visoke marže slovenskih dobaviteljev; različne cene proizvajalcev do dobaviteljev; zahteve bolnišnic, da izbrani ponudnik financira izobraževanje; dokapitalizacija tujih in slovenskih podjetij in koruptivna dejanja posameznikov, zaposlenih v bolnišnicah. Preiskovalna komisija je tudi ugotovila, da obstaja sum, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in Maribor v letih 2007–2016 oškodovali javna sredstva in delovali negospodarno in nezakonito ter naj ne bi sledili temeljnim načelom javnega naročanja. Obstaja sum, da naj bi prihajalo med dobavitelji žilnih opornic do kartelnih dogovarjanj med dobavitelji, s tem naj bi imeli tudi prevladujoč položaj. Ob tem pa obstaja tudi sum, da naj bi določene osebe v slovenskih bolnišnicah od dobaviteljev zahtevale plačilo v zameno za nabavo določenih žilnih opornic. Preiskovalna komisija je predlagala, da pristojni organi raziščejo morebitne sume kršitve Evropske pogodbe v delu, ki se nanaša na pravila konkurence, sume kaznivega dejanja pranja denarja preko nabave in prodaje lastniških deležev, davčne utaje zaradi transfernih cen pri verigi dobaviteljev, suma porabe denarja iz prodaje žilnih opornic za nakup lastniških deleže v KB1909 v družbi Mladina, d. d., in za njihovo dokapitalizacijo v letu 2007 in za nakup lastniških deležev v KB1909, v podjetju Distriest, d. o. o., in Mark Medical, d. o. o., od družbe Vega Finanz v letih 2007–2015 ter za dokapitalizacijo podjetij v Italiji in v Sloveniji. Seveda bodo morali organi pregona sume kaznivih dejanj raziskati in dokazati in šele potem bodo, če lahko sledijo, kazenske ovadbe. Je pa preiskovalna komisija predlagala naznanitev kaznivih dejanj zoper posamezne fizične osebe po več členih kazenskega zakonika, in sicer za Darka Zormana, Matjaža Bunca, Vojka Kaniča, Dragana Kovačiča, mag. Simona Vrhunca, Gregorja Pivca in pa Davida Pizzige. Za več gospodarskih družb pa komisija predlaga, da pristojni organi raziščejo morebitne sume zapisane v poročilu, in sicer v družbi Mark Medical, d. o. o., gospodarski družbi Bormiamed, d. o. o., Vasc-Med, Animus, d. o. o., Kastor, d. o. o., Salus, d. o. o. in KB1909. Preiskovalna komisija je v zaključnem delu tega umestnega poročila tudi predlagala, da pristojni organi končno – bom rekla še enkrat, končno – enkrat že raziščejo vse podobne sume in pa ugotovitve te komisije oziroma poročila, ki ga danes obravnavamo. Zakaj sem rekla: končno? Poglejte, organi pregona na čelu s Harijem Furlanom imajo vso to zadevo v rokah in jo tudi preiskujejo že od leta 2013. Rezultatov, danes smo leto 2017, rezultatov ni nikjer in kot zanimivost ali pa mogoče v premislek, Harij Furlan je v družinski zvezi z Alešem Furlanom, ki je bil lastnik Primsell, to je edinega dobavitelja srčnih zaklopk v Splošni bolnici Nova Gorica. Mogoče je zato zaviral preiskavo korupcije o zdravstvu, lahko da je naletel na družinske člane. Mogoče. Jaz bom rekla, mogoče obstaja sum. Preiskovalna komisija torej Državnemu zboru predlaga, da sprejme sledeče sklepe. In sicer: da Državni zbor nalaga, da se dodatno vmesno poročilo in drugo dodatno vmesno poročilo posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu, Specializiranemu državnemu tožilstvu, Generalnemu direktoratu za konkurenco pri Evropski komisiji, Finančni upravi Republike Slovenije, Agencije Republike Slovenije za varovanje konkurence, Državni revizijski komisiji za revizijo postopkov oddaje javnih naročil in Računskemu sodišču Republike Slovenije. Seveda pa naj se poročila posredujejo tudi na sedeže proizvajalcev žilnih opornic. Dalje. Preiskovalna komisija v sklepih predlaga tudi, da Specializirano državno tožilstvo, Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil in Računsko sodišče Državnemu zboru redno poročajo o napredku o tej predmetni zadevi. Torej, spoštovani kolegi poslanci! Preiskovalna komisija o ugotavljanju zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic je s tem prvim delom opravila veliko delo. To poročilo je tudi potrdila soglasno na svoji seji, seveda tisti, ki so bili na seji. Tako bomo vsa ta poročila potrdili tudi v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in verjamem, spoštovani kolegi, da tudi vi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo predstavila stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci in drugi prisotni! Poslanska skupina Desus bo podprla Vmesno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi na področju ugotavljanja zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic in tudi predlagane sklepe. Preiskava je bila odrejena 30. marca 2016 zaradi suma, da so bili postopki in posli prodaje in nabave žilnih opornic vodeni negospodarno in netransparentno, da naj bi nastale posledice takšnih ravnanj in zaradi suma prisotnosti korupcije v zdravstvu na tem področju. Preiskava se je osredotočila na obdobje od 1. 1. 2003 do dneva odreditve parlamentarne preiskave. Do vmesnega poročila je preiskovalna komisija zaslišala 35 prič in opravila dve soočenji prič. Žal se je že na samem začetku začelo zatikati glede izmenjave podatkov in dokumentacije med preiskovalno komisijo in državnimi institucijami, zadolženimi za odkrivanje in pregon korupcije, to so Nacionalni preiskovalni urad, Specializirano državno tožilstvo in Komisija za preprečevanje korupcije. Do neke vrste sodelovanja je po daljšem prepričevanju le prišlo, vendar pa lahko pod črto ugotovimo, da je sedaj preiskovalna komisija Državnega zbora tista, ki opravlja delo, ki bi ga morale na osnovi iste anonimke že pred tem opraviti za to pristojne institucije. Te pa so bolj kot ne predvsem sestankovale, si podajale informacije ali pa skorajda ovirale druga drugo pri pridobivanju podatkov in se celo sklicevale na omejitve v tej preiskavi pri svojih pristojnostih. Dejstvo pa je, da doslej ni znan kak poseben odmeven dosežek njihovega dosedanjega dela in sestankovanj na tem primeru in tudi ne drugod na področju zdravstva. Ugotovimo lahko celo, da osumljencev, pri katerih je preiskovalna komisija ugotavljala sume korupcije, te institucije večinoma niso niti zaznale, niti obravnavale oziroma jih niso niti zaslišale. Zaskrbljuje predvsem dejstvo, da sta tako Specializirano državno tožilstvo kot tudi Nacionalni preiskovalni urad preiskovala predmetno področje, vendar nista odkrila nobenih sumov kaznivih dejanj. Opravljeni so bil pogovori z nekaterimi zdravniki, nabavniki in dobavitelji, vendar je prišlo do zaključka, da ni bilo nobenih nepravilnosti. Nehote se vsiljuje vprašanje, kaj pravzaprav te institucije počnejo in zakaj jih financiramo, če pa od njih ni opaznega učinka. Bralci dokumentacije, ki si jo je v tem primeru pridobila preiskovalna komisija, oziroma bralci zapisnikov zaslišanj preiskovalne komisije dobimo vtis, da imamo v Sloveniji cel kup neučinkovitih uradnih institucij, ki naj bi preganjale kriminal in korupcijo, žal pa jim ne uspe doseči niti nivoja preiskanosti svojih primerov, kot jih je na tem področju pokazala preiskovalna komisija Državnega zbora, zadolžena za preiskavo prodaje in nabave žilnih opornic, čeprav so v tej komisiji sami amaterji na področju preiskav kaznivih dejanj. Dejstvo je, da uradnim preiskovalnim institucijam, NPU, KPK in SDT iz ne vemo katerega razloga že vrsto let ni uspelo narediti potrebnih korakov, da bi se postavilo resne ovire korupcijskim poslom številnih akterjev korupcije v zdravstvu in se jih spravilo za zapahe, njihovo nezakonito pridobljeno premoženje pa zaplenilo. Tudi nekatere priče so pred preiskovalno komisijo omenjale dosedanji prazen preiskovalni izplen kaznivih dejanj s strani slovenskih uradnih institucij. Osebe, ki se okoriščajo s korupcijo, se lahko prav zato posmehujejo vsem tistim, ki si prizadevajo presekati korupcijske naveze v zdravstvu in drugod. Korupcija ni nekaj nedolžnega, saj ni brez posledic za celotno družbo. Vpliva namreč negativno na zdravstvene, socialne, zakonodajne, politične in ekonomske vidike družbenega razvoja; spodkopava javno zaupanje v javno zdravstvo, državne institucije in vladavino prava; zmanjšuje integriteto družbe kot celote in pomen integritete kot družbene vrednote; zmanjšuje proračun države in lokalnih skupnosti, podjetij in podobno v korist zasebnih interesov storilcev koruptivnih dejanj; ostale državljane postavlja nezakonito v neenakopraven položaj oziroma jih omejuje pri uveljavljanju njihovih temeljnih pravic; povzroča neučinkovitost različnih postopkov, tako upravnih, sodnih, policijskih, postopkov, povezanih z javnimi naročili, zaposlovanjem in podobno; omejuje prosto konkurenco na trgu in podobno. Posledice korupcije v zdravstvu so tudi manj učinkovita poraba javnih sredstev za namene zdravljenja, premalo javnih sredstev za zdravljenje, premalo opravljenih storitev v javnem zdravstvu in predolge čakalne vrste v zdravstvu. Ugotovimo lahko, da so na vsebino nabav žilnih opornic, ki se je izvajala po pretiranih cenah, imeli odločilni vpliv nekateri vodilni posameznih ustanov, nekateri zdravniki, kirurgi, ki so delovali v javnih zdravstvenih zavodih. Ni presenetljivo, da je pri večini tistih, kjer je bil zaznan sum korupcije, opazno tudi, da so poleg javne službe poslovali še v svojih espejih, deoojih, zasebnih društvih in/ali nekateri operirali tudi drugod, na primer v drugih državah. Zaslišane so bile priče, ki so priznale svoje stike z dobavitelji, odtujitve žilnih opornic v zasebne namene in podobno. Ena izmed prič je celo opozorila pristojno osebo na UKC Ljubljana o morebitnem nasprotju interesov zaradi svojih stikov z določenim dobaviteljem, pa je kljub temu ostajala članica strokovne izbirne komisije v razpisnih postopkih. Usluge za preplačan nakup žilnih opornic naj bi bil nekaterim javnim uslužbencem, večinoma zdravnikom, s strani dobaviteljev poravnan na različne načine – z dragimi luksuznimi potovanji zanje in/ali za njihove bližnje, z denarjem na roko, z izobraževanji in podobno. Kolikor bi javne zdravstvene ustanove vgradile mehanizme nadzora, poskrbele za delo in za izobraževanje zdravstvenega osebja na pošten način, bi lahko bolnišnice kupovale žilne opornice in/ali druge medicinske pripomočke po bistveno nižjih cenah, preplačani denar za medicinske pripomočke pa bi lahko ostal za zdravljenje ljudi in za skrajševanje čakalnih vrst v zdravstvu. Najbolj nas v Poslanski skupini Desus žalosti in skrbi to, da javno zdravstvo izgublja ugled zaradi manka potrebnih ukrepov, zaradi manka regulacije in nadzora v zdravstvu, zaradi vztrajanja pri mešanju javnega in zasebnega, na kar že lep čas opozarjamo pristojno ministrico, in s tem pri ohranjanju številnih nasprotij interesov, ki se običajno izidejo v škodo javnega interesa ter v zasebno korist. Pa čeprav deluje v javnem zdravstvenem sistemu veliko število zavzetih zdravnikov, ki jim Hipokratova beseda ni tuja in so jo pripravljeni prakticirati. Prav tako je v zdravstvenem sistemu veliko prizadevnih medicinskih sester in drugih zdravstvenih delavcev. Blato skorumpiranih posameznikov, bogov v belem pa, ker jih javni zdravstveni sistem ni pripravljen in ni sposoben izločiti, pade na celo institucijo in tudi na celo javno zdravstvo. Ob prebiranju vmesnega poročila se lahko tudi vprašamo, kako je mogoče, da v javnem zdravstvenem sistemu še vedno obstaja množica nasprotij interesov, čeprav številni posamezniki in Komisija za preprečevanje korupcije že vrsto let opozarjamo na korupcijska tveganja, ki jih tovrstna nasprotja interesov povzročajo. Naj omenim le trdoživ dvoživkarski sistem dela zdravnikov, katerega kljub obljubi v koalicijski pogodbi pristojna ministrica ni znala ali pa ni hotela presekati v nedavno sprejetem Zakonu o zdravstveni dejavnosti. Prepletanje javnega in zasebnega ter odsotnost notranjih kontrolnih mehanizmov, pravil in nadzora se znova kaže kot mogoče gojišče korupcijskih tveganj. Zaupati v ljudi je sicer spodbudno in pozitivno, poskrbeti pa je treba tudi za nadzor in za ukrepe preprečevanja obstoja korupcijskih tveganj. Žal kažejo izkušnje, da obstajajo v javnem sektorju tudi na odgovornih mestih osebe, ki so pohlepne, so egoistične, so nagnjene k iskanju privilegijev ali k zlorabi sistema v zasebno korist, in videti je, da se iz preteklih napak in afer v javnih zdravstvenih zavodih ni nihče ničesar naučil. Večino tega, kar je odkrivala preiskovalna komisija, bi se dalo preprečiti z ustrezno organizacijo dela, z učinkovitim nadzorom, s preprečevanjem nasprotij interesov in s postopki takojšnjih premestitev z odgovornih mest tistih, za katere se pokaže, da niso vredni zaupanja. V sklop tistih, ki bi morali, pa niso vzpostavili ustreznih sistemov za odkrivanje in preprečevanje korupcije in nasprotij interesov, sodijo poleg javnih zdravstvenih zavodov in že omenjenih KPK, NPU in SDT zagotovo še Ministrstvo za zdravje, Ministrstvo za javno upravo, Ministrstvo za finance, Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Javna agencija za medicinske pripomočke, Finančna uprava Republike Slovenije in podobno. Preiskovalna komisija je ugotovila, da obstaja sum, da naj bi odgovorni v UKC Ljubljana in UKC Maribor v letih 2007 do 2016 oškodovali javna sredstva in delovali negospodarno in nezakonito. Njihova dejanja nakazujejo na sum koruptivnih dejanj. Obstaja sum, da so določenim dobaviteljem žilnih opornic omogočali prevladujoč položaj na trgu. V letih 2007 do 2014 pa naj bi pripravili in izvedli javna naročila, ki niso sledila pravilom javnega naročanja, delovali nezakonito in večkrat kršili Zakon o javnem naročanju. Obstaja tudi sum kartelnega dogovarjanja med dobavitelji žilnih opornic v Sloveniji. Preiskovalna komisija je pri posameznikih, ki jih je preiskovala, ugotavljala sume številnih kaznivih dejanj po Kazenskem zakoniku, in sicer zaradi neupravičene uporabe tujega premoženja, kaznivih dejanj goljufij, kaznivih dejanj sprejemanja daril, kaznivih dejanj davčne zatajitve, kaznivih dejanj oškodovanja javnih sredstev, kaznivih dejanj nevestnega dela v službi, kaznivih dejanj prejemanja podkupnine, kaznivih dejanj krivega pričanja oziroma krive izpovedbe in kaznivih dejanj zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic. Glede na ugotovitve preiskovalne komisije bo poslano obvestilo naznanitve morebitnih sumov kaznivih dejanj zoper mag. Bojana Urana, Darka Zormana, Matjaža Bunca, Vojka Kaniča, Dragana Kovačiča, mag. Simona Vrhunca in Gregorja Pivca. Pri večini naštetih obstajajo sumi storitve skoraj vseh prej navedenih kaznivih dejanj. Preiskovalna komisija tudi predlaga pristojnim organom, da raziščejo morebitne sume kaznivega dejanja zlorabe položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti kaznivega dejanja nedovoljenega dajanja daril, kaznivega dejanja oškodovanja javnih sredstev in kaznivega dejanja podkupnin, vse po členih Kazenskega zakonika, navedenih v vmesnem poročilu za odgovorne osebe v družbi Mark Medical, d. o. o., med njimi tudi za Davida Pizziga, nekdaj zaposlenega v tej družbi, dalje, za odgovorne osebe v družbah BormiaMed, d. o. o., v VASC-MED, d. o. o., in v družbi Animus, d. o. o. Nadalje predlaga preiskovalna komisija pristojnim organom, da raziščejo sume storitve kaznivega dejanja protipravnega omejevanja konkurence s strani odgovornih v družbah Kastor, d. o. o., in Salus, d. o. o., in sumov kaznivega dejanja pranja denarja, davčne utaje in oškodovanja javnih sredstev s strani odgovornih v družbi KB1909. Bančna tajnost, poslovna tajnost in oznaka interno sicer omogočajo skrivanje določenih izsledkov pred javnostjo, vendar pa bodo podatki na razpolago organom, pristojnim za pregon kaznivih dejanj, tako kot so tudi vsi podatki pod določenimi pogoji dostopni poslancem Državnega zbora. Upamo, da bo ta preiskava omogočila nadaljnje potrebne korake pristojnih organov in institucij, da bodo ti v primeru zadostnih dokazov sprožili nadaljnje postopke zoper osebe, naznanjene pristojnim organom NPU, KPK, SDT, Računskemu sodišču, Fursu in tako naprej zaradi sumov kaznivih dejanj. Podatki kažejo oziroma so kazali že ob samem začetku, ko se je komisija ustavljala, da gre nedvomno za oškodovanje javnih sredstev pri nakupih žilnih opornic. Tako je na primer UKC Ljubljana za malo več kot 5 tisoč 500 žilnih opornic porabil 4 milijone 250 tisoč evrov, če pa bi jih kupil pri tujem dobavitelju, bi nakup stal okoli 970 tisoč evrov. Opornice so bile torej preplačane za več kot 300 %. Zakon o javnih naročilih je bil večkrat kršen. Zaskrbljujoče je, da je bil preiskan le ozek segment nabav v zdravstvu, pa je na dan prišlo toliko sumov kaznivih dejanj. Sprašujemo se, kaj vse se še skriva na področju nabav medicinskih pripomočkov, zdravil in medicinsko-tehničnih pripomočkov. Že v preteklosti je bilo afer zaradi preplačil pri nabavah v zdravstvu kar nekaj. Recimo, na področju nabave operacijskih miz, nabave plenic, pa informacijskega sistema in podobno. Spet se je pokazalo, da so bile bolnišnice meka za dobavitelje. Ti imajo prost dostop do nekaterih voljnih zdravnikov, ki komaj čakajo nanje in na usluge oziroma na zasebne koristi, ki jih bodo za svojo voljnost prejeli od dobaviteljev. Seveda ni nič zastonj. Luksuzna potovanja zdravnikov, ugodnosti in lepo življenje, ki so ga uživali skupaj s svojimi družinami na račun dobaviteljev, so plačale bolnišnice s preplačili dobavljenega materiala, posredno pa smo jih plačali mi vsi in predvsem pacienti s predolgimi čakalnimi vrstami, v katerih izgubljajo svoje zdravje in življenja. Nekateri zaposleni, predvsem zdravniki, so se obnašali neverjetno samopašno in delovali vsem na očeh tudi za svoje zasebne finančne koristi. Nadzornih mehanizmov in pravil, ki bi jim samopašne zlorabe javnih sredstev in časa v javni službi ter pacientov preprečevali, očitno ni. V nekaterih bolnišnicah in zdravstvenem sistemu je na tem področju odpovedal celoten sistem nadzora, etike, pravil in regulacije. Pristojno ministrstvo ni vzpostavilo regulacije, s katero bi nasprotje interesov izločilo iz zdravstvenega sistema. Trpijo pa pacienti in tudi tisto zdravstveno osebje, ki jih tak sistem moti. O dr. Matjažu Buncu, pa tudi o drugih, ki so bili danes omenjeni, lahko iz vmesnega poročila izvemo veliko. Ker pa mi zmanjkuje časa, dovolite, da naštejem samo nekaj stvari. Recimo, na straneh 92 poročila lahko preberemo: »Priča gre na veliko kongresov kot vabljen predavatelj. Organizacija povabi in plača cel paket, hotel, vse. Nadalje služi kot predavatelj ali recenzent. Takrat ima plačano kotizacijo, večino let je bil plačan tudi hotel. Od dr. Bunca izvemo, da so mu bila pretekla potovanja financirana s strani družb Abbott, Mark Medical, Auremiane in Bormie, torej dobaviteljev žilnih opornic. Dr. Bunc ima poleg javne službe še zasebno podjetje Bunc kardiologija, s. p., in zasebno Društvo za širitev znanja in raziskovanja v medicini. Društvo vsak leto zaprosi za sponzorska sredstva. Šele na izrecno vprašanje predsednice preiskovalne komisije dr. Bunc pove, da je v preiskavi pri Komisiji za preprečevanje korupcije. V okviru proctoring pogodbe je imel dr. Bunc v letu 2013 zagotovljen prevoz in prenočišča. Kako neodgovorno so potekali javni razpisi, pove tudi to, da je dr. Bunc ostajal član razpisne komisije, kljub temu da je enkrat predstojnico in gospoda Urana celo sam opozoril, da lahko pride zaradi njegovih povezav z dobavitelji do navskrižja interesov. Odprt dostop dobaviteljev do zdravnikov, ki so tudi odločevalci o nabavah medicinskih pripomočkov, dobro opiše dr. Vojko Kanič na strani 128 vmesnega poročila. Glede morebitnih kontaktov z dobavitelji pove, da enako, kot je že izpovedala priča Zorman, ti ljudje prihajajo v katetrski laboratorij, predstavljajo novosti in pravzaprav jih vsi relativno radi sprejmejo. Tako da z vsemi dobavitelji so imeli stike. Dobavitelji so imeli v UKC Maribor prost dostop do zdravnikov in oddelka. In lahko bi še naštevali tudi o tem, kako brezsramno se pogovarjajo o tem, kako stenti izginjajo, kako so izginjali, več 100 stentov, in kako so jih posojali torej svojim kolegom brezplačno in da ni to nič posebnega. Skratka, ker je bilo danes izpostavljeno s strani gospoda Kordiša, naj povem, da v Poslanski skupini Desus ne podpiramo morebitnih zlorab preiskovalne komisije v politične namere, podpiramo pa preiskave vseh morebitnih sumov kaznivih dejanj in pri tem ne sme biti nedotakljivih. Preiskovalna komisija je Državnemu zboru v sprejetje predlagala več sklepov, katerih realizacija naj bi v prihodnje pripomogla zmanjšati korupcijska tveganja v zdravstvu. Poslanska skupina Desus bo zato podprla sklepe, predlagane v vmesnem poročilu, ki ga danes obravnavamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Naj v uvodu napovem, da bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov vmesno poročilo podprli. Veliko smo že slišali v predhodnih stališčih, tudi nazorno in jasno citirano, tako da na tem mestu ne bom teh besed niti ne ponavljala, kajti, slišano samo potrjuje. Da je korupcija v državi, ni nov pojav, ima dolgo brado, veleče se že od vsega začetka vseh vlad, ministrovanj vseh ministrov. Glede na zaslišanja prič in razprave na preiskovalni komisiji se ta prvi stavek znova in znova potrjuje. Zato še to, potrjuje tudi našo odločitev o sodelovanju v preiskovalni komisiji, da je bila ta naša odločitev pravilna. Povsem očitno je, da ta sistem deluje po nekih svojih zakonitostih, ki so, milo rečeno, sporne in sumljive. A za kakšno oceno več, pa pristojni, pristojne institucije morajo podati svojo oceno, ki bodo, pristojne institucije, po tem vmesnem poročilu razpolagale z vsemi dejstvi. Na tej podlagi morajo tudi one opraviti svoje delo in podati tako nam kot tudi javnosti primerne zaključke. Socialni demokrati nenehoma pozivamo k spremembam, predvsem na področju javnega naročanja, kajti obstoječe prakse danes onemogočajo transparentnost poslovnih odnosov. Obstoječe prakse ne preprečujejo korupcije in konflikt interesov. Obstoječe prakse korupcijo še bolj in bolj krepijo. Spremembe sistema so nujne in potrebne zdaj in takoj. To je že tako čudno in očitno, da se niti ne moremo čuditi, ko nas ljudje obsojajo, grajajo in od nas upravičeno terjajo odgovornost v skladu s pristojnostmi, ki jih imamo. Na podlagi pričanj na preiskovalki smo si oblikovali lastna mnenja in stališča, a ob slišanem se ti morajo vklopiti vsi alarmi; plast za plastjo, vsa praksa sistema je gnila v samih temeljih. To nas pošteno skrbi. Zavedamo se, da bo težko spremeniti te prakse, ker so te že tako zatečene, da jih nekateri sploh ne vidijo več kot problematične, pa čeprav gre tudi za šolske primere korupcije, nepoštenih praks in goljufij. Pravim težko, a zagotovo ne nemogoče. Ničelna toleranca do korupcije mora biti cilj, h kateremu moramo težiti kot družba v celoti. Prevečkrat slišimo, da ministrstvo nima pristojnosti vmešavati se v izvajanje postopkov javnih naročil, ki jih samostojno vodijo javni zavodi. Toda to ne more biti in ne sme biti razlog, da bi si zato zatiskali oči. Zavedamo se, da ureditev tega področja ne moreta biti v celoti in v celoti zagotavljati zgolj Vlada in ministrstvo. Veliko odgovornosti imajo sveti javnih zavodov in prvenstveno vodstva, ki so po svojem statusu avtonomna. A tudi to ne more biti izgovor za nedejavnost in obračanje stran po načelu: nismo pristojni, nič ne moremo. Trdimo, da Vlada ni le politična, ampak mora biti tudi moralna avtoriteta. Mora biti mesto, kjer se oblikujejo jasna stališča, kaj je v družbi sprejemljivo in kaj ne. In ta stališča morajo biti nedvoumna in razumljiva, jasen napotek v ravnanjih nam vsem. Socialni demokrati menimo, da k obstoju korupcije v zdravstvu pripomorejo tisti, ki bi morali ne samo pogledati v pravo smer, ampak pri tem uporabiti tudi lupo, da bi bolje videli. Vsakršna oblika korupcije je nesprejemljiva. V primeru, ko gre za korupcijo v zdravstvu, pa mora biti toliko bolj nedopustna, saj načenja sistem, ki neposredno vpliva na dobrobit in blagostanje ljudi. Takšne nepoštene prakse pa uničujejo pravno in socialno državo. Uničujejo zaupanje ljudi, ustvarjajo apatijo, to pa je za demokracijo kot za ljudi same pogubno. Te prakse ljudem onemogočajo univerzalno dostopnost do zdravstvenih storitev, jemljejo jim pravico do pravočasne obravnave, odtekanje denarja, namenjenega za zdravstveno obravnavo ljudi, pa neposredno ogroža človeška življenja. Že v okviru Resolucije o nacionalnem planu zdravstvenega varstva si je Ministrstvo za zdravje kot enega od prednostnih ciljev zadalo prizadevanja, da bi z izboljšanjem procesov vodenja in upravljanja zagotovili najboljše rezultate in povečali odgovornost in učinkovitost upravljanja v zdravstvu. Socialni demokrati vidimo ključen manko ravno v sistemu vodenja in upravljanja javnih zavodov, obžalujemo, da se do danes na tem področju ne dela nič. Nujno potrebujemo optimiziranje vodenja, to bi moralo biti alfa in omega vsega tudi tako opevane zdravstvene reforme. Čarobne paličice, ki bi z enim zamahom ali navodilom drastično obrnila trende in navede ter spremenila ali celo prekinila z obstoječimi praksami, žal ne obstaja. Tudi ugotovitev, da je korupcija praktično vgrajena v naš sistem, že poznamo. Takšne in drugačne afere, pa te ugotovitve le še potrjuje. Zato še enkrat povem že velikokrat izrečeno, če bi resnično si vsi želeli enako: pregledno, ekonomično in smotrno nabavo materialov, upravičeno porabo javnih sredstev, potem s prstom ne bi zgolj kazali na probleme, ampak bi fokus usmerili v iskanje rešitev. Nadaljevati je treba z načrtovanimi spremembami pri javnem naročanju in postopkih nabav, postopke nabav narediti maksimalno transparentne. Edino tako lahko spreminjamo zatečeno stanje in naredimo presek z obstoječimi praksami. Nenehno izpostavljamo tudi in zahtevamo ničelno toleranco do korupcije. Povsod. Prav sistemska korupcija je en izmed glavnih vzrokov tako gospodarske, finančne pa tudi moralne krize. Ob ustanavljanju te parlamentarne preiskave smo iskreno povedali, da bi si želeli, da bo ta preiskovalna komisija priložnost za novo politiko, kjer korupciji ne bo mesta. Menimo, da je naše delo v tej preiskovalni komisiji bilo iskreno in tvorno. Upamo, da poročilo prinaša tudi poziv pristojnim, da pripravijo optimalne rešitve, na podlagi katerih bo veljavna zakonodaja novelirana v smeri, da ne bo omogočala obstoječih praks. Razprava na preiskovalni komisiji je dodatno razgalila bedo našega sistema. Slabosti sistema, ki potrebujejo korekcijo, so zdaj še bolj vidne. Temu morajo slediti novi in novi koraki v boljšem pripravljanju in sprejemanju sprememb zakonodaje. Ta nova zakonodaja mora biti meč, s katerim bomo sekali gordijske vozle. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o vmesnem poročilu, bistvenih ugotovitvah in o predlogih sklepov, ki jih je predložila preiskovalna komisija. Obveščam vas, da amandmaji k predlogu sklepov niso bili vloženi. Pripravi naj se gospod Marijan Pojbič. Besedo pa dajem gospe Jelki Godec, predstavnici predlagatelja. Izvolite.
Najlepša hvala. Zdaj bi se oglasila, ker mi je prej zmanjkalo časa. Glede predlogov sklepov so sicer nekateri že povedali, ampak bi vseeno rada ponovila, da bo jasno. Namreč, povedala sem, kakšne so skupne splošne ugotovitve vmesnega poročila in da parlamentarna preiskovalna komisija je soglasno na svoji seji sprejela te sklepe oziroma to poročilo, tudi z naznanitvami morebitnih sumov storitev kaznivih dejanj zoper fizične osebe - mislim, da jih je že nekaj kolegov tudi naštelo oziroma smo že povedali –, prav tako pa preiskovalna komisija podaja vse to gradivo in vmesno poročilo seveda preiskovalnim organom, da raziščejo sume kaznivih dejanj za posamezne pravne osebe. Torej ne gre za naznanitve sumov kaznivih dejanj, temveč samo predajo dokumentacije, da pristojni organi pregledajo oziroma raziščejo morebitne sume za pravne osebe, ki so sodelovale pri prodaji oziroma nabavi žilnih opornic v slovenskih bolnišnicah. Prav tako pa parlamentarna preiskovalna komisija Državnemu zboru, kot sem že prej dejala, predlaga 11 sklepov; in sicer v prvem sklepu, da se celotno vmesno poročilo preda oziroma posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu na Ministrstvu za notranje zadeve Republike Slovenije in Specializiranemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije kot vlogo naznanitve sumov storitev kaznivih dejanj na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. V drugem sklepu, da se vmesno poročilo posreduje na Generalni direktorat za konkurenco pri Evropski komisiji kot vlogo oziroma naznanitev suma kršitve na področju uveljavljanja pravil varstva konkurence po pogodbi o delovanju Evropske unije iz leta 2012; da se vmesno poročilo posreduje Finančni upravi Republike Slovenije na Ministrstvu za finance kot vlogo naznanitve sumov kršitev na področju davčne utaje; da se vmesno poročilo posreduje Agenciji Republike Slovenije za varovanje konkurence kot vlogo naznanitve sumov kršitev na področju kartelnega dogovarjanja in omejevanja konkurence; da se vmesno poročilo posreduje Državni revizijski komisiji za revizijo postopkov oddaje javnih naročil Republike Slovenije kot vlogo naznanitev sumov kršitev Zakona o javnem naročanju pri nabavi žilnih opornic v UKC Ljubljana in UKC Maribor. Vmesno poročilo naj se posreduje Računskemu sodišču Republike Slovenije kot vlogo za revizijo pravilnosti in smotrnosti poslovanja v javnih zavodih UKC Ljubljana in Maribor v letih od 2006 do 2016. Prav tako naj se vmesno poročilo posreduje na sedež proizvajalcev žilnih opornic Abbott, Medtronic, Biosensors, Boston Scientific, Biotronik in Hexacath. To so namreč multinacionalke, ki proizvajajo žilne opornice in te žilne opornice so bile tudi prodane oziroma nabavljene v Sloveniji. Hkrati pa seveda še v nadaljnjih sklepih, da pristojni organi, to je Specializirano državno tožilstvo in Državna revizijska komisija, Računsko sodišče in Javna agencija za varovanje konkurence Republike Slovenije o izsledkih oziroma o tem, kaj bodo pač preiskali oziroma kakšni bodo ti izsledki njihovi, poročajo Državnemu zboru v okviru za njihove zakonodaje, torej v okviru svojih poročil, ki jih poročajo Državnemu zboru. To so sklepi, ki jih predlagamo Državnemu zboru, in ponovno ponavljam, da je bilo vmesno poročilo z dodatnim in drugim dodatnim vmesnim poročilom soglasno sprejeto na preiskovalni komisiji, na njeni redni seji. Ta seja je bila sicer zaprta. Danes smo slišali nekaj podatkov iz te seje oziroma vsaj bom rekla osebnih pogledov v času sprejemanja teh sklepov. Naj povem, da se je vmesno poročilo kar trikrat obravnavalo na preiskovalni komisiji, kjer je bilo pač s strani koalicijskih strank oziroma s strani članov, ne bom govorila o strankah, ker bom povedala potem tudi zakaj, so bili določeni predlogi, pomisleki, pripombe, ki smo jih, mislim da, skupaj upoštevali v samem vmesnem poročilu pri sklepih in ugotovitvah in zato je prišlo tudi do soglasne potrditve. Niti en amandma ni bil vložen na seji preiskovalne komisije in niti en amandma na današnji seji. Zato me čudi tudi izvajanje določenih oziroma stališča določenih poslanskih skupin oziroma dveh poslanskih skupin, ki sta v svojem stališču se v svojem stališču oziroma ena poslanska skupina, ki se v svojem stališču ni opredelila. Namreč, dvomi, ki so bili izraženi, češ da so bili povedani že na sami seji preiskovalne komisije, moram reči, da če bi bili dvomi tako močni in če bi bili argumentirani oziroma tudi z amandmaji ali pa kako drugače, bi bili upoštevani. Tako sem, moram reči, malo presenečena nad tem, da se to danes izraža, na sami preiskovalni komisiji pa soglasno potrditev. Seveda je to stvar vsakega posameznika, vendar pa sem vseeno pričakovala oziroma pričakujem glede na to, da je bilo vmesno poročilo soglasno sprejeto na sami seji preiskovalne komisije, da bo tudi danes potrjeno v Državnem zboru. Predvsem zato, če vemo, da vsi, tudi danes v samih stališčih in pa v koalicijskih pogodbah in drugih besedah na drugih sejah Državnega zbora, se nenehno govori o ničelni toleranci do korupcije, da vsi poslanci to poudarjamo. Danes je ta priložnost, da se pač potrdi vmesno poročilo, ki ga potem predajamo slovenskim organom in tujim organom, da zadeve preiščejo. Kajti naloga preiskovalne komisije seveda ni, da je sodnik oziroma tožnik ali da daje, bom rekla, konec koncev ovadbe na podlagi nekih sumov, indicev. Tega si ne dovolimo oziroma si nismo dovolili, ampak samo opozarjamo preiskovalne organe v Sloveniji, da so na tem področju naredili bore malo in da, tako kot je rekla kolegica v svojem stališču, v letu in pol je bilo storjenega zelo veliko, pregledanega veliko gradiva, medtem ko NPU in SDT imata to zadevo v rokah že od novembra 2013 in žal niso prišli niti tako daleč, da bi zaslišali vsaj te priče, ki smo jih zaslišali mi. Prej sem rekla, ne bom govorila strankarsko, zato ker to preiskovalno komisijo ne jemljem kot komisijo SDS, kot je dejal gospod Kordiš, češ da je to parlamentarna preiskovalna komisija SDS in da se gremo lov na čarovnice. V preiskovalni komisiji, še enkrat, je sedem članov in vsak je imel priložnost in jo še vedno ima, da posreduje svoja mnenja, svoja stališča, da zaslišuje priče, da predlaga priče, da predlaga sklepe, tudi katero gradivo naj bi se pregledalo in tako naprej. Tako tega ne smatram kot neko strankarsko zadevo, ampak gre za preiskovalno komisijo, torej, še enkrat, kjer so zastopane vse parlamentarne stranke in kjer mislim, da tvorno sodelujemo. Če pa ena članica meni, da temu ni tako, ne vem, zakaj potem vztraja pri članstvu v tej preiskovalni komisiji. Verjetno bi bilo bolje, da izstopi in potem bi bilo mogoče tudi naše delo v smislu sklepčnosti lažje, ampak je to njihova odločitev. Daleč od tega, da nekako delimo in da preiskujemo samo tiste, ki niso iz SDS oziroma ki so stran iz SDS. Glejte, mi smo preiskovali tako UKC Ljubljana kot UKC Maribor, Splošno bolnišnico Celje, pa nismo gledali na to, kdo je v kakšni stranki, kdo je kako politično opredeljen, ampak smo v bistvu raziskali vsako osebo. Mislim, da tudi izpričam korektno, vsi člani so imeli možnost zaslišati, tako da tukaj ne pristajam na takšne trditve oziroma ugotovitve, češ da zaslišujemo samo tiste, ki pašejo SDS oziroma ki paše predsednici komisiji. Še enkrat, člani so imeli možnost in so izrazili, kdo naj bi bile priče in jih tudi zaslišali. Do sedaj sem kot predsednica vedno dala takšne predloge tudi na glasovanje in so bili izglasovani. Tako pravim še enkrat, ostro zavračam takšne navedbe člana, poslanca Levice. Zdaj bom v tem nadaljevanju sicer še predala najprej besedo svojim kolegom, da še sami povedo svoje videnje na to preiskovalno komisijo, pa mogoče potem v nadaljevanju. Res je, da je nekaj tudi o zaprtem delu za povedati, vendar pa za javnost lahko povem to, da v zaprtem delu je samo potrditev oziroma so samo zbrana gradiva in pričanje prič, ki potrjujejo sklepe oziroma ugotovitve, ki so zapisane v samem vmesnem poročilu, ki je javno. To pomeni, da se potem, seveda zaradi različnih varovanj podatkov, tako poslovne tajnosti, bančne tajnosti in pa tudi varovanja prič, če želite, se pač to ne da v javnost. Ampak verjemite mi, da smo iz pričanj in iz dokumentov prišli tudi do dokazov ali pa vsaj, upam, da bodo NPU in pristojne institucije ugotovile pristnost teh dokumentov in tudi izjave prič, ki potrjujejo torej, da so zdravniki v Sloveniji tisti, ki smo jih že omenjali, to so vodje katetrskega laboratorija, torej gospod Zorman, dr. Bunc, dr. Kanič in v enem delu tudi dr. Kovačič, pač te naznanitve sumov kaznivih dejanj niso osnovane kar tako. Kar se pa tiče gospodarskih družb, pa prav tako so določeni dokumenti in izjave prič tako v odprtem kot zaprtem delu, torej nakazuje na vse tisto, kar smo zapisali. Tako bodo vsi imeli priložnost te zadeve tudi pojasniti še v nadaljevanju. To je vmesno poročilo konec koncev. Čakamo še končno in v nadaljevanju, tako kot je bilo rečeno, seveda tudi sama kot predsednica komisija pričakujem, da bo sodelovanje članov naprej enako in da bomo prišli tudi do političnih odgovornosti. Toliko za začetek, pa bom, potem se še vmes oglasim z določenimi zadevami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič, imate besedo. Pripravi naj se gospod Jan Škoberne. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, podpredsednik. Najprej moram povedati, vse čestitke Jelki Godec in celotni komisiji, ki je opravila to delo, mislim, odlično. Je pa zelo, zelo žalostno, da se lahko v naši domovini takšne svinjarije dogajajo. Meni se postavlja zelo pomembno vprašanje, kaj se je dogajalo na nacionalnem preiskovalnem organu, ki je te stvari pregledal in ni odkril čisto nič in je tožilstvu poslal samo poročilo. Tu se mi postavlja izjemno pomembno vprašanje, tukaj se bojim, da gre za politično odgovornost. Tukaj ne morem mimo tega, da bi izpostavil ime in priimek gospoda Furlana. Mislim, da ga vsi poznate in veste, o kom govorim. Ničesar ga ne obsojam, absolutno, ampak neki indici pa kažejo na to, da je nekak njegova družina bila povezana s prodajo teh žilnih opornic določenim zdravstvenih ustanovam in tako dalje in tako dalje. Ne bi zdajle natolceval, ampak sam mislim, da tukaj nekaj smrdi. Tukaj nekaj zelo, zelo, zelo močno smrdi, ker neverjetno je, kar je odkrila komisija pod vodstvom Jelke Godec, ki niso specializirani za te stvari, da specializiran ključni organ pa ni odkril nič. Mislim, če ne bi bilo te preiskovalne komisije, da bi ta zadeva šla gladko skozi, lepo v predale pod mizo in od tega se ne bi zgodilo nič. Slovenska javnost ne bi vedela nič, v zdravstvu bi se naprej denar kradel na kubike, na kubike, tako kot se še krade tudi sedaj. In nihče mi ne more reči, da temu ni tako, ker je temu tako; v zdravstvenem sistemu je še ogromno korupcije. Upam, da bo kot en delček k razrešitvi tega problema in ustavitvi te mreže, ki manipulira z zdravstvenim sistemom in krade, pripomoglo tudi to vmesno poročilo in seveda tudi potem zaključno poročilo, ki ga pripravlja ta preiskovalna komisija. Moram reči, da vse stvari, o katerih so govorili že do tega trenutka vsi moji predhodniki, ne morem mimo tega, da ne bi sam čutil suma, da je v tem zdravstvenem sistemu, tako kot sem prej povedal, nekaj zelo narobe. Ne bom se spuščal, ker pač nimam veliko časa za razpravo, v same podrobnosti. Če tisti, ki je poslušal danes to, kar je povedala gospa Jelka Godec, to, kar so povedali tudi ostali predstavniki poslanskih skupin in so med drugim povedali tudi, da ostro obsojajo to, kar se je v zdravstvenem sistemu dogajalo. Pričakoval bi, da bi tisti, ki imajo škarje in platno v rokah, potegnili ustrezne poteze. Ne samo to, kar dela preiskovalna komisija, ker imajo vse organe v svojih rokah in bi lahko to zadevo, bom rekel, obravnavali na tak način, da bi ti lopovi, ki so tukaj imeli prste v marmeladi, bili tudi kaznovani. Vse tiste, ki so tukaj navedeni z imenom in priimkom, bi dal v pripor. Vse bi jih dal v pripor! Od tega trenutka naprej, pa mislim, da že bistveno prej, bi morali biti v priporu. Imena in priimke imamo tukaj. Nimajo kaj iskati več na prostosti, dokler se stvari ne razčistijo, ker še vedno so v okvirih, še vedno so znotraj tistih mrež in še vedno lahko počenjajo, kar jim pade na pamet. In uničujejo dokaze in tako dalje in tako dalje. Če bi naša pravosodna veja oblasti in vsi organi, ki so za to plačani, dobro plačani, da prepričujejo to svinjarijo, svoje delo opravili, bi vsi ti danes bili v priporu. Vsi bili v priporu, in to brezkompromisno! Mislim, da tukaj danes ne govorimo o političnih strankah, ne govorimo o nobeni politiki. Prepričan sem, popolnoma prepričan, tako kot slovensko ljudstvo sedaj to zadevo spremlja, tako sem prepričan, da vse poslanske skupine, ki sedijo tukaj v tem parlamentu, če zastopajo interese naših državljank in državljanov in ne interese lobijev, danes morajo podpreti vse te sklepe, ki jih je v vmesnem poročilu predlagala preiskovalna komisija. Danes se bo videlo, to pa je javno, kdo je tisti, ki teh sklepov ne bo podprl. To pa je javno in tisto pa bomo predstavili slovenskemu ljudstvu in potem bomo vedeli, kdo govori eno, dela pa drugo. Danes bomo to videli! Videli bomo, kdo izmed politikov je tisti, ki drži štango tej hudodelski združbi. To se mi zdi izjemno pomembno vprašanje in danes bomo dobili na to vprašanje zelo konkreten in eksakten odgovor, ker sem prepričan, da ne more sedeti v tem državnem zboru nihče, ki je predstavnik ljudstva, da se ne bi zavedal teh svinjarij, in to dokazno gradivo, ki ga imamo, je dovolj močno, dovolj argumentirano, da vsakega poslanca tukaj in vsako stranko tukaj v tem parlamentu prepriča, da za to glasuje. Še enkrat opozarjam vse stranke koalicije in vse poslance in poslanke, ki sedite v Državnem zboru, da podprete te predlagane sklepe. Tisti, ki jih ne boste podprli, verjemite mi, da bom prvi tisti, ki jih bom z njimi, z imeni in priimki, seznanil slovensko javnost. Vsepovsod, kamorkoli bom prišel, bom ta listek nosil zraven pa bom povedal, komu je za to, da se prepreči korupcija in svinjarija v tej družbi, da nimamo na eni strani stalno več revežev in stalno več tistih ljudi, ki ne morejo živeti, na drugi strani pa ozko skupino banditov, ne morem drugače reči, ki manipulirajo tudi z delom politike. Predvsem želim to povedati, da to, o čemer danes govorimo in je v tem poročilu, ni nobene, ene male pikice o tem, kdo je kako politično obarvan. Zajeti so absolutno vsi lopovi, v narekovajih – ne govorim, ker še niso obsojeni, tisti so zajeti vsi, o katerih govorimo, da je sum, da so bili soudeleženi pri svinjarijah. Prepričan sem, da tisti, ki so to, ne glede na to, iz katere stranke prihajajo, morajo biti kaznovani. Morajo biti kaznovani s tem, ne samo da pride v zapor, da se jim odvzame kompletno premoženje, razen tistega, kjer imajo dokaz, da so to premoženje pridelali. Tudi njihove svojce je treba pogledati, kako je nekdo pisal na ženo, mater, sestro in tako dalje. Svoje premoženje. Enkrat moramo to narediti in najbolj etična, moralna stranka, recimo SMC, ki o tem govori vseskozi, in danes je bilo tudi v stališču to povedano, mora za tem stati in mora se to zgoditi. Če se to ne bo zgodilo, bo enako, kot je bilo, ker če ne bi bilo te preiskovalne komisije Alenke, Jelke Godec – se opravičujem, Jelka –, o tem danes ne bi govorili. Ti gospodje bi lepo mirno vsak na svoji poziciji čuvali – za to bili tja postavljeni, da čuvajo te tatove, da ne bi slučajno kdo ugotovil njihove lumparije, njihove podlosti, njihove svinjarije in njihove kraje. Hvala bogu. Hvala bogu, da je takrat, ko smo to komisijo ustanavljali, prevladal razum ali pa tudi strah v določenih političnih krogih, da so glasovali za to preiskovalno komisijo. Hvala pa vsem poslankam in poslancem, da so to naredili. S tem so prvi del svojega dela opravili dostojanstveno. Danes pa bodo dokazali s pritiskom »za poročilo«, ali so takrat resno mislili ali so jih pa zdajle tisti, ki imajo moč, prepričali do tega, da ne bodo prišli na sejo ali se bodo vzdržali glasovanja itd. itd. Danes mislim, da bo moralno-etični izpit za vse, ne glede nato, ali si doktor, ali si magister, ali si gimnazijski maturant, ali si – kaj pa jaz vem, da ne bom razlagal – karkoli. Sem prepričan, da bo danes ta izpit in bo to tudi izkaznica, da povemo slovenskemu ljudstvu, ali smo tukaj zaradi interesa njih ali smo tukaj zato, da prejmemo plačo in da držim štango lobijem in bandi mafiji. Zato pričakujem, zato sem to posebej poudaril, ker mora to slovenska javnost vedeti, da se ne bo dogajalo tudi v prihodnje, da se govori eno, dela pa drugo. To, kar sem na začetku povedal, vsi tisti, ki so osumljeni tu notri, bi jim morali danes, jutri biti v priporu. Morali bi biti. Šele takrat bi videli, koliko bi še več zvedeli od tistega, kolikor danes vemo. Meni verjemite! Ko bi začeli ti lumpi reševati svojo osebno kožo, potem bi še 10 ali pa 30 ali pa 50 drugih izdali, to delajo vsepovsod v pravih demokratičnih družbah, kjer velja vladavina prava. Ne tako kot pri nas, da je vladavina pravo samo zato, da imamo pravni sistem samo za to, da se preganja politične nasprotnike, ki hočejo s svojim delom, svojim trdim delom in angažiranostjo preprečiti, da bi se v tej državi dogajalo to, kar se dogaja: da imamo na eni strani enorazredne, na drugi strani drugorazredne državljanke in državljane. Upam, da smo enkrat dozoreli v tej naši družbi, vsaj poslanke in poslanci, da to razumemo in da se zavedamo vsak svoje odgovornosti. Da se zavedamo vsak svoje odgovornosti. Zato mislim, da je nadpovprečno pomembno, da bodo danes sklepi potrjeni soglasno. Soglasno! In potem, sem prepričan, bodo tudi državljanke in državljani Republike Slovenije lahko dejali, da v naši družbi se začnejo stvari spreminjati v pravo smer, kjer poslanke in poslanci delajo v našem interesu, ne pa v svojem oziroma interesu nekih lobijev. To poročilo bom seveda z veseljem podprl, poročilo je pripravljeno, tako kot sem že na začetku povedal, več kot dobro, odlično. Vsem tistim, ki sodelujejo v tej komisiji, ki so pomagali moji kolegici Jelki Gobec pri tem delu, iskrene čestitke. Tam se je pokazalo, da smo lahko politiki enotni, ko gre za slovensko ljudstvo, ker nam ni vseeno, kaj se dogaja z našim ljudstvom. Ni nam vseeno, ko vidimo to, kar smo danes tukaj slišali od moje kolegice in tistih, ki so predstavljali stališča poslanskih skupin. Res pa je, da ima pa škarje in platno v rokah pa Vlada. Škarje in platno v rokah ima Vlada; Vlada ima notranja ministra, ima pravosodnega ministra in vse instrumente za to – protikorupcijsko komisijo in tako dalje –, da bi lahko takoj ukrepala. Rekel sem pa – in seveda s tem tudi zaključujem – pričakujem, da bodo ti, ki so tukaj z imenom in priimkom, čim prej v priporu. Da vzpostavimo podlago za to, da se bodo enkrat začeli malo bati in na koncu ne bo prišlo do tega, da se nam smejijo, da se iz nas ne delajo direktnega norca. Mi govorimo tu, se trudimo, želimo nekaj narediti, oni pa z druge strani samo mešetarijo s kuvertami – imen pa priimkom zdajle ne bom izpostavljal, kot sem rekel, in tudi to razpravo zdaj zaključujem, ker bodo o tem še moji kolegi tudi razpravljali. Seveda bom to poročilo, absolutno vse sklepe, ki so predlagani, z veseljem podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, pripravi naj se gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite, Jani.
Hvala lepa, podpredsednik. Pred nami je poročilo, o katerem smo v bistvu v tem času že slišali kar nekaj. V resnici smo si lahko ogledali dvakratno epizodo celo na televiziji glede žilnih opornic in vseh možnih prispevkov, zraven tega pa smo imeli tudi še sama zaslišanja prič in ne nazadnje tudi razne tiskovne konference predsedujoče preiskovani komisiji, ki je sprotno obveščala, kaj pravzaprav se dogaja. Vsi pa vemo in prav je, da se v tem vmesnem poročilu vprašamo, ali se slučajno ni zgodilo tisto, česar smo se bali ob sami ustanovitvi in na to tudi opozarjali. Predvsem ne pozabimo najprej na postopek, ki je bil opravljen v Državnem zboru. Ko so predlagatelji, podpisniki predlagali ustanovitev preiskovalne komisije, je Zakonodajno-pravna služba na petih gosto tipkanih straneh zelo jasno napisala vse pripombe, kaj vse se mora še zgoditi, predno takšna preiskovalna komisija nastane. V tem mnenju Zakonodajno-pravne službe je bilo kar nekaj zelo jasnih opozoril in na koncu tudi sklepno sporočilo, da če se ne bodo upoštevale te spremembe, da se zna zgoditi, da bo komisija lahko celo opravljala nezakonito svoje delo. Kaj se je zgodilo v nadaljevanju? Kolegij predsednika Državnega zbora je obravnaval ta predlog in ko je predsednik Državnega zbora pozval takratnega oziroma tudi zdajšnjega, se opravičujem, vodja gospoda Tanka, da je treba pripraviti popravke, je dal jasno vedeti, da so popravki že vloženi pred eno uro v UDIS. Nihče od članov kolegija si ni prebral teh popravkov in seveda kolegij je na podlagi te trditve, brez da bi šel resno pogledat te popravke, potrdil, da je gradivo primerno za na sejo, plenarno zasedanje Državnega zbora. Zakaj to omenjam? Omenjam predvsem zato, ker smo potem kasneje lahko videli, da so bili samo nomotehnični popravki, bistveni, vsebinski popravki, elementi same preiskave pa pravzaprav ne, vse je ostalo isto. Namreč, ostalo je isto predvsem samo to, da je to v bistvu neke vrste nadgradnja že tako imenovanih sklicanih sej, ki so bile na pobudo SDS, in o problemu, o katerem smo večkrat razpravljali, to pa je sistemska korupcija. Še več! Ob samem nastanku so nekateri celo trdili, da nekateri trdimo, da korupcije v zdravstvu ni – daleč od tega! Korupcija je, večkrat celo že dokazana, celo postopki nekateri potekajo, vendar na splošni temi, besedi sistemska korupcija v zdravstvu pa je nenavadno, da se je element takšne preiskave osredotočil samo na žilne opornice. Takrat so utemeljevali predvsem z argumentom, da so uporabili tako imenovani avstrijski model, če se celo ne motim, da je kolega Dobovšek, ki je nepovezani, takrat govoril, da to je dober primer prakse, kako pravzaprav na enem modelu, na enem majhnem ozkem »casu« v bistvu razgradiš, razdelaš in ugotoviš vse nepravilnosti in potem narediš model na vse ostale nepravilnosti, ki se dogajajo na enem od področij, v tem primeru seveda v zdravstvu. Vendar, pozabili smo pa na eno dejstvo – oziroma tisti, ki so to zatrjevali. V Avstriji imajo drugačen pravni red, kot ga imamo tu. Zakon o parlamentarni preiskavi in poslovnik parlamentarne preiskave je pa, kar se tega tiče, zelo jasen; tudi Ustava in ne nazadnje razmejitev med izvršno, zakonodajno in sodno vejo oblasti. Zakaj to omenjam? Omenjam predvsem zaradi tega, ker vedno in pri vsaki preiskovalni komisiji nastane taka, majhna skušnjava, v katero padejo člani, predsednik vsakokratne komisije, da se morajo večkrat in kar naprej spraševati, kaj pravzaprav v resnici res preiskujejo. Že v sami materiji, v ustanovnem aktu, je bilo več kot jasno izraženo, da ker samo nadgrajujejo izredne seje, v resnici ni bilo čisto točno definirano, kaj vse bodo razkrili. Ampak zato je pa toliko bolj pomembno, da se to povprašamo pri vmesnem poročilu. Namreč, vmesno poročilo in tudi predlagani sklepi, ki jih imamo na mizi, so seveda svojevrstno [[…]]Pa bom prijazen, ampak niso primerni za samo sprejetje. Bom pa seveda to tudi poskušal oziroma zagotovo argumentiral z večino teh sklepov, ki so bili predlagani, predvsem tudi način, kako je formulirano in tako naprej, ker v bistvu na nek način rušijo samega sebe. Če gremo po vrsti, se mi zdi zelo pomembno, da najprej razčistimo seveda samo delo. Moram reči, da kolegico Godec cenim in spoštujem, ker je pridna in delavna poslanka, to je večkrat že dokazala, vendar to še ne pomeni, da bo delo tudi dobro opravljeno. Daleč od tega! Ampak, ker smo v vmesnem poročilu, mislim, da je še čas, da preiskovalna komisija dokonča in opravi tisto delo, zaradi česar je bila ustanovljena. S tem da seveda poskuša držati svoje osnovne sklepe. Ampak, če boste pogledali ustanovni akt, je to akt o ustanovitvi preiskovalne komisije, je to zelo težko zaradi tega, ker so polje tako razširili, v resnici se pa ves čas zapletajo in prestopajo meje, ki so v resnici zelo nevarne. Predvsem, prvič, zaradi parlamentarne prakse, drugič pa zaradi same zakonitosti. O čem pravzaprav govorim? Pričakoval sem glede na to, da so predsednica in člani komisije naleteli na v bistvu zelo široko in pomembno, resno problematiko, da bodo prišli v Državni zbor po predlog o razširitvi dela preiskovalne komisije, zato da bodo bistveno lažje lahko opravili tisto delo, ki so ga v resnici začeli. Ne. V bistvu na nek način sem celo dobil občutek, ker moram reči, da sem zelo pozorno spremljal vsa zaslišanja in si zelo natančno prebral vse tri dokumente, ki so v bistvu predmet današnje razprave tako na odprtem kot zaprtem delu, in lahko ugotovim samo naslednje. Da sicer poročilo je res da debelo, 300 strani in več, ampak bistvo tega poročila so v resnici ti sklepi praktično na treh listih, ki govorijo pravzaprav o vsem, o čemer so nas hoteli obvestiti člani in predsednica komisije, da naj o tem odločamo. Še več, šli so en korak dlje. Naredili so tisto, kar je svojevrstno, nenavadno. Radi bi na podlagi svojega dela zaprosili, da jih Državni zbor kot celota pooblasti, da naj oni nekaj naredijo v imenu Državnega zbora. Svojevrsten presedan, kar je nenavadno. Preiskovalna komisija je ustanovljena brez glasovanja. Iz dveh razlogov; en razlog je zagotovo zato, ker je to tudi eden od – ne samo, ampak tudi eden od – orodij opozicije, ko pravzaprav lahko predlaga parlamentarno preiskavo. In da se je ne bi oviralo, je v resnici na podlagi Poslovnika in na podlagi dokumenta, ko se vloži seveda, ustanovljena, ko o njem razpravljamo in je uvrščena na dnevni red plenarnega zasedanja. Drugi razlog pa je tudi, da je s tem dobila določene pristojnosti, kar lahko počne kot preiskovalna komisija, in drugo, ne nazadnje, veste določena dejanja lahko opravijo samo – bom potem navedel čisto konkretne primere – poslanci ali organi oziroma delovna telesa znotraj Državnega zbora, nikakor pa to ne more narediti Državni zbor; to kar bi oni zdaj radi. Zato je ta famozni sklep, ki ga sploh ne razumem, da Državni zbor pooblašča v resnici preiskovalno komisijo, ko pa pravzaprav imajo drug odbor, ki ga vodi kolega Šircelj, in to lahko, recimo, avtomatično sam predlaga in določeno naredi. Pa bom razložil, o čem pravzaprav govorim. Če grem še naprej, je zanimivo tudi to, da v enem od sklepov predlaga tudi preiskovalna komisija Državnemu zboru, da naj [[…]]V resnici, če sem bolj eksakten in točen, da v sedmi točki pravi tako, skrajšano, da preiskovalna komisija za žilne opornice dodatno vmesno poročilo in drugo dodatno vmesno poročilo posreduje na sedeže proizvajalcev žilnih opornic. Drugače povedano, tistim, ki se preiskuje, ali so naredili celo vse te lumparije in nepravilnosti, bomo mi zdaj pošiljali to poročilo na njihove sedeže, da bodo oni to gledali. Lepo vas prosim, pa saj to je skregano z vso logiko! Državljani nimajo pravice videti zaprtih dokumentov, zdaj bomo pa mi tem pošiljali te dokumente. In je iz namena preiskovalne komisije to izredno nelogično, nenavadno in, če mene vprašate, trapasto. Iz tega razloga se mi zdi, da je skregano z vso logiko. Ta sedma točka sploh pod nobenim pogojem ne more biti sprejeta. Potem imate 9., 10. in 11. točko, kjer v bistvu trem neodvisnim organom, katere ustanovitelje je z zakonom seveda Republika Slovenije in jim daje Računskemu sodišču in Državni revizijski komisiji še posebno vlogo – v bistvu tovrstno neodvisnost – in, kar je najbolj pomembno, v bistvu jim predlagamo, da nam naj nekaj posebej poročajo o tem primeru. Lepo vas prosim! Če oni peljejo postopek, pa mi za to ne vemo, seveda ne bodo šli in poročali Državnemu zboru! Drugič, nesmiselno je s sklepom nalagati neodvisnim organom nečesa, kar je z zakonom že določeno, da to počnejo, in to zelo jasno. Enkrat na leto Računsko sodišče pride in v Državni zbor poda svoje letno poročilo in za določene organe je celo datum naveden, do kdaj morajo to letno poročilo oddati. In v okviru te razprave in v okviru tega poročila seveda lahko poslanci oziroma na matičnem odboru, odvisno, kje obravnavamo to poročilo, razen če ni zahteva, da se opravi to še celo na plenarnem zasedanju, se seveda lahko povpraša, kar se želi. To, kar pa počnemo mi s temi predlogi, je pa izredno nenavadno. Prvič na nek način posegamo v bistvu izven zakona, čisti zakonski pleonazem oziroma nek predpis, nek sklep bomo sprejeli zato, da bomo počeli nekaj, kar sploh ni v naši pristojnosti. Res je, da sicer predlagamo, ampak veste, predlagati nekaj, kar nekomu ni potrebno narediti, je skrajno trapasto. Po drugi strani je pa nenavadno, da predlagamo nekaj, istočasno jih bomo pa tako ali tako v nadaljevanju poklicali na zaslišanje kot priče – vsaj predstojnike. Tukaj se tepeta dve stvari, ki preprosto ne gresta skupaj, zato se mi zdi, da je to še dodaten argument, zakaj takšnih sklepov ni za sprejeti. Najbolj nenavadno pa je, seveda ob ugotovitvah, ki so v vmesnem poročilu, to pa so, da v resnici – seveda predsednica bo verjetno razpravljala in pojasnjevala glede na to, da je soavtor tega vmesnega poročila, razliko med sumom pa morebitnim sumom. Če mi kdo razloži to definicijo, kaj to v resnici pomeni. To pomeni morebitni sum, da še sami niso prepričani v sum, ki ga imajo. V resnici niti ne vedo točno, ali je to sum ali ne. V resnici ne vedo, ali so prišli do te ugotovitve ali ne. Verjamem, lahko verjamem, da še nimajo celotne slike, ampak potem je takšne trditve nesmiselno dajati v vmesno poročilo, ampak rajši pridite na koncu ob končnem poročilu z jasno ugotovitvijo: je ali ni. Samo to dvoje. Ta morebitni sum pa je meni zelo podoben neki politični, saj veste, jaz mislim, da bi lahko bil sum, če bi, ampak nisem najbolj ziher, pa veste [[…]]Poglejte, to ni nič! Tega smo navajeni tu, v Državnem zboru, da zelo z lahkoto to malo pošvrkamo po ljudeh, po imenih, brez da bi se zavedali, da v resnici nismo ne policija, ne tožilstvo, ne sodišče. Ve se, kdo v tej državi to lahko počne. Zakaj pa pravzaprav sploh preiskovalna komisija je? Ja, za ugotavljanje politične odgovornosti! Rad bi to videl v tem poročilu; če ne ve tem, pa zagotovo v končnem poročilu. In ne vidim nobene potrebe, danes hitimo z nekimi hudimi ugotovitvami, naj komisija opravi svoje delo do konca. Drugo, kar je še bolj pomembno, sami ugotavljajo, da je kar nekaj, bom rekel, nejasnosti glede javnih naročil, s čimer se strinjam, absolutno. To je več različnih dejavnikov že pokazalo, ne nazadnje tudi v praksi, in zato ni nobena neka modra ugotovitev, da so bile nepravilnosti, ki so zelo očitne, ki jih ugotavlja tudi komisija, pri javnem naročanju. Ampak prav zaradi tega bi prej pričakoval, da bi v resnici, zaradi tega, ker je šlo zavestno kršiti javna naročila, lahko iz tega izhajale posamezne ovadbe iz samih ugotovitev vmesnega poročila. V nadaljevanju, v končnem poročilu pa celo pričakujem od komisije, da bo predlagala rešitve, spremembe zakonodaje na področju javnih naročil, ker bo imela vse ukrepe in ne nazadnje ugotovitve, zakaj je do tega prihajalo in kje so potrebne dodatne varovalke. To je tisto, kar pričakujem, seveda, od te komisije. Vse ostalo se mi zdi več ali manj tisto, na kar sem opozarjal v svoji razpravi, ko se je ustanavljala komisija. Pred seboj imam svojo razpravo in sem zelo jasno opozoril na eno stvar in se bojim, da je to sedaj problem, ki ga ugotavljamo. Upam, da se motim, dajte me prepričati, razpravljajte v to smer. Ampak rekel sem naslednje: »V poslanski skupini bomo znotraj preiskovalne komisije delovali v okviru omejitev, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba« – kljub temu da niso bile spremenjene v aktu – »in se ne bomo zapletali v medijske spore Janše z Mladino« – saj vsi vemo, zakaj ste to Mladino pripeljali noter. Gospod Janša je bil pač nesrečen s tem medijem in sedaj ga na vsak način vleče na tak ali drugačen način, zato da bi z njim poračunal. In to je ta, bom rekel, želja mokrih sanj nekaterih, ki dobijo neka orodja v roke, da bi seveda na nek način lahko se na ta način maščevali ali pa celo kaj dokazali. Če imate kaj, pridite, dokažite, ampak tisto, kar ste danes predstavili, oprostite, zaenkrat še vedno ne govori ničesar, razen o tistem, kar ste zapisali »morebitni sum«. Poglejte, na morebitni sum ne znam odreagirati, preprosto ne. Znam na sum, znam na ovadbo ali pa na ugotovitev kaznivega dejanja. Na vse ostalo pa ne znam. Na koncu sem še rekel: »Še manj …« [[oglašanje iz dvorane]] Podpredsednik, uredite, da bojo tam malo utišali glasove, ker me motijo pri razpravi. Jaz sem bil ves čas tiho. Nonstop brundate tam. [[oglašanje iz dvorane]] Podpredsednik, dajte, no.
No, saj ima prav. Jani, kar nadaljujte. Prosim. Dajte.
Rekel sem naslednje: »Še manj pa opravlja vlogo organov pregona oziroma policije, državnega tožilstva, ki jim v celoti zaupamo.« No, točno to se zdaj v bistvu na nek način dogaja. Kako? Bom povedal. Prvič. Ali je preiskovalna komisija usposobljena za forenzično finančno preiskavo? Kdo v resnici to pravzaprav v tej državi lahko počne? Točno se ve, kdo to lahko počne in na čigav predlog lahko to kdo počne. Ne preiskovalna komisija, ker niti ni usposobljena za to. Saj nimamo niti ljudi, oprostite, vsaj tisti strokovni sodelavci, ki so prijavljeni znotraj mreže, ki jih vidim, teh znanj nimajo. Oprostite, teh znanj nimajo! Ne nazadnje pa nimajo niti dostopa do podatkov, da bi lahko to ugotavljali. Sami ugotavljate, da je zraven ogromno tujih podjetij. Ste pridobili vso dokumentacijo tujih podjetij? Vse. No, to bi rad videl v poročilu in to pričakujem v končnem poročilu tukaj notri, da se lahko resno pogovarjamo, kaj ja in kaj ne. Ampak še enkrat opozarjam: preiskovalna komisija ne dela forenzičnih preiskav. Dela pa nekaj drugega, ugotavlja politično odgovornost. Vedno bolj in bolj imam občutek, da se hoče na nek način pripeljati tisto, kar se zelo rado počne, da se dejanja iz preteklosti poskušajo preslikati in pripeljati, kot da se dogajajo še danes. In to kar naprej in to isti ljudje. Skratka, vse, kar bi si pravzaprav želeli. V redu, samo potem pridite na dan z dejstvi. Povedal vam bom primer dobre in slabe prakse [[…]]V letu 2002 in 2004, v tem mandatu sta bili med drugim tudi dve preiskovalki, ki sta bili podani na pobudo SDS. Eno je vodil gospod Kelemina, eno je pa vodil gospod Zamernik. Drugi je vodil tako imenovano preiskovalno komisijo glede primera Petek, ki jo vsi dobro poznamo, in prvi je imel elektrodistribucijo. Skratka, neverjeten primer, ki se je končal v Državnem zboru tako – tisti, ki to veste, vsaj eden, mislim da, sedi v tej dvorani in to zelo dobro ve –, se je seveda končala tako, da je Državni zbor zavrnil celotno poročilo s predlogom komisiji, da naj popravi to poročilo. Seveda so popravili to poročilo in gospod Kelemina je prišel in je bilo to poročilo ponovno zavrnjeno od celotnega Državnega zbora. Na drugi strani, tako imenovana Petkova preiskovalna komisija, uporabljam delovni naziv, od gospoda Zamernika pa je bila podprta. V tem mandatu imamo nekaj podobnega. Ne me prepričati, da imamo, ker zaenkrat še upam in verjamem, da boste do končnega poročila pripeljali vse izsledke, tako kot je prav, ampak imate gospoda Logarja, ki pelje preiskovalno komisijo – sam osebno sem ga pohvalil, ne samo javno, tudi na hodniku. Lahko rečem, tako kot on vodi preiskovalno komisijo, bi se lahko pri določenih stvareh zgledovali po njem, da bi vsaj določene korake napeljali. Je pa res, da smo tudi pri Logarjevi komisiji sprejeli en sklep, ki pa ste ga vi zdaj namnožili v več sklepov. Predvsem je pomembno, da se zavedamo naslednje stvari – Državni zbor ne more prevzemati odgovornosti za sklepe, ki jih bo moral na koncu izvršiti, so pa neizvršljivi. Razen, če to delate zato, da boste pred javnostjo rekli: »Glejte, saj mi smo nekaj naredili, ampak oni nočejo. Oni nočejo.« To, kar nonstop poslušam, te pridige, češ da nekdo nekaj skriva. Rad bi videl predvsem to, da parlamentarna praksa ostane, da preiskovalna komisija seveda opravlja tisti del, ki ga po ustavi in zakonu lahko, to pa je ugotavljanje političnih odgovornosti funkcionarjev oziroma ljudi na javnih pozicijah, nikakor pa ne ljudi znotraj poslovodstva. Danes sem poslušal, mislim da v eni predstavitvi, mislim, da je bilo od nepovezanih poslancev, ki je izjavil naslednje: »Člani sveta zavodov so politično imenovani in sedijo v svetu zavoda in so zato tudi politično odgovorni.« Oprostite, to lahko pove samo tisti, ki ne pozna statuta in Zakona o javnih zavodih. Se opravičujem. Mi se lahko takole pogovarjamo, malo po domače, v Državnem zboru, ampak član sveta zavoda je organ zavoda, ki sestavlja znotraj en organ zavoda in ni nobena politična funkcija, še najmanj pa ne javna politična osebnost. Oprostite, to pač preprosto ne gre skupaj. Preiskovalna komisija se ta hip vedno bolj ukvarja s preiskovanjem tistega dela, ki ga morajo opraviti drugi organi, ne preiskovalna komisija. Naj omenim še eno stvar. Poskušal bom s tem seveda tudi zaključiti. Namreč 145. člen Zakona o kazenskem postopku je zelo jasen; »Vsi državni organi in organizacije javnih pooblastil so dolžni naznaniti kazniva dejanja, za katera je storilec preganjan po uradni dolžnosti, če so o njih obveščeni ali če kako drugače zvedo zanje.« In v drugem razdelku, »obenem z ovadbo morajo organi in organizacije iz prejšnjega odstavka navesti dokaze, za katere vedo, in poskrbeti, da se ohranijo sledovi kaznivega dejanja in predmeti, na katerih ali s katerimi je bilo kaznivo dejanje storjeno, ter druga dokazila.« Oprostite, ampak čisto vsi, ki ste se srečali ali pa ugotovili, da je šlo za neposredno kaznivo dejanje, to lahko naredite sami, kar takoj, po uradni dolžnosti celo. Ne rabite vi čakati Državnega zbora, da bo, ne vem, kaj v vašem imenu ali pa celo vas pooblaščal, to počel. To pač preprosto ne gre skupaj. Pričakujem, da bomo seveda lahko sklenili ugotovitev, predvsem v tistemu delu, da to poročilo ta hip seveda ni sprejemljivo, predvsem zaradi tega, ker nam zaenkrat še čisto nič ni ponudilo. Nam je pa ponudilo kup konfuznih, zmedenih zadev. Naj omenim samo eno stvar. Če v tem Državnem zboru ustanovimo agencijo za varstvo konkurence, jo vsaj pravilo poimenujmo. Mi smo jo poimenovali v sklepu in tak sklep naj bi bil danes sprejet, namreč agencija, ki ne obstaja: »Državni zbor predlaga Javni agenciji za varovanje konkurence Republike Slovenije …« Oprostite, vsaj v zakon si poglejte. To je javna agencija Republike Slovenije ne za varovanje, ampak za varstvo konkurence. Nekdo bo rekel, nepomembno, podrobnost, ampak, oprostite, naj se nam ne smeje cela Slovenija. Lepo vas prosim! Ti sklepi niti pravilno niso spisani, niti v imenih organov, kaj šele, da bi bili smiselni ali pa da bi imeli neko zakonsko podlago in navezavo. V tem primeru, če bomo takšne sklepe sprejeli, je Državni zbor presegel svoja lastna pooblastila. In se smešimo pred slovensko in mednarodno javnostjo, kaj pravzaprav počnemo. Torej, na koncu se še en namig, ker je vmes že razpravljala oziroma se vstopila kot predlagateljica, gospa Godec, namreč z razpravo, češ da ne gre za politične zadeve. Upam, da res ne, tudi nobenemu nič ne očitam, daleč od tega, vendar vrstni red, kako ste načrtovali zaslišanja oziroma kako ali konfuzno delate in zbirate podatke, to je sicer vaša domena, v to se ne bom vtikal, ampak do danes ste zaslišali dva ministra, katera sicer omenjate v poročilu, tretjega verjetno v končnem poročilu in še ti trije v resnici, bom rekel, nenavadno, niti po datumih ne greste po vrsti. Je pa zanimivo, da seveda svojih ministrov še niste zaslišali. Ampak v resnici se od leta 2008, pa do leta 2012, 2013, 2014 pravzaprav, kar se javnih naročil, skorajda nič ni spremenilo. Spreminjati se je začelo šele po letu 2014. To bo seveda zanimivo branje končnega poročila, zato res apeliram, ne bom se več niti oglasil, niti polemiziral, ampak zagotovo pa vem in apeliram na vse poslance, če imamo kaj razuma, takšnih sklepov danes ne moremo sprejeti. Je pa prav, da komisija ima priložnost, da s končnim poročilom dokaže in seveda opravi svojo nalogo, katero je prevzela. Naj pove politično odgovornost, naj jo ugotovi ali pa naj ugotovi, da ni tega oziroma kje so sistemski problemi in napake znotraj zakonodaje in predlaga določene rešitve. To sta za mene dva ključna momenta. Vse ostalo pa seveda podpiram. Ne nazadnje upam, da tudi tisti, ki spremljajo to sejo in branje tega dokumenta, vsaj tistega dela, ki je javen, da se lahko zamislijo, da izvor je vedno tam, kjer se vrti denar. Oprostite, ampak javnih naročil ne izvaja politika.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, predlagateljica, izvolite.
Po tem v tej razpravi zdaj vem, zakaj je megla v Ljubljani, ker jo vi mešate in delate. Neverjetni ste, gospod kolega Möderndorfer, ker pravite, da so pač sklepi neužitni, ne za sprejeti. Žalite svojo članico komisije, zdaj pa mi jasno, od kod v bistvu njena razprava na preiskovalnih komisijah v okviru naših sej. Namreč, vaše besede oziroma to, kar ste zdaj vi povedali, je tudi ona, ampak zanimivo je nekaj; niti enega amandmaja, niti enega amandmaja s strani SMC. Niti enega! Vse pripombe, ki so bile podane, so bile soglasno sprejete in to, kar govorite, morebitni sumi, to je koalicijski izum. Izumili so ga člani parlamentarne preiskovalne komisije in sem ga vpisala, ko smo pisali. Torej, to je izum, nastal tamle. Gospo Vervega bi, verjetno bom kaj še govorila z njo, vprašala, zakaj ni podala amandmajev na to, kar smo danes slišali. Verjetno so tudi še kakšne napakice, tu pa tam bi se še kakšna slovnična našla. Celo pustila sem pet dni pred zadnjo obravnavo, ker so rekli, da bodo slovnično popravljali – pa ni bilo potem nobenega amandmaja, nobene pripombe. Pa pustimo to. Gospod Jani Möderndorfer, koliko ste pa vi usposobljeni za vašo preiskovalko, da preiskujete banke? Forenzične znanje imate? Ga imate? Ne, nimate ga, tako kot jaz ne! Tako kot vi mislite, ampak jaz ga imam po moje malo več, ker imam malo naravoslovne miselnosti in tako naprej. Ne morete vi reči za vse člane, da nismo sposobni in da delamo skrpucalo. To so izjave prič, to so dokazi v obliki dokumentov, različnih dopisov ministrstev in tako naprej. Torej pravite, da zaupate NPU, SDT, KPK, torej vsem organom pregona. Ni dolgo nazaj, ko ste me s strani SMC javno pozivali in opominjali, da čakate na vmesno poročilo in da čakate ovadbe. Danes govorite, da tega preiskovalna komisija ni pristojna narediti; pa nismo dali ovadb, dali smo naznanitve sumov kaznivih dejanj. In to, da pravite, češ, pričakujete v zaključnem poročilu to pa to. Jaz pričakujem od vaše komisije, da boste začeli delati! Pa vas pustim pri miru, gospod Jani Möderndorfer, pustim Logarjevo komisijo, ker imam s svojo komisijo preveč dela, da bi se ukvarjali s tem, ali ste vi sposobni za to ali niste sposobni, ali delate dobro ali ne. Seveda bomo končno poročilo prebrali in takrat ugotavljali. Zanima me, kolikokrat ste bili v varni sobi, kolikokrat ste tistih pet omar, polnih fasciklov, pregledali. Kolikokrat ste se usedli pa pregledali vso to dokumentacijo? Se sploh zavedate, koliko je bilo tega za pregledati? Mislim, da se člani komisije, tudi vaša kolegica Vesna Vervega, tega dobro zavedajo. V bistvu tega nisem dojela kot osebno žalitev, ampak za žalitev vseh članov parlamentarne komisije, da smo nesposobni, da delamo skrpucala in ne vem kaj vse. Mislim, da so se vsi člani potrudili – dobro, eden je povedal, da ne sodeluje in da pač ne podpirajo tega. Tudi to spoštujem, je povedal po resnici. Ampak vi ste danes mešali meglo. Pričakujete, da bomo popravljali zakon – ja, se strinjam. Ampak glejte, zakon je zakon, v zakonu je bilo zapisano tako in kršil se je zakon. Ja kršil se je v preteklosti! Pa mi, da želimo to zdaj sem pripeljati – ni treba, ker so se kar sami pripeljali v 2017 in to nadaljujejo. Ampak tu ni, mi smo do 2016. Moja pristojnost oziroma pristojnost preiskovalne komisije ni v letu 2017, kar je vaša kolegica v stališču govorila o letu 2017 in o tem. To ni naša pristojnost in o tem ne smem soditi. In sodim, ja, od 2003 do 2016. Ne sodim, ampak z ugotovitvami in z vsemi temi dokumenti dajemo te naznanitve sumov kaznivih dejanj, dajemo preiskovalnim uradom, mislim NPU, SDT in tako naprej, vsem tem, tudi Državni revizijski in tako naprej, vse to dokumentacijo, za katero vi dobro veste, da se označi s stopnjo tajnosti in ne vem kaj vse. O tem smo se s strokovnimi službami pogovarjali, ker bo šlo to gradivo pač ven iz Državnega zbora, da bo označeno z vsemi potrebnimi oznakami, zavarovanje tajnosti in tako naprej. Ne mislite si, da smo tako neumni. Pravite, zaupam NPU, SDT in tako naprej. Kaj imate za zaupati, če od 2013 do danes, do danes, ni nobenih izsledkov iz tega? Gospod Majhenič je na preiskovalni komisiji na javnem delu povedal: »Ja, smo preiskovali, smo se pogovarjali in ugotovili določene odklone, isto kot vi.« Torej so tudi oni skrpucalo naredili. Pravite, sprejemanje zakona na sistemski [[…]]To je samo mešanje megle in odvračanje pozornosti od resničnega problema. Še enkrat, Zakon o javnih naročilih je začel veljati 2006, velja še danes z različnimi spremembami, spreminjajo se v mejnih vrednostih in vseh ostalih, v malih naročilih, kar smo tudi napisali, in lepo sistematsko napisali, kdaj je kateri zakon in tako naprej. Smo vse datumsko napisali do leta 2016. In še enkrat: zakon je bil takrat takšen in to, kar je notri napisano, to se pač sumi, da so se kršile te zakonodaje. Člani preiskovalne komisije, po podatkih, ki smo jih dobili iz UKC Ljubljana in Maribor, lahko to samo pregledamo in verjamemo, da so nam poslali prave podatke. Vendar je to zdaj na preiskovalnih organih, da potem to bolj natanko preiščejo. Moram reči, da zdaj je pa to moje osebno mnenje, je pa to, da ne zaupam NPU in SDT, ne zaupam SDT zato, ker gospod Harij Furlan, še enkrat, ko je prišel pred preiskovalno komisijo, niti ni vedel, kaj je: ali je funkcionar, javni uslužbenec ali kaj je. Ni vedel! Ko sem ga vprašala, katero dokumentacijo ima, ni vedel povedati. In potem mi je rekel, da tisto, kar nam je dal NPU. Sem rekla, ali to pomeni, ta javna naročila – ja, menda. Gospod je bil popolnoma zmeden! Oprostite, ampak če jaz ne bi vedela, da je to šef Specializiranega državnega tožilstva, ne vem, kaj bi rekla, da je. In še nekaj. Gospod Harij Furlan je brat Aleša Furlana, človeka, ki je imel Primsell podjetje, ki je edini bil dobavitelj srčnih zaklop, pardon, kolkov v Novo Gorico. Edini in najdražji v Sloveniji. Takoj, ko so ga razkrili na televiziji, je zaprl podjetje. In ne mi govoriti, nihče tukaj v dvorani mi ne bo rekel, da ne ve, kaj dela njegov brat ali pa njegov bližnji sorodnik, če so v dobrih odnosih. Tu pa tam rečeš kakšno besedo; torej veš, ne moreš reči, ne vem s čim se ukvarja gospod Podkrajšek, tu zraven mene sedi samo, sicer pa ne vem, ali je poslanec ali ni. Takšnemu človeku, šefu NPU, mislim SDT –, oprostite, težko zaupam. Težko verjamem, da bi takšen človek v zdravstvo položil toliko energije, da bi se to preiskovalo. Še drugo mi je dalo misliti, namreč, ena izmed prič – ne bom povedala imena – je dejala takole: »Veste kaj, gospa Godec, jaz pa sem vesel, da je ta preiskovalna komisija ustanovljena, vsaj nekdo nekaj preiskuje.« Zato ne zaupam tem organom, ki od leta 2013, ko so imeli isto anonimko v rokah, iste podatke, niso prišli niti do tega, bom rekla, kršenja javnih naročil in tako naprej. Češ, nimamo kadrov, nimamo podpornih, infrastrukture in tako naprej. Verjamem, da verjetno nima, ampak, oprostite, imajo pa verjetno več znanja na tem kot mi. Pa vendar smo z vsemi dokumenti, z vsem poskušali biti res objektivni, pregledati vse strani, napisati noter. Tudi določene stvari, ki so se v medijih pojavljale, smo v bistvu neke vrste zanikali in smo rekli, da to je res samo natolcevanje. Moram reči, da si ne dovolim žaljenja članov preiskovalne komisije, da pravite, da smo naredili skrpucalo. Ne dovolim. Možnost je pa imel vsak član dati amandmaje, možnost ste imel danes dati amandmaje, popravke, če ste opazili, tudi jaz sem opazila, moram priznati, napačno navedbo. Ampak glejte, imeli ste možnost, in zdaj mešati meglo in dati zadeve stran od bistva – zakaj stran od bistva? Kdo vas boli tam notri?, Katero ime vas boli? Dr. Matjaž Bunc mogoče, brat Violete Bulc? Mogoče vas ta del boli. Da vam bom povedala, ta gospod, povedala je že gospa Julijana Bizjak Mlakar, zdravnik v UKC Ljubljana ima sedem oziroma v letu 2014 sedem društev in podjetij. In ko smo zahtevali, da nam preda tudi dokumentacijo svojega društva, kajti izkazalo se je, da je na enem potnem nalogu, o tem sem ga tudi na javnem delu spraševala, potni nalog je imel za Hamburg, ki mu ga je podpisal UKC Ljubljana, plačal UKC Ljubljana, je bil zraven priložen račun hotela, kjer je pisalo, plačal Matjaž Bunc kardiologija, s. p. In sem ga vprašala, kako zdaj to, kdo je plačal? In zato smo šli v preiskavo, ker so pa tudi dobavitelji povedali, da so nekaterim nakazovali tudi na njihova društva in espeje. In ko sem prosila gospoda Matjaža Bunca, da preda tudi dokumentacijo društva, ne boste verjeli, do Ustavnega sodišča je šel, ker sem prosila oziroma je preiskovalna komisija je dala sklep, da preda potne naloge in donacije za društva. In gospod je šel do Ustavnega sodišča in in hkrati zahteval, da se zadrži izvršitev predaje dokumentacije. Včeraj smo dobili, ne boste verjeli, na Vrhovno sodišče je šel, da ne bo predal potnih nalogov. Potnih nalogov! Zdaj pa že mene zanima, kaj je v potnih nalogih in teh donacijah. Vrhovno sodišče ga je zavrnilo. Gospod Masleša je podpisan, da mora gospod Bunc predati vso dokumentacijo svojih društev in vseh espejev. Kar se tiče Mladine in KB. Češ, da je gospod Janez Janša pač užaljen in je zato pripeljal notri to zadevo. Je gospod Janez Janša prodajal žilne opornice in bil lastnik Mladine, KB, Mark Medicala? Je on prodajal deleže? Ne. Jasno je povedano, jaz sem pokazala, ne vem, kolega, mislim, da si bil notri; KB 1909 je finančna družba iz Italije, ki je imela pod svojim okriljem različna področja, med njimi tudi ta založniško medijski del in medicinski del. Do konca leta 2015 je bil medicinski del tisti, ki je v bistvu dajal največ dobička tej družbi. Na drugi strani pa založniški del eden izmed izgubarjev, če lahko v narekovajih tako rečemo. In seveda obstajajo sumi. Jaz si ne predstavljam, ne vem, če je kolega Pojbič prej razlagal, da grem jaz do gospe Brinovškove pa rečem, glej, tule imaš 200 tisoč evrov, daj kupi od Anje lastniški delež od neke firme, potem ga pa meni prinesi. To so delali. KB je dala 200 tisoč evrov gospodu Repovžu, da je kupil delež Mladine od gospoda Zavrla in prinesel nazaj v KB, istočasno. Kje se je plačal davek? Kje se je ta transakcija izvedla? Vse gospodarske družbe so sodelovale z nami, moram res reči, vsi so nam poslali vso dokumentacijo, razen Mladine, z aroganco, naj si iščemo, kjerkoli hočemo. Naj si iščemo, kjerkoli hočemo poročila. In seveda se vzpostavi sum, mislim vprašanje, sicer smo ga postavljali tudi na sami preiskovalni komisiji. Zakaj? Glejte, 200 tisoč evrov je v KB lahko prišlo tudi iz tega medicinskega dela. Denar za dokapitalizacijo Mladine, Distriesta in vseh ostalih, tudi ostalih družb, ampak mi smo v akt napisali pač ti dve, je lahko prišlo tudi z medicinskega dela. Torej se je denar davkoplačevalcev, kjer smo že pokazali preplačilo žilnih opornic, potem prekoračitve na javnih razpisih mimo pogodb in tako naprej, ta denar, ki je bil bistvu na neke vrste nezakonit način pridobljen, se je lahko porabi tudi za dokapitalizacijo določenih podjetij v Italiji, kar je potrdil gospod Peric, ki je rekel, da je Vega Finanz, ki je pač dobivala denar, porabljala denar tudi za dokapitalizacijo podjetij v Italiji. Zakaj pa mogoče ne tudi v Sloveniji KB? To je vprašanje, ki je seveda zdaj za organe pregona. To je vprašanje, ki še vedno seveda ostaja tukaj, da se pač zadeve preišče, ker vi dobro veste, da čez Italijo oziroma čez mejo malo težje prideš, ampak določeni dokumenti pa so, ki to lahko potrjujejo. Ampak zanimivo je še nekaj, kar sem povedala prej na hitro, ker pač je bilo malo časa, ampak je to, mogoče naključje, mogoče ne. 2006, ko je KB vstopila v lastništvo Mark Medicala, je ta začel pospešeno prodajati žilne opornice v Sloveniji in od 2007, 2008 do 2010 za več kot 2 milijona in pol prekoračil nabavo preko javnih razpisov. V tem času je tudi prihajalo do menjave lastništva in kupovanja lastništva znotraj KB in Mark Medicala. Tisti, ki ste prebrali poročilo, boste razumeli, mislim, razumete o čem govorim, kaj hočem povedati. In isto se ponovi v letu 2012, ko se tukaj poveča, močno poveča prekoračitev na javnih razpisih za Mark Medical iz Slovenije, se tam dogajajo kupovanja lastniških deležev za Vega Finanz in tako naprej. Torej ta denar je lahko, lahko, pravim še enkrat, lahko prehajal iz medicinskega dela tudi v dokapitalizacijo podjetij. Če gospod Peric pove, da ja, da je prihajalo do dokapitalizacije podjetij v Italiji, se meni in verjetno tudi vsem ostalim članom, ki so to potrdili, postavlja tudi vprašanje, ali naj tudi v Sloveniji, mogoče tudi za dokapitalizacijo podjetij v Sloveniji. In zato smo pač vzeli ta del, pogledali, jaz moram reči, da danes gospod Kordiš, ko je govoril, kot da berem članek gospoda Repovža. Se opravičujem, ampak to sem mu že, mislim da, enkrat povedala. In takšne arogance jaz nisem doživela od nobenega, ki sem jo doživela tudi s strani tega podjetja, delniške družbe, tudi glede gradiva itn. Vsi so sodelovali, nihče ni zaviral zadeve, razen doktor Bunca in Mladine in SDT, ki ni želela prodati dokumentacije, ki je šla do konca na sodišču. NPU nam je dal dokumentacijo, KPK je sodelovala, pogovore sem imela tudi z Državno revizijsko komisijo, torej z različnimi organi. NPU smo celo dovolili, dovolili, saj ni, da bi dovolili, ne dovolili, omogočili vstop v varno sobo, da pregleduje dokumentacijo, istočasno kot mi preiskujemo. Istočasno. In pravim še enkrat, to, kar ste gospod Jani v svoji razpravi povedali, to skrpucalo, da je to nemogoče za sprejeti, jaz bi potem pričakovala amandmaje, da se lahko o njih pogovarjamo, pričakovala bi s strani vaše kolegice, da to jasno tudi na preiskovalni komisiji pove, na sejah itn. Zdaj me to čudi. Zdaj me res to čudi, ker ni bilo ugovora, ker je bila za. Ne vem, kakšno moralo imate, dvignite roko za, potem pa na seji Državnega zbora govorite, da je to skrpucalo in da tega ne morete potrditi. In pravim še enkrat, to, kar vi govorite, dajte govoriti o samem poročilu, ne mi iskati vejice, kje je vejica narobe postavljena. Po mojem jih je kar nekaj. Ampak če boste vi vejice iskali v poročilu, pomeni, da ljudi, vse, Državni zbor, poslance, vse spravljate na drugi tir, da ne bi razmišljali o tem, kar je resnični problem. In to ste poskušali danes narediti. In še enkrat, ja, bom povedala javnosti, ti, ti, ti, ti v SMC ali pa ti poslanci so bili proti temu poročilu, ker češ, da so sklepi skrpucalo. To je izgovor, izgovor, ker vas nekaj močno moti. Zdaj sem naštela nekaj stvari, ki vas močno motijo znotraj tega. In pravim še enkrat, res je to, nihče od nas v Državnem zboru ni usposobljen za kriminalistično delo – edino če je kdo kdaj delal na policiji ali kjerkoli, ampak nismo toliko usposobljeni – pa vendar se tisti, ki delamo za dobro in ne mislimo v smeri ne levo ne desno v teh primerih, poglobimo, proučimo in probamo in poskušamo in jaz verjamem, da tudi korektno opraviti svoje delo. Jaz ne vem, zakaj ste potem vi ustanovili komisijo, če mislite, da pač je to vse skupaj brezveze oziroma se tako dela. Je pa res, da je ta naša preiskovalka prva, ki je dala takšne naznanitve sumov kaznivih dejanj. Mogoče to spet koga boli. Jaz sem že povedala večkrat, pa mislim, da so tudi moji kolegi, da je v nadaljevanju še zaključno poročilo, ki bo dalo tudi odgovore, verjetno, zakaj ministrstva oziroma ministri niso določenih stvari naredili ali pa bi lahko, pa niso ali pa kakšne so bile zadeve. Presenečate me s tem, da ste v svoji razpravi poskušali zapeljati celotno zadevo v drugo smer in da se niste držali poročila. Vem, da niste bili v varni sobi, da niste gradiv pregledovali, zato me čudi, od kod vam ta ideja, da pač je bilo delo slabo opravljeno. Mislim, da vsi člani, še enkrat, in jih bom vzela tudi v bran, so naredili kar dobro delo, pomagali in jaz mislim, da je to zadeva, ki je lahko podlaga vsem tistim državnim organom, ki jim vi zaupate, da bodo preiskali vse te zadeve, ovrgli ali potrdili sume ali kakorkoli. Jih bomo pa seveda s temi sklepi, ki so vam tudi mali čudni, češ, naj nam poročajo, malo povprašali o teh zadevah. Seveda, ker če nekaj narediš v letu in pol, preiščeš, ne bom rekla na koliko straneh, ker to sploh ni bistvo, potem od nekoga, ki mu to daš, da lahko vprašaš, kaj si pa v tem času naredil. Toliko.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer, replika.
Ja, kolegica Godec, jaz sem malo presenečen, predvsem zaradi tega, ker si to tako osebno vzela. Daleč od tega, nihče, tako, kot si sama na koncu ugotovila, ni usposobljen za kriminalistično delo znotraj preiskovalne komisije, ampak to sploh ni naloga preiskovalne komisije. V tem je cela poanta. Drugič, glede znanja nisem govoril o znanju članov in komisije, predsednika, govoril pa sem o forenzičnih preiskavah, za kar sem pa prepričan, ne jaz, ne vi, nihče od tukaj ni usposobljen, razen če je kakšen to v praksi počel, pa naj dvigne roko pa je stvar rešena. Ampak poslanci nismo izvoljeni po tem, kaj znamo, da bomo lahko določene stvari počeli. En drug mandat je. Tisto, kar jaz opozarjam in sem v svoji razpravi zelo jasno povedal, in tukaj se midva nisva razumela, je samo opozorilo, preiskovalna komisija naj ugotavlja politično odgovornost in sistemsko zakonodajo, kjer jo je treba popravljati. In na to sem opozoril. Nihče vam ni rekel, da premalo delate. Še več, rekel sem vam zelo jasno, da ste znani po tem, da ste pridni in delavni. Ampak to ni obrodilo sadov, tistih, ki sem jih jaz pričakoval. Moram jaz hoditi v varno sobo pa gledati, kaj vi delate, pa pregledovati dokumente? Zakaj pa? Zato pa je ustanovljena preiskovalna komisija. Jaz imam pa ja dovolj drugega dela, da še kaj drugega počnem. Najmanj pa sem pričakoval, da boste zdaj mojo preiskovalko, o kateri boste še vedno imela možnost, ko bo prišel čas za to razpravljati, pa se bomo raje takrat pogovarjali, pa takrat seveda mi lahko rečete, kar želite, ampak danes želim samo opozoriti na stvari, ki so takšne, kot so. Kot poslanec Republike Slovenije zaupam organom pregona izvršni in sodni veji oblasti. Zaupam ji. Ali so posamezniki znotraj teh organov in različnih oblasti, ki delajo lumparije in prekršijo zakon? Seveda so. Seveda so, ampak jim je treba to dokazati. Tako se mi zdi fer, če živimo v pravni državi. Nič drugega. To, da mi zdaj danes omenjate Furlana – pa jaz ga še osebno ne poznam. Mi omenjate dr. Bulca, oprostite, v življenju ga videl nisem in mislim, da enkrat po televiziji, ko so omenili tisto društvo. That's it. Sploh ne vem. In če je kaj na tem, naredite. Absolutno podpiram, ampak napačnega ste si izbrali za to, da mu očitate, česa se boji. Daleč od tega. Kolegica Godec, ne iščem vejic in slovničnih napak, ker bi jih lahko v vsakem zakonu pa v vsakem gradivu pa vsepovsod bi jih lahko našli, ampak ko pa oblikujemo sklepe, da pa niti ne poimenujemo pravilno agencije, to pa ni več vejica in slovnična napaka, ampak je agencija, ki ne obstaja. To je razlika. Zato pravim, da se mi vsaj tega bi morali poslužiti. Pa to ni bil moj glavni namen in sporočilo, da se ne bomo narobe razumeli. Sploh ne. Jaz sem rekel, da imate možnost pri poročilu pripeljati do tistega bistva, ki ste si ga želeli. Ali boste hoteli ali ne, to je drugo. Kar se pa Mladine tiče pa vašega šefa, glejte, težko je danes razpravljati [[…]]
Tri minute, gospod Jani Möderndorfer.
[[…]]pa me prepričevati, da je bila Mladina naključno izbrana. Mladina je z namenom izbrana. In vsi vemo, kako je ta zgodba tekla, tako da tukaj lahko porabimo še minute in minute, pa ne bo nič.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek, pripravi naj se gospod Janko Veber. Izvolite, gospod Podkrajšek.
Sspoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi, en lep pozdrav tudi v mojem imenu! Najprej pohvala predsednici in vsem članicam te komisije za opravljeno delo, čeprav bi ti kvalitetni poslanci lahko kaj drugega počeli, kot preiskovali to slovensko umazanijo posameznikov. To velja tako za to preiskovalno komisijo, ki jo vodi gospa Godec, in to tudi velja za preiskovalno komisijo, ki jo vodi dr. Logar. Dva izjemno kvalitetna poslanca bi lahko kaj drugega počela, to je moje osebno mnenje. Ko smo ustanavljali to komisijo, ne morem reči, da z veseljem, ampak z žalostjo sem podprl to komisijo. Z žalostjo pa zato, ker sem predvideval in se zavedam, da jih čaka težko in umazano delo. Jaz sem tudi danes pozorno poslušal vsa stališča poslanskih skupin. Jaz mislim, da so bila zelo kvalitetna, razen enega, ki ga ni niti vredno omenjati. Izjemno dobro poročilo je imela, predvsem mi je ostala v spominu gospa iz Desusa. Ko smo poslanca poslušali zdajle, pa še malo prej, je pa klasičen primer, zakaj je v Sloveniji takšno stanje. Ko smo celo popoldne poslušali kvalitetno poročilo, še enkrat ponavljam, za to umazanijo posameznikov, ki so bili danes tudi omenjeni, in pride nekdo iz največje koalicijske stranke, hoče povoziti predsednico in hoče povoziti vse člane, ki so izjemno kvalitetno delali v tej preiskovalni komisiji. Z enim preprostim razlogom – da obrne vetrove in pozornost v neko drugo smer, kot da se ni nič zgodilo, da je poročilo nekvalitetno, tudi vejice išče, kje manjkajo. Ampak jaz mislim, da je tu ravno nasprotno, da boli kvalitetno poročilo. Poslanca, ki je govoril pred mano, prav gotovo boli kvalitetno poročilo, ki daje rezultate. Seveda, na nas vseh, poslankah in poslancih, pa je, če znamo to delo preiskovalne komisije oziroma naših kolegic spoštovati in če želimo dobro zdravstvu, potem bomo to podprli. Paziti pa moramo, da ne bomo nasedali na takšne trike, kot jih je gospod Jani izvajal zdajle petnajst minut. To je trik poslanca, ki je seveda zamenjal pet strank. Zavedati se moramo, kako močni pritiski morajo biti od nekoga, da je danes govoril tudi proti svoji poslanki, proti poslankam koalicije, da so delali nekvalitetno. Kakšna moč mora biti odzadaj? To je jasen pokazatelj, zakaj je takšno stanje v zdravstvu, zakaj je takšno stanje v sodstvu, pravosodju pa še na več inštitucijah. Seveda, če bi imeli iskreno željo in voljo, tudi na strani Vlade, da s tem kompasom, ki nam ga je dala ta preiskovalna komisija, želimo nekaj obrniti, bi seveda tukaj tudi sedeli pravosodni minister, ministrica za zdravje, notranja ministrica pa še kdo. In seveda s tipko, da potrdimo to poročilo, bi seveda morali biti najbolj zadovoljni ti trije in bi zavihali rokave in pobarali to preiskovalno komisijo, da čim prej dokonča svoje delo, da dokončno poročilo in tiste umazance, za katere je morala biti ta preiskovalna komisija ustanovljena, damo za zapahe. Jaz bom seveda z veliko odgovornostjo to vmesno poročilo podprl. Želim pa, da čim prej to vaše delo, ki je kvalitetno, dokončate v dobrobit slovenskega zdravstva in v dobrobit Slovenk in Slovencev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec, pripravi naj se mag. Bojana Muršič. Izvolite, gospod Tomaž Lisec.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Predstavnikov Vlade ni, ko se na področju zdravstva dogajajo takšne zadeve in takšna vmesna poročila, niti ministrice za zdravje ni, ker jo verjetno srce boli, ko posluša, kaj vse je narobe v zdravstvu, pravosodni minister se bori za druge funkcije in beži iz Vlade, predsednik Vlade pa niti več ne razume, kaj je pravna država, zato ima problem z pravnimi zadevami in zakonodajnim postopkom in zakonodajno vejo oblasti. Tako da neodziv Vlade točno kaže, kaj si misli o slovenskem pravosodnem sistemu, predvsem pa o slovenskem zdravstvenem sistemu in, kar je ključno, o slovenskih pacientih. Zaradi tega, tudi zaradi tega, kar je tukaj zapisano, plačujejo višje storitve in dolgo čakajo v vrsti. Jaz moram reči, da kolikor se da spremljam vse preiskovalke pred televizijskimi zasloni ali pa v pisarni v Državnem zboru. Očitno je, da je kolegica Jelka Godec z sodelavci oziroma s člani preiskovalne komisije naredila vrhunsko delo, ki pa je šele na polovici, kajti kot že tudi rečeno, danes imamo pred sabo vmesno poročilo. Ampak Jelka je naredila predobro delo, to se danes vidi v izvajanju sredinskega dela politike, ko so določene politične povezave v zdravstvu prehitro ali pa preveč intenzivno prišle na plano. Skratka, v tem vmesnem poročilu lahko vidimo, kaj se dogaja v zdravstvenem sistemu. Če vprašate povprečnega državljana, nekoga, ki tu in tam gre izven primarne ravni, kjer je kolikor toliko še poskrbljeno za njih, ampak tam imajo pomembne vloge lokalne skupnosti, bodo rekli, ja, imamo dobre zdravnike, imamo dobre medicinske sestre, ampak na žalost je celoten sistem zdravstva ena sama korupcija in klientalizem. In ravno to želi pokazati preiskovalna komisija, ki jo vodi kolegica Jelka, seveda v okviru zmožnosti, ki jo daje preiskovalna komisija in ki jo imamo sami poslanci pri tem delovanju. In zato sem presenečen, ko danes slišim, pred dvema urama sem prvič tudi javno od enega poslanca slišal, da baje Stranka modernega centra – pa vemo, da še zdaleč niso niti blizu stranka centra, kaj šele modernega – da ne samo, da ima ogromno problemov s tem vmesnim poročilom, ampak da se večinski del teh poslancev nagiba, da danes tega vmesnega poročila ne bodo podprli. In kaj je v sklepih pri tem vmesnem poročilu preiskovalne komisije? Da z vsem tem delom, ki ga je kolegica Jelka z člani in članicami preiskovalne komisije opravila, seznani ključne organe, ki bodo potem naredili svoj posel. Tukaj danes govorimo, da se gradivo posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu, pa imamo že problem, vsaj tisti, ki nekaj časa že spremljamo politiko, vlogo Nacionalnega preiskovalnega urada, ki včasih deluje po sistemu Nič ne vidim, nič ne slišim. Potem, da se posreduje na Generalni direktorat za konkurenco pri Evropski komisiji, upam, da bo tam kaj več učinka. Da se posreduje Finančni upravi, Agenciji Republike Slovenije za varovanje konkurence, Državni revizijski komisiji in tako naprej. Skratka, da se to, kar se dogaja na področju žilnih opornic, predstavi ključnim organom in da potem tisti opravijo svojo nalogo. Ampak me je zelo strah, da se bo dogajalo isto, kot se je dogajalo na samih sejah preiskovalne komisije, ko so bili vabljeni ljudje in so imeli ti vabljeni ogromno problemov z ali sodelovanjem ali pa z boleznijo, ki se ji reče kratkotrajna izguba spomina. In me je zelo strah, da vsi ti organi, katerim naj bi to vmesno poročilo posredovali, da bodo prav tako imeli določene probleme. Verjetno se bo tu in tam našel nekdo, ki bo rekel, da se to njih ne dotika, da je to naloga nekega drugega organa, da je to nekaj drugega organa, neke druge osebe, neke druge osebe, namensko to poudarjam, ker se vedno potem zadeva nekje vrti in na koncu se zadeva izgubi. Da bodo ti organi komaj čakali, da bo konec mandata, potem pa verjetno ne bo več te preiskovalne komisije, očitno jo bo treba ustanoviti tudi druge mandate, ker jim bo treba ponovno, mi pravimo, žicati, da kaj naredijo. Ne obrnejo v roku enega leta dveh listov papirja, ampak v roku enega leta obrnejo goro papirjev, predvsem pa tudi naredijo tisto, kar pač tako preiskovalni in vsi ostali organi lahko, za kar so ustanovljeni. Jaz osebno sem pričakoval, da bomo danes v bistvu po stališčih poslanskih skupin rekli, saj smo soglasni, gremo na glasovanje, kolegica Jelka je naredila veliko delo in gremo naprej, ampak – in s tem bom tudi počasi zaključil – je kolegica Jelka naredila predobro delo. Določene povezave med določeno politično sfero, med določenimi organizacijami, med določenimi podjetji, med določenimi mediji in na drugi strani tudi med določenimi posamezniki, ki kar naenkrat zgubljajo tisto, čemur se mu reče bratski vpliv, sestrski vpliv, sorodstveni vpliv, da kar naenkrat je problem. Zato me danes ne čudi zgodba o enem izmed fake news medijev, ko imajo probleme, da v eni stranki otroci funkcionarjev delajo za tisto, za kar so se usposobili. To je problem. Na drugi strani pa ta fake news medij nima skoraj nobenega posluha, da napiše ogromno zadev, ki bi jih lahko našli v tem gradivu, ko bi lahko razpletali o tem, kako je povezana politika, določen del zdravstvenega lobija in določen del medijske scene. Tega pa ne bomo zasledili. In zato je morda prav, da vsaj tisti, ki vemo, da je treba sistemski korupciji na področju zdravstva reči, dovolj je, pokažemo, da nekdo tudi s sedenjem na preiskovalni komisiji dela tisto, za kar je ustanovljen. In zato, spoštovani, upam, da bodo ti sklepi soglasno sprejeti, da bodo ne samo posredovani določenim organom, inštitucijam, ampak da bodo v nadaljnji fazi tudi ti organi in inštitucije naredili svoje delo, tako da bo to vidno ne samo preko medijev, ampak kot je tudi tukaj napisano, da bodo tudi nam kot zakonodajni veji oblasti poročali o napredku pri pregonu korupcije in kaznivih dejanj v predmetni zadevi. Še enkrat, pohvala članom preiskovalne komisije za do sedaj opravljeno delo. Upam, da čim prej dobimo končno poročilo in da čim prej uradne inštitucije in organi naredijo tisto, za kar so poklicani, da raziščejo korupcijo na tem področju. Ampak to je le vrh ledene gore korupcije v zdravstvenem sistemu, ki jo plačujejo ljudje, kot že rečeno, preko predragih storitev in predolgih čakalnih vrst. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Bojana Muršič. Pripravi naj se dr. Anže Logar. Izvolite, gospa Bojana Muršič.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Kot članica preiskovalne komisije moram reči, da me žalosti dejstvo, ki ga je podal kolega Jani, da je v bistvu to vmesno poročilo neko skrpucalo. Moram reči, da smo presedeli ure in ure. Tudi preden smo vmesno poročilo potrdili, smo ga potrjevali trikrat oziroma smo se dogovarjali, kako ga urediti, kako ga pripraviti tako, da bo dejansko takšno, kot je potrebno. Zdaj, da smo vnašali te morebitne sume, to je bilo na našo pobudo, bom rekla, sicer ne morebitne, ampak sume, kajti v prvem osnutku tega poročila so bili dejansko fakti. In takrat sem nekako imela pomislek, moje znanje tega ne dopušča, da lahko rečem, da je nekdo storil kaznivo dejanje, in enostavno smo prišli potem do zaključka, da sumi pa so. Sumi so pa bili podani na zaslišanjih, smo jih spoznali oziroma videli. Zaslišali smo 35 prič, 2 soočenji smo naredili. Pri zaslišanjih smo imeli veliko težav s sklepčnostjo, kot je kolegica predsednica povedala. Nekako smo se poskušali usklajevati, da dejansko zagotovimo sklepčnost, kajti vsem nam, tisti, ki smo imeli ta interes, je bilo, da slišimo, kaj se dogaja. Moram reči, da nekajkrat sem sicer izostala, ampak moram reči, da sem z veseljem prebrala potem to vmesno poročilo. V prvem delu vmesnega poročila so povzeti vsi glavni izseki zaslišanj, glavne ugotovitve in moram reči, da ti dajo neko nit. Vsekakor je nesporno dejstvo, da obstaja utemeljen sum, da so odgovorne osebe kršile javna naročila. In na tem mestu sem nekajkrat tudi vprašala odgovorne osebe na zaslišanju: »Ali se zavedajo, kakšno sporočilo dajemo javnosti?« »Imamo sprejeto zakonodajo, ki je ne spoštujemo. Zakaj potem sedimo? Zakaj sprejemamo zakonodajo?« sem jim postavila vprašanje. Potem je bolje, da vsi skupaj pustimo stvari, po svoje gremo, popokajmo in enostavno Državnega zbora v tem primeru ne potrebujemo. Kajti, zakonodaja se sprejema zato, da se spoštuje. In enostavno je to nesprejemljivo. Da se pa to sliši potem s strani odgovornih oseb, da so se kršila javna naročila. Verjamem, da takrat, kadar je utemeljen razlog, ampak verjamem, da tega v bolnišnicah ni, kadar gre za življenje ali smrt, da se naroči oziroma dobavi žilna opornica, ampak verjamem, da vsaka bolnišnica ima na zalogi žilne opornice, da v primeru, da pride do takšnega slučaja, lahko urgentno pač naredijo to, kar je potrebno. Pregledanega je bilo ogromno gradiva, kot sem rekla, zaslišanih ogromno prič. Tudi ob tem, da je dr. Kanič omenil, da je dejansko podaril dva stenta kolegu druge bolnišnice, se mi je porajalo vprašanje, kje so pristojne institucije. V tistem trenutku bi morali vsi alarmi zagoreti, kajti tu je šlo za davkoplačevalski denar, 2 tisoč evrov. Po vsej verjetnosti je to ena manjša operacija in enostavno se njemu to ni zdelo nič spornega. Osebno meni se to zdi zelo sporno. Res je, da v času te preiskovalke oziroma zaslišanj sem se velikokrat spraševala, ali iščem politično odgovornost ali se učim o vseh teh žilnih opornicah. Velikokrat so bile razprave malce iz konteksta, ampak kljub temu je bil v celoti fokus pravi. Iskalo se je povezave, navezave, kam odteka denar, zakaj so preplačane žilne opornice. Na zaprtih delih sej smo ugotovili še marsikaj drugega, kar se je dogajalo. Tisto je še bolj zastrašujoče in zaskrbljujoče. Jaz mislim, da v nadaljevanju te preiskovalne komisije bomo prišli do te politične odgovornosti, nakazuje se že. Verjamem, da se bo v nadaljevanju vseh teh pričanj, ki jih predvidevamo, pokazalo, da je tudi bila politična odgovornost. Mislim tudi, da v času te preiskovalke, kdor pač je prebral celotno poročilo, ki je zelo obsežno, približno nekje 400 strani zajema, so bile podane tudi možne rešitve sistemske spremembe zakonodaje. Jaz upam, da jo v tem kontekstu tudi ministrstvo prebere, kajti mislim, da smo med razpravo, med zaslišanji to tudi podali. Verjamem, da je to eno izhodišče. Me pa vsekakor žalosti, da dejansko je odtekal ta denar, bom rekla, v zasebne žepe. Mi te naloge nimamo oziroma nismo tako strokovno usposobljeni, da bi lahko rekli kdo in kam in pod kakšnimi pogoji, ampak iz gradiva marsikaj jasnega in glasnega izhaja. Da so se preplačevale žilne opornice v UKC, kolegica Brinovšek je omenila, da je odteklo nekje 4 milijone evrov denarja v žepe ne vem koga. To so zastrašujoči podatki. Resnično enostavno, ali se zavedamo, kaj bi se lahko naredilo s tem denarjem? Ta denar bi lahko ostal v UKC Ljubljana. Po vsej verjetnosti ta izguba ne bi bila tako velika, kot smo jo sanirali oziroma kot jo bomo sanirali z interventnim ukrepom. In vse skupaj je za razmisliti. Kot sem tudi v stališču poslanske skupine omenila, ključen je sistem vodenja. Če je vodenje slabo, je potem vse skupaj od spodaj slabo, ampak kot je vse skupaj pri tej komisiji oziroma pri vseh teh indicih, ki so, je vse skupaj gnilo že v samih temeljih. Tako da tu jaz mislim, da tudi mora SDT, NPU odigrati svojo vlogo. Moram reči, da sem bila resnično razočarana nad zaslišanji posameznih članov teh pomembnih institucij, kajti določenih stvari nimajo povsem razčiščenih. Tudi sama nekaterih stvari nisem imela, ampak če bi bila na taki funkciji, bi definitivno marsikaj več vedela, ker bi se tako dolgo učila, da bi se naučila. Eni pa dejansko zasedajo funkcijo, pa ne vedo, zakaj jo zasedajo. Toliko v začetku, nekaj časa si pa še pustim. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anže Logar. Pripravita naj se gospa Anja Bah Žibert in gospod Branko Zorman.
Hvala, predsednik. Danes je predsednik republike rekel, da je zdravstvo eno od področij z največjim, če po domače povem, primanjkljajem reform. Temu botruje 250 tisoč ljudi v čakalnih vrstah, nenormalne razmere, preplačila, izgube bolnišnic. Ultima tema. Najpomembnejša tema na koncu koncev danes. Pa poglejmo, koliko poslancev sedi ob tej temi v tem državnem zboru. Torej, ko so tam mikrofoni in kamere, so vsi glasni, kako nameravajo kaj spremeniti, kako bodo naredili reforme, kako je ta ministrica oh in sploh, ko pa je treba dejansko nekaj narediti, pa ta volja umanjka, je ni. Jaz sem podrobno poslušal predstavnico Desusa in predstavnico SD v uvodni predstavitvi in moram reči, da se podpišem pod to, kar sta rekli. Izpostavljam ju zato, da ne bom izpostavil kolegice Godec, ki prihaja iz iste stranke. Namreč, da ne bom rekel, da je ta tema politično obarvana, ampak da dve koalicijski stranki povesta dejansko, kako nesprejemljive razmere so v zdravstvenem sistemu, in do kako epohalnih in ključnih ugotovitev je prišla ta preiskovalna komisija. Potem pa se pojavi poslanec SMC Jani Möderndorfer, ki v svoji stari nameri tu vse, kar ni ustvari on, popljuva. Zdaj pa moram reči, da tisti, ki gleda to sejo, je rahlo zmeden. Namreč velika večina članov preiskovalne komisije podpira to poročilo in podpira te ugotovitve in se zgraža nad stanjem v zdravstvu, predstavnik največje stranke, torej tisti, ki imajo pa največ glasu, ima največ vzvodov, da kaj spremeni, pa odmahne z roko, češ, imate na drugem sklepu dve pravopisni napaki, zato tega ne moremo popraviti. Poglejte, kako se ta koalicija, pa da ne bom rekel ta koalicija, ampak največja koalicijska stranka loteva reforme zdravstva. Če te preiskovalne komisije ne bi bilo, o preplačilu v zdravstvu danes ne bi govorili. Bi imeli samo uradno izjavo ministrice, kako je vse v redu, uradno izjavo prvega ministra, torej predsednika Vlade, da smo za čakalne vrste krivi mi pacienti, ker čakamo v vrsti. Ogledala, kaj se dejansko dogaja, pa ne bi bilo. Ne bi izvedeli, da so ponudniki stentov na posameznike, posameznim zdravnikom ali pa odgovornim nakazovali sredstva zato, da so se odločili za večjo nabavo teh stentov ali njihovo pogodbo. Ne bi izvedeli, da je to plavanje v bazenu z morskimi psi. Ne bi imeli ključnih dokazov, da so to. Danes pa to imamo in lahko na podlagi tega ukrepamo. In ne bi izvedeli, da tudi na tem področju, tako kot, recimo, še na kakšnem drugem, organi pregona pač ne delujejo. Da se mora zgoditi parlamentarna preiskovalna komisija, da lahko nekdo, ki je sicer primarno odgovoren za represijo, torej za pregon, kriminal, kakorkoli se temu reče, ja, še hvala, da ste s tem začeli, ker drugače mi tako ali tako ne bi mogli napredovati. Poglejte, in to je neposredna ugodna in dobra posledica preiskovalne komisije. In tisti, ki sodeluje v preiskovalni komisiji kot politična stranka, zraven pa pljuva po preiskovalni komisiji, dela največjo škodo samemu sebi in ugledu Državnega zbora in na koncu koncev vsem, ki se trudijo in ki se trudimo nekaj spremeniti v tej državi. Vam bom povedal samo en primer iz te preiskovalne komisije, da bo pokazala dejansko, kakšno stanje je v tem zdravstvenem sistemu. Žilne opornice, kot lahko izvemo iz tega poročila, so bile v našem sistemu med leti 2003 in 2016, 3- do 5-krat dražje kot v tujini, v drugih državah. Kako smo mi tako bogati, da si lahko privoščimo 3- do 5-krat dražje žilne opornice? In ko se potem pojavi en ponudnik iz Poljske, ki ponuja pol cenejše stente, kot tisti, ki je v dvanajstih letih zaslužil 250 milijonov evrov na račun davkoplačevalcev – veste, kaj se zgodi? Po dveh mesecih mora prekiniti dobavo, ker ta, ki zasluži 250 milijonov, kliče izvajalca in reče, en nepridiprav se je pojavil in ponuja vaše stente pol ceneje kot mi, dajte pritisniti nanj. Po dveh mesecih prekine dobavo. Da bo še bolj čudno, nekdo ki ima 56 % trga stentov, se ustraši in takoj urgira, nemudoma, ko se pojavi nekdo, ki ima, pozor, 0,35 % trga stentov. Si predstavljate? Če bi vi, recimo, uspeli Državnemu zboru prodajati, ne vem, kulije mesečno po tisoč evrov, pomeni, da bi se ustrašili nekoga, ki mesečno proda za 7 evrov kulijev. Jaz verjamem, da se z njim sploh ne bi ukvarjali. Ampak ne, tisti, ki zasluži 250 milijonov evrov z našim davkoplačevalskim denarjem za 3- do 5-krat preplačane medicinske pripomočke, se ustraši tudi takega konkurenta, ki ima samo 0,35 % trga. Kot ste lahko ugotovili, je moral po dveh mesecih zapreti štacuno. To se dogaja. Zato sem rekel, bazen, ker plavajo morski psi. In hvala bogu, da na to kdo pokaže in z dokazi prikaže. Čakam, da bodo organi pregona nekaj na tem pogledu naredili. Upam, upam da bo v tem državnem zboru zmagal razum, in da boste to poročilo tudi ustrezno, z ustrezno večino podprli. Kajti danes se odloča v bistvu o tem, tisti, ki bodo glasovali proti ali ne bodo glasovali, se bodo vzdržali, so zadovoljni s statusom quo, so zadovoljni z 250 tisoč čakalnimi vrstami, so zadovoljni s tem, da tisti, ki ima več kot polovico trga, diktira, kdo lahko sploh vstopi v trg in kdo ne more vstopiti na trg, so zadovoljni s tem, da posamezni dobivajo plačila zato, da naročajo določene izdelke, točno določene izdelke. In se ne bo nič spremenilo. Tisti, ki pa hočemo nekaj spremeniti, bomo pa za to poročilo glasovali. In jaz upam, da bo na koncu koncev po tej razpravi prevladal razum in da bo eno zelo pomembno sporočilo poslano javnosti, da se tudi na področju zdravstva obetajo spremembe, samo prave ljudi je treba pripustiti k odločevalskim funkcijam. Hvala.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert, pripravita naj se gospod Branko Zorman in mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Velikokrat smo se že pogovarjali o razmerah v zdravstvu v naši državi. Takrat pravzaprav skoraj v en glas vpijemo, kako je vse slabo in kaj bi bilo potrebno storiti. Kaj pa danes? Na mizi imamo poročilo, 334 strani, v njem najdete ugotovitve, v njem najdete pričanja in tudi nekatera priznanja. A, spoštovani, gre samo za eno malo področje – ugotavljanje zlorab na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. Opravljeno je bilo ogromno delo. Opravili so ga vsi člani komisije, ki so seveda hodili na te seje, tukaj moram izvzeti Levico, ampak saj škoda njih sploh izpostavljati, in seveda tudi predsednica. Povedali so sami, s kakšnimi težavami so se tudi srečevali. Ampak končni cilj je dosežen. 334 strani. Vse, kar bi bilo treba zdaj storiti, je, da se pač naši organi pregona zganejo in dejansko ukrepajo. Žalostno pri vsem tem pa je, ker je tukaj odprto samo eno področje. Jaz se bojim, da če bi šli odpirati vsako področje, da bi pravzaprav našli iste oziroma podobne grehe. Potem se ne bomo več spraševali, kam odteka denar, ki je namenjen za zdravstvo, ki je namenjen za paciente, ki je namenjen za skrajšanje čakalnih dob in ki je namenjen za kakovostne zdravnike. Ampak največja stranka SMC, ki nosi največjo odgovornost tudi zato, ker je ministrica iz njihovih vrst, danes pravzaprav ne razpravlja. To, kar je poslanski kolega danes blebetal, to, oprostite, ni bila razprava, vsaj ne o žilnih opornicah in o problematiki, ki je pred nami. Prav tako tudi ni nikogar iz ministrstva. Če ministrica ne more, se ji ne zdi pomembno, da pošlje nekoga v Državni zbor in prisluhne tej temi, ki je več kot problematična. Tega ne morete zagovarjati. To je povsem nesprejemljivo. Naj zdaj spregovorim o sami vsebini poročila in zame res škandaloznih ugotovitvah. 4,1 milijona evra javnih naročil brez zakonske podlage. 4,1 milijona, spoštovani! Naprej. Hujši podatek, 5,1 miljona evrov smo preplačali žilne opornic. Smo jih preplačali zato, ker smo se pač odločili za dražji način. 5,1 milijona. In zdaj vam bom povedala, kaj to pomeni v številkah, ker ljudje hitro malo številke zamešamo, še jaz sem jo danes, kaj to pomeni, na kakšnem drugem primeru. Dve tretjine slovenskih državljanov ne presega povprečne plače. Vemo, koliko jih je na minimalni plači. Naj vam povem, to je okoli 8 tisoč minimalnih plač. Za novorojenčke vemo, da kar naprej govorimo, kako velik problem imamo v Sloveniji, ker se staramo in smo ena najstarejših družb ne samo v Evropi, na svetu. Novorojenčki dobivajo oziroma družine ob novorojenčku dobivajo od države 280 evrov, v tem primeru bi dobile skoraj 600 evrov, če bi ta denar uporabili za pametne stvari in ne za to, da si je nekdo napolnil lastne žepe na račun davkoplačevalcev. Spoštovani, 31 tisoč 875 celoletnih malic otrok je ta znesek. 31 tisoč 857 celoletnih malic. Naprej, to je 10 tisoč 200 pokojnin. Pa vemo, kako živijo naši upokojenci. Jaz upam, da se pogovarjate z državljankami in državljani. Če bi za ta denar odprli fond za pomoč tistim, ki jih mečemo na cesto za 200 evrov in deložiramo, si predstavljate, koliko družin in posameznikov bi rešili za ta denar? In še več. Kdor je spremljal včeraj medije, je lahko slišal, da v Mariboru primanjkuje 30 zdravnikov za splošno medicino in da ljudje ne pridejo več do osebnega zdravnika, ker ti v skladu z zakonom ne morejo več jemati novih pacientov, zdravnikov pa ni. Nimajo izbranega zdravnika in hodijo od Poncija do Pilata, da bi prišli do zdravnika. Ta znesek, s katerim smo preplačali žilne opornice, pomeni 178 zdravnikov za eno leto. 178 plačanih zdravnikov za eno leto. Jaz upam, da se zavedate, kaj ta denar pomeni in kaj bi lahko s tem denarjem storili. Potem pa tukaj od poslanca največje koalicijske stranke poslušam, kako ta komisija ni storila ničesar. Jaz ne vem, pustimo, da smeši samega sebe, ampak naj ne smeši celotnega Državnega zbora, predvsem pa naj ne smeši državljank in državljanov. Ugotovitve so jasne. Gre za milijone preplačanega denarja, tako ali drugače, gre za jasno odgovornost, kar tisti, ki ste poročilo prebrali, lahko tudi preberete in vidite, mi pa se sprenevedamo. Vse take stvari, a veste, ko se lahko dogajajo razne žilne opornice in verjetno bo teh zgodb še več, jaz upam, da bodo sedaj upali številni v državi večkrat spregovoriti o različni obliki korupcije v našem sistemu, ko bodo videli, da se pa stvari vendarle premikajo, in jaz upam, da se bodo, in komisija, ki jo vodi tako kolega mag. Anže Logar, kot tudi komisija, ki jo vodi Jelka Godec, gotovo k temu pripomoreta. Jaz upam, jaz upam, da bomo delali pomembne korake naprej tudi pri tem, da zaščitimo denar davkoplačevalcev in da ga namenimo tja, kjer ga država potrebuje. Seveda pa je nekomu v korist, da v tej državi vlada nered in nered vlada tudi v zdravstvu. Vem pa, to pa zagotovo vem, da posameznike s poslancem Janijem na čelu moti, da nekatere poti vodijo do Mladine. Ampak to je pa njegov problem.
Besedo ima gospod Branko Zorman, pripravita naj se mag. Andrej Šircelj in gospod Jože Tanko.
Hvala, gospod predsednik. Za začetek, seveda, to, kar je ugotovila komisija, vse te prakse, o katerih se je govorilo že prej, to je seveda kriminal. Upam, da bodo tisti, ki so bili v teh praksah udeleženi, na koncu uspešno oziroma v narekovajih uspešno sprocesirani čez cel sodni sistem in na koncu tudi obsojeni. Nenazadnje, kot je bilo že večkrat rečeno, se je to počelo na škodo vseh nas. Že od samega starta, ko smo pred letom in pol ustanovili to preiskovalno komisijo, je bilo jasno, da ta preiskovalna komisija oziroma predlagatelj ustanovitve ni imel namena zgolj raziskati to področje, ki je nedvomno seveda zelo problematično, ampak da bo ta komisija seveda izrabljena za takrat, ko bo treba govoriti o slovenskem zdravstvu in kaj je tam narobe in ko bo treba pokazati na tiste, ki so seveda z tem zdravstvom povezani, tako minister, predsednik in ostali, seveda tudi priročno koalicijski poslanci. Zdaj ta komisija je bila ustanovljena prvenstveno zaradi tega, da ugotovi politično odgovornost oziroma ugotovi odgovornost nosilcev javnih funkcij, torej političnih funkcionarjev. In tukaj je prvi problem, ki ga osebno imam z delovanjem te komisije, in dvom, ki se seveda odpira, ki govori o tem, da komisija ne deluje ravno objektivno in nepristransko. To mojo trditev bom utemeljil s tem, da, če pogledamo kdo od političnih funkcionarjev je bil do sedaj zaslišan na tej komisiji, pa ta komisija deluje že leto in pol in ni začela iz nič oziroma začela je iz nič na nek način, ampak dejstva, ki jih je odkrila, niso nič drugačna, kot so bila znana, že preden je ta komisija začela delati. Do zdaj smo imeli zaslišane tri nekdanje ministre, ministra Marušiča, ministra Gantarja in ministra Miklavčiča. Za razliko od gospoda Gantarja, ki je bil minister tudi v vaši vladi, sta oba ministra iz vlad nekega drugega pola. Zelo me veseli, da seveda o tem lahko razpravljam povsem neobremenjeno, glede na to, da ne v eni, ne v drugi vladi nismo prej bili in seveda tukaj nobene odgovornosti za to, kar se je počelo v preteklosti, ne čutimo, niti je seveda ne moremo nositi. Zdaj sprašujem se seveda, od leta 2006 naprej, odkar komisija preiskuje te zlorabe v temu področju nabave žilnih opornic, ste bili seveda tudi vi predlagatelji te preiskovalne komisije dvakrat na Vladi. Ampak ministrov iz vaših mandatov na zaslišanju še ni bilo. Če raziskujete neko prakso, ki se je dogajala v zadnjih desetih letih, potem mislim, da bi bilo objektivno tudi že do tega vmesnega poročila, da seveda povabite tudi te in slišite tudi drugo plat. Še posebej verjamem, da bi morda povedali kaj novega glede na to, da niso iz tistega pola, kateremu pripisujete v bistvu, da je vir vseh teh zlorab, pa seveda nimam nobenih simpatij do nikogar, da smo si na jasnem. Namesto tega se je preiskovalna komisija seveda ukvarjala s samim postopkom teh nabav, s samimi temi nepoštenimi praksami in seveda, kar se tega tiče, je bilo narejeno zelo koristno delo. Upam le, da bodo te informacije še dodatno pomagale vsem tistim organom, ki bi to delo, ki ga je opravila preiskovalna komisija, morali narediti že sami, vendar glede na to, koliko predkazenskih postopkov in ostalih zadev teče, trenutno optimist res ne morem biti. Ampak kot rečeno, to je zdaj vmesno poročilo, končno poročilo prihaja in o njem bomo govorili takrat, ko bo čas za to. Kot rečeno, moti pa me, da izrabljate to komisijo za to, da postavljate neke vrednostne sodbe o slovenskem zdravstvu, tako kot nenazadnje tudi kolega Logar pa kolegica Bah ravnokar in tako naprej. Hkrati pozivate druge, da naj govorijo o temi te preiskovalne komisije, vi pa seveda to vztrajno že leto in pol zlorabljate. Nadalje pa morda potem še na zaprtem delu, če bo čas.
Besedo ima predstavnica predlagatelja, predsednica preiskovalne komisije gospa Jelka Godec.
Ja, gospodu Zormanu samo tole. Začeli smo z nič, z nekaj časopisnimi članki, z anonimko, ki jo ima NPU že od leta 2013, mi pa od začetka leta 2016. To, kar je tukaj noter navedeno, je nekaj novega in so dejstva, dokumentacija in vpisane izjave prič. Kar se pa tiče politične odgovornosti in klicanja ministrov na zagovor, pa je bil najprej sprejet sklep oziroma dogovor tudi z vašo kolegico, ki je danes še nisem slišala govoriti, ampak samo odvetnika gospod Janija Möderndorferja in vas, da se na zagovor kliče ministre, ki so imeli polna pooblastila, torej, da ne kličemo gospoda Erjavca, gospe Skaza ali pa gospe Bratušek, ki niso imeli polnih pooblastil kot ministri ali pa so bili 2, 3 mesece, ker potem boste rekli, da se ukvarjamo z nepomembnimi ministri, ampak na koncu smo sprejeli sklep oziroma tudi na predlog, mislim da, ene izmed članic, da se pač tudi te ljudi da v seznam prič. Tako da nenehno govorite, ni politične odgovornosti, potem pa hkrati poveste, da je pa sicer še čas. Če bi si prebrali sam akt o odreditvi parlamentarne komisije, kolegi, ki se izgovarjate na politično odgovornost, pa piše: »Ugotoviti morebitno odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi postopka javnega naročanja na področju nabave žilnih opornic, zaradi suma prisotnosti korupcije …« In tako naprej. V drugi točki: »Ugotovi, kakšna je morebitna odgovornost nekdanjih in sedanjih nosilcev javnih funkcij v ustanovah, ki opravljajo zdravstveno dejavnost na sekundarni in terciarni ravni v Republiki Sloveniji, povezanih s prodajo in nabavo žilnih opornic.« Jaz nisem vedela, da ministrstvo spada na sekundarno in terciarno raven in da opravlja oziroma da je opravljalo nabavo. Torej, dajte si prebrati, povejte javnosti, kaj piše v aktu in nehajte zavajati s politično odgovornostjo. Ja, je res, se strinjam, parlamentarna preiskava, preiskovalna komisija išče tudi politično odgovornost, vendar v aktu in mi smo se držali in v poročilu piše, da se držimo vseh točk, ki so v aktu o odreditvi parlamentarne preiskovalne komisije. In zdaj če vi noter v samem poročilu, ki danes vsi govorite, kako je obsežno, pa to sem že povedala, ni pomembno, ne najdete odgovornih nosilcev, vam bom pa jaz povedala: gospod Simon Vrhunc, odgovorni nosilec javne funkcije v UKC Ljubljana, direktor; gospod Gregor Pivec, direktor UKC Maribor; gospod mag. Bojan Uran, vodja nabavne službe; gospod Darko Zorman, vodja katetrskega laboratorija, odločevalec pri nabavi žilnih opornic; dr. Kanič v Mariboru, odgovorni nosilec v razpisni komisiji za pripravo strokovnih delov v tem in tako naprej; dr. Matjaž Bunc, vodja katetrskega laboratorija v UKC Ljubljana; dr. Dragan Kovačič, vodja kardio oddelka v Celju. Torej gre za ugotavljanje morebitne odgovornosti nekdanjih, sedanjih nosilcev javnih funkcij, ki upravljajo na sekundariju in terciariju v Republiki Sloveniji. Ne mi govoriti, da ne opravljamo tistega, kar je v aktu o ustanovitvi parlamentarne preiskovalne komisije. Če pa so ti dvomi pri vas obstajali že od začetka, je bilo rečeno, potem pa ste imeli svojo predstavnico v komisiji, ki bi lahko na to opozarjala, dajala pripombe in predlagala, da se na sejo, ne vem, 65., povabi tega in tega ministra in da ga zaslišimo. Nobenega problema. Nobenega problema, ampak tega niste, pa ne pravim, da bi morali, lahko pa bi.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj, pripravi naj se gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegi in kolegice! Najprej čestitke komisiji za opravljeno delo, bogato vsebinsko delo, analitično delo in dejansko tudi delo, ki pove tisto, kar se od takšne komisije pričakuje. Tukaj seveda govorimo o tem, da se je s tem delnim poročilom odstrla zavesa nad slovenskim zdravstvom. Dejansko se je pokazalo na nekatere akterje, ki krojijo slovensko zdravstvo, krojijo tako, da imamo številne probleme v slovenskem zdravstvu, predvsem imamo premalo denarja. Premalo denarja – zakaj? Zaradi tega, ker kupujemo predrag material in kupujemo predrago opremo. Iz samega poročila izhaja in tudi sicer je bilo že omenjeno, da je oprema, ki jo kupuje zdravstvo, preplačana za 3- do 5-krat, tudi če je samo 3-krat. Jaz sem pogledal, koliko je v letu 2016 dal Univerzitetni klinični center Ljubljana za nabavo materiala. Dal je 165 milijonov. Če je to dvakrat preveč, je potem 80 milijonov preveč v Univerzitetnem kliničnem centru. Dvakrat preveč seveda pomeni, da zaradi tega primanjkuje denarja v zdravstvu in da smo zaradi tega pred kratkim sprejeli sklep, da se slovensko zdravstvo dodatno financira z 136 milijoni. Zakaj? Zato, ker je del denarja šel v privatne žepe in so se potem iz tega denarja financirale različne družbe, ki vplivajo na medijski prostor, ki vplivajo na dejansko družbeno razpoloženje in na vrednote v Sloveniji. In to se v Sloveniji dejansko dogaja. In nenazadnje na to opozarja tudi sama preiskovalna komisija, ko piše, da naj bi se s takšnimi dejanji, nezakonitimi, nestrokovnimi, delno koruptivnimi ravnanji, lahko povzročilo morebitno zmanjšanje obsega zdravstvenih storitev in povečanje stroškov opravljenih storitev, zmanjšanje virov, ki so namenjena zdravju. Zaradi tega seveda prihaja tudi do zniževanja pravičnosti, kakovosti in učinkovitosti zdravstvenih dejavnosti. In danes je ena izmed novic tudi ta, da je v Zdravstvenem domu Kranj enostavno prišlo do tega, da je poln in da ne sprejema več novih pacientov oziroma je samo še malo mest za nove paciente. Kar z drugimi besedami pomeni, da ljudje v Sloveniji ne bodo imeli zagotovljenih zdravstvenih storitev, ker je premalo sredstev za zdravstvo in ker je preveč denarja šlo v zasebne namene. In to kaže, z imeni in priimki, delno poročilo preiskovalne komisije. In to je, po mojem mnenju, ena izmed vrednosti tega poročila, ena izmed bistvenih vrednosti tega poročila, da na tej podlagi lahko ne samo, da se uvedejo vsi postopki, ki so potrebni v zvezi z ljudmi, ki so prekršili zakon, ampak da se enostavno zdravstvo postavi na drugačne, če želite, zdrave temelje. Tega, kot kaže, del koalicije ne sprejema. Jaz podpiram seveda mnenje, ki jih je dal Desus, mnenje, ki so ga dali Socialni demokrati, in sem vesel takšnih mnenj. Na drugi strani pa se sprašujem, ali je mnenje SMC, mnenje gospoda Möderndorferja in deloma mnenje gospoda Zormana, ali je to morda mnenje gospe Vesne Vervega, ki je na nekak drugačen, lepši način želela povedati tudi to, bila pa je članica te komisije. Danes iskati razloge za to, da je že sama ustanovitev bila napačna, nepravilna, da so se pojavile neke anomalije, da je prišlo do nekih intenc Slovenske demokratske stranke v vzpostavitvi te komisije, glejte, to je danes prepozno in napačno. Kaj vas moti tukaj? Povejte jasno in glasno. Ali so to določena imena, ki se pojavljajo v tem poročilu? Povejte jasno in glasno. Danes reči, da to poročilo ni ponudilo nič, citiram gospoda Möderndorferja, glejte, to je ne laž, to je enostavno absurdna trditev. To poročilo je pokazalo na vsebino, na srž problema slovenskega zdravstva in pokazalo je na akterje, ki so srž problema slovenskega zdravstva. Zaradi tega, seveda, odločno zavračam takšno mnenje. Po drugi strani ne temeljiti vaših odločitev na neracionalnih, absurdnih mnenjih, povejte s pravimi besedami, če koga kaj moti, kaj vas moti. Jaz bom to delno poročilo podprl. Pričakujem, da bo komisija nadaljevala z delom. Seveda bo veliko lažje nadaljevala z delom, če boste tudi kolegi in kolegice podprli to poročilo.
Besedo ima gospod Jože Tanko, potem pa prehajamo v sklepni del razprave.
Hvala lepa za besedo. No, končno smo dobili na mizo eno poročilo preiskovalne komisije, kjer v tem sklepnem delu pri ugotovitvah in sklepih ni narejena anonimizacija ugotovitev, ampak personalizacija. To se pravi, da so dejanja pripisana osebam, ki so jih dejansko povzročila, in ni to posplošeno, ampak je napisano zelo korektno in konkretno. Taka preiskovalna poročila pravzaprav pričakujemo, kadar ti postopki preiskav potekajo in jih odredi Državni zbor. Očitno je pač tak pristop za nekatere v koaliciji problem, kajti stranke, ki imajo zelo veliko družboslovcev v svojih sestavi, ki zelo radi govorijo na splošno po dolgem in po čez, izrazito izogibajo se pa razpravam, kjer so navedena konkretna dejstva, dejanja, imena, priimki itn. Zaradi tega je to ena od vrednosti, ki jo ima to poročilo. Druga stvar, ki pravzaprav mene moti pri vsem tem, je popolna odsotnost Vlade. Danes pri obravnavi tega glavnega problema v zdravstvu, ni niti enega predstavnika Vlade. Na Kolegiju sem opozoril, da bi bilo smiselno in prav, da se Vlada v tistih primerih, ko ni predlagatelj točke, prijavi k razpravi, tako kot se v nekaterih drugih primerih, pri zakonih in podobno, ampak očitno Vlada tega ni izkoristila. In danes bi bila, če bi Vlada najavila čas, poslala sem ministrico ali pa kakšno državno sekretarko, bi bila izvrstna priložnost, da bi Vlada povedala, kaj je v tem obdobju, ko poteka preiskovalna komisija, v tem letu in pol naredila, ukrepala in kje je stvari popravila in izboljšala. To bi pričakoval danes, recimo, tudi pri tej razpravi. Ne samo, da se pogovarjamo zdajle mi med seboj, ampak da bi prišla Vlada z nekimi konkretnimi dejstvi, dejanji, kaj je v tem obdobju na področju predragih nabav, v tem primeru ali pa na splošno pri drugih racionalizacijah naredila v zdravstvenem sistemu. Ampak očitno pričakovati kaj takega od ministrice, ki težko spregovori tudi v svojo obrambo pri interpelaciji, je verjetno preveč. Zelo zanimivo bi bilo vedeti, kaj je Vlada v tem obdobju naredila na področju kadrovskih zadev preko svojih organov, preko svojih članov, ki jih imenuje v organe zavodov, ki so bili predmet preiskave pri žilnih opornicah. Kako so ukrepali? Katere osebe so suspendirali? Katere osebe so zamenjali? Koga so dali v kazenski postopek? Koga so dali v postopek ugotavljanje izvora premoženja itn. To bi bilo pravo vprašanje in pravi odgovor na poročilo te preiskovalne komisije s strani izvršne veje oblasti. Nič od tega. Glavni odgovor Vlade na vse te ugotovitve, ki smo jim danes priča in ki smo jih spremljali v tem obdobju, je interventni zakon. Dodatnih skoraj 140 milijonov evrov v zdravstveni sistem za pokrivanje izgub. Temeljni razlog za izgube v zdravstvenih zavodih in tudi najbrž pri težavah poslovanja zdravstvene blagajne je točno to, o čemur danes govorimo. Če to samo malo posplošimo in raztegnemo na celotno zdravstveno blagajno, je odteka iz zdravstvenega sistema za take in podobne zgodbe približno 20 do 30 % denarja, namenjenega za ta namen, za nabave investicije in podobno. Dobro bi bilo izračunati, koliko to predstavlja v zdravstveni blagajni in kaj bi za ta denar vse storili kar zadeva paciente, čakalne dobe, plače v zdravstvu, izboljšanje opreme v zdravstvu, izboljšanje klinik, aparatur in tako naprej in tako naprej. Mislim, da z lahkoto ugotovimo, če bi bila poraba denarja v zdravstvenem sistemu normalna, da bi zlahka bila prispevna stopnja 20 % nižja, da bi bile bistveno krajše čakalne dobe, da bi lahko za 20 % najbrž vsem v zdravstvenem sistemu dvignili plače, brez da se karkoli pogajamo, kjerkoli, in ukvarjamo en z drugim. To je pač posledica ugotovitev te preiskovalne komisije. Jaz mislim, da bi morala firma, ki je gradila svojo podobo v kampanji in tudi v začetku mandata z imenom pravna država, spoštovanje pravne države, etike in ne vem kakšnih vseh mogočih standardov, tu še posebej podpreti rešitve in predloge in ugotovitve te komisije. Zato ker stojijo. Niti en podatek v poročilu te preiskovalne komisije ni brez podlage. Vse kar je napisano, je podprto ali z neposredno izjavo, ki jo imate na kamerah ali v Arhivu Državnega zbora, ali z listinsko dokumentacijo. Če karkoli od tega ne bi držalo, se bi najbrž tudi v tej dvorani pogovarjali drugače. Ampak ker stvari držijo, se pač uporablja banalne razloge za to, da se poskuša diskreditirati ugotovitve in pa tudi to poročilo. Vsi tisti, ki mislite, da je karkoli narobe pri tem poročilu, ste imeli možnost, kot je bilo povedano, predlagati amandmaje, s katerimi bi glasovali in lahko popravili sklepe, popravili ugotovitve. Lahko bi pa kdorkoli, ki je bil član komisije, pripravil tudi ločeno mnenje, svoje stališče, svoj pogled, svoje ugotovitve pri tej preiskovalni komisiji. Nič od tega se ni zgodilo. In ker se nič od tega ni zgodilo, ker nihče od SMC, ki ste razpravljali pri tej točki, tega ni poskušal narediti, potem lahko ugotovim, da je pravzaprav šlo za poskus banalizacije, ki nima nobenih temeljev, da bi si lahko to privoščili. Skratka, jaz bom to vmesno poročilo preiskovalne komisije podprl. Upam, da bo tudi nadaljevanje potekalo v skladu s standardi, ki so postavljeni, in da bomo morda prišli na koncu tudi do oseb, ki so še morda nad temi osebami, ki so vodile zdravstveni sistem in izpeljale te nečedne posle, o katerih je govora v tem poročilu.
Prehajamo v sklepni del razprave, v kateri dobi še besedo predstavnica predlagatelja, torej predsednica preiskovalne komisije gospa Jelka Godec. Izvolite, imate besedo.
Hvala. Jaz bi se mogoče samo dotaknila samih ugotovitev parlamentarne preiskovalne komisije, ker mislim, da se tega danes razen v moji predstavitvi v začetku nismo toliko dotaknili. Tako kot smo na seji sprejeli sklep, gre za naznanitve suma kaznivih dejanj določenih oseb in pa, da na inštitucije naslavljamo tudi prošnjo, da preiščejo določene sume za pravne osebe. Če pogledamo te naznanitve suma kaznivih dejanj, gre po Kazenskem zakoniku za oškodovanje javnih sredstev, negospodarno delovanje in tako naprej. Zdaj če pogledamo pa same osebe, gospod Darko Zorman, ki je naveden, je bil vodja Katetrskega laboratorija v UKC Ljubljana in tudi do leta 2012 je sodeloval na javnih razpisih. On je, recimo, v samem pričanju izjavljal stvari, ki so bile kontradiktorne. Recimo, na enem pričanju in potem kasneje, ko je prišel, je potem zadeve spremenil, tako da niti ne vemo, ali je lagal prvič ali drugič, ampak to je potem spet stvar NPU, da preišče. Je pa povedal, ko sem ga vprašala, ali so kršili Zakon o javnem naročanju, je rekel: »Da.« Ali ste se tega zavedali? »Da.« Torej, zelo arogantno in, češ, to ni nič takšnega. Hkrati je tudi obtožil multinacionalko Abbott, da je prepakirala stente. Gre za poljske stente, ki so v Slovenijo prišli leta 2013, v UKC Ljubljana, in očitno ga je to tako zmotilo, da je tudi na tej seji preiskovalne komisije dejal, da je Abbott enostavno prepakiral stente, da je v boljšo škatlo dal slabše, in to je pristalo v Ljubljani. Mi smo pridobili s strani poljskega dobavitelja vse certifikate in vse, to je tudi zapisano, tako da je tudi to ena stvar za NPU, da preišče. Hkrati pa je bil zelo zadovoljen tudi s tem, da je poljski dobavitelj v bistvu prenehal s prodajo v UKC Ljubljana, kajti bili so ustavljeni s strani samega proizvajalca. Povedal je tudi, da je hodil v luksuzne vile v Toskano, da so ga gostili dobavitelji. Za njega je bilo plačanih kar nekaj kongresov, potovanj, potnih nalogov, na katere ni znal odgovoriti, zakaj direktno plačilo s strani, recimo, Mark Medicala in Bormia, ker je nenehno trdil, da plačuje UKC Ljubljana. Potem, recimo, izvajal je proktorstvo, torej je delal v Banja Luki, pa za to ni imel dovoljenje matične ustanove. Ko smo ga povprašali po izginulih stentih Titan – enostavno se niso ujemale tabele –, je v bistvu tudi nekako nakazoval, je rekel, da ne bi bilo nič čudnega, če so se izgubili od skladišča do katetrskega laboratorija. Mislim, odnos, ki ga je kazal, in pa potem vsa tista dokumentacija, ki bi jo lahko sicer še v zaprtem delu pregledali, kaže oziroma napeljuje na določene sume, ki smo jih na začetku tudi povedali. Dr. Kanič, vodja katetrskega laboratorija v Mariboru, je tudi dolga leta sodeloval pri samih javnih naročilih, je, recimo, povedal, da so dobavitelji pisali oziroma pritiskali na zdravnike, češ, da se njihovega materiala premalo porabi in da ga naj porabijo. In kaj je on naredil? Usedel se je z zdravnik in rekel: »Dajte, no, dobavljati od tega dobavitelja.« Povedal je tudi, da je dal dva stenta v drugo bolnišnico oziroma drugemu zdravniku, bi rekla, saj je povedal, humanitarno, daroval ali doniral. Povedal je, češ, če je pa to takšen strošek, ga bom pa zdajle poplačal. Glejte, saj mogoče, kdo reče, dve žilni opornici, to ni nič takšnega, ampak to je dva tisoč evrov, brez da bi bilo evidenčno zavedeno. Zato se potem tudi postavlja vprašanje, če sta bila to res samo dva stenta ali je bilo več stentov, ker tu ne govorimo samo o stentih, ampak govorimo tudi o denarju davkoplačevalcev. To so ljudje plačali in ta zdravnik je to enostavno dal in je rekel: »Bom pač poravnal, če bo treba.« Potovanja za družinske člane – ja, je povedal, da pač ni šel sam, da so šli tudi družinski člani. Kdo je plačal, naenkrat ni več vedel, ampak če so mu že plačali dobavitelji, pa on tega od njih ni zahteval. To izjave, ki so bile na javnem delu, je pa potem v zaprtih poročilih tudi pokazano, da so določeni zdravniki, ne govorim zdaj konkretno, govorim na splošno o dveh zdravnikih, da so zdravniki tudi pridobivali sredstva, torej plačila za družinske člane, različna potovanja, zraven so tudi dokazila. Če nadaljujem z zdravniki, dr. Bunc je sodeloval na javnem razpisu 2012 in potem 2013 v UKC Ljubljana. 2013 se pisno želi izločiti iz komisije, češ da je v navzkrižju interesov, ker dela za multinacionalke, ki proizvajajo žilne opornice, in ker vodstvo na to ne pristane, on še vedno dela v komisiji pa ne dela. Tako da iz tiste dokumentacije niti ni razvidno, a je sodeloval ali ni. V nekem trenutku ja, potem se spet ne more odločiti. Sam pa je izrazil nekako to, da bi lahko prišlo do navzkrižja interesov. Tu obstaja sum, da je pač še vedno kakšna zadeva ostala v tej smeri. Potem, recimo, napiše mnenje za eno žilno opornico, da se ne strinja oziroma da še ni dovolj potrjena in da se naj ne nabavlja, potem pa jo veselo uporablja in tudi nabavlja naprej. Tako da neke kontradiktorne zadeve so in obstajajo določeni sumi, ki smo jih podali v samem poročilu. Potem vodja nabavne službe gospod mag. Bojan Uran iz UKC Ljubljana, on je večkrat povedal, da so bila javna naročila prirejena oziroma pravi, da saj, če napišeš javno naročilo tako, da se lahko nabavi žilna opornica z enim zdravilom, da to je čisto drobljenje in da potem so 2013 to rešili in da je zadeva zdaj rešena. Potem prizna, da je bil pri njem dobavitelj, ki je po čudnih kanalih še pred končno odločitvijo razpisne komisije dobil informacijo, da na javnem naročilu ne bo izbran. Ta dobavitelj se pojavi pri gospodu Uranu in od njega zahteva, da se te zadeve razčistijo. Kaj naredi gospod Uran? Pokliče predsednico razpisne komisije in ji v bistvu zaukaže, naj to uredi z dr. Buncem. To sta oba tudi izpričala in gospod Uran prizna, ja, da je želel, da se te stvari uredijo v smislu, da ne bo kasnejše pritožbe. Ne boste verjeli, v tem sklopu, je bil dobavitelj najcenejši in so mu povedali, da vseeno ne bo izbran, ta sklop enostavno z obrazložitvijo dr. Bunca zaprejo, torej na tem delu ni izbire. Torej ne izberejo nikogar. Tako da tu potem pač sledi sum vplivanja dobaviteljev, vplivanja vodje nabavne službe na zdravnike oziroma odločevalce v javnem naročilu. Potem so tukaj direktorji, ki so se zagovarjali s tem, da niso poznali cen, da so zdravniki na njih pritiskali, da so pač verjeli strokovnim službam. Ne vem, gospod Vrhunc pravi, da je vsako pogodbo pogledal, vsak aneks in vsakega podpisal. Ni pa opazil, recimo, da se tukaj zadeve preplačujejo, da se količine povečujejo in tako naprej. Da niso poznale cen med sabo slovenske bolnišnice, jaz mislim, da je to za lase privlečeno, ker kasneje so pa potem pričali zdravniki, ki so pa dejali, da so vedeli, kakšne so pa cene v tujini. Direktorji se pa med sabo niti niso pogovarjali. Vsekakor je pa direktor objektivno odgovoren, če že ne subjektivno, za napake, ki se dogajajo v sami bolnišnici pri podrejenih, torej vsaj pri nabavni službi. Naslednja zadeva, ki je, je seveda to, kar smo že omenil prej, prekoračitev javnih naroči mimo naročilnic nabave. Zanimivo je to, da se to pojavlja pri enem in istem dobavitelju, to je pri Mark Medicalu in kasneje potem pri Bormii. Tudi ta dva dobavitelja sta nekako povezana v smislu tega, da je direktor Bormie gospod Cotič, ki je direktor tam od leta 2011 v tem na novo ustanovljenem podjetju, bil prej direktor Mark Medicala. Seveda so tu še določeni sodelavci, ki so šli z njim iz Mark Medicala v Bormio in potem se zadeva kar lepo nadaljuje. Leta 2014, ko Mark Medical ni bil več izbran na javnem razpisu, je kljub temu, da ni bil več izbran na javnem razpisu, je UKC od njega vseeno kupilo za več kot 300 tisoč evrov žilnih opornic mimo javnega naročila, v letu 2014, ko so je v bistvu že vedelo, da bodo drugi izbrani oziroma so bile pogodbe v podpisih, je še vedno veselo UKC Ljubljana kupoval od Mark Medicala Potem nekako prevzame tudi to vodilno vlogo pri teh dobavah žilnih opornic Bormia in pa drugo podjetje PRO-GEM. Ko je prej rekel kolega, da želimo pripeljati nekaj v sedanjost, kar sami so se pripeljali. Gre pač za več stvari in za podjetje Mark Medical je gospa Čoklova povedala, da ko je prišla za direktorico, v. d. direktorico UKC Ljubljana, da so jo opozorili na to podjetje, češ, da je eden izmed največjih dobaviteljev. Res je, od leta 2003 do leta 2016 je imelo to podjetje 39 % delež prodaje v UKC Ljubljana, v UKC Maribor pa 19 %, s tem, da je imel tržni delež za žilne opornice v določenih obdobjih celo čez 90 % na slovenskem trgu. Če gremo naprej. Bilo rečeno, eden izmed zdravnikov je dejal, da je vse kardiologe v Sloveniji izobrazila farmacija oziroma industrija, češ, da ni drugje denarja, da ni denarja v slovenskem zdravstvu za izobraževanje. Če pogledamo samo številke, ki so že bile povedane, recimo, da je bilo 6 milijonov čez javno naročilo nabavljenega materiala v UKC Ljubljana, pa 4 milijone mimo naročilnic in tako naprej. Če bi recimo preračunali teh 6 milijonov, ki so jih dali čez javno naročilo, pa če rečemo, da en PCR kardio kongres v Parizu stane na osebo, recimo, 3 tisoč evrov, če ne gre žena zraven, je to za 15 kardiologov v UKC Ljubljana 45 tisoč evrov letno, torej za en kongres, 35 let bi lahko hodilo vseh 15 na ta kongres za ta denar, recimo. Žilne opornice so bile veliko bolj preplačane, kot so v bistvu izobraževanja za zdravnike. Če bi privarčevali, če bi kupovali po evropskih cenah, bi zmanjšali stroške na tem področju in ta denar bi se lahko namenil za mlade zdravnike kardiologe, da bi odhajali na te kongrese, ne pa gospodje, ki niso niti doktorji znanosti, ampak so pred pokojem, ampak za mlade zdravnike, ki so željni znanja, ki bodo v nadaljevanju svoj razvoj še na tem gradili. Če se vrnem na podjetje Mark Medical in pa na finančno skupino KB 1909, tukaj so posebne zgodbe že nekaj časa tudi zaradi Mladine d. d., v samih razpravah smo pokazali lastništvo v strukturi KB 1909, tako kot je bil Mark Medical. Danes je bilo rečeno, da smo se uperili samo v enega dobavitelja, ampak če bi šli poročilo pogledati, z vsemi dokazi vidite, da je samo Mark Medical prehajal čez nabavo preko javnih naročil, mislim, da je bila prekoračena pogodbena vrednost. Vsi ostali dobavitelji, ki so bili izbrani na istih javnih razpisih, niso dosegali niti minimalnih količin v pogodbi. Niti minimalnih količin. Mark Medical je pa za več kot 2 milijona prekoračil oziroma ne on, UKC Ljubljana je pač nabavljala toliko. In ko smo mi začeli v Slovenski demokratski stranki opozarjati na te zadeve, tudi kar se tiče KB 1909, Mladine in Mark Medicala, jaz ne vem, gospodje, kolegi poslanci in kolegice, če se spomnite 2. marca 2016, tik pred tem, ko je bilo, da bo sprejet akt o ustanovitvi preiskovalne komisije, smo s strani odvetniške družbe Ferfolja-Ljubič-Bauk dobili v bistvu kar nekako, jaz moram reči, grozilno pismo. Piše nam odvetnik Dino Bauk, drugače tudi honorarno kolumnist Mladine, da naj pazimo, kaj govorimo, če to na kratko povzamem, in da bo zasedala seja Državnega zbora in da ne želi, da se govori o Mladini, o KB, da zavajamo, da lažemo, da sva na novinarski konferenci jaz in gospod Janša predstavila zadeve, ki ne držijo glede Mark Medicala in tako naprej. Torej že takrat, tik pred samo ustanovitvijo smo dobili vsi poslanci, to smo dobili vsi poslanci, to pismo odvetniške družbe. V bistvu se ti pritiski nenehno vršijo. Jaz se vedno bolj nagibam k temu, da v bistvu smo res šli čisto v tisto pravo smer. Kajti, še enkrat, poskušam vam prikazati zadeve. Mark Medical Slovenija je v lastniški družbi KB 1909. Njegova matična družba je Mark Medical Italija, ki je v 100 % lasti KB 1909. Mark Medical Slovenija je imel torej lastnika Mark Medical v Italiji in pa Vega Finanz v Luksemburgu. Vega Finanz v Luksemburgu – danes sicer še en vemo, kdo je direktor, kdo je lastnik, ustanovitelj naj bi bil Safti. In ta Vega Finanz je imel 70 % delež v slovenskem Mark Medicalu. Zdaj ga več nima, ker je KB odkupila popolnoma celotni delež tega lastništva. Kaj se je dogajalo v letih 2007 in 2008? Dogajalo se je to, da je bil Vega Finanz 70 % lastnik, Mark Medical Italija lastnik ostalega – in kaj se zgodi? KB kupi od Vega Finanz 30 % delež za milijon in ga potem čez leto dni svojemu hčerinskemu podjetju Mark Medical v Italija proda za 3 milijone, torej razlike naredi v letu dni 2 milijona 300. Ali se je finančno stanje Mark Medical Slovenija v letu dni tako povečalo, da je bil 30 % delež konec leta 2006 vreden milijon, potem 2008 pa 3 milijone 300, je veliko vprašanje glede na poslovna poročila. Je pa res nekaj, da je v teh letih začel Mark Medical v Sloveniji na močno prodajati žilne opornice. Takrat so se dogajale tudi največje kršitve Zakona o javnih naročilih s strani UKC Ljubljana, ki je pospešeno nabavljal žilne opornice iz tega podjetja. Vsi dobički, ki jih je imel Mark Medical Slovenija s prodajo ne samo žilnih opornic, torej celotnega medicinskega materiala, je dobiček seveda šel v Vega Finanz, nekaj v Luksemburg, nekaj pa v Italijo, v njegovo matično družbo. Kolikšni so bili ti dobički, je različno, ampak vsekakor je bil to denar tudi iz tega področja žilnih opornic in pa seveda vseh ostalih področij. Torej so davkoplačevalci dali denar malo Vega Finanzu Luksemburg, ki je nekako skrivnostna družba, ustanovljena s strani Saftija, in pa v Italijo v matično družbo Mark Medical, katerega lastnik je KB. In KB je lastnik tudi Mladine in pa še seveda drugih področij. Torej je denar nekako zaokrožil. Ko smo na preiskovalni komisiji gospoda Perica spraševali o tem, zakaj je Vega Finanz v Luksemburgu oziroma kdo je lastnik, kdo je direktor, je dejal, da je to poslovna skrivnost, da o tem ne bo govoril. Ko smo ga pa vprašali, kam je namenjal denar Vega Finanz, mislim, kam je namenjal denar, je rekel, da to spada v poslovno skrivnost firme. Sem ga vprašala, če vsaj nakaže kam in je dejal v glavnem v dokapitalizacijo drugih firm in nisem bila dosti zadovoljna s tem odgovorom in sem vprašala kam, je rekel v Italijo. Torej, en delež, ki ga je Mark Medical Slovenija zaslužil tudi s prodajo žilnih opornic, je šel seveda v Vega Finanz in tam verjetno tudi denar v dokapitalizacijo podjetij v Italiji. Postavlja se tudi vprašanje, mogoče v Sloveniji, ker delež je pa pobirala tudi KB 1909, ki je imela podjetja tudi po Sloveniji in seveda v Italiji. Seveda to obstajajo samo sumi, nakazuje se. Za to so tukaj, jaz upam, da preiskovalni organi v Sloveniji, ki imajo več znanja, več resursov, da bodo to lahko raziskali, ovrgli te sume ali jih potrdili. To seveda zdaj ni na nas, mi smo poskušali z vso dokumentacijo, z zaslišanji pač objektivno pokazati ali ovreči določene zadeve. Postavljala so se različna vprašanja in danes, ko sem poslušala, češ, da nismo delali v pravi smeri, glejte, vse to so točke na začetku aktov o ustanovitvi preiskovalne komisije, kjer točno piše, kaj naj preiskujemo. In to smo preiskovali. Če se vrnem na KB, KB je v istih letih, ko je kupovala lastništvo v Mark Medical v Sloveniji, kupovala tudi lastništvo v Mladini, dokapitalizirana Mladino, kasneje tudi nekako s pomočjo vzdrževala podjetja, ki v bilancah prikazujejo negativna stanja, torej še vedno obstaja ta sum, da je denar, ki je bil tudi s strani žilnih opornic, prehajal tudi v podjetje Mladina, jaz mislim, da tudi zato takšen odpor na drugi strani. Zadeve so pač pokazane v samem poročilu. Verjetno sem še kaj pozabila. Aha, recimo, pri KB 1909 je tudi zanimivo to, da je to podjetje najemalo več kreditov, med njimi tudi kredit pri Adria Bank na Dunaju, in za ta kredit je zastavil Mark Medical Slovenija. Torej za kredit, ki ga najame pri Adria Bank na Dunaju, za poroštvo zastavi Mark Medical Slovenija. Kar je pa še zanimivo pri tem, je pa to, da je bil gospod Detiček direktor Adria Bank na Dunaju in hkrati član nadzornega sveta KB 1909. Torej najprej sedi v nadzornem svetu KB 1909, kjer spišejo prošnjo – ne vem, kako to tam gre – na Adria Bank za kredit, kjer zastavijo Mark Medical, potem gre pa na Dunaj, se usede na drugi stolček direktorja Adria Bank in potrdi ta kredit, za katerega smo potem ugotovili na preiskovalni komisiji, da je šlo za slab kredit oziroma da kredit ni bil vrnjen. Mark Medical je bil sicer poplačan, potem pa prodan drugi skupini. To so stvari, ki v bistvu seveda nekako še bolj utrjujejo v teh, če želite, sumih raznih pretokov denarja in pa vseh ostalih stvari, kar sem povedala. Za zaključek, da zadovoljim vse tiste nejeverne Tomaže, bomo zaslišali seveda tudi ministre v nadaljevanju. Mislim, da je že kar najavljeno, kateri ministri bodo, seveda s polnimi pooblastili. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc je 2014 do 2016, ko so stvari prišle na dan, ko se ve za to, mislim, da bo povedala svoje stališče o tem. Drugače pa smo zaslišali še marsikoga, tudi gospoda Miklavčiča zdaj v zadnjem času. On je bil tudi minister, ki je pa ostro povedal, da v njegovem času pač ni bilo problema, tako kot je on rekel, tako je bilo, zelo udarno. Gospod Zemljarič, ki je tudi dostikrat omenjen, časni član kolektiva UKC Ljubljana, zelo vitalen prejšnji teden pri otvoritvi urgence, je bil pa zelo naglušen na naši preiskovalni komisiji in ni slišal niti imen, ki sem jih postavljala. Potem so seveda bili tudi še drugi, ki sedaj sicer niso notri v vmesnem, ker še niso sovpadali z vmesnim poročilom. Jaz pričakujem seveda podporo s strani poslancev. Ni bilo ločenega mnenja, kot je povedal kolega Tanko. Nihče se ni izrekel proti. Danes pa sem pričakovala seveda tudi s strani poslanke SMC, da bi mogoče malo bolj razložila, zakaj in kaj jo je motilo in kaj misli, da je narobe v poročilu, glede na to, da je dvignila v samem seji za, danes pa gospod Zorman in gospod Jani govorita drugače. Amandmajev ni bilo, tako da jaz pač pričakujem, da se to potrdi in da lahko nadaljujemo z delom in poiščemo oziroma zaslišimo tudi še ministre.
Ker ni več časa niti interesa za razpravo o dodatnih vmesnih poročilih komisije na zaprtem delu seje, razpravo zaključujem. Zbor bo odločanje o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije in predlogih sklepov opravil čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 35. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 18. uri in 50 minut.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 30., 31., 32., 33., 34., 36., 37. in 40. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 31. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o delovnih razmerjih, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: »Predlog zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih ni primeren za nadaljnjo obravnavo.« Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 15. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 32. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gimnazijah v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 33. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 34. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o Slovenski matici v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 36. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalnih volitvah v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 37. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za sprejetje avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: »Predlog za sprejetje avtentične razlage četrtega odstavka 153. člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku se sprejme.« Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. V Slovenski demokratski stranki ne dvomimo v dobronamernost predlagatelja, ki so pač avtentično razlago predlagali na podlagi pravzaprav razvpitega primera, bolj znanega kot Janković in farmacevtka. Gre za avtentično razlago četrtega odstavka 153 člena in drugega odstavka 154. člena Zakona o kazenskem postopku. Vendar, če bi v Slovenski demokratski stranki danes to avtentično razlago podprli, bi nekako s tem dali krila vsem tistim, ki imajo v pravosodju dvojna merila. Namreč, kar 19 primerov je, vsaj 19, ko se je odločalo povsem drugače, kot je odločala sodnica v danem primeru. Gre za to, da se je na tak način lepo izognila in na prikladen način umila roke sebi, predvsem pa zaščitila nedotakljive v tej državi. In seveda, avtentična razlaga je vedno lahko primeren in prikladen izgovor za to, da še naprej delimo državljanke in državljane na prvorazredne in drugorazredne. Ko nam pride prav, bomo ravnali tako, ko nam ne pride prav, bomo ravnali drugače, pri tem pa seveda vedno lahko rečemo, da je zakonodaja nejasna. Zakonodaja je bila v tem delu jasna, sodnica je ravnala drugače, kot je bilo običajno in je velevala pravna praksa, zato v Slovenski demokratski stranki v tem danem primeru ne moremo podpreti, ne bomo pa seveda avtentični razlagi nasprotovali. Morda pa bo le prinesla v prihodnje kakšen korak naprej. A kot rečeno, zadeva Janković in farmacevtka je bila pokrita, s tem pa seveda lahko računamo, da se bo omenjena sodnica kaj kmalu znašla nekje na listi za napredovanje. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 5. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato prehajamo na glasovanje o besedilu avtentične razlage. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 5. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je besedilo avtentične razlage sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 40. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Vmesnega poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi na področju ugotavljanja zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu na področju prodaje in nakupa žilnih opornic. Prehajamo na odločanje o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije, ki so v Vmesnem poročilu zapisane na straneh od 240 do 330, v dodatnem vmesnem poročilu na straneh od 37 do 49 in v drugem dodatnem vmesnem poročilu na straneh od 17 do 26. Preden preidemo na odločanje, vas želim opozoriti, da ob morebitnih obrazložitvah glasu ne navajate podatkov iz dodatnega vmesnega poročila in iz drugega dodatnega vmesnega poročila, ki vsebujeta tajne podatke oziroma druge podatke, ki so varovani na podlagi zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospa Jelka Godec.
V Slovenski demokratski stranki bomo te sklepe oziroma splošne ugotovitve potrdili. Bili smo tudi pobudniki ustanovitve preiskovalne komisije v Državnem zboru na področju ugotavljanja nepravilnosti pri nabavi in prodaji žilnih opornic. Preiskovalna komisija je v letu in pol dela prišla do ključnih ugotovitev v skorajda vseh štirih točkah odreditve parlamentarne preiskave: ugotoviti morebitno odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi postopkov javnega naročanja na področju žilnih opornic in s tem povezanih koruptivnih dejanj in pa drugih opustitev dolžnega ravnanja od vodstvenega kadra in pa vseh, ki so sedanji in nekdanji nosilci javnih funkcij v ustanovah, torej v sekundarni in terciarni ravni v zdravstvenem sistemu, in so povezani s prodajo, nabavo žilnih opornic. Hkrati pa je parlamentarna preiskovalna komisija sledila tudi 3. in 4. točki, torej povezanosti dobavitelja Mark Medical s KB 1909 in pa s časopisnim podjetjem Mladina oziroma družbo d. d. Sklepe oziroma skupne ugotovitve v poslanski skupini podpiramo, saj so nekako prva stopnica k temu, da se v slovenskem zdravstvenem sistemu končno stvari postavijo v smeri, da se pokaže oziroma preiščejo sumi kaznivih dejanj določenih oseb, tako fizičnih kot tudi pravnih, da se ne posplošuje in ne kaže s prsti, da so vsi zdravniki koruptivni, da so vsi zdravniki tisti, ki so vključeni v kakršnekoli nepravilnosti. Seveda enako velja na drugi strani tudi za dobavitelje. Menimo tudi, da Nacionalni preiskovalni urad in Specializirano državno tožilstvo ni naredilo dovolj, zato tudi ta preiskovalna komisija. Kajti če bi vsi organi v Sloveniji delali res aktivno na tem področju, potem tudi ta preiskovalne komisije ne bi bila potrebna. Vsi ti sklepi vodijo k temu, da se raziščejo vsi ti sumi kaznivih dejanj in da se v nadaljevanju oziroma je to nekako podlaga tudi za nadaljnje delo, da se ugotovi tudi še tista tako želena politična odgovornost, ki jo seveda želijo nekateri iz tega Državnega zbora. Verjamem pa oziroma tudi v poslanski skupini verjamemo, da ta preiskovalna komisija dela dobro in bo v nadaljevanju tudi z aktivnim sodelovanjem vseh članov, ki se jim tudi jaz sama v bistvu na tem mestu zahvaljujem, delovala še naprej tako konstruktivno in s seveda skupnim ciljem, ugotoviti te nepravilnosti v zdravstvu. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Desus, gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, predsednik. V Poslanski skupini Desus bomo to vmesno poročilo podprli. Preiskovalna komisija je opravila eno pomembno delo in prišla do ugotovitev, ki smo jih na nek način pričakovali, ki smo se jih bali. Dejstvo je seveda, da se pri nabavah v zdravstvu dogajajo številne nepravilnosti in ta primer nabave žilnih opornic zelo verjetno seveda ni osamljen, je pa zelo poučen, poveden. Moram reči, da seveda kot član, vsaj v določenem delu, dela te komisije lahko rečem, da je bilo delo v resnici nepristransko, da se je vabilo v skladu s predlogi bodisi članov komisije kot seveda tudi predsednice vse tiste, ki so nekako, na nek način povezani z nabavo žilnih opornic. In jaz seveda verjamem, da nekaterim ti rezultati dela te komisije pač ne morejo biti všeč, kar je dejstvo, kar pa seveda ne spremeni ugotovitev, do katerih je komisija prišla. Jaz upam seveda, da bo to, tudi ko bo končno poročilo imelo za posledico, da se bo praksa pri nabavah, predvsem tovrstnih nabavah, spremenila. In tudi to ne zmanjšuje pomena tega dela, da govorimo praktično o enem izmed več tisoč artiklov. Če bi jih obravnavali več tisoč, seveda bi bil rezultat, ki ga nekateri želijo, dosežen, komisija ne bi svojega dela nikdar opravila. Tako pa je seveda narejeno, ugotovljeno, ne še zaključeno. Kot rečeno, z naše strani bo to vmesno poročilo dobilo podporo, v upanju seveda, da na enak način komisija z delom nadaljuje. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Naloga Parlamentarne preiskovalne komisije je, da raziskuje dejstva, da ugotovi, kaj se je dogajalo o tem. Ali pa so bile določene zadeve nezakonite, mora seveda na koncu oceniti in preceniti sodstvo. Nacionalni preiskovalni urad, Specializirano državno tožilstvo na tem področju svojega dela še nista opravila, zato verjamem, da bodo izsledki te komisije koristili tem organom in da na koncu dejansko tudi pridemo do nekih obsodilnih sodb, da se te prakse enkrat za vselej nehajo. Delo, ki ga je opravila komisija, in dejstva, ki jih je ugotovila, temu seveda se ne da nasprotovati, vendar pa v samem poročilu so določene vrednostne sodbe, na katere pač ne moremo pristati. Vrednostne sodbe, kjer se sklicujete na podlagi ugotovljenih dejstev na splošno in ocenjujete splošno stanje v slovenskem zdravstvu, to seveda ni korektno. Kot drugo, tudi nadalje potem v sklepih pozivati neke neodvisne organe, kaj naj posredujejo tej preiskovalni komisiji, sami veste, da preiskovalna komisija teh pristojnosti nima. Kot je bilo že izpostavljeno danes tudi v razpravi, vsi politični akterji, ki bi morali biti zaslišani na tem področju, to se pravi zdravstva v zadnjih desetih letih v Sloveniji, še niso bili zaslišani. Torej komisija seveda nikakor ne more postaviti končne ocene. Zaradi teh izpostavljenih pomislekov proti in argumentov za bomo v naši poslanski skupini glasovali vsak po svoji vesti. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog vmesnega poročila podprli. Moram reči, da smo konstruktivno sodelovali na preiskovalni komisiji, ves čas aktivno sodelovali tudi pri samih zaslišanjih, bilo je opravljenega veliko dela. Pri tem gre zahvala predsednici komisije, kakor tudi članom, ki smo sodelovali in ki so sodelovali, kolega na moji levi strani. Moram reči, da je komisija pripravila poročilo, to vmesno, ki je znak institucijam, da začnejo opravljati svoje delo. Kajti zavedati se moramo, da so določene institucije že zaključile postopke, pospravile gradivo v predale in dejansko zadeva bi bila za njih zaključena. Vendar izsledki iz tega vmesnega poročila nakazujejo na sume storitve kaznivih dejanj in ta kazniva dejanja morajo preveriti in jih ustrezno preučiti. Vsekakor korupcija v našem sistemu ni dovoljena in tem praksam je končno potrebno narediti konec. Če naredimo eno strukturo, moram reči, da ta sistem, ki se je ukoreninil v naš sistem, je gnil v samih temeljih, tako da bomo morali narediti še veliko korakov, da bomo ta gnil sistem spravili v zdrav življenjski slog. Kršenja javnih naročil, s katerimi smo bili seznanjeni, so nedopustna, tako s strani odgovornih oseb, s strani vodstva kot tudi pristojnih ministrstev, ki morebiti tega niti niso zaznavala, ampak posredno se bodo s tem poročilom lahko tudi seznanili. Zato pričakujemo, da se bo pripravila ustrezna zakonodaja, da se bodo preprečile vse morebitne mahinacije za naprej in da končno rešimo ta, bom rekla, gordijski vozel, ki se je pojavil in ki se je že tako zakoreninil, da je nekaterim to že povsem samoumevno. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo vmesno poročilo podprli. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Nova Slovenija seveda podpira to vmesno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi na področju ugotavljanja zlorab v slovenskem zdravstvenem sistemu. Zdravstveni sistem skrbi za naše zdravje, skrbi za naša življenja in življenje je sveto in če za katero področje, potem prav za ta segment, prav za zdravstveni sistem velja, da sta korupcija in prilaščanje državnega denarja zločina zoper človeštvo, ker imata uničujoče učinke na ljudi. Jaz tej komisiji, kjer tudi naša kolegica Iva Dimic zelo tvorno sodeluje in poslansko skupino sproti obvešča, kaj se dogaja v tej parlamentarni preiskovalni komisiji, seveda želim, vidim, da je to želja večine nas vseh, da pravzaprav enkrat dobimo imena in priimke teh zločincev zoper človeštvo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! V Levici poročila ne bomo podprli, razlogi pa so trije. Prvi je, da so se žilne opornice po tem poročilu preprečevale nekje od leta 2006 naprej. Najhuje je bilo zopet, po poročilu, do leta 2013. Celo večino časa v tem obdobju je vlado vodila stranka, ki zdaj to komisijo vodi. Ob tem moram opozoriti, da ima vsakokratna vlada večino v svetih v vseh bolnišnicah in preko njih vrši nadzor. Torej, kje ste bili takrat? Drugi razlog je, da smo že ob imenovanju te komisije opozarjali, da se bo najverjetneje to politično zlorabljalo. To se zdaj tudi dogaja, če ste si pogledali intervju Janeza Janše in Jožeta Možine v nedeljo, ste lahko zasledili več dikcij, citatov, ki so se sklicevale neposredno na to poročilo, če se obregnem ob dva. Janez Janša je dejal: »Zaradi preplačila žilnih opornic so lobiji zaslužili 200 milijonov evrov.« Ta znesek je prenapihnjen, komisija tega ni dokazala. Drugi citat: »Velik del tega denarja je šel za vzdrževanje medijske scene, ki brani obstoječe stanje. Največje koristi od te korupcije pa je imelo podjetje, ki je izdajatelj tednika Mladina.« Tudi to je nedokazana insinuacija in ob tem ne morem mimo dejstva, da je to izrekel predsednik stranke, ki lastne medije financira z obvodi Zakona o medijih preko podjetij, povezanih z Orbanovo vlado. Najprej počistite pred svojim pragom. Tretji razlog pa je, da so zaključki tega poročila [[…]]A lahko zaključim ali pustim, da se še malo pogovarjate?
Mir, prosim, v dvorani!
Tretji razlog pa je, da so zaključki tega poročila benigni in se ne približajo ureditvi, ki bi dejansko popravila to stanje. V Levici smo v tem mandatu večkrat predlagali ustanovitev javnega podjetja za nabavo medicinskih pripomočkov in nekaj takega je predlagala tudi KPK in ob tem še enkrat opozarjam koalicijo, da imate podobno zadevo zapisano tudi v koalicijski pogodbi. Iz teh treh razlogov bomo glasovali proti potrditvi vmesnega poročila.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske? Ne. V lastnem imenu, vidim, da je več interesov, zato prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Tokrat v lastnem imenu, zato bom malo bolj grob. Tudi jaz sem mnenja, da Poslanska skupina SDS to preiskovalno komisijo izkorišča seveda v politične namene, kar nedvomno kaže v praksi in izjavah in tudi v razpravah njihovih članov tako na Odboru za zdravje kot tukaj na plenarnih zasedanjih. Bi pa rad samo opozoril eno stvar, ker je prej v obrazložitvi glasu ene poslanske skupine bilo morda za nekoga, ki nas zdaj gleda, razumljeno, da če si pa proti temu poročilu, potem bo pa komisija nehala delati. Daleč od tega. Se pravi, ne glede na to, tudi če bi bili vsi proti temu vmesnemu poročilu, bi komisija nadaljevala z delom in na koncu seveda morala predstaviti končno poročilo. To se pravi, dela te preiskovalne komisije se ne ovira niti se ne zanika določenih izsledkov, ki so jih pač ugotovili. Tudi vse te prakse, ki so jih odkrili in zapisali v poročilu, niso sporne in tega ne zanika nihče. Ne pristnem pa na vrednostne sodbe oziroma jaz osebno ne pristanem na vrednostne sodbe, ki iz tega izhajajo, ter na sklepe, ki absolutno nimajo nobene pravne podlage. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala. Preden povem, da bom glasoval za ta del poročila, bi se rad kolegici Jelki Godec in pa tudi vam kolegicam poslankam in poslancem, ki ste sodelovali v tej komisiji, ki ste delovali tvorno, ki ste postavljali prava vprašanja, ki ste odkrivali, kako deluje del slovenske globoke države, ki ste v bistvu tudi preko prvih ugotovitev, iz katerih lahko končno zvemo, od kod bivšemu ministru in vsem ostalim jahte v našem zalivu, od kod bogati Slovenci, nekateri, ki imajo firme v poštnih predalnikih, od kod denar, ki je bil prenesen že takoj po osamosvojitvi v tujino in preko podjetij tvorno deloval vseskozi v slovenskem zdravstvenem sistemu. Delo, ki ga je naredila kolegica Jelka Godec, je delo, ki bi ga davno pred nami morali opraviti preiskovalni organi v Republiki Sloveniji, predvsem pa tisti specialni del tožilstva, ki se danes ukvarja z minornimi zadevami. To je predvsem, lahko rečem, ena skupna ugotovitev. To, da globoka država deluje, in da se noben veliki kriminal, predvsem na gospodarskem področju v Sloveniji, še do zdaj ni odkril preko policije in preko državnega tožilstva. To pa je tisto, kar je vredno razmisleka in tudi, spoštovani kolegice in kolegi, tudi na vas apeliram, preden bomo prišli resnici do dna, bomo osvobojeni in osvobojeni bomo in takrat bo Slovenija tudi postala neka normalna demokratična republika. Zato sam, kot sem povedal, bom glasoval za in želim, da ta komisija še naprej nadaljuje z delom do končnega poročila. Najlepša hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jani Möderndorfer.
Danes bomo glasovali o dveh stvareh, ena je seveda poročilo, drugo pa so sklepi. Poročilo, napisano na več kot 300 straneh, vsebuje v glavnem podatke, kaj je komisija počela. Sporne pa so v bistvu zadne tri strani poročila. Ves čas ugotavljajo eno in isto – morebitni sum. Če mi zna kdo razložiti, kaj to pomeni? To pomeni nič drugega kot to, da komisija še sama dvomi v svoje lastne ugotovitve sumov, ki jih je imela, ker govori o morebitnih sumih. Drugo pa so seveda sklepi, ki pa so, trdim, nezakoniti. Ne bojim se nobenih groženj, ki sem jih danes doživel iz tiste strani, češ, da bodo na nekem javnem spisku tisti, ki bodo glasovali proti, zato ker zagovarjam zakonitost. V bistvu bo pa v nelagodnem položaju predsednik Državnega zbora, ker ne bo mogel izvesti zakonito nezakonitih sklepov in neizvršljivih sklepov. Celo pošiljal bo neznanemu pošiljatelju neke zahteve, ki ne obstajajo, ker ste napačno imenovali organ, ki ga ni v državi, ne obstaja. Kopica stvari, ki preprosto govorijo tem, da delo ni bilo opravljeno v tistem delu, kot bi moralo biti zato, da bi bili jasni sklepi. Nič zamujenega. Komisija lahko opravi svoje delo do konca in nas s sporočilom seveda tudi zelo jasno seznani o dveh stvareh, o politični odgovornosti in kako je treba zakonodajo spremeniti. In tukaj se zgodba konča. Vse ostalo pa je seveda samo natrcovanje in nabiranje političnih točk po nepotrebnem. Do danes še nisem slišal enega političnega imena in zato je zelo težko glasovati za nekaj, kar je nezakonito in neopravljeno. Na koncu naj povem samo še to, ni res to, kar nekateri govorite danes, da nobena komisija nič ni odkrila, je, komisija za brezplačnike je naredila svoj posel zelo dobro, žal pa vemo, kdo je za tem stal. Žal, zopet na oni strani.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Začel bom takole, področje politike ni področje lagodnosti, navsezadnje smo zaradi tega dobro plačani. Jaz razumem, da ima neka politična opcija težave z nekim gospodom, ki je bil danes največkrat omenjen, navsezadnje je bil on moj sošolec v srednji šoli in če me je kdo vprašal, ali je Matjaž to počel, bi rekel ne, on ni bil tak, ampak ljudje se v dobrega četrt stoletja oziroma v 30 letih izdatno spremenimo. Zdaj pa k bistvu, mene zelo radi kritizirate tukaj, kakšen sem, kakšen nisem, noben me ne more toliko kritizirati, kolikor se lahko kritiziram sam. In se. Noben ne more tako kritizirati Levice, kot se Levica kritizira sama. In to se mi zdi bistvo zrele politike. Kadarkoli slišim korupcija v zdravstvu, a veste, kateri je prvi vizualni kader, ki ga imam v glavi. Neka gugalnica, gospa Mazej Kukovič, gospod Zidar, ki se guncata skupaj. Jaz verjamem, da je Jelka garala, da je opravila dobro delo, ampak opravila je šele polovico. V tem času, o katerem se pogovarjamo, je pol časa bil na oblasti Ivan Janez Janša. Jaz sem prostorski sociolog in veste – čas, prostor – malo bolj podrobno pogledam na to. In to bi bilo potem tisto poročilo, ki bi ga jaz podprl. Strinjam pa se s tem, kar je povedala Bojana. In to bi tudi nekako podpisal. Ampak tukaj je tudi govoril nek bivši minister, ki pač zadev ni uredil. Sploh imamo težave z bivšimi ministri, ki zelo radi pametujejo. In mi je v bistvu žal, da tega poročila ne morem podpreti, ker ste res garali na tej komisiji, ampak ste ga spet, kot je to že četrt stoletja v slovenski politiki, bom rekel, delno zlorabili. In upam, da naslednja komisija, katere član sem, ne bo delno zlorabila nekega drugega poročila. In zaradi tega navedenega razloga bom glasoval proti. Si pa seveda želim, da se zdravstvo uredi.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospa Jelka Godec.
Iz dosedanjih obrazložitev glasov sem razumela sledeče, podprli bi ga, če bi linčali Janeza Janšo v tem poročilu in če bi linčali ministre, ki so bili takrat na vladi, ko je bila vlada Janeza Janše. V tem primeru bi potrdilo poročilo tudi na pol strani ali samo z eno besedo. Obdolženi Janez Janša, obdolžena Kukovič in tako naprej, takrat bi ga potrdili. V vseh teh dokazih, ki so, in v vseh zbranih zadevah, ki se tičejo tako levih kot desnih, zelenih, vijoličnih zdravnikov, nabavnikov, direktorjev, pa imate problem, ker so baje notri politične sodbe oziroma osebne sodbe, ki gospod Zorman, jih za to obrazložitev glasu jaz ne vidim in sem jih tudi na pobudo vaše kolegice, ki danes cel čas manjka in očitno je ne bo na glasovanje in je bila v preiskovalni komisiji, in na vse ostale pripombe, smo jih tudi dali ven. Verjetno ste brali poročilo iz ne vem katerega leta, ampak nima veze. Noter so zbrane stvari, ki vas očitno zelo motijo in danes sem tudi izvedela, da smo mi v bistvu politična preiskovalna komisija, ki temelji na ideologiji SDS, in da se ukvarjamo samo s tem in izvajamo lov na čarovnice. Jaz nisem kriva, če so bili v času od 2003 do 2016 na vodilnih položajih, teh, ki jih preiskujemo, pač ljudje, ki so bili, ki so bili levi in desni. Pri naši preisklavi ni bilo razlike, klicali smo vse na pobudo mene in kolegov. In jaz moram reči, opravljenega je bilo veliko dela, to ni za zanikati, ampak to ni dovolj, kot je rekel kolega, treba je to dobro opraviti. In če branite zakonitost, potem ste opazili notri veliko protizakonitosti, ki jo pač opisujemo in želimo, da jih preiskovalni organi preiščejo. Preseneča me, ni bilo amandmajev, ni bilo nobenih pripomb, danes pa v bistvu takšen obrat. Jaz vseeno pričakujem, da bo to poročilo sprejeto in dokaz, da ne ščitite korupcije, ampak res zakonitost v državi.
Postopkovno dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poglejte, moram, žal, uporabiti postopkovno. Ne bom ga zlorabil. Postopkovno pa bo, da se mi gospa Jelka Godec opraviči. Poglejte, jaz kot profesor karkoli predavam, rečem študentom: »Ena največjih metodoloških napak je, da iz sebe sklepate na druge.« Kaj to pomeni? Če je nekomu blizu koncept linča, je to svetlobna leta daleč od Franca Trčka. Koga so pa poskušali linčati glede nekih ugotovitev preiskovalke, vam pa lahko moj someščan gospod Moge pove. In prosim, da se mi gospa Jelka opraviči.
Najprej, seveda, razumem to postopkovno, ampak odredil ne bom, da se opraviči, ker to nikoli nisem. To je pač stvar vsakega posameznika [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] To vem, s tem, da ste si vzeli besedo za postopkovno, da ste to naredili. [[oglašanje iz dvorane]] Besedo za postopkovno ima gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Jaz moram zaščititi svojo kolegico, ki je članica te preiskovalne komisije, ker je bilo v tem, kar je povedala gospa Godec, razumljeno, kot da se ona zdaj umika in nekaj skriva, preden bomo o tem glasovali. Ona ima neke osebne obveznosti in bi bilo fer od vas, da se najprej prepričate, zakaj je ni tukaj, potem pa zopet vrednostno sodite. Tudi, če sem to zlorabil, ampak to res ni primerno. Hvala.
Ni več obrazložitev? Torej glasujemo o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije [[…]]Še je? [[oglašanje iz dvorane]] Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. Sem mislila, da bo dlje trajalo. Se opravičujem. Ne morem podpreti tega vmesnega poročila zaradi tega, ker gre za en, že mnogokrat viden poskus predvsem političnega preobrata, ki si ga želi tista stranka, ki je v obdobju, ki ga preučuje, aktivirala tovrstne prakse, sedaj krivdo preleviti na nekoga tretjega. Parlamentarna preiskovalna komisija v prvi vrsti preiskuje politično odgovornost. Do sedaj izvedeno parlamentarno preiskavo je zgolj en minister prestal v obdobju, ki je bilo obdobje ministrovanja SDS. Nismo dobili pojasnila in odgovora, zakaj nista bila ne minister Bručan ne ministrica Zofija Mazej Kukovič med zaslišanimi. Po drugi strani vso to gradivo, vse te ugotovitve, do katerih ste prišli, veliko jih je in verjamem, da jih je kar nekaj takšnih, ki so neposredno tudi uporabni in jih je treba dati naprej pristojnim organom, ampak v resnici na oddaji Preverjeno, na oddaji Tednik, mislim da, od leta 2013 naprej, malo iz glave govorim, se o teh imenih in o teh praksah in o takšnih ugotovitvah piše. Pravzaprav nič kaj grozno novega niste odkrili. In ja, prvi smo, ki se bomo borili proti korupciji in še posebej korupciji v zdravstvu, ampak, oprostite, ne na takšen način [[…]] [[nemir v dvorani]]
Malo miru, prosim.
[[…]]Ne moremo se na takšen način. In mi tukaj noter, tokrat skupaj s Poslansko skupino Levica, smo edini, ki smo v politiko prišli neomadeževani [[…]] [[smeh v dvorani]] in nam je prvim v interesu, da se to [[…]]
Tišina, prosim.
odkrije, vendar, žal, ne po tej poti. Ampak na srečo smo šele v fazi vmesne poti in imate priložnost, da opravite uravnoteženo in pošteno delo do konca [[izklop mikrofona]]
Še kakšna obrazložitev? Ja, več jih je, sem videl. Postopkovno? Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Po teh deviantnih poskusih obrazložitve glasu in da se izvlečejo iz te nerazumne godlje, bi pričakoval, da bi intervenirali. Če je bilo v obdobju gospoda Bručana in Mazej Kukovičeve in vlade Janeza Janše karkoli narobe na področju zdravstva, bi lahko naredili tudi preiskovalno komisijo. Zlahka, vas je dovolj, ne rabite nikogar. In glede na to, gospod predsednik, da vaši poslanci operirajo s tistim terminom »morebitni sum«, bi to pričakoval in pričakoval bi, da bi jih opozorili, ker točka dnevnega reda je glasovanje o sklepih, obrazložitev glasu, ne pa polemika, ne karkoli drugega ali pa razprava pri tej točki dnevnega reda. To smo opravili. In glede na to, da vidim, da sta dve stranki, ki sta prišli neomadeževani, pravite, v ta politični prostor, bosta šli ven izredno umazani, glavni zaščitnici kriminala in korupcije, ki se dogaja na vseh raznih področjih. Če ob tako evidentnih dokazih in argumentih, ki so napisani v tem poročilu preiskovalne komisije, ki so podprte z izjavami tistih, ki so bili preiskovani, ne zdržijo in niso zadostni za SMC, da bi to podprla, potem verjamem, da je to katastrofa na pomolu. Očitno se bo nadaljevalo jemanje denarja iz področja zdravstva, uporabljalo se bo za razne jahte, drage nepremičnine, za floskule, ki jih še kar naprej delite na tem področju, ne bo se pa naredilo nič konkretnega. Kar zadeva pa nadaljevanje dela preiskovalne komisije, pa lahko vaša članica preiskovalne komisije, če ne more ona pa njena namestnica ali pa namestnik, predlagal tudi razširitev preiskave na Mazej Kukovičevo, gospoda Bručana in tako naprej. To je vmesni korak, preden bomo prišli do konca, lahko vse to naredimo. Tako da predlagam, gospod predsednik, da, če lahko špekuliram, marsikakšen poslanec bo morebiti tudi v kakšni novi stranki tako, kot je vaš Jani Möderndorfer že morebiti, ga imam na sumu, da bo morebiti spet prestopil.
Kakšno vezo ima to s postopkovnim?
Ima. Opozorite jih lepo, naj predlagajo širitve, naj predlagajo amandmaje, če kaj ni v redu, naj predlagajo ločena mnenja, ne pa da poslušamo tole bluzenje že, ne vem, 20 minut.
Ja, vključno z zadnjim. Dejstvo je, to pa moram priznati, da ste tudi zelo zlorabili formo postopkovnega za to, da bi žalili vse druge, vključno z mano in ne vem pravzaprav, kdo vse se je lahko v celotni zadevi prepoznal. Niti nekatere obrazložitve glasu niti nekateri postopkovni niso bili takšni, kot bi pravzaprav morali biti po poslovniku, zato prosim, da prenehamo in če že hoče še kdo kakšno postopkovno postaviti, da se najprej sam drži tistega, kar predlaga. Če tega ni sposoben, je to čista zloraba. Mislim, da smo končali z obrazložitvami in lahko glasujemo o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 15. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da so bistvene ugotovitve preiskovalne komisije sprejete. Prehajamo še na odločanje o predlogih sklepov preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 22. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da so sklepi sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 35. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 27. 11. 2017, ob 9. uri.