Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 2. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Marjan Bezjak, gospa Breda Pečan, gospod Janez Ribič in gospod Jakob Presečnik. Na sejo sem vabil: predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja k 1. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic dr. Zdenko Čebašek Travnik k 2. točki dnevnega reda, predstavnike Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov k 11. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 15. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 2. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 16. januarja 2009. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točk ali širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 5 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je dnevni red 2. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Kolegi prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V dvorani pozdravljam predsednika Vlade, gospoda Boruta Pahorja in ministrice in ministre. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 41-ih poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade in ministri odgovarjajo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno večim ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovore. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah. Dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravi o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, generalni sekretar Vlade ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katero ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednje ministrice in ministri: gospod Karl Erjavec, minister za okolje in prostor, gospod Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve in dr. Boštjan Žeks, minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prvi štiri vprašanja [[...]]Prosim, imate proceduralno? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Na Kolegiju predsednika Državnega zbora sem že dvakrat opozoril, da se nam ne zdi primerno, da na drugi mreži ni prenosov plenarnih sej Državnega zbora, tako kot je bila to praksa v prejšnjem mandatu. V Poslanski skupini menimo, da bi gledalci nacionalne televizije morali imeti možnost spremljanja plenarne seje Državnega zbora in da ni dopustno, da je kar tretjina gledalcev, zaradi tega, ker se je prešlo samo na digitalno prenašanje, izključena iz možnosti, da neposredno spremlja, tako postavljanje poslanskih vprašanj, kot tudi odgovorov nanje. Jaz mislim, da si to tako predsednik Vlade, kot tudi ministri zaslužijo. In vedno do sedaj so bila tako poslanska vprašanja kot tudi odgovori nanje zelo zanimivi za širšo slovensko javnost. Prenos bi bil smiseln tudi zato, ker je to tudi prva seja Državnega zbora, prva redna seja v tem sklicu, vendar verjetno ne bi bili nič manj zanimivi tudi prenosi vseh nadaljnjih sej in mislim da bi lahko kot predsednik Državnega zbora dosegli dogovor, da bi nacionalna televizija na drugi mreži do 18. ure, tako, kot je bilo do sedaj, prenašala tudi seje Državnega zbora in to vsaj toliko časa, da bi pokritost z digitalnim signalom dosegla vsaj 90% prebivalstva. Jaz mislim, da smo to dolžni našim gledalcem in sem tudi prepričan, da lahko vi kot predsednik Državnega zbora to v pogovoru z odgovornimi na Radioteleviziji Slovenija tudi dosežete.
Hvala lepa, gospod Tanko. Če mene vprašate, tudi jaz mislim tako, seveda pa je to uredniška politika nacionalne televizijske hiše. Vanjo se ne smem vmešavati, vendar bom vseeno z dopisom prijazno obvestil hišo o tem kaj meni Kolegij. Razprave sicer tu ne bomo imeli. Toliko o tem. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej zastavil gospod Jože Tanko iz Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem prav lep pozdrav! Spoštovani predsednik Vlade. 18. novembra 2008 ste, ne prvič, izjavili, da bo nova vlada zamenjala le državne sekretarje, "kadrovska metla" pa se bo ustavila na ravni direktorjev direktoratov. Zamenjav v direktoratih, uradih in službah v prvem obdobju po imenovanju nove vlade naj ne bi bilo. 6. decembra 2005 pa ste v izjavi za Televizijo Slovenija izjavili naslednje: "Dajem tukaj, pred ljudmi, obljubo, da ne bom zamenjal niti enega človeka na javni funkciji, če ne bo utemeljenega suma, da ni dobro opravil svojega dela. Niti z eno besedo ga ne bom vprašal kateremu svetovnemu nazoru ali politični opredelitvi pripada." V nasprotju s tema izjavama pa so bili zamenjani direktorji direktoratov: primarij Jožef Arzenšek, dr. Igor Šalamun, mag. Bojan Škoda, mag. Sabina Koleša in Simon Starček; generalni sekretarji ministrstev: mag. Elda Gregorič Rogelj, Vida Borovinšek, mag. Alojz Durn, Marjana Cvenkel Lesjak, Tomaž Rozman, Franc Pristovšek, Martin Plut; direktor UKOM: mag. Anže Logar; v.d. uprave Kad: mag. Uroš Rožič; nadzorniki v Elektru: mag. Andrej Aplenc, Jure Čatelj, dr. Leon Cizelj, Janez Horvat, Franc Lavrič; v Kadu: Boris Zupančič, Jernej Pavlin, mag. Jože Sečnik; v Sodu: dr. Matej Breznik, mag. Tomaž Rožen, mag. Tomaž Perše; predsednik in člani sveta Japti: Martin Bratanič, mag. Sabina Koleša, mag. Robert Miha Bolta; predsednik in člani upravnega odbora Inštituta za narodnostna vprašanja: Andrej Meglič, Pavle Ferluga, mag. Andrej Vrčon; predsednik in člani filmskega sklada: Igor Prodnik, Stane Malčič in Jože Pogačnik. Sprašujem vas: Ali so ti postopki zamenjav potekali po tako imenovani vaši kadrovski paradigmi ali ne? In: Ali še vedno menite, da se kadrovski vrtiljak vrti v skladu z vašimi napovedmi? Hvala.
Gospod predsednik, prosim.
Vedno, tudi sedaj, sem prepričan, da so človeški viri, človeški kapital, največ kar ima poleg drugih primerjalnih vrednosti Slovenija in da mora Vlada skrbno ravnati z njim. Tako tudi počne. V skladu z obljubami, ki jih je dala. Ker ste naštevali imena je prav, da tudi jaz povem nekaj v zvezi s tem. V državni upravi je 123 položajnih delovnih mest. Generalni sekretarji na ministrstvih, direktorji direktoratov, predstojniki vladnih služb, predstojniki organov v sestavi in tako naprej. Do sedaj je bilo razrešenih 13 položajnih uradnikov ali 10%. Nobena od teh zamenjav ni bila politično motivirana. Od trinajstih zamenjav jih je 6 zaprosilo za razrešitev. V treh primerih je šlo za sporazumni dogovor med uslužbencem in ministrom. V štirih primerih se je minister odločil za zamenjavo na podlagi določb 83. člena Zakona o javnih uslužbencih. V enem izmed teh zadnjih štirih primerov je uslužbenka, ki je bila razrešena, razporejena na drugo položajno delovno mesto na drugem ministrstvu. V tem mandatu ni bil zamenjan noben načelnik upravnih enot. V preteklem mandatu, če se prvič in morda zadnjič sklicujem na obdobje pred začetkom mojega mandata, je na primer minister po izteku mandata imenoval 18 načelnikov upravnih enot brez javnega natečaja. Vsi razrešeni uradniki na položajih, ki so bili pred tem javni uslužbenci, so ostali na visokih delovnih mestih, kar jim omogoča normalno strokovno sodelovanje tudi v bodoče. Uvrščeni so v štiriinštirideseti plačni razred. Praviloma so prejeli še dodatnih pet plačnih razredov, kar pomeni, da prejemajo plačo za devetinštirideseti plačni razred. Očitek o političnem kadrovanju je, gospod poslanec Tanko, neupravičen tudi zato, ker je prejšnja vlada že po volitvah tik pred iztekom mandata, ko je opravila tekoče posle, od sto triinštiridesetih uradnikov, ki so bili v organih državne uprave zaposleni za določen čas, vezani na zaupanje predstojnika, zagotovila službo za določen in nedoločen čas kar šestdesetim uradnikom. Tistim, ki so štiri leta prejemali pet plačnih razredov višjo plačo, ker naj bi jim po izteku mandata delovno razmerje prenehalo. To pomeni, da je zasedenih 60 delovnih mest v kadrovskem načrtu, ki bi jih sicer lahko zaposlila nova vlada. Naj morda primeroma povem, da je v mojem kabinetu ostala tretjina prejšnjih nameščenih uslužbencev. Ostale razrešitve, ki jih prikazuje števec vaše stranke, so zaradi zamenjav v organih upravljanja: nadzorni svet, Eles, Kad, Sod, Javna agencija za podjetništvo in tuje investicije, Inštitut za novejšo zgodovino, Filmski sklad. Do zamenjav je prišlo v veliki večini primerov zaradi poteka mandatov članom nadzornih svetov oziroma uskladitve teh mandatov, ki bi se v kratkem iztekli, ali pa iz krivdnih razlogov, kot je bilo to v primeru Filmskega sklada. In kar je najpomembnejše, v 17 letih tranzicije smo, mislim, da vsi skupaj, prišli do spoznanja, da je treba nekaj spremeniti, če želimo, da bodo na položaje, na katere jih imenuje Vlada v okviru svojih pristojnosti, prišli najboljši med najboljšimi. Če bi nova vlada ubrala staro prakso, mislim, da tega cilja ne bi dosegli. Zato smo se odločili za novo prakso. V četrtek je s polnimi pooblastili začel delati Kadrovsko-akreditacijski svet. To je posvetovalno telo Vlade, ki ne prevzema odgovornosti Vlade, ji bo pa svetovalo pri odločitvah, ki so pomembne za to, koga namestiti na položaj zato, da bo v skladu s pričakovanjem najbolje opravljal svoje delo.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Jaz bi pričakoval predvsem odgovor, kajti vprašal sem, ali so ti postopki zamenjav potekali po kadrovski paradigmi predsednika Vlade ali ne, in ali menite, da se kadrovski vrtiljak vrti v skladu z vašimi napovedmi. Na to nisem prejel odgovora. Tudi politične zamenjave so se zgodile. Tipičen primer je menjava, recimo mag. Igorja Šalamona z mag. Janezom Kopačem. Dejali ste tudi, da se lomi stara praksa kadrovanja. Vendar vas seznanjam, da take prakse v prejšnjem mandatu, da bi politik postal predsednik družbe, ni bilo. In če samo spomnim, pred nekaj dnevi je bil na čelo Nove Ljubljanske banke imenovan dr. Draško Veselinovič, politik, ki je kandidiral na listi LDS, bil tudi izvoljen na listi LDS, vendar se je mandatu poslanca odpovedal, ker je prevzel direktorsko mesto v tej družbi. In to imenovanje kaže tudi na to, da hočete poleg politike obvladovati tudi še vso drugo sfero. Govori se tudi, da ste enega od kandidatov ali protikandidatov dr. Veselinoviča osebno povabili v svoj kabinet in ga prepričevali, da odstopi od kandidature in mu menda ponujali tudi mesto predsednika druge družbe. Prav tako je, recimo, gospod Cvikl izjavil, da ima v svojem kabinetu ljudi, ki so drugačnega prepričanja in da jim ne more dati posla. Lahko rečemo, da jim noče dati posla, in to je pravzaprav neka posebna oblika pritiska in jih bo verjetno prerazporedil. Tudi vaš kolega Vlačič je povedal že po nekaj dnevnih, da vodstvo železnic ne uživa več njegovega zaupanja in to še preden je dobil poročilo o poslovanju. In sprašujem vas: Koliko zamenjav na osnovi tega postopka, najprej diskvalifikacija, to se pravi očrnitev v očeh javnosti, potem pa likvidacij oziroma zamenjav še načrtujete, ker se revizija napoveduje vse prek? Hvala.
Gospod predsednik, prosim.
Javnosti sem odkrito povedal in naj to povem tudi temu visokemu zboru, da se nikoli nova praksa ne uveljavi brez težav, tudi ta nova praksa, ki jo uveljavljamo, ni bila spočeta brez težav, vendar jo uveljavljamo in njeni rezultati se bodo prej ko slej pokazali. Ta visoki zbor je lahko prepričan, da jaz osebno in moji ministrski kolegi in kolegice delamo vse za to, da bi spremenili prakso, ki je škodovala Republiki Sloveniji v času tranzicije, ker je bil politični plen prevelik in je ogrožal tisti interes, ki je bistven, namreč, da opravljajo pomembne položaje v imenu Republike Slovenije ljudje, ki so za to najbolj poklicani. Zato vam še enkrat povem, tudi če so bile na začetku mandata kakšne težave, skušnjave, pritiski, vse to je bilo, smo se na to hitro odzvali in ustanovili Kadrovsko-akrediticijski svet, ki je posvetovalno telo in bo imelo pri nadaljnjih odločitvah Vlade pomembno vlogo. Še enkrat naj vam zatrdim, da je v primerjavi s prejšnjim mandatom prišlo do zamenjav, ki so minimalne, v prihodnje boste lahko sledili praksi, ki bo drugačna, to vam zagotavljam, ker je to stvar na kateri stoji ali pade nova politika vlade, nova paradigma. Za njo stojim. Za njo stojijo tudi moje ministrice in ministri. Moram pa upoštevati, da imajo svoja pooblastila in svoje pristojnosti in da moram upoštevati njihovo suverenost, prav zato, ker so osebnosti, ki razmišljajo s svojo glavo! In ker so suverene osebnosti, morajo imeti tudi svoj krog pooblastil, ki jih izkoriščajo in jih morajo izkoriščati zato, da bi opravili posel v skladu s pričakovanji tega visokega zbora. Torej, naj še enkrat rečem, bili smo takoj na začetku mandata soočeni s staro prakso, s starimi pritiski, s starimi skušnjavami, da bi Vlada, politične stranke zastopane v koaliciji delale po starem. Temu smo se odločno uprli. Postavili smo novo institucijo, ki je posvetovalno telo. Svoje delo je začela opravljati v četrtek. Pozorno spremljajte, kaj se bo dogajalo v prihodnje in dobili boste zagotovila, da bo nova praksa v naslednjem času premagala staro. In to bo velika pridobitev za to državo.
Hvala lepa. Gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa. Odgovori predsednika Vlade me niso zadovoljili in niso zadovoljivi. Nasprotno, potrjujejo, da se kadrovski pristop, kakršen je bil napovedan, ne izvaja. Bil je predstava za javnost, korak, ki so mu mnogi nasedli. In obljuba, da ne bo zamenjan niti en človek na javni funkciji brez utemeljenega suma, da ni dobro opravil svojega dela, je bila v treh mesecih tega mandata že velikokrat snedena oziroma prelomljena. In zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Državnemu zboru predlagam, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Primeri kot so Logar, dr. Veselinovič, predčasne zamenjave v nadzornih svetih in na direktorskih mestih v družbah, napovedi ministrov, da direktorji nimajo več njihovega zaupanja, čistke po direktoratih in na uradniških mestih kažejo, da ste se menjav lotili brezobzirno, grobo, tudi s pritiski. Veliko novozaposlenih pa kot za šalo preskakuje pet plačilnih razredov. Čeprav ste izjavili, da so se z ustanovitvijo KAS-a zmanjšali pritiski, je še isti dan minister Lahovnik izjavil, da KAS sploh ne deluje. In kot smo videli kasneje, je imel minister Lahovnik popolnoma prav. Ta organ ne deluje tudi danes, to se pravi, bo šele začel delovati. In tudi ko bo deloval, bo le krinka, le maska za politično pokrivanje izključno političnih odločitev. Tudi na osnovi sklepa vaše vlade se pripravlja zelo natančen popis vseh, ki so se zaposlili med 3. 11. 2004 in 21. 11. 2008, torej točno v mandatu prejšnje vlade. In po izjavah oziroma po temu popisu, prijelo se ga je ime "Cviklov seznam za odstrel", se pravi, da se na tem področju zelo aktivno dela. Dejali ste, da se lomi stara praksa. Imate prav, kajti tega v prejšnjem mandatu ni bilo. Nastaja oziroma gradi se nova praksa, vaša praksa, ki gradi na delitvi "vaši - naši" in to kljub vaši drugačni napovedi. Predlagam, da Državni zbor odloči o zahtevi za razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Upam, da boste koalicijski poslanci ta predlog tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Jožeta Tanka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Gospod predsednik, sprašujem vas: Kako boste ukrepali glede dosedanje nedejavnosti pristopnih organov pri pridobivanju dokumentacije in ostalih stvari ob vstopanju Hrvaške v zvezo Nato? Dejstvo je, da smo dobili celo vrsto nekakšnih dokumentov pa nobenega pravega. Dobili smo Poročila o pristopu k zvezi Nato, ki so bila podpisana s strani generalnega sekretarja Nata, najprej Robertsona, potem pa Japa de Hoopa Schefferja, ki se jih pošilja vsem članicam. Ni pa bilo tukaj zraven tistih dokumentov, na osnovi katerih so bila pisana ta poročila. Dejstvo namreč je, da je Nato vojaška organizacija, v kateri so politični zemljevidi, eden od osnovnih inštrumentov njihovega delovanja. Dejstvo je tudi, da je Hrvaška že maja leta 2005 oziroma že z začetkom leta 2004 v Nato pakt pošiljala dokumentacijo, kar je seveda napisano tudi pri tem poročilu generalnega sekretarja Nato pakta Robertsona, kjer v 37. točki poročila piše, pri obrambnih planih, da je Hrvaška finalizirala listo nalog v zvezi z obrambnimi situacijami, med katerimi je prva naloga obramba teritorija Hrvaške. Ob tem dokumentu je bilo priloženih nekaj zemljevidov. Nobenega od teh zemljevidov nismo videli. V tistem času je bil vodja misije pri Natu v Bruslju gospod Šinkovec. Zdaj ne vem, ali je bil nesposoben, ali mu je bilo čisto vseeno, ampak dejstvo je, da teh dokumentov on ni poslal v Slovenijo. Ali pa jih Vlada skriva. Tukaj sta dve opciji. In mi moramo videti te zemljevide. Drugače bomo zopet nasedli. Zanimivo je, da je bilo podobno "nasedanje" je v zgodovini samo enkrat in to je bilo fatalno. Ko je leta 1938 britanski ministrski predsednik Chamberlain nasedel Hitlerju, da bo vse mirno uredil, potem je pa Hitler zasedel Sudetenland in seveda vemo, kako se je vse skupaj razpletlo. Mislim, da ne smemo dovoliti, da bi vi dobili takšen naziv, kot ga je dobil gospod Chamberlain. Mislim, da je to odveč. Zato sprašujem, kako boste popravili napake, ki so jih delali dosedanji kadri na določenih pozicijah, ki niso opravljali ali pa niso hoteli opravljati svojega dela v korist Republike Slovenije?
Hvala lepa. Gospod predsednik.
V Bukarešti je lani pomladi potekalo srečanje voditeljev vlad in držav članic zveze Nato, odločili so se povabiti dve novi članici: Albanijo in Hrvaško. Pred tem so potekala pogajanja, v katerih je bila predložena tudi dokumentacija. Jaz sem si dokumentacijo temeljito pogledal in v dokumentaciji ni nič takega, kar bi lahko skrbelo ta Državni zbor. Slovenska Vlada lani spomladi ni imela nobenih razlogov za zadržek, da ne bi povabile Republike Hrvaške v zvezo Nato. Danes sem obveščen, da je Odbor za zunanjo politiko s potrebno večino predlagal Državnemu zboru, da ratificira Protokol o vstopu Hrvaške in Albanije v zvezo Nato. To je dobra odločitev. Še enkrat ponavljam. Mislim, da so pogajalci, na koncu Vlada, lansko leto svoje delo opravili skrbno, ni bilo nobenih zadržkov za to, da slovenska vlada, skupaj z ostalimi vladami držav članic zveze Nato ne bi povabila Hrvaške in Albanije v zvezo Nato. Sedaj pa je na Državnem zboru, da potrdi verodostojnost, kajti v tem času, od lanske pomladi do danes, se okoliščine, ki so botrovale naklonjenemu stališču slovenske vlade do vstopa Hrvaške v zvezo Nato lani spomladi, niso v ničemer spremenile. Jaz si želim, da bi Državni zbor v četrtek, ko bo odločal o ratifikaciji Protokola, s potrebno večino to tudi potrdil in dokazal svojo zrelost. Ne nazadnje gre tudi za vprašanje verodostojnosti.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Moram reči, da to, gospod predsednik, ni bil odgovor. Govorite o zrelosti in kredibilnosti, jaz pa mislim, da je človek zavezan, še posebej pa vi, svoji lastni domovini. In to, da je nekdo v Bukarešti obljubil neki sosednji državi vstop - ne pomeni nič. To pomeni samo, da takrat niso imeli nobenih dokumentov in kot vidim iz vašega odgovora, tudi danes država Slovenija nima relevantnih dokumentov. Konec koncev so Hrvatje v svojem letnem nacionalnem planu za leto 2006-2007 v dokumentaciji mirno uporabljali ime in naziv "Savudrijska vala". Mislim, da že to dosti kaže na to, kaj Hrvatje imajo in česa Slovenija nima. Pa vendar bi Slovenija lahko dobila vso dokumentacijo. Glede naših interesov. Poglejte, kaj se je zgodilo 1982, ko je Argentina zasedla sporno ozemlja Falklandskih otokov ali pa Las Islas Malvinas, kot pravijo Argentinci. Britanska država je takoj reagirala in poslala vojake 20 tisoč kilometrov stran, medtem ko naša država, Slovenija, ni zmožna zaščititi svojih državljanov 100 kilometrov stran iz Ljubljane. Mislim, da je to zelo sramotno. In primerjajmo se z Estonijo, ki je pokazala, majhna država, izreden pogum napram Rusom, ko so odstranili tisti vojaški spomenik iz druge svetovne vojne. Kaj pa mi? Mi pa lasnega ozemlja ne upamo ščititi. Da ne bi govoril o Grčiji, ki jo je Evropska unija zavirala pet let pri vstopanju v Evropsko unijo, in ko zdaj Grčija od leta 2001 noče dovoliti Makedoniji vstopa v Nato pakt - zaradi imena! Mi pa smo pripravljeni poklekniti, kljub temu, da nam Hrvatje kradejo lasten slovenski nacionalni teritorij, kolikor ga niso ukradli že po drugi svetovni vojni.
Gospod predsednik Vlade. Prosim.
Tisto, kar je pomembno za odločitev Državnega zbora v četrtek, je dejstvo, da se okoliščine po odločitvi slovenske vlade lani pomladi, da povabi Hrvaško v Zvezo Nato, niso v ničemer spremenili. Dokumentacija ni razlog za to, da bi imel kdo tukaj pomisleke. Imeli ste možnost pogledati, v njej ni nič spornega, v dokumentaciji ni nič spornega. Jaz sem v petek prišel na Odbor za zunanjo politiko in ker sem vedel, da so nekateri pomisleki, odprta vprašanja, kakšni sumi, dvomi, predlagal, da se v petek omogoči poslankam in poslancem vpogled v dokumentacijo. Poslankam in poslancem ni bilo nič skrito glede dokumentacije, tudi zaradi tega, ker v dokumentaciji ni nič takšnega, kar bi lahko te dvome to potrjevalo. Zato je toliko bolj pomembno, da zavoljo dejstva, da ne lani pomladi, ne sedaj nimamo zadržkov, ki bi nas branili pred sprejetjem protokola. Izkoristimo četrtek kot dan, ko bomo s svojim glasom potrdili verodostojnost Republike Slovenije in okrepili njen ugled v mednarodni skupnosti.
Hvala lepa. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, tudi zdaj mi niste odgovorili na moje vprašanje in sodim, da Slovenija mora dobiti odgovor na ta vprašanja, ki jih ves čas zakrivate in jih nočete razkriti. Dejstvo je, da dokumentacija, ki jo ima Slovenija ni popolna. Razlog, zakaj je tudi moje vprašanje, ko sem vprašal, kako boste ukrepali glede dosedanje nedejavnosti pristojnih organov pri dobavljanju te dokumentacije, mislim, da ne smemo dovoliti, da se zadeva tako enostavno pelje kot se tukaj v Sloveniji hoče peljati. Ne smemo pozabiti tudi [[...]]
Gospod [[...]]
Pojasnil bom kaj bom zahteval.
Ali želite dati predlog za razpravo o odgovoru predsednika Vlade?
Tako je.
To me zanima. Zato se morate najaviti, prosim, zato da bomo vsi mi vedeli, za kaj gre.
Gospod predsednik, vem, izkoristil sem nekaj mojega časa, tudi to priznam, dobro ste izpeljali, pa vendar to nameravam narediti, ampak pojasnilo mislim, da je potrebno. Ne smemo pozabiti, kaj se dogaja z Italijani v navezi s Hrvati. Namreč Frattini je pred kakšnimi desetimi dnevi bil na Hrvaškem in so podpisali memorandum o vrnitvi tisoč štiristo dvainsedemdesetih nepremičnin v Istri zaradi tega, ker Hrvaška računa po vstopu v Evropsko unijo, da bo od Srbije zahtevala nazaj tisti del do Zemuna, ki je bil nekoč hrvaški in v zameno za katerega je beograjska komunistična partija Hrvatom dala slovensko Istro in Frattini je pripravljen te zadeve speljati in na tihem delajo zadaj. Drugače pa je potrebno vedeti, da je Evropska unija potihoma za zaviranje Hrvaške tako pri vstopanju v Nato pakt kot pri vstopanju v Evropsko unijo. Mene pa skrbi nesposobnost naših ljudi, ki ne znajo najti teh dokumentov ali pa jih nočejo najti. Ali bo res morala Slovenska nacionalna stranka plačati še nekaj denarja na Hrvaško, da bomo mi prinesli dokumente, tako kot smo že razne tajne dokumente o podobnih kupčijah pred leti nosili sem gor in jih kazali v Državnem zboru. Mislim, da je to prekleto žalostno in zato, gospod predsednik, zahtevam, v imenu Slovenske nacionalne stranke, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora o tem opravi široka razprava v Državnem zboru. Mislim, da ne smemo prikrivati dejstev pred slovensko javnostjo in da ne smemo dovoliti, da bodo naši zanamci čez nekaj časa kazali na ta Državni zbor kot na izdajalsko organizacijo. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil mag. Radovan Žerjav, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Prosim, gospod Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrica in ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Že več mesecev veliko beremo o gospodarski in finančni krizi. Vzporedno s tem beremo tudi napovedi Vlade, da bo s celovitimi ukrepi posegla v to dogajanje in rešila iz dneva v dan težjo situacijo. Kaj konkretnega smo do sedaj naredili za slovensko gospodarstvo? Pripravljenih je bilo nekaj novel zakonov: novela Zakona o javnih financah, ki naj bi kreditnim institucijam zagotavljala pridobitev finančnih virov, ki bi jih le-te uporabile za spodbujanje gospodarske aktivnosti in za zagotovitev ustrezne kreditne podpore gospodarstvu in prebivalstvu; novela Zakona o davčnem postopku, ki bi razbremenila gospodarstvo v smislu izboljšanja likvidnostnega toka; novela Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, gre za ukrep, ki je po naši oceni namenjen v prvi vrsti delavcem, ne podjetjem in novela Zakona o davku od dohodka pravnih oseb, ki bi lahko pomenila resno razbremenitev gospodarstva, vendar smo z omejitvijo olajšave na 30.000 evrov zakon pohabili. Omenjeni ukrepi so po našem mnenju preblagi, skromni, predvsem pa ne pomenijo neke resne pomoči slovenskemu gospodarstvu, ki se je znašlo v zelo težki situaciji. Po naši oceni nastajajoče gospodarsko-finančne krize s temi ukrepi ne bo možno zajeziti. Po drugi strani v zadnjem času poslušamo razpravo o tem, kateri funkcionar, minister ali poslanec si sam plača kosilo, kavo ali rezano cvetje za dekoracijo svoje mize. Nastalo je celo neke vrste tekmovanje, kdo bo s svojim predlogom o varčevanju bolj inovativen in bolj všečen svojim volivcem. Dejstvo je, da so to simbolna ali pa solidarnostna dejanja, če hočete, ki ne bodo rešila težav, v katerih smo se znašli, so pa seveda odlična medijska tema. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke to razpravo ocenjujemo kot neresno. Še posebej zaradi tega, ker ob napovedanih ukrepih še nismo zasledili nekega resnega programa o tem, kako in na kakšen način bo varčevala Vlada. Govori se sicer o mnogih ukrepih, 22. Veliko se v zadnjih dnevih govori tudi o perverzni nagradi, ki bi jo naj dobil bivši predsednik uprave NLB. Beremo tudi o obljubah ministra za pravosodje o povišanju plač in tako dalje. Sprašujem vas, gospod predsednik Vlade: Kdaj bo Vlada nehala metati državljankam in državljanom pesek v oči in končno resno in odgovorno pristopila k reševanju težav? Zanima me: Kako misli Vlada resno varčevati? In: Kakšne ukrepe še predvidevate za pomoč slovenskemu gospodarstvu?
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosim.
Vsi skupaj na pozabimo, da nova slovenska vlada opravlja svoje delo dobra dva meseca. In to ni opravičilo, je pa pojasnilo zato, da lahko brez zadržkov rečem, da je Vlada reagirala v tem času hitro in konkretno. Pred časom je Državni zbor slišal vladne ukrepe, v katerem je skupni obseg javnofinančnih spodbud v industrijskem sektorju za leto 2009 predviden v višini 858 milijonov evrov ali 2,13 BDP-ja. To je popolnoma primerljivo z nemškim paketom stimuliranja gospodarstva. Poglejmo sedaj konkretne ukrepe, ki so bili sprejeti in tiste, ki jih načrtujemo. Zavedamo se problema odpuščanja, zato smo sprejeli Zakon o delovnem sofinanciranju skrajšanja delavnega časa. Država bo v pavšalnem znesku subvencionirala vse prispevke na račun krajšega delovnega časa in del plač zaposlenih. Ukrep je namenjen podjetjem in seveda njihovem zaposlenim iz realnega sektorja, ki nimajo dovolj naročil in se zato z delavci dogovarjajo za krajši delovni čas. Ukrep je vreden 230 milijonov evrov, začasne narave in je spet popolnoma primerljiv z ukrepi, ki jih izvajajo nekatere druge evropske države. SID banka je poslovnim bankam že plasirala sredstva v višini 474 milijonov evrov za financiranje naložb oziroma obratnih sredstev podjetjem in osebam javnega prava. S tem slovenskemu gospodarstvu rešujemo problem dostopnosti do sredstev, kar je velik problem tako na globalnem kot na slovenskem finančnem trgu in mu dajemo nov zalet. Držimo obljubo o spodbujanju razvoja gospodarstva. Kondicijo moramo ohraniti tudi v času krize. Vlada je povečala sredstva za sofinanciranje nakupa tehnološke opreme malim in srednjim podjetjem v letu 2009 za 16 milijonov evrov, zaradi česar bo gospodarstvo letos namesto načrtovanih 99 projektov tehnoloških posodobitev imelo možnost izvesti kar 223 takšnih projektov. S tem zagotavljamo povečano konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Do sedaj sprejeta zakonodaja bo gospodarstvu prinesla najmanj 150 milijonov evrov razbremenitve. S 1. januarjem 2009 je bil dokončno ukinjen davek na izplačane plače, zaradi česar bo slovensko gospodarstvo razbremenjeno za dodatnih 250 milijonov evrov. Zaradi direktnih razbremenitev slovenskega gospodarstva trpi javnofinančna vzdržnost. Zato smo začeli z varčevalnimi ukrepi. V četrtek bo Vlada obravnavala približno 30 takih ukrepov in javnost bo z njimi seznanjena. Tudi glede plač in nagrad je Vlada priporočila upravnim družbam v večinski lasti države, da se odpovedo izplačilu nagrad v letošnjem letu. Tudi sam sem, kot veste, in ministri, dal zgled v tem smislu. Vlada torej dela hitro in učinkovito. Poglejmo kaj načrtuje za prihodnost. Prvič. Garancijska shema ponujena bankam za splošno kreditiranje, individualna poroštva država za zadolževanje podjetij pri bankah, dokapitalizacija SID banke in povečanje varnostnih rezerv SID banke zaradi prevzemanja neposredno in dodatnih tveganj in izpostav, ukrep za spodbujanje izvoznih aktivnosti podjetij, ki zajemajo: sprostitev limitov za netržna zavarovanja izvoznih kreditov in investicij ter uvedba dodatnih oblik netržnih zavarovanj, ukrepi za mala in srednja podjetja na domačem trgu, ki zajemajo uvedbo pozavarovalne sheme za zavarovanje kratkoročnih in srednjeročnih kreditov malih in srednjih podjetji, vzpostavitev sklada financiranja za majhna in srednja podjetja v Sloveniji, s strukturnimi sredstvi. [[Nerazumljivo.]] [[...]]Potrebna strukturna sredstva obsegajo približno 50 milijonov evrov. Skratka, Vlada, jutri bo zasedala njena krizna skupina, se zaveda težkih okoliščin v katerih smo. Spričo zunanjepolitičnih, zlasti zunanjeposlovnih okoliščin, ki smo jim priča v državah, s katerimi ima Slovenija najbolj intenzivne poslovne stike, lahko v nadalje pričakujemo poslabšanje situacije. Slovenija bo takoj odreagirala na to situacijo s primernimi ukrepi in kot rečeno, s primerljivimi ukrepi, ki jih sprejemajo družbe, s katerimi se želimo v prihodnje primerjati.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik Vlade, za ta odgovor, ki je bil zelo vsebinski. Želim pa vas samo spomniti, da smo v tem zboru, v Državnem zboru, razpravljali predvsem o tisti številki, ki je namenjena za subvencioniranje delovnega časa in ugotavljali, da je mnogo, mnogo prenapihnjena. Namreč, če bi jo razdelili na zaposlene po tistih 60 evrov na delavca na mesec, pride številka, ki je previsoka. Pravzaprav bi vsi delavci bili deležni te subvencije. Druga zadeva, ki je, pravzaprav govorimo več ali manj samo o malih in srednjih podjetjih. Nekako pričakujemo, da bi se pogovarjali tudi o velikih. Ampak nekaj drugega sem vam želel položiti na srce. Sam sem v razpravi, v svoji razpravi, ki smo jo imeli na temo, torej Zakon o davku od dohodka pravnih oseb, obžaloval, da je bila omejena olajšava za investicije. Govorim vam iz prakse. Tukaj sem sicer govoril o eni zgodbici, danes pa na splošno. V času konjunkture in velikega optimizma, ki je bil v slovenskem gospodarstvu, so se mnogi predsedniki uprav, so se mnoga podjetja lotila zahtevnih investicij, najemala za to kredite, v tem se je čas spremenil. Bojim se, da bo zaradi tega spremenjenega časa in neposluha države za te investicije, lahko prišlo do zaustavitve teh investicij, še hujše pa bi bilo, da bi podjetja zaradi teh investicij upadala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik.
Še enkrat vam želim zagotoviti, da v času, ki vam in nam, ki je bil na voljo, nismo zamudili priložnosti za to, da bi se odločili za ukrepe, za katere smo bili in smo prepričani, da so ta hip najprimernejši. Naslednji meseci bodo pokazali, ali smo imeli prav ali ne. Nihče danes ne more z zanesljivostjo povedati, kako se bo nadaljevala kriza. Prve ocene kažejo, da bo daljša in globlje kot se je sprva pokazalo. Zaenkrat Slovenija ni v recesiji, je ena redkih držav v območju evra, ki je sicer razglasila recesijo, a ima še vedno pozitivno rast. Mi bomo storili vse za to, da Slovenija v recesijo tudi ne bi prišla. Zato bomo sprejemali ukrepe, ki pa, žal, zaradi omejenosti fiskalnih virov zahtevajo strukturne spremembe. V te strukturne spremembe bo Vlada tudi ugriznila. To bo kislo jabolko, ki bo zahtevalo veliko poguma in veliko preudarnosti in seveda tudi veliko poteznosti. Krizna skupina ministrov bo s paketom teh ukrepov prvič začela delati jutri. Javnosti jih bomo predstavili takoj, ko bo mogoče. O njih bomo razpravljali s socialnimi partnerji in kolikor bo mogoče tudi v temu visokemu domu. Predvidevamo, da bo ta drugi paket ukrepov še uspešnejši od tega prvega, ki bo po našem mnenju pokazal dobre rezultate.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo zastavil gospod Bojan Kontič, Poslanska skupina Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrice in ministri, kolegice in kolegi. Slovenija se danes tako kot ves svet sooča z izzivi, ki jih prinašajo zaostrene svetovne gospodarske razmere. Tako smo zapisali v koalicijski sporazum, ki je nastajal v času, ko smo še v tej dvorani slišali, da je govorjenje o krizi govorjenje na pamet, da krize ni in to od tistih, ki so nas kasneje opozarjali, da Vlada prepočasi ukrepa in to počnejo še danes. Aktivno socialno partnerstvo in močna civilna družba sta za koalicijske partnerje pogoj za legitimne in strokovno premišljene odločitve. Vem, da od vsega začetka obdobja te vlade poteka in to zelo intenzivno, socialni dialog, socialni dialog znotraj ekonomsko socialnega sveta kot širše, kjer se vključuje tudi tako imenovana civilna družba, kjer lahko govorimo celo več kot o socialnem dialogu, lahko govorimo o razvojnem dialogu. Predsednika Vlade sprašujem: Kako potekajo ti dogovori in pogovori? Kakšni so rezultati? In še, kar je bolj pomembno: Kakšni so obeti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosim.
Bil sem med prvimi predsedniki strank, ki so lansko leto opozarjali na to, da se čas konjunkture v globalni ekonomiji izteka in da prihaja čas finančne in gospodarske negotovosti. To se da dokazati. Povedal sem, da se prav zaradi tega, ker prihaja čas, ki bo zahteven, Socialni demokrati odločamo za to, da želimo prevzeti skupaj z našimi koalicijskimi partnerji odgovornost za premagovanje teh težav. To pa zato, ker verjamem, da je mogoče te težave premagati pod pogojem, da imamo prefinjen občutek za socialni dialog. Zato se je Vlada takoj po njeni inavguraciji odločila, da ima serijo razgovorov, ki želijo okrepiti zaupanje med socialnimi partnerji, da bomo ukrepe, ki jih bomo sprejemali sprejemali tako, da bo breme prenašanja gospodarske in finančne krize porazdeljeno pravično in da se bomo vsi v tej deželi počutili v tem smislu varne, ko se bomo, bom rekel, ko bomo šli skozi hudo uro sprememb, skozi katere bo potrebno iti, da bomo na koncu izšli kot zmagovalci. Pripravljamo razvojni dialog. Slišali in pogovarjali smo se z delodajalci, z delojemalci, pogovarjali smo se s predstavniki nevladnih organizacij, starejših, mlajših, s predstavniki univerze, Slovenske akademije znanosti in umetnosti in ne nazadnje tudi s predstavniki kmetstva, vse zato, da bi se v drugi polovici februarja srečali na pravi seji razvojnega dialog, kjer bomo ocenili ukrepe, ki jih je sprejela Vlada za nazaj in slišali tudi prve predstavitve predlogov, ki jih Vlada pripravlja za naprej. Tam bo priložnost, da bodo socialni partnerji povedali ali podpirajo strateško usmeritev Vlade ali ne in v katero smer naj krene Vlada, da bo uživala njihovo zaupanje. Prav tako bomo okrepili delo ekonomsko socialnega sveta in ne nazadnje, moja osebna želja je, da bi v tem Državnem zboru prišlo do sporazuma med strankami, ki so zastopane v tem visokem domu, o našem skupnem načrtovanju potrebnih ukrepov za premagovanje krize in za ukrepe, ki so potrebni za to, da skozi premagovanje krize Slovenija zažene nov razvojni zagon. Skratka, nobenega od pogovorov, ki sem ga imel ne obžalujem, tudi socialni partnerji, ki so z nami sedeli, ga ne obžalujejo, pa je to terjalo veliko časa. Potrebujemo zaupanje v tej državi, da lahko z ukrepi, ki bodo primerni, ki bodo enakomerno in sorazmerno porazdelili breme zmage nad krizo v katero gremo, mislim, da si vse to zasluži to potrpežljivost z vseh strani. Vlada si bo za to tudi naprej prizadevala in glede tega je visoki zbor lahko trdno prepričan, da od tega tudi ne bomo odstopali. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili vprašanja predsedniku Vlade. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Vprašanje ministrici za notranje zadeve bo postavil dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica. V zadnjih mesecih je v medijih kar precej govora, pa tudi vaših izjav na to temo, na temo vprašanja tako imenovanih izbrisanih in urejanje njihovega statusa ter posledično odškodnin. Sam ne pristajam na termin "izbrisani", zato, ker vem, da na vašem ministrstvu obstajajo mnogi ljudje, ki so davnega leta, ko smo ta vprašanja urejali, da so jim pisali prošnje in pozive, da se oglasijo na takratnih občinah in status uredijo za nekaj sto evrov, pa tega niso storili. In zaradi tega ne morem pristati na tak termin, ki je bil na nek način vsiljen v ta naš prostor. Druga zadeva, na katero bi vas rad opozoril, je seveda ta, da ocenjujem, da gre za eno, kar koalicijsko, bom rekel, kontinuiteto na tem področju; saj je tudi predsednik Odbora za zunanjo politiko po Beogradu obljublja tako imenovanim izbrisanim dokumente in odškodnine. To so javno objavljeni podatki, tako da jih ne kaže zanikati. Seveda, me skrbi tudi to, da greste mimo pravnega mnenja iz leta 2003 in ga popolnoma ignorirate. Še bolj pa me skrbi, da nekako ne upoštevate referendumske volje ljudi, ki so s 94,6% jasno povedali, kaj je s to temo. STA pa je 20. januarja objavila novico, da ste se sestali tudi z nevladnimi organizacijami, da ste jim povedali in jih seznanili s tem, da ste tako imenovane izbrisane ponovno prešteli. Ko sem bil jaz sam na notranjem ministrstvu, pa tudi Vlada pred vlado Janeza Janše je naštela 18305. Po naravnih zakonih bi teh oseb moralo biti manj. Vi ste jih našteli 24 tisoč ali nekje okrog 24 tisoč. Seveda popolnoma ali pa sploh ne morem razumeti, kako je to mogoče, iz temeljnega razloga, ker so štetje opravljale iste osebe za moje potrebe kot državnega sekretarja in seveda za vaše potrebe. Ne vem, kaj ste, kako so se lahko namnožili za 6 tisoč. V zvezi s tem vas sprašujem naslednje: Kako vam je uspelo to številko povečati za 6 tisoč? Pričakovali bi, da jih bo manj. Tako govorijo naravni zakoni. Kdaj boste vašo retoriko uskladili z retoriko odločbe ustavnih sodnikov, s potrebo po spoštovanju tudi referendumske volje ljudi, ki so tudi povedali svoje na tem področju? Kakšen zakon imate namen sprejeti v zvezi s tem? Kdo bo pri tem sodeloval? Omenjali ste nevladne organizacije. Pri vas pa sem videl gospoda Aleksandra Todorovića. Bojim se, da je to tista strokovna javnost, ki bi morala sodelovati pri pisanju zakona. Taka je namreč včasih praksa s tega področja. Pa vas prosim, da mi na to odgovorite.
Prosim, gospa ministrica.
Spoštovani predsedujoči! Dragi poslanke in poslanci! Vprašanje poslanca izhaja zavedno ali nezavedno iz napačne predpostavke. V Sloveniji nikoli ni bilo referenduma o tem, ali je potrebno odločbo Ustavnega sodišča izvršiti in ali je potrebno izbrisanim povrniti status, ki je bil v nasprotju z Ustavo odvzet. Pravno dejstvo je, da so na referendumu volivke in volivci zavrnili tako imenovan tehnični zakon. Torej, izdajanje dopolnilnih odločb na podlagi zakona in ne na podlagi ustavne odločbe. Ta zakon je ljudstvo na referendumu zavrnilo. Ustavno sodišče pa je že pred tem referendumom v odločbi povedalo, da je ne glede na izid referenduma Ministrstvo za notranje zadeve dolžno uresničiti odločbo Ustavnega sodišča. Ne pripravljamo torej tehničnega zakona, ki je bil na referendumu zavrnjen, ampak bomo sledili odločbi Ustavnega sodišča. Izdali bomo tiste dopolnilne odločbe, ki jih je glede na odločitev sodišča potrebno izdati. Torej, za osebe, ki v Sloveniji že legalno bivajo. Status za ostale izbrisane pa bomo uredili s posebnim vsebinskim zakonom, ki bo šel skozi potrebne vladne in parlamenaterne procedure. Glede samih postopkov bi rada poudarila, da k uresničevanju odločb Ustavnega sodišča pristopamo resno in strokovno, zato smo želeli pridobiti celovite podatke o številu oseb, ki jih odločba neposredno zadeva. Podatki bodo dokončni jutri. V pristojnih službah pa tudi tečejo tehnične priprave na izdajanje odločb. Prvi zbirni podatki, ki so jih posredovale strokovne službe MNZ so bili enaki podatkom, ki so več let krožili v javnosti. Ko so začele strokovne službe analizirati podatke o nacionalni, državljanski in starostni strukturi, ki sem jih ravno tako želela za celovito proučitev problema, so na Direktoratu za upravne notranje zadeve ugotovili, da prihaja do nekaterih razhajanj v različnih evidencah in ob uporabi različnih metodologij. Potrebno se je tudi zavedati, da je od izbrisa minilo že 17 let. Da je v tem času informacijski sistem, v katerem se podatki nahajajo, izmenjal upravljavca, prej ga je upravljala Policija, sedaj ga upravlja upravni del ministrstva. Nekatere podatke je treba pregledovati ročno, v spisih. Strokovne službe so v zadnjem tednu temu probleme posvetile veliko pozornosti in dela. Njihovo zagotovilo imam, da so novi podatki pravilni, vsekakor boljši kot številka, ki je do sedaj krožila, to je nekaj nad 18.000. Na podlagi vmesnih podatkov, ki sem jih dobila, število izbrisanih presega 20.000, natančna številka pa bo znana v kratkem, torej jutri, ko bodo preverjeni morebitni podvojeni vnosi v različnih evidencah na podlagi različnih zakonov. Poleg omenjenih podatkov s strani upravnega dela smo pridobili tudi evidence, ki jih je na to temo imela Policija, glede izgonov in zavrnitev vstopa v Republiko Slovenijo. Te so žal izrazito pomanjkljive, ker je bil večji del teh evidenc leta 2000 uničen, deloma pa so se postopki odstranitve iz države skladno z depešami, ki jih je v času izbrisa izdal MNZ, izvajali brez pisnih odločb in sklepov. Sprašujete tudi, kakšen zakon je v pripravi. V pripravi je zakon, ki mora glede na odločbo Ustavnega sodišča doreči pogoje za ureditev statusa tistim izbrisanim, ki trenutno v Republiki Sloveniji nimajo urejenega statusa oziroma ki so morali zaradi izbrisa zapustiti Slovenijo oziroma jim je bila vrnitev v Slovenijo preprečena. Osnutek predvideva individualno obravnavo za pridobitev statusa in ne bo nikomur podeljeval državljanstva ali odškodnin. Tekst še ni dokončan. Strokovna javnost pa je v pripravo zakona vključena. Posvetovali smo se z več pravnimi strokovnjaki in predstavniki nevladnih organizacij, ki se s problemom izbrisanih že vrsto let ukvarjajo.
Hvala lepa. Dr. Gorenak, zahtevate dopolnitev odgovora? Prosim.
Ja, seveda, hvala lepa, ker preprosto vi meni odgovarjate nekaj, kar vas sploh nisem spraševal. Ampak vseeno vas še enkrat prosim, da mi odgovorite na tisti del vprašanja, kjer vas sprašujem tudi po odškodninah. Namreč, kar naprej poudarjate, da to nima nobene veze z odškodninami. Seveda nima na v Ministrstvu za notranje zadeve, toda tisto, kar boste vi izdali, bo pa uporabljeno v odškodninskih zahtevkih, ki jih bodo plačali naši ljudje. Drugo. Dr. Trpin, dr. Pirnat, dr. Igličar, dr. Cerar, dr. Kaučič, dr. Tone Jerovšek, dr. Bučar, dr. Žagar, dr. Grad, ugledni ustavni pravniki - predpostavljam, da so vas tudi na fakulteti učili, mene niso, ker nisem pravnik, ampak vseeno - so zelo jasno zapisali leta 2003, da ustavna odločba ne more biti pravna podlaga oziroma da je to izjemno sporno za izdajanje odločb. Torej greste absolutno proti njim, kot da to niso pravni strokovnjaki. Da mi ne boste rekli, da so desni, ker po mojem niso, ker potem bi jaz lahko rekel, da so levi. Za mene so korektni pravni strokovnjaki, zato vas še enkrat pravzaprav dodatno sprašujem: Zakaj Ministrstvo za notranje zadeve ne verjame oziroma zakaj vi ne verjamete vsem tem ljudem, ki so zelo jasno zapisali, da je izjemno sporno izdajati odločbe na podlagi odločbe Ustavnega sodišča? Prosim.
Hvala. Gospa ministrica.
Torej, žal mi je, da tako neumorno politizirate in "demagogizirate" vprašanje odškodnin. Nihče z vaše strani, nihče s katerekoli drugi strani do zdaj še ni naredil neke relevantne raziskave o tem, kakšna potencialna nevarnost odškodnin sploh obstaja. To se sedaj prvič počne v Ministrstvu za notranje zadeve. Pripravljamo temeljito analizo tega, koliko postopkov sploh teče, koliko postopkov je do zdaj bilo končanih uspešno. In v tem trenutku ni bil še noben postopek končan uspešno. Na podlagi tega bomo opravili tudi analizo pravnih podlag in tega kaj morebitne izdaje odločb za to pomenijo. Gre za mnogo preveč resno strokovno vprašanje, da bi z njim opletali kar tako z levo roko. In kar se tiče pravnih strokovnjakov, ki so sodelovali. Mislim, da diskusija o tem, ali ima bolj prav devet profesorjev Pravne fakultete ali 13 ustavnih sodnikov, ni ravno na mestu. In nekateri so vmes tudi spremenili svoja mnenja. Na primer gospod Pirnat. In ne gre spustiti gospoda Jambreka in gospoda Šturma, ki sta med tistimi ustavnimi sodniki, ki sta podpirala to odločitev. In tudi zlahka bi jaz danes prišla sem z, ne samo z enim, tudi z več pravnimi mnenji, ki bi govorila kontra tistemu pravnemu mnenju, na katerega se sklicujete. Pa vendar nismo tukaj zato, da se bodo profesorji prava prerekali. Gre za vprašanje dolžnosti Vlade, da izpolni ustavno odločbo. To je naša zakonska, to je naša moralna dolžnost. In to bomo izpolnili.
Hvala lepa. Gospod dr. Gorenak. Prosim.
Ja, seveda. Zdaj pa se z ministrico strinjam. Gre za preprosto strokovno vprašanje, zagotovo. Vendar ta zadeva bo v končni fazi udarila po žepu naše ljudi, tiste, ki za 500 evrov hodijo v službo, pa ne vedo, ali jih bodo dobili ali ne. In ker gre za preresno strokovno vprašanje s tega področja, ki bo imelo velike posledice za naše ljudi na račun ljudi, govorimo pa o ljudeh, ki niso hoteli, večinsko govorim - niso hoteli, niso želeli in so špekulirali. Niso bili pripravljeni dati 300 tolarjev za to, da bi to uredili. In zavračali so mnoge mnoge dokumente in pozive s strani takratnih občin, da pridejo in si uredijo dokumente, pa tega niso. Danes pa jim bomo zadevo enostavno na ta način podarili. Naj vas spomnim na eno golo primerjavo, golo primerjavo. 60 let in toliko po drugi svetovni vojni mnogi ljudje nimajo urejenega statusa žrtve vojnega nasilja. Vsi ti ljudje, levi ali desni, pišejo prošnje, pišejo vloge, se potegujejo za svoj status in nekdo bo moral ta njihov status v postopku urediti. Vi pa boste, tako kot vaš predhodnik, nekaj tisočim ljudem poslali darilo v obliki odločbe. To darilo pa bo užgalo po žepu ljudi, ki trdo delajo. To pa ni dobro. In ker to ni dobro, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena opravimo razpravo o tem vprašanju, iz temeljnega razloga to ni čisto tak navaden predlog zaradi kakšnega televizijskega prenosa, ampak je zagotovo predlog, ker to vprašanje zanima vse nas, predvsem pa zanima vse naše ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Vinka Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor bo postavil gospod Samo Bevk. Ker je minister odsoten, ga sprašujem, ali bo vseeno postavil vprašanje.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Z izgradnjo avtocestnega križa so nekateri deli Slovenije postali bolje in hitreje dostopni, kar je posledično omogočalo tudi hitrejši razvoj. Nekateri predeli pa zaradi odmaknjenosti od avtocestnega križa izgubljajo svoje razvojne potenciale. Prav zaradi tega je v okviru resolucije o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje od 2007-2023 predvidena tudi modernizacija državnega cestnega omrežja na prioritetnih razvojnih oseh na tretji, tretji A in četrti razvojni prometni osi. Med odmaknjena območja, ki naj bi jih nove razvojno prometne osi približale avtocestnemu križu, sodijo predvsem Koroška, Bela krajina, Kočevsko in severna Primorska. Žal pa je z umeščanjem novih tras državnih cest in sprejemanjem prostorskih dokumentov veliko težav. Po nekaterih podatkih od leta 2005 do danes ni bil sprejet niti en prostorski akt za umestitev novih tras državnih cest v prostor, seveda z izjemo nekaterih projektov v okviru avtocestnega programa. 8. septembra 2006, se pravi pred več kot dvema letoma, je bila na Ministrstvu za okolje in prostor organizirana prva prostorska konferenca, kjer je bil predstavljen osnutek programa priprave državnega lokacijskega načrta za gradnjo državne ceste Cerkno-Hotavlje in obvoznice Gorenje vasi. Na odseku med Cerknim in Hotavljami je predvidena tudi predorska povezava, ki bi povezala Zgornjesoško dolino z Gorenjsko in osrednjo Slovenijo. Kar nekaj časa se proučujejo tudi različne trase predorov, zato gospoda ministra Karla Erjavca sprašujem: V kakšni fazi je postopek sprejemanja prostorskih aktov za umestitev nove cestne in predorske povezave med Primorsko in Gorenjsko v okviru četrte razvojne osi? Kakšen je terminski plan do sprejetja državnega lokacijskega programa, saj je navedeni projekt uvrščen v razvojne načrte države? Poleg tega pa gospoda ministra sprašujem: Kako bodo pospešili postopke pri sprejemanju državnih lokacijskih načrtov na tretji, tretji A in četrti razvojni osi? Glede na to, da je danes gospod minister odsoten, prosim, da mi odgovori na prvi naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za finance ter ministru za gospodarstvo bo postavil mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani predsednik Vlade, ministrice, ministri tudi v mojem imenu lep pozdrav! V drugi polovici lanskega leta natančneje v jeseni se je Evropa soočila, pa tudi delno Slovenija s posledicami svetovne finančne krize. Takrat smo vam napovedovali, če ne bo hitrih in odločnih ukrepov, se bo to hitro preselilo v gospodarski sektor, v realni sektor. Kasneje preraste to po navadi v socialno krizo in tako naprej. Že v času medvladja, ko je odhajajoča vlada opravljala tekoče posle, smo pripravili nekaj ukrepov. Nekatere smo uskladili s prihajajočo vlado. Govorim o zakonu o bančništvu in zakonu o javnih financah. Ti ukrepi pa so le delno, po moji oceni, prijeli. Zakon o bančništvu moram reči, da je prijel. Ljudje so na nek način pustili denar v bankah. S tem niso poglabljali težav. Zakon o javnih financah, katerega namen je bil pa spodbuditi delovanje medbančnega trga in pravzaprav delovanje sploh finančnih inštitucij, pa žal ni prijel. Potrebni so verjetno dodatni ukrepi. To je tudi moje prvo vprašanje ministru za finance: Ali ocenjujete, da so sprejeti ukrepi za delovanje medbančnega trga prijeli in katere ukrepe načrtuje, če menite, da niso? Opozicija je tu predlagala nekaj dodatnih predlogov za povečevanje likvidnosti podjetij, skrajševanje plačilnih rokov države, potem tudi hitrejše vračilo preplačanega DDV-ja in podobno. Žal ti predlogi niso naleteli na odobravanje in potrditev. Seveda se je ta kriza tudi v Sloveniji, saj je Slovenija odprta ekonomija, hitro prelevila oziroma prešla v gospodarsko krizo. Predlagali smo tu določene ukrepe, bolj ali manj razvojno naravnane ukrepe, ki bi omogočali investiranje v raziskave, razvoj, tehnološko opremo. Tudi ti ukrepi so bili s strani pozicije zgolj delno, recimo temu simbolno, upoštevani. So pa prišli na dan drugi ukrepi, ki so bolj ali manj sanacijske narave, subvencioniranje polnega delovnega časa s pretirano oceno finančnih posledic, v zadnjem času dobrodošli, všečni ukrepi nekega varčevanja, ki pa nimajo resne ekonomske teže in ne bodo prinesli kaj veliko, če se ne bodo tangirali celega javnega sektorja. Sprašujem torej ministra za gospodarstvo: Ali ocenjujete, da so sprejeti ukrepi, tudi tisti, ki jih je Vlada sprejela na zadnji seji, zadosti? Če niso, katere načrtuje v prihodnje?
Hvala lepa. Minister za finance najprej. Prosim.
Najlepša hvala za dobro vprašanje. Lepo pozdravljeni v visokem zboru. Slovenija se je lotila finančne krize v bistvu na partnerski način. Mi smo že prve ukrepe sprejeli na zakonu v obdobju, ko Vlade nismo imeli oziroma ko smo sicer imeli Vlado, ki je delala samo tekoče posle. Sprejeli smo jih v tej sestavi Državnega zbora, partnersko. In tudi z decembrsko sejo, kjer so bili predstavljeni, prediskutirani ukrepi za odpravo posledic in prehod v nov razvojni cikel, smo jih zopet v bistvu potrdili na Državnem zboru. Kasneje smo razpravljali še, koliko je možnosti, koliko je javnofinančnih možnosti glede na omejitev pakta stabilnosti in rasti, 3% delež javnofinančnega primanjkljaja v bruto domačem produktu še na razpolago, da se razbremenijo nekateri investitorji. In tu smo se pač potem omejili predvsem na mala in mikro podjetja, za katera ocenjujemo, da so se znašla še pod najtežjim udarom, da še najtežje pridobivajo kredite. Ukrepi imajo štiri dimenzije. Prva je zagotovitev varnosti v finančnem sektorju, druga je sprostitev medbančnega trga, tretja je fiskalna spodbuda in četrta je razvojni preobrat oziroma doseganje lizbonskih ciljev. Prvi ukrep, preprečitev bančne panike, je bil v celoti izveden. Izveden je bil na partnerski ravni in si ga lahko, mislim, da vse politične opcije med seboj razdelijo. Drugi ukrep ima zakonsko vse osnove, da steče. Moram reči, da preprečitev tako imenovanega "credit cruncha" ali šoka na medbančnem trgu, medsebojnega posojanja, ki izvira iz nezaupanja, ni uspelo prebiti še nobeni državi, zlasti meddržavni trg ne steče. Pri nas je vezan na izdajo obveznic države Slovenije, ki je trenutno v teku. Če bo ta uspešna, računamo, da bodo potem tudi večje banke z državnimi garancijami lahko pridobile ustrezna sredstva, če ne, bo treba pač ukrepati na alternativne načine. Pripravljenih imamo še več variant, tečejo hkrati, tako da v tem primeru bomo slej ko prej uspešni. Moram reči, da je za nas zelo pomembno, da smo stabilna država, malo zadolžena, da imamo nizek delež javnega dolga v bruto domačem produktu, celo zmanjšanje v zadnjih letih, in samo v območju evra in da smo tudi v stabilnem partnerstvu, ki je vezano na naše članstvo v Natu. V tem kontekstu vidim možnosti, da bomo ustrezna kreditna sredstva pridobili in da bomo z njimi lahko tudi učinkovito posegli v finančni sistem, ne bomo jih toliko namenili financiranju primanjkljaja, ampak bomo namenili razbitju tega "credit cruncha", tega šoka, ki je nastal zaradi nezaupanja na medbančnem trgu. Fiskalni stimulus je v večji meri sprejela že prejšnja struktura parlamenta, to je bila cela vrsta zakonov, ki so predstavljali davčne olajšave, ali pa nekatere izboljšave, recimo, položaja otrok v vrtcih, dijaške prehrane in tako naprej, ki jih je tudi sedanja ekonomska politika obdržala. Medtem ko lizbonske cilje uvajamo z rebalansom proračuna. Ta bo prišel v parlamentarno razpravo predvidoma po seji Vlade 19. februarja. V tej lizbonski strategiji boste videli, da povečujemo sredstva, že prej nekoliko povečana sredstva še dodatno za 65 milijonov evrov pri Ministrstvu za visoko šolstvo in tehnološki razvoj, in to predvsem za spodbujanje tehnološkega razvoja, potem povečujemo sredstva za 71 milijonov pri Ministrstvu za gospodarstvo, predvsem za spodbujanje razvoja malih in srednjih podjetij, ne toliko investicij, deloma tudi investicij, ampak predvsem razvojne dejavnosti, uvajanje novih izdelkov. Tisti kapital, ki je bil institucionalno vzpostavljen že pod prejšnjo ekonomsko politiko, bomo sedaj napolnili s 30 milijoni evrov, da bo lahko začel spodbujati nastajanje novih podjetij, kvalitetnih, visoko tehnoloških. Dodatno omogočamo 30 milijonov evrov za nujne projekte na področju kulture, se pravi tudi na tem področju spodbujamo ustvarjalnost. Tisto, o čemer je bilo govora, za reševanje delovnih mest in izboljšanje socialnega položaja ljudi, ki so prizadeti pa bo terjalo dodatno dobrih 400 milijonov evrov. Se pravi, to bo prišlo v rebalans. Imeli boste možnost razprave, vendar vas opozarjam, da je stanje zelo napeto, ker vendarle moramo zadržati tri odstotni prag primanjkljaja v BDP. Investitorji na svetovnem trgu na to stabilnost javnih finance izjemno pazljivo gledajo. Najlepša hvala za vprašanje.
Minister za gospodarstvo žal ni mogel odgovoriti, ker je čas potekel. Zahtevate dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Želel bi spomniti, da smo v štartu sprejeli v določenem partnerstvu nekaj ukrepov. Po moji oceni bi sprejemali boljše ali pa vsaj močnejše, tudi obsežnejše ukrepe, če bi partnerstvo ohranili tudi naprej. Upam, da bo obveljalo to, kar je na nek način želja, ustanoviti partnerstvo za razvoj 2+10 glede teh vprašanj in seveda sodelovati pri teh temah, ki so izjemne. Vidim, da stojite na stališču, da tisto, kar deluje, smo na nek način bolj ali manj skupaj naredili. In prav bi bilo, da skupaj tega tudi več naredimo in hitreje ter odločneje. Izmed teh ukrepov, ki so bili našteti, sem zasledil, da neka nova ideja sledi skozi rebalans oziroma skozi ta odhodkovni del proračuna. To seveda ni tista razbremenitev in neko reinvestiranje dobičkov, kot piše v koalicijski pogodbi, temveč je neka selektivna delitev na ustreznih razpisih. Prvič je to problem, da bo to delovalo razmeroma pozno, proti koncu leta, kajti po objavi razpisov, sklenitvi pogodb in začetnih investicijah bodo prvi učinki možni šele konec leta. Drugič, odpira se vprašanje pristranskosti. In tretje, kar je, je zanimivo. Ti milijoni za tehnološki razvoj, mala in srednja podjetja potrebujejo še dodatek v samih podjetij. Ti so vezani na finančne trge, ti finančni trgi pa ne delujejo. Tudi prek SID banke in ostalih finančnih institucij ne smete te iste projekte podpirati, kajti potem dvakrat podpirate skozi državno pomoč isto stvar. Želim povedati, da smo pričakovali in predlagali ukrepe v smeri razbremenitve gospodarstva, zlasti davčne razbremenitve in neomejeni možnosti reinvestiranja dobičkov ne pa tako, kot je bilo, žal, z limitom. Zato seveda še enkrat razmislek o teh [[...]] [[Izključitev mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister za finance, prosim.
Najlepša hvala za dopolnitev vašega vprašanja. Moram reči, da v imitaciji najboljše razvojne prakse malih odprtih gospodarstev Evrope oziroma članic Evropske unije po katerih se želimo zgledovati, je vendarle razvojna politika, ki spodbuja rast določenih izdatkov za razvoj in implementacijo tehnologij v najbolj konkurenčnem delu gospodarstva s povečanjem konkurenčnosti, ta, ki teče preko razpisov v te subvencije raziskav in razvoja in implementacije tega razvoja v tehnologiji podjetij; to so primeri Finske, to so primeri Avstrije. Z olajšavami se da nekoliko narediti, vendar se vzdrži pretežno tisto strukturo, ki že obstoji. Pri nas bi bila to trgovina, deloma morda farmacevtsko podjetje, pa en del finančnega sektorja, manj pa tisti del, za katerega pričakujemo, da bo preboj dejansko izveden. To je pri potencialnih novih izvoznikih in pa obstoječih izvoznikih. Tu so rezerve dosti večje. V koalicijski pogodbi dejansko piše 30% olajšava. Mi jo strateško računamo uvesti, mislimo, da bomo imeli tudi dovolj veliko podporo po koncu krize, zelo verjetno v letu 2010, to je tudi v načrtu Ministrstva za finance. Podobna bo olajšava za nakup stanovanj in povratek te olajšave, ki bo olajšala položaj mladim družinam.
Hvala lepa. Želi besedo minister za gospodarstvo? Prosim.
Čisto kratko bi dopolnil zdaj vprašanje poslanca, ki je še oktobra trdil, da krize ni in je ne bo. In sem jaz moral takrat to tudi komentirati. Ampak glede ene stvari se strinjamo, da je bil dober predvsem tisti prvi val ali pa prvi del ukrepov glede poroštev na bančne vloge, da pa tisti drugi del poroštev za medbančni trg ni prijel. Kar se tiče samih ukrepov Ministrstva za gospodarstvo bi samo pojasnil, kaj je že bilo doslej in kaj "prijemlje". Ena stvar je bila, da smo povečali sredstva za sofinanciranje nakupa tehnološke opreme malim in srednjim podjetjem leta 2009 za šestnajst milijonov evrov, s čimer je bilo podprtih sto štiriindvajset prijavljenih projektov več, kot bi jih lahko podprli s prvotno predvidenim obsegom razpisanih sredstev. Razpis je bil zelo neprimerno zastavljen. V prvem tednu februarja bo tudi nov razpis, ki bo omogočil tudi sofinanciranje nakupa tehnološke opreme, ki poleg sofinanciranja nakupa tehnološke opreme omogoča tudi sofinanciranje obratnih sredstev, ker je dejstvo, tukaj se strinjam z vami, da je likvidnost eden od ključnih problemov, ki ga je potrebno v tem trenutku reševati tudi na ta način. SID banka je poslovnim [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bankam že plasirala sredstva v višini 474 milijonov evrov za financiranje naložb oziroma obratnih sredstev podjetjem in osebam javnega prava. Drži pa, da imamo v postopku rebalans in je to naslednji vzvod, ki omogoča nadaljnje [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi seveda predlagal, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena o odgovorih obeh ministrov opravi širša diskusija. To predvsem zaradi tega, ker moramo očitno v parlamentu o tem razpravljati, čeprav bi lahko verjetno v okviru kakšnih, recimo jim, partnerstev, kot smo to znali početi, in to je bilo učinkovito. Poglejte, najprej je velik problem, da se zlorabljajo moje besede. Minister je tu napačno trdil, da sem kdaj govoril, da krize ni in je ne bo. Jaz sem govoril, da recesije ni in je ne bo. Če bi seveda pravočasno sprejeli dobre ukrepe. Recesije zdaj v Sloveniji še ni, in tudi ni napovedana, in upam, da tudi ne bo. Seveda pa je to odvisno od vas in je vaša odgovornost. Upam, da zaradi počasnosti in neprimernosti ukrepanja ne boste čez pol leta govorili, da nisem imel prav, ko sem govoril, da recesije ne bo. Poglejte, po moji oceni je res, da je potrebno razvojno ukrepanje, ne pa sanacijsko ukrepanje z nekim gašenjem požarov. Vendar vsi sprejeti zakoni, vsi sprejeti ukrepi, ki ste jih naredili, so šli v smislu neke sanacije. Subvencioniranje polnega delovnega časa je tipičen primer neke pasivne politike na tem področju in razmeroma kratka roka in zadržanost pri sprejemanju drugih predlogov, ki znižujejo davke in uvajajo davčne olajšave za investicije, so bili seveda zavrnjeni. Ne pri malih in srednje velikih podjetjih, to ni res, pri samostojnih podjetnikih ste šli tu po predlogu opozicije, kar je dobro, žal pa tudi ne pri kapitalskih družbah oziroma drugem segmentu gospodarstva, ki je hkrati lahko tudi zelo pomemben segment malega gospodarstva. Tu imam konkreten primer podjetja, ki želi vložiti v visokotehnološko opremo. Podjetje s tremi zaposlenimi želi nabaviti stroj v vrednosti pol milijona evrov, kar za visokotehnološko opremo ni nič, vendar zaradi vaših omejitev na 30 tisoč evrov je vsaka takšna ambicija popolnoma nemogoča. Želim torej, da se v okviru te debate opredeli tudi parlament, glede ustreznosti ukrepanja Vlade. Na eni strani z nekimi všečnimi potezami plačevanja kav in podobno, ki nima nobene ekonomske resne posledice in nobenega smisla, po drugi strani pa gospodarstvo bolj ali manj nemočno kliče na pomoč in išče ukrepe. Brezposelnost v Republiki Sloveniji se veča. Mene to skrbi. Večalo se bo še bolj, če gospodarstvo ne dobi jasnih signalov, kako naprej [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Vsi ti razpisi bodo, ko bodo, in to bo šele proti koncu leta. Upam, da bo takrat sploh komu kaj še možno dati.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance in ministra za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje ministru za finance bo postavil gospod Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrici, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi lep pozdrav! Kot ste že omenili, imam vprašanje za spoštovanega ministra gospoda Francija Križaniča. Predvsem bi se pa dotaknil teme, ki razburja slovensko javnost, gospod Marjan Kramar, NLB in tako visoka odpravnina. Meni kot poslancu, in prepričan sem, da tudi večini slovenskih državljanov, se kaj takšnega za slovenske razmere zdi nedopustno. Mi je pa popolnoma jasno, da nekatere izjave, ki sem jih zasledil v tisku, kažejo, da ste, gospod minister, zdaj resnično v eni stiski. Je pa tudi res, da ste to stanje dobili zatečeno in da pričakujemo, da se temu primerno tudi odreagira. Vprašanje je: Zakaj se Vlada kot predstavnik večinskega lastnika NLB po našem mnenju vede neodgovorno do svojih predstavnikov, ki ste jih imenovali v nadzorni svet? Ali s tem, ko Vlada imenuje svoje nadzornike v nadzorne svete, se s tem konča tudi njena odgovornost za njihova dejanja in njena odgovornost kot lastnika družbe do dogajanj v njej in v zvezi z njo? Drugo vprašanje: Ali nameravate ugotoviti in zahtevati osebno odgovornost gospoda Antona Žuniča, ki je kot predsednik nadzornega sveta podpisal takšno moralno sporno in neodgovorno pogodbo, na podlagi katere danes razpravljamo o milijonski nagradi? In ne nazadnje tretje vprašanje. Tukaj pa smo mnenja, da bi Vlada lahko bolj odločno ukrepala in ima še vedno čas ukrepati. To vprašanje je: Nagrada, ki jo na podlagi pogodbe pričakuje gospod Kramar, je vezana na pozitivno poslovanje banke. Ker govorimo o velikanski nagradi, je očitno, da je NLB pod vodstvom gospoda Kramarja poslovala odlično. Torej je bil gospod Kramar odličen in nadpovprečno uspešen menedžer. Zaradi tega se, spoštovani gospod minister, sprašujemo, zakaj ob takšnih dejstvih sploh menjamo tega tako uspešnega menedžerja, kajti nam se zdi, da bi bilo bolj pametno, da se gospoda pusti, da zadevo vodi naprej in se v času, ki prihaja, mogoče tudi bolj pametne pogodbe podpišejo? Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Najlepša hvala. Nadzorniki v finančni instituciji delujejo v skladu z zakonom, svojim znanjem, svojo vestjo kot dobri gospodarji. Lahko se posvetujejo s posameznimi lastniki, vendar so odgovorni ne samo lastnikom, vsem lastnikom, in odgovorni so tudi vsem deležnikom, se pravi, zaposlenim in kupcem oziroma v tem primeru kreditojemalcem in deponentom v banki. Mislim, da so nadzornik svoje delo opravljali po najboljši možni vesti, so različnih profesionalnih profilov, med njimi so tudi zelo visoko usposobljeni revizorji. Nadzorni svet banke je imel svojo močno revizijsko komisijo. Banka ima močno notranjo revizijo in imela je kvalitetno zunanjo revizijo. V tem obdobju je hitro rasla in dividendna politika je pač bila precej, kako bi rekel, radodarna do lastnikov, v skladu s tem so tudi nagrade upravi bile višje, kot jih je podpisnik pričakoval. Podpisnik te pogodbe v obdobju, ko je bila pogodba podpisana, ni pričakoval, da bo ta spremenljivka, ki je bila glavni kazatelj uspešnosti članov uprave, tako visoka v posameznih letih. Niti ni pričakoval, da si član uprave ne bo izplačeval nagrade in da se bo vse na koncu zbralo pri samem njegovem odhodu. Gospod mag. Tone Žunič je izjemno pomemben kader na področju slovenskega bančništva, velik poznavalec zlasti obvladovanja tveganj. Zato sem ga povabil k sodelovanju pri upravljanju z riziki v zvezi s plasiranjem sredstev, ki jih bomo dvignili na kapitalskem trgu in jih plasirali skozi finančni sistem. Pri ukrepih za odpravljanje finančne krize sem povedal, da predvsem s tem namenom nastopa naša država sedaj na finančnih trgih. Tako zapleti, ki zdaj v tej zvezi nastajajo, so posledica nekega žigosanja, ki mislim, da je neupravičeno, neresno in ustvarja posledico nekih občutkov, kar je ljudi zdaj spravilo v jezo, niso do konca premislili. Tista pogodba, ki je bila podpisana, je bila podpisana ob predpostavki, da bodo nagrade bistveno manjše, da bodo takšne, kot so bile v preteklosti. Gospod Kramar ni kandidiral naprej, se pravi, ni res, da bi bil on razrešen predčasno. Ni res, da bi njemu bilo kakorkoli rečeno, da naj ne bo, on se je pač odločil, da ne bo kandidiral. In zato je nadzorni svet sprožil postopek kandidiranja nove uprave. S tem je moral pohiteti, ker je čakal do izvolitve nove vlade. Zdaj tega novega predsednika imamo, jaz upam, da bo uspešen, je človek z velikim znanjem, človek, ki je vzpostavil organiziran trg slovenskega kapitala, ki je uspešno vodil manjšo banko in je profesor za bančništvo na ljubljanski ekonomski fakulteti in mislim, da bo tem razmeram kos, lastniki mu bomo pa stali ob strani. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva po dopolnitvi odgovora ministra. Prosim, gospod Kres.
Hvala. Poglejte, vendarle se mi še porajajo dodatna vprašanja. Citat: "Delujejo oziroma delovali so kot dobri gospodarji." Ne vem, ali se vam zdi podpis takšne pogodbe skladen z načelom dobrega gospodarja. In pa, "podpisnik pogodbe ni pričakoval". Ali ni mogoče in pametno omejiti zgornjo mejo teh nagrad. Poglejte, gledal sem lastniško strukturo. Slovenija 36, Kbc 34, Kad 5, Sod 5, delničarji 5. Vsak dober gospodar, tudi Kbc bo gledal, da bo banka čim bolj dobičkonosna, da bo imela stroške z nagradami tudi čim manjše in sem prepričan, da tako slovenski lastniki kot tudi Kbc bi najbolj verjetno gledal v tej smeri. Nisem prepričan v tiste zadeve, ki pravijo, da pri nas v Sloveniji ni dosti dobrih strokovnjakov, ki bi to zadevo lahko peljali. Treba je pa še nekaj povedati. Jaz se vendarle sprašujem, če je ta zadeva res tako dobra. Vemo, da je dogovor med bankami, tudi NLB-ja, da se odloži plačilo nekaterim, ki so se tukaj notri kreditirali, in obveznic in tako naprej. To pa že kaže, da najbolj verjetno najbolj modro pa tudi ni bila peljana ta banka in pridejo tudi pod vprašaj, kakršni koli že zneski o izplačilu nagrad in odpravnin. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Dejstvo je, da je bila pogodba podpisana po standardih, kakršni veljajo v najbolj razvitem delu Evrope za nagrade bančnikov. Pod tem vplivom je bila ta pogodba, na ta način je bila oblikovana. Kot rečeno, se pa ni pričakovalo, da bo imela tako velik učinek. Ko je postalo očitno, da tak učinek ima, je potem novi nadzorni svet poskušal to pogodbo limitirati, vendar drugi podpisnik, kolikor je meni znano, na to ni pristal. Gre pa za razmerje, ki je interno, zato mislim, da se ga ne more komentirati. Kar se tega tiče, poskus je bil narejen, vendar v okviru delovanja pravne države, kakor pač ta deluje v skladu s pravilom. Če bi hoteli pogledati, kaj se pravi slabo gospodarit s kapitalom, potem boste morali pogledati bilanco Soda. Potem boste morali pogledati kako je bil voden Sod, koliko kapitala je samo v enem letu Sod izgubil, in boste videli, da tisto, kar morajo banke sedaj prolongirati in katere kredite. Nekateri so moralno sporni. Zato je problem. Ampak kar se tiče stabilnosti bančnega sistema, pa niso. Sod je pa resnično prodajal Mercator in kupoval [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]], pa ni nobenega vprašanja v zvezi s tem. In bo pač zadeva tekla, se bo sanirala tako ali tako, in bo pri Kadu, ki je tudi zgubil ogromno in bo pri Sodu, ki je zgubil ogromno [[...]]Mislim, dobro. Časi so težki. Nekaj kreditov bo postalo slabših, jih bo treba reševati s prolongiranjem, nekaj bo morda treba povečati rezervacije. Verjetno ne bo kakšnega dobička letos izplačanega, ampak bo šel ves v reinvestiranje, da se poveča stabilnost teh inštitucij. Ampak to je pač v takem času treba pričakovati in jaz upam, da neko podporo lastnikov bodo tudi te inštitucije imele, da te viharne čase preidejo. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje bo postavil gospod Franco Juri. Prosim.
Gospod predsednik, spoštovani minister, Kolegi poslanci! Vlada se je odločila za reformo javnega zdravstvenega sistema, da bo v bistvu izboljšala, povečala dostopnost zdravstvenih storitev za vse, ne glede na socialne, geografske in druge razlike. Nekateri zdravstveni zavodi, ki so geografsko oddaljeni od našega glavnega mesta Ljubljane, bi lahko bili usposobljeni, in so to v preteklosti tudi dokazali, pri zagotavljanju nekaterih pomembnih zdravstvenih storitev pacientov, ne da bi le-ti potrebovali stalni prevoz v glavno mesto. Kot primera bom navedel to, kar boljše poznam. Prvi primer s Primorske je bolnica v Šempetru, ki si že nekaj let prizadeva za priznanje oziroma za pridobivanje soglasja k izvajanju programa onkologije, vključno s kemoterapijo, ali prizadevanja, da bi bolnišnica v Izoli v okviru javnega zdravstva ponudila končno tudi kvalitetno kardiokirurgijo, usposobljeno tudi za urgentna kirurška posredovanja, česar zasebnik, ki deluje v bolnici, ne more ponujati. Podobno je vprašanje centralizirane oziroma decentralizirane dialize, saj gre za storitev, ki jo je potrebno približati razmeroma lahko tudi neposredno prizadetim. Racionalno zastavljena decentralizacija zdravstva in nekaterih specializiranih zdravstvenih storitev bi nedvomno približala zdravstvo pacientom in zmanjšala tveganje in obremenjevanje bolnikov zaradi prevoza. Hkrati je najbrž že potrebno razmišljati tudi o zdravstveni mreži, ki bo na racionalni, pa vendar bolnikom prijazen, način skladna s pričakovano regionalizacijo države. Zato vas sprašujem: Ali Ministrstvo za zdravje z napovedano novo zakonodajo načrtuje tudi decentralizacijo zdravstvene mreže v duhu specializacije zdravstvenih zavodov in hkrati približevanja zdravstvenih storitev pacientom? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci! V osnovi je moj odgovor na vaše vprašanje pozitiven. Ministrstvo za zdravje v smislu reforme pripravlja v tem trenutku spremembo ali praktično nov tekst Zakona o zdravstveni dejavnosti. Ministrstvo pripravlja nov tekst zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in prav tako delamo na mreži osnovne in bolnišnične zdravstvene dejavnosti. V našem izhodišču je definitivno olajšati dostopnost zavarovancev do posameznih storitev in seveda do kvalitetnih storitev. Zato predvidevamo, da bi v novi zakonodaji omogočili regionalnim bolnišnicam določeno specializacijo, njihovo usmeritev, da bi na določenem področju imeli zavarovanci dostop do najkvalitetnejše storitve. V mreži bolnišnic v Sloveniji moramo upoštevati nekatera bistvena dejstva, ki so se zgodila v zadnjem času v naši državi, da je z izgradnjo cestnega omrežja bistveno olajšan dostop do centrov, kjer imamo regionalne bolnišnice. Mi želimo z delitvijo dela, s specializacijo na posameznem področju omogočiti, da bi zavarovanec imel najvarnejšo in najboljšo zdravstveno storitev. Jaz razumem vaše vprašanje v tem delu. Vendar če bi se povprašali po nekaterih storitvah specialnih bolnišnic, ki jih v Sloveniji imamo, potem nismo še zasledili nikjer ugovora, da bi katerikoli zavarovanec iz Slovenije odklonil operativni poseg v specialni bolnišnici v Valdoltri, ker je nekako splošno priznano, da je to bolnišnica, ki poleg, ne vem, mariborskega centra, ljubljanske ortopedije, celjske ortopedije, opravi največ operacij. Tako v tej smeri delujemo v pripravi spremembe zakonodaje, da bi s specializacijo regionalne bolnišnice za posamezna področja omogočili najbolj varno in najkvalitetnejšo zdravstveno storitev. Vse bolnišnice v Sloveniji žal ne morejo, smo premajhni, enako kvalitetno opraviti vseh storitev na vseh področjih, kot so na nek način trenutne razmere. Tudi finančni okviru razpoložljivih sredstev nas nedvoumno silijo v to, da z boljšo organizacijo in racionalizacijo v mreži damo prednost in poudarek osnovni zdravstveni službi, z delitvijo dela do bolnišnične dejavnosti omogočimo z razpoložljivimi sredstvi najkvalitetnejšo storitev.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve bo postavila gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru in njegovim kolegom. Zakon o subvencioniranju študentske prehrane iz leta 2002 določa pravico študentom do subvencionirane prehrane in način ter merila za subvencioniranje. Leta 2007 je Državni zbor sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o subvencioniranju študentske prehrane, ki višino subvencije za obrok študentske prehrane izraža nominalno in znaša 2,32 oziroma do danes, ko se je že usklajeval, nekoliko več. V skladu z zakonom ponudnike subvencionirane študentske prehrane izbere ministrstvo na javnem razpisu, v skladu s predpisi o izvrševanju proračuna. Pri razpisu sodelujejo v okviru razpisne komisije predstavniki izvajalca, v temu primeru Študentska organizacija Slovenije. V javnem razpisu se kot prednostni kriterij upošteva kakovost hrane in njena cena. S 1. januarjem letos je začel veljati nov razpis Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve na področju študentske prehrane, ki bo veljal do konca leta 2010, posledično pa je začel veljati nov seznam ponudnikov študentske prehrane ter spremenjene cene študentskih bonov. Nov cenik je razburil številne študente, saj so se nekateri boni podražili tudi za 100%. Odziv Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter Študentske organizacije Slovenije na problematiko je bil bolj medel, medtem ko študentje svojo ogorčenost izražajo na mnogih spletnih forumih in, kolikor vem, tudi s peticijo, ki so vam jo že posredovali. Na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide smo predlagatelji sklica izredne seje odbora, člani naše poslanske skupine, predlagali konkretne sklepe, vendar so koalicijski poslanci sprejeli manj obvezujoče in zelo splošne sklepe. Zato me zanima: Ali ste bili ob podpisih pogodb s ponudniki subvencionirane študentske prehrane seznanjeni s povišanjem cen študentskih bonov? Kako nameravate ravnati pri drugem delu razpisa in drugem zbiranju ponudnikov, ki bo izveden poleti letos? Kakšne ukrepe predvidevate s strani ministrstva, da v prihodnje s strani ponudnikov ne bi prihajalo do tako skokovitih povišanj cen bonov? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, poslanci. Odgovori na postavljena vprašanja so naslednji. Mi smo bili seznanjeni s cenami študentskih bonov na podlagi novega razpisa. Do povišanja cen je prišlo predvsem iz dveh razlogov. Prvi je ta, da se dve leti niso povečevale, ne glede na to, da so cene artiklov, ki sestavljajo obroke študentske prehrane, izredno rasle v temu času. Drugi je pa to, da smo želeli povečati kakovost in pestrost ponudbe te prehrane tudi na željo študentov, ki so pri tem razpisu sodelovali. In to smo s tem razpisom tudi dosegli. Pri tem naj tudi dodam, da na podlagi stanja, kakršno je sedaj, je 80% obrokov, ki jih ponujajo ponudniki, teh je pa več kot 400, cenejših od treh evrov. Tako da v resnici gre za bolj izjemne primere visokega povečanja cene kot pa za masovno povečanje cene študentske prehrane. Kar zadeva nov razpis, ga bomo opravili enako transparentno, kot smo prvega, sodelovanjem tudi uporabnikov. Bomo pa pri tem pazili na to, da se tisti, ki so bili zbrani v pravem razpisu, ne bodo mogli prijaviti na novega z višjo ceno, kot doslej. To je eden od ukrepov, da ne bi prihajalo do eskalacije cen. Prav tako bomo spremenili oziroma dopolnili pravilnik, ki določa študentsko prehrano oziroma vse v zvezi z njo, kjer bomo določili delež bona v celotni ceni, ki bo na tak način tudi omejeval dviganje cen, ter skupaj s študenti tudi določili maksimalno ceno, kot je bila postavljena tudi že v tem razpisu. Mislim, da je treba tukaj se zanesti na mnenja in stališča predstavnikov študentov, ki nekako ocenjujejo, kaj študenti želijo in kaj zmorejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo bo postavila gospa Eva Irgl. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister za visoko šolstvo! Pred približno dvema mesecema je bilo v medijih zaslediti novice o zastraševanju javnih uslužbencev na vašem ministrstvu, pa tudi nekatera opozorila glede nedopustnih pritiskov, ki jih vodstvo ministrstva izvaja na javne uslužbence. Prav zaradi tega sem vam decembra 2008 poslala tudi dopis oziroma pismo, v katerem sem vam spraševala o omenjenem šikaniranju uslužbenke znotraj vašega ministrstva. Vaš odgovor sem sicer prejela, ampak kljub dejstvu, da gre za tematiko, ki je po mojem mnenju izjemno pereča in občutljiva, šele nekaj dni nazaj. To kaže pravzaprav na nek ignorantski odnos, ki jih imate do teh vprašanj in do te problematike, kar seveda ni dobro. Kljub splošnim pojasnilom v vašem odgovoru menim, da še vedno obstajajo nekatera odprta vprašanja in nejasnosti. V odgovoru ste namreč med drugim zapisali tudi naslednjo trditev oziroma ugotovitev, citiram: "Na podlagi vseh zbranih informacij nisem prišel do sklepa, da bi šlo v konkretnem primeru za šikaniranje oziroma za mobing." Zanimivo, kajti iz medijskih zapisov je bilo mogoče razbrati, da naj bi generalni sekretar ministrstva od uslužbenke zahteval različna poročila o tem, kako je vodila postopek, ki se je nanašal na vpis Nove univerze v razvid visokošolskih ustanov. In še več. Šlo je za prave zasliševalske metode. Med drugim je morala odgovarjati na vprašanje, koga je poznala, da je lahko prišla v službo na ministrstvo, čeprav vemo, da je za to pogoj pač izobrazba in strokovnost, to bi moralo biti edino merilo. Poimensko se je morala tudi opredeljevati do ljudi, ki so bili zaposleni v kabinetu nekdanje ministrice. Zanimivo pri vsem tem pa je, da je omenjeni razgovor z javno uslužbenko, zaposleno na direktoratu, opravil kar generalni sekretar ministrstva, čeprav to ni v njegovi pristojnosti po 19. členu Zakona o državni upravi. V odgovoru na moj dopis ste obenem tudi odgovorili, da ste si naložili pozornost in nalogo, da boste razmere na ministrstvu po vseh svojih močeh uredili tako, da bodo zagotavljale normalno delovno okolje, ki bo zaposlenim omogočalo tako dobro počutje na delovnem mestu kot tudi kvalitetno opravljanje dela. Zato me, spoštovani minister za visoko šolstvo, zanima naslednje: S katerimi konkretnimi informacijami ste razpolagali, da ste lahko prišli do takšnega zaključka, saj po nam razpoložljivih podatkih vaš sklep o nešikaniranju ne vzdrži? In drugič: Kako boste v bodoče preprečili, da se takšne kršitve na vašem ministrstvu ne bodo več dogajale? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Spoštovane poslanke in poslanci, poslanka, sploh s tem vprašanjem! Poglejte, na ministrstvu, kjer sem dobrih 60 dni, sem naletel na zelo slabo stanje. O tem sem nekaj javno tudi govoril, ker me je zelo presenetilo. In govori zelo veliko o ignoranci tistih, ki so pravzaprav to slabo stanje proizvedli in ga cel mandat najmanj vzdrževali. Tu je šlo očitno za neko dolgotrajno vzdušje strahu in nezaupanja, čudnih napredovanj, očitkov, šikaniranj, tudi mobinga v preteklih letih. Nezasedeni so bili ključni položaji, vodje službe za kadrovske zadeve, za finance, za pravne zadeve ali celo več kot dve leti sektorja za visoko šolstvo, ki je ključen sektor. To so vse kazalci ali pa znamenja, ki potrjujejo tudi drugim pomembnim indikatorjem. V prejšnjem mandatu je to ministrstvo, ki šteje dobrih 130 ljudi, zapustilo 88 ljudi, na novo je pa prišlo 109 ljudi. V prejšnjem mandatu oziroma v lanskem letu je 130 ljudi, zaposlenih na tem ministrstvu, prebilo na bolniškem dopustu 1.500 dni. To govori dejansko o veliki ignoranci, to govori o nekem strahotnem pomanjkanju občutka za to, kako je treba skrbeti za vzdušje v nekem resorju. In ko sem se s tem seznanil, sem se seveda odločil, kot sem vam napisal, da bo to ena mojih prioritetnih nalog. Predvsem zaradi tega, ker želim, da svoje naloge, za katere so Vlada in ministri tudi prisegli pred tem zborom, opravimo kvalitetno. To pa ni mogoče brez sodelovanja, polnega angažiranja zaposlenih na ministrstvu, ki pa morajo v tem smislu biti deležni vse podpore in ustrezne obravnave. Napovedal sem aktivnosti na tem področju. Dobil sem se tudi s sindikati, ki niso imeli nobenega stika z vodstvom ministrstva več let. Še več, osnovnega sporazuma o delovanju sindikata na ministrstvu, noben od dveh zadnjih ministrov oziroma ministra ministrice ni bil pripravljen podpisati. Sedaj bomo tudi to uredili, tako da bo sindikalna dejavnost na ministrstvu dovoljena in pripuščena. Ob tem sem naročil tudi generalnemu sekretarju, da pripravi strategijo za preprečevanje nekorektnega obravnavanja zaposlenih na ministrstvu kot del ukrepov, ki naj prispevajo k temu, da bi kdorkoli, ki bi se počutil v tem mandatu, kakorkoli nekorektno obravnavanega, bil deležen ustrezne zaščite, obravnave in da bi ljudje, ki to čutijo, bila tudi spodbujeni k temu, da stvari razčiščujejo odprto in zaščiteno v postopkih. Seveda pa vsako vprašanje nadrejenega uslužbencem v nekih konkretnih zadevah, ki sprožajo dvone in vprašanja, še posebej v primeru, ki ga omenjate, ni mogoče razglasiti za šikaniranje in tudi ne za mobing. To bi privedlo zelo hitro do tega, da bi ministri v parlamentu poslanska vprašanja razglasili za kaj podobnega. Jaz mislim, da v tem konkretnem primeru, ko sem opravil razgovor z vsemi vpletenimi, tudi z osebo, ki je mimogrede jaz nikoli in noben dokument ministrstva ni v javnosti omenil z imenom in priimkom, to je bilo storjeno z druge strani, tudi s človekom, ki je bil obdolžen, da naj bi postopal nekorektno, in tudi s tretjo osebo, ki je bila na sestanku prisotna, pravnikom iz pravne službe, ki je takoj po sestanku naredil tudi zapis tega srečanja. Ko sem vse te dokumente zložil, skupaj in ko sem proučil celotno zadevo nisem mogel pritrditi vprašanju o tem, ali je šlo tu za mobing. Ne nazadnje, mobing po zakonski definiciji pomeni ponavljajoče trpinčenje, ustrahovanje in tako naprej. Šlo je za prvo srečanje te uslužbenke z generalnim sekretarjem, prejšnjim generalnim sekretarjem. Prvo in edino. Zelo nenavadno. In tudi to je odpiralo nekaj vprašanj, ki so bila v tem razgovoru izpostavljena, ne kot nekaj, na kar mora odgovoriti, ampak priložnost, da odgovori na nekatere nejasnosti pri postopku vpisa v razvid Nove univerze, kar je med tem sodišče ugotovilo, da je bilo storjeno nezakonito. In tudi to nalaga ministrstvu, da mora ugotoviti, kako lahko do takšne nezakonitosti pride.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora? Prosim.
Seveda nisem zadovoljna z vašim odgovorom, spoštovani minister za visoko šolstvo. Nezaslišano je, da mobing oziroma šikaniranje opravičujete s preteklimi razmerami na ministrstvu, ko pa ta uslužbenka, o kateri sem prej govorila, tam še sploh ni bila zaposlena. In zato bi vam v nadaljevanju želela postaviti samo še eno vprašanje: Zanima me, ali ste kot predstojnik v zgoraj navedenem ravnanju, ki sem ga prej omenila, generalnega sekretarja, obvestili državno tožilstvo, policijo in pa tudi varuha človekovih pravic, glede na to, da veste, da je po 197. členu Kazenskega zakonika mobing oziroma trpinčenje na delovnem mestu kaznivo dejanje? Najlepša hvala.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je bilo potrebno v ilustracijo celotne situacije na ministrstvu orisati širše razmere, v katerih se je tudi ta primer zgodil. Jaz v opisanem, kot sem rekel, nisem razbral elementov kaznivega dejanja, ki ga Kazenski zakonik predvideva, ker je osnovna predpostavka tega kaznivega dejanja, da se to ponavlja, da traja dlje časa. Šlo je pa za prvo in edino srečanje teh dveh oseb, pri čemer sama vsebina, potrjena iz več virov, tudi s strani tretje, bom rekel nevpletene, osebe, ne pritrjuje navedbam te uslužbenke o kontekstu tega sestanka. Tako tega nisem storil. Vem pa, da ste vi ob tem ko ste meni zastavili vprašanje, obvestili tudi varuhinjo človekovih pravic. Tako se mi zdi, da v kolikor se bo kakršenkoli postopek nadaljeval, se bodo stvari ustrezno razčistile. Je pa bilo po mojem prepričanju v interesu ravno te uslužbenke, ker je v tej konkretni zadevi navajala nenavadne stvari v uradnih zaznamkih, ki so del spisa o vpisu Nove univerze v razvid, da je v obdobju dveh dni napisala nekaj uradnih zaznamkov. To so edini uradni zaznamki iz te zadeve, v katerih opisuje dejstva, da so jo večkrat klicali iz kabineta ministrice, da so jo spraševali, kako je s tem vpisom, apelirali na urgentnost tega vpisa. Ta razgovor je glede na odločitev, ki je bila medtem sprejeta s strani pravobranilstva in kasneje tudi sodišča, bil namenjen zgolj temu, da ona poročilo, ki ga je pred tem dala o poteku postopkov, morebiti po svoji presoji dopolni s svojim mnenjem o teh intervencijah, ki jih je bila deležna. Nenavadno je, da je te stvari tudi sama s temi uradnimi zaznamki izpostavila, kar bi napeljalo in je napeljalo tudi mene v dvom, ali ji je bilo omogočeno, da je ta postopek vpisa lahko vodila v skladu z zakonom in korektno ali ni bila glede tega deležna nekih predpisov s strani vodstva ministrstva. In samo to je bil namen in to je bilo tisto ključno, s čimer se je iskal odgovor na vprašanje, ali gre pri tem spornem vpisu še za kakšno drugo ozadje. Moja namera, da se stvari na ministrstvu uredijo, je trdna in vesel bom podpore tudi vašega odbora in Državnega zbora v celoti pri tem. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor bo postavila gospa Renata Brunskole. Prosim.
Lepo pozdravljeni obe gospe ministrici, gospoda ministra, spoštovani predsednik Državnega zbora in prisotna kolegica in kolegi! Gospodarstveniki Gospodarske zbornice Dolenjske in Bele krajine so na lanskoletnem decembrskem srečanju z ministrom za finance dr. Francetom Križaničem poleg ostalih perečih problemov na področju gospodarstva izpostavili tudi pomembnost umestitve in izgradnje prometne povezave trase tretje razvojne osi na območju Dolenjske in Bele krajine, ki je nujen pogoj za napredek gospodarstva, predvsem na območju Bele krajine, seveda pa enako velja tudi za območje celotne Slovenije, kjer ni kvalitetne prometne povezave, kot je že v preteklosti omenil kolega poslanec Samo Bevk. Trditev gospodarstvenikov in njihov apel pa še posebej drži zato, ker imajo na območju Dolenjske in Bele krajine sedež podjetja, ki veliko pomenijo v širšem slovenskem in mednarodnem prostoru, kot so Krka, Revoz, Trimo, Adria, TPV, Kolpa, Danfos in še ostala podjetja. Poudarek je bil na tem, da območje Novega mesta nujno potrebuje tako imenovani ring oziroma obvoznico okoli Novega mesta in naprej povezavo z Belo krajino, in sicer y krak na eni strani proti Metliki in mednarodnemu mejnemu prehodu Metlika, na drugi strani pa proti Semiču, Črnomlju in mednarodnem prehodu Vinica. Naj povem tudi, da ima Republika Hrvaška že izbranega izvajalca izgradnje hitre ceste od mednarodnega mejnega prehoda Jurovski brod-Metlika do križišča Novi grad, to je do navezave avtocestnega omrežja Zagreb-Reka-Split. Še posebej pa je izredno pomembna kvalitetna prometna povezava Dolenjske in Bele krajine z osrednjo Slovenijo. O nujnosti in potrebi po poenotenju poteka trase tretje razvojne osi z Dolenjske v Belo krajino sta že v prejšnjem mandatu apelirala na vse tri belokranjske župane in županjo občin Črnomelj, Metlika in Semiča minister za okolje in prostor in minister za promet. Poenotenje trase tretje razvojne osi na južnem delu bi pomenilo osnovo za pripravo prostorskih načrtov poteka trase prometne povezave tretje razvojne osi in osnovo za umeščanje trase v prostor ter na koncu potrditev državnega lokacijskega načrta za to traso s strani Vlade Republike Slovenije. Poslansko vprašanje gospodu ministru pa se glasi: 3. julija 2008 je prišlo do poenotenja vseh treh belokranjskih občin o poteku trase prometne povezave tako imenovanega južnega dela tretje razvojne osi z Dolenjsko v Belo krajino. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kdaj bo Ministrstvo za okolje in prostor predstavilo konkreten terminski plan priprave prostorskih načrtov poteka trase tretje razvojne osi na Dolenjskem in v Beli krajini, vključno s potrditvijo državnega lokacijskega načrta za to traso? Zaradi odsotnosti gospoda ministra prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister bo odgovoril na naslednji seji. Sedaj pa bo poslansko vprašanje ministrici za kulturo postavil gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Spoštovana gospa ministrica! Plečnikove tržnice v Ljubljani so bile z odlokom, ki je bil objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije 14. 10. 2008 in je začel veljati 15. 10. 2008, začasno razglašene za kulturni spomenik državnega pomena. Začasna razglasitev velja 12 mesecev. Ta veljavnost začasne razglasitve se lahko podaljša v skladu z 21. členom Zakona o varstvu kulturne dediščine ali pa se jo spremeni v trajno zaščito. Zato vas sprašujem: Kakšne so aktivnosti Ministrstva za kulturo v zvezi z začasno razglašenim spomenikom državnega pomena, kot so Plečnikove tržnice, kajti javnosti ste sporočili, da boste odlok umaknili? Kaj to pomeni? Vsi vemo, in javno je povedano, da županstvo Ljubljane želi tam skopati velikansko luknjo in narediti garaže. Arhitekt Plečnik je do zdaj največji slovenski arhitekt. Je tako rekoč naša identiteta, brez katere si preteklosti in kulturne dediščine ne moremo predstavljati. In to ne samo Ljubljane, pač pa tudi Slovenije. Mesta Ljubljane brez Tromostovja, Tržnice in še marsičesa tako rekoč ne bi bilo. Poseg v tak spomenik je poseg proti kulturi. Ne gre z garažami za kakšno dodano vrednost, pač pa za barbarizacijo prostora v imenu kapitala. Kajti z garažami se služi. Zato vas sprašujem: Na katero stvar se boste v tem konfliktu interesov postavili, gospa ministrica? Na stran kulturne dediščine ali na stran garaže in kapitala? To je zelo pomembno. Hvala lepa za odgovor.
Gospa ministrica za kulturo. Prosim, izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav. Hvaležna sem, gospod Zorn, da ste postavili to vprašanje, ker imam priliko in možnost, da razjasnim stvari, ki ne gredo v smer, na katero stran se ministrstvo postavi, ampak povsem drugam. Jasno je, da se postavi na pravo stran. To se pravi, da ne odloča med tem, ali bodo tam sploh garaže, ali bo tam sploh kanalizacija, ali bo tam vodovod ali karkoli. Ministrstvo se v tem primeru ne odloča in arbitrira o tem, ali bodo tam garaže ali ne, ampak se ukvarja s tem, da karkoli se tam zgodi, mora upoštevati integriteto sedaj že veljavnih predpisov, kamor spada tudi zaščita Plečnikovih arkad, in predvsem arheologije - zelo dragocene in bogate arheologije, kar pomeni, da se v ta prostor ne sme posegati. Vaše vprašanje se je začelo z vprašanjem o tem, kaj pomeni ta odlok oziroma kaj bo ministrstvo naredilo z začasnim odlokom, ki ga je, zanimivo, tik pred volitvami podpisal prejšnji minister. Problem je v tem, da ta začasni odlok ni potreben, ker ta prostor je že zaščiten. Je že zaščiten, in to z odlokom o razglasitvi srednjeveškega mestnega jedra, stare Ljubljane in grajskega griča za kulturni in zgodovinski spomenik ter naravno znamenitost. In o tem sem govorila tudi s pobudniki civilne iniciative "Tržnice ne damo" in sem jim jasno povedala: Plečnika ne damo. Ampak tu ga noče nihče vzeti zaradi tega, ker je zaščiten. In strinjam se z vami v celoti, ko pravite, da gre tu za eno najpomembnejših dediščin, recimo, bolj sodobnega časa v Sloveniji. Ta začasni odlok, če ga imenujemo odlok ministra Simonitija, je zelo širok in zelo strog v tem smislu, da če bi se ta trenutek na tistem prostoru, recimo, zamašila kanalizacija, če banaliziram, tako rekoč ne bi smeli in ne bi mogli posegati niti v ta prostor. Ta radikalnost ministrovega odloka je najbrž izhajala iz njegove lastne odločitve, ker na ministrstvu niso vedeli, da se je pripravljal oziroma Zavod za varstvo kulturne dediščine tudi tu ni sodeloval. Zanimivo pa je, da se s tem odlokom oziroma s to smerjo ni strinjal niti sam dr. Damjan Prelovšek, direktor Direktorata za kulturno dediščino na Ministrstvu za kulturo, pri čemer vemo, da je na področju Plečnika v pozitivnem smislu bolj papeški od papeža. Je strokovnjak in je celo sodeloval na arhitekturnem natečaju, ki se je ukvarjal s celotno površino in usmeritvami nadaljnjega razvoja tega prostora. Skratka, lahko zgolj in samo ponovim, da Ministrstvo za kulturo ve, da Plečnika ne damo, da je tisti del arkade, celoten predel, zaščiten in da karkoli se bo v nadaljevanju dogajalo, se bo dogajalo v smislu nadaljnje zaščite tega prostora oziroma arhitekture in dediščine. Je pa res, da se pripravlja tudi še višji nivo zaščite Plečnika v Sloveniji, predvsem pa v Ljubljani, pravzaprav s tem namenom, to misijo ali to poslanstvo je imel že sam dr. Prelovšek, ko je prišel na ministrstvo, kot pravim, znani plečnikolog, eden boljših v Sloveniji. Vendar procesi te zakonodajne zaščite Plečnikove dediščine so očitno bolj zahtevni, kot si je v prvem trenutku mislil, tako da bo to v nadaljevanju dokončal. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Zorn.
Hvala lepa, gospa ministrica. V nekem smislu ste odgovorili dobro. Plečnika zaščititi je seveda odlična parola. Res pa je, da Plečnik niso samo arkade na področju tržnice, pač pa tudi prostor tržnice same. In ta, kakor sem razumel iz tega odgovora, ni predmet zaščite, kakor jo razumete vi. Zato še enkrat vprašujem: Ali boste pred radikalnimi posegi, kar je lahko velikanska garaža, o kateri je županstvo direktno v javnosti govorilo, ali boste pred temi radikalnimi posegi zaščitili tržnico? Kajti zgodilo se bo, da bo ta gradnja po naših izkušnjah s takšnimi gradnjami trajala vrsto let in da tržnica ne bo nikoli več ista kot je bila. Vrsto let preprosto zato, ker je spodaj najdišče in bodo veseli arheologi najmanj štiri leta žličkali po razbitinah in potem se bo pojavilo še kaj, medtem bo morda spremenjen proračun mesta, kriza bo večja, podaljšalo se bo to tako, kot se je NUK, kjer zeva jama že vrsto let, kakor je Šumi, kakor je Bežigrajski dvor, kakor je še marsikaj. In tako bodo cele generacije opeharjene, da bi še imele tržnico in nekatere tega ne bodo nikoli več doživele. Zato vas sprašujem: Ali boste v celoti zaščitili ta Plečnikov spomenik ali samo njegove dele? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Kot sem že rekla, potekal je natečaj arhitekturni, kjer so sodelovali tudi varovalci Plečnikove dediščine in določili tudi možne posege. To, ali bo tam tržnica ali ne, ni v domeni Ministrstva za kulturo, v domeni države je, da pove, kje in do kod lahko gredo posegi. In kot pravim in kot je bilo rečeno, posegi se ne bodo zgodili in se ne smejo zgoditi tam, kjer je že danes zaščita jasna. Seveda so pa možnosti, in natečaj jih je podal, da se v domeni Pogačarjevega trga, mislim, da tudi v domeni drugih mejnih prostorov, lahko spreminjajo, posegi so možni. V vsakem primeru to, o čemer ste govorili, to se pravi, ali bo garaža ali ne, ni vprašanje Ministrstva za kulturo. Na to odgovarja mesto, ki ima svoje načrte, država pa je tista, da ga pri tem lahko omeji tam, kjer posega v dogovor, kaj se sme. In kaj se ne sme in mi smo rekli, da v Plečnika se ne sme posegati.
Hvala lepa. Boste predlagali razpravo, gospod Zorn? Prosim, izvolite.
Predlagam razpravo. Če bo ministrstvo ta odlok umaknilo, je neposredno vpleteno v to, da bo tam nastala garaža. To je jasno. Kljub temu da vi govorite o neki širši in prvotnejši zaščiti, županstvo čaka samo to, da se ta odlok umakne. Ker gre za izredno pomembno problematiko, povedal sem, da je povezana z našo kulturno identiteto, predlagam razpravo v smislu Poslovnika. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo glasovali v četrtek v sklopu glasovanj. Za vprašanje je na vrsti gospod Bogdan Barovič. Minister za zunanje zadeve je odsoten. Boste vprašali kljub temu?
Hvala lepa. Z velikim veseljem. Vprašanje je pravnoformalno zaradi procedure v tem parlamentu namenjeno zunanjemu ministru, v bistvu pa je namenjeno Vladi, vsem ministricam in ministrom, predvsem pa informacija Slovenkam in Slovencem. Ko je bila Slovenija v predpristopnih in pristopnih pogajanjih z Evropsko unijo, jo je Evropa uradno opozorila v primeru oglejskega sporazuma, "ti, ti, če ne boš podlegla in ravnala hlapčevsko, ne boš šla v Evropo." In ni šla v Evropo. Ko so Italijani zahtevali reševanje vprašanja optantov, je Slovenija sedela v čakalnici in čakala. Ni šla v Evropo, čeprav je izpolnjevala vse pogoje. Potem je nastal problem vstopa Slovenije v Evropsko unijo s sosedi Avstrijci. Ni šla. Čakala je in čakala. Nobeno od teh vprašanj ni bilo bilateralno. Ja, bilo je bilateralno. Evropa versus ali nasproti Sloveniji. Optanti, Italijani, strici. Nenadoma Slovenija naredi enako. Slovenija se čuti ogroženo, ve, da ni prav, kakršno ravnanje je, nasprotuje vstopu Hrvaške v Evropsko unijo. Nenadoma to ni več vprašanje Evropa proti Hrvaški, čeprav je Slovenija članica, polnopravna in kvalitetna Evropske unije, ampak je nenadoma to bilateralno, po slovensko lepo rečeno, dvostransko vprašanje. Takšne sramote v Sloveniji nisem nikdar pričakoval in tudi Slovenska nacionalna stranke ne. Spoštovane gospe in gospodje, nadaljnji primeri: Ciper, Grčija, blokada Turčije, ki si od leta 1963 prizadeva. Evropsko vprašanje, ne bilateralno. Naslednja vsebina. Evropa je Grčijo pet let držala, ni bilo bilateralno vprašanje zaradi Turčije, ne. Evropa je držala Grčijo, "ne smeš v Evropo". Grčija blokira Makedonijo zaradi samega imena. Vprašanje je zelo jasno. Broek, evropski komisar je obtožil Slovenijo izsiljevanja. Ali je Vlada obtožila Broeka, da si kaj takšnega ne sme privoščiti? Hannes Swoboda je izrazil zgroženost nad mnenjem Slovenk in Slovencev. Ali je Slovenija kaj storila proti temu, ali je obtožila Swobodo, kako grdo govori o Sloveniji? Ali gre po mnenju države, sprašujem, za bilateralno ali multilateralno vprašanje? Zanima me, kaj bo država Republika Slovenija storila ob tem, da je ob glasovanju v evropskem [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Gospod Barovič, žal, ampak vaš čas je potekel. Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Franc Jurša ministru za promet.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospe ministrici, gospodje ministri, kolegice in kolegi! Rad bi postavil vprašanje ministru za promet. Inšpektor za železniški promet je v letih 2006 in 2007 na območju občin ob železniški progi Pragersko-Hodoš opravil pregled cestno-železniških prehodov, kar ni nič narobe. Ugotovil je, da ne ustrezajo določbam pravilnika za lokalne kakor tudi za regionalne oziroma državne ceste. Inšpektor je občinam izrekal globe po 400 evrov za prehod, kar za nekatere občine pomeni več tisoč evrov. To pa ni vse. Če bi ostalo pri teh, ne bi bilo problemov oziroma tudi jaz danes ne bi tu razpravljal. Vprašanje gospodu ministru se glasi: Zakaj inšpektor kljub temu, da je v pripravi državni lokacijski načrt za elektrifikacijo železniške proge Hodoš-Pragersko, v katerem je zajeta celovita preureditev vseh spornih železniških prehodov in se predvideva njihov sprejem v letošnjem letu, se pravi sprejem državnega lokacijskega načrta, vztraja pri takojšnji izvršitvi odločb in s tem preureditvi prehodov? Preureditev prehodov predstavlja za občine veliko finančno breme, cca 70.000 evrov na en prehod, sploh za tiste, ki imajo na svojih cestah več takšnih prehodov. Za nekatere občine, tudi za občino, iz katere izhajam, je to skoraj milijon evrov. Ob tem je potrebno poudariti, da so na vseh teh prehodih nameščene tudi zapornice, ki delujejo, zato varnost nikakor ni ogrožena. V tem času pa je bil sprejet tudi novi pravilnik o nivojski prehodih, ki določa novi 10-letni rok za ureditev prehodov. V tem času pa bodo zagotovo izvedena dela v sklopu lokacijskih načrtov oziroma lokacijskega načrta. Vlaganja občinskih sredstev v ureditev [[?]] prehodov, ki se bodo urejali z lokacijskim načrtom, ekonomsko ni upravičeno oziroma je v nasprotju z načeli dobrega gospodarja.
Gospod minister Vlačič imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje. Vaši predlogi so pravzaprav življenjski. Kot resorni minister razumem težave lokalnih skupnosti v zvezi z odločbami Prometnega inšpektorata Republike Slovenije o ureditvi nivojskih prehodov. Nedvomno predstavljajo veliko finančno breme za občine in za pravočasno zagotovitev občinskih proračunskih sredstev seveda tudi finančno zavezo ostalih upravljavcev. Prometni inšpektorat Republike Slovenije je v resorju Ministrstva za promet, vendar je neodvisni organ. Ne smem in ne želim vplivati na njegove odločitve. Vsekakor pa vas moram v izvajanju popraviti samo v tistem delu, kjer se sklicujete na Pravilnik o nivojskih prehodih, ki res določa 10-letni rok za ureditev prehodov, vendar so bile odločbe izdane večinoma v januarju 2007, pravilnik pa je bil sprejet avgusta 2008. To je po izdaji teh odločb. Ne glede na omenjeno, pa so lahko postopki daljši. V postopkih so bile občine pozvane, da se izjasnijo, v večini primerov so se tudi odzvale, da imajo možnost za podaljšanje, torej so lahko podale vlogo za podaljšanje tega časa. V primeru vlog so bile le-te podaljšane do 30. 9. 2008. Če zavezanci niso zaprosili za podaljšanje, je bil izdan sklep o dovolitvi izvršbe, zato so bili v mesecu januarju 2009 izdani sklepi o dovolitvi izvršbe z rokom 30. 10. 2010. Povedano drugimi besedami, če do konca oktobra tega leta ne bo izvršena odločba, je predvidena tudi kazen. Na koncu bi želel še enkrat poudariti, da razumem, kar govorite, vendar ne morem vplivati na odločitve Prometnega inšpektorata Republike Slovenije.
Hvala za odgovor. [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]]Prosim, izvolite gospod Barovič.
Hvala. Ne glede na to, spoštovani gospod podpredsednik, da sem mogoče prekoračil 25 ali 27 sekund dovoljenega časa, sem tako kot vsi ostali poslanci, sploh ker sem v tretjem mandatu, vsaj vreden toliko, da mi dopustite, da povem, kakšen odgovor želim. Jaz vas spoštujem in bi pričakoval od vas, da me to vprašate, kot ste mojega kolega tik pred menoj. Gospod Plevelj je rekel, da mi to ne pripada, ker sem prekoračil čas in da bi moral v okviru svojega časa to povedati. Ni to fer in ni to pošteno do vseh poslancev. Meni je vseeno, ker vidim, da se vsem "fučka". Jaz ne potrebujem odgovora. Mislim pa, da je prav, da da tako pisni kot ustni odgovor in še po drugem odstavku 247. člena za Slovenke in Slovence! Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič vaša pripomba ni bila utemeljena. Imeli ste čas v okviru poslovniških določb in v okviru tega časa ste imeli možnost tudi povedati, ali želite ustni odgovor na naslednji seji ali ne. Vprašanje bo postavil gospod Peter Verlič ministru za promet.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! V svojih dosedanjih javnih nastopih ste kar nekajkrat problematizirali sistem vinjet, ki so bile uvedene na slovenskih avtocestah, pri čemer ste izpostavili predvsem finančni vidik, se pravi problem finančnih prilivov. Najbrž je vsem tukaj jasno, da je Slovenija z uvedbo vinjet postala bolj dostopna, bolj mobilna, bolj pretočna, za primerno ceno brez ovir. Vinjete so tudi ekološko bolj sprejemljive, ker ni nepotrebnega čakanja pred cestninskimi postajami. Avtoceste torej niso več luksuz, niso nadstandard, ampak normalni del prometnega sistema, namenjen široki uporabi. Vsi ti pozitivni učinki se lahko tudi finančno vrednotijo in prepričan sem, da bi ekonomska analiza, ki bi upoštevala te širše vidike, po mojem prepričanju zagotovo pokazala, da je s tem postal prometni sistem države bolj finančno vzdržen. V povezavi s tem vas zato sprašujem: Koliko je bilo pobrane cestnine za osebna vozila v letu 2007, ko še nismo imeli vinjet in koliko v letu 2008, ko smo prišli na nov sistem cestninjenja? Ali je bilo pobranih več cestnin ali manj? Kakšne so bile napovedi odplačevanja kreditov, če vinjet ne bi imeli, se pravi, če bi obdržali obstoječi sistem cestninjenja? Kako ocenjujete bodoče finančno vzdržnost in odplačevanje kreditov v luči klestenja stroškov, ki je uspel upravi Darsa, recimo, z znižanjem zadnjega razpisa kar za 24 milijonov evrov? Ali boste kot minister za promet z vidika bilance države upoštevali tudi koristi državljank in državljanov, ki smo z vinjetami pridobili vse te pozitivne učinke, o katerih sem govoril? Ali boste pri finančni vzdržnosti popustili lobijem in gledali ozke ekonomske interese, ki bodo zahtevali več sredstev za Dars, in s tem zopet popustili in odprli prosto pot ponudnikom, ki si samo želijo, da bi bil letni program v čim višjem znesku sprejet? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za vprašanje. Zadnja sprememba cestninskega sistema od 1.7.2008 je bistveno spremenila cestninjenje v Sloveniji. Cestninski prihodki iz tako imenovanega klasičnega cestninskega sistema, daljinskega, ki smo ga imeli prej, so v zadnjih letih naraščali predvsem zaradi odvisnosti od odpiranja novih kilometrov, torej v povezavi z odpiranjem novih avtocestnih krakov in tudi v odvisnosti od naraščanja osebnega in tovornega prometa. V navedenem obdobju so prihodki iz naslova cestninjenja v povprečju rasli za 12% na leto. V absolutnem znesku so v tem obdobju iz pobranih 111 milijonov v letu 2003 po tem klasičnem sistemu narasli na 175 milijonov v letu 2007. Predvsem zaradi cestninskega sistema, ki je na določenih delih omrežja omogočal brezplačno vožnjo oziroma izogibanje plačilu cestnine, je Dars uspel cestniniti zgolj približno 70%. S 1.7.2008 je Dars pričel cestniniti osebna vozila s pomočjo vinjet. V prodaji so bile polletne vinjete z veljavnostjo 6 mesecev. V prvih šestih mesecih je bilo prodanih 2 milijona 362 tisoč 996 kosov vinjet, pri čemer je bila prodaja v mesecu juliju okoli 50% vse prodaje, v avgustu 30%, preostanek pa je odpadel na mesece do konca leta. Skupaj s tovornimi vozili smo zbrali leta 2008 207 milijonov evrov. Treba je poudariti naslednje. Iz naslova vinjet je bil v letu 2008 zabeležen denarni priliv v višini 68 milijonov evrov. Dars je leta 2007 v istem obdobju pobral 66 milijonov evrov [[govorim o R-1 in R-2]] . Vaše vprašanje je pretkano in zvito. Če vam direktno odgovorim s številkami, potem je leta 2007 bilo od osebnega prometa 98,9 milijonov, leta 2008 pa 117 milijonov. Na prvi pogled izgleda, da imate prav. Vendar gre za neprimerljive številke. Ne gre samo za jabolka in hruške, ampak gre za jabolka in lubenice, če mene vprašate. Pol leta je bil star sistem, pol leta pa polletne vinjete. Tako je zelo težko primerjati star sistem pa vinjetni sistem, ki je veljal samo pol leta, in so bile v prodaji samo polletne vinjete. Naj samo omenim, da so bile projekcije, ki so bile pripravljene pri prodaji vinjet, da bo prodano preko 3 milijone vinjet. Prodano jih je bilo precej, precej manj. Uvedba vinjetnega sistema je prinesla nekatere pozitivne učinke, ki jih navajate. Nesporno pa je, da s trenutnim cestninskim sistemom ni mogoče generirati dovolj velikih finančnih virov, da bi servisirali že nastale dolgove Darsa. To je bil tisti alarm, ki je mene prav posebej opozoril, da je treba nekaj bistveno spremeniti. Naslednji problem, ki so ga prinesle vinjete, je, da je Evropska komisija v zvezi z uvedbo vinjet 2. 10. 2008 naslovila na Slovenijo uradni opomin in nam očitajo kršitev 12. člena pogodbe evropskih skupnosti, ki prepoveduje diskriminacijo glede na državljanstvo. Zaradi uvedbe postopka pred Evropsko komisijo se je nadaljevalo z naslednjim negativnim efektom vinjetnega sistema. Namreč Evropska komisija je zadržala sredstva za odsek Slivnica - Draženci. Brez sprejete odločbe sofinanciranja avtocestnega odseka Slivnica - Draženci, brez tega odseka je ogroženih še dodatnih 88 milijonov iz kohezijskega sklada. Kar nekaj težav je bilo predstavljenih s tega področja. Na Vladi smo zaradi tega predlagali ustanovitev posebne skupine, ki mora dati predloge za ukrepe za zagotavljanje vzdržnosti nacionalnega programa izgradnje avtocest, predloge virov sredstev za izvajanje osnovnega, dodatnega programa in pa razvojnih osi in pa analizo obstoječega sistema cestninjenja vseh vozil. Gre za ekspertno delovno skupino, katere rezultate pričakujem 31. januarja.
Hvala lepa. Želite dodaten odgovor? Prosim, gospod Verlič.
Hvala lepa za vaš odgovor. Ni bil namen postaviti zvito in pretkano vprašanje, ampak preprosto samo, ali je bilo zbrano več cestnin ali pa manj. Pri tem pravzaprav se tukaj denar sešteva od vinjet in pa od tovornih vozil. Samo to je bila želja. Seveda sem z odgovorom deloma zadovoljen. Zadovoljen sem v tistem delu, v katerem ste povedali, kar smo tudi vedeli in smo se zato tudi lotili spremembe sistema cestninjenja. To mi je všeč, kajti tudi sistem cestninjenja, ki je bil prej, je bil nepošten in nepravičen. In upam si trditi, da celo bolj, kot je ta, ki ga imamo sedaj. Na en del vprašanja pa mi niste odgovorili. Zanima me predvsem ta finančna vzdržnost z vidika države, ne samo z vidika Darsa. Prepričan sem, da finančno vzdržnost Darsa ne omogočamo samo z ukinitvijo vinjetnega sistema, ampak tudi s tem, da se lotimo stroškov. In tukaj je bil tisti drugi del vprašanja kako se boste lotili in ali ocenjujete za pozitivno, da se je uprava Darsa lotila tega tam, kjer je treba, pri razpisih. Trdim, da ko se zniža razpis za 24 milijonov evrov, da smo s tem finančno vzdržnost močno povezali. In tukaj sem pogrešal dodatni del odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite za dodaten odgovor.
Hvala za dodatno vprašanje. Zdaj šele razumem, kaj ste pravzaprav želeli s tem zadnjim vprašanjem: Kako na finančno vzdržnost Darsa vplivajo pritiski različnih lobijev? Poglejte, tisti, ki bi želel kaj drugega od tega, kar ste povedali, da se za čim manj denarja zgradi čim več kvalitetnih cest in avtocest v Republiki Sloveniji, mislim, da ne spada v to dvorano ali pa na ministrstvo ali na Dars. Tako se v tem smislu popolnoma strinjamo in se bom boril za to, da bo denar naših davkoplačevalcev čim bolj smiselno uporabljen in bom podpiral vse dejavnosti, ki gredo v to smer.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Franc Bogovič ministru za finance. Prosim.
Lep dober večer, spoštovani podpredsednik, spoštovani ministrici, ministri! Spoštovani minister za finance, danes so vam bila že postavljena vprašanja, zato bom poskušal biti čim bolj kratek. Glede na to, da smo 11. novembra v Državnem zboru sprejeli Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih financah, ki omogoča dodatno zadolževanje države za financiranje posojil. in kreditnim institucijam, zavarovalnicam, pozavarovalnicam, omogoča se odkup terjatev kreditnih institucij, tudi kapitalske naložbe, omogoča se tudi izdajaj poroštev za obveznosti iz naslova zadolžitev kreditnih institucij in na tej osnovi sta bili izdani dve uredbi o merilih in pogojih za izdajo poroštva oziroma za odobritev posojil. Zato me zanima: Koliko kreditnih institucij je že posredovalo vlogo za pridobitev poroštva Republike Slovenije na vašem ministrstvu? Koliko sklepov o izdaji poroštva je Vlada že sprejela? Koliko kreditnih institucij je že posredovalo vlogo za odobritev posojil na vašem ministrstvu in koliko teh prošenj je bilo pozitivno rešenih oziroma kako ti ukrepi v praksi delujejo?
Hvala lepa. Gospod minister za finance, izvolite.
Hvala lepa, za relevantno vprašanje. Ministrstvo za finance je na osnovi sprejetega zakona sprejelo podzakonski akt, ga uskladilo z Banko Slovenije, z Evropsko centralno banko in z Direktoratom za konkurenčnost pri Evropski komisiji. Na osnovi tega je potem pripravilo vozni red izdaje garancij in ga objavil na spletni strani. To je postalo aktivno tik pred božičem. V obdobju od božiča do danes sta se za garancije zanimali dve večji slovenski banki, vendar vloge nista vložili po oceni finančnih ekspertov zaradi tega, ker se čaka na izdajo obveznic Republike Slovenije. Ta je v teku. Cena obveznic bo potem pokazatelj cene, po kateri bodo lahko finančne institucije z garancijo države konkurirale na evropskem medbančnem kreditnem trgu. Če ta projekt ne bo stekel, imamo pripravljen že drugi projekt, tudi s podzakonsko regulativo, usklajeno z domačo centralno banko, evropsko centralno banko in direktoratom za konkurenčnost pri Evropski komisiji, kjer bo država direktno kreditirala banke, ki bodo naprej s količnikom, večjim od ena, kreditirale realno gospodarstvo. Vendar tudi za to je potrebno pridobiti dodatna sveža sredstva. Projekt, ki teče sedaj, je takšen, da so ta sredstva ročnosti tri do pet let, se pravi, to bodo kvalitetna srednjeročna sredstva, ki bodo omogočala kvalitetnejše kreditiranje gospodarstva. Mi bomo seveda spremljali njihov plasma in v skladu z zakonskimi dolžnostmi tudi informirali Državni zbor, čim bo ta projekt stekel. Se pravi, vse je v kritični fazi, čaka se na to izdajo. Od te izdaje bo precej odvisno. Če ne bo stekla v takšni obliki, imamo pripravljene tudi že alternativne poteze. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Colarič. Postavil bo vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči, ministrice in ministri, kolegice in kolegi! Šport je bolj redka tema v temu parlamentu, vendar po mojemu mnenju ne nepomembna. Konec koncev se že nekaj let odpirajo vprašanja ureditve statusnega položaja vrhunskih športnikov in njihovih trenerjev. Še posebej se ta problematika pojavi vedno po vsakokratnih olimpijskih igrah, kjer smo po navadi uspešni v mnogih panogah, ki pa po navadi niso dovolj komercialno zanimive za sponzorje. Tudi po zadnji olimpijadi je bilo tako. Pojavljale so se mnoge, tudi nepreverjene, zadeve, vendar mislim, da ja čas, da se zadeve počasi dokončno uredijo. Čeprav po meni znanih podatkih obseg javnih sredstev za vrhunski šport v Sloveniji v zadnjem času raste, financira se tako preko državnega proračuna, fundacije za financiranje športnih organizacij in ne nazadnje lokalnih skupnostih. V zadnjih letih se je tudi delno prilagodil šolski sistem glede opravljanja obveznosti športnikov, uredilo se je zdravstveno varstvo in različna zavarovanja za športnike. Veliko je tudi športnih štipendij za mlade perspektivne športnike, na nacionalni ravni pa je vzpostavljen tudi sistem zaposlovanja najboljših športnikov in njihovih trenerjev v državni upravi, predvsem na Ministrstvu za obrambo. V letu 2007 je Olimpijski komite Slovenije uvedel tudi financiranje vrhunskih športnikov preko posebnega sklada, v katerega so vključeni športniki, ki dosežejo medalje na olimpijskih igrah in svetovnih prvenstvih v športih, ki so na programu olimpijskih iger. Mimogrede, Ministrstvo za šolstvo in šport pri financiranju tega sklada ne sodeluje. Vsaj v prejšnjem mandatu ni. Ne glede na to dejansko stanje sprašujem ministra za šport: Kako načrtujete ureditev statusa vrhunskih športnikov in njihovih trenerjev med in po končani športni karieri? Do kdaj naj bi se predlagale ustrezne rešitve? Hvala lepa.
Gospod minister dr. Lukšič.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Dragi poslanci, poslanke. Hvala za vprašanje. Tudi po mojem prepričanju je prav, da spregovorimo čim večkrat o športu, ki je v primerjavi z drugimi sferami verjetno premalokrat deležen javne besede in pozornosti. Ena izmed prioritetnih nalog, ki smo si jo zastavili od začetka mandata, je tudi ureditev statusa vrhunskih športnikov. Po oceni večine akterjev je v osnovi ta status dobro urejen. To sem tudi sam ugotovil po pregledu ukrepov, ki so že v igri. Vendar je tu priložnost, da ta status še izboljšamo in dopolnimo z nekaterimi ukrepi. Pri tem smo upoštevali predvsem dve stališči, ki sta nekako v igri. Prvo je to, da je za vrhunske športnike treba v bodoče storiti več. In drugo, da ukrepi, ki bodo sprejeti, morajo biti zadostni, ampak ne smejo vrhunskih športnikov preveč privilegirati v smislu pravičnosti. Pogoji in status vrhunskih športnikov v času njihove aktivne športne poti so dobri, tudi po mnenju Olimpijskega komiteja Slovenije in komisije športnikov. Vrhunskim športnikom država zagotavlja socialno in zdravstveno varnost, nadstandardno zdravstveno zavarovanje, štipendije, prilagajanje šolskih obveznosti, posebne organizacijske oblike izobraževanja, kot so športni oddelki v gimnazijah, zaposlovanje v državni upravi, urejen status poklicnega športnika in s tem možnost, da celotna športna kariera predstavlja tudi delovno dobo. Med dosedanjimi podporami gre izpostaviti predvsem, prvič, zaposlovanje v državni upravi, o čemer je gospod poslanec govoril. S tem ukrepom je predvideno, da naj bi do leta 2015 ta status pridobilo do 200 športnikov in trenerjev - trenutno je v tem statusu 126 športnikov. Torej možnost zaposlitve v državni upravi za nedoločen čas po končani športni karieri. Drugič. Izjemna pokojnina za posebne zasluge na področju športa. Žal je v tem statusu samo 11 športnikov, medtem ko je drugih zaslužnih s področja kulture, umetnosti in znanosti več kot 400. Naše stališče in temeljna ideja je, da spodbujamo športnike, trenerje, klube in zveze pri odločitvi in odgovornosti, da se športniki med kariero izobražujejo za poklic in da športnikom po končani karieri pomagamo, da nadaljujejo kariero v svojem športu, v svojem poklicu ali pa se preusmerijo. Tako želimo, da športniki tudi po koncu kariere ostanejo aktivni. Skladno z našim prepričanjem in dosedanjimi razpravami tako razmišljamo predvsem v naslednjih smereh. Prvič, da se vrhunskim športnikom zagotovi možnost pridobitve takšne usposobljenosti, ki bi jim omogočila, da postanejo trenerji. Ta usposobljenost je neka posebna kategorija, ki je že institucionalizirana in jo je treba samo izrabit. Drugič, da se vrhunskemu športniku podeli začasna štipendija v trajanju do največ pet let, ki bi omogočila dokončanje visokošolske ali univerzitetne izobrazbe po končani karieri, se pravi tistim, ki jim to ni uspelo v času kariere. Treba bi bilo dopolniti zagotavljanje brezplačnih zdravstvenih pregledov in prilagajanje študijskih obveznosti na univerzah, tudi z možnostjo študija na daljavo. In četrtič. Po vzoru Zakona o službi v Slovenski vojski, kar opredeljuje 65. člen tega zakona, bi lahko uvedli pravico do povračila prispevkov iz plač in na plače v breme ministrstva za prva tri leta zaposlitve oziroma [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za pet let, kjer se zaposli vrhunski športnik za deset let. O uvedbi rent za enkrat ne razmišljamo, ker mislimo, da so ti ukrepi zadostni. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod poslanec Miro Petek ministrici za kulturo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Vsem prisotnim lep pozdrav! Moram reči, da sem vesel, da je bilo moje vprašanje uvrščeno na današnjo sejo Državnega zbora, ker je zelo težko prišlo skozi to ozko sito vodstva Državnega zbora, čeprav gre za vprašanje, ki se nanaša na Opero in balet. To pa sta instituciji nacionalnega pomena. Vprašanje pa je takšno: Z Odlokom o spremembah Sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Slovensko narodno gledališče Opera in balet Ljubljana, ki je začel veljati 13. januarja letošnjega leta, je prišlo do uveljavitev sprememb na področju pogojev za imenovanje ravnatelja tega javnega zavoda. Pred uveljavitvijo navedenih sprememb na področju zahtevanih pogojev, ki jih mora izpolnjevati kandidat, je bil eden izmed pogojev za ravnatelja, da ima ustrezno univerzitetno izobrazbo umetniške ali humanistične smeri. Z uveljavitvijo sprememb v tem delu mora kandidat za ravnatelja poslej izpolnjevati naslednji pogoj: da ima univerzitetno izobrazbo ali visoko strokovno izobrazbo. Ta sprememba, to je zniževanje pogojev izobrazbe za ravnatelja tako pomembne institucije, kot je Opera in balet, je glede na poudarjanje strokovnosti pri kadrovanju milo rečeno nerazumljivo. S to spremembo se je poseglo tudi v spremembo sestave sveta omenjenega javnega zavoda. Sedanje število članov sveta se poveča na sedem, od pet članov na sedem. Tako pet predstavnikov imenuje ustanovitelj, to je Vlada, od tega enega po novem imenuje Mestna občina Ljubljana, dva predstavnika pa imenujejo delavci. Na podlagi vsega navedenega vas, gospa ministrica, sprašujem: Zakaj je Ministrstvo za kulturo za ravnatelja tako pomembne institucije kot je Opera in balet Ljubljana predlagalo znižanje pogoje izobrazbe? Kakšni so bili kriteriji pri pripravi tega predloga in teh sprememb? Ali ste pri pripravi tega predloga sprememb sodelovali tudi s predstavniki sindikata GLOSE? In končno, ker je poslej v svetu zavoda tudi predstavnik Mestne občine Ljubljana, vas sprašujem: V kakšnem delu Mesto Ljubljana sofinancira Opero in balet? Hvala za vaš odgovor.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Ne glede na zgodovino tega poslanskega vprašanja, jaz sem vesela, da ste mi ga postavili, enostavno zaradi tega, tako kot že v prejšnjem primeru tudi v tem mogoče gre za nesporazum oziroma za nedetajlno branje in razumevanje nekih norm, ki tudi v tem primeru so zagotovo v prid javnega zavoda, da ne govorim slovenski identiteti in ohranjanju kulture. Kaj se namreč dogaja v Operi? Več, kot že sami vemo, pa, recimo, na Ministrstvu za kulturo tako rekoč trkajo na vrata različni sektorji, različni predstavniki oziroma različne interesne skupine iz Slovenskega narodnega gledališča Opera in balet v Ljubljani s svojimi problemi, hkrati še več, to mi sami povedo, beremo tudi v sredstvih javnega obveščanja. Gre za inštitucijo, ki ni v zavidljivem položaju. Po eni strani zaradi tega, ker se sooča oziroma ker se jo plombira v tem smislu, da se jo gradi, dograjuje in da je ta investicija zelo zahtevna, predvsem pa je bila podvržena tudi številnim revizijam in celo v zadnjih trenutkih, ko sem prišla na ministrstvo, podvržena apelom, naj gradnjo ustavimo, ker ni vodena prav oziroma ne bo zagotavljala tistih optimalnih učinkov, zaradi katerih se ta, mislim, da že 36 milijonov evrov vredna investicija, izvaja. Po drugi strani je precej težav s samim, ne bom rekla s krizo, ampak z nezadovoljstvom znotraj ansambla, ki se resda v tem, sedaj ko gosti po drugih različnih koncih Ljubljane, zelo neprimernih, preplačanih, slabo planiranih in tako naprej, znajde v zelo nezavidljivem položaju. Prizadeti so zaradi nepravilnega ali pa za njih neustreznega zasedanja vlog in tako naprej. Ogromno je problemov, v katerih je ta trenutek Opera. Res, da pa ni prvič. Ta spremenjeni ustanovitveni akt prinaša dve temeljni spremembi, ki segata v sestavo oziroma veličino sveta, se pravi v širino novega sveta Opere in tudi v pogoje za izobrazbo v primeru zasedbe ravnatelja oziroma ravnateljice. Pogoji, ki jih vi razumete kot ožje, so v bistvu širši. Širši zakaj? Prejšnja dikcija je govorila o izobrazbi za ravnatelja oziroma ravnateljico, ki gre iz umetniške in humanistične smeri. Zdajšnja dikcija govori o možnosti, da izven tega - se pravi, umetniški poklici, vemo, da so na univerzitetni ravni tisti, ki prihajajo iz glasbene ali druge akademije umetniške ali sorodne institucije, ne samo naše - in dajemo možnost sedaj, ko govorimo o drugačnih pogojih tudi drugim kadrom, recimo, ekonomistom, pravnikom, tistim, ki bi morali močno, odgovorno, avtonomno in tudi zelo korektno držati roke nad javnim zavodom SNG Ljubljana. Druga sprememba, o kateri govorite, je, zakaj smo spremenili število članov in zakaj je v svetu javnega zavoda tudi predstavnik MOL-a, se pravi, Mestne občine Ljubljana. Vzorec je dobesedno prekopiran iz Maribora. Vzet pa je zaradi tega, ker SNG Maribor, Opera in balet, je uspešna in Ljubljana ima lahko kompleks pred njo. Tam ima občina trenutno že imenovanega tudi svojega predstavnika in je sestava enaka, formula dva plus pet. O tem smo se pogovarjali tudi danes s sindikati, ki bi želeli še več širine in še večje število ljudi v svetih javnih zavodov, ki jih pa logika, ne bom rekla, samo stiskanja in varčevanja, vse bolj prepoveduje, saj sveti tendirajo k temu, da je manj predstavnikov kot več. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Prosim, gospod Petek.
Hvala, gospa ministrica za ta odgovor. Seveda z njim nisem povsem zadovoljen, ker osebno mislim, da nižanje izobrazbene ravni ni v nacionalnem interesu. To bi razumel, če bi v tem odgovoru omenili, da na ta način skušate odpreti možnost, da bi tudi kateri od baletnikov kandidiral za direktorja, vendar tega niste omenili. Omenili ste ekonomiste, pravnike, in imam občutek, da delate prostor za direktorje oziroma ravnatelje za kak svoj kader, kakega "kralja" ali "kraljico", kaj vem. Mislim, da to ni dobro. Tudi baletniki, če si v Sloveniji ne morejo pridobiti izobrazbe, si lahko ustrezno izobrazbo pridobijo v tujini. V Državnem zboru imamo strokovce, ki so diplomirali dodiplomski študij oziroma podiplomski študij na Harvardu. In tudi baletniki imajo odprto pot in lahko doštudirajo kjerkoli v tujini. Ne morem se znebiti občutka, da imate pripravljenega kandidata, ki ga boste umestili na to delovno mesto. Niste mi odgovorili, ali ste se pogovarjali, preden ste sprejeli na Vladi ta sklep, s predstavniki Opere, s predstavniki sindikata. Prosim še za ta odgovor. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Nisem vam prej vsega odgovorila, bom sedaj izkoristila še dodatni čas. Kritična masa sposobnih kadrov v Sloveniji je majhna vsak dan. Če bi vam iskreno odgovorila, bili bi lahko srečni, če bi imeli na zalogi sedaj kopico ljudi, ki bi kandidirali za vodstvena mesta tako odgovornih javnih zavodov oziroma tako kompleksnih, senzibilnih in zahtevnih javnih zavodov, kot je prav Opera in balet v Ljubljani ali pa še kakšno drugo gledališče in tako naprej. Ni tukaj nobenih računic. Ko bo čas, bo javni razpis že dal možnost ljudem, da se prijavljajo. V tem javnem razpisu pa je pomembno, da povem in omenim še eno spremembo, ki je nisem prej omenila. Dosedanji akti o ustanovitvi niso zahtevali pri vodstvenem kadru, ravnatelja, ravnateljice, nobenih izkušenj s področja vodenja. Vodstvenih izkušenj ni bilo pač potrebno imeti. Sedanji ustanovitveni akt pa zahteva pet let izkušenj na področju vodenja. In vam povem odkrito, res je to potrebno. Inštitucija, ne samo tista, ki jo gradiš oziroma ki se adaptira, tako kot se Opera in balet, ampak tudi tista, ki mora zagotavljati zelo zelo zahteven program, mora imeti odgovornega vodja. Današnji se zelo usmerja, recimo, v en cilj, kakšna predstava bo takrat, ko bomo rezali vrvico, ko bo ta Opera končana. Ampak to ni, vmes je še cel program zasedbe in izdelave takega programa, ki bo lahko izvajal svoja dela tudi na nadomestnih lokacijah in se za njih dogovoril in tako naprej. Tukaj pač vodstvene izkušnje morajo biti, zaradi tega smo dali tudi ta pogoj, ker je, meni se zdi, vendarle en normalen, saj tudi v drugih inštitucijah, kjer je 10, ne pa 300, zaposlenih, to imajo. Kar se tiče možnosti, da bi kandidiral baletnik, ravno tudi ta sprememba akta to omogoča. In prej je bila diskriminatorna, ker vemo, da umetniški poklici niso dali te izobrazbe znotraj umetniškega tega ranga. Po spremembi oziroma ob težavah smo se pogovarjali tudi z GLOSO, resda nasploh o drugi vprašanjih. Eno je bilo danes, tak pogovor že zgodaj zjutraj, eno je bilo pred dobrim tednom. Ampak dobili so pa odgovor konkretno o tej spremembi v tem smislu grobem, kot sem jo sedaj jaz danes poskušala predstaviti.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospodu ministru za pravosodje bo postavil poslansko vprašanje Branko Marinič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane in spoštovani! Dne 12. januarja 2009 ste se sestali s predsednikom Komisije za preprečevanje korupcije Dragom Kosom. Predsednik komisije Drago Kos vam je predstavil sistemske težave, ki sodijo v delovno pristojnost vašega ministrstva. S sogovornikom ste se strinjali, kot je za medije izjavil predsednik komisije, da je, citiram: "Mogoče je veliko stvari veliko učinkoviteje preprečevati, kot pa pozneje sankcionirati ali pa odpravljati." konec citata. Na drugi strani pa ste, po srečanju, prav tako za medije izjavili, citiram: "To je težava, ki se vleče že nekaj časa in naše ministrstvo bo skušalo zagotoviti strokovno in politično podporo, da se to vprašanje dokončno razreši in se komisiji ta status tudi formalno prizna, čeprav ga dejansko že ves ta čas opravlja." Konec citata. Mediji so tudi zapisali, da želite tako imenovani protikorupcijski komisiji urediti status, ki bi ji moral že sedaj pripadati, in sicer v skladu s Konvencijo Združenih narodov proti korupciji. Gre za zelo pomembno konvencijo, ki jo je Državni zbor ratificiral pred dobrim letom dni. Glede na to, da v normativnem delovnem programu Vlade Republike Slovenije za leto 2009 ni zaslediti, da bi Vlada Republike Slovenije oziroma vaše ministrstvo nameravalo pripraviti spremembe zakonodaje v omenjeni smeri, se postavlja dvom v verodostojnost vaše javne obljube. Ne nazadnje pa v normativnem programu Vlade za leto 2009 ni umeščena priprava novega zakona, ki bi, upoštevajoč odločbo Ustavnega sodišča številka 57 z dne 29. 3. 2007, v zadevi ustavne presoje Zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije, to navajal. V zvezi s tem vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali obstajajo kakšni formalni zaključki vašega srečanja s predsednikom Komisije za preprečevanje korupcije? Kateri? Kakšne rešitve boste predlagali za celostno ureditev področja boja proti korupciji? Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Imate besedo, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci! Vi prav tako kot na Ministrstvu za pravosodje veste, da nobeno pravosodje ni naravno imuno na korupcijo in da je najboljši boj proti korupciji odprava priložnosti zanjo. To je bil eden od razlogov, da smo se na Ministrstvu za pravosodje odločili, da sprejmemo pobudo predsednika Komisije za preprečevanje korupcije za delovno srečanje. Sestanek delovne narave je bil torej tak, da na njem niso bili sprejeti neki formalni sklepi ali zaključki. Pravzaprav je šlo le za zavezo obeh strani, da bosta oba državna organa, vsak v mejah svojih pristojnosti poskušala po najboljših močeh izboljšati stanje na področju preprečevanja korupcije. Ne glede na to, da tu ni bilo nekih formalnih zaključkov, pa mi dovolite, da pojasnim glavne poudarke tega pogovora. Najprej smo se strinjali, da je potrebno aktivno medsebojno sodelovanje med obema državnima organoma. Zlasti za področje pravosodje naj bi namreč veljalo, da bi ta sistem moral biti res neoporečen v smislu korupcije. Tu lahko vsaka informacija, s katero ta komisija razpolaga in ki bi se lahko nanašala na področje pravosodja, koristi pravosodnemu ministrstvu pri pripravljanju ustreznih sistemskih rešitev. V okviru tega pogovora je bilo posebej izpostavljeno vprašanje pritožb državljanov, zlasti prizadetih strank v sodnih postopkih na račun delovanja in ravnanja nekaterih stečajnih upraviteljev, sodnih izvedencev, cenilcev, notarjev, tudi odvetnikov. Vse seveda z vidika zatrjevane korupcije. V zvezi s tem je pravosodno ministrstvo pojasnilo, da načrtujemo že v letošnjem letu vrsto sistemskih sprememb na področjih, ki se nanašajo na delo omenjenih oseb. Tu gre zlasti za zakon o odvetništvu, kjer bo potrebna določena prenova poglavja o disciplinski odgovornosti odvetnikov, zakona o sodiščih, ki ureja vprašanje statusa in načina imenovanja cenilcev, izvedencev, tudi zakona o notariatu. Skozi te spremembe naj bi ministrstvo poskušalo zagotoviti predvsem višjo stopnjo transparentnosti v delovanju vseh teh oseb, hkrati pa tudi bolj objektivne kriterije pri podeljevanju statusa tem osebam. Pomembna tema, ki je bila izpostavljena v tem pogovoru, je bilo vprašanje pritožb na račun kadrovskih odločitev Sodnega sveta. In v zvezi s tem smo na ministrstvu pojasnili, da načrtujemo spremembo zakona o sodiščih na način, da bi poskušali proučiti možnosti, da bi seje Sodnega sveta vsaj v enem delu lahko postale javne. Vi veste, da je celotno zasedanje Sodnega sveta sicer zaprto za javnost. Hkrati pa nameravamo tudi določiti bolj objektivne kriterije in pogoje za imenovanje predsednikov sodišč. V okviru tega pogovora je bilo potem dogovorjeno še, da bo ministrstvo določilo kontaktno osebo, ki bo s Komisijo za preprečevanje korupcije sodelovala pri uresničevanju akcijskega načrta o uresničevanju resolucije o preprečevanju korupcije. In nenazadnje, govora je bilo tudi o tem, ali je ustrezna ureditev korupcijskih kaznivih dejanj v kazenskem zakoniku. To vprašanje se je odprlo zlasti v povezavi s tem, da sem ravno na dan tega sestanka imenoval Svet za kaznovalno pravo, ki naj bi med drugim pregledal tudi morebitne potrebe po izboljšavi veljavnega kazenskega zakonika. Kar se tiče vprašanja, ki se nanaša na celostno ureditev boja proti korupciji, moram poudariti, da je to vprašanje v resorni pristojnosti Ministrstva za javno upravo in ne Ministrstva za pravosodje. To pa seveda ne odvezuje Ministrstva za pravosodje, da se vključi v reševanje te problematike na tem področju. O teh ukrepih, ki jih ministrstvo načrtuje, sem ravnokar govoril. Tisto, kar se nanaša na citiranje mojih izjav je izključno v povezavi s tem, da ima Ministrstvo za pravosodje določene pristojnosti v zvezi z notifikacijo organom Združenih narodov, konkretno generalnemu sekretarju. Te notifikacije pa ni mogoče izpeljati brez ustrezne spremembe Zakona o ratifikaciji, za katerega pa je pristojno Ministrstvo za zunanje zadeve in pravosodno ministrstvo je Ministrstvu za zunanje zadeve tak predlog tudi podalo. Gre namreč za to, da smo ratificirali njeno konvencijo. Nismo pa še obvestili generalnega sekretarja o organu, ki bo izvajal določena pooblastila v zvezi s to konvencijo. Gre torej za neuresničevanje pravnih obvez Republike Slovenije. Kar se tiče spoštovanja ustavne odločbe. To naj bi bilo upoštevano. Mora biti upoštevano v pripravi prihodnje zakonodaje na tem področju, ki pa ni v pristojnosti Ministrstva za pravosodje.
Hvala lepa. Gospod Marinič, želite dopolnilni odgovor?
Jaz se, lahko bi dejal, skoraj v celoti strinjam in sem zadovoljen s pojasnili ter z odgovorom. Vendar je ravno vsebina tudi vašega današnjega odgovora prav v tem, da ste nekako govorili tudi o pristojnostih, ki ne izhajajo prav in čisto iz pristojnosti vašega ministrstva. Tudi sedaj ste to potrdili, ko ste taksativno navajali, da so nekatere stvari v pristojnosti Ministrstva za javno upravo, tudi zaradi tega se zahvaljujem za to vašo pojasnilo in odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod Marinič. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor bo postavil gospod mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa predsedujoči za besedo. Spoštovana ministra, ministrice! Moje poslansko vprašanje se nanaša na problem naravovarstvenega nadzora. V Sloveniji smo že leta 1999 sprejeli Zakon o ohranjanju narave, ki v 155. členu govori, da so za nadzor v naravi pristojne na eni strani inšpekcijske službe, po drugi strani pa smo se takrat zavezali, da bomo uvedli tudi naravovarstvene nadzornike. Naslednji, 156. člen istega zakona pa govori tudi o tem, kakšni bodo postopki in pa podzakonski akti, da se bo seveda ta naravovarstveni nadzor vzpostavil. Deset let je mimo, to se na žalost še ni zgodilo, problemov v naravnem okolju je pa zagotovo iz leta v leto več. Za kaj gre? Slovenija je na področju te zakonodaje ena najbolj liberalnih, najbolj odprtih v svetu. To se mi zdi prav in korektno do naših državljank in državljanov, saj imamo kar dvanajst tisoč kilometrov gozdnih cest, ki so dobesedno prevozne za vsakogar. Zasebna lastnina je po osamosvojitvi dobila drugačen značaj, ima zakonsko pomembno, zagotovo ekološko in pa socialno, vlogo. Lastnik gozda mora v svojem gozdu dopustiti marsikaj, od lova, čebelarjenja, nabiranja zeli in pa določenih drugih pridelkov narave. Seveda pa je v interesu države in pa tudi lastnika, da se v gozdu ne dela škoda. V praksi je tega več in pa preveč. Glavana težava, ki jo vidimo, kros motorji, štirikolesniki, terenski avtomobili, zasebni helikopterji, gorska kolesa, pozimi pa tudi motorne sani. Velik problem vidimo v odlaganjih odpadkov v naravnem okolju ko poženejo gobe nabiralniška mrzlica tako za državljane naše države kot tudi tujce. Posledice v naravnem okolju brez dvoma so, prekoračili smo mejo zdrave pameti in pa dobrega okusa. Nenazadnje bi bilo treba kaj reči tudi o spuščenih psih, ki povzročajo škodo tako na divjih kot pa tudi na domačih živalih in pa seveda tudi o nelegalnem izkoriščanju naravnih virov kot so seveda peskokopi, odvažanje proda in pa še kaj bi se našlo. Glede na to, da imamo v Sloveniji v javni gozdarski službi skoraj osemsto gozdarjev, dvajset izmed njih se je v teh mesecih že izšolalo za naravovarstvene nadzornike in ker imamo seveda inšpektorjev premalo, dajemo vprašanje in pa pobudo ministru. Vprašanje je: Kdaj se bo naravovarstveni nadzor vzpostavil? Ob tem dobronamerna pobuda, da bo v dobro te države predvsem pa okolja in pa zadovoljstva ljudi, če se to stori čim prej. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod Sajovic. Poslansko vprašanje ministru za promet bo postavil gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministrici in ministra! Za dobro funkcioniranje turističnega gospodarstva je izrednega pomena prometna infrastruktura, ceste, deloma tudi železnica. Območji Pohorja je turistično dobro razvito področje v Sloveniji, še posebej pa na tem vzhodno-južnem območju, kjer sta dve veliki središči, kot Mariborsko Pohorje, in Rogla, ki spada v tako imenovano Zreško Pohorje, južni del. Na tem območju so vsako leto velike športne prireditve. Ne bi jih našteval. Leta 2013 pa bodo na Pohorju potekala tekmovanja 27. zimske univerzijade. Nosilec tega velikega športnega dogodka, ki je tudi promocija za Slovenijo, je seveda Maribor. Ampak tekmovanja ne bodo samo v okolici Maribora, na tem mariborsko-ruškem delu, ampak tudi na Rogli. Za to je izrednega pomena tudi cestna infrastruktura na tem področju. Mi se zavedamo, da na samem Pohorju ne more biti neka vzporedna regionalna cesta Maribor-Celje, ampak cestna povezava, ki bo služila kot turistična infrastruktura, se pravi v nekoliko drugačni obliki. Program za to se pripravlja, in sicer bi se povezala Areh preko Treh kraljev, Pesek, Rogla z odcepom za Lovrenc in pa slovenjegraški del proti Kopam. In zato vas sprašujem: Kako daleč je ta projekt? Vemo, da se projekt pripravlja. Mogoče je bil v prvi fazi nekoliko predosežen. Kako daleč je ta zadeva, da se to območje poveže s cestno infrastrukturo, da lahko celovito nastopi? Turistično območje, ne vem, sama Rogla, samo Mariborsko Pohorje v Nemčiji ne pomeni nič, še celotno Pohorje skupaj komaj lahko predstavlja eno resno turistično destinacijo. Zato vas sprašujem: Kako daleč je projekt turistične infrastrukture, cestne povezave tega območja, ki sem ga omenil? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Vlačič, izvolite.
Hvala za vprašanje. V zvezi s pripravami na izvedbo zimske univerzijade v Mariboru je Direkcija Republike Slovenije za ceste v letu 2008 opravila pregled stanja državnih cest na območju Pohorja, in sicer občin Slovenske Konjice, Zreče, Oplotnica, Slovenska Bistrica, Maribor, Lovrenc na Pohorju, Ruše in ugotovila potrebne ukrepe, to je modernizacijo državnih cest na področju Pohorja in ovrednotila investicije. Jaz imam za vsak odsek posebej zelo detajlno napisano. Če vas zanima, vam lahko potem povem. Za zdaj bi pa na splošno povedal, da je ugotovila, da je tam od 123,8 kilometrov državnih cest potrebno urediti 59,4 kilometrov in sicer je potrebno modernizirati 48,4 kilometrov cest, glede na gorsko konfiguracijo in klimatske pogoje je treba oceniti povprečno vrednost modernizacije po kilometru v višini približno milijon evrov. Skupna vrednost gradbenih del znaša za ta del 48,4 milijona evrov pred te ukrepe spadajo gradbena dela; to je širitev voziščne konstrukcije na predpisano širino, to je 5 metrov oziroma dvakrat dva in pol z razširitvami v krivinah; obnova opornih in podpornih konstrukcij, sanacija usadov, ureditev odvodnjavanja z izgradnjo drenaž, izvedba zmrzlinsko odporne voziščne konstrukcije in sanacija brežin. Obnoviti bo treba 11 kilometrov obstoječih, in sicer asfaltnih cest. Kot obnovo razumemo obnovo asfaltnih prevlek, globinsko sanacijo poškodb, utrditev vozišča z nosilnim izravnalnim slojem in izvedbo zapornega sloja ter ureditev odvodnjavanja in sanacijo brežin. Vrednost teh del ocenjujemo na 500.000 evrov po kilometrov, to je skupaj približno 6 milijonov evrov. Če zaokrožimo je to okrog 60 milijonov evrov. Skupaj z investicijsko dokumentacijo, inženirskimi in konzultantskimi storitvami in drugimi stroški okrog 70 milijonov evrov. Ugotoviti moramo, da v proračun Republike Slovenije do sedaj te ceste niso bile uvrščene, razen modernizacija državne ceste Cezlak-Pesek in Pohorje-Trije kralji. Na Ministrstvu za promet si bomo prizadevali pospešiti modernizacijo državnih cest na območju Pohorja, kar se bo odražalo do neke mere že v našem predlogu rebalansa proračuna, upam, da bomo s tem uspeli, še bolj pa v predlogih naslednjih proračunov, saj se močno zavedamo, da je za dobro funkcioniranje turističnega gospodarstva potrebna dobra prometna infrastruktura, v primeru Pohorja boljša medsebojna cestna povezava dveh velikih središč na vzhodnem in južnem delu Pohorja. Na koncu bi povedal, da cilj zagotovo ni asfaltiranje vsega, tudi naravovarstveniki morajo povedati svoje, kako vidijo prihodnji razvoj tega območja. Imamo primer v Rakovem Škocjanu, kjer je zaradi tega, ker naravovarstveniki nasprotujejo obnovam cest, že sedem let blokada. Zagotovo pa je prioriteta povezava Areh-Rogla-Zreče.
Hvala lepa. Gospod Petan, dopolnilni odgovor.
Hvala za besedo. Torej, s tem odgovorom sem zadovoljen, vendar, če mi dovolite, samo še par informacija. Drži, da je Cezlak-Pesek v proračunu in to je najtežji odsek, ki predstavlja približno polovico vsega denarja, ker bodo potrebne posebne opore in podobno. Nekaj sredstev je še ostalo, nekaj jih je za odsek Rogla-Pesek tudi še za letošnje leto in mislim, da za naslednje. Bi vas pa želel informirati še o tem, da je v preteklosti marsikdaj v znatni meri priskočila na pomoč tudi lokalna skupnost občina Zreče in sam Unior turizem Zreče. Z lastnimi sredstvi so gradili ceste, da se je infrastruktura hitreje posodabljala. Mogoče še samo dodatno razmišljanje. Tudi to drži, da ne razmišljamo, da bi vse ceste asfaltirali, ker to ne bi imelo nobenega smisla, mogoče samo širitve in dober makadam. Naslednje, kar je nekje prevladalo na tem območju, je pa to, da verjetno samo z obstoječimi finančnimi sredstvi, ki so bila predvidena za obnovo cestne infrastrukture, verjetno ne bo šlo. Verjetno bo potreben kakšen, si bom izmislil, kakšen "univerziadni evro", kjer bi se dodatna sredstva lahko zbrala. Ne mislimo, da bi bili potrebni kakšni silni milijoni. Za to področje je zelo dobrodošlo malo dobre volje pa tudi malo sredstev, ne ogromnih sredstev. Soglašamo s tem, tudi lokalne skupnosti ne bi želele, da bi to postale neke vzporedne regionalne ceste. Ali mogoče razmišljate, to je še moje dodatno vprašanje, da bi za financiranje, pomoč pri izvedbi univerzijade za to cestno infrastrukturo, uvedli tudi kakšen, ne vem, dodaten fond ali kaj podobnega? Velike prireditve so ta problem vedno tako reševale. Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
To je ena izmed možnosti. Jaz povem, da o tem nismo razmišljali. Jaz si upam in želim, da bodo proračunska sredstva dovolj. Ker imamo, bom rekel, toliko državnih cest v Republiki Sloveniji, ki so potrebna obnove, malha je pa na letni ravni težka približno 270 milijonov evrov. Moja želja je, da bi zagotovili proračunska sredstva. Če bo pa to nujno, bomo pa o tem še razpravljali naprej. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni, spoštovani gospod minister! Postavljam vprašanje, ki glede na naravo morda ne bi sodilo v kontekst 21. stoletja, glede na razvitost Republike Slovenije. Ampak kljub temu: Zanima me, kaj bo ministrstvo oziroma ustanova, ki je pač za to pristojna, ukrenila s pospešitvijo izgradnje telekomunikacijske infrastrukture oziroma z nadgradnjo ali razširitvijo omrežja, ki bi omogočil priklop na internetno omrežje tudi tistim zainteresiranim na območju Republike Slovenije, ki do danes te možnosti preprosto nimajo? V času, ko je internet za večino ljudi v Sloveniji nekaj popolnoma samoumevnega, ostajajo kraji, kjer zaradi preobremenjenosti omrežja ali celo odsotnosti le tega, tamkaj živeči nimajo možnosti priklopa na internet. S takimi primeri se, žal, srečujemo tudi na narodnostno mešanem območju Prekmurja, kjer živi madžarska narodna skupnost. Predvsem v tistih predelih, kjer je gospodarsko-socialno stanje zelo pereče, splošna informiranost prebivalstva pa sorazmerno pomanjkljiva. Menim, da je v današnjem času nedopustno, da državljani Republike Slovenije nimajo enakih možnosti dostopa do elektronskih medijev. Posledično tako nimajo niti enakih možnosti za razvoj in njihovi otroci nimajo enakih možnosti za izobraževanje. Kajti, vsem nam je jasno, da je internet danes ključni element pridobivanja znanja in na tistem območju, ki je še bolj v nezavidljivem položaju, je to vprašanje še bolj pereče. Torej, sprašujem vas, gospod minister: Kaj lahko v sorazmerno kratkem času naredite v prid rešitve tega problema? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister Lahovnik, izvolite.
Hvala lepa. Strategija razvoja širokopasovnih omrežij opredeljuje nekatere zelo ambiciozne cilje, ki morajo biti uresničeni. Namreč, širokopasovna infrastruktura mora omogočiti vsem prebivalcem Slovenije širokopasovni dostop do leta 2010, vsaj 90% prebivalstva vsaj eno vrsto širokopasovnih dostopov s hitrostjo prenosa vsaj 2 megabita na sekundo do konca leta 2010 in 98% do leta 2012. Potem se predvideva, da naj bi 90% prebivalstva imelo možnost storitve trojčka in hitrosti prenosa vsaj 20 megabitov na sekundo do leta 2015 in tako dalje. Zdaj bi želel samo še izpostaviti, da mora biti vsem raziskovalnim, izobraževalnim in kulturnim ustanovam, predvsem pa knjižnicam in muzejem ter vsem zdravstvenim ustanovam omogočena 100% širokopasovna povezljivost, njihovim zaposlenim omogočeno tudi delo od doma, udeležencem v izobraževalnih procesih pa dostop do izobraževalnih vsebin v internetu in seveda do storitev učenja na daljavo. Tisto, kar je bistvo mojega odgovora, pa je, da je za pospeševanje gradnje širokopasovnih omrežij elektronskih komunikacij na področjih Republike Slovenije, kjer širokopasovni priključki niso omogočeni in kjer ni tržnega interesa za gradnjo takšnega omrežja; se pravi, da govorimo o tako imenovanih belih lisah; Ministrstvo za gospodarstvo že v letu 2007 objavilo javni razpis za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj. Bilo je natančno 14. decembra 2007. Razvojna prioriteta: gospodarsko-razvojna infrastruktura, projekt gradnje, upravljanja in vzdrževanja odprtega širokopasovnega omrežja elektronskih komunikacij v lokalni skupnosti. Navedeni razpis je sicer zaključen, ministrstvo pa predvideva ponovno objavo razpisa, verjetno že v letu 2009, kolikor bodo pač v rebalansu sredstva to omogočala, pri čemer so tako imenovane bele lise tudi objavljene na spletni strani ministrstva. Mednje spadajo naselja iz občin Dobrovnik, Moravske Toplice, Lendava, Hodoš in Šalovci, kot pravilno ugotavljate. Te občine so upravičene do sredstev za kohezijsko politiko, in je za zmanjševanje digitalne ločnice zelo pomembno, da se prijavijo na razpis ministrstva takoj, ko bo objavljen. Kot sem dejal predvidoma še v letu 2009.
Hvala lepa. Za poslansko vprašanje je na vrsti gospa poslanka Silva Črnugelj. Ministra za zunanje zadeve ni - boste vprašali?
Ja, hvala za besedo. Danes sem sicer nameravala postaviti poslansko vprašanje Ministru za zunanje zadeve Samuelu Žbogarju, in sicer glede viznega režima z nekdanjimi državami iz obsega bivših republik Jugoslavije. Glede na to, da ministra ni bom izkoristila to poslovniško možnost, da vprašanje postavim naslednjič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministrici za kulturo bo postavil gospod Ivan Grll.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani ministrici. Velike občine so zagotovo zadolžene, da zagotavljajo svojim občankam in občanom določene storitve, usluge predvsem na področju kulture, športa in lahko rečemo, da na splošno ne moremo govoriti, da pa je to samo naloga občin, kajti večina teh storitev ima širši pomen na področju športa in seveda tudi kulture. V letih odkar smo postali samostojna država se je vsakih nekaj let vedno odcepilo nekaj občin, predvsem od velikih občin in seveda je breme vseh teh institucij s področja kulture prehajalo oziroma ostalo samo na velikih občinah, predvsem gre za mestne občine. Danes to velja kar za nekaj občin v Sloveniji, posebno pa lahko to rečem za Mestno občino Novo mesto, kjer predstavlja zagotavljanje sredstev za vse te institucije, ki imajo, lahko rečem, regijski pomen, finančno breme mestne občine. To predstavlja danes že tako veliko breme, deset ali celo več odstotkov proračuna. Glede na to, da te storitve iz področja kulture, to so knjižnice, to so muzeji, galerije in še bi se lahko našlo, uporabljajo tudi občanke in občani iz celotne regije, velja sedaj zagotovo iskati rešitev, da preide del tega bremena seveda tudi na državo, konkretno na Ministrstvo za kulturo. Ta problem ni od danes, ta problem je bil že tudi v preteklem mandatu in za reševanje teh težav se je v prejšnjem mandatu iskalo rešitev v regijah oziroma v pristojnosti regij, kjer bi se ravno takšne institucije, ki imajo regijski pomen, financirale iz proračuna regij. Ker v prejšnjem mandatu ni bilo dovolj politične volje, da bi se regije ustanovile, je danes situacija, ko je treba rešitev iskati na drugačen način, predvsem, da se del tega bremena prenese tudi na Ministrstvo za kulturo oziroma na državo. V zvezi s tem me zanima, gospa ministrica: Ali imate v načrtu za rešitev teh težav že kakšne konkretne rešitve oziroma ali ste s tem seznanjeni? Kajti, brez pomoči države bo zagotovo problem, da se lahko te institucije tudi vnaprej razvijajo. Občine imajo zaradi tega velike finančne težave in bo treba iskati neko skupno rešitev. Hvala lepa za odgovor.
Gospa ministrica za kulturo, izvolite.
Res je, bremena se prekladajo kar pomnimo. Poskusi, kdo naj bi bil odgovoren, kdo naj bi bil plačnik, ni nujno tudi ustanovitelj, se vrtijo odkar imamo novo državo. Zadnjič so se zavrteli res s poskusom zakona o prenosu nalog v pristojnost pokrajin, če govorimo seveda o institucijah na področju kulture. Osebno mislim, da se včasih na lokalni ravni niti ne želi prevzeti; dobro, mogoče malo heretično razmišljam; bremen za določene odgovornosti in skrb za javne zavode oziroma druge inštitucije na področju kulture, ki so v javnem interesu, ampak da se jih z veseljem preklada, dobesedno, na državo. In v tem smislu imamo veliko anarhijo oziroma nesistemske ureditve. Večinoma država, tudi če ni ustanoviteljica, prevzema odgovornost za sofinanciranje, razen pri knjižnicah, kjer vemo, da to počno občine. Skratka, modelov je bilo že kar nekaj. Nekaj jih je bilo tudi preprečenih. Tisti poskus prehoda in prenosa obveznosti z države na lokalne skupnosti, ki se je zgodil na prehodu konec 90., je propadel, vemo, zaradi tega, ker občine dejansko niso hotele prevzeti te odgovornosti, četudi so dobile v marsikaterih primerih dovolj sredstev. In iz tistega naslova jih še danes dobivajo, ker so vložile tožbo. In nedavno tega sem videla en velik znesek, ki se na podlagi te tožbe prenaša na eno občino. Skratka, se strinjam z vami, situacija ni urejena tako, kot bi želeli. Želeli bi, da se tiste skupnosti, v katerih inštitucije so, z inštitucijami tudi identificirajo, prevzamejo za njih določeno odgovornost, ki jo kombinirajo z državnimi pomočmi. Mislim, da vi prihajate iz Novega mesta, in danes v nekem pogovoru za nek zelo dober zavod, nov zavod, za vaš teater Antona Podbevška, se je izkazalo, da občina ne daje nič, država skoraj ne daje nič, ampak da Krka daje vse, stoodstotno tako rekoč. Zdaj karikiram, ni ravno tako, ampak če hoče zavod dobro živeti, je lahko zaživel samo zaradi tega, ker obstaja zelo velika pripravljenost močnega podjetja, gospodarstva, ki se prepoznava in vidi interes v teh vlaganjih. Sistemsko je treba nekaj urediti. Na dediščini imamo neko rešitev, ki govori o tem, da se muzeje in galerije do 80% financira iz državnega proračuna, ostalo naj bi se iz občinskih, pokrajinskih in lokalnih, pa še to je očitno premalo. Mislim, da bomo nekoč v prihodnosti prišli do neke smiselne regionalizacije oziroma "pokrajinizacije", če tako rečem, ko se bodo tudi pristojnosti bolj smiselno uredile, kot so sedaj. Na področju gledališč, recimo, imamo približno tri velike nacionalne gledališke hiše, vključno z Novo Gorico, oziroma enajst manjših. In tudi tam večinoma prispeva sredstva država, čeprav ni ustanoviteljica. Primer Nove Gorice, ki je sedaj zelo tipičen, kjer se dogajajo neke turbulence. Ustanoviteljica je občina, plačnica je država, odgovornosti niso jasne oziroma dovolj dobro razmejene. Scenarijev je lahko ogromno. Eden je zagotovo v smiselni razdelitvi v bodoče, ko naj bi se nekatere teh pristojnosti prenesle na nižjo raven, ampak osebno menim, da bi tu moral biti močno narejen še en premislek, ki ne govori samo o tem, kdo plačuje, ampak tudi zakaj, kako in čemu. To se pravi, velik razmislek o reformi znotraj javnega sektorja, o načinu, kako na najbolj odgovoren način optimalno delovati, pa tudi na avtonomen način optimalno delovati, ne glede na to, kdo plačuje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Grill, želite dodaten odgovor.
Hvala lepa za ta odgovor, čeprav nisem prejel konkretnega odgovora, ker verjamem, da ga tako na kratko tudi ni moč podati. Vas bi pa nekoliko korigiral. Vesel sem, da ste seznanjeni tudi s finančnimi težavami, ki jih ima gledališče, katerega ustanoviteljica je Mestna občina Novo mesto. S tem, da so vas pa napačno informirali, to gledališče stane Mestno občino Novo mesto vsako leto vsaj 400 tisoč evrov. In res je, da bi brez podpore Krke težje funkcioniralo kot danes. Veliko breme za občino Novo mesto predstavlja tudi knjižnica, 44 zaposlenih, in ta knjižnica financira oziroma servisira celotno regijo. Iz bivše Mestne občine Novo mesto je zdaj nastalo vsaj šest ali sedem manjših občin, vse breme je pa ostalo na občini Novo mesto. Resnično; pa še nekaj teh občin je v Sloveniji; predstavlja financiranje takšnih institucij s področja kulture; seveda tudi športa, ampak o tem bomo govorili ob neki drugi priložnosti, zdaj o kulturi;, kjer iščemo neke rešitve in bi bilo potrebno iti v neko spremembo - ali v lokalni samoupravi ali na kakšen drug način, da bi se te obveznosti porazdelile tudi na nek drug način. Verjetno bo najbolj elegantna in najbolj enostavna rešitev, da del tega bremena prevzeme država oziroma kompletno Ministrstvo za kulturo. V tem smislu bi tudi pričakoval, da se boste zavzemali. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Dopolnitev pa da ne bi bilo nesporazuma, vem, da občina sofinancira društvo Antona Podbevška, zaenkrat je še društvo, upam, da kmalu tudi javni zavod ali nekaj takega, kar bo bolj jasno opredelilo to zelo pomembno tradicijo. Mogoče do takrat, ko boste praznovali obletnico novomeške pomladi in mislim, da bo to drugo leto. Ampak prav je, da tudi gospodarstvo, in jaz rada poudarim ta spekter pomoči, ki prihaja iz gospodarstva zaradi tega, ker je pomemben, ker ga premalokrat vidimo, ga premalokrat pohvalimo in premalokrat v njem najdemo težo. Konec koncev, da se gospodarstvo odloči in ne vsako, Lek se ne, medtem ko kakšen drug se, Krka se, pač pomeni, da se zna identificirati s svojim okoljem in da vidi nek interes, kar je zelo, zelo dobro za skupnost, za lokalno ali pa katero koli drugo skupnost. Knjižnice. Za novomeško vem, da ima probleme. Gradila se je "psst, psst", še pa še, pa tudi tako in drugače, ni se pa dokončala. Ampak vi ste opozarjali na nek drug problem. Problem delitve pristojnosti med občinami za te, tako imenovane osrednje knjižnice, ki jih je v Sloveniji 10, vseh ostalih pa 57. To je že spet vprašanje zmožnosti dogovarjanja. Dogovarjanja, koliko se, pa ne samo pri knjižnicah, tudi pri drugih kulturnih pa sploh inštitucijah, lahko znajo domeniti posamezne lokalne skupnosti. Kaj vlagajo, kaj prenesejo, ne pa da rečejo: "To je moje in ne dam." Ta diskusija bo zagotovo potekala še dolgo časa. Druge države imajo mogoče lažje urejeno zaradi tega, ker imajo drugačne geografske, zgodovinske danosti, večje površine, dobesedno geografsko, in jim ni težko potem po regijah urejati nekaj, kar se nam zdi mogoče ta trenutek še ne najboljše ali pa še tega nismo zmožni. Bomo pa enkrat mogli biti. Zagotovo je tako kot pri starših. Otroci se osamosvojijo takrat, ko prepoznavajo tudi odgovornost in ko ne skrbijo starši o vsem za njih, ampak naložijo njihovo odgovornost tudi njim samim. Takrat so tudi bolj svobodni in boljše delajo. In mislim, enkrat se bo moralo zgoditi, da se bo država umaknila in da ni prav, da ima povsod svoje prste. To pa ne pomeni, da si bo denar prisvajala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Besedo ima poslanec Franc Pukšič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim, gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Gospod minister! Moje vprašanje ni namenjeno temu, kdo bo plačeval prevoz otrok v šolo, ker je z Zakonom o lokalni samoupravi opredeljeno, da je to strošek lokalne skupnosti. Moje vprašanje se nanaša na to: Koliko in kako dolgo bodo še lokalne skupnosti preplačevale tudi s faktorjem deset in več ceno prevoženega kilometra? Uredba o načinu izvajanja gospodarske javne službe, javni linijski prevoz potnikov in koncesije te javne službe slonijo tudi na 50. členu Zakona o prevozih v cestnem prometu. V tej uredbi je osnovni greh. Greh je že v 1. členu četrtega odstavka, ki pravi, da se ta uredba ne nanaša na prevoz potnikov v mestnem prometu in prevoz učencev osnovnih šol. Torej, ta uredba se ne nanaša na prevoz učencev osnovnih šol. V tej uredbi je naprej zapisano vse tako, kot mora biti, da je financiranje javnega linijskega prevoza tudi v 38. členu iz nadomestila proračuna. Iz proračuna Republike Slovenije se za to namenja približno okoli 20 milijonov evrov na letni ravni. Potem v 40. členu pravi, da se cena prevoznih storitev oblikuje glede na dolžino prevoza, čas prevoza in vrsto vozovnice. Spoštovani gospod minister! Pred seboj imam pogodbo prevoznika z eno od lokalnih skupnosti, pa to ni občina Destrnik, kjer je za prevoženih 12,8 kilometra od 6.55 do 7.40 cena po kilometru, ne boste verjeli, 9,75 evra. Če vzamete telefon in pokličete kateregakoli prevoznika, vas bo v nedeljo peljal v Benetke na izlet za nič več kot 0,95 evra. To sem preveril pred nekaj minutami. Ali prevoz 8,5 kilometra na relaciji oziroma omenil bom čas, za ceno 10,53 evra, kar za to občino znaša na dnevni ravni samo na tej relaciji 179 evrov. Torej iz tega seveda izhaja, da so cene oderuške in po mojem bi lahko celo sledila kakšna kazenska ovadba. Skratka sprašujem vas, gospod minister: Kaj boste naredili da se bo to stanje spremenilo v prid lokalnim skupnostim, ki to plačujejo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod Pukšič, za vprašanje. Te cene so res visoke, to je potrebno priznati. Z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki je bil sprejeti decembra 2008, je bila podana pravna podlaga za podaljšanje koncesijskih pogodb z avtobusnimi prevozniki do konca 2010. Na podlagi teh pogodb pa avtobusni prevozniki opravljajo prevoze v javnem linijskem notranjem prometu, ki ne vključujejo teh, ki ste jih vi omenili, osnovnošolskih otrok. Po javni zakonodaji je namreč zagotavljanje prevoza teh otrok v pristojnosti občin, kot ste pravilno ugotovili. Občine imajo možnost na podlagi javnih razpisov izbrati cenovno najbolj ugodnega ponudnika za izvajanje teh prevozov. Ministrstvo za promet kot kratkoročni ukrep pripravlja nov pravilnik o pogojih za prevoz skupin otrok na podlagi katerega bodo ustrezno spremenjeni, prilagojeni standardi, ki jih morajo izpolnjevati vozila za prevoz otrok. To je ena izmed ovir. Na ta način bo omogočeno, da bo dodaten del avtobusov, ki so bili namenjeni za prevoze v rednem linijskem prometu, prevzelo prevoze osnovnošolskih otrok. Direkcija Republike Slovenije za ceste, ki je upravitelj sistema javnih linijskih prevozov v notranjem cestnem prometu pa bo poskušala vozne rede dodatno prilagoditi potrebam šolskim prevozov. S tem ukrepom bi lahko nekoliko omilili te probleme, ki nastanjajo. V ta namen bo pozvala občine, da posredujejo prevozne potrebne da jih bo lahko uskladila z voznimi redi v linijskem prometu. Šolski prevoz zaradi slabe izkoriščenosti avtobusov glede na število prevoženih kilometrov lahko smatramo za predrag in predstavlja na državnem nivoju velik strošek. Jaz razumem, kar ste rekli, da to še vedno obstaja strošek občin. V večini primerov bi z vključitvijo prevozov v javni potniški promet lahko za malenkostno doplačilo dodali še nekaj voženj na istih relacijah in tako omogočili uporabo javnega prevoza tudi dijakom in zaposlenim, to velja za tista področja kjer predstavljajo šolski prevozi edino obliko javnega prometa. Če bi šolske prevoze vključili v sistem javnega linijskega prometa, bi občine pri upravljavcu javnega potniškega prometa kupile mesečne vozovnice za šoloobvezne otroke po veljavnem ceniku in na ta načni znatno zmanjšale te stroške. Jaz se vam zahvaljujem za vaše opozorilo. Vaše predloge bom proučil, ko bomo pripravili nove akte za javni linijski potniški promet po cesti. Vaše pripombe bomo imeli v mislih in bomo poskusili najti neko rešitev.
Hvala lepa. Gospod Pukšič želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Minister, hvala lepa. Vašega odgovora sem vesel, ker resnično nakazuje nekatere rešitve. S tem problemom, kot sem že omenil, so se ukvarjale vse vlade, pa tudi zadnja, in do rešitev ni prišlo. Sam vidim možne rešitve. Dodal bi pa naslednje. S tem bi se potem lahko v uredbi - ker v uredbi višino izhodiščne prevoznine, tarifo določi Vlada in bi torej lahko določila maksimalno višino te tarife. Rekli ste, da občine izberejo na osnovi javnega razpisa najugodnejšega ponudnika. To je res, vendar v veliki večini na demografsko ogroženih področjih ni ponudnikov, ampak je samo eden, in zato so takšne cene, kot so. Jaz predlagam še naslednje. Če boste dali možnost lokalnim skupnostim, seveda preko zakona, da bi tisti denar, ki ga namenijo za prevoz otrok v šolo, lahko dale staršem in bi ti sami skrbeli za prevoz otrok v šolo, bi en argument prevoznikom izbili in bi definitivno njihove cene padle. Drugič, glede določitve tarife. Če bi naredili tako, da bi Vlada določala tarifo, maksimalno 1,2 evra, bi tudi naredili korak naprej, ker čez to pač ne bi mogli iti in bi ti, ki imajo javni prevoz, morali opravljati tudi tega. Ali pa seveda možnost uvedbe šolskega avtobusa, kar bi imelo popolnoma druge predpise, ki pa bi se koristili tako, kot se v marsikateri drugi državi - tudi za šport, kulturo in tako dalje, izven šole, kar pomeni v soboto, nedeljo in tako dalje, ko hodijo po raznih tekmovanjih, v šolo v naravi in tako dalje. Skratka, prosil bi vas, da nekatere možnosti, ki jih odpiram, proučite pri svojem delu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Te možnosti bomo proučili. In ko bomo pripravljali nove predpise za javni potniški promet po cestah, bomo proučili te zadeve in bomo takrat lahko še razpravljali. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za promet bo postavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, želel bi vas vprašati: Kdaj predvidevate, da bo končno dokončan slovenski avtocestni križ? Namreč, vemo, da se rok za dokončanje pomika iz meseca v mesec, povprečno se v pol leta pomakne za eno leto. Tako je bivši predsednik Vlade dejal, da bo dokončan leta 2008. Pred približno pol leta smo poslušali, da do konca leta 2009, danes pa berem v enem izmed časnikov, da naj bi bil dokončan - gre za zadnji odsek pri Trebnjem - do konca prihodnjega leta. Zdaj vemo, da medijem ne gre vsega verjeti. Tu sem pomislil, da gre za besedilo, ki je bilo napisano že prejšnje leto, vendar me je vseeno zelo zaskrbelo, kaj pa, če to res drži. Želel bi natančen odgovor. Verjamem, da mogoče danes tega ne morete dati, točen rok: mesec, teden, dan. Če tega ne boste danes povedali, bi vas prosil, da mi to poveste v naslednjih dneh, da mi pa danes poveste, do kdaj bom to izvedel. Morate pa vedeti, da vas bom še kdaj to vprašal, ker znam biti dosti neugoden in vztrajen pri nekaterih stvareh.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod Kek, za vprašanje. Jaz bi bil najbolj vesel človek, če bi vam lahko dal natančen odgovor. Potem ko sem prevzeli ministrstvo, sem pravzaprav hitro ugotovil, da je ravno napovedovanje rokov ena izmed najbolj zoprnih stvari, ker si pravzaprav povezan z marsičim, kar vpliva na te roke in ti, kot minister, nimaš vpliva na vse. In zato pripravljamo tudi predloge, tudi drugim resornim ministrom, da bomo lahko te roke bolj natančno napovedovali. O predpisih javnega naročanja, prostorskih predpisih in tako naprej pa lahko povem, kolikor je v moji moči danes, kakšna je situacija. Na osnovnem avtocestnem križu so ta trenutek v gradnji odseki: Pluska-Ponikve-Hrastje v dolžini 15 kilometrov na dolenjskem avtocestnem kraku, rekonstrukcija avtocestnega odseka Peračica-Podtabor v dolžini 2,4 kilometra in vzhodna mariborska obvoznica Pesnica-Ptujska v dolžini 10,5 z navezovalno Zrkovsko cesto. Gradnja navedenih manjkajočih odsekov na dolenjskem avtocestnem kraku je bila predvidena do konca 2009. Tega roka ne bomo mogli doseči, to vam lahko zdaj z gotovostjo povem. Dejstvo je, da so se nekateri postopki javnega naročanja zavlekli. Neugodne vremenske razmere v letošnji zimi in problemi s pridobivanjem zemljišč in drugih nepremičnin za gradnjo ne omogočajo pospešene dinamike izvajanja del. Zaradi navedenih vzrokov bosta oba odseka predvidoma. - predvidoma predana v promet v prvi polovici 2010. Vzhodna mariborska avtocesta bo zgrajena in predana v promet predvidoma junija 2009. Če pogledamo nekoliko širše od osnovnega avtocestnega križa, je plan predaje prometu avtocestnih odsekov, ki so sestavni del nacionalnega programa, naslednji: Pomurski krak je bil dokončan v letu 2008, na Štajerskem je v gradnji Slivnica-Draženci, ki bo predan v letu 2009, pričela se bo gradnja odseka Gorišnica-Ormož. Na primorskem avtocestnem kraku je v gradnji odsek hitre ceste preko Rebrnic, ki bo v letošnjem letu predan v promet. Ne upam si še natančno napovedati kdaj. Koper-Izola, kjer imamo podoben zaplet z javnim naročilom, kjer se je gradnja odmaknila precej v prihodnost, je predvidena predaja leta 2012. Na odseku Jagodje-Lucija potekajo pripravljalna dela za gradnjo. V Ljubljani bo letos prometu predana druga faza predora Šentvid z navezovalnimi cestami na Celovško cesto. Vsi navedeni roki bodo natančno določeni. Odgovor na drugi del vašega vprašanja, kdaj, boste natančno izvedeli. V Letnem planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, na katerega bo dal soglasje Državni zbor. Predlog letnega plana je trenutno v fazi medresorskega usklajevanja z Ministrstvom za finance in drugimi pristojnimi ministrstvi. Poleg tega pa vsebino letnega plana obravnava tudi medresorske delovna skupina, ki jo je ustanovila naša vlada, z namenom priprave financiranja avtocestnega in drugih programov. Medresorska skupina mora do konca tega meseca dati odgovore, namreč mene ne skrbijo samo termini, skrbi me tudi financiranje izgradnje avtocest. Za odseke, ki so predvideni v dodatnem avtocestnem programu, je v teku umeščanje v prostor. Najpomembnejši odseki v tem sklopu so Postojna-Divača-Jelšane, Draženci-Gruškovje, Koper-Dragonja, severni del tretje razvojne osi in drugi deli. Časovna dinamika izgradnje in viri financiranja teh odsekov bodo določeni s spremembami in dopolnitvami Resolucije o NPIA.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Kek.
Razlogi za nedokončanje so mnogokrat zelo banalni. V preteklosti smo večkrat naleteli tudi na tega, da je nek izvajalec imel premalo delovne sile oziroma strojev, da bi lahko delal na dveh odsekih naenkrat in so bili potem umetno podaljševani roki za izbiro izvajalca in tako naprej. Danes berem, kaj je glavni problem okoli Trebnjega. Tukaj piše: "ovirajo boji za zemljišče", ker pač nekdo, ki bi se moral izseliti, želi, da se mu legalizira vikend, da se ta vsaj tja izseli in podobne stvari. Upam, da boste lahko šli preko teh ovir. Veste kaj, tam doli imajo ljudje počasi tega že dosti. To je bilo tolikokrat prestavljeno. Tudi prej smo slišali, kako Krka pomaga državi pri gledališču, naj tudi država pomaga gospodarskim objektom in subjektom in ljudem, ki tam živijo in čim prej dokonča ta avtocestni križ.
Hvala lepa. Gospod Kek, ne samo vi, mnogi kolegice in kolegi niso postavljali zahteve po dopolnitvi odgovora, ampak so komentirali. Jaz sem bil tako prijazen in o tem nisem govoril. Če je možno, držimo se tega načela, ki ga imamo v Poslovniku v čim večji meri. Ampak ne velja samo za vas. Več kot pol jih je ravnalo enako. Besedo ima gospod Danijel Krivic, vprašanje bo postavil ministru za promet.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Želim vas seznaniti s problematiko prevoznosti prelazov Vršič in Predel, ki sta za Zgornjesoško dolino zelo pomembna. V zimskem času se lahko zgodi, da tamkajšnji prebivalci ostanejo popolnoma brez povezave z osrednjo Slovenijo, kar je z državotvornega in tudi z vidika morale prebivalstva zelo pomembno. Da je takšno stanje povsem možno dokazuje tudi dogodek novembra 2000, ko je bil Predel zaprt zaradi znanega plazu v Logu pod Mangartom, pot čez prelaz Vršič zaradi nevarnosti snežnih plazov, pot po dolini Soče navzdol pa zaradi skalnega podora pri Kobaridu. Tudi letošnjo zimo je zaradi obilnih snežnih padavin prelaz Vršič, ki je najpomembnejša povezava z Gorenjsko in Ljubljano, neprevozen in zaprt. Kot verjetno veste pa je veliko težav tudi s prevoznostjo prelaza Predel, saj so na italijanski strani prelaz očistili šele po treh tednih zapore. Tako dolge zapore predelske ceste ne pomnijo niti najstarejši prebivalci. Sam prelaz Predel je za prebivalce Zgornjega Posočja, zlasti pa za prebivalce Bloškega, izjemnega pomena, saj zagotavlja ključno komunikacijo z osrednjo Slovenijo. Čas potovanja do Ljubljane je po tej poti več kot uro krajši kot po poti, ki vodi po dolini Soče in Idrijce. Cesto pa dejansko uporabljajo ljudje za reden odhod na delo v Italijo in na Gorenjsko. V zadnjih letih opažamo in že večkrat se je zgodilo, da je prelaz Predel ostal zaprt zaradi nevarnosti snežnih plazov več dni. V preteklosti se to po navadi ni dogajalo, razen za kakšen dan ali dva. Prevoznost ceste na italijanski strani so takrat odlično vzdrževali že zaradi stalne posadke obmejne policije in carine. Zaradi težav z vzdrževanjem prelaza Predel na italijanski strani in neprevoznosti prelaza Vršič nastajajo negativne posledice tudi za gospodarstvo, predvsem za turistični del. Zaradi zaprte in slabo splužene ceste so mnogi turisti v prednovoletnem času odpovedovali bivanje v zgornji Soški dolini. Ker obstaja bojazen, da bo ostal prelaz Vršič tudi letos neprevozen do pomladi in ker dejansko zime še ni konec, se težave na italijanski strani Predela lahko ponovijo. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kaj boste ukrenili, da bo prevoznost obeh prelazov v prihodnje zagotovljena?
Hvala lepa. Gospod minister Vlačič, izvolite.
Hvala za vprašanje. Skupaj sva se trudila za Predel in bila očitno uspešna zaradi te blokade, italijanskega čiščenja njihove strani. Tako da se vam zahvaljujem za tisti klic, ko smo potem skupaj z vašim trudom pravzaprav zadevo rešili kar hitro. V zvezi s to nastalo problematiko je potem na vašo pobudo bil sklican tudi sestanek v Udinah pri prefektu in pri županu. Na sestanku je sodelovala tudi predstavnica DRSC-ja in dogovorjeno je bilo, da naj v bodoče takšnih težav ne bi bilo več. Vsekakor bo zagotovljeno sodelovanje na operativni ravni in sem prepričan, da se vsaj take stvari, ki so se zdaj na Predelu, ne bodo več dogajale. Čas potovanja do Ljubljane po tej poti je res praktično uro krajši, kot po poti, ki vodi po dolini Soče in Idrijce. Cesto se uporablja tudi za reden odhod na delo v Italijo in na Gorenjsko. Tako, da se zavedamo tega problema. Nekoliko bolj natančno sem se lotil tega, kar se zdi ta trenutek bolj akuten problem. To je Vršič. Zagotavljanje prevoznosti državnega cestnega omrežja je v skladu z Zakonom o javnih cestah obveza direkcija Republike Slovenije za ceste, DRSC. Glede na vremenske razmere in glede na snežne razmere je raba ceste na odseku Kranjska Gora - Erika trenutno omejena. Režim zimskega vzdrževanja te ceste je tak, da v primeru, ko ni mogoče zagotoviti prevoznosti z normalnimi plužnimi sredstvi, ostane cesta zaprta do izboljšanja vremenskih razmer. Po izboljšanju vremenskih razmer izda Agencija Republike Slovenije za okolje poročilo o snežnih razmerah na terenu. Na osnovi teh podatkov DRSC sprejme odločitev, ali se cesta čez Vršič odpre ali ne. Trenutno je cesta čez Vršič zaprta zaradi neugodnih vremenskih razmer, zaradi slabe vremenske napovedi za naslednje dni in ko bodo vremenske razmere primerne, bo ta cesta tudi ponovno odprta. V letu 2006, 2007 sta bila izdelana idejna projekta za rekonstrukcijo regionalnih cest s sanacijskimi ukrepi za zagotovitev celoletne prevoznosti odsekov Erika - Vršič in pa Vršič - Trenta in Trenta - Bovec. V omenjenih idejnih projektih so predvideni ukrepi, obdelani izključno v okviru obstoječe trase regionalne ceste preko prelaza Vršič, pa vam jih bom nekoliko opisal: na regionalni cesti odsek Ruska cesta, torej Erika - Vršič, območje pod Ruskim križem - zavarovanje z zaščitnimi mrežami v več vrstah, območje pri cestarskem domu - zavarovanje s stružnimi plotovi, gradnja usmerjevalnega zidu za preusmeritev snežnih plazov, vzpostavitev sistema za nadzorovano proženje plazov - na območju od Erjavčeve koče do vrha prelaza - izvedba sistemov za nadzorno proženje snežnih plazov in gradnja dveh krajših galerij v dolžini 100 in 80 metrov, regionalna cesta odsek Vršič - Trenta v območju vrha Prelaze - izvedba sistemov za nadzorovano proženje snežnih plazov, območje nekdanjega predora - variantno zavarovanje z zaščitnimi mrežami in območje razgledišča Šupca - zavarovanje z zaščitnimi mrežami v več vrstah, na regionalni cesti Trenta - Bovec, območje pri odcepu za izvir reke Soče, - izvedba sistemov za nadzorovano proženje plazov in ureditev drče in prepusta pod cesto. Za območje celotne ceste preko prelaza Vršič bo proučena in predlagana tudi vzpostavitev službe za opazovanje in nadzorovano proženje plazov. Ocenjena predračunska vrednost po obeh idejnih projektih znaša za oba odseka skupaj 42 milijonov evrov. Izdelane so bile tudi variantne trase izven območja obstoječe ceste, in sicer v posebni študiji iz leta 2005. Trasa po različici A naj bi potekala v predoru dolžine 2,5 kilometra, zgraditi bi bilo treba še 700 metrov nove ceste. Po različici B naj bi potekala v predoru dolžine 681 metrov s 1.900 dodatnimi metri ceste. Po različici C s 682 metrov dolgim predorom, bi bilo treba zgraditi še 2,2 kilometra nove ceste. Stopnja projektne obdelave je na nivoju študije, za kar pa ta trenutek še nimam finančnih izračunov.
Hvala lepa. Želite še dodaten odgovor? Izvolite.
Hvala za odgovore. Rad bi opozoril še na dodatno študijo, ki je bila izdelana za tunel tik pod vrhom Vršiča, o kateri smo skupaj s kolegi na gorenjski strani nekako usklajeni, da rešuje celotno problematiko zimske prevoznosti Vršiča. Zato sem to vprašanje tudi želel postaviti in me je zanimalo, ali vas bodo s to rešitvijo tudi seznanili. Ta rešitev je bila v lanskem letu predstavljena in je usklajena tudi z naravovarstveniki, Triglavskim narodnim parkom. In glede na to, da smo v 21. stoletju, bi človek pričakoval, da se pospešijo rešitve, ki bodo zagotovile normalno prevoznost državne ceste, kajti vidimo, da se lahko težave, ki nam jih lahko čez mejo pripravijo "prijatelji", pod narekovaji, tudi ponavljajo. In v tem primeru je dejansko neprevoznost tega območja v primeru zaprtosti Vršiča dolgoročna. Predlagal bi, da se nekako seznanite tudi s to rešitvijo, ki je v bistveno cenejšem obsegu, kot je bila predstavljena študija, ki jo imate pred sabo. In v bližnji prihodnosti bi želel tudi sestanek na to temo, zato izkoriščam priložnost, da v tem trenutku dajem to pobudo.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala, podpredsednik. Ja, res je, še ena ideja je bila predstavljena. Mislim, da gre za 1.100 metrov dolg predor. Ocena je 20 milijonov evrov, če se pravilno spomnim in je dejansko v tem smislu zadeva vredna presoje. Edini problem, na katerega so me tu opozorili, je v tem, da so odseki, ki so nevarni zaradi proženja snežnih plazov, pod omenjeno kočo, kjer naj bi bil vhod v galerijo oziroma v tunel in bi v primeru odločitve o gradnji predora bilo treba natančno proučiti njegovo lego. Sicer bi njegova lokacija morala v celoti pokriti področje plazenja, drugače bi gradnja predora ne bila smiselna in z njo ne bi rešili celotnega problema. Smo pa seveda vedno odprti za razgovor. Hvala.
Hvala. Gospod Matevž Frangež bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo.
Najlepša hvala za besedo. Mislim, da je po tem bloku vprašanj namenjenih ministru za promet čas, da se ta malo odpočije, zato naslednje vprašanje. Spoštovani gospod minister dr. Lahovnik, prepričan sem, da se lahko slovenska politika hitro osredini okoli dveh ključnih ciljev na področju energetske politike. Prvi cilj mora biti zagotovitev čim večje samozadostnosti, čim večje diverzifikacije in neodvisnosti energetske preskrbe. Drugi cilj pa zagotovljen dolgoročni dostop do energetskih virov. Vemo, da je pri tem posebej v zadnjem času izpostavljeno dogajanje okoli vprašanj oskrbe s plinom preko plinovodov South Stream oziroma južni tok, Nabucco, ter plinskih terminalov na obali. Glede na različna povzemanja vaših izjav v medijih, me zanima: Kakšen je vaš odnos do plinovoda južni tok in plinskih terminalov? Ali ju razumete kot alternativi? Ali kot možno komplementarno celoto, ki naj zagotovi možnost čim večje diverzifikacije energentov in navezavo na ključne energetske tokove? Dovolite mi oceno, da je vprašanje energetske prihodnosti Slovenije prepomembno in preusodno, prepričan sem, da to mnenje deliva, da bi ga prepustili strankarski fevdalizaciji in medstrankarskemu prerivanju. To govorim še posebej zato, ker je v zadnjem času bilo v medijih zaznati več objav, ki so govorile o razpokah med dvema koalicijskima strankama. In ker sem prepričan, da tovrstna namigovanja ne prispevajo k poglobljenemu in strateškemu premisleku o priložnostih, ki jih ima Slovenija na tem področju, pritrjujem tistim, ki menijo, da je tovrstna namigovanja potrebno zamenjati s strateškim premislekom o novem nacionalnem energetskem programu, ki bo ob ciljih, ki smo jih postavili že v letu 2003, premislil tudi današnje priložnosti Slovenije za dosego nacionalnih interesov na področju energetike. Po mojem prepričanju je zadnja plinska kriza, kot se nakazuje že vrsto let, samo znanilec vedno večje energetske negotovosti, na katero mora biti Slovenija v interesu varne, stabilne in okoljsko sprejemljive preskrbe ljudi in gospodarstva bolje pripravljena. Zato naj to vprašanje izkoristim tudi za spodbudo k čimprejšnjemu soglasju v strokovni javnosti, da združimo vse slovensko znanje na tem področju in čim prej pristopimo k pripravi in implementaciji novega nacionalnega energetskega programa. Spoštovani gospod minister, hvaležen bom za vaš odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Na zadnjem izrednem zasedanju ministra za energetiko EU, ki sem se ga tudi udeležil, je bil sprejet eden izmed sklepov, da je pač naloga držav članic EU, da se zavzemajo za čim večjo diverzifikacijo tako virov, kot tudi nabavnih poti. Eno izmed sklepov oziroma skupnih stališč je bilo tudi, da mora EU v čim večji meri govoriti z enim skupnim glasom. Ta sklep je nastal zaradi samih zapletov, ki so bili posledica nedobave plina iz Rusije oziroma preko Ukrajine in če zdaj povzamem to kar me sprašujete. Prvič. Kaj mediji pišejo, jaz ne vem, tudi mislim, da imajo vso pravico pisati in tudi če namigujejo o ne vem čem, lahko namigujejo, "it's a free country". Jasno pa je, da tudi, ko govorimo o vladni politiki, imamo eno Vlado in eno vladno politiko in jaz se za medstrankarske razprtije in strankarski programi od tistega trenutka seveda ne zanimam, ker sem postal član Vlade, ker Vlada ima svojo politiko in bo pripravila tudi nacionalni energetski program. Vemo pa, da je lahko politično izhodišče za delovanje vsake vlade koalicijska pogodba, ampak za Vlado je vendarle ključen, in tukaj se strinjamo, nacionalni energetski program. Kar se tiče samega južnega toka. Južni tok je plinovod, ki se ima seveda namen izogniti teritoriju Ukrajine in doseči območje Evropske unije mimo Ukrajine in bi s tem obšel problem tega spora. Seveda pa v ničemer ne bi zmanjšal odvisnost Slovenije od ruskega plina. Plinovod sam ima dve veji, ena je južna veja, ki gre preko Srbije, Črne Gore, preko Jadranskega morja v južno Italijo. Druga je ta severna meja, ki bi prečila Slovenijo. Ni še natančno znano, kje bi naj bila vstopna točka in kje izhodna točka. Tisto kar bi rad izrecno povedal, je, da sta za južni tok lansko leto Italija in Madžarska bilateralno podpisali z Rusko federacijo sporazum o izgradnji in ustanavljanju podjetij v okviru projekta Južni tok. Komisija Evropske unije je označila oba sporazuma kot dejanji, ki nista v duhu govoriti z enim glasom, za kar si evropska energetska politika tudi prizadeva. Južni tok, in to je verjetno tudi bistvo vprašanja, vse bolj tekmuje tudi z nekaterimi alternativnimi potmi. Ena takšna pot je projekt Nabucco, ki pa je dejansko umeščen v energetske dokumente Evropske unije in problem tega plinovoda je, da je sicer vezan na plin iz kaspijskega bazena in s tem v veliki meri odrešuje Evropske unijo prevelike odvisnosti od Rusije. Po drugi strani pa nastaja problem, ker je deloma povezan tudi z nabavnimi viri v Iranu. Še v večji meri je težava v tem, da ima Ruska federacija precejšen vpliv na te države kaspijskega bazena in v popolnosti se neke energetske odvisnosti Evropska unija na ta način ne bi znebila, zato nekatere države razmišljajo tudi o plinskih terminalih. Grčija je recimo primer države, ki sedaj ni čutila tovrstne plinske krize, ker jo je reševala s svojimi terminali, ki jih imajo. Težava Slovenije je v tem, da bi jih zelo težko umestili ob naši obali, ki je zelo majhna. Poleg tega pa niti ne vemo, kakšen bo dokončen rezultat pogajanj glede terminala na Krku, ki je v zemeljskih vodah sosednje republike Hrvaške. Če povzamem stališče, vsaj ministrstva, je, da smo naklonjeni projektu Južni tok. Pogajanja potekajo. Prizadevamo si, da bi prišlo do takšnega sporazuma, ki bi omogočil, da bi lahko sklenili sporazum z rusko stranjo, pri čemer bi, kot sem dejal, močno zmanjšali odvisnost od rusko - ukrajinskega spora. Seveda pa cela vrsta detajlov v tem sporazumu še ni rešena, od vprašanja ali naj ta plinovod gradi mešana družba ali ne, kakšna naj bodo lastniška razmerja, ali naj slovenska država pristane v nekatere davčne izjeme, carinske izjeme in podobno. Skratka, kar precej vprašanj je še odprtih in če bi bila lahko rešljiva, bi že v minulih mesecih bila. Mi jih bomo poskušali uspešno pripeljati h koncu, težko pa v tem trenutku rečem, kakšen bo rezultat. Mi bomo vztrajali, da so zaščiteni tudi slovenski strateški interesi.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek, postavili boste vprašanje poslansko ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, drugi ministri! Nezadovoljiva raven zavedanja o pomenu pravilno oblikovane identitete in nacionalnega ponosa s strani slehernega državljana je velik problem. S posledicami se vsakodnevno soočamo na številnih področjih družbenega življenja. V preteklosti so bili poizkusi z različnih strani, da se ta primanjkljaj odpravi, uveden je bil predmet državljanska vzgoja ter etika, ki pa je potreben nove vsebine, ki bi vsebovale domovinsko vzgojo. Jasno pa je, da brez prave politične volje domoljubna vzgoja ne bo prav zaživela in tudi ne dajala rezultatov. Na zaslišanju kandidatov za ministra so nekateri sedanji ministri poudarili pomen domoljubja in ugotavljali potrebo po večji vlogi domoljubja in domovinske vzgoje, vendar pa se to ni znašlo v koalicijski pogodbi. V zadnjem času je o nujnosti pomena domoljubja kot vrednote dvakrat javno spregovoril tudi predsednik republike, prav tako je ministrica za obrambo poudarila, da je domoljubje z vsemi vrednotami, ki jih zajema, treba vgraditi v izobraževanja kadrov za potrebe obrambnega sistema. Nezadovoljiva raven nacionalne identitete je direktno povezana s težavami pri dopolnjevanju sestave Slovenske vojske, s primanjkljajem pa se soočamo tudi v "žurnalizmu" ob aktualnih vprašanjih, ki so v nacionalnem interesu v zvezi z vstopanjem Hrvaške v Evropsko unijo. Zato vas sprašujem: Kakšni bodo ukrepi vašega ministrstva na področju vzgoje in izobraževalnega procesa, da bi dolgoročno odpravili pomanjkljivosti in težave, ki jih opažamo? Prav tako me zanima: Ali obstaja politična volja v Vladi za takšno ukrepanje? Zanima me: Ali se vi osebno strinjate z velikim pomenom domoljubja kot vrednote oziroma kakšen je vaš pogled na trditve ljudi iz vašega političnega in fakultetnega okolja, da gre za predmoderno vrednoto? In, gospod minister, sprašujem: Ali ste se že opravičili Slovencem, še posebej Primorcem, za vašo trditev, da so bili tigrovci teroristi, ki ste jo izrekli 5. 9. na dan zmage 2005, in jo povzeli po enaki izjavi revolucionarja iz vrhov nekdanje totalitarne oblasti? To je simbolnega pomena, kajti na neresnici o TIGR-u ni mogoče graditi domoljubja.
Hvala. Gospod minister, izvolite prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala, gospod Jerovšek za vprašanja. Teh vprašanj je kar veliko. Najprej glede domoljubja. Kot sem povedal, moje temeljno stališče je, da je domoljubje sestavina pedagoškega procesa. Je sestavina te šole. Tisto, kar se mi zdi, da je pomembno in kar je bilo mogoče v prejšnjem mandatu premalo negovano je ta državljanski del, ki mladino nekako postavlja v položaj, da lahko vidi in tudi dejansko sodeluje v procesih odločanja. Da bi to vrednoto podprl, tudi s praktičnim delovanjem, sem se do zdaj udeležil vseh srečanj ravnateljev srednjih in osnovnih šol in tudi vrtcev, za to, da sem s tem dal jasno sporočilo, da se ministrstvo in ta vladajoča politika odpira ljudem. S tem dal sporočilo ravnateljem in učiteljem, kako si predstavljam negovanje te temeljne vrednote, ki se ji reče domovinska vzgoja. Namreč, domovina je tam, kjer je dobro, dobro pa je tam, kjer mi vsi sodelujemo pri skupnih zadevah. Torej, mislim, da je domovinsko vzgojo reducirati samo na učbenike in zaklinjanja na zastavo premalo, čeprav je seveda tudi to potrebno. Opozarjam tudi na to, da je pomanjkanje domovinskega čuta in ponosa, kar vsi na nek način ugotavljamo, nemogoče odpravljati samo skozi šolski sistem. Torej, politika, Vlada, parlament, sodstvo, županstva - vse to daje glavni in temeljni okvir temu, skozi kar teče socializacija mladih ljudi. Zdi se mi, da je zelo pomembno poznati ta okvir. Neposredno na to, kar je kolega Jerovšek vprašal. Stvari tečejo naprej. Ministrstvo je razpisalo tri naloge ciljno raziskovalnega projekta s področja državljanske vzgoje, tako da ti projekti spremljajo, kaj se v svetu in pri nas dogaja na področju državljanske in domovinske vzgoje. In to se mi zdi dobro, da imamo vseskozi neko refleksijo s tega področja tudi iz raziskovalnih vrst. Lani je bilo razpisanih tudi nekaj projektov, na razpolago dana sredstva za učenje, izobraževanje učiteljev s tega področja v osnovnih in srednjih šolah. Tako da se bodo tudi učitelji lahko izobraževali na tem področju in mislim, da bo s tem kvaliteta pedagoškega procesa na področju domovinske in državljanske vzgoje rasla. Toliko o tem. Zdaj pa še glede TIGR-a. Če ste sledili, in temu vedno pozorno sledite, ste lahko videli, da sem takoj po tisti izjavi, ki je bila na tiskovni konferenci leta 2005, ki je bila namenjena predvsem temu, čemur sem ostro nasprotoval in temu tudi nasprotujem, da je prejšnja vlada uporabljala TIGR kot boj ali pa kot neko orodje proti osvobodilni fronti, za diskreditacijo osvobodilne fronte; torej samo to. In to sem tudi razložil javno v intervjuju, ki je sledil junija v Delu. Moram reči, da so tigrovci moji dobri prijatelji, od podpredsednika do glavnih aktivistov. Bil sem tudi večkrat v Bazovici in bi bil vesel srečati tudi koga od tistih, ki postavljajo ta vprašanja. Torej temelji, na katerih gradim lastno predstavo o domovini in o tej državi, se mi zdi, da so zdravi in jih tudi prenašamo na tak način naprej v ministrstvo. To je moje osebno stališče in upam, da je s tem tudi odgovorjeno na vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor, gospod Jerovšek? Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, gospod minister, da je bil vaš odgovor podobno nenatančen kot večina predhodnih, nad čemer sem danes kar razočaran, kako bo to potekalo. Še posebej pa sem presenečen, da ste se poslužili stare teze, da od strani prejšnje koalicije ni častilcev TIGR-a. Glejte, sam prihajam s Štajerske, s prave strani med okupacijo, in vendar se zavedam - in me je tisto vaše Stanovniku takrat, da so bili tigrovci teroristi, tako razžalostilo, in vem, kako burne reakcije so bile reakcije Primorcev, in vas je moral potem vaš predsednik demantirati. Vas pa še nisem slišal, da bi se temu odpovedali. Ali boste poskrbeli, da bo v učbenikih teza, da so bili teroristi, da so požigali šole in ne vem kaj, kar je v učbeniku izpod peresa gospoda Repeta, in si mislim, da je podobna teza, da bo to v vašem mandatu šlo. Tule je kar nekaj Primorcev za vašim hrbtom in vem, da je to pošastno, da dandanašnji še takšne teze vztrajajo v učno-vzgojnem procesu. Jaz vas prosim, da se zavedate, da je to izjemno pomemben temelj in ne govorite, da, kdorkoli je hotel to diskreditirati proti OF, tigrovci so bili prvi borci proti fašizmu. To pa je treba priznati. Hvala lepa.
Gospod minister, želite?
Lahko bi se pogovarjali o tem, kdo so bili prvi borci proti fašizmu. Recimo v Marezigah so leta 1920 ljudje v spontani bitki pobili dva fašista kar s kamni, ker jim niso pustili, da volijo. TIGR je bil ustanovljen sedem let kasneje. Torej bodimo precizni, bodimo eksaktni. Zdaj ta očitek glede eksaktnosti, ki ste ga naslovil name. Sem povedal, da sem v intervjuju v Delu leta 2005 javno predstavil svoje stališče o TIGR-u. govoriti o tem, da odgovor ni bil eksakten. Bil je eksakten za vse tiste, ki zelo podrobno spremljajo mojo kariero. Se mi zdi, da leta 2009 ponavljati očitke potem, ko sem to že večkrat razložil, je enostavno vsaj nekorektno, če že ne neokusno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj bo postavil vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči. Malo dolgo za prebrati, ampak gre. Kljub temu, da gospoda ministra ni, ne vem, zakaj mu je tako ta delovna aktivnost upadla, ni ga tudi na pristojno komisijo. Saj bomo še pozabili kako izgleda, želim, da mi naslednjič ustno odgovori [[...]]
Gospod Prijatelj. Zjutraj ste bili seznanjeni s tem, da je gospod minister dr. Žekš upravičeno odsoten zaradi svoje službene poti v Italijo.
Deset sekund več imam.
Ja, bom upošteval to.
Uradna stališča italijanske vlade do slovenske manjšine živeče v Italiji, so, milo rečeno, že v bistvu, če lahko temu tako rečemo, mejijo na sovražni govor. Če povzamemo samo zadnje stališče gospoda Napolitana, ki javno govori o tem, tej diskreditaciji slovenske manjšine, in pa prazne obljube gospoda Berlusconija, ki je našemu premierju obljubljal, da bodo finančne obveznosti Italije do slovenske manjšine izpolnjene, Italija na tem področju za Slovence tudo ni naredila nič dobrega. Torej, seveda, v sklopu tega me zanima: Kakšna bodo stališča slovenske vlade ob tem, da je Slovenska nacionalna stranka vložila v prejšnjem mandatu kazenske ovadbe zoper vojne zločince in vemo, da vojni zločini ne zastarajo po mednarodnem pravu? Torej za tiste italijanske fašiste, ki so na okruten način pobijali Slovence in ki niso bili nikoli v zgodovini obsojeni. Pristojen minister bo moral to vprašanje odpreti in na nek način za izrečene besede s strani gospoda Napolitana tudi zahtevati opravičilo. V nadaljevanju bi se rad dotaknil tudi tega, da TV-signal v Benečiji še ni vzpostavljen in aktiviran, čeprav je Slovenija dala kar nekaj denarja iz državnega proračuna in tako slika in zvok za slovenske zamejce tam ostaja še vedno tabu. Želel bi, da minister opozori gospoda Berlusconija, ki je na nek način monopolist slike in zvoka v Italiji, da sprosti tudi ta televizijski signal, za katerega potrebujemo zgolj dovoljenje italijanske vlade, da se lahko ta tehnika tudi uporabi. V primerjavi s koriščenjem slovenskega programa pri nas lahko vidimo, da italijanska manjšina oddaja 90% in da ne zmoremo niti slovenskih podnapisov, kadar je program narejen za italijansko manjšino. Še več, za naš denar se snema tudi na Hrvaškem za potrebe italijanske manjšine, živeče na hrvaškem teritoriju. Muzej v Monoštru bi potreboval samo dve plači mesečno, po 60 evrov z delavke, pa tega ne zmoremo. Raje smo ga zaprli. Vrtec v Dolnjem Seniku je pa tako skromen, da otroci, to govorim za Madžarsko, jejo iz vojaških menaž. Želel bi, da minister odgovori na ta vprašanja in da je kdaj tudi prisoten tu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministrici za obrambo, ter ministrici za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospe ministrici, kolegice in kolegi! Najprej ministrici za obrambo. Ob nastopu vašega mandata ste dali nekaj previdnih izjav v zvezi s projektom Patrie, če lahko temu tako rečemo. Iz vaših izjav je bilo razbrati dvoje pomislekov. In sicer, prvi, o ustreznosti nameravanega nakupa oklepnih vozil, njihovem številu in opremi glede na zahteve in naše obljube Natu. Drugič, o naši sposobnosti dejanskega nakupa te opreme. Zato vas, spoštovana gospa ministrica, sprašujem: Nakup kakšnega števila in s kakšno opremo oboroženih oklepnikov smo dolžni opraviti, da zadostimo obveznostim v Zvezi Nato? Je to 135, kot je bilo opredeljeno v sklenjeni pogodbi? Je ta obveza večja ali manjša? V kontekstu pomisleka o naši sposobnosti dejanskega nakupa vozil opredeljenih v pogodbi ter v kontekstu svetovne in slovenske gospodarske krize in napovedanega varčevanja Vlade me zanima: Ali razmišljate o zmanjšanju nakupa predvidenega števila oklepnih vozil? O kakšnem zmanjšanju razmišljate? In kaj to pomeni glede na že podpisano pogodbo? Gospo ministrico za notranje zadeve pa bi v zvezi z isto zadevo vprašal naslednje: Pred volitvami skoraj ni bilo dneva, ko se ne bi govorilo o sumu korupcije v tako imenovani aferi Patria. Veliko je bilo obtožb o neučinkovitih policijskih preiskavah in o odvisnem tožilstvu in sodstvu. V enem vaših komentarjev pravite, da je temeljni problem, ker javnost preprosto ne dobi dovolj informacij. Vaš ministrski kolega gospod Zalar ravno tako meni, da delovanje slovenskih oblasti ostaja popolnoma netransparentno in da pogreša obveščanje javnosti o izsledkih preiskave. Kot ministra sedanje vlade z obveščenostjo verjetno nimata več težav, jih imamo pa poslanke in poslanci ter državljani in državljanke, ker se tema praktično od dneva volitev v medijih ne pojavlja več. Poudariti želim, da pogrešamo informacije in komentarje v zvezi z afero Patria. Zato vas spoštovana gospa ministrica sprašujem: Kaj je ministrstvo pod vašim vodstvom storilo, da bi policija v okviru svojih pooblastil strokovno zadevo izpeljala do konca in da bomo tudi pri nas dobili odgovore na vsa odprta vprašanja? Kakšni so eventualni izsledki dosedanje preiskave? Sprašujem vas: Zakaj javnosti ne obveščate o izsledkih preiskave kot ste sami to od prejšnje vlade konstantno zahtevali? In bilo je tudi prav, da ste zahtevali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo, bi opozoril obe spoštovani ministrici, da imata skupaj za odgovor na voljo 5 minut. Izvolite, gospa ministrica za obrambo, imate besedo.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Poslanci in poslanke! Najlepša hvala tudi vam za to vprašanje, kajti zelo me veseli, da se je diskusija o slovenskih obveznosti iz naslova članstva v Natu preselila oziroma spet vrnila v Državni zbor. Namreč, če sprašujete po obveznostih glede ciljev sil Slovenije kot članice Nata in so že sprejeti, potem je odgovor zelo kratek. Obveznost je bistveno večja. Če pa sprašujete o tistem delu ciljev sil, ki bi jih morala pokriti pogodba z Rotisom in gre za nabavo Patrij, je odgovor nekoliko drugačen, vendar ne bistveno bolj optimističen. Namreč, leta 2004 je Državni zbor z Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske potrdil načrte, po katerih bi Slovenska vojska opremila tri motorizirane bataljone s srednjimi oklepnimi vozili. Kasneje so se ti načrti nekoliko spremenili, in sicer tako, da je Slovenska vojska bila dolžna organizirati oziroma formirati dve srednji bojni bataljonski skupini in izvidniško četo. Če izhajamo iz tistega, kar je bilo sklenjeno s pogodbo, potem ugotovimo, da je tam 135 vozil, od katerih je 25 takšnih, ki so neopremljena. V tej pogodbi je informacijsko-komunikacijske opreme samo za polovico nabavljenih vozil. Pomanjkljiva je tudi bojna moč teh vozil, se pravi, da pogodba ne ustreza povsem vsem obveznostim, ki izhajajo iz naslova tistega dela ciljev sil, ki bi morali biti pokriti s to pogodbo. Res je tudi da gospodarska situacija, kot pravilno ugotavljate, danes kaže na bistveno drugačno finančno zmogljivost te države kot je bila takrat, ko so ti načrti nastajali. In dejstvo je, da pogodba za nakup patrij sega vse do leta 2013, za kar pa v tem trenutku še nimamo sprejetih ustreznih planskih dokumentov. V prihodnjih dnevih in tednih bomo na podlagi strateškega pregleda obrambnega resorja, ki sedaj poteka na Ministrstvu za obrambo, morali - in to tudi delamo - premisliti o vsebini pogodbe, o njeni spremembi skladno s cilji sil in predvsem tudi o tistem, kar vas posebej zanima, torej o zmanjšanju. Kakšna so razmišljanja o zmanjšanju, v tem trenutku ne morem reči. Lahko pa rečem, da bodo cilji, ki jih mora država izpolniti, preneseni v prihodnja planska obdobja. Zlasti v obdobje, ki ga bo pokril splošni dolgoročni program razvoja in opremljanja Slovenske vojske, ki bo na razpolago oziroma bo moral biti sprejet tudi v tem Državnem zboru.
Hvala lepa. Gospa ministrica za notranje zadeve, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanci! Za preiskovanje nepravilnosti pri nakupu oklepnih vozil je bil s finskimi policisti ustanovljen skupni preiskovalni tim, ki ga vodi državni tožilec. Državni tožilec tudi usmerja delo policistov pri preiskovanju tega primera. V okviru vodenja tima je v pristojnosti državnega tožilca tudi odločitev o obsegu in vsebini obveščanja javnosti o poteku preiskave primera. Zavedam se, da je celovita obveščenost javnosti, še posebej pa poslank in poslancev, zelo pomembna in se za to zavzemam tudi pri vodenju ministrstva. Kljub temu pa ne morem in ne želim posegati v pristojnost državnega tožilca, ko ta vodi preiskavo primera in se s skladno s potekom preiskave odloča o obveščanju javnosti. Prepričana sem, da bo javnost celovito obveščena o rezultatih preiskave takoj, ko bo to mogoče. Vodstvo policije mi je sicer zagotovilo, da se primer prioritetno obravnava, da delovna skupina deluje dobro in da sodelovanje s finskimi kolegi dobro teče. Policija ima vsa potrebna sredstva za uspešno preiskovanje tega primera. Kot ministrica za notranje zadeve bom skupaj s sodelavkami in sodelavci še naprej skrbela, da bo imela policija vso potrebno podporo, skladno z zakonom o policiji, tako da bo lahko nemoteno opravljala svoje naloge. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Žerjav, želite še dopolnilni odgovor? [[Ne.]] Dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav sodelavkam in sodelavcem ter seveda ministricam in ministru! Vprašanje ministru za okolje in prostor. Slovenija se sooča z zelo aktualnim vprašanjem pridobivanja novih virov energije, po plinskem sporu med Ukrajino in Rusijo pa je to postalo toliko bolj očitno, namreč, kako pomembno in strateško vprašanje je to. Slovenija v sklopu evropske energetske strategije nujno potrebuje nadaljnjo diverzifikacijo svojih virov, od sodelovanja pri postavitvi plinovoda Nabucco, ki bo omogočal neodvisnost od ruske samovolje pri dobavi plina, do srednjeročnega in dolgoročnega prehoda na uporabo obnovljivih energentov, kot so geotermični, sončni ali vetrni viri. Med raznimi viri, ki bi jih Slovenija lahko koristila, se že nekaj časa omenja prav vetrno energijo, pa ne samo na območju Primorske. V tej smeri so že potekali poskusi, da bi se postavilo vetrne elektrarne. Najbolj konkreten primer je bil projekt Elektro Primorske na Volovji rebri, vendar zaradi številnih pomislekov in odprtih vprašanj projekt ni ugledal luči. Električna energija proizvedena z vetrnimi turbinami je ena najčistejših, saj ne proizvaja strupenih ali toplogrednih plinov. Ob tem je treba hkrati pripomniti, da je onesnaževanje, do katerega pride ob sami proizvodnji, transportu in montaži vetrnih turbin, kompenzirano že v prvih devetih do dvanatjstih mesecih delovanja. Po drugi strani ornitologi in okoljevarstveniki opozarjajo na škodo, ki jih vetrne turbine povzročajo pticam, čeprav je ta škoda še vedno dosti nižja od tiste, ki jo povzročajo druge človeške dejavnosti, kot na primer promet. V Veliki Britaniji je na primer leta 2007 umrla približno ena ptica na vsako vetrno turbino, medtem ko jih je približno 10 milijonov umrlo zaradi trka z osebnimi avtomobili. Poleg tega ptice trpijo zaradi onesnaževanja, ki ga povzroča proizvodnja električne energije s fosilnimi energenti, kot je na primer premog. Prav vetrna energija pa bi prispevala k zmanjševanju njihove uporabe in bi posredno prispevala k izboljšanju ne poslabšanju habitata za ptice in druge živali. Zanima me: Ali trenutno potekajo aktivnosti za postavitev vetrnih elektrarn na kateremkoli predelu Slovenije? Hkrati me zanima: Kakšna je splošna politika ministrstva do te tematike? In: Ali ministrstvo podpira takšne projekt? In če jih: Katero tipologijo obravnava kot prednostno? Med možnimi rešitvami za koriščenje vetrne energije poznamo namreč velike sisteme, poznamo pa tudi manjše, ki so za okolje bolj sprejemljivi, hkrati pa seveda proizvedejo bistveno manj električne energije. Nadalje me zanima: Ali obstaja celostna študija ministrstva glede izkoriščenja vetrne energije? In, če obstaja: Kateri so njeni glavni izsledki? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miran Györek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica. Želim vas vprašati o vaših načrtih. Kako boste ukrepali, da bi izboljšali kadrovsko situacijo v policijskih vrstah, da ne bo prihajalo do tako pogostih nestrokovnih, nekorektnih in neprofesionalnih postopkov v obravnavanju prekrškov ali kaznivih dejanj? Posledično seveda tudi tako veliko število pritožb s strani udeležencev v postopkih. Samo v lanskem letu, skoraj 400 pritožb ali natančno 372, da ne govorimo o mnogih, ki pritožbe iz takšnih ali drugačnih razlogov niso ali si niso upali vložiti. Naj vas samo spomnim na trpinčenje članov Slovenske nacionalne stranke v primeru razvpitega barvanja mejnih kamnov na slovensko-hrvaški meji, ko so policisti obračunavali s slovenskimi državljani. Niso pa raziskali posegov Hrvatov na levem bregu reke Mure, torej na slovenskem ozemlju, ko so Hrvatje prestavili mejne kamne, pa tega naša policija niti ni zaznala. Da ne govorimo o posebnim skupini tožilcev, ki takšne in podobne primere po navadi zavržejo. Jih formalno obravnavajo, ampak na koncu seveda obravnavajo po svoje in odločijo, da zadeva ni tako pomembna. Enako velja za primere nespodobnega, agresivnega, žaljivega obnašanja nekaterih policistov, tudi kot civilnih oseb torej ne v službi, kot je bil to primer v Pomurju, ko je policist agresivno na javnem mestu verbalno napadel mojo soprogo z nespodobnimi nacionalističnimi žaljivkami in poniževanji, tudi na račun mojega poslanskega statusa. In tudi v temu primeru jo je odnesel samo z globo sto dvajset evrov. Za posebno skupino tožilcev pa so takšni incidenti seveda trivialne narave. Verjetno mora priti vsaj do streljanja ali uboja, da bo zadeva vzeta resno. Dobim kvečjemu kakšen dopis iz vrhovnega državnega tožilstva, kjer višja državna tožilka zaključuje, da v ravnanju Saše Godnja, tako se namreč piše ta oseba, to je povratnik, ki je bil že večkrat kazensko premeščen, ni podan utemeljen sum storitve kaznivega dejanja. Da ne govorim o izvajanju Zakona o varnosti v cestnem prometu, kjer je takšnih nepravilnosti največ. Prav slikovit primer, zopet iz Pomurja, ko policija zaustavi nemško državljanko poročeno s Slovencem, upokojenko, staro damo, sedemdeset let, ko se z rekreativnega kolesarjenja vrača z možem domov v Mursko Soboto, predhodno pa je popila kakšen kozarček dobrega slovenskega vina preveč, in jo po opravljenem alkotestu "pobašejo" skupaj s kolesom v marico pred očmi moža, in jo odpeljejo v pripor. To, da je gospa tujka, da ne razume slovensko, v postopku za nekatere policiste [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]niti ni tako pomembno. Pa še kazen osemsto evrov za po vrhu. Sprašujem gospo ministrico: Ali namerava pri kadrovanju oziroma usposabljanju policistov nekatere, med drugim poučiti tudi o razumnem ocenjevanju [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec. Sicer niste uspeli do konca povedati, predhodno sem dobila, kaj naj bi bilo vaše ustno vprašanje. Na to splošno vprašanje, ki mi je bilo posredovano, vam odgovarjam da v kolikor bi se zgodilo karkoli kar bi nakazovalo, da se ne varujejo slovenski nacionalni interesi na naši meji, bi seveda ukrepala v skladu s svojimi pristojnostmi. Tudi kar se tiče varovanja človekovih pravic v takšnih postopkih; represija, ki jo omenjate; skrb za varovanje je ena izmed ključnih prioritet, ki sem jih postavila v delu notranjega ministrstva. Naloge policije v pravni državi so predvsem varstvo posameznika, njegove lastnine in spoštovanja zakonov in legitimnih družbenih ciljev. Zato je potrebno zagotoviti, na zakonski, nadzorstveni in izvedbeni ravni, dosledno spoštovanje človekovih pravic, načela zakonitosti, enakosti pred zakonom in sorazmernosti pri izvajanju nalog policije. Ko pride do kršitve zakona je potrebno ukrepati v skladu z veljavno zakonodajo, tudi policisti so enaki pred zakonom. Kadar je podan sum storitve kaznivega dejanja pa je s primerom potrebno nemudoma seznaniti specializirani oddelek Vrhovnega državnega tožilstva, ki je pristojen za obravnavo teh dejanj. Tudi v primeru vaše žene se je to zgodilo, zadeva je bila odstopljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu. Sicer pa nikoli ni dovolj izobraževanja, nikoli ni dovolj izboljšav. V policiji pripravljamo vrsto reorganizacij, tudi zato, da se kadrovsko okrepimo, da se policisti vsak dan bolj izobražujejo. Kar nekaj izobraževanj je bilo na področju mejne policije, zato da bodo policisti znali delati z ljudmi, da bodo vedeli kakšen odnos morajo imeti do njih, da bodo spoštovali njihove človekove pravice. Poleg tega pa se na ministrstvu tudi trudimo, da bi iz tega razpršenega nadzora, ki sedaj obstaja; torej nekaj pritožb gre na policijo, nekaj na ministrstvo, nekaj obravnava Vrhovno državno tožilstvo; da iz tega dobimo enovit, strokoven, evropsko primerljiv nadzor, ki bo v končni fazi dosegel to, da se takšne zadeve, ki ste jih danes omenjali, ne bi več zgodile. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Vse kar ste povedali se lepo sliši. Verjamem vam, da boste delali v tem smislu. Ampak bi pa dokončal še nekaj pomembnih zadev. Se pravi, če nameravate med drugim poučiti tudi policiste, tiste kritične policiste, o razumnem ocenjevanju situacije, o upoštevanju pravil olike, o vseh drugih za postopke nujno pomembnih pravilih in ne nazadnje tudi o pravno formalni obstoječi pravici diskrecije, za katere uporabo pa se seveda zahteva eno določeno stopnjo razuma in kompleksnejše razumevanje primera v postopku. In da me ne boste razumeli narobe, v vaših vrstah je mnogo zelo dobrih policistov, žal pa tudi mnogo takšnih, ki mečejo temno senco na delo in ugled policije. In na te je usmerjen moj govor. Vem, da tudi plače policistov niso prav na visoki ravni in da vam pri kadrovanju ne ostane drugega, da pač kadrujete vse po vrsti. Sprašujem vas: Ali imate v načrtu povečanje dodatnega izobraževanja? Na to ste mi že odgovorili. Da ne bi prišlo do takšnega kadrovanja po vrsti, me pa še to zanima: Ali v Policiji vodite evidenco dejanskega bivališča zaposlenih policistov? Kajti, v zgoraj navedenem primeru tega kritičnega policista, vročanje plačilnega naloga ni bilo možno, ker ga enostavno niso mogli vročiti, ker ne vedo, kje policist dejansko živi in stanuje. Se pravi, tudi takšni primeri nastopajo, ki so absurdne narave. Ne bi rekel, da bi šlo za brezdomca, za izbrisanega, ampak da policija ne ve, kje je policist doma, dejansko doma, prijavljen je seveda pri kakšni bivši ženi, ali kje drugje, pa tam ne živi, se pravi, enostavno ni možno vročanje plačilnih nalogov. In lahko bi še naštevali.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Policija ne kadruje vse po vrsti. Obstajajo postopki po katerih se jemlje policiste v službo, obstaja šola, obstajajo pogoji. Je pa res, da smo vsi ljudje, tudi policisti, in napake se dogajajo. Naš namen je, da bi vsi policisti res razumeli, da so v službi naroda, da morajo predvsem varovati naše lastne državljane in državljanke in s tem osveščanjem in izobraževanjem bomo nadaljevali. Sem vesela, da ugotavljate, da so sicer med našimi vrstami v glavnem dobri in sposobni policisti. Kar se tiče konkretnega primera, spodletelega vročanja. Ta seveda ne more dokazovati, da nekdo na tem mestu ne stanuje. Ljudje hodijo v službe, po drugih opravkih in seveda policija vodi tudi postopke v zvezi s povračilom stroškov prevoza na delo, kjer so jasne pisne izjave od kje se policisti vozijo na delo. Evidence imamo jasne. Se pa lahko zgodi, tako kot pri vseh ostalih ljudeh, da policista ni doma in vročitev ni možna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Dejan Levanič bo postavil poslansko vprašanje ministru. Izvolite. Proceduralni predlog imate?
Ja. Jaz bi želel, ker je zadeva tako kompleksne narave in zelo pomembna, da bi v skladu z 246. členom to razpravo opravili enkrat na eni od sej Državnega zbora, kjer bi med drugim lahko tudi gospa ministrica postregla s podatki o sankcioniranju takšnih primerov: Koliko je bilo primerov, ko so jih sankcionirali. Ker po podatkih iz tiska so smešno nizke številke. Gre za nekih šest primerov, ko je bil sum utemeljen in to predstavlja nek procent in pol od vloženih pritožb. Čemur seveda ne verjamem, da je bilo vse tako in bi zato bilo dobro, da razpravo tudi z drugimi ministri opravimo. Kajti zadeva je takšna, poglejte, kateri od policistov je zgubil službo do zdaj? Razen, če je koga ubil ali pa tisti primer v Celju, ne vem, kaj je bilo, ali pa je tihotapil nek kokain preko italijanske meje. Drugače pa pri teh uslužbencih skoraj, da ne prihaja do tega, da bi lahko zgubili službo. V primerjavi z delavci v tovarni, ki za manjše prekrške zgubijo službo. Pa kaj govorim neumnosti. Danes zgubljajo službo tudi zaradi tega, ker so višek, ker so tehnološki višek, ker je kriza. V javnem sektorju pa ne gre to samo, gospa ministrica, na vas, ministrstvo mislim, gre na splošno za 200.000 zaposlenih v javnih službah. Ja kdo je pa zgubil danes službo zaradi tega, ker je delal prekrške, ker ni delal po pravilih, ker je ugled svojega podjetja oziroma v tem primeru službe, ministrstva, kazil v javnosti in tako dalje. Te zadeve tukaj, kot da ste privilegirana kasta v primerjavi z delavci, ki si težko služijo kruh v tovarni, pa jih delodajalci odpustijo samo zato ker so slabo v javnosti govorili o svoji firmi. Bog ne daj, o delodajalcu! V tem primeru, v javnih službah, pa poglejte, lahko se dogaja karkoli, lahko tudi čez vas, gospa ministrica, en policist nastopa prostaško, v javnosti govori, ne vem kaj, ker smo že slišali tudi dosti tega, pa mu ne morete nič, pa ga ne morete sankcionirati, kaj šele odpustiti. Zato je potrebna razprava, da se o teh zadevah enkrat dogovorimo dokončno, da bodo vsi državljani, vsi zaposleni v vseh sektorjih, enakopravno obravnavani. Ne pa recimo, da je javni sektor privilegiran glede odpuščanja, sankcioniranja v službi. Hvala za razumevanje.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Mirana Györeka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. Zdaj pa gospod Dejan Levanič, postavil bo poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Lep pozdrav ministrom in gospe ministrici. V poročilu varuhinje človekovih pravic lahko zasledimo, da so na področju stanovanjskih zadev prejeli veliko pozivov na pomoč s strani državljank in državljanov, najbolj pa izstopa dejstvo, da na problematiko, odprta vprašanja in nejasnosti pri izvajanju zakonodaje opozarjajo že nekaj let. Kljub nenehnemu opozarjanju ostaja stanje nespremenjeno, saj je država reševanje stanovanjskih vprašanj skoraj v celoti prepustila trgu in delovanju njegovih zakonitosti. Mlade družine in socialno šibkejše osebe imajo tudi za to zelo slabe možnosti za rešitev stanovanjskega vprašanja. Na drugi strani se mnoga gradbena podjetja danes v tem gospodarsko nenaklonjenem času soočajo z zmanjšanimi naročili. Zato je zelo pomembna reakcija države, ki ima to možnost, da s povečano investicijsko aktivnostjo zagotovi vnovično prosperiranje celotnega sektorja, tako na področju cestne infrastrukture kot na področju stanovanjskih novogradenj. Zato sprašujem ministra za okolje in prostor: Ali Vlada razmišlja o pospešitvi gradnje stanovanj v prihodnje? In: Ali Vlada načrtuje konkretne korake k vzpostavitvi sklada prehodnih najemnih stanovanj po zgledu Švedske kot je to zapisano v koalicijski pogodbi? Glede na to, da danes ministra ni in je upravičeno odsoten, bi prosil za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vito Rožej bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Hvala lepa za besedo predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospodje ministri. Spoštovani minister za zdravje, najbrž mi ni treba razlagati, kakšna je demografska slika Slovenije in v katero smer teče trend. Najbrž tudi nobenemu ni bolj jasno kot vam, spoštovani minister za zdravje, kaj staranje prebivalstva pomeni za zdravstveno blagajno in kakšen strošek je. Zato bi seveda jaz pričakoval, da bo kakršenkoli korak v smer novih generacij, ki bi spremenilo to demografsko sliko dobrodošel in spodbujen s strani države. Smo v letih, ko se rojevajo vnukinje in vnuki "baby-boom" generacije. Skratka v letih, ko je spet zaznati povečanje rojstev v Sloveniji, spet številka presega 20.000 rojstev na leto in tudi sam sem imel v preteklih dveh letih to čast in blagoslov, da sem dvakrat postal oče. Me je pa pri tem zelo veselem dogodku seveda zmotila ena reč. Namreč dejstvo, da sem moral ljubljanski porodnišnici za prisotnost ob porodu svojih dveh sinov plačati nadomestilo. Slovenske porodnišnice imajo različno prakso glede prisotnosti pri porodu. Povsod imajo praviloma tudi tečaje za bodoče očete za prisotnost pri porodu, kar je seveda koristno. Nekatere zahtevajo nadomestilo za prisotnost pri porodu, nekatere pa ne. Zato vas sprašujem, spoštovani minister za zdravje, ker vemo, da prisotnost očeta ali pač kogarkoli znanega, bližnjega pri porodnici vpliva pozitivno na porodnico in najbrž tudi na kasnejši odnos očeta z otroci in tako naprej, vas sprašujem: Se vam zdi upravičeno, da nekatere porodnišnice za to zahtevajo denarno nadomestilo? Oziroma drugače: Ali vi vidite kje zakonsko podlago za takšno ravnanje? Vnaprej hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanec, vse vaše ugotovitve, ki jih kot obrazložitev vprašanja navajate, moram v celoti potrditi in z vami soglašati. Najbrž smo vsi veseli, da nataliteta v Sloveniji raste, kot ste ugotovili. Sam soglašam z vami, da je prisotnost očeta pri porodu pozitivno tako za mati, ki rodi, kot za prvi stik z otrokom. Vendar moram ugotoviti, da prisotnost očeta ali katerekoli druge osebe, ki jo lahko mati povabi k porodu, to je njena pravica, ni pravica iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Zato je tiste porodnišnice, ki to storitev zaračunavajo ne zaračunavajo nezakonito. Se pravi, prisotnost očeta; in je sedaj nepotrebno, da vam razlagam, kaj ste na tečaju dobili, kakšni stroški so v porodnišnici, da sta pri tem potrebni posebna postelja in posebna soba, da gre za samostojni porod; so nekatere dodatne storitve, nekateri dodatni stroški, ki niso pravica iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, zato zaračunavanje tovrstne storitve ni v nasprotju z obstoječo zakonodajo. Kolikor sem lahko še tekom današnjega dopoldneva preveril je ta strošek zaračunan v večini izmed 14 slovenskih porodnišnic.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Če je temu tako, da so stroški nekje opravičljivi, drugje pa so porodnišnice humanejše, v redu, naj bo temu tako. Sami pravite, da to ni pravica, ki bi izhajala iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Jaz vas na tem mestu prosim in apeliram na vas,da bi to postala pravica iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Jaz se, recimo, hipotetično spomnim tudi drugih primerov, ko je prisotnost svojcev pri bolniku zelo zaželena, nujna, pri umirajočih, denimo. Pa nisem prepričan, da bolnišnice svojcem umirajočih zaračunavajo prisotnost. To bi se, najbrž da, zdelo absurdno. Ampak mislim, da je situacija tako na začetku kot na koncu življenja identična. In da bi to moralo biti nekaj, kar bi država omogočila vsakemu državljanu. Upam, da boste kakšen korak naredili tudi v to smer. Da bodo skratka ti prihodi in odhodi enakovredni in enako, bom rekel, skupnostni, družinski, če hočete. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Andrej Magajna, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Spoštovani zbor! Kolegica in kolegi! Študentski dom in kulturni center Korotan na Dunaju je stičišče slovenskega znanstvenega, visokošolskega in kulturnega življenja v avstrijski metropoli. Poslansko vprašanje se navezuje na predhodno pobudo, ki sem jo na Vlado naslovil 9. januarja in se nanaša na obveznost države Slovenije do odkupa centra Korotan na Dunaju. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo sprašujem: Ali je v zvezi z nakupom razmišljalo tudi o SAZU, Slovenski akademiji znanosti in umetnosti? Vlada oziroma pristojna ministrstva se že več let ukvarjajo s sedanjo lastnico Mohorjevo družbo v Celovcu za odkup študentskega doma. Kljub zagotovljenim sredstvom v državnem proračunu in večkratnim pozivom delovnih teles Državnega zbora in Državnega sveta k hitri rešitve zadeve, je Vlada trikrat umaknila to tematiko z dnevnega reda. V koalicijskem sporazumu nove vlade, torej 2008-2012, se partnerji zavezujejo, da bo Slovenija odkupila dom Korotan na Dunaju. Ne glede na to, da bo sredstva v vsakem primeru zagotavljala Vlada, je zelo umestno in primerno razmišljati, da bi kot lastnik, ki mora biti po avstrijski zakonodaji opredeljen, namesto Vlade kot takšne nastopala Slovenska akademija znanosti in umetnosti. S tako odločitvijo bi pridobili primernega titulanta ne samo zaradi formalnih razlogov temveč tudi vsebinskih in simboličnih. Torej, sprašujem gospoda ministra: Ali se o tej opciji razpravlja kot želeni in možni varianti?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči. Poslanci in poslanka! Rešitev tega vprašanja, vprašanja lastniškega in tudi sicerjšnjega statusa študentskega doma Korotan se vleče že vrsto let. Pravzaprav poteka komunikacija med Mohorjevo družbo, ki nastopa kot lastnica in različnimi ministrstvi oziroma Vlado Republike Slovenije od leta 2002. Dobilo je to dogovarjanje v zadnjih letih, od 2005 do 2007 precejšnjo dinamiko, sproženi so bili posamezni postopki tudi pravna preoblikovanja na podlagi zahtev slovenske strani, kakšen naj bo pravzaprav predmet tega dogovora, ali naj se kupuje objekt, ali naj se kupuje s kompletno dejavnostjo podjetij, ki ima v lasti tudi objekt. Žal do zaključka tega dogovora ni prišlo. Mi želimo nadaljevati v iskanju rešitve in želimo, da do nje čim prej pride in tukaj bi želel poudariti, da ne gre samo za študentski dom, kot ste sami rekli, je ta Korotan pravzaprav neko pomembno stičišče tako kulturnega znanstvenega, visokošolskega in tudi sicer slovenskega življenja v avstrijski metropoli in si zasluži pri razmisleku o tem, kako rešiti ta problem in zagato, v kateri se je pravzaprav tudi zaradi dejanj slovenske strani znašla Mohorjeva družba. Kako problem rešiti? K razmisleku o tem želimo pritegniti več resorjev. Sam sem že dal iniciativo. V kratkem se srečamo s predstavniki Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, Ministrstva za kulturo, Ministrstva za zunanje zadeve in tudi Ministrstva za Slovence po svetu, akademikom Žekšem, da natančno proučimo dosedanje postopke, vidimo kje in zakaj so obstali, kakšne so danes možnosti, katere bi bila najhitrejša pod, da gremo potem s predstavniki Mohorjeve družbe v konkretne razgovore o tem, kako najhitreje priti do cilja. Skratka, pri vsem tem razmisleku ne gre samo za nakup, gre tudi za vprašanje naslednjega koraka, vsebine, upravljanja vsega tistega, kar mora lastnik, če Slovenija to postane, zagotavljati v nadaljevanju. In ideja, da bi bila titular tega nakupa Slovenska akademija znanosti in umetnosti se sicer v teh dokumentih, kolikor sem jih proučil, ni nikjer doslej pojavila. Bila je ustno omenjena v nekih razgovorih, to je informacija do katere sem prišel. Vsekakor je to ena od opcij, o katerih velja razmisliti v sodelovanjem s SAZU-jem, ki mu česa takšnega ni mogoče naložiti. Verjetno pa bi se v skrbi za nacionalno identiteto in za krepitev komponent, ki jih pravzaprav opredeljuje ta center in za katere v veliki meri tudi skrbi SAZU, našel interes tudi SAZU. Vendar, to bo ena od opcij v nekem dialogu, tudi s SAZU-jem jo bomo preverili. V vsakem primeru pa moramo najprej proučiti to, do sedaj prehojeno, precej nesrečno prehojeno in malce zastalo, iztirjeno pot iskane rešitve, potem pa najti najprimernejšo obliko. To je, kot ste omenili, ena od možnosti, ki je ne izključujem.
Hvala lepa. Gospod Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, v slovenskih zaporih iz leta v leto narašča število obsojencev in pripornikov, ki jim javni gospodarski zavodi v sistemu Uprave Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij niso sposobni zagotoviti dela, ki je poleg izobraževanja najpomembnejši element v procesu resocializacije. Ker se ustanovitev javnega gospodarskega zavoda v zaporskem sistemu ni pokazala kot ustrezna rešitev za zaposlovanje obsojencev, saj nekateri ne morejo kriti niti stroškov obratovanja, je prišlo do začetka procesa vprašljive privatizacije javnih gospodarskih zavodov, zavoda Pohorje Dob pri Mirni, ki je namenjen zagotavljanju dela obsojencem največjega slovenskega zapora, kjer kazen prestaja 500 najnevarnejših obsojencev v naši državi. Vlada Republike Slovenije je kot lastnica podjetje Javni gospodarski zavod Pohorje, privatizira in ustanavlja podjetje, v katerem bo zaposlovala zapornike z Doba. Po mojih informacijah bo partner slovenske države in večinski solastnik novega podjetja nemško podjetje, ki ga v vseh poslih zastopa upokojeni direktor podjetja Pohorje Mirna, gospod Milovan Papež. Znano je, da je bilo svoje čase podjetje edini zelo uspešni proizvajalec gasilnih armatur na območju Balkana in bivše skupne države. Javni gospodarski zavod Pohorje, Dob pri Mirni, trenutno zaposluje 67 delavcev in tudi okoli 200 zapornikov. V novi privatizirani družbi z omejeno odgovornostjo, v večinski lasti nemškega družbenika, pa bo za zapornike zagotovljenih samo še 60 delovnih mest, zato sprašujem: Kje bo delalo ostalih več kot 300 delovno sposobnih obsojencev? In: Ali se vam ne zdi, da je prodaja zdravega dela podjetja škodljiva? Kot je znano, je država v sanacijo tega podjetja vložila kar veliko denarja. In ko že govorimo o denarju, bi vprašal: Kako je mogoče, da je Vlada v lanskem letu, oktobra, namenila pravosodnemu ministrstvu za adaptacijo počitniškega doma na Rabu več kot 1,6 milijona evrov, kljub temu, da v pravosodju ni denarja za širjenje kapacitet in posodabljanje zaporov, za delavce pa ni denarja niti za zaščitna sredstva? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Zahvaljujem se za vprašanje, ki je več kot relevantno in tudi aktualno, glede na to, da se pripravljamo na oblikovanje rebalansa proračuna za leto 2009. Glede prvega dela vprašanja vam lahko povem samo to, da so vaše informacije pravilne, da na ministrstvu zdaj proučujemo to situacijo, da smo v pogovorih z vsemi vpletenimi akterji v tej zadevi, da ni še sprejeta nobena odločitev. Da so posledice lahko sicer dobre za proračun, glede na to, da ta javnogospodarski zavod posluje s kar precej veliko izgubo, da pa na drugi strani težko uravnotežimo te posledice z že omenjeno izgubo zaposlitve za dobršen del zaprtih obsojencev. Tako da vam, na žalost, v tem trenutku ne morem dati dokončnega odgovora, kakšno odločitev bo tu moč sprejeti. Odvisno je seveda od konkretnih dogovorov, nenazadnje tudi dogovorov z nemškim pogodbenim partnerjem. Žal mi je, da mi pravzaprav zastavljate vprašanje o zadevi, na katero kot minister nimam vpliva, gledano nazaj. Kar pa se tiče razmer za naprej, si bom kot minister maksimalno prizadeval, da se zagotovi tisto, kar sicer zakon obsojencem zagotavlja. Torej, da jim država v času, ko prestajajo kazen, zagotovi tudi ustrezno delo, če to želijo. Glede drugega dela vašega vprašanja. Kako in ali sploh bo možno zagotoviti sredstva za normalno poslovanje zavodov za prestajanje kazni, zapora, vam lahko zagotovim, da se pripravljamo na ustrezna usklajevanja v zvezi s pripravo rebalansa proračuna, da so dejansko tu potrebna precejšnja dodatna sredstva tako za materialne stroške kot za plače zaposlenih in da bi si seveda želeli tudi določenih izboljšav na področju investicij. Tisto, kar lahko zagotovim v tem trenutku je, da smo že dosegli dogovor z Ministrstvom za javno upravo, ki pa ga mora še potrditi Vlada, da se bo glede zaposlovanja osebja v zavodih vzpostavila izjema, taka kot je sicer predvidena tudi za zaposlene v Policiji in vojski, torej uprava za izvrševanje kazenskih sankcij. Izjema v tem smislu, da ne bi prišlo do predvidene 2% krčitve letnega kadrovskega načrta. In glede počitniških kapacitet. Tudi v tem primeru sem bil kot minister seznanjen s to nesrečno zgodbo o počitniškem domu na Rabu. Vse kar lahko v zvezi s tem povem je to, da Ministrstvo za pravosodje tega objekta seveda ne potrebuje in da iz dokumentacije ni razvidno, zakaj ga je sploh pridobivalo. Da smo se že dogovorili z Ministrstvom za javno upravo, ki na centralni ravni upravlja s premoženjem, da prevzame ta objekt v upravljanje. Tudi v tem primeru pa moram z obžalovanjem ugotoviti, da je prišlo do močne obremenitve proračunskih sredstev za leto 2009, kajti bivši pravosodni minister Šturm je devet dni preden nam je dal posle, sklenil pogodbo za financiranje posebnega projekta in vrednost tega projekta je 42.000 evrov. Po tej pogodbi naj bi bilo torej izplačanih še 42.000 evrov. Skratka, govorim samo o stanju, ki sem ga kot minister podedoval. Lahko vam pa zagotovim, da jaz kot minister v ta počitniški dom in tudi kakšno drugo podobno kapaciteto ne nameravam nameniti in predlagati porabe niti enega evra. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Prvi je na vrsti dr. Vinko Gorenak. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Kljub tem da je že pozna ura, vas bom vendarle vprašal takole: Vlada Republike Slovenije je 25. aprila leta 2008 sprejela sklep o ustanovitvi javnega zavoda, poudarjam javnega zavoda, Študijski center za narodno spravo. Za tiste, ki ne poznate zadeve, naj rečem, da javni zavod študijski center za narodno spravo je bil v bistvu ustanovljen za uresničevanje javnega interesa na področju znanosti, izobraževanja in kulture. Opravlja temeljne in pomembne organizacijske, razvojne, svetovalne, koordinacijske, izobraževalne in druge naloge na področju narodne sprave in proučuje vse, poudarjam vse, totalitarizme prejšnjega stoletja. Ob tem velja poudariti, da je z ustanovitvijo navedenega centra država Slovenija sledila srednje - in vzhodnoevropskim državam in je kot ena zadnjih ustanovila tovrstni center. Seveda govorim o državah, ki imajo tovrstno zgodovinsko izkušnjo. Te države opravljajo zelo podobne naloge. Vlada je predvidela tako kot v primeru ustanavljanja vseh drugih javnih centrov ali pa podobnih javnih centrov sredstva za izplačilo plač, da bodo ta sredstva prišla v prehodnem obdobju iz sredstev Ministrstva za pravosodje, seveda do prvega rebalansa oziroma do sprejetja novega proračuna. Kljub temu pa z obžalovanjem lahko ugotavljamo, da, vsaj tako poročajo mediji, ti ljudje 5. januarja letošnjega leta niso dobili plač. To se je zgodilo prvič v zgodovini, da nekdo v širšem javnem sektorju, govorim seveda primerjalno, ni dobil plač. Sami ste 14. januarja pojasnili, da je to nekako posledica, vsaj tako sem jaz razumel, vaše odločitve. Dejali ste, to me je zmotilo, zato tudi postavljam poslansko vprašanje, "da gre za privatizacijo dela ministrstva". Gospod minister, gre za javni zavod in ne za zasebni zavod. To je temeljni razlog, zakaj se oglašam. Seveda se mi zdi pomembno tudi to, da na ta način pritiskate v bistvu na zaposlene. Sprašujem pa naslednje: Zakaj je prišlo do zamude pri izplačilu plač? Ali boste v prihodnje zagotovili, da se bodo izplačevale? In zadnje: Ali bo nov proračun oziroma rebalans zagotovil normalno izplačilo plač? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo.
Hvala lepa. Razumem zaskrbljenost v zvezi s tem primerom in obžalujem ta nesrečni pripetljaj. Dejansko je prišlo do zamika. Pravzaprav Ministrstvo za pravosodje ne nakazuje plač, ampak samo refundira vložene zahtevke za plače. Plače neposredno izplačuje ta javni zavod. Jaz sem takoj po nastopu mandata ministra za izvrševanje vseh pogodbenih obveznosti, in tudi v tem primeru gre za izvrševanje pogodbe med ministrstvom in javnim zavodom, pooblastil generalno sekretarko pravosodnega ministrstva. Sam pa kot minister nisem imel in nimam nobenih operativnih zadolžitev s financiranjem po pogodbah. Zato v temu delu zavračam to trditev, da sem jaz povzročil ali celo odredil, da je prišlo do takšne situacije. Ko sem bil obveščen in obveščen, sem bil o tem primeru neposredno s strani direktorice omenjenega javnega zavoda, da je prišlo do tega zapleta, sem takoj zahteval poročilo generalne sekretarke, ga tudi dobil in istočasno tudi odredil, da realizira to refundacijo. Iz njenega poročila izhaja, da je šlo v bistvu za nesporazum. Pogodba med Ministrstvom za pravosodje in Študijskim centrom je napisana tako, da določa različne roke, v katerih je potrebno predložiti zahtevek za refundacijo plač in realizirati to refundacijo. Pri plačah je določen petnajstdnevni rok, pri materialnih stroških pa tridesetdnevni rok. In ker je šlo šele za drugo refundacijo po vrsti, ker je bil ta center ustanovljen šele tik pred iztekom lanskega leta, je tu očitno prišlo do tega spregleda. Zaradi tega in izključno zaradi tega se je zgodil ta zamik, ki je bil takoj potem odpravljen. Ministrstvo za pravosodje bo zato v bodoče skrbno pazilo, da bo izpolnjevalo svoje pogodbene obveznosti v rokih tako glede plač kot tudi glede materialnih stroškov, seveda vse bo v upoštevanju veljavnega normativnega okvira. Kar pa se tiče drugega dela vprašanja, torej vprašanja ki se nanaša na financiranje tega zavoda v bodoče in predvsem njegovega samostojnega proračunskega statusa, tu pa moram pojasniti, da so pravne osebe, ki so organizirane v takšni organizacijski obliki, kot je omenjeni Študijski center za narodno spravo, torej kot javni zavod, kjer je ustanovitelj in lastnik država, da so po zakonu samo posredni proračunski porabniki, da tu zakon ne omogoča takšnega statusa zavoda, da bi bil lahko neposreden proračunski in samostojen proračunski uporabnik. To vprašanje ureja Zakon o javnih financah v peti točki 3. člena. O tem vprašanju smo se posebej posvetovali tudi z Ministrstvom za finance, ki ima enako mnenje. In to mnenje v bistvu zdaj povzemam. Ministrstvo za pravosodje si bo prizadevalo in je že začelo postopek, da se odpre nova proračunska postavka Študijskega centra znotraj Ministrstva za pravosodje, znotraj njegovega proračuna, da bo tudi na ta način poslovanje tako ministrstva kot centra optimalno in transparentno. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite dopolnitev.
Hvala lepa. Jaz sem kar pomirjen in zadovoljen z vašim odgovorom. Tisto, kar sem pa povzel, da bi naj bila to vaša odločitev, tisto sem iz medijev bolj razbral kot pa kaj drugega. Pa verjamem, sem zadovoljen. Hvala lepa.
In končno še gospod Gvido Kres, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za področje odnosa med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra, spoštovani kolegici, kolegi! Imam vprašanje za gospoda Boštjana Žekša. V zaskrbljenosti po usodi njihovega nadaljnjega delovanja so se name obrnili predstavniki uredništva Galeba in knjižnih izdaj iz Trsta. Tukaj imam celo eno revijo, ki so mi jo dali, simpatično revijo Galeb. Skrbi jih, da bodo po 55-ih letih izdajanja revije, ki je namenjena otrokom slovenskih družin v zamejstvu in matični državi Republiki Sloveniji zaradi zmanjšanja denarnih sredstev, namenjenih delovanju manjšine, morali celo prenehati z izdajanjem omenjene revije in ostalih publikacij, ki jih izdajajo v okviru svojega uredništva. Moram povedati, da se ob tej priložnosti zahvaljujejo že za dosedanjo pomoč Vlade Republike Slovenije pri izdajanju te publikacije, ker se sofinancira preko Urada Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. Vendar pa so v tem času nastopile nove okoliščine. V okviru namere sosednje države Republike Italije o zmanjšanju denarnih sredstev namenjenih za delovanje slovenske manjšine v Italiji, me torej zanima: Kakšne so zadnje informacije glede posledic te namere italijanske vlade? Kako namerava Vlada Republike Slovenije pomagati prizadetim društvom in organizacijam v sosednji državi, če bo do omenjenega drastičnega zmanjšanja sredstev dejansko tudi prišlo? Naj spomnim, da smo na komisiji večkrat diskutirali, da je potrebno Slovence v zamejstvu in po svetu vključiti v naš enoten kulturno-gospodarski prostor in jaz mislim, da je zdaj že ena izmed priložnosti, da se v tej nameri tudi izkažemo. Ustni odgovor pa pričakujem na eni izmed naslednjih sej od gospoda ministra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahvaljujem se predsedniku Vlade, ministricam in ministrom za podane odgovore. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in hkrati prekinjam 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč!