Austatud Riigikogu, tere hommikust! Alustame Riigikogu täiskogu III istungjärgu 18. töönädala teisipäevast istungit. Nüüd on võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Palun, Mihhail Stalnuhhin!
Austatud proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Annan Riigikogule üle Riigikogu riigieelarve kontrolli erikomisjoni tegevuse aruande, mis hõlmab perioodi mai 2011 kuni juuni 2012. Selle ajaga ...
Palun vabandust, ettekandja, ma korraks katkestan teid! Head kolleegid, palun austame ettekandjat! Väga suur lärm on saalis.
Lugupeetud juhataja, mul on ükskõik, kas kolleegid kuulavad või mitte. Ma kannan ette, mis ma pean ette kandma, ja pole vaja kuulata. Võrreldes varasemate aastatega on komisjoni töö vorm muutunud avatumaks. Nimelt saab meie istungeid jälgida internetis otseülekandes ja hiljem on neid salvestisi võimalik näha meie koduleheküljel. Kokku on selle ajaga toimunud 53 istungit, mis on poole võrra rohkem kui eelmisel komisjonil eelmisel tööperioodil. Me oleme menetlusse võtnud ja arutanud 40 auditiaruannet ning kahte ülevaadet. Väga meeldiv on olnud see, et kõik küsimused on komisjonis lahendatud konsensusega, ei ole olnud selliseid asju, mis meie tööd mingil moel pidurdanud oleks. Aga kui keegi soovib üksikasjadega tutvuda, siis ülevaade meie tööst on Riigikogul nüüd olemas. Aitäh!
Aitäh! Palun, Yana Toom!
Lugupeetud proua eesistuja! Head kolleegid! Annan Keskerakonna fraktsiooni nimel üle seaduseelnõu, millega soovitakse muuta karistusseadustiku § 151 nõnda, et viia see Eesti seadus vastavusse Eesti Vabariigi põhiseadusega ning üleeuroopaliste tendentside ja normidega. Eesti Vabariigi põhiseadus sätestab, et rahvusliku, rassilise, usulise või poliitilise vihkamise, vägivalla ja diskrimineerimise õhutamine on seadusega keelatud ja karistatav. Kuid kehtiva karistusseadustiku § 151 alusel on võimalik isikut karistada vihkamise, vägivalla ja diskrimineerimise õhutamise eest üksnes siis, kui on põhjustatud oht isiku elule, tervisele või varale. Siinkohal tuleb mainida, et vastav regulatsioon tuli Eesti seadustikku aastal 2006. Enne seda oli vaenu õhutamine kriminaalkorras karistatav. Seda seadussätet kasutati Eestis aktiivselt võitluseks sotsiaalse vihavaenu õhutamise vastu, eriti internetivõrgu vahendusel. Muudatusega kaasnes see, et nüüd on meil karistamiseks vaja reaalset ohtu inimese tervisele või elule. Eelnõu seletuskirjas selgitati tol ajal, et seaduse muutmise eesmärk oli ära hoida karistuse määramine oma arvamuse väljendamise eest. Kuid praegu me oleme olukorras, kus reaalselt ei karistatagi kedagi vaenu õhutamise eest, kuigi me teame väga hästi, et Eesti ei ole sellest päris vaba. Kui me vaatame näiteks internetti, siis leiame sealt arvukaid vaenule õhutavaid üleskutseid. Annan selle seaduseelnõu siis täna üle. Aitäh!
Olen Riigikogu juhatuse nimel vastu võtnud ühe eelnõu. Riigikogu juhatus otsustab selle menetlusse võtmise vastavalt Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele. Asume teadete juurde. Kolmapäeval, 13. juunil osalevad infotunnis järgmised valitsusliikmed: peaminister Andrus Ansip, kultuuriminister Rein Lang ning majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts. Teiseks annan teada, et Riigikogu esimees on edastanud Riigikogu liikmete arupärimise rahandusminister Jürgen Ligile. Head kolleegid, palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks on registreerunud 89 rahvasaadikut, puudub 12. Täpsustan tänast päevakorda. Seitsmenda päevakorrapunkti juures, milleks on põhiseaduskomisjoni algatatud erakonnaseaduse täiendamise seaduse eelnõu 216 teine lugemine, teeb komisjoni nimel ettekande põhiseaduskomisjoni liige Peep Aru. Üheksanda päevakorrapunkti juures, milleks on Eesti Keskerakonna fraktsiooni esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Riigieelarve kontrolli erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu 217 esimene lugemine, teeb algatajate nimel ettekande Riigikogu liige Priit Toobal. Kümnenda päevakorrapunkti juures, milleks on Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu 238 esimene lugemine, teeb algatajate nimel ettekande Riigikogu liige Kaia Iva.
Asume tänase päevakorra juurde. Selle esimene punkt on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni algatatud kodakondsuse seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 164 kolmas lugemine. Kas on kõnesoove? Palun, Jevgeni Ossinovski!
Lugupeetud juhataja, palun andke mulle igaks juhuks kolm minutit juurde!
Kaheksa minutit.
Head kolleegid! Olen selle seaduseelnõu menetlemisega seoses juba neljandat korda siin teie ees ning tõenäoliselt olete kõik juba väga hästi kursis, millest see eelnõu räägib. Aga igaks juhuks kordan ikkagi üle. Selle seaduseelnõuga soovime lahendada ühe probleemi, mille puhul riik on omaenda kodanike suhtes äärmiselt ebaviisakalt ja ebaõiglaselt käitunud. Inimest on 15 aastat peetud Eesti kodanikuks, ent ühel hetkel on talle öeldud, et sinu lugemine kodanikuks oli viga, tegelikult ei ole sa kodanik kunagi olnudki ning nüüd võid taotleda elamisluba, et oma siin riigis viibimine kuidagi legaliseerida. Need teie seast, kes on pidanud niisugust olukorda oma välismaa kolleegidele seletama, teavad, et Euroopa poliitikud ja eriti mitmesuguste inimõigusorganisatsioonide esindajad vangutavad pead ega saa aru, kuidas 21. sajandi Euroopas selline asi võimalik on. Tegelikult ei ole ka suurem osa Eesti avalikkusest sellest aru saanud ning Siseministeeriumi kunagine väide, et midagi pole teha, kuna seadus on selline, kõlas päris õõnsana. Lõppkokkuvõttes on ju seadused ikkagi inimeste jaoks, selleks, et kõigil oleks Eestis hea elada, mitte selleks, et mingisugust suure tähega riiki inimeste eest kaitsta. Selle probleemi lahendamise käigus on eri osapooled püüdnud au ja kuulsust teataval määral endale võtta. Olen minagi seda teinud, rääkides Jaak Alliku kirjast õiguskantslerile ja siseministrile eelmise aasta septembris. Õiguskantsler ise on rääkinud oma aastapikkusest menetlusest, Yana Toom on rääkinud sellest, kuidas tema kiri siseministrile probleemi meediasse viis. Eks me kõik tunne ennast seeläbi natuke tähtsamana, aga Põhjaranniku tubli ajakirjanik Erik Kalda juhtis mõni kuu tagasi minu tähelepanu asjaolule, et Põhjarannikus kirjutati sellest probleemist juba 2005. aasta oktoobris, kui lastekodu ametnike vea tõttu jäi üks noor naisterahvas kodakondsusest ilma. Rahvastikuministri büroo lubas tollal, et küllap ilus lahendus sellele murele leitakse. Tegelikkuses aga ei saanud naine riigilt mitte mingisugust abi. Seega probleem on olnud avalikkusele teada juba üle viie aasta ja nüüd lõpuks me loodetavasti selle lahendame. Mina olen siin alles esimest koosseisu, nii et ma ei oska öelda, miks selle asjaga nii kaua aega on läinud, aga igal juhul ootaks säärastel juhtudel tulevikus Siseministeeriumilt tunduvalt suuremat aktiivsust seadusandliku initsiatiivi ilmutamisel. Selle eelnõu menetlus ei ole läinud, nagu te teate, ka päris probleemideta. Teisel lugemisel tekkis algatajatel põhimõtteline vaidlus Siseministeeriumi ja seeläbi ka komisjoni enamusega selle üle, kas eelnõus peaks eelistama ametkondlikku efektiivsust või isikute õiguste kaitset (see on minu formuleering). Algatajad on toetanud euroopalikku lähenemist, et mõnikord, kui seda on vaja kodanike õiguste parema realiseerimise nimel, on õigustatud teha menetlus ametnike jaoks keerulisemaks. Nagu öeldud, vaidlus on olnud põhimõtteline. Piltlikult öeldes: kas me eelistame, et meil on üks süütu vangis või kaks pätti vabaduses? Meie oleme seisukohal, et põhiõiguste realiseerimise seisukohalt on nii olulise asja nagu kodakondsuse puhul kaalukauss kindlalt sealpool, et kodakondsuse äravõtmise reeglid peaksid sätestama, et see on peaaegu võimatu. Kui inimene on 15 aastat Eesti kodanik olnud, siis 99%-l juhtudest peaks ta kodanik edasi olema. Selle eelnõu puhul lahenes vaidlus lõpuks meile sobival viisil ning kui mõningad vaidluskohad välja jätta, on eelnõu sisu lõppkokkuvõttes inimesi kaitsev. Arvan aga, et tasuks järele mõelda ühe laiema ühiskondliku küsimuse üle, sest viimased aastad ja kuud on näidanud, et nii poliitikud kui ka suurel määral meie avalikkus mõtlevad natukene liiga vähe isikute põhiõiguste kaitsele. Tihtipeale eelistatakse mingisuguseid riigi huvisid üksikisiku huvidele. See puudutab nii jälitamise lubamist ilma kohtu loata, Riigikogu liikmete immuniteedi vähendamist kui ka peaministri võimetust mõista ACTA vastu protestijate muret internetivabaduse ja internetiprivaatsuse säilimise pärast. Paljud algatused ja seadused lihtsustavad tõenäoliselt mingite riiklike huvide kaitset, ent harva mõeldakse nende mõjust üksikisikule. Lisaks sisulistele probleemidele liigitab nende küsimuste ignoreerimine meid selgelt nn Ida-Euroopa või postsovetlikusse klubisse, kuhu me ju kuuluda ei taha. Selle eelnõu puhul oleme aga üldiselt euroopaliku tulemuseni jõudnud ning eelnõu koostajana ja algataja esindajana palun Riigikogul seda suure töö ja kompromisside tulemusena valminud eelnõu toetada. Aitäh!
Suur tänu! Ma palun kõnepulti Yana Toomi!
Austatud proua eesistuja! Head kolleegid! Ma kuulasin kolleegi esinemist ja tekkis tunne, et selle eelnõu näol on tegemist suure ilusa kirsiga tordi peal. Et me lahendasime probleemi ja lõpuks on mure murtud. Tegelikult see kahjuks nii ei ole. Mul on kahju, et ma pean jälle seda siin kordama, aga eelnõusse on kodeeritud teatud vastuolu. Ühest ma olen juba rääkinud – see ei ole minu mure, kuna minul ei ole sünniga saadud Eesti kodakondsust. See on teie mure, austatud kolleegid, sest tolle eelnõuga tehakse esimene samm selles suunas, et mitte lubada Eesti kodakondsuse sünniga omandanud inimestel omada ka teise riigi kodakondsust. See on üks probleem. Teine puudutab naturaliseeritud kodanikke, täpsemalt nende inimeste lapsi, kes on mingiks ajaks ametniku vea tõttu kodakondsusest ilma jäänud. Kui nendel inimestel on sel perioodil sündinud lapsed, siis need lapsed, kes oleksid pidanud olema sünnijärgsed Eesti kodanikud, seda ei ole. Nad on mingi teise riigi kodanikud ja seda ülekohust eelnõu ei likvideeri. Nii et tegemist ei ole kirsiga tordil. Üks kolleeg ütles täna arutatava eelnõu kohta, et parem pool muna kui tühi koor, ja temaga tuleb nõustuda. Selle eelnõu puhul on tõesti tegemist poole munaga ja mul on väga kahju, et me siin saalis aeg-ajalt neid poolikuid mune toodame. Aitäh!
Suur tänu! Kas on veel kõnesoove? Kõnesoove rohkem ei ole. Me asume lõpphääletuse juurde. Eelnõu 164 vajab seadusena vastuvõtmiseks Riigikogu koosseisu häälteenamust, niisiis vähemalt 51 poolthäält. Seetõttu tuleb meil teha kohaloleku kontroll. Kõigepealt siis see minutine signaal, millega me kutsume inimesed kokku. Kohaloleku kontroll, palun! Kohalolijaks on registreerunud 88 rahvasaadikut, puudub 13. Asume hääletuse juurde. Kas võib minna hääletuse juurde? Austatud Riigikogu, panen hääletusele Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni algatatud kodakondsuse seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 164. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu poolt hääletas 88 rahvasaadikut, vastu või erapooletu ei olnud keegi. Eelnõu 164 on seadusena vastu võetud.
Läheme teise päevakorrapunkti juurde, milleks on keskkonnakomisjoni esitatud Riigikogu otsuse "Sihtasutuse Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liikme tagasikutsumine ja uue liikme nimetamine" eelnõu 244 esimene lugemine. Ma palun kõnetooli keskkonnakomisjoni esimehe Tõnis Lukase!
Austatud juhataja! Hea Riigikogu! Riigikogu koosseis on muutunud. Mart Laar tuli Riigikokku tagasi ja Andrus Saare lahkus selle tõttu Riigikogu koosseisust. Andrus Saare oli Sihtasutuse Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liige, meie enda määratud. Nüüd tuleb meil otsustada selle sihtasutuse nõukogu komplekteerimine, st Andrus Saare asemele uue Riigikogu liikme nimetamine, ja keskkonnakomisjon on esitanud sellesisulise eelnõu. Teeme ettepaneku nimetada Sihtasutuse Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liikmeks Riigikogu liige Aivar Kokk. Ettepanekule eelnes Riigikogu liikmete poolt kandidaatide esitamine. Esitati kaks kandidaati: Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon esitas Rainer Vakra kandidatuuri ning Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioon Aivar Koka kandidatuuri. Aivar Kokk sai 6 poolthäält ja nagu ma juba ütlesin, keskkonnakomisjon esitab tema kandidaadiks. Me kutsume teid üles täna seda otsust toetama, et sihtasutuse nõukogu saaks oma tööd edasi teha täiskoosseisus.
Aitäh! Me asume küsimuste ja vastuste juurde. Palun, Kadri Simson!
Aitäh! Lugupeetud keskkonnakomisjoni esimees! Viimasel ajal on ajakirjandusest olnud võimalik lugeda, kuidas Aivar Kokk on just nimelt sunniga Peipsi-äärseid kalureid IRL-i värvanud. Mõne inimese puhul läks tal taustauuring nässu, aga see asi on toimunud ja fakt. Kas keskkonnakomisjon arutas, mis võiks garanteerida, et Aivar Kokk ei kasuta oma KIK-i nõukogu liikme staatust edasiseks sundvärbamiseks?
Ei, keskkonnakomisjon seda teemat ei arutanud. Esitati kaks kandidaati, keskkonnakomisjon viis läbi hääletuse ja pikemat debatti kandidatuuride üle ei toimunud.
Aitäh! Palun, Eiki Nestor!
Kas keskkonnakomisjon ei pöördunud IRL-i fraktsiooni poole ettepanekuga veel kord läbi mõelda, kes IRL-i kandidaat KIK-i nõukogusse võiks olla?
Ei, keskkonnakomisjon ei pöördunud Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni poole. Kui see fraktsioon sellise ettepaneku tegi, ei olnud teid häiriv ajaleheartikkel ilmunud ja hiljem seda teemat täiendavalt ei arutatud. Aga ma arvan, et need kaks teemat – liigne agarus parteitööl ja valmidus regionaalselt tasakaalustatud arengut toetada – võiks lahus hoida. Aivar Kokk on Riigikogu kohalike omavalitsuste toetusrühma esimees, ta on olnud tuntud maavanem ja kindlasti seisab Eesti regionaalse arengu eest.
Aitäh! Palun, Juku-Kalle Raid!
Aitüma! Tõnis, kui veenvad sulle endale tundusid minu ees istuva Aivar Koka selgitused kriminaalide osakaalu kohta IRL-is? [[Naersaalis.]]
Sellest osakaalust me praegu enam rääkida ei saa, sellepärast et erakonna juhatus arvas ajakirjanduses nimetatud inimesed erakonna koosseisust välja. Kuidas nad vahepeal olid innustunult liitunud, et Eestit paremaks teha, seda keskkonnakomisjon ei arutanud ja tegelikult ei ole põhjust seda praegu ka enam arutada. Need inimesed on erakonnast välja arvatud.
Aitäh! Palun, Kalle Laanet!
Aitäh, austatud juhataja! Hea komisjoni esimees! Mis te arvate, kas selguse huvides oleks ehk pidanud komisjonis neid varjukülgi arutama?
Nagu ma ütlesin, keskkonnakomisjon algatas kandidaatide esitamise, pöördudes fraktsioonide poole. Fraktsioonid tegid oma ettepanekud enne seda, kui kõnealune teema ajakirjandusse jõudis. Keskkonnakomisjon ei ole täiendavalt sellega tegelenud.
Aitäh! Palun, Peeter Võsa!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Tõnis, mis te nüüd ise ajakirjanduses viimasel ajal ilmunud artiklite valguses arvate, kas Aivar Koka eetiline pale vastab ikka ühiskonna ootustele, et ta sellesse ametisse sättida?
Nagu ma ütlesin, Aivar Kokk on aktiivne inimene ja tema tegevus Jõgevamaal on kindlasti pannud inimesi rohkem Eesti tuleviku küsimustes kaasa mõtlema. Kui aga Jõgevamaal on midagi toimunud, siis ei ole sellel alati ühene seos Aivar Kokaga. Erakonna juhatus arutas seda teemat piisavalt. Aivar Kokk leiab, et ajakirjanduses nimetatud inimeste vahepealne erakonda kuulumine oli viga, ja sellega on ta tollele värbamistegevusele, mida ei viinud ka isiklikult tema läbi, hinnangu andnud.
Aitäh! Palun, Kaia Iva!
Aitäh! IRL-i fraktsiooni esimehena olen ma väga rõõmus, et kolleegid Riigikogus jälgivad meie erakonna siseelu suure tähelepanuga. Suur tänu! Kuid IRL-i fraktsioon ei ole pidanud vajalikuks uuesti seda küsimust arutada, me oleme oma otsuse ja ettepaneku teinud. Ja mul on ettepanek, et keskkonnakomisjon ning ka saal tegeleks siiski päevakohase küsimusega, mitte IRL-i organisatsiooniliste küsimustega.
Küsimust justkui ei olnud. Läheme edasi. Oli küsimus? No palun siis ettekandjal sellele vastata!
Ma arvan, et õige on keskenduda praegusele teemale ja kiita heaks kandidatuur, mille keskkonnakomisjon esitas.
Aitäh! Palun, Aivar Riisalu!
Ma tahakski keskenduda teemale ja alustada võitlust teerulliga. Nimelt on teisel kandidaadil Rainer Vakral keskkonnaalane kõrgharidus ja ta on päris arvestatav spetsialist küsimustes, mida Keskkonnainvesteeringute Keskus peab lahendama. Ta ei ole nüüd enam ka päris klassikaline opositsiooniliige. Siit minu küsimus: mille poolest on Rainer Vakra komisjoni arvates rumal ega kõlba Keskkonnainvesteeringute Keskuse nõukogu liikmeks?
Arutelu kandidaatide võrdlemiseks tegelikult ei toimunud. Kõigil keskkonnakomisjoni liikmetel oli oma arvamus, mida väljendati hääletamisel. Juhin tähelepanu, et Keskkonnainvesteeringute Keskuse eesmärk on muu hulgas või isegi esimese asjana täita keskkonnatasude seadusest tulenevat haldusülesannet. Haldusülesanne on üks põhiülesandeid Keskkonnainvesteeringute Keskuse töös, järelikult ka nõukogu töös. Aivar Kokal on haldusküsimustes kindlasti pikaajalised kogemused.
Aitäh! Palun, Mihhail Stalnuhhin!
Aitäh, proua juhataja! Kui siin juba läks kandidaatide aruteluks, siis ma tahan paar sõna kolleeg Koka kasuks öelda. Toetades teda, me toetame, nagu siin kõlas, ühte parimat IRL-i fraktsiooni liiget. Olen kindel, et seal, kus ta edaspidi töötab, iialgi igav ei hakka, olgu tegu retside või kaluritega. Ma vist saan aru, miks seda komisjonis põhjalikult ei arutatud. Kas on nii, et selleks, et me saaksime siin saalis sellest diskussioonist natuke rõõmu tunda?
Nagu ma ütlesin, keskkonnakomisjon arutas seda teemat aegsasti, ja siis ei tundnud komisjoni liikmed, kellest teatavasti võrdne osa kuulub opositsiooni, selle teemaga seoses sugugi nii palju elevust. Ka opositsioon ei tõstnud erilisi küsimusi komisjonis üles.
Aitäh! Palun, Inara Luigas!
Aitäh, austatud juhataja! Lugupeetud ettekandja! Nagu siin vastustest ilmnes, sisulist arutelu komisjonis ei olnud, ometi tehti valik. Minu küsimus on: kas kandidaadid ise said komisjonis sõna?
Kandidaadid oma programmi komisjonis ei tutvustanud.
Aitäh! Palun, Indrek Saar!
Aitäh! Lähtuvalt Kaia Iva tähelepanujuhtimisest tahan ma, Tõnis, sinu käest küsida, kas sa oled temaga sama meelt. Kui keegi Riigikogu liikmetest, kelle üle me peaksime otsustama selles mõttes, et kas ta hakkab täitma ühte Riigikogu poolt nimetatavat olulist avalikkuse tähelepanu all olevat kohta, on käitunud küsitaval moel, olgu selleks erakonna varjatud rahastamine või kummalisel viisil erakonna valimistulemuse mõjutamine, kas see on siis ainult selle konkreetse erakonna siseasi või see võiks pälvida laiemat avalikku huvi ja mõjutada meie otsuseid siin Riigikogu saalis tervikuna?
Väga hea küsimus! Kindlasti peaks kogu avalik informatsioon mõjutama Riigikogu liikmete otsustusi ja ma usungi, et neid mõjutab Eesti elu tervikuna. Ma loodan, et teie kõik, lugupeetud Riigikogu liikmed, olete väga tundlikud kogu informatsiooni suhtes, mis puudutab Eesti ühiskonda. Aga antud juhul me ei ole esiteks saanud piisavalt informatsiooni selle kohta, et nende konkreetsete värbamistega on tegelenud Aivar Kokk isiklikult. See teema ei ole suures mahus käsitlust ju tegelikult leidnud. Tema isik on mainitud paaris pealkirjas. Ja teiseks, Keskkonnainvesteeringute Keskuse nõukogu tööd, nagu ma ütlesin, haldusülesannete täitmist ja regionaalse tasakaalu taotlemist kogu Eestis, see teema tegelikult ei puuduta. Kui teema käsitlus oleks olnud pikem ning Aivar Koka seotus nende küsimustega oleks häirinud laia avalikkust ja oleks ka tegelikult tuvastatud, siis võib-olla me räägiks keskkonnakomisjonis asjad üle. Aga praegune suhteliselt põgus seostamine, mis ajakirjanduses on olnud, ei tohiks siin saalis nii palju tähelepanu pälvida. Seda enam, et Aivar Kokk ise on selle, et vahepeal ridamisi kriminaale tõepoolest tundis, et nad peavad realiseerima ennast just Isamaa ja Res Publica Liidu kaudu, erakonna eestseisuse koosolekul täiesti selgelt hukka mõistnud.
Head kolleegid! Otsuste eelnõude arutamisel on igal Riigikogu liikmel võimalik esitada vaid üks küsimus. Seetõttu ei saa ma registreerunutele enam sõna anda. Kas on veel küsimusi, nendel Riigikogu liikmetel, kes veel ei ole küsinud? Ei ole rohkem küsimusi. Suur tänu, Tõnis Lukas! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Asume lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele keskkonnakomisjoni esitatud Riigikogu otsuse "Sihtasutuse Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liikme tagasikutsumine ja uue liikme nimetamine" eelnõu 244. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Poolt hääletas 47 Riigikogu liiget, vastu 39, erapooletuid ei ole. Eelnõu on otsusena vastu võetud.
Läheme tänase kolmanda päevakorrapunkti juurde. Selleks on õiguskantsleri 2011. aasta tegevuse ülevaade, mille annab õiguskantsler Indrek Teder. Tuletan Riigikogu liikmetele meelde, et ettekandjale võib igaüks esitada ühe suulise küsimuse ja läbirääkimistel saavad sõna võtta üksnes fraktsioonide esindajad. Palun ettekandeks kõnetooli õiguskantsler Indrek Tederi!
Austatud juhataja! Lugupeetud parlament! Viimased neli kriisiaastat oleme väga palju rääkinud, arutanud ning vaielnud raha ja loomulikult selle vähesuse teemal. See teema on tõesti oluline. Aga ei maksa unustada, et ühiskonna, riigi ühendajaks on ikkagi ühised mittemateriaalsed väärtused – need põhimõtted, mis on kirjas meie põhiseaduses, eriti selle preambulis ja üldsätetes ning peaksid minu arvates kehtima ka kriisi ajal. Need on põhimõtted, mis peavad kehtima ühiskonnas nii Kaval-Antsudele kui ka Põrgupõhja Jürkadele võrdselt ja õiglaselt. Üks tähtsaimaid põhiseaduslikke väärtusi on põhimõte, et rahvas otsustab eelkõige parlamendi kaudu riigielu olulised küsimused. See põhimõte ei ole minu arvates paljas deklaratsioon ja ma loodan, et seda ka ei muudeta sisutühjaks deklaratsiooniks. Oluliste ühiskonda ühendavate väärtuste kahjustamine või purustamine võib kahjustada ka omariiklust. Põhiseadus teeb õiguskantslerile ülesandeks anda Riigikogule igal aastal ülevaade õiguse olukorrast, piltlikult öeldes, tema näost eelmisel aastal. Senini olen oma aastakõne pidanud sügisel, kuid arvestades hiljutist seadusmuudatust, seisan teie ees tänavu ja tõenäoliselt edaspidigi kevadel. Tõtt-öelda on kevad möödunud aasta kohta kokkuvõtte tegemiseks märksa paslikum aeg kui sügis. Hinnangu õiguse olukorrale saan anda enda ja oma nõunike igapäevase töö ning tähelepanekute pinnalt. 29. mail üle antud kirjalikust aastaülevaatest leiate kokkuvõtte ja viited eelmisel aastal minu lahendatud kaasuste kohta. Oma tänases kõnes peatun üldisematel, aga samas põhimõttelisematel tähelepanekutel. Ütlen kohe ära, et enim häirib mind see, et oleme järjest enam võõrandumas põhiseaduse §-st 1, mille järgi on Eesti demokraatlik riik, kus kõrgeima riigivõimu kandja on rahvas. Oleme eemaldumas meie ühiskonna ühest põhiväärtusest – riigi toimimise alusest. Selles, et kõrgeim võim on Eesti rahval, sai kokku lepitud 1992. aasta juunis toimunud rahvahääletusel, kus võtsime vastu tänavu 20-aastaseks saava põhiseaduse. Ühtlasi sai toona määratud, kuidas rahvas võimu teostab. See toimub hääleõiguslike kodanike kaudu Riigikogu perioodiliste valimiste ja rahvahääletusega. Igapäevast võimu teostab rahva nimel seega Riigikogu ning seda põhiseaduse § 3 järgi rahva määratud moel ja korras. Teisisõnu, valitud rahvaesindajad ei ole võimu teostamisel vabad, neid seob ja kohustab põhiseadus ning vastutus valija ees. Kui kõige põhimõttelisemad riigielu suunavad otsused võtab rahvas vastu otse – näiteks põhiseaduse üldsätete peatükki saab muuta vaid rahvahääletusel –, siis kõik teised Eesti riigi seisukohalt tähtsad otsused peab põhiseaduse järgi tegema Riigikogu ning neid ei saa delegeerida täitevvõimule ega kellelegi kolmandale. Siinkohal tuleb viidata, et teatud otsuste tegemise on rahvas põhiseaduse täiendamise seaduse rahvahääletusel vastuvõtmisega usaldanud Euroopa Liidule. Need aga ei või puudutada põhiseaduse aluspõhimõtteid. See, mis on oluline, mille Riigikogu peab otsustama, on osati põhiseaduses otse kirjas, osati on see tuletatav põhiseaduse sättest ja mõttest. Kahtluseta on demokraatlikus õigusriigis tähtsad kõik küsimused, mis seonduvad põhiõiguste ja vabaduste piiramisega. Näiteks, kui palju ja mis tingimustel võib jälitusasutus jälgida inimese tegevust, tema kodu ja kontorit, sinna salvestusseadmeid paigaldada ning ühes sellega riivata õigust eraelu ja omandi puutumatusele, samuti mis eesmärkidel ja viisil võib sundvõõrandada isiku vara ning riivata sellega tema põhiõigust omandile, aga võimalik, et ka õigust kodu puutumatusele või ettevõtlusele. Oluliseks peab põhiseadus ka riigilaenude tegemist ning riigile muude varaliste kohustuste võtmist ja maksude kehtestamist. Mida tähtsama otsusega on tegemist, seda otsesem peab olema selle langetamise seos rahvaga. Nagu eespool öeldud, kõige põhimõttelisemad otsused teeb põhiseaduse järgi rahvas rahvahääletusel ning olulisuselt järgmised küsimused, mis ma eespool näiteks tõin, peab langetama rahva esindaja ehk Riigikogu. See on parlamentaarse demokraatia olemus ja tunnus. Kui otsused peab tegema Riigikogu, siis on see pädevus Riigikogu täiskogul. Meie põhiseaduse järgi ei saa Riigikogu oluliste küsimuste otsustamist delegeerida mõnele oma komisjonile. Riigikogu komisjon, ükskõik kui kõlav selle nimi ka ei oleks, ei asenda Riigikogu täiskogu. Vaatamata põhiseadusest tulenevale on Eestis levimas trend, et rahva esindajad otsustavad aina vähem. Ka oluliste otsuste langetamine delegeeritakse täitevvõimule, mõnele parlamendi komisjonile, eraõiguslikule isikule, rahvusvahelisele organisatsioonile. Juba eelmisel aastal osundasin seonduvalt Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi kaasusega sellele, et ka Euroopa võlakriisis teisi riike abistades või tulevikus abistamisveksleid andes peab Riigikogu järgima, et talle, st Riigikogu täiskogule jääks otsustusõigus muu hulgas abistamistingimuste määramise üle, kuna need mõjutavad tugevalt Eesti rahaliste kohustuste realiseerumist. Seega ei piisa, et Riigikogu otsustab, et Eesti on pöördumatult ja tingimusteta valmis rohkem kui miljardi euroga panustama Euroopa päästeplaani, kui jätab täpsemate päästmise tingimuste kokkuleppimise Riigikogu komisjonile või sootuks väljapoole Eestit. Selline otsus ei oleks kooskõlas Riigikogu kohustusega otsustada kõik tähtsad Eesti riiki puudutavad küsimused. 2011. aastal Riigikogu Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi asjas minu seisukohta järgis. Ometi kirjutas 2012. aasta veebruaris Vabariigi Valitsuse esindaja Brüsselis alla Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingule, mille järgi Riigikogu loobub ESM-is rakendatava kiirmenetluse korral abistamistingimuste üle otsustusõigusega kaasa rääkimast. Minu hinnangul on see põhiseadusega vastuolus, sest otsustusõigus läheks väga olulises küsimuses meie rahvast liiga kaugele. Kui seda siiski aktsepteerida, oleks tegu põhiseaduse § 1 ja § 3 ulatusliku ümbersisustamisega. Juhin teie tähelepanu sellele, et see võib avada tee ka muudes küsimustes parlamendidemokraatiast kõrvalekaldumiseks. Samas, automaatselt ei saa seda lahendust välistada, sest põhiseadus on elav dokument, mida tuleb sisustada muutunud ühiskondlike olude ja väärtuste kontekstis. Kuid kas olud ja väärtused on nii palju muutunud? Kas rahvas soovib enda otsustusõiguse ära anda või otsustustest kaugeneda? Kas seda saab teha põhiseaduse norme radikaalselt teistmoodi tõlgendades või tuleb selleks muuta põhiseadust? Vaadates üleeuroopalisi trende, võib öelda, et võrreldes ajaga 10–20 aastat tagasi on parlamentide roll mõneti vähenenud ning rohkem otsuseid võetakse vastu täitevvõimu või hoopis kellegi kolmanda, näiteks Euroopa Komisjoni tasemel. Nähtust, kus kirjade järgi peaks toimima demokraatia ehk rahva võim, kuid tegelikkuses on võimu ja otsuste seos rahvaga kauge, on hakatud nimetama postdemokraatiaks – termin, mis iseenesest on vaieldav ja mida ma ise väga ei poolda. Demokraatia kärpimist riikidele varaliste kohustuste võtmisel ja pankade või teiste riikide abistamisel põhjendatakse sagedasti sellega, et niisugustes olukordades on vaja kiiresti langetada erialaseid tippteadmisi nõudvaid otsuseid. Kui mitte muud, siis igal juhul on riikide parlamendid otsuste langetamisel aeglased, ja sellist parlamentidest möödaminemist õigustatakse tulemiga. Viidatud Euroopa stabiilsusmehhanismide kontekstis väidetakse, et kiire tegutsemine, st parlamentidest möödaminek päästab Euroopa ühisraha ja tagab finantsstabiilsuse. Kas tulem õigustab demokraatliku protsessi defitsiiti? Mõni aeg tagasi toimunud FIDE konverentsil esines professor Joseph Weiler, kes ütles seal Max Weberi käsitlust modifitseerides, et ühiskonnateadused näevad üldiselt kolme liiki võimalusi otsustusi ja võimu legitimeerida. Esiteks, demokraatliku protsessi kaudu, teiseks, tulemi kaudu ja kolmandaks, teatud idee, unistuse kaudu. Weileri hinnangul ei ole otsustusprotsess Euroopa Liidus kunagi kuigi demokraatlik olnud, kuid liit on end senini tulemi kaudu suhteliselt efektiivselt legitimeerinud. Nüüd aga on rahvad nii tulemis kui Euroopa võimsuse ja edu idees kahtlema hakanud. Kuigi ühiskonnateadustes aktsepteeritud, on tulemi ja idee kaudu otsustuste ning võimu legitimeerimine riskantne tegevus. Kui tulem ei saabu või argipäevamured ei jäta enam ideaalidele kohta, ei pruugi rahvas enam otsuseid aktsepteerida. Kui mõelda jälle stabiilsusmehhanismide kontekstis, kas nende raames rahvast mööda minnes otsustamine tagab kindlasti tulemi ehk finantsstabiilsuse Euroopas ja heaolu Eestis, siis usutavasti ei saa sellist garantiid anda mitte keegi. Seega jääb üle ikkagi esimene legitimeerimise võimalus, mida on ju tunnustatud juba väga palju aastaid: klassikaline legitimeerimine demokraatliku protsessi kaudu. Kui rahvas ise otsustab ja langetab teadlikke valikuid, siis on need rahva enda tahe ja seega aktsepteeritavad ka olukorras, kus otsusest ei tulene loodetud edu. Nii ongi tekkinud küsimus, et kui viimasel kümnendil on olnud tendents rahva otsustusõiguse vähenemise suunas, kas see on ikka õige tee või peaks oluliste otsuste legitimeerimise allikaks jääma ikkagi rahvas. Ühelt poolt on mul kõhklused ja kahtlused tulemi ning idee kaudu legitimeerimise jätkusuutlikkuses. Teiseks osutan, et põhiseaduse §-d 1 ja 3 näevad ette legitimeerimise demokraatliku protsessi kaudu. Kolmandaks märgin, et mina ei ole Eesti ühiskonnas küll märganud inimeste soovi enam ise mitte otsustada ja delegeerida oma võim ära. Minu arusaamist mööda ei ole inimesed, valijad väljendanud soovi Riigikogult oluliste riigielu küsimuste üle otsustamise õigus ära võtta ja anda see kellelegi teisele, näiteks mõnele tehnokraadile. Minu poole pöördunud inimeste ja ettevõtjate avaldustest näen usku põhiseadusse ja sellesse, et demokraatlikud protsessid siiski toimivad. Nii ma leiangi, et seni, kuni rahvas ei ole muutnud põhiseaduse § 1 ja § 3 ega otsustanud teatud küsimuste osas enda võimu delegeerida, peab riigielu tähtsad küsimused otsustama Riigikogu. Möönan, et põhiseaduse täiendamise seadusega on rahvas volitanud Euroopa Liitu teatud asju otsustama, kuid seda vaid osas, mis ei puuduta põhiseaduse aluspõhimõtteid. Ülalviidatud finantsstabiilsuspakette põhiseaduse täiendamise seadusega antud volitus ei puuduta, ja seda mitte üksnes sellepärast, et tegu pole formaalselt Euroopa Liidu õigusega, vaid ka sellepärast, et põhiseaduse täiendamise seadusega ei andnud rahvas otsustusõigust Euroopa Liidust väljaspool olevale rahvusvahelisele organisatsioonile, mille otsustusprotsess on Euroopa Liidu omast märksa vähem demokraatlik. Eelneva kokkuvõtteks ütlen, et kuigi mõne autori väitel on Euroopas hakanud levima postdemokraatlikud tendentsid (saaks viidata Jürgen Habermasi kirjutistele), peab Riigikogu põhiseadust arvestama ning jääma demokraatia juurde. Kui on soov muuta rahva kui kõrgeima võimu kandja rolli riigielu küsimuste otsustamisel, tuleb lasta rahval rahvahääletusel selle üle otsustada. Kindlasti ei tohi Riigikogu ja täitevvõim rullida rahvast ning põhiseadusest üle loosungiga, et demokraatlikke protsesse järgides jääme üksi, liitlastest ilma. Siinkohal soovitan meenutada kunagist Narva Elektrijaamade erastamise asja. Nimelt levitati ka tol ajal hirmutavat emotsionaalset seisukohta, et kui me ei nõustu tingimusteta sel kujul erastamisega, siis me ei saa ei Euroopa Liitu ega NATO-sse. Mis sõnumi me sellega oma riigist anname? Kas ei meenuta see hüsteerilist partnerit, kes kardab paaniliselt suhte katkemist ja on selle nimel valmis ohverdama kõik? Minu arusaamist mööda hirmutamine ja hüsteeria ei tohiks olla riigielu korraldamise vahendiks. Samuti tasub meenutada, et väidetavalt oli IMF vastu meie oma raha kasutuselevõtule, aga me ei järginud seda olulist ja väärat seisukohta ning võtsime oma raha kasutusele, kuigi meile ennustati ebaedu ja läbikukkumist. Kui suudame hoida ühiskonna ühtsena ja laseme rahval informeeritult otsustada oluliste küsimuste üle, võtab rahvas ka vastutuse ja on arukas. Meil on vaja ühiskonda, kus väärtusi järgitakse. Meie põhiseaduslik inimühiskond ei ole pelgalt tehnokraatlik mehaaniline moodustis. Me ei pea õigeks, et seatakse esiplaanile ühiskonnaelu detailide põhjalik reguleerimine, püüdes tahaplaanile suruda põhiväärtused ja nende järgimise. Meil ei ole vaja püüelda formaalse ühiskonnakorralduse poole – see on range keeldude ja käskude süsteem, mille puhul enamik inimese liigutusi on reglementeeritud, normeeritud. Sellist totaalset reguleeritust ja põhiõiguste piiramist ei lubaks ka meie põhiseadus. Teiseks: kas korraühiskond on see, mille poole püüelda? Kirjanik Stanislaw Lem on oma "Ijon Tichy kosmoserändude päevikutes" sellist ühiskonda kirjeldanud ja neid ohte näidanud, küll veidi utreeritult. Ühe planeedi elanikud soovisid absoluutselt korrastatud ja üliobjektiivselt reeglitele allutatud ühiskonda ning lasid konstrueerida superarvuti, kes seda pidi korraldama. Arvuti täitis ülesande ning allutas kõik absoluutsetele reeglitele. Tulem oli see, et arvuti kujundas igas selle planeedi inimeses ühe korrapärase elemendi. Nendest elementidest kujundas ta planeedile korrapärased mustrid ja geomeetrilised kujundid – oli kosmosest ilus vaadata. Ainult üks puudus oli: puudus elu. Lõpetuseks tulen jälle tagasi ühiskonnaväärtuste juurde. Neid ei pea mitte ainult faktiliselt järgima, vaid inimestel, rahval peab säilima arusaam, kindlustunne, et põhiseaduslikke väärtusi järgitakse. Seda arusaama ei tohi purustada. See tagab muu seas ka selle, et Põrgupõhja Jürkale ei lange osaks Kaval-Antsu ülekohut ning Põrgupõhja Jürka omakohus Antsu üle jääb ära, kuna otsustajaks ei ole ainult Kaval-Antsud, vaid otsustajaks on ka Põrgupõhja Jürka. Tänan!
Suur tänu! Asume küsimuste juurde. Palun, kolleeg Heimar Lenk!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra õiguskantsler! Te esitasite väga kenasti Eesti riigi praeguse seisu ja asusite oma ettekandes hästi meeldivalt rahva poolele. Kahjuks ma ei kuulnud teie ettekandes käsitletavat üht väga tõsist probleemi, mis on juba viimased paarkümmend aastat Eesti õiguskorda risustanud – see on omandireformi seis. Siiani on kümned tuhanded Eesti pered, kes kaotasid omandireformi käigus oma kodud, jäänud ilma kompensatsioonita ja nende tehtud kulude heastamiseta. Kas te kavatsete tulevikus ka selle probleemiga tegelema hakata, sest edasi minna Eesti riik sellises olukorras väga edukalt ei saa?
Ma kordan oma juba varemalt korduvalt öeldud seisukohta, et iga reformiga kaasnevad teatud probleemid. Omandireform kui selline oli paratamatu. See, et sellega kaasnenud probleeme oli palju, on fakt, aga ma leian, et praeguseks on Eesti ühiskond sellest seisust edasi arenenud. Minu vastus on: ei, ma ei kavatse selle temaatikaga tegeleda.
Aitäh! Palun, Jaak Allik!
Lugupeetud härra õiguskantsler, tänan teid väga sisuka ettekande eest! Mu küsimus lähtub sellest, et oma kirjaliku ülevaate leheküljel 14 te kirjutate, et õiguskantsler on pöördunud justiitsministri poole ja soovitanud algatada õigusaktide muutmine samasooliste isikute peresuhete reguleerimiseks. Teie arvates on need põhiseadusega vastuolus. Kas Justiitsministeerium on teid informeerinud, kui kaugel see asi neil on või mida te sellest praeguses seisus oskate arvata?
Minu teada on see Justiitsministeeriumis menetluses, aga kuna see on selline emotsionaalne ja vaieldav teema, kus ei mängi rolli ainult juriidilised argumendid, siis tõenäoliselt võtab see mingi aja. Aga ma loodan, et see jõuab teatud lahenduseni. Praegu veel lahendust ei ole.
Aitäh! Palun, Marika Tuus-Laul!
Aitäh! Austatud härra õiguskantsler! Homme saab siin saalis vastu võetud uus avaliku teenistuse seadus, millega ametnikud kaotavad paljud sotsiaalsed tagatised, mis on nende töölepingusse kirjutatud. Samas on nendelt võetud ära igasugune õigus ka paremaid töötingimusi, suuremat palka ja kõike muud nõuda. See tähendab, et neil puudub ka streigiõigus. Kas te ei näe siin vastuolu? Kaotame senised stiimulid ära ja tuleb ka suu pidada. Kas sellised riigiasutused suudavad ärisektoriga konkureerida? Kas me saame riigisektorisse edaspidi tööle kõige paremad inimesed, nagu seal peaks olema?
Tänan! Ma jälgin tähelepanelikult avaliku teenistuse reformi ja üldiselt leian, et see reform on vajalik. Aga kindlasti ei ole välistatud teatud üksikprobleemid. Põhimõtteliselt tuleb see reform ära teha ja kui on üksikprobleemid, siis saab neid ka üksikult lahendada. Kui võtta laiemalt, siis tegelikult ei ole ju tänapäeval olemas sellist suletud gruppi inimesi, kes on avalikus teenistuses. Ma tahan öelda seda, et toimub konkurents äriühingutega, et kogu ühiskonnas on tööjõuturg avatud. See ei ole nii mitte ainult Eestis, vaid ka teistes riikides. Ning kuna konkurents on laiem, on põhimõtteliselt õige, et avalikku teenistust reformitakse. Alati võib seaduses olla teatud paradokse, neid ei saa välistada, aga arutame seda siis, kui see seadus olemas on.
Aitäh! Suur tänu ettekandjale inspireeriva ülevaate eest! Kahtlemata on aeg siin Riigikogu saalis napp ning kõikidel teemadel peatuda ei ole võimalik. Eelmine aasta oli teie jaoks ka ses mõttes eriline, et õiguskantsleri institutsioon on nüüdsest ühtlasi ka lasteombudsmani rollis. Millise hinnangu te annaksite sellele töövaldkonnale?
Tänan! Ma pean seda töövaldkonda äärmiselt oluliseks ja võin öelda, et stardiga võib rahule jääda. Asjad on käima läinud. Aga see on nii pikk protsess, et see võtab rohkem aega, kui on ühe õiguskantsleri ametiaeg. Ent mul on hea meel, et see on käivitunud hästi.
Aitäh! Palun, Urve Tiidus!
Aitäh, istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Teie töö on maailma paremaks muuta ja oma eelmise aasta kohta kokkuvõtet tehes juhtisite üsna kriitiliselt tähelepanu põhiseaduslike väärtustega seotud teemadele. Minu küsimus on väga lihtne: kas eelmist aastat kokku võttes oli teil midagi, mille üle te võite südamest rõõmustada?
Tegelikult on nii, et kuigi õiguskantsler on kritiseerija, lähevad asjad konkreetse kriitika mõjul ju paremaks. Mina ütleksin, et möödunud aasta oli positiivne. See, et on konkreetsed probleemid, ei tähenda, et maailm hukas on. Demokraatia on selline asi, et me kogu aeg lahendame probleeme. Neid probleeme lahendades, nende sees olles me mõnikord võtame neid väga tõsiselt ja peamegi võtma, aga kui on tekkinud mingi ajaline distants ja kõike saab vaadata kaugemalt, siis Eestis ei ole ju tegelikult asjad üldse halvad. Võtame kas või aja 20 aastat peale iseseisvuse taastamist – asjad on kogu aeg läinud samm-sammult paremaks. Asjad ei ole sugugi halvad! Ja see, et ma tulenevalt oma kohustustest olen kritiseerija, ei tähenda, et ma olen negativist. Ma olen eelkõige konstruktiivne kriitik. Ja kui ma kritiseerin, siis ma näen, et mingit probleemi on võimalik parandada, midagi on võimalik muuta või täiendada.
Aitäh! Palun, Jaan Õunapuu!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud õiguskantsler, suur tänu teile väga asjaliku ja analüüsiva ülevaate eest! Ma mäletan, et aasta tagasi küsisin teilt teemal, mis puudutab Eesti Vabariigi põhiseadust ja inimeste põhiõigust igal pool Eestis võrdselt teenust saada. Te ütlete oma ülevaates eelmise aasta kohta, et kohalikke omavalitsusi puudutas teil 245 menetlust, millest 66 olid sellised, mille puhul oli vaja sisulist menetlust. Võrreldes 2010. aastaga on see arv väiksem. Samas me teame ka seda, et rahulolematus teatud Eesti maapiirkondades on suur. Kas inimesed on juba loobunud teie poole pöördumast? Poode, postkontoreid, apteeke, päästekomandosid pannakse kinni jne. Kas te ei arva, et Eesti inimesel igas Eestimaa paigas peaks vastavalt põhiseadusele olema õigus elutähtsaid teenuseid kätte saada?
Loomulikult põhiseadus kehtib kogu Eesti territooriumil. Aga me jõuame möödunud aastal teravalt tõstatatud teema ehk haldusreformi juurde. Teie küsimus jookseb väga otseselt sellesse teemasse sisse. Aga ma ei taha korrata kogu aeg ühte ja sama teemat. Õiguskantsler ei ole isik, kes viib läbi haldusreformi, ta ei saagi seda olla. See taandub sellelesamale probleemile, et inimesed tahavad, et nende põhiõigused ja vabadused oleks tagatud põhimõtteliselt enam-vähem samal tasandil kogu Eesti territooriumil. Kuidas seda saavutada, see on seadusandja ja täitevvõimu ülesanne välja mõelda.
Aitäh! Palun, Rannar Vassiljev!
Aitäh! Hea õiguskantsler! Minu küsimus puudutab ühte eelmisel aastal langetatud Riigikogu otsust, mis oli Eesti ühinemine ühe Luksemburgis asuva äriühinguga, mis kannab nime EFSF. Sellel nädalavahetusel muutus aktuaalseks Hispaania pankade päästmise teema ja euroala rahandusministrid julgustasid Hispaaniat abi paluma kuni 100 miljardi euro ulatuses omakapitali nõuete täitmiseks. Meil rahanduskomisjonis oli see teema arutelul ja meil tekkis väike mõttevahetus. Nimelt, Rahandusministeeriumi ametnikud arvasid, et kui see peaks käima EFSF-i kaudu, siis ei ole see suure saali otsustada. Komisjoni kuuluvad Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmed leidsid, et ...
Küsimus, palun!
... kahtlemata peaks see olema suure saali otsustada. Mida teie arvate?
Kui ma õigesti mäletan, siis Riigikogu EFSF-i puudutav otsus on suure saali pädevuses.
Aitäh! Lugupeetud õiguskantsler! Täna on siin juba arutletud kodakondsuse teemadel ja minu küsimus on ka sellest vallast. Teie ülevaates räägitakse, et te olete alustanud abstraktset normikontrolli menetlust, et hinnata laste kodakondsuse ja elamislubade taotlemise õigusliku aluse kooskõla põhiseaduse ja rahvusvaheliste lepingutega. Oma esialgse analüüsi tulemusena olete leidnud selles teatud puudujääke ehk teid tsiteerides: "Kehtivate õigusaktide kohaselt ei ole tagatud lapse õigus omandada kodakondsus, kui ta ei ole sünniga omandanud ühegi riigi kodakondsust." Te olete palunud arvamust Siseministeeriumilt ja Välisministeeriumilt, nagu te siin oma ülevaates kirjutate, ja nendite, et selle küsimuse menetlus jätkub ka 2012. aastal. Minu küsimus on: kas Siseministeerium ja Välisministeerium on teie esmaste järeldustega nõus ja mis seisus praegu see menetlus on?
Tänan! Mul on see analüüs lõpusirgel. Seal on mõned õigusteoreetilised vaieldavad momendid. Minuga ei nõustutud, aga analüüs peaks teatud osas nüüd valmis saama. Eri õigusteoreetikud tõlgendavad olukorda erinevalt ja ma pean leidma tugeva argumendi. Õiguskantsler saab ju edasi minna siis, kui ta tuvastab, et mingi olukord on vastuolus põhiseadusega, mitte et selle puhul on tehtud teatud kaalutlusotsus põhiseaduse raames. See asi on mul, ütleme, majasisese läbivaidlemise etapis.
Aitäh! Palun, Annely Akkermann!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud õiguskantsler, tänan väga filosoofilise kõne ja sisutiheda aruande eest! Oma kõnes te leidsite, et ühiskond peaks oma korralduses juhinduma pigem väärtustest ning vähem regulatsioonidest ja kordadest. Mis te arvate, kus Eesti praegune ühiskonnakorraldus sellel skaalal asub? Kas me oleme juba liiga reguleeritud?
Me oleme liikumas sellise klassikalise ülereguleeritud ühiskonna poole, mis mingil kujul on ju paratamatu. Mina tahtsin rõhutada just seda, et kõigi nende regulatsioonide taga on teatud mittemateriaalsed väärtused, mille puhul kehtivad ühised arusaamad ja mis hoiavad ühiskonda koos. Liiga kaugele me veel ei ole liikunud, aga seda tempot võiks maha võtta, mitte püüda iga nüanssi seadustega ära reguleerida. Minu sõnum on, et ühiskonna energiat saab tunduvalt paremini rakendada.
Aitäh! Palun, Tarmo Tamm!
Aitäh! Hea õiguskantsler, tänan sisuka ettekande eest! Üks kolleegidest küsis teilt eelmise aasta suuremate edusammude kohta. Minu arvates üks nendest oli see, et te viisite rajatise talumise tasu küsimuse Riigikohtusse ja Riigikohtu otsus tunnistas selle põhiseadusvastaseks. Ma küsin teie käest: kas enne seda, kui valitsus ESM-ile allkirja andis, ta teiega konsulteeris ja küsis võimaliku vastuolu kohta põhiseadusega?
Tänan! Ma osutasin oma märgukirjas juba enne, kui valitsus sinna allkirja andis, asjaga seotud küsitavustele, sellele, et see ei ole ehk põhiseadusega kooskõlas. Seda ma tegin eelnevalt. Seega valitsus oli informeeritud.
Aitäh! Palun, Lembit Kaljuvee!
Aitäh, proua juhataja! Hea õiguskantsler! Teid on täna kiidetud väga sisuka ettekande eest. Tõesti tundub, et ülevaade läheb iga aastaga sisukamaks ja jõulisemaks. Aga ma küsin järgmist. Täna on palju juttu olnud sellest, et Riigikogu suurelt saalilt võetakse pädevust ära. Täna on meil kaheksanda päevakorrapunktina arutelul Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatuse ratifitseerimise seaduse eelnõu. Seal on mitmes kohas Riigikogu suurelt saalilt otsustusõigus ära võetud ja sisse kirjutatud komisjoni pädevus. Kas te olete selle eelnõuga kursis ja kui olete, siis mis me teie arvates selle eelnõuga tegema peaksime?
Põhimõte on selles, et kui võetakse selliseid kohustusi, mis selge sõnaga on põhiseaduse §-s 65 kirjas – see paragrahv sätestab Riigikogu pädevuse –, siis on otsustajaks suur saal. Muude küsimuste puhul tuleb kaaluda, kas need on nii olulised või mitte. Ma arvan, et sellist põhimõtet peaks järgima iga eelnõu puhul.
Aitäh! Palun, Rein Randver!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud õiguskantsler, ka mina tänan selle ülevaate eest, mis on väga põhjalik ja teemadesse süüviv! Küsimustele vastates te rääkisite põhiseaduse kehtivusest kogu Eestis ja puudutasite ka haldusreformi. Minu küsimus puudutab Riigikohtu 2010. aasta märtsi lahendit probleemi kohta, et meie kohalike omavalitsuste ülesanded ei ole tegelikult jagatud riiklikeks ja kohalike omavalitsuste ülesanneteks. Kuidas te hindate seda olukorda täna? Kas selles on edasi liigutud?
Kohaliku omavalitsuse ja riigi ülesannete jaotus minu mäletamist mööda formaalselt on tehtud. Eks siin kerki küsimus, et avalik võim, omariiklus on tervik ning see jaotus on alati teatud määral kokkuleppeline ja vaieldav. Väga jäika ja ühest jaotust on minu arusaamist mööda praktiliselt võimatu teha ja sellest ka see probleemistik. Võib ju panna kohalikele omavalitsustele hästi palju kohustusi, aga kohe kerkib nende rahastamise küsimus. Kuna rahakott on riigi käes, lõpeb see igikestvate vaidlustega. Ma ei näe selles mingit väga head lahendusskeemi, sest see lõpeb alati vaidlustega raha üle.
Aitäh! Palun, Helmen Kütt!
Aitäh, proua juhataja! Austatud õiguskantsler, ei jäta minagi tänamata põhjaliku ettekande eest teie ja teie büroo 2011. aasta tegevuse kohta – 118 lehekülge väga huvitavat ja informatiivset lugemist. Olles alles esimest perioodi Riigikogu liige, on mul võrrelda vaid ülevaated eelmise ja tänavuse aasta vahel. Minu küsimus on järgmine. Ülevaadet lugedes ei leidnud ma sellest sügava või raske puudega inimeste hooldajate temaatikat, eriti just selliseid lapsi hooldavate vanemate temaatikat. Kas on teie poole pöördutud nendegi muredega? 19 eurot hooldustoetust ja nende inimeste ebainimlik olukord on palju meediakajastust leidnud. Kas see probleem on teieni jõudnud? Tõsi küll, on väga tore, et perekonnaseaduse muutmisega seoses võeti eestkostjate temaatika ja asjaomane aruandlus siin saalis käsile, aga mina küsin selle teema kohta.
Õiguskantsler üritab just selliste teemadega tegelda, kui inimesed ei suuda ise oma õiguste eest seista. Samas tuleb tõdeda, et absoluutselt igale poole õiguskantsler oma 48 nõunikuga ei jõua. Me teeme nii palju, kui me jõuame. Kahtlemata need teemad on mul tulipunktis.
Aitäh! Palun, Väino Linde!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Õiguskantsleri suulisest ettekandest võis teha ühe põhijärelduse: meie riikluse alusega seonduvad küsimused-ülesanded, kui soovite, ka võim, on paljuski Riigikogu käest ära libisemas. Kas teie ametkond on ka arutanud, mis selle põhjused võivad olla? Kas nii on lihtsalt kiirem ja mugavam või on selle taga kellegi tegematajätmine või täitev-korraldava võimu soov üle olla seadusandlikust võimust? Mis need põhjused võiksid tegelikult olla, et me oleme sinnamaani jõudnud?
Eks sellel ole väga palju põhjuseid, et parlamentaarse riigi korraldusse on selline paradoks sisse kirjutatud. See on üks asi. Mingil moel on see paratamatu. Teiselt poolt peab ka parlament põhimõtteliselt omama sellist konstruktiivset pinevussuhet ja ei saa üle ega ümber ka pragmaatilistest aspektidest. Paratamatult on täitevvõimul rohkem reaalset võimekust toimida. Parlamendil, kellel ei ole eriti nõunikke, jääb lihtsalt jõudu väheks. Samas ma võin öelda, olles päris palju käinud nii möödunud aastal kui ka tänavu komisjonides, et komisjonid muudavad väga palju täitevvõimu saadetud eelnõusid, teevad neid ümber. Aga minu arusaamist mööda ei ole Riigikogul piisavalt ressurssi ja ega ta ei saa ka seda ressurssi juurde. Rõhutan nagu möödunud aastalgi, et normaalne oleks, kui seadusandjal oleks rohkem nõunikke. Kahjuks neid praegu ei ole.
Aitäh! Palun, Tõnis Lukas!
Austatud juhataja! Lugupeetud õiguskantsler! Aitäh, et sa pöörasid väga olulisel määral tähelepanu riigiõiguslikele küsimustele või õigemini riigiõiguslikele valikutele! Ja seda teed sa järjest rohkem. Ma olen nõus, et meie valikud on muutunud mitmekesisemaks ja enam ei ole meie teelahkmel ehk tulevikuristmikul selgeid teeviitasid, kus on hea ja kus kurja pool. Me ei saa enam sellest juhinduda, vaid tuleb teha ise valikuid. Ja on neid teid, mida mööda astudes saab suurema või vähema eduga jätkata iseseisva riigina, kuid on ka tee, mis viib meie iseseisva riigi unustusse.
Palun küsimus!
Küsin hariduslike erivajadustega laste koolide kohta. Sa oled erivajadustega laste koolidest rääkinud. Kas nendes koolides on meil kõik korras?
Mitte kunagi ei ole sellist olukorda, et kõik on korras. Arvestades selle probleemi teravust, tuleb tunnistada, et loomulikult seal on kitsaskohti, ja seda nii regulatsioonides kui tegelikus olukorras.
Aitäh! Palun, Maret Maripuu!
Aitäh! Nüüd on õiguskantsleril lasteombudsmani ülesanne samuti ja siin ülevaates on sellele ka tähelepanu pööratud. Siin on öeldud, et lasteombudsmani ülesanne on peale järelevalve olla ka laste õiguste tutvustaja ja edendaja. Mida te peate tähtsamaks: kas järelevalve tegija või laste õiguste tutvustaja ja edendaja rolli? Ja kui viljakale pinnasele see langeb? Ning kas te räägite ka laste kohustustest?
Loomulikult õigused ja kohustused käivad koos, aga need kaks funktsiooni on omavahel kombineeritud. Üks asi on teavitustöö, mis on pidev, pidev, pidev. Aga minu jaoks see ei ole piisav, peab teadma ka, mis reaalsuses toimub. Näiteks üks prioriteet on praegu see valdkond, et me kontrollime asenduskodusid. Tahame selle analüüsiga tänavu lõpuni jõuda. Need kaks poolt – teavitamine nii õigustest kui ka kohustustest – kombineeruvad järelevalve ja kontrolliga. Ma ei ole mingi kontrollija ja järelevalve fetišeerija, aga pilgu peal hoidmine tuleb asjale alati kasuks. Aga kordan: need kaks ülesannet kombineeruvad omavahel.
Aitäh! Palun, Jaanus Tamkivi!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud ettekandja! Aastaid on vindunud üks teema, millele ei ole selget vastust: nimelt Riigikogu liikmete kuulumine või mittekuulumine mitmesugustesse nõukogudesse. Milline on teie seisukoht? Kas võiks olla nii või naa? On teil mingi kindel seisukoht?
Ma olen seda paar aastat tagasi ühes artiklis selgitanud, et minu meelest põhiseadus sellist piirangut ei sea. On esile toodud 1994. aasta Riigikohtu lahendit, aga ei maksa ära unustada seda, et tol ajal olid haldusnõukogud. Praegu on minu meelest väga meelevaldne võrdsustada äriühingu nõukogus olekut ja riigiteenistust. Mina sellist piirangut ei näe ja selle piirangu tegemine on seadusandja kaalutlusotsus. Seega, kui Riigikogu liikmed on mõnes nõukogus, siis mina selles põhiseadusega vastuolu ei näe.
Suur tänu! Palun, Juku-Kalle Raid!
Aitüma! Sa väljendasid suhteliselt konkreetset hirmu, et rahval elik siis rahvaesindusel kipub kontroll riigi üle aeg-ajalt ära kaduma. Toon näiteks abipaketid riikidele, kes ei vaja mitte meie maksumaksja raha, vaid raamatupidajaid või rohkem mõistust, või siis ka soovi langetada teatud pakettotsuseid, justkui tahaks kiirelt ja vaikselt midagi ära teha. Mida teha, et selline olukord lõpetada? See on ju olemas küll.
Ma arvan, et selline olukord ei lõpe mitte kunagi. Selline pinge või konflikt jääb alati, sest teatud juhtudel tehnokraadid leiavad ikka, et nad peavad kiiresti otsustama. Aga kiire otsus ei pruugi alati olla kõige õigem otsus. Riskide maandamine – kui me võtame selle otsustusprotsessi ühe osa – on alati tõhusam, kui otsustajate ring on laiem. Nagu ma osutasin, Riigikogu kaudu räägib rahvas, ja kui rahvas on teadlik nii positiivsest kui ka negatiivsest stsenaariumist – elu on näidanud, et kõik asjad ei lähe alati nii hästi, kui plaanitud on –, siis on sõna "otsus" sõna otseses mõttes õigustatud. See maandab nii riske kui ka annab otsusele väga laia kandepinna. Samas ma kinnitan, et ma ei tunne hirmu. Ma lihtsalt osutan teatud probleemidele, lootes parimatele lahendustele selles valdkonnas.
Suur tänu! Palun, Ene Ergma!
Aitäh! Suur tänu, härra õiguskantsler, ettekande eest! Mina olen ilmselt ka tehnokraat ja armastan kiireid otsuseid, kui on kriisiolukord. Meie põhiseadus kirjutati 20 aastat tagasi ja siis Euroopa Liit veel meie unistus ei olnud. Aga Euroopa Liit on keerulise struktuuri ja keeruliste probleemidega. Minu küsimus on: mis te arvate, äkki on vaja juba põhiseadus käsile võtta ja see uutes tingimustes kirjutada? See on tehnokraadi küsimus.
Ma loomulikult ei halvusta tehnokraate. Ma võin ka kasutada sõna "spetsialist": spetsialistid teevad teatud otsustusi. Tehnokraatide all ma mõtlesin finantsiste. Ja miks ma seda sõna kasutan? Ma olen kasutanud ühe teoreetiku, Nobeli preemia laureaadi Stiglitzi sõnastust, kes on oma raamatus "Vaba langemine" asunud seisukohale, et just sellised suured finantsilised otsused ei tohiks jääda finantstehnokraatide meelevalda, et rahvas peab teadma, et tema raha on mängus. Ühiskond peab saama otsustada. See ei ole minu enda väljamõeldis. Sõna "tehnokraat" kasutamine tuleneb teatud teoreetikute töödest. Nüüd põhiseaduse muutmisest. Ma arvan, et meie põhiseaduse üldpõhimõtted on küllalt head ja paindlikud, neid saab sisustada konstruktiivselt. Ning just kriisisituatsioonis ei maksa põhiseadust muuta. On ju olemas selline ajalooline kogemus, et kui kiirkorras algpõhimõtteid muuta, ei pruugi lahendus konstruktiivne olla ja meid võib tabada üllatus, mis ikkagi välja tuli. Iga põhiseaduse tegemine tähendab kompromisse ja milline kompromiss võidab, ega seda ei tea. Praegusel kujul senine põhiseadus minu meelest toimib ja sobib Eesti ühiskonnale. Samas ma olen veendunud, et teatud juhtudel saab väga kiirelt otsustada. Kui vaadata teiste riikide praktikat, siis USA Kongress hääletas mõni aasta tagasi, kui oli esimene kriisilaine, päästepaketi esialgu maha ja alles teisel korral aktsepteeris seda. Meie ühiskond toimib praeguses situatsioonis päris hästi. Loobumine sellisest laiapõhjalisest otsustusest ei taga head tulemit. Ma leian, et meie põhiseadus annab selliseks otsustuseks väga hea võimaluse.
Aitäh! Palun, Paul-Eerik Rummo!
Aitäh! Lugupeetud õiguskantsler, ma väga tänan teid selle filosoofia esindamise-edendamise eest, et riik ja rahva elu ei tohiks olla ülereguleeritud! Tõepoolest, liberaalne mõtteviis eelistab igal juhul kodanike riiki riigiaparaadi riigile. Aga see kindlasti eeldab väga tugevat kodanikuharidust, seda, et kodanikud saavad asjadest detailideni aru ja igaüks teab oma õigusi, kohustusi ja võimalusi piisavalt hästi. Missuguse hinnangu te annaksite kodanikuhariduse praegusele seisule Eestis?
Ma ei ole selle kohta mingit eraldi menetlust läbi viinud. Minu subjektiivne arvamus on, et see on läinud aasta-aastalt paremaks. Kui vaadata inimeste pöördumiste taset ja olemust, siis võib järeldada, et rahvas on muutunud üha teadlikumaks. Inimesed saavad üha rohkem oma õigustest aru ja oskavad nende eest seista. Ma ütleksin, et see aasta-aastalt paraneb.
Aitäh! Palun, Igor Gräzin!
Me natukene rääkisime sellest ennist, tuletan meelde. Mulle tundub, et kaks funktsiooni – õiguskantsleri oma ja ombudsmani oma – ei klapi hästi kokku. Ombudsmani funktsiooni täitmine nagu tuleb analüüsifunktsiooni arvel. Sinu eelkäija põhiline töömeetod, nagu me mäletame, oli lõppkokkuvõttes itk. Nüüd on küsimus selles, et kuna itk tuleb juriidilise analüüsi arvel, kas ei peaks neid kahte funktsiooni uuesti lahutama. Tõnis Lukas ütles õigesti, et juriidiline analüüs – see on see, mida kantsler teeb – ei sea eesmärgiks kaasa tunda, kaasa nutta. Eesmärk on teostada juriidilist analüüsi. Kas sa ei arva, et need funktsioonid peaksid lahku minema? See teeks ka sinu töö kergemaks.
See on igikestev teema, kuidas väikeriigis ülesandeid kombineerida. Siiamaani on võetud ja pandud kokku funktsioonid, mis seonduvad laiemas laastus inimõigustega. Põhimõtteliselt on see täiesti võimalik. Eks ta niisugune seadusandja otsustus ole. Selline korraldus on ökonoomne, andes võimaluse nõunike tööd kombineerida. Mina olen oma töö korraldanud nii, et kõige teljeks on põhiseaduslikkuse järelevalve ja selle ümber toimub kõik muu. Kui vaadata teisi riike, siis näiteks Soomes ja Rootsis on eraldi ombudsman ja õiguskantsler. Soomes on vähemalt eravestluses mulle kinnitatud, et nad vahetavad omavahel avaldusi ja tuleb ette pädevuse kattumist. Seega tegelikult ressurssi raisatakse. Väikeriigi pragmaatiline lahendus on minu meelest õige. Praegune kogum, mida õiguskantsler ja tema meeskond endast kujutavad, on optimaalne. Ma saan kogu maja tööd juhtida ja saan aru, mis toimub. Saan maha panna strateegilised jooned ja nagu ma ütlesin, keskne on just põhiseaduslikkuse järelevalve analüüs. Olen oma majas viimasel ajal lähtunud kolmest algpõhimõttest. Kõigepealt, igal dokumendil, ka igal väljamineval analüüsil peab olema selgroog, põhiidee. Teiseks, asjad peavad toimuma kiirelt või vähemalt mõistliku aja jooksul. Ja kolmandaks, dokumendid ei tohi olla liiga pikad. Juristidel kipuvad need liiga pikad olema. Kolm lihtsat põhimõtet, millest esimene on kõige olulisem. Kogu seda tööd on võimalik päris hästi kombineerida.
Aitäh! Palun, Ester Tuiksoo!
Tänan teid, proua juhataja! Austatud õiguskantsler, ma tänan teid ka omalt poolt sisuka ettekande eest! Olen tahtnud teie käest juba varasematel aastatel küsida selle kohta, et põllumajandus on olnud Eestis üks kaunis ebavõrdses seisus haru ja tulenevalt Lissaboni lepingust eriti. Mul oleks väga huvitav teada, kas teie oma tööperioodil olete pidanud lahendama ka mõnda põllumajandusega seotud olukorda.
On olnud teatud avaldusi, mis puudutavad nüansse, mis jäävad minu pädevusse. Teatavasti ma ei saa sekkuda asjadesse, mis on Euroopa Liidu pädevuses, ja kui te mõtlete toetuste põhjustatud ebavõrdset olukorda, siis sinna õiguskantsler sekkuda ei saa. Mälu järgi aga ütlen, et sellesisulisi avaldusi eriti palju ei ole olnud.
Aitäh! Palun, Priit Toobal!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud õiguskantsler! Minu küsimus ei puuduta kitsalt 2011. aasta aruannet, aga võib-olla olete nii lahke ja siiski vastate mulle. Mu küsimus puudutab ühte piirangut – nimelt piirangut, et Riigikogu liikmed ei tohi kuuluda kohalike omavalitsuste volikogudesse. Mida teie õiguskantslerina arvate: kas leiate, et see piirang on mõistlik?
Ma ei ole seda teemat kuigi põhjalikult analüüsinud, aga minu meelest sellel piirangul on mõistlik põhjendus. Miks? Teatud juhtudel võib ju aset leida vaidlus kohaliku omavalitsuse ja riigi vahel ning kui inimene on mõlema kogu liige, siis tekib huvide konflikt. Kohalik omavalitsus saab ju, kui riigi seadus riivab kohaliku omavalitsuse autonoomiat, minna Riigikohtusse ja sealt see konflikt võib tekkida. Minu meelest on see eristamine mõistlik õigusteoreetiliselt ning ka selles mõttes, et päevas on ju 24 tundi. Kas see on realistlik, kui keegi püüab ametis olla mitmes kohas? Minu meelest on see piirang mõistlik.
Austatud õiguskantsler, teile ei ole rohkem küsimusi. Väga suur tänu ettekande ja vastuste eest! Me asume läbirääkimiste juurde. Palun, Rait Maruste Reformierakonna fraktsiooni esindajana!
Austatud Riigikogu aseesimees! Härra õiguskantsler! Lugupeetud kolleegid! Õiguskantsler ja tema meeskond on kujunenud tugevaks õigusala kompetentsi keskuseks, kelle põhjalikud analüüsid ja seisukohad on kujundanud Eesti õiguskorda ja poliitikat silmapaistval määral. Õiguskantsleri ametkond on vabanenud ka varasematel aegadel vahel endast märku andnud populismist ja poliitikasse sekkumisest ning võitnud seeläbi suuremat usaldusväärsust. Samas väärib ehk veel kord meelde tuletamist, et õiguskantsler on siiski ainuisikuline institutsioon. Pluralistlik, maailmavaateline debatt poliitiliste ja ratsionaalsete valikute üle, diskussioonid – nende koht on siin, Riigikogus. Mitmed õiguskantsleri märkused ja tähelepanujuhtimised, tema tõstatatud probleemid on Riigikogus kas lahendatud, näiteks riigilõivude alandamine, või lahendamisel. Viimase näiteks võib tuua jälitustegevuse ja kohtukorralduse. Kuid siiski, miski siin ilmas pole nii hea, et paremini ei saaks. Pealegi pole meie ülesanne siin öelda üksteisele meelitusi, vaid kasutades õiguskantsleri enda sõnu: meie ülesanne on üksteise suhtes konstruktiivset kriitikat teha. Ja seega mõned tähelepanekud ja osutused. Kui mu tähelepanek on õige, siis õiguskantsleri aastaaruanne on tänavu esitatud, vähemalt seni, ainult digitaalsel kujul. Kas paberversioon ka järgneb, ei tea. Kuid kas selline kokkuhoid ka õigustatud on, on küsitav, sest õiguskantsler on terve rahva õiguskantsler, mitte ainult digirahva õiguskantsler. Nii palju vormist. Head kolleegid! Hiljaaegu tuli Riigikogu vastu õiguskantsleri taotlusele vabastada ta väheoluliste normikontrolli taotluste kohustuslikust menetlemisest, et säästa tema aega ja ressurssi tõsiste taotluste lahendamiseks, mille vastu on kaalukas avalik huvi. Mõistlik ja vajalik – tegime ära. Kahtlemata kuuluvad kaalukate oluliste probleemide hulka ka meie meeli pingul hoidvad finantskriisiga seonduvad õigusprobleemid. Ja siin jõuan ma õiguskantsleri pro- ja retroaktiivse reageerimise teemani. On näiteid selle kohta, näiteks EFSF-i puhul, et õiguskantsler lülitus energiliselt ja proaktiivselt asja menetlusse Riigikogus. Paraku ei saa me täheldada sama hoiakut ESM-i puhul, kuigi probleemid on teada olnud juba mõnda aega. Need ilmnesid hiljemalt möödunud aasta lõpus, kuid reaktsioon sellele tuli üksjagu hiljem ja paraku ka Riigikogust mööda minnes, isegi Riigikogu asjakohaselt informeerimata. Kui ESM on oma välistelt formaalsetelt tunnustelt välisleping, siis selle sisu on kahtlemata Euroopa Liidu siseasjade korraldamine ehk siis Euroopa Liidu õigus. Asi oleks kena, kui poleks olemas põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses spetsiaalselt ettenähtud menetlust niisuguste puhkude tarvis. On sätestatud, mis juhul Riigikogu võib küsida Riigikohtu arvamust, kuidas mõista ja kohaldada Euroopa Liidu õigust. Millegipärast jäi see võimalus kasutamata, isegi läbi rääkimata ja kooskõlastamata. Mis vahe on aga juriidiliselt siduval kohtuotsusel ja mittesiduval arvamusel, on selge mitte ainult juristidele. Kõik asjaosalised – nii valitsus, Riigikogu kui ka Riigikohus – on seetõttu väga komplitseeritud olukorras. Asi läheb väga delikaatseks siis, kui näiteks Saksa konstitutsioonikohus leiab oma 19. juunil esitatavas otsuses, et tegu on vaatamata vormile sisuliselt Euroopa Liidu õigusega. See on ainuke küsimus, mis on Saksa konstitutsioonikohtus arutusel. Teatavasti ei määratleta rahvusvahelise õiguse ehk lepingu iseloomu mitte selle juriidilise vormi, vaid ennekõike selle eesmärgi ja sisu põhjal. Ära öelnud selle väikese nükke, avaldan lootust konstruktiivse dialoogi ja diskussiooni edasisele arengule Riigikogu ja õiguskantsleri vahel, kas või peatselt ratifitseerimisele tuleva ESM-i seaduse arutelul või selle arutelul, milline on Riigikogu pädevus delegeerida. Soovin selleks õiguskantslerile kõigekülgset jõudu ja edu! Tänan!
Suur tänu! Ma palun kõnetooli Neeme Suure Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana! Kokku kaheksa minutit, palun!
Proua juhataja! Head kolleegid! Kõigepealt tahan minagi tänada õiguskantslerit põhjaliku ülevaate eest tema tegevusest 2011. aastal ning selle asjaliku ja sügavalt filosoofilise ettekande eest täna siin. Kui see kõik võtta kokku ühte lausesse, siis võib selle tegevusaruande põhjal küsida ilma igasuguse retoorikata: mida me küll teeksime ilma õiguskantslerita? Väga tõhus, väga tõhus! Vaadates sellele ülevaatele otsa, saame aimu õiguskantsleri tegevuse laiast ulatusest ja mõjust Eesti riiklikus ja omavalitsuslikus toimeruumis. Õiguskantsleri külaskäigul SDE fraktsiooni küsisime temalt, kas tema meeskonna suurus on optimaalne ja vastab tema ülesannetele. Ta ütles, et praegu on tema meeskonna suurus optimaalne, kuid rohkem lisafunktsioone ta küll võtta ei saaks. Kas aga peakski? Lõpuks peaks ju hea õigusloome tava Riigikogus ning hea valitsemise tava valitsuses saama üldiseks normiks. Praegu, jah, paraku veel seda öelda ei saa. Meil tuleb tihti tegelda vigade parandamisega, millele õiguskantsler sõltumatu institutsioonina tihtilugu osutab. Õnneks on veel olemas ka Riigikontroll ja Riigikohus, kodanikuühiskond ja avalik arvamus, ning lõpuks on ju olemas ka opositsioon. Võimuparteide hoolikalt harjutatud ignoreerimise ja pareerimise kunst toimib kõikidel nimetatud juhtudel. Paraku teinekord tundub, et opositsioon on vist jäänud kõige halvemasse seisu, sest on poliitilises parlamentaarses debatis kõige esimeseks vastaseks ning sõltumatud institutsioonid pääsevad paremini ligi nii vajalikule korrigeerivale ja suunavale funktsioonile. Kuid meiegi teeme oma parima. Nii et kogu osutamise vaev ei ole laotud pelgalt õiguskantsleri õlgadele ja õnneks teeb õiguskantsler oma tööd täie vastutustundega. Võime loetleda mitmeid olulisi vigade parandusi parlamendis, mis on toimunud või toimumas tänu õiguskantsleri tegevusele või siis tema tugeval toetusel. Olgu näiteks toodud riigilõivude alandamine, kriminaalmenetluse seadustiku muutmine seoses immuniteediga, täna teoks saanud kodakondsuse seaduse muutmine seoses ülekohtuselt ära võetud kodakondsusega või siis jälitustoimingute regulatsiooni oluline korrigeerimine. Õiguskantsler on kaitsnud parlamentarismi Eestis, parlamendiliikme suveräänsust ja ka parlamendi otsustusõigust ning siit viib juba loogiline tee edasi Eesti liitumisele Euroopa stabiilsusmehhanismiga ja õiguskantsleri rollile selle otsustuse langetamise juures. Kellelgi ei saa olla kahtlust, et Eesti põhiseaduse järelevalve on kindlates kätes. Samas, jah, selle institutsiooni usaldusväärsus on lubanud võimuerakondadel ka pugeda õiguskantsleri selja taha, näiteks siis, kui toimus kollektiivlepingu seaduse muutmine õiguskomisjoni kätega. Kui me nüüd veel astuksime ka selle sammu, et asuksime lahendama põhimõttelisi probleeme, millele õiguskantsler on viidanud oma mulluse tegevuse ülevaates, siis oleks see märkimisväärne edasiminek. Suur osa tollal mainitud probleemidest on siiani õhus. Eelmisel aastal oli õiguskantsleri ettekande peateemaks parlament kui otsustaja. Õiguskantsler rääkis nn mañana-parlamendi sündroomist, samuti inimeste põhiõiguste tagamisest ja haldusreformi hädavajalikkusest sellega seoses. Haldusreformiga oleme ikka samal maal kus mullu, hoolimata üleriigiliste omavalitsusliitude ühendatud jõupingutustest. Sellegipoolest me ei saa praegust Riigikogu koosseisu nimetada mañana-parlamendiks, pigem nimetaksin ma seda olé-parlamendiks, kui võtaksime väljendi samast keelest. Näiteks õiguskomisjoni tegevust iseloomustab minu meelest pigem mitte mõeldud-tehtud, vaid tehtud-mõeldud stiil. Mida siis ikka teha, kui rahulikku läbimõeldud seadusloomet takistab ministeeriumi surve, et seadus tuleb kindlasti enne suve vastu võtta, või siis ihalus poliitilise profiidi järele. Õigusloome kvaliteet peakski olema asi, mis meid parlamendina kõige rohkem muretsema paneb. Õiguskantsleri viited sellele on olnud suhteliselt sagedad. Marko Pomerants on 2011. aastal õiguskantsleri ettekande järel ütelnud niimoodi: "Milline on Riigikogu roll, kuidas me seda kasutame, kuidas me oma võimalusi kasutame, see on meie enda kätes. Ärgem ise tegutsegem ennast selle ühest materjalist asjaga võrreldes, seltsimehed!" Härra Pomerants pidas sellest rääkides silmas kummitemplit. Selle tsitaadiga lubage mul lõpetada ja soovida õiguskantslerile jõudu edaspidiseks tegevuseks. Aitäh!
Suur tänu! Palun, Kaia Iva Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana! Kokku kaheksa minutit.
Austatud õiguskantsler! Kolleegid! Tänan õiguskantslerit põhjaliku ülevaate, aga eelkõige ülevaate aluseks oleva töö eest! Kahtlemata on olulised kõik selle institutsiooni töösuunad, kuid mina peatun vaid lasteombudsmani rollil. Eesti ratifitseeris ÜRO Peaassamblee poolt 1989. aastal vastuvõetud lapse õiguste konventsiooni 1991. aastal. Lasteombudsmani ülesandeid täidab õiguskantsler eelmise aasta kevadest. On hea tõdeda, et lasteombudsmani töö on hästi nähtav kodulehe ja Facebooki kaudu, muljetavaldav on esinemiste ja artiklite hulk, toimub koostöö teiste organisatsioonidega. Kindlasti jäi kõigile silma tänavusel lastekaitsepäeval lasteombudsmani juures toimunud lahtiste uste päev. Läbiviidud menetluste kõrval pakuvad suuremat huvi kontrollkäigud asenduskodudesse. Tegemist on vanemliku hooleta lastega, kes on paigutatud institutsionaalsele hooldusele, varasema nimetusega lastekodudesse. Kontrollkäikude jooksul on õiguskantsler leidnud puudusi: töötajaid on vähevõitu ja ega ruumegi piisa. Arvan, et need puudused on kõrvaldatavad suhteliselt lihtsalt, küll aga kooruvad ülevaatest ka põhimõttelised küsimused. Näiteks on õiguskantsler viidanud probleemile, kus ühest perest pärit lapsed on asenduskodus paigutatud eri peredesse. Ma arvan, et see on lubamatu. Üks teine näide oli, et ühe pere kaks last on asenduskodus ja üks peres hooldamisel. Õiguskantsler märgib delikaatselt, et tuleks toetada lastevahelise sideme säilimist. Pean seda viidet õigeks, kuid see on laiem küsimus. Üldjuhul tuleks vältida õdede ja vendade eraldamist. Selle nõude jäik rakendamine on aga viinud selleni, et kui on soovitud lapsendada või võtta peres hooldamisele ühe pere üht või mitut, kuid mitte kõiki lapsi, siis on kõik selle pere lapsed sunnitud jääma asenduskodusse. Kindlasti tuleb teha kõik võimalik, et leida ja koolitada sobiv pere, kes oleks suuteline kasvatama kõiki ühest perest pärit lapsi, kuid on juhtumeid, kus asendushooldust või lapsendamist vajavad ühe pere neli, kuus või ka üheksa last. Mis on rohkem laste huvides: kas see, et osagi lapsi leiaks endale uue pere, või see, et kõik lapsed saavad kasvada koos, kuid seda mitte peres, vaid asutuses? On piisavalt palju tõendeid selle kohta, et institutsionaalne hooldus võrreldes toimiva perega pärsib lapse arengut ning hilisemat toimetulekut iseseisvas elus püsivate suhete hoidmisel ja perekonna loomisel. On vaja arutada ja poliitikate kujundamisel sellest lähtuda, kuidas lapse huvidest lähtuvalt leida võimalikult paljudele lastele pere, kuid samas hoida ja tugevdada perekondlikke sidemeid õdede ja vendade vahel. Siit koorub kohalike omavalitsuste väga tähtis roll, sest kohalikud omavalitsused on üldjuhul asenduskodus kasvavate laste eestkostjad. Õiguskantsler on oma ülevaates viidanud probleemidele, kus eestkosteasutus, valla- või linnavalitsus, ei ole piisava hoolega suhtunud eestkostetava varasse, seda paigutanud õigel või parimal viisil, pole nõudnud välja eestkostetava heaks elatist ja muud taolised juhtumid. Arvan jällegi, et teema on oluline, kuid süsteemse nõu ja kontrolli abil on varalised küsimused suhteliselt lihtsamini lahendatavad. Suuremaid probleeme näen lapse elukohajärgse kohaliku omavalitsuse, st eestkosteasutuse nendes tegevustes, mis määravad lapse kasvukeskkonna ja arengu. Õiguskantsler on tuvastanud juhtumeid, kus omavalitsuse esindaja ei ole kursis lapse elu ja arenguga lastekodus. Koostamata või uuendamata on kohustuslik juhtumiplaan. Sellise olukorra küllalt sagedast esinemist on kinnitanud mitmed asenduskodud, mida olen viimasel aastal külastanud. Mõistagi on olukord eri omavalitsustes erinev, kuid kahetsusväärselt sageli on asenduskodu kohaliku omavalitsuse silmis mugav lahendus, kuhu laps saata, kuid lapse jaoks võib see tähendada tupikteed. Tean juhtumit, kus kolmeaastane laps eraldati perest ja paigutati asenduskodusse. Ema kirjutas avalduse, et loobub lapsest, kuid see jäi aastateks kellegi sahtlisse. Laps, terve ja tragi, veetis järgmised kuus aastat asenduskodus, kusjuures kolmeaastane laps leiaks endale uue pere lapsendamise teel väga kiiresti. Nüüd jõudis see laps kuus aastat hiljem perekonnas hooldamisele. Tean juhtumeid, kus omavalitsus eestkosteasutusena ei ole informeerinud nn juriidiliselt vabadest lastest maavalitsust, kes saaks need lapsed suunata lapsendamisele. Tean juhtumeid, kus omavalitsus eestkosteasutusena seab teadvalt takistusi, et ära hoida lapse jõudmine peres hooldamisele, st ära hoida lahkumine asenduskodust, mis tooks endaga kaasa riikliku pearaha kadumise. Olen näinud olukordi, kus eestkosteasutus teeb minu hinnangul lapse huvisid eiravalt takistusi asenduskodus elavate vanemliku hooleta laste kooli valikul või ei võimalda koolieelikul lasteaeda minna. Need on üksikjuhtumid, mis on saanud lahenduse, kuid need on alarmeerivad näited. Nendel lastel ei ole peret, kogukonda, sotsiaalset võrgustikku, kes nende õiguste eest seisaks. Neil on vaja eestkosteasutust, kohalikku omavalitsust, kust laps on pärit. Ma ei taha väita, et kõigi 1200 Eesti asenduskodudes kasvava lapse eest ei kosteta piisava hoolega. Ei, üldjuhul teeb eestkosteasutus parima võimaliku. Väga paljud vanemliku hooleta lapsed jõuavad lapsendamiseni või perekonnas hooldamiseni ja ma ei taha siinkohal avada arutelu ega hakata veenma, et see on parem kui kasvada asutuses. See pole etteheide asenduskodudele. Seal tehakse üldjuhul väga head tööd, kuid olen veendunud, et lapse õige kasvukeskkond on toimiv pere ka siis, kui see pole bioloogiline pere. Riigi, kohalike omavalitsuste ja kolmanda sektori koostöös peame jõudma süsteemse tööni, nii et iga lapse puhul on tehtud kõik võimalik, et ta saaks kasvada peres. Kui see pole võimalik bioloogilises peres, siis uues, selleks professionaalselt ettevalmistatud peres. See on lapse õigus. Mul on väga hea meel, et õiguskantsler jätkab selle teema uurimist ning 2012. aasta eelisvaldkonnaks on asenduskodudes kasvavate laste õiguste kaitse. Tänavuse aasta jooksul peab valmima analüüs, millest kooruvad loodetavasti ka üldisemad soovitused asjaomaseks tegevuseks ning poliitika kujundamiseks. Aitäh!
Aitäh! Palun, Jevgeni Ossinovski!
Suur tänu! Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Ega õiguskantsler ei soovi lõppsõna? Ei? Selge. See päevakorrapunkt on ammendunud. Suur tänu õiguskantslerile ja kõikidele sõnavõtjatele-küsijatele!
Aitäh! Palun, Kalle Laanet!
Aitäh, austatud juhataja! Hea õiguskantsler! Te olete eriti viimasel aastal väga jõuliselt esinenud põhiseaduses kirjas olevate väärtuste valvurina. Eriti puudutab see Euroopa Liidu nn päästepaketti ja sellega seonduvaid otsustustasandeid. Kindlasti olete pannud oma seisukohtadega täitevvõimu, ütleme, kahetisse olukorda, sest teatud hetkedel on täitevvõimu esindajad Brüsselis andnud teatud lubadusi, mida teie seisukohtadest tulenevalt tegelikult nii kerge täita ei ole. Siit ka minu küsimus: millised suhted on teil praegu valitsusega? Kas te olete kriitika alla sattunud või on need suhted konstruktiivsed?
Ma võin kinnitada, et minu suhted valitsusega on igati konstruktiivsed. Üldreeglina ma ütlen oma arvamuse välja, aga see ei tähenda seda, et minu suhtlus selle all kannataks. Ma suhtun inimestesse lugupidavalt ja sellest tulenevalt on suhted konstruktiivsed.
Aitäh! Palun, Mati Raidma!
Suur tänu! Austatud õiguskantsler! Minus tekitas küsimuse teie mure seoses teatud otsuste delegeerimisega Riigikogu komisjonidele. Komisjoni esimehena ütlen, et riigikaitsekomisjon näiteks peab andma oma arvamuse kaitseväe juhataja määramise kohta, samuti riigikaitse strateegia dokumendi kohta. Kas ma saan õigesti aru, et teie arvates on õige tuua need asjad suurde saali või siis peate neid tähtsusetuteks teemadeks ja need teie mure raamistikku ei kuulu?
Tänan! Loomulikult need küsimused ei ole tähtsusetud. Ma tahtsin rõhutada, et teatud asju, mis on olulised riigielu küsimused, tuleks otsustada suures saalis. See ei tähenda, et kõik teised teemad on väheolulised – valitsus otsustab ka väga palju asju, mis on tähtsad, aga mis puudutavad meie omariiklust laiemalt. Paragrahvis 65 loetletud Riigikogu pädevusi puudutavad küsimused peaks igal juhul otsustatama suures saalis. See on see põhimõte. Teatud asju võib komisjon otsustada, aga pidasin oma kõnes silmas seda, et komisjon ei saa võtta riigile varalisi kohustusi. See on ikkagi suure saali pädevuses. Peale selle tuleb arvestada, et igal Riigikogu liikmel on ju valijalt saadud vaba mandaat. Tal on õigus otsuse tegemisel osaleda, hääletada, avaldada oma arvamust, aga üldsus ei tea, mis komisjonides toimub. Ta teab, mis toimub siin saalis. Seda pidasin ma silmas, kui rääkisin olulistest küsimustest, alahindamata teisi küsimusi.
Aitäh! Palun, Imre Sooäär!
Ma tänan! Austatud õiguskantsler! Oma ettekandes peatusite üsna pikalt ühel teemal, nimelt siis rahva valitud esinduskogul siin majas ja meie poolt teatud oluliste küsimuste delegeerimisel komisjonidele. Ma ei lugenud teie retoorikast välja ei selle protsessi otsesõnu heakskiitu ega hukkamõistu, te jäite väga delikaatseks. Ehk on teil mingisugune ettepanek, kuidas seda peaks reorganiseerima või mida tuleks ette võtta? Kui põhiseadusega ei ole ette nähtud täpseid volitusnorme teatud küsimuste lahendamiseks, kust siis tuleks see piir tõmmata? On teil mingi konkreetne ettepanek? Saate äkki täpsustada, mida te mõtlesite?
Tänan! Ma arvan, et see teema tõusetub konkreetsemalt lähitulevikus. Ma ei taha asjade arengust ette tormata. Ma lihtsalt markeerin teatud teemad ära, et oleks teada, mis suunas ma lähitulevikus tegutsen. See on üks oluline, seejuures mitte ainult õigusteoreetiline, vaid ka praktilise tähtsusega teema, mis tuleb läbi vaielda. Aga ma ei läheks praegu konkreetsemaks.
Aitäh! Palun, Kaia Iva!
Asume neljanda päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud välisõhu kaitse seaduse, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 232 teine lugemine. Ma palun kõnetooli keskkonnakomisjoni esimehe Tõnis Lukase!
Austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu! Keskkonnakomisjon arutas välisõhu kaitse seaduse, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu kahe lugemise vahel kahel korral. Vaatasime läbi muudatusettepanekud. Riigikogu liikmetelt neid ei tulnud, aga ühe esialgse ettepaneku esitas Keskkonnaministeerium ning ühe Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. Pärast arutelu otsustas keskkonnakomisjon neid toetada. Vormistasime need täitevvõimult tulnud ettepanekud nii, nagu need esitati, oma muudatusettepanekutena. Juhin tähelepanu, et kolme ettepanekut võib meie töökultuurist lähtuvalt lugeda suhteliselt tehnilist laadi muudatusettepanekuteks. Kogu selle seaduseelnõu eesmärkidest ma praegu palju ei räägiks, sest esimesel lugemisel pani eriti minister Pentus oma ettekandes selle seaduse muutmise üldfilosoofiale suurt rõhku. Aga nüüd muudatusettepanekud. Fluoritud kasvuhoonegaaside käitlemine kui selline on nüüd tegevuste kaupa välja toodud, sest Justiitsministeerium pidas eelmist sõnastust liiga üldsõnaliseks. Nüüd on kõik asjaomased tegevused eraldi kirjas ja selles mõttes on seaduseelnõu kindlasti täpsem. Võib-olla kõige tähtsam muudatusettepanek on vastutussätetes uue sõnastuse esitamine eelnõu § 1 punkti 16 juurde. Selle eesmärk on täpsustada vastutusnorme, et võimaldada vastutusele võtmist fluoritud kasvuhoonegaase sisaldavate toodete käitlemisnõuete rikkumise eest. Vastutuse määrad on jäänud samaks, nagu need esimesel lugemisel saali olid esitatud, aga need on nüüd grupeeritud natuke arusaadavamalt ning toodud seaduse tasandile. Maksimaalne vastutuse määr käitlemisnõuete rikkumise puhul on 6400 eurot. Kui on probleeme hoolderaamatuga – see pole säilinud või on seal rikkumisi –, siis võib pidada mõistlikuks rakendada madalamat vastutuse määra. Vastutussätted viitavad alati konkreetsetele Euroopa Liidu õigusaktidele, sest F-gaaside käitlemise reeglid tulenevad otsekohalduvatest Euroopa Liidu määrustest, ja nii on ka selles seaduseelnõus viited olemas. Esimesel lugemisel puudutamata jäetud teemana on eelnõusse lülitatud muudatusettepanek nr 2. Selle kohaselt täiendatakse seadust järgmise sättega: "Rohelise investeerimisskeemi kaudu toetatakse lisaks muudele keskkonnasäästlikele projektidele ja programmidele ka füüsiliste isikute väikeelamute rekonstrueerimist, väikeelamutele taastuvenergia tootmisseadmete soetamist ja paigaldamist ning elektriautode ja nende laadimisseadmete soetamist ja paigaldamist." See ettepanek toetab meie keskkonnasõbralikku majandamist ja neid tegevusi, mida üldjuhul on seni KredExi kaudu toetatud. Maksuametil on selleks, et aktsepteerida mingit maksusoodustust, näiteks tulumaksuvabastust, vaja seaduslikku alust ja senini ei olnud seaduses kirjas, et kõnealused programmid võivad puudutada ka füüsilist isikut. Nüüd on ettepanek füüsiline isik ka seadusse lülitada, et niisuguste renoveerimiste ja soetuste puhul oleks võimalik maksuvabastust rakendada. See on muudatusettepanekute iseloomustamiseks kõik. Tänan komisjoni liikmeid ja personali, samuti meie partnereid – ühesõnaga kõiki inimesi, kes seda seaduseelnõu on ette valmistanud! Minu meelest on teiseks lugemiseks ette valmistatud täiendatud seletuskiri põhjalik ja peaks kõigile küsimustele vastused andma.
Suur tänu, Tõnis Lukas! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Vaatame läbi muudatusettepanekud, neid on esitatud 13, kõik on keskkonnakomisjoni omad. Muudatusettepanek nr 1, arvestada täielikult; nr 2, arvestada täielikult; nr 3, arvestada täielikult; nr 4, arvestada täielikult; nr 5, arvestada täielikult; nr 6, arvestada täielikult; nr 7, arvestada täielikult; nr 8, arvestada täielikult; nr 9, arvestada täielikult; nr 10, arvestada täielikult; nr 11, arvestada täielikult; nr 12, arvestada täielikult; nr 13, arvestada täielikult. Juhtivkomisjoni ettepanek on teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõppenud.
Asume järgmise päevakorrapunkti juurde. See on Vabariigi Valitsuse algatatud ravikindlustuse seaduse ja puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise seaduse eelnõu 229 teine lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Maret Maripuu!
Austatud istungi juhataja! Lugupeetud kolleegid! Ravikindlustuse seaduse ja puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise seaduse eelnõu 229 esimene lugemine lõpetati 30. mail. Ravikindlustuse seaduse muutmise peamine eesmärk on muuta ravimid inimeste jaoks odavamaks. Täpsemalt puudutab see 50%-lise soodustusega müüdavaid ravimeid, mille puhul kaob ära 12,79 euro suurune piirmäär. Teine muudatus puudutab eelkõige eriarsti vastuvõttu. Eelnõuga suurendatakse perearstide n-ö väravavahi rolli, et nõnda eriarstide töökoormust vähendada ning luua võimalus eriarstide vastuvõtu järjekordade lühendamiseks. Igapäevane krooniliste haigete jälgimine läheb perearsti pädevusse. Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise eesmärk on võtta Eesti õigusruumis kasutusele puudega isiku kaardid, et tagada puuetega isikute parem kaitse. Seaduseelnõu muutmiseks ettepanekuid ei laekunud ja komisjon tegi oma 5. juuni istungil järgmised konsensuslikud otsused: saata eelnõu täiskogu istungi päevakorda 12. juunil ja teha ettepanek teine lugemine lõpetada; kui teine lugemine lõpetatakse, teha ettepanek saata eelnõu kolmandale lugemisele 14. juunil ja eelnõu seadusena vastu võtta. Tänan!
Suur tänu, kolleeg Maret Maripuu! Teile on küsimus kolleeg Marika Tuus-Laulilt. Palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Te ütlesite, et perearsti n-ö väravavahi rolli suurendamine peaks lühendama ooteaegu eriarstide vastuvõtule saamiseks. Sama on öelnud ka härra minister. Kuid läinud nädalal avalikustati üks Euroopa uurimus. Powerhouse"i vahendusel saime teada, et otse vastupidi, ooteaegade probleem on just seal, kus perearstidel on väravavahi roll. Kui haige patsient peab perearsti juurest läbi käima, siis see pikendab eriarsti juurde pääsemist. Milline on teie arvamus?
Eelnõu siiski sellise perearsti väravavahi rolli kehtestab, sest see annab perearstile võimaluse eriarstiga konsulteerida. Patsient saadetakse küll eriarsti juurde uuringutele, aga kui tegu on kroonilise haigusega, siis jääb inimese jälgimine perearsti kompetentsi, kui just eriarst ei näe vajadust patsienti enda juurde tagasi kutsuda. Nii et seda, millele teie viitasite, seaduseelnõu praegu ei arvesta. Ilmselt seadusmuudatus jõustub 1. oktoobril ja loodame, et see annab säärase tulemuse, nagu algataja on soovinud.
Palun, kolleeg Marika Tuus-Laul, teine küsimus!
Aitäh! Kas teie meelest perearst suudab kroonilist haiget paremini nõustada kui vastava eriala eriarst?
Ma arvan, et kõige parem tulemus saavutatakse koostöös. Usun, et meie perearstid on väga kompetentsed, tegelemaks krooniliste haigetega. Juhul, kui nad näevad mingeid probleeme, saavad nad alati patsiendi eriarsti juurde konsultatsioonile saata ja endiselt on võimalus, et eriarst jätab patsiendi enda juurde jälgimisele. See on eelnõus kirjas.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Maret Maripuu! Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Seaduseelnõu kohta muudatusettepanekuid ei ole. Eelnõu 229 teine lugemine on lõppenud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud kohtuekspertiisiseaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 202 teist lugemist. Ettekandeks palun kõnepulti õiguskomisjoni aseesimehe kolleeg Kalle Laaneti!
Austatud esimees! Head kolleegid! Õiguskomisjon sai peale esimest lugemist kokku kaks korda. Esimest korda tulime kokku 5. juunil, kui oli väga sisuline arutelu, mis kestis pea kaks tundi. Meie istungit juhatas komisjoni esimees Marko Pomerants ning osa võtsid peale minu Andres Anvelt, kes osales kuni kella 13.48-ni; Lauri Luik, kes oli Igor Gräzini asendusliige ja viibis meie istungil kella 13.15-st kuni 14.38-ni; Kalle Jents, Marika Tuus-Laul, Neeme Suur, Peeter Võsa, kes viibis istungil alates kella 13.17-st; Siim Kabrits, kes oli kohal kuni kella 14.50-ni, Valdo Randpere ja nõunik Carina Rikart. Selle eelnõu arutamisele oli kohale kutsutud tõesti palju abilisi: justiitsministri nõunik Madis Timpson, Justiitsministeeriumi karistusõiguse ja menetluse talituse juhataja Kati Maitse-Pärkna, nõunik Julia Antonova, eraõiguse talituse nõunik Stella Johanson, Andmekaitse Inspektsiooni õigusnõunik Maris Juha, Eesti Kohtuekspertiisi Instituudi direktor Üllar Lanno ja sama asutuse arenduse asedirektor Marika Väli ning üleriigiliselt tunnustatud ekspert kohtupsühhiaatria ekspertiisi valdkonnas psühhiaater Anu Arold. Muudatusettepanekute tähtajaks ei laekunud mitte ühtegi ametlikku ettepanekut. Samas oli komisjonile laekunud ridamisi muid ettepanekuid, mida me kahel istungil arutasime. Tulemuseks saime kokku kümme komisjoni muudatusettepanekut. Arutelud olid väga sisulised ja korraks tuletan, head kolleegid, teile meelde, mis selle seaduseelnõu eesmärgid üldse on. Esiteks, DNA ja sõrmejälgede registri loomine, teine eesmärk puudutab kohtuekspertiiside hindu ja kolmas on anda võimalus inimese esialgseks õiguskaitse korras kinnipidamiseks 14 päeva asemel 40 päeva. Need on põhilised eesmärgid. Pean tunnistama, et selle eelnõu arutamisel tekkis nii minul eelnõu ettekandjana kui ka teistel komisjoni liikmetel riburada pidi hulk küsimusi, aga kahe istungi käigus jõudsime siiski sisuliselt konsensuslike otsusteni. 5. juunil otsustasime jätkata arutelu komisjonis 11. juunil. Teine otsus oli saata eelnõu täiskogu istungi päevakorda 12. juuniks, teha ettepanek teine lugemine lõpetada ja kui teine lugemine lõpetatakse, siis saata eelnõu kolmandale lugemisele 14. juunil. See võeti vastu konsensusega. 11. juunil jõudsime samale seisukohale ja 5. juunil langetatud otsused jäidki konsensuslikult menetluslikeks otsusteks. Niisugune see protsess lühidalt kokku võetuna välja nägi. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Kalle Laanet! Küsimusi teile ei ole. Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Palun, kolleeg Neeme Suur!
Austatud proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Mul on viimaste nädalate jooksul juba mitu korda olnud põhjust pulti tulla ja rääkida seadusloome heast tavast. Ega vist midagi muud üle ei jäägi, tulebki jääda puldis käima, et rääkida nii kaua, kuni asjad paremaks lähevad. Tahan natuke rääkida sellesama seaduseelnõu menetlemise protsessist. Seaduseelnõu esitati Riigikogule 2. aprillil. Siis jäi üks kuu vahele ja 30. aprillil arutas komisjon seda eelnõu esimest korda. 9. mail arutas komisjon eelnõu teist korda ja määras muudatusettepanekute tähtajaks 23. mai ehk kaks nädalat. See on teadagi tavaline muudatusettepanekute esitamise tähtaeg. Õigeks ajaks vormistatud ettepanekuid ei laekunud, aga iseenesest laekus ettepanekuid hulgaliselt. Neid esitasid Riigikohus, Eesti Psühhiaatrite Selts, Riigiprokuratuur ja ka Eesti Patsientide Esindusühing. 31. mail esitas Justiitsministeerium oma muudatusettepanekud, mida mina lugesin kokku 15, Kalle Laanet sai nende arvuks kümme. Tõenäoliselt ma lugesin osa asju kaheks ja Laanet üheks, ametlikke muudatusettepanekuid oli tõenäoliselt tõesti kümme. Neist mitmed olid sisulised. Muu hulgas näiteks määratakse kindlaks, et kohtuekspertiisi võiks teostada üks arst, mitte mitu arsti. Nädala aja pärast arutas komisjon tehtud ettepanekuid ja muutis sõnastusi (see oli esmaspäeval), seejärel lihviti sõnastust Justiitsministeeriumiga koostöös kuni reedeni ja täna on esmaspäev. Tegelikult tähendab see seda, et pärast seda, kui on muudatusettepanekute tähtaeg läbi, tuleb Justiitsministeerium suure hulga uute ettepanekutega, need vormistatakse komisjoni muudatusettepanekutena, sest komisjoni ettepanekuid võib teha kogu aeg. Sisuliselt aga uut kooskõlastusringi enam ei tule. Küsimus on: kas see on sobilik viis seaduseelnõusid menetleda või ei ole? Näiteks mul oli komisjonis küsimus sellesama patsientide esindusühingu kohta: kas nad saavad uuesti oma arvamust avaldada, kui Justiitsministeeriumi ettepanekul on eelnõu oluliselt muudetud? Selleks igatahes aega ei jäänud. Komisjoni töötajad küll saatsid neile pakutavad muudatused, aga kui reedel saadetakse materjal ja esmaspäevaks peab vastus kohal olema, siis on üsna võimatu neid arvamusi veel arvesse võtta. Seega me ei saanud patsientide esindusühingult tegelikult sisulist arvamust küsida. Miks on see täna arutatava eelnõu puhul üldse tähtis? See ei ole pelgalt tehniline eelnõu. Siin on näiteks selline teema sees, et kui seni võis esmase õiguskaitse raames sind panna hullumajja 14 päevaks ja sind 14 päeva süstida, selleks et sa maha rahuneksid, siis pärast seda seadusmuudatust võib inimese panna raviarsti hinnangul – mitte eksperdi, vaid raviarsti hinnangul! – hullumajja 40 päevaks ja teda süstida nii kaua, kuni ta maha rahuneb ja siis edaspidi otsustada, mis tast edasi saab. See on suur muudatus! Palun kolm minutit lisaaega!
Kolm minutit, palun!
Ka see asjaolu, et ekspertiisi võiks teostada üks isik, mitte kaks isikut, on tähtis muudatus. Nii et patsientide esindusühingul võiks ikkagi olla võimalus selle oluliselt täiendatud eelnõu osas oma seisukoht võtta. Säärane protsess, kus ministeerium toob viimasel hetkel oma muudatusettepanekud, need vormistatakse komisjoni ettepanekutena ja lähevad eelnõusse sisse niimoodi, et uut kooskõlastusringi sisuliselt ei toimu, ei ole kooskõlas õigusloome hea tavaga. See ei ole esimene kord meil sellele probleemile tähelepanu juhtida. Täpselt samamoodi, üle jala muutis komisjon seaduseelnõu 206: nädalavahetusel tulid muudatusettepanekud, esmaspäeva hommikul esitati need niimoodi, et neid ei jõutud isegi kirjalikult vormistada. Sellesama 206 arutelul ütles hea kolleeg Valdo Randpere head sõnad: "Olgu see viimane kord!" No olgu see siis nüüd praegu siin viimane kord, head kolleegid! Võimaldame selle eelnõu algatajatel ja asjaga seotud osapooltel eelnõu veel kord rahulikult läbi arutada ning teha oma ettepanekud. Võimaldame korrektset seadusloomet! Sellise ettepanekuga on sotsiaaldemokraadid väljas. Seega me teeme ettepaneku eelnõu 202 teine lugemine katkestada. Aitäh!
Aitäh! Palun, kolleeg Kalle Laanet!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Kui ma enne esindasin komisjoni seisukohta, siis nüüd esindan ma Kalle Laaneti ja demokraatide seisukohti. Olen suures osas oma hea kolleegi, eelkõnelejaga nõus. Selle eelnõu menetluse käigus kiputi kõigi asjadega tõesti hiljaks jääma, ka ettepanekute esitamisega. Ning mis kõige kummalisem: esitatud ettepanekute põhjused olid minu ja väga paljude teiste komisjoni liikmete arvates väga iseäralikud. Neid põhjendati paljudel puhkudel eelarvevahendite nappusega, vajadusega raha kokku hoida, mis ei saa olla eesmärk omaette, kui me räägime teatud põhiseaduslike õiguste piiramisest, mida esialgne kinnipidamine endast ju kujutab. Seegi on vaieldav otsus, kui eksperte vähendatakse sisuliselt mitmelt ühele. See tekitab väga palju küsimusi. Samas jõudsime menetluse käigus ühisel meelel, ma usun, suhteliselt hea tekstini. Seda selles mõttes, et me suutsime päris selgelt formuleerida, mida me tegelikult ootame. Kui kasutada komisjoni esimehe sõnu, ega keegi ju ei keela parlamendil tööd teha ja eelnõu selliseks vormida, nagu see võiks parlamendist välja minna. Minu arvates see on üks näide selle kohta, et komisjonis sai väga tõsist tööd tehtud selle nimel, et eelnõu saaks võimalikult realistlik ja hakkaks toimima. Aga ma olen Neemega selles mõttes nõus, et me järjest ja järjest jääme asjadega hiljaks. Täitevvõim tuleb uksest ja aknast talle sobilikel aegadel sisse ning parlament peab suutma vastavalt kokkulepetele, mis koalitsioonis tehakse, asju ülehelikiirusel menetleda. Muidugi toob see kaasa situatsiooni, kus tehakse vigu, ja need vead lajatatakse hiljem meile kõigile selga. Peaksime tõesti head õigusloome tava sisulisemalt ja järjekindlamalt järgima. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Kalle Laanet! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan läbirääkimised. Head kolleegid, läheme muudatusettepanekute läbivaatamise juurde. Seaduseelnõu kohta on kümme muudatusettepanekut. Ettepanek nr 1, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 2, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 3, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 4, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 5, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 6, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 7, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanek nr 8, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult; ettepanekud nr 9 ja 10, juhtivkomisjonilt, arvestatud täielikult. Me oleme läbi vaadanud kõik muudatusettepanekud, kuid meie laual on veel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ettepanek. Meil tuleb seda hääletada. Lugupeetud Riigikogu, panen hääletusele Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ettepaneku eelnõu 202 teine lugemine katkestada. Palun hääletada! Poolt hääletas 29 Riigikogu liiget, vastu oli 51, erapooletuid ei olnud. Ettepanek ei leidnud toetust. Eelnõu 202 teine lugemine on lõpetatud.
Nüüd on päevakorras põhiseaduskomisjoni algatatud erakonnaseaduse täiendamise seaduse eelnõu 216 teine lugemine. Ma palun ettekandeks kõnetooli põhiseaduskomisjoni liikme kolleeg Peep Aru!
Tänan usalduse eest, proua esimees! Head kolleegid! Me arutasime erakonnaseaduse täiendamise seaduse eelnõu 216 oma komisjoni istungil 7. juunil. Meenutan, et eelnõu eesmärk on reguleerida erakondade rahastamise järelevalve komisjoni liikmete tasustamine vastavalt nende panusele komisjoni töös. Komisjon pidi oma istungil nentima, et eelnõu esimese lugemise järel muudatusettepanekuid ei laekunud. Asusime siis kohe otsustama, ja need otsused olid järgmised: saata eelnõu täiskogu istungi päevakorda täna, 12. juunil, teeme ettepaneku teine lugemine lõpetada ja juhul, kui see otsus täna siin suures saalis sünnib, siis saata eelnõu kolmandale lugemisele ehk vastuvõtmiseks 14. juunil. Tänan!
Suur tänu, kolleeg Peep Aru! Küsimusi teile ei ole. Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Muudatusettepanekuid ei esitatud ja see tähendab, et seaduseelnõu 216 teine lugemine on lõppenud.
Nüüd on päevakorras Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatuse ratifitseerimise seaduse eelnõu 237 esimene lugemine. Ettekandeks ma palun kõnepulti välisminister Urmas Paeti!
Tere päevast, head Riigikogu liikmed! Teile on siis esitatud Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatuse ratifitseerimise seaduse eelnõu. Selle eesmärk on ratifitseerida Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatus, mis on vastu võetud Euroopa Ülemkogu otsusega. Selle otsuse kohaselt muudetakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 136 seoses Euroopa stabiilsusmehhanismi loomisega Euroopa Liidu riikide jaoks, mille rahaühik on euro. Artiklisse 136 lisatakse uus lõige järgmises sõnastuses: "Liikmesriigid, mille rahaühik on euro, võivad luua stabiilsusmehhanismi, mis võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik. Mehhanismi alusel mis tahes vajaliku finantsabi andmine toimub rangetel tingimustel." Selle muudatuse eesmärk on näha Euroopa Liidu aluslepingutes selge sõnaga ette võimalus, et liikmesriigid võivad luua alalise Euroopa stabiilsusmehhanismi. Sellise mehhanismi asutamine on kooskõlas aluslepingu teiste majandus- ja rahapoliitikat puudutavate punktidega. Iseenesest see muudatus ei kohusta liikmesriike stabiilsusmehhanismi asutama, vaid, nagu öeldud, see nendib, et selline võimalus on olemas. Liikmesriikidele jääb pädevus otsustada mehhanismi loomise vorm ja sisu, samuti ka selles osalemise kord ja tingimused. Kordan veel: see ei kohusta stabiilsusmehhanismi looma. Samuti ei kohusta see ühtegi liikmesriiki, sh Eestit sellega ühinema. Selleks on teatavasti eraldi otsustused vaja teha. Liikmesriigid peaksid kokkuleppe alusel selle muudatuse heaks kiitma 1. jaanuariks 2013, misjärel võiks jõustuda Euroopa Liidu toimimise lepingus artikkel 136 sellises sõnastuses, nagu ma ette lugesin. Tänan!
Suur tänu, lugupeetud minister! Nüüd on küsimuste aeg. Palun, kolleeg Kalev Kallo!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea minister! Me loeme siit, et Euroopa Ülemkogu võttis selle muudatuse vastu 25. märtsil 2011. Kus see nii kaua, ei tahaks öelda vedeles, vaid lebas, et alles nüüd sellega välja tullakse? Ehk on see seotud tormijooksu korras ESM-i kehtestamisega? Kus ta nii kaua oli ja miks nüüd kiireks läks?
See, et mingi eelnõu jõuab parlamendi ette, ei tähenda, et on kiireks läinud. Iseenesest oli kavas käsitleda eelmise aasta lõpus kolme dokumenti ajaliselt ühes raamistikus. Need kolm on esiteks eelnõu, mis praegu teie ees on, teiseks, fiskaallepingu sõlmimise eelnõu ja kolmandaks, otseselt ESM-i ehk stabiilsusmehhanismi loomise eelnõu. Need kõik kajastavad enam-vähem sama valdkonda ja tahtsime neid käsitleda koos. Seetõttu otsustati konkreetse eelnõuga oodata, et ESM-iga seonduv järele jõuaks, aga paraku, nagu me kõik teame, tõi see kevad ESM-i menetlusse muudatusi kaasa, nii et seda ajaliselt koos käsitlemise kava ei ole õnnestunud ellu viia. Seetõttu on eelnõu 237 teie ees nüüd. Oleks ette teadnud, et ESM-iga seoses tõusetuvad sellised teemad, nagu need on tõusetunud, siis oleks selle eelnõu menetlusgraafik olnud teistsugune.
Palun, kolleeg Rainer Vakra!
Aitäh, hea juhataja! Austatud minister! Täpselt sama lõigu kohta, mille te ette lugesite, on ka minu küsimus. Artikli 136 uus lõige on: "Liikmesriigid, mille rahaühik on euro, võivad luua stabiilsusmehhanismi, mis võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik. Mehhanismi alusel mis tahes vajaliku finantsabi andmine toimub rangetel tingimustel." Siit küsimus: kui mõni riik, kes saab ESM-ist abi ja loobub ühel hetkel eurost kui rahaühikust ning astub euroalast välja – Kreeka puhul on seda ju eri tasanditel korduvalt räägitud –, mis saab siis ESM-i antud toetusest? Siin artiklis on ju väga selgelt öeldud, et see seob lepinguosalise ühtse euroalaga ning eeldab, et riigis on kasutusel euro.
Jah, eeldus ongi, et kui üks või teine riik ESM-ist toetust taotleb, siis ta peab olema eurotsooni liige. Selge on, et ükski seadus, ükski rahvusvaheline kokkulepe ei suuda lõpuni arvesse võtta seda, mis tulevikus juhtuma hakkab. Fakt on see, et konkreetsed riigid, kes ESM-ist abi saavad, sõlmivad lepingud, milles nad võtavad endale selged kohustused, sh tagasimaksmise kohustuse. Kui ühes või teises riigis peaks rahaühik aja jooksul muutuma, ei tähenda see, et kokkulepped kohustuste täitmise kohta muutuvad. Riigis võib olla x rahaühik, see ei võta talt kohustusi täita rahvusvahelisi kokkuleppeid.
Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud ettekandja! Teadupärast arutatakse otsust, mis puudutab Eesti osalemist ESM-is, praegu Riigikohtus. Kas seegi eelnõu on mõeldud suurendama õiguskantsleri büroo ja Riigikohtu töökoormust või saab siin kuidagi ilma hakkama?
Mina olen asjast nii aru saanud, et see ei tohiks õiguskantsleri büroo töökoormust suurendada. Mis puutub õiguskantsleri argumentatsiooni stabiilsusmehhanismi vaidluse puhul, siis ta ju iseenesest ei vaidlusta stabiilsusmehhanismi kui sellist, vaid teatud asjassepuutuvaid sätteid. Kõnealune aluslepingu muudatus loob vaid võimaluse ESM asutada, see ei tekita ühtegi kohustust. Ma ei näe, et siin on alust õiguskantsleri senise argumentatsiooniga välja tulla.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm!
Aitäh! Hea välisminister! Mitu eurotsooni riiki on selle lepingu muudatuse ratifitseerinud?
Kõige värskemaid andmeid mul käepärast ei ole. See protsess käib enamikus riikides, ent seda, kui paljud on tänase seisuga selle lõpetanud, ma öelda ei oska. Aga ma vastan teile mõne aja pärast. Lööme kõik numbrid kokku.
Palun, kolleeg Kalle Laanet!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Euroopa Liidu aluslepingus olev artikkel 125 keelab liidul ja liikmesriikidel võtta enda peale liikmesriikide keskvalitsuste, regionaalsete, kohalike või muude avaliku võimu organite kohustusi. Olukord Kreekas on praegu suures osas tingitud just sellest, et keskvalitsus ja kohalikud omavalitsused on väga suuri kulutusi teinud. Mis on sinu seisukoht: kuidas on võimalik pärast ESM-i rakendumist kanda hoolt artikli 125 täitmise eest?
Kõigepealt, Euroopa Liidu Nõukogu õigusteenistus ja muud Euroopa Liidu õigusteenistused on selgelt öelnud, et 136. artikli muudatus, millest me täna räägime, on kooskõlas ka artikliga 125, mis tõesti ütleb, et liit ega liikmesriigid ei tohi võtta enda peale liikmesriikide avaliku võimu organite kohustusi. Õigusliku poole pealt nende analüüside kohaselt vastuolu ei ole. Iseasi on aga tõepoolest küsimus sellest, kuidas mõned asjad viimase paari aasta rahandus-majandusturbulentsis välja näevad. Aga õiguslikku probleemi Euroopa Liidu n-ö suured õigusasjatundjad küll ei näe.
Palun, kolleeg Kadri Simson!
Aitäh! Lugupeetud välisminister! Viimastel päevadel on kõlanud hoiatusi, et ka Hispaania vajab eurotsooni riikidelt abi, toetusraha. Nüüd me näeme, et te olete toonud Riigikogu ette Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatuse ratifitseerimise seaduse eelnõu, mida ilmselgelt sellel nädalal vastu ei võeta. Kas teil on selle ratifitseerimisega kiire, sest abivajajad on ukse taga rivis? Ja kui on kiire, siis milline võiks olla selle ratifitseerimise lõpphääletuse ajagraafik?
Ülemkogu on seadnud eesmärgiks, et liikmesriigid võiksid selle aluslepingu muudatuse heaks kiita hiljemalt 1. jaanuariks 2013. Selline on umbkaudne ajaline perspektiiv. Veel kord: üks on asjade õiguslik pool ja teine mõnikord ka sisuline pool. Iseenesest annab see muudatuse tegemine aluslepingusse hea ülevaate sellest, millised mehhanismid Euroopa Liidus üldse olla saavad. Õiguslikult saab ESM-i ehk stabiilsusmehhanismi luua ka ilma selle sätteta aluslepingus. Ütleme siis nii, et tänane aluslepingu muudatus teenib pigem õigusselguse huve, et ühes dokumendis oleks kajastatud kõik Euroopa Liidus juba olemas olevad ja võimalikud mehhanismid. Niisugust õiguslikku seost, et stabiilsusmehhanismi saab luua ainult siis, kui alusleping on muudetud, ei ole. Kuna stabiilsusmehhanismi ei asutata otseselt Euroopa Liidu õiguse osana, vaid liikmesriikide vahel sõlmitava kokkuleppe raames, siis saab mehhanismi luua ka ilma selle aluslepingu muudatuseta.
Palun, kolleeg Valeri Korb!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud härra minister! Mainisite, et finantsabi antakse rangetel tingimustel. Seoses sellega on mul väike küsimus: kas te võiksite seletada, mida tähendavad need ranged tingimused?
Konkreetsed tingimused pannakse paika konkreetsete lepetega. Seda muidugi juhul, kui stabiilsusmehhanism kui selline tekib ja selle raames hakkab üks või teine riik tulevikus abi saama. Need tingimused aga puudutavad eelkõige selle abi intressimäära ja tagasimaksmise tähtaegu, teiselt poolt aga muudatusi ja reforme, mida abi saav ja abi taotlev riik peab ellu viima. Need puudutavad eelarve tasakaalu nõude täitmist, ajagraafikut nende nõuete täitmiseks, mis puudutavad laenukoormuse suurust tervikuna ja võimalikke muid tingimusi, mida abi andmiseks teised stabiilsusmehhanismis osalevad riigid konkreetsele riigile esitavad. Eesmärk on saavutada, et abi saava riigi tulevik, rahanduslik ja majanduslik seis oleks jätkusuutlik. Konkreetsetel juhtudel võivad tingimused mõnevõrra erineda tulenevalt eri riikide finants- ja majandussituatsioonist.
Palun, kolleeg Inara Luigas!
Aitäh, austatud Riigikogu juhataja! Lugupeetud minister! Selles seaduseelnõus on kirjas, et stabiilsusmehhanismi loovad need riigid, kus on kasutusel euro, ja et stabiilsusmehhanism võetakse kasutusele siis, kui see on euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik. Aga me teame, et Euroopa Liit on väga lõimunud. Me ei saa enam jagada Euroopa Liitu esimeseks ja teiseks tsooniks – nii finantsiliselt kui majanduslikult on kõik riigid põimunud. Kas te ei arva, et kogu selles stabiilsusmehhanismis peaksid osalema ka need riigid, kelle rahaühik praegu euro ei ole?
Iseenesest on teil sisuliselt loomulikult õigus. Vaadates Euroopa Liidu toimimist, siseturgu, kogu seda tihedat majanduslikku seotust on ilmselge, et kõik on kõigega seotud. Eesmärki Euroopa Liidu kui terviku või vähemalt enamiku riikide majanduslikul tervisel silma peal hoida ning vajaduse korral noomida ja karistada täidab teine leping: fiskaalleping, mis hõlmab peaaegu kõiki Euroopa Liidu liikmesriike. Mis puutub stabiilsusmehhanismi, siis selle erisus tulebki sellest, et tolles mehhanismis saaksid osaleda riigid, kes kõik kasutavad ühte rahaühikut. Seega erisus võrreldes nende Euroopa Liidu riikidega, kes kasutavad teisi rahaühikuid, siiski on. Kui on üks valuuta, üks rahaühik, siis peavad olema ka selged kriteeriumid, kuidas selle stabiilsust hoida ja ähvardava kriisi korral seda vältida või tagajärgi leevendada. Nii et ikkagi ühe ja sama rahaühiku kasutamine 17 liikmesriigis tekitab selle erisuse. Need 17 riiki loomulikult vastutavad kõik koos euro stabiilsuse ja hea käekäigu eest. Teiste, eurotsooni mittekuuluvate riikide majanduste mõju euro stabiilsusele on ka olemas, aga see ei ole nii otsene. Aga seda, et neid muid põhimõtteid, mis puudutavad eelarve tasakaalu ja laenukoormust, järgitaks ja oleks olemas vajalik mehhanism riikide korralekutsumiseks, käsitleb fiskaallepe.
Palun, kolleeg Igor Gräzin!
Austatud minister! Valeri Korbi küsimusest tegelikult ilmnes, et kahjuks on see otsus inglise keelest valesti tõlgitud. See puudutab tingimusi. Nähtavasti ei ole tõlkija keeleoskaja inimene olnud või läks asi muul põhjusel viltu. Aga nüüd sisulisem küsimus. Kolleeg Rait Maruste tunni aja eest ütles, et lepingu olemuse ei määra mitte selle vorm, vaid sisu. Ja sisuliselt ei ole tegemist rahvusvahelise lepinguga. Ma esitan sellise küsimuse: kas on mingisuguseid juriidilisi põhjendusi selleks, et protseduur on ratifitseerimine? Sest kui sisuliselt ei ole tegemist rahvusvahelise lepinguga, siis seda dokumenti ratifitseerida ei saa.
Ma eeldan, et sa küsid ikkagi selle konkreetse eelnõu kohta, mis teil laua peal on, aluslepingu muudatuse kohta. Meie oma Eesti välissuhtlemisseadus ütleb väga selgelt, et kõiki rahvusvahelisi leppeid, kui neid muudetakse, menetletakse riigi sees samamoodi nagu algselt sõlmitud lepinguid. Euroopa Liidu toimimise leping kui selline on Riigikogus ratifitseeritud ning meie välissuhtlemisseaduse, samuti põhiseaduse kohaselt tuleb ka kõik selles lepingus tehtavad muudatused parlamendis ratifitseerida.
Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm, teine küsimus!
Aitäh! Kas lepingus kirjas olev ESM on tänasel päeval sellise mõtteidu tasemel, on see loomisel või juba loodud?
Praegu see veel loodud ei ole. Et stabiilsusmehhanism n-ö jõusse astuks, on ette nähtud nende riikide hulk, kes peavad olema teatanud, et nad ESM-iga ühinevad. Praeguse ajakava järgi saab stabiilsusmehhanism suure tõenäosusega loodud 9. juuliks, pärast seda, kui Saksamaa on asjaomase otsuse teinud.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm, teine küsimus!
Aitäh! Härra minister! Teie kõnest ma sain aru, et ESM-i on võimalik moodustada ilma Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatusteta. Miks neid muudatusi siis üldse on vaja ratifitseerida?
Nagu ma juba nimetasin, see konkreetne eelnõu, mis teie ees on, puudutab aluslepingu muudatust, ning mitmed riigid jõudsid ühisele arusaamale, et Euroopa Liidu alusleping peaks siiski kajastama kõiki Euroopa Liidus olevaid olulisi instrumente. Selles mõttes on see leping mitte niivõrd õigust loov, kuivõrd kirjeldav. Ka Eesti parlamendis on aeg-ajalt ühe või teise seadusega seoses puhkenud arutelu selle ümber, et seadused peaksid olema kõigile arusaadavad ja sisaldama kõiki olulisi asjassepuutuvaid elemente. Teatud mõttes võib öelda, et tegemist ongi deklaratsiooniga – kui te loete seda muudatust, siis see ju ei kohusta mitte kedagi mitte millekski, vaid lihtsalt ütleb, et jah, selline võimalus on.
Palun, kolleeg Igor Gräzin, teine küsimus!
Minul kui tulihingelisel eurooplasel on hinges natukene valus, kui ma mõtlen selle peale, et me käsitleme kogu meie Euroopat kui välismaad. Minu jaoks on Euroopa Liit minu kodu ja kodumaa. Aga minu teine küsimus on: millised on garantiid Eesti eelarvele, et me oleme blokeeritud küsitavate euromajanduslike ideede impordi eest, mis võivad meie eelarvele halba teha? Kuidas me saame garanteerida, et meid need küsitavad initsiatiivid ESM-i kaudu ei kahjusta?
ESM-i arutelu siin parlamendis on ju alles kõigis oma nüanssides ja detailides ees. See saab alata praeguste arusaamade järgi siis, kui Riigikohus on oma seisukoha öelnud. Pärast seda saab kindlasti siin saalis kõiki nüansse süvitsi arutada. Aga peamine garantii on see, et kõik rahalised laed on stabiilsusmehhanismis paigas ja mingeid üllatusi nende osas ei saa tulla. Kõik osalisriigid, sh ka Eesti, kui ta peaks ESM-iga ühinema, peavad lagedega nõus olema. See, et kuskilt tekivad mingid üllatused, mis ületavad piire, mis on kokku lepitud ja otsustatud, sh ka siin parlamendis, ei ole lihtsalt võimalik.
Palun, kolleeg Inara Luigas, teine küsimus!
Aitäh, austatud Riigikogu juhataja! Lugupeetud minister! On teile ka teada, millise finantseerimisasutusena luuakse Euroopa stabiilsusmehhanism? Eelnõus on seaduse eesmärgist rääkides öeldud, et ESM asutatakse rahvusvahelise finantseerimisasutusena, kuid finantseerimisasutusi on mitut liiki. Kas luuakse rahvusvaheline pank või rahvusvaheline fond või mõni muu finantsasutus?
ESM on selline uut tüüpi struktuur. See ei ole kindlasti pank selle klassikalises mõttes, see ei ole ka fond klassikalises mõttes, pigem midagi fondi sarnast. ESM-i ainuke roll saab olema tegelda eurotsoonis hädas olevate riikidega, koostada abi andmise tingimusi ja kontrollida nende tingimuste täitmist. Nii et see hakkab olema väga spetsiifilise ja sisult ühe ülesandega organisatsioon.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, välisminister! Palun kõnepulti põhiseaduskomisjoni esimehe kolleeg Rait Maruste!
Austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Kõnesolev eelnõu oli põhiseaduskomisjonis arutelul 4. juunil ja me otsustasime teha ettepaneku panna see esimesele lugemisele 12. juunil. Teeme ka ettepaneku esimene lugemine lõpetada ja muudatusettepanekud esitada komisjonile kümne tööpäeva jooksul, st hiljemalt 26. juunil kell 16. On veel ettepanek võimaluse korral sättida niimoodi, et Euroopa Liidu toimimise lepingu muudatuse ratifitseerimise seaduse eelnõu, ESM-i ratifitseerimise seaduse eelnõu ning ka Euroopa Majandus- ja Rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise leping ehk nn fiskaallepingu ratifitseerimise seaduse eelnõu teine lugemine langeksid ajaliselt kokku ehk oleksid ühel päeval. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Rait Maruste! Küsimusi teile ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 237 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 26. juuni kell 16. Eelnõu 237 esimene lugemine on lõppenud.
Nüüd on päevakorras Eesti Keskerakonna fraktsiooni esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Riigieelarve kontrolli erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu 217 esimene lugemine. Palun ettekandjaks Riigikogu liikme Priit Toobali!
Lugupeetud esimees! Head kolleegid! Eesti Keskerakonna fraktsioon on esitanud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Riigieelarve kontrolli erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu. See on ajendatud sellest, et Inara Luigas, kes on riigieelarve kontrolli erikomisjoni liige, ja Lembit Kaljuvee, kes on selle komisjoni asendusliige, ei ole enam Eesti Keskerakonna fraktsiooni liikmed, igal parlamendifraktsioonil võib aga nimetatud erikomisjonis olla kaks esindajat. Esitatud otsuse eelnõus oli kirjas, et Inara Luigas kutsutakse komisjoni liikme kohalt tagasi ning tema asemel nimetatakse uueks liikmeks Keskerakonna fraktsiooni liige Tarmo Tamm, Lembit Kaljuvee asemel nimetatakse asendusliikmeks Olga Sõtnik. Komisjonis toimunud arutelu, tehtud analüüside ning sõlmitud kokkulepete tulemusena on teie laudadel aga ümber sõnastatud otsuse eelnõu, kus nimetatakse Tarmo Tamm täiendavalt komisjoni liikmeks ja asendusliikmeks Olga Sõtnik. Eelnõu uuest redaktsioonist aga kõneleb teile täpsemalt komisjoni esindaja. Aitäh!
Suur tänu! Teile on ka küsimus. Palun, kolleeg Erki Nool!
Aitäh, austatud esimees! Austatud eeskõneleja! Mida te mõtlete nende sõlmitud kokkulepete all? Kas komisjoni arutlus ei olegi nagu põhiarutlus, vaid enne komisjoni istungit lepitakse midagi kokku?
Kokkuleppe all peangi silmas komisjonis vastu võetud otsust. Ja komisjoni otsuse kohaselt on eelnõu algteksti muudetud. Sellega on ka eelnõu esitaja nõus. Me ei kutsu ühte liiget tagasi ega nimeta tema asemele uut inimest, vaid nimetame Tarmo Tamme täiendavalt erikomisjoni liikmeks.
Palun, kolleeg Peep Aru!
Aitäh, proua esimees! Hea ettekandja! Ütlesid siin, et kõikidel fraktsioonidel on õigus kahele komisjoni liikmele. Aga kas te fraktsioonis arutasite ka seda, et võiks oma õigusest loobuda?
Seda me fraktsioonis ei arutanud. Vastupidi, me leiame, et peame oma õigust kasutama.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Priit Toobal! Palun nüüd ettekandeks kõnetooli põhiseaduskomisjoni liikme kolleeg Kajar Lemberi!
Hea juhataja! Head kolleegid! Selle eelnõu arutelu toimus komisjonis kokku neljal korral. Tegemist on küll lühikese eelnõuga, aga diskussiooni oli selle üle väga palju ja viimast korda 5. juunil, kui kohal olid kõik komisjoni liikmed peale Andres Herkeli. Komisjoni arutelude tulemusel jõuti lõpuks ühisele seisukohale saata Riigikogu otsuse "Riigieelarve kontrolli erikomisjoni moodustamine" muutmise eelnõu Riigikogu saali muudetud kujul. Sellega oli ka eelnõu esitaja nõus. Otsuse eelnõu uus redaktsioon näeks siis välja selline. Punkt 1 on, et muudetakse Riigikogu otsust "Riigieelarve kontrolli erikomisjoni moodustamine", nimetades riigieelarve kontrolli erikomisjoni liikmeks Tarmo Tamme ja asendusliikmeks Olga Sõtniku. Ja punkt 2 on, et asendusliige Lembit Kaljuvee arvatakse riigieelarve kontrolli erikomisjoni koosseisust välja. Eelnõu muudatusettepanekute tähtajaks määrati 26. juuni. Üldiselt oli komisjonis aset leidnud diskussioon selles mõttes päris omapärane, et selliseid situatsioone on Riigikogus paarikümne aasta jooksul ka enne olnud ja lõppkokkuvõttes ma arvan, et langetatud otsus on mõistlik ja riigieelarve kontrolli erikomisjoni tööd mitte pärssiv, vaid pigem parandav.
Suur tänu, kolleeg Kajar Lember! Teile on küsimus. Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud ettekandja! Eneseharimise mõttes: kas iga komisjon saab oma liikmete arvu ise suurendada? Kas näiteks riigikaitsekomisjon võib ennast ühel päeval teha 101-liikmeliseks, kui nad seda vajalikuks peavad ja kokkulepe on ka olemas? Kas see ei eelda mingisugust Riigikogu kodu- ja töökorra muutmist?
Alaliste komisjonide ja erikomisjonide puhul on regulatsioon erinev. Riigikogu erikomisjon moodustatakse Riigikogu otsusega, milles nimetatakse komisjoni liikmed ja nende asendusliikmed. Selles mõttes on Riigikogu liikmed erikomisjoni liikmete nimetamisel vabad. Alalistel komisjonidel on see teistmoodi.
Palun, kolleeg Inara Luigas!
Aitäh, austatud Riigikogu juhataja! Lugupeetud ettekandja! Erinevalt keskkonnakomisjonist ma näen seletuskirja lugedes, et põhiseaduskomisjon on teinud väga head ja tulemuslikku tööd ning leidnud ka väga meeldiva lahenduse. Ma tänan komisjoni!
Aitäh kommentaari eest! Tuleb tänada ka meie komisjoni ametnikke, kes on väga põhjaliku eeltöö teinud, et selline lahendus leida.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Kajar Lember! Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 217 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 26. juuni kell 16. Eelnõu 217 esimene lugemine on lõppenud.
Järgmine päevakorrapunkt on Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu 238 esimene lugemine. Palun ettekandeks kõnetooli Riigikogu liikme kolleeg Kaia Iva!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioon algatab Riigikogu otsuse eelnõu 238 ehk siis otsuse "Riigikogu otsuse "Korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni moodustamine" muutmine" eelnõu. Selle on tinginud see, et tolle erikomisjoni liige Andrus Saare, kes oli Riigikogus asendusliikmena, on nüüdseks Riigikogu koosseisust lahkunud ning meie ettepanek on tema asemel määrata korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni liikmeks meie fraktsiooni liige Peeter Laurson. Ühtlasi kutsub fraktsioon tagasi asendusliikme Kaia Iva ning palub tema asemel nimetada asendusliikmeks selles komisjonis Andres Jalaku. Aitäh!
Suur tänu! Palun küsimus kolleeg Tarmo Leinatammelt!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Kas nimetatud isikud on ise ka nõus asuma selle komisjoni liikmeks?
Jah, kui fraktsiooni koosolekul seda küsimust arutati, olid nad kohal ning näitasid üles oma valmisolekut ja suurt töötahet komisjoni tööülesannete lahendamisel.
Palun, kolleeg Peep Aru!
Aitäh, lugupeetud esimees! Hea ettekandja! Kas tagasikutsutud Riigikogu liikmed olid ka tagasikutsumisega nõus?
Jah, tagasikutsutav Riigikogu liige oli sellega nõus ning minu mäletamist mööda ta selle ettepaneku ka ise tegi.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Kaia Iva! Kutsun nüüd ettekandeks kõnetooli põhiseaduskomisjoni liikme kolleeg Kajar Lemberi.
Hea juhataja! Head kolleegid! Erinevalt eelmisest erikomisjonist selle komisjoni liikmete muutmise otsused väga suurt diskussiooni ei tekitanud. Komisjon arutas seda teemat 5. juunil ja me olime eelnõu esitaja ettepanekutega nõus. Eelnõu sisu on siis nimetada erikomisjoni liikmeks Andrus Saare asemel Peeter Laurson ja asendusliikmeks Kaia Iva asemel Andres Jalak. Ettepanek on esimene lugemine lõpetada ja teha muudatusettepanekud kümne tööpäeva jooksul ehk hiljemalt 26. juunil kella 16-ks. Aitäh!
Suur tänu! Küsimusi, hea kolleeg, teile ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 238 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 26. juuni kell 16. Eelnõu 238 esimene lugemine on lõppenud.
Tänane viimane päevakorrapunkt on majanduskomisjoni algatatud elektroonilise side seaduse § 90 täiendamise seaduse eelnõu 243 esimene lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli majanduskomisjoni liikme kolleeg Toomas Tõniste!
Austatud juhataja! Austatud kolleegid! Majanduskomisjon algatas oma 4. juuni istungil elektroonilise side seaduse § 90 täiendamise seaduse eelnõu. Komisjoni istungile olid kutsutud MKM-i sideosakonna juhataja Tõnu Nirk ja Kultuuriministeeriumi meediaosakonna juhataja Peeter Sookruus, kes andsid täiendavaid selgitusi ning vastasid arutelu käigus komisjoni liikmete küsimustele. Annan teilegi ülevaate arutelust ja komisjoni liikmete küsimustest. Praegu kehtiv seadus ei keela televisiooniteenuse osutaja ja kaabelleviteenuse osutaja vahelisi kokkuleppeid, sh tasu küsimist ettevõtjalt. Milles seisneb eelnõu muudatuse sisu? MKM-i selgitus oli, et kehtiva seaduse kohaselt on kaabelleviteenuse osutajal kohustus kanaleid edastada, kuid tasu ei nõuta. Reguleerimata on olukord, kui tasu nõutakse. Kaabelleviteenuse osutajate väitel on telekanalid püüdnud sõlmida tasu puudutavaid kokkuleppeid autoriõiguse kontekstist lähtuvalt, kuid asjaomane avalik-õiguslik pool on lõpuni reguleerimata. Eelnõu täiendamisega õigusselgus suureneb, kuna seadusesse lisatakse selge norm, mis lubab küsida tasu. Kas seadusmuudatus garanteerib kanalite jäämise vabalevisse ka pärast 2. juulit 2012? Kultuuriministeeriumi vastus: juhul, kui Kanal 2 ja TV3 soovivad taotleda vabalevist lahkumist ning liitumist tasulise leviga, siis Kultuuriministeeriumil on taotluse menetlemiseks aega üks kuu. Seni ei ole säärase sisuga avaldust telekanalitelt laekunud. Kas on võimalik rakendada meetmeid, mis võimaldaksid kanaleil vabalevis jätkata või kohustaksid neid selleks? ÜRO eraldatud tehnilisi ressursse ehk sagedusi on Eesti vabakanalite jaoks piisavalt, edastajaks on AS Levira. Telekanalite tasud Levirale on tänu digitaliseerimisele võrreldes analooglevi ajaga vähenenud circa neli korda. Kultuuriministeeriumi esindaja selgitas, et riigi sekkumine telekanalite vabalevisse jäämiseks ei ole vabaturu tingimustes ehk otstarbekaks. Ei ole õige sundida ettevõtet kasutama talle kaugemas perspektiivis ehk mittekasulikku ärimudelit. Praegusel juhul on telekanalite huvi vabalevis jätkata olemas. Oli ka küsimus, milliseks kujuneb olukord juhul, kui riik kohustab telekanaleid vabalevisse jääma. Kultuuriministeeriumi esindaja vastas, et erakanalid võivad siis vabalevist lahkuda, kuna sellist kohustust ei ole võimalik neile panna. Kanal võib siis tegevusluba vahetada. EL-is kehtib avatud teenuste ruumis kanalite vastuvõtmise-edastamise vabadus. Võib tekkida olukord, kus telekanal taotleb näiteks Läti või Suurbritannia tegevusluba ega kuulu enam Eesti jurisdiktsiooni alla. Kas eelnõu sõnastus on euroopaliku õigusruumi kontekstis korrektne? MKM-i vastus oli, et tegemist on erinormiga. Praegu kehtiv sõnastus paneb kohustuse juhul, kui tasu ei küsita. Kui hakatakse tasu küsima, kohustust kanaleid edastada ei ole. Sellest lähtuvalt võib kinnitada, et sõnastus on korrektne. Istungil kõlas ka ühe komisjoni liikme kommentaar, et kui riik paneks erakanalile kohustuse vabalevisse jääda, peaks riik ka selle hüvitama. Arutelu tulemusena otsustati, et majanduskomisjon algatab elektroonilise side seaduse § 90 täiendamise seaduse eelnõu. Poolt oli 6 inimest, vastu 1, erapooletuid ei olnud. Veel otsustati, et kui Riigikogu juhatus määrab nimetatud eelnõu juhtivkomisjoniks majanduskomisjoni, siis määratakse juhtivkomisjoni ettekandjaks komisjoni liige Toomas Tõniste ja tehakse ettepanek võtta majanduskomisjoni algatatud elektroonilise side seaduse § 90 täiendamise seaduse eelnõu Riigikogu täiskogu istungi päevakorda 12. juunil ning siis esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks kümme tööpäeva, s.o 26. juuni 2012 kell 12. Aitäh!
Suur tänu! Küsimusi teile ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Palun, Jaan Õunapuu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana!
Hea juhataja! Lugupeetud kolleegid! Aprillis aastal 2010 lausus digitelevisioonile ülemineku valitsuskomisjoni juht Jüri Pihel: "Juunikuu lõpuks võib ennustada pikki järjekordi elektroonikakauplustes, antennipaigaldusfirmades ja televisiooniteenuste pakkujate juures." Inimesed tegid kulutusi, et vaadata lubatud parema kvaliteediga telesaateid. Eks kvaliteet ehk ka paranes, samas tuli juurde hulk probleeme, mille tõttu vaatamata uuele digiboksile oli pilt kas säbruline või ei saadud televiisorit üldse pilti näitama. Valitsus maalis võrratuid pilte uuest ajastust, kuid mida rohkem infot, seda suuremasse segadusse rahvas läks. Riskirühmaks on peetud üksi või kahekesi elavaid pensionäre, kes on ka praegu vabalevis olevate kanalite vaatajad, samuti maainimesi, kellel kaabliühendust pole või kes praegu digiboksi abil viit vabakanalit naudivad. 1. juulil 2010 kell 5.00 lõpetasid kõik Eesti telesaatjad analoog-TV edastamise ning teleprogramme nägi taevaantenni abil ainult digitaalselt. Rahvast teavitati ka sellest, et tasuta telekanalite – tollel ajal oli neid siis viis: ETV, ETV2, Kanal 2, TV3 ja Kanal 11 – digitaalseks vastuvõtuks ei ole vaja liituda ühegi teenusepakkujaga. Septembris 2010 avaldati lootust, et digi-TV toob lisakanaleid ja uusi investeeringuid, see aga ei realiseerunud. Tõsi küll, mõni kanal on lisandunud, samas on olnud ka vabalevist lahkujaid. Vahemärkusena ütlen, et Soomes on 16 vabalevi kanalit ja seda peetakse peaaegu et inimõiguseks. Nüüd oleme probleemi ees, et TV3 ja Kanal 2 ähvardavad 1. juulist vabalevist lahkuda ning 75 000 peret ehk 13,5% televaatajatest tunneb ennast petetuna. Tuletan meelde, et vabalevist lahkumise teema oli päevakorral ka eelmisel suvel. Jüri Pihel nimetas siis säärast lahkumise ähvardust nahaalseks ja tooreks äriajamise viisiks. Ta tuletas meelde, et digilevile üleminekuga saavutasid erakanalid raha kokkuhoiu hinnanguliselt 2,2 miljonit eurot. Suurima kasu andis vabanemine reklaami litsentsitasust, mis jättis nende eelarvesse ca 25 miljonit Eesti krooni ehk siis ligi 1,6 miljonit eurot. Osa kaabellevi operaatoritest on hakanud rääkima telerimaksu vajalikkusest ning tuletanud meelde võrdse kohtlemise põhimõtet. Nad on öelnud, et selle eelnõuga kehtestatakse sisuliselt telerimaks kõigile kaabellevi vaatajatele. Nad teevad ettepaneku kehtestada maks kõigile vaatajatele, sh ka vabalevi kanalite vaatajatele. Teadmatus tuleviku ees tekitab inimestes nõutust ja kartust, et nad saavad veel kord petetud. Eelnõu seletuskirjas on öeldud, et eelnõu saab luua siiski ainult õiguslikud eeldused, et erakapitalil põhineva televisiooniteenuse osutajad jätkavad vabalevis. Eelnõu ei saa sundida neid vabalevis olema ning nad on alati vabad ärilistel kaalutlustel vabalevist lahkuma või üldse oma tegevuse lõpetama. Kuna eelnõuga kehtestatakse kaabelleviteenuse osutajatele tasu maksmise kohustus, mis tekitab kaabelleviteenuse osutajatele kulusid, siis eeldatavasti peavad tarbijad kaabelleviteenuse osutajate telepakettide eest rohkem maksma hakkama. 1. juuliks ei jõua eelnõu seadusena vastu võtta. Valitsuskoalitsioon loodab telekanalite heale tahtele suvel mitte vabalevist lahkuda. Sellist kauplemist oleme näinud juba varem ja vastastikune väljapressimine tuleb lõpuks ikka tarbijatel kinni maksta. Palun üks minut lisaaega!
Palun, üks minut!
Kui seadusmuudatus on vastu võetud, ei tea meist keegi, kui kauaks – aastaks, kaheks või rohkemaks – kanalid vabalevisse jäävad. Kuna eelnõu ei lahenda programmitootjate, kaabelleviteenuse pakkujate ja tarbijate vahelisi ebakõlasid, ei saa Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon oma poolthäält sellele anda. Arvame, et lubadustest tuleb kinni pidada ja rahvas ei tohiks end jälle petetuna tunda. Aitäh!
Suur tänu! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan läbirääkimised. Määran eelnõu 243 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 26. juuni kell 12. Eelnõu 243 esimene lugemine on lõppenud. Ka meie tänane istung on lõppenud. Aitäh! Istungi lõpp kell 13.05.